ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה העשרים-ושתיים של הכנסת השבע-עשרה, 2006-06-13 00:00

דליה איציק: חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, 13 ביוני, י"ז בסיוון.

דליה איציק: חברי הכנסת, לפני שנה זעזעה את הארץ תאונה מחרידה בין רכבת נוסעים למשאית שחצתה את הפסים.

דליה איציק: שמונה בני-אדם נספו אז ועשרות בני-אדם נפצעו.

דליה איציק: והנה, ממש בצמידות ליום השנה לאסון הנורא הזה, ובמלאות 21 שנה לאסון האוטובוס בקרבת חוף הבונים, קרתה אתמול תאונה קטלנית נוספת.

דליה איציק: חמישה נוסעים תמימים שסמכו על הרכבת, קיפחו את חייהם.

דליה איציק: והתסריט הזה חוזר על עצמו כאילו שלא הופקו לקחים מן העבר.

דליה איציק: מילא כשזו גזירה משמים, אבל זו איננה גזירה, ואת הכשל הבטיחותי הזה ניתן למנוע.

דליה איציק: מוכרחים להפיק לקחים מהעבר – אני קצת למדתי הבוקר את הסוגיה.

דליה איציק: המרגיז הוא שיש בידינו האמצעים למנוע את המפגשים הקטלניים הללו בין רכב לרכבת, ויש לנו גם יכולת ליצור הפרדה מפלסית - מסילת ברזל שהיא של הרכבת, וכביש שהוא של כלי הרכב.

דליה איציק: הרכבת היא אומנם אמצעי תעבורה בטיחותי, אבל היא לא סלחנית בעת תאונת דרכים.

דליה איציק: אני מרגישה צורך לשלוח מכאן בשמכם ברכת החלמה מהירה לעשרות הפצועים ותנחומים למשפחות השכולות.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הסעיף הראשון בסדר-היום - נאומים בני דקה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: אני ממש מתנצלת, יש תקלה.

דליה איציק: מדוע אין שר?

דליה איציק: בבקשה לקרוא לשר התורן, ולא, אפסיק את הישיבה.

דליה איציק: בבקשה לקרוא לשר התורן.

דליה איציק: השרים התורנים הם השר שלום שמחון והשר יצחק הרצוג.

דליה איציק: אולי נתחיל, ברשותך, אדוני המזכיר?

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: אנחנו נגיע גם לשאר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, על שאת עומדת על כך שנציג הממשלה יהיה נוכח פה בעת הדיונים.

אורי אריאל: כך ראוי לכנסת ישראל – ולא חשוב מאיזו מפלגה, איזו ממשלה.

אורי אריאל: יישר כוחך.

אורי אריאל: אני רוצה להזכיר את שדרות בהקשר של מכתבו של אסיר שנמצא בנכר, יהונתן פולארד, שיושב 20 שנה בכלא אמריקני על היותו מרגל עבור מדינת ישראל, עם תעודת זהות כמו של כולנו – כחולה, כך החליט בזמנו שר הפנים בממשלה, והאיש הזה משם, למרות כל הקשיים, כותב על ערבות הדדית בין כל היהודים בארץ ובעולם.

אורי אריאל: אנחנו מחויבים בפעולה גם בפרלמנט, גם ברחוב, ובוודאי גם בממשלה, לשחרורו של יהונתן פולארד, שיגיע במהרה בימינו לארץ.

אורי אריאל: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום התקיימה בכנסת הישיבה הראשונה של השדולה למאבק בשחיתות במינהל הציבורי.

אריה אלדד: השתתפו כמה חברי כנסת, גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה, ונציגים של "התנועה לאיכות השלטון", "שקיפות בין-לאומית" – שבי"ל, "אומץ" ו"תפנית".

אריה אלדד: נקבעו סדרי עבודה.

אריה אלדד: אנחנו ניפגש אחת לשלושה שבועות, נעסוק בתהליכים שמאפשרים לשחיתות להמשיך ולתפוס עוד ועוד שטחים במינהל הציבורי בישראל, וגם בצווארי הבקבוק שמונעים מרשויות אכיפת החוק להילחם באופן יעיל בשחיתות.

אריה אלדד: להילחם באופן יעיל.

אריה אלדד: אני קורא לכל חברי הכנסת להשתתף בפעילות השדולה.

אריה אלדד: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, הובא לידיעתי שהמשטרה החליטה להגיש כתבי אישום נגד האזרחים שכנראה נחשדים במעשי הלינץ' בנתן זאדה, שהוא פושע נפשע, שעשה מעשה נורא שצריך להוקיעו ושראוי לגנותו בכל לשון של גינוי.

זבולון אורלב: עם זאת, שמעתי שחלק מחברי הכנסת, עמיתינו כאן בכנסת, יצאו בהכרזות, שאם אומנם יעמידו אותם למשפט, או אם יימצאו אותם אזרחים אשמים במעשי הלינץ' בנתן זאדה, זה יערער ויבעיר את מערכת היחסים בין האזרחים היהודים לאזרחים הערבים.

זבולון אורלב: אני חושב שהמעורבות שלנו כחברי כנסת ללא הבדל דת, ללא הבדל מפלגות, זו המחויבות לכך שהחוק ימוצה ויחול על כל אזרחי ישראל - לא חשוב באיזו עיר, לא חשוב באיזה מגזר - ואם יש למשטרת ישראל חשדות בסוגיות פליליות, ראוי שזה ייחקר, ואין להלך אימים על המשטרה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, קצין משטרה בכיר אמר היום לתקשורת, שהמעצרים בשפרעם הם מעצרים פוליטיים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, המניע הוא מניע פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: אני מסכים אתו.

ג'מאל זחאלקה: שוב מאשימים את הקורבן, שוב מענישים את הקורבן, שוב מנסים לעשות את האיזון הזוועתי בין פושע לבין קורבן.

ג'מאל זחאלקה: ההחלטה היא החלטה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: רוצים שיירשם בהיסטוריה וייחקק בדעת הקהל, שבשפרעם היה בלגן.

ג'מאל זחאלקה: הוא הרג ונהרג.

ג'מאל זחאלקה: אנשים שנעצרו מואשמים על לא עוול בכפם.

ג'מאל זחאלקה: היה שם מעשה של הגנה עצמית.

ג'מאל זחאלקה: כולם היו משוכנעים שהפושע ממשיך, ורוצה להמשיך, ואף אמר שהוא רוצה להמשיך במעשה ההרג.

דליה איציק: תודה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני קורא לשחרורם המיידי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו - חבר הכנסת דב חנין.

ג'מאל זחאלקה: - - -

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אתה לא ברשות דיבור.

ג'מאל זחאלקה: אבל הוא שואל אותי - - -

דליה איציק: אתה לא חייב לענות לו.

דליה איציק: לא כתוב בתורה שאתה חייב לענות לו, גם לא בקוראן.

דליה איציק: אתה לא חייב לענות לו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: הוא אומר לי שאני - - -

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, שמעתי.

דליה איציק: תודה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, המעצרים בשפרעם באמת פוגעים בכל האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: אני, מהראשונים שהגיעו לאוטובוס, ראיתי כיצד הנוסעים היו כמעט עצורים כולם בתוך האוטובוס, ונתן זאדה היה הרוג שם.

ואסל טאהא: זאת אומרת: הנוסעים, תוך כדי התנפלות, הגנו על עצמם ותוך כדי מכות כנראה הוא נהרג.

ואסל טאהא: לכן, גל המעצרים שהמשטרה עושה היום רק ילבה את האש והמתח במגזר הערבי ובשפרעם בפרט.

ואסל טאהא: היה צריך שהמשטרה הצבאית תחקור את המפקדים שנתנו לנתן זאדה להתהלך חופשי עם נשק, כשהם יודעים לאיזו קבוצה קיצונית הוא משתייך ומה כוונותיו.

ואסל טאהא: הוא תכנן מראש לרצוח ערבים, נסע עשרות קילומטרים עד שהגיע לשפרעם ורצח.

ואסל טאהא: לא ייתכן שהקורבן יהיה עוד פעם קורבן.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: הוספתי לך חצי דקה, כי גזלו ממך.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין - בבקשה, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום הוא יום קשה נוסף אחרי היום הקשה של אתמול.

דב חנין: גברתי, את פתחת באסון הרכבת הנורא – והיום קרה לנו אסון נוסף, והאסון הנוסף הוא שעוד אנשים חפים מפשע נהרגו ברצועת-עזה בעת פעולת סיכול שעשה צה"ל.

דב חנין: האסון הזה הוא אסון של כולם.

דב חנין: הוא כמובן אסון לאותם אנשים חפים מפשע שנהרגו בעזה, והוא אסון גם לנו, הישראלים, כי זו עוד האצה של מעגל הדמים, של סחרור של אלימות, שבו אלימות מייצרת עוד אלימות ועוד אלימות ועוד אלימות.

דב חנין: הדרך היחידה היא הדרך האחרת: לפתוח במשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית, להגיע להסכם הפסקת אש.

דב חנין: הדיאלוג הוא האלטרנטיבה לאלימות.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת רן כהן.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים לטירוף מערכות מוחלט.

טלב אלסאנע: היום נהרגו אב ובניו וצוות רפואי שכביכול באו לסייע בעקבות טיל שנורה על-ידי חיל האוויר הישראלי.

אחמד טיבי: זה חיל האוויר - - -

טלב אלסאנע: המטוס?

טלב אלסאנע: יכול להיות שיגידו שזה של פלסטינים.

טלב אלסאנע: בינתיים לפלסטינים אין כוחות, אין חיל אוויר, אבל יכול להיות שיגידו גם דבר כזה.

טלב אלסאנע: הכול יכול להיות.

טלב אלסאנע: ומחזה האבסורד הזה ממשיך גם כן לגבי האוכלוסייה הערבית בתוך ישראל.

טלב אלסאנע: לפני כשנה חייל מצויד בנשק צה"לי הגיע ליישוב ערבי – לא שהם הגיעו אליו – החל לירות, שתי סטודנטיות ערביות שהיו באוטובוס נהרגו, נהג האוטובוס נהרג, אחרים נפצעו, וכאשר הוא, הרוצח - - -

דליה איציק: תודה, אדוני.

טלב אלסאנע: - - - אנשים מתוך הגנה עצמית פוגעים בו והמשטרה מביאה אותם לדין, אותה משטרה שהיתה אמורה לספק הגנה והתרשלה במילוי תפקידה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו - חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, כמדי שבוע בשנה האחרונה אני שב ומעלה את הסוגיה הכאובה של התאבדויות חיילים בצה"ל.

רן כהן: נדמה לי שזו סוגיה שאנחנו חייבים להמשיך להעלות אותה, ולפעול כדי להמעיט ככל האפשר את מספר המתאבדים.

רן כהן: כידוע לכם, חברי הכנסת, ההתאבדויות הן סיבת המוות מספר אחת בצה"ל, לפני כל סיבת מוות אחרת - פעילות מבצעית, אימונים, תאונות.

רן כהן: לכן, גם השבוע עצוב היה לי מאוד לשמוע שנמצא חייל מהנחל החרדי והוא ירוי בראשו, בתוך מסגד בכפר פלסטיני ליד ג'נין.

רן כהן: חוקרי הפרשה מעריכים שהחייל התאבד מסיבות אישיות, ושהבחירה להתאבד בתוך המסגד היתה אולי מקרית.

רן כהן: החייל היה בן 28 והתגייס לצה"ל רק שבועיים לפני כן, לאחר שעלה מארצות-הברית.

רן כהן: עצוב עוד יותר היה לשמוע את הרב של הישיבה בקריית-ארבע מהלל את מעשיו של החייל הזה, דבר שהוא אנטי-יהודי, אנטי-דתי, אנטי-מוסרי, מכל בחינה שהיא.

דליה איציק: תודה.

רן כהן: נדמה לי, גברתי היושבת-ראש – ואני מסיים – שחובתנו היא להמשיך ולעשות כל מאמץ כדי שבצה"ל יילחמו בתופעת ההתאבדות, כמו שידעו להילחם בתופעות אחרות ולהתגבר עליהן.

רן כהן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו - חבר הכנסת משה שרוני.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת; גברתי, פורסם בתקשורת על איזו בעיה שאנו, כחברי כנסת, וגם הציבור לא ידענו עליה.

אברהם מיכאלי: מתברר שבבית-המשפט בתל-אביב מקיימים דיונים בימי שישי אצל שופטים תורנים, בשעות מאוחרות מאוד, ואפילו קורה שעובדים נשארים בבית-המשפט עד כניסת השבת, או משחררים אותם בשעות שכבר לא ניתן אפילו להגיע הביתה לקראת שבת.

אברהם מיכאלי: הדבר הזה חמור, גברתי, הן בשל השעות הלא-סדירות שבית-המשפט מעסיק את עובדיו – אסור להם אפילו כשופטים תורנים להעסיק אותם - הן מתוך התחשבות באנשים דתיים-מסורתיים.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שהם ייאלצו לחלל שבת ולהגיע בשבת הביתה כיוון ששופט מחזיק אותם.

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו ככנסת נצטרך אולי לדון בבעיה זו ולשים לב אליה.

אברהם מיכאלי: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו - חבר הכנסת יצחק וקנין, שאני דילגתי עליו שלא בצדק.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, כבוד השר, חברי הכנסת, הקטל בדרכים בזמן האחרון הוא בלתי נסבל.

משה שרוני: אני חושב שהעונשים המוטלים על העבריינים יותר מדי קלים.

משה שרוני: אני חושב שצריכים לעשות הכול כדי למנוע מהעבריינים הבלתי-נלאים האלה להיות ליד ההגה ולקפח חיים של אנשים.

משה שרוני: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק וקנין - בבקשה, אדוני.

דליה איציק: אחריו - חברת הכנסת עמירה דותן.

יצחק וקנין: גברתי היושבת-ראש, היום התפרסם דוח הממונה על השכר לשנת 2004.

יצחק וקנין: הממשלה מתעקשת על קיצוצים בתקציבי הרווחה, בעוד אלפי בכירים במגזר הציבורי, הניזונים מקופת המדינה, זוכים לשכר ולהטבות ללא הצדקה.

יצחק וקנין: במגזר הפרטי לא נתערב, אבל הציבור מצפה מאתנו לפקח על כל משכורת המשולמת מקופת המדינה, ובעצם, מתשלומי המסים של אזרחי ישראל.

יצחק וקנין: כדי לסבר את האוזן: עלות שכרו של המבקר הראשי בבנק ישראל היא 273,500 ש"ח.

יצחק וקנין: אפשר לזון בזה במשך שנה שלמה 210 ילדים, 130 קשישים.

יצחק וקנין: עלות שכרם של 14 בכירים בקופת-חולים "מאוחדת" – 890,000 שקל.

יצחק וקנין: אפשר לזון בזה 684 ילדים במשך שנה שלמה ו-426 קשישים יזכו לקצבה חודשית.

יצחק וקנין: איננו מתנגדים לתגמול למנהלים ולבכירים מוכשרים.

יצחק וקנין: אבל כאשר מדובר בקופה הציבורית, מוטלת עלינו חובה מוסרית לפקח היטב על כל שקל שיוצא ממנה.

יצחק וקנין: הטבות כאלו הן אלה שמונעות מאתנו לדאוג לנזקקים, לקשישים ולילדים רעבים.

יצחק וקנין: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת עמירה דותן, ואחריה - חברת הכנסת שרה מרום.

עמירה דותן: גברתי היושבת-ראש, חברי, אדוני השר, ראשית אני רוצה להצטרף, גברתי, לתנחומים ששלחת מהבית הזה, וכמובן לשלוח איחולי החלמה לנפגעי התאונה הנוראה שקרתה אתמול ברכבת.

עמירה דותן: וממש במעבר חד ביותר אני רוצה להזכיר, שאנחנו חוגגים את המונדיאל, ואני רוצה לייחד כמה שניות לנושא של נשים בכדורגל.

עמירה דותן: מתברר שעוד לפני כתשע שנים קיבלה ישראל הודעה מפיפ"א, שישראל מתחייבת, או מחויבת – או כדאי לה – לשלוח גם נשים לתחרויות כדורגל.

עמירה דותן: יש לנו בהחלט קבוצת כדורגל שכדאי לזכור שהיא טובה.

עמירה דותן: היא עלתה לדרג המוביל, וכדאי לנו לתת לה גם את ההערות בתקשורת וגם את הברכה של הבית הזה, כדי שגם נשים תהיינה מיוצגות בכדורגל.

עמירה דותן: תודה רבה.

דליה איציק: קבלי את הברכה שלי.

דליה איציק: אולי אני אקבל סוף-סוף גם מנשים בקשות להפסיק את הדיונים במליאה ולראות את המונדיאל.

דליה איציק: עמירה, תודה לך.

דליה איציק: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים לספור את החללים כמדי שבוע בשבוע.

שרה מרום שלו: היום אנחנו עדים לתאונה הקשה שקרתה ברכבת.

שרה מרום שלו: לפני שבוע נהרגו בדרכים שמונה אנשים, מסיבות לא ידועות או מכל סיבה שהיא, ואלה הם: דוד דהאן, בן 17; רמזי חג'אר, בן 31; עמוס בוכובזה, בן 23; אסמאעיל אל-זידאנה, בן 20; ישי רבו, בן 66; עיד דביג'י, בן 14; פאינה ליסקוב, בת 75; ריברה אנג'לה, בת 33.

שרה מרום שלו: וזאת תוספת לכל מה שקורה ברכבות.

שרה מרום שלו: אני מצטרפת לתנחומים למשפחות ולאיחולי הבראה לכל אלה שנמצאים בבתי-חולים.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת אלי גבאי, ואחריו - חבר הכנסת יורם מרציאנו.

אליהו גבאי: גברתי היושב-ראש, חברי הכנסת, נוצרה כאן במדינת ישראל אוכלוסייה עם חוק אחד ואוכלוסייה עם חוק אחר.

אליהו גבאי: למשל, אפשר לבנות בנייה בלתי חוקית ואף אחד לא מטפל בזה.

אליהו גבאי: לא מעזים להתעסק בזה.

אליהו גבאי: עכשיו התבשרנו שהשר לביטחון פנים הצליח לשים את ידו על אלה שעשו את הלינץ'.

אליהו גבאי: אני רוצה לברך אותו על ההצלחה, על כך שתפסו את אלה – הגיעו לצדק ולאמת ותפסו את אלה שעשו את הלינץ' ברוצח.

אליהו גבאי: רוצח ככל שיהיה, יש חוק במדינת ישראל, והחוק, כולם שווים לפניו.

אליהו גבאי: אין כאלה שהם מעל לחוק.

אליהו גבאי: נוצרה כאן סיטואציה, לצערנו, שהרבה אוכלוסיות כאן הן מעל לחוק, אם מדובר בהשתלטות על קרקעות ואם מדובר בבנייה בלתי חוקית.

אליהו גבאי: ואם השר לביטחון פנים נכנס לעשות סדר, וכולם שווים לפני החוק, אני רוצה לברך אותו ולחזק את ידיו, שימשיך לשמור על החוק וכולם יהיו שווים לפניו.

אליהו גבאי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו, ואחריו - חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, לצערי הרב אנחנו יודעים על מטחי ה"קסאמים" הנופלים מדי יום על העיר שדרות.

יורם מרציאנו: התבשרנו, לצערי הרב, שראש העיר השבית שם את הלימודים והילדים הפכו להיות בני ערובה של מטחי ה"קסאמים".

יורם מרציאנו: אנחנו או-טו-טו נכנסים לחופש הגדול, ולצערי, כפי הנראה ילדי שדרות יבלו את החופש הזה במקלטים.

יורם מרציאנו: אני פונה מכאן אל שרת החינוך ואל כל מי שנוגע בדבר בבקשה שיכינו תוכנית מסודרת לילדים, לילדי שדרות והסביבה, כדי שהם יהיו בקייטנות במרכז הארץ ויוכלו ליהנות מפעילות בחופש הגדול יחד עם שאר ילדי ישראל.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי שר החקלאות, רבותי חברי הכנסת, קראתי היום בעיתונות, שבמעמד של מתן תואר כבוד בטקס באוניברסיטה העברית קרא נגיד בנק ישראל להעלות את שכר הלימוד לסטודנטים.

גאלב מג'אדלה: במקום שכבוד הנגיד יטפל בשכר המופרז והגבוה של עובדי בנק ישראל, הוא רוצה להעמיס על הסטודנטים שכר לימוד גבוה יותר.

גאלב מג'אדלה: נדמה לי שהתיאור הכי מתאים למצב הזה הוא, שהנגיד מנותק מהמציאות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, ואחריו - חברת הכנסת רונית תירוש.

מנחם בן-ששון: כמנהגי בימי שלישי, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מדווח על הישגים במחקר באוניברסיטאות בארץ.

מנחם בן-ששון: צריכת האנרגיה העולמית גדלה בקצב מדאיג.

מנחם בן-ששון: אומנם השמש היא מקור אנרגיה שיכול לעמוד בצריכה כל כך גבוהה, אך באוניברסיטת בר-אילן פיתחו בזמן הזה את הדור השלישי של תאים סולריים שממירים את אנרגיית השמש באנרגיה חשמלית.

מנחם בן-ששון: דור שלישי פירושו שימוש בחומרים חדשים, בדרך כלל כאלה שמבוססים על ננו-טכנולוגיה ועל גישות חדשות לתהליך המרת האנרגיה.

מנחם בן-ששון: אלה תאים שאמורים להיות זולים במידה ניכרת מהקיים היום, ומתאימים לצורך המוני לאחר בדיקות מתאימות.

מנחם בן-ששון: החוקרים מקווים שכמו דודי השמש המצויים על הגגות בישראל, יותקנו בעתיד גם תאים שמייצרים חשמל מקרינת השמש.

מנחם בן-ששון: רציתי גם לדווח על חוקרים במכון לאבולוציה באוניברסיטת חיפה, בראשות פרופסור אביתר נבו, שמצאו גן עמיד במלח, שעשוי לתרום למהפכה בחקלאות העולמית משום שבזכותו יהיה אפשר לפתח מין מסלול לגידול צמחים גם בקרקע מלוחה, צעד שעשוי לתרום בעתיד למהפכה של ממש בחקלאות המלח העולמית.

זבולון אורלב: אולי יהיו דגים בים-המלח.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אני מבקשת, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לייחד את דברי לנושא אלימות בני-נוער בכלל ובמקומות בילוי בפרט.

רונית תירוש: הנושא הזה נמצא גם בקווי היסוד של הממשלה ה-31, וגם שמעתי שהיום, או לאחרונה, הוקמה ועדה נוספת לטיפול בו, בראשות חבר הכנסת אהרונוביץ; ואני יודעת שיש הרבה מאוד ועדות.

רונית תירוש: מאחר שהנושא הזה דורש טיפול מערכתי, גם הסברה, חינוך כמובן, חקיקה, אכיפה וענישה, אני רוצה להציע משהו שאולי יגביר קצת את המודעות הציבורית, נוסף על כל הרבדים שהזכרתי זה עתה: יום בחודש, מדי חודש – יום אחד בחודש – המדינה כאילו תעצור מלכת ותייחד את כל הפעילות שלה לנושא הזה.

רונית תירוש: על מה אני מדברת?

רונית תירוש: נתחיל ממערכת המשפט, שביום הזה תדון רק בתיקים שעניינם אלימות; המשטרה תתפרס בכל מקומות הבילוי באותו יום ותעסוק בהסברה בבתי-הספר; בתי-הספר עצמם יעסקו ביום זה אך ורק בתוכניות למניעת אלימות; התקשורת, כמובן, תסקר ותשקף את הפעילויות האלה באותו יום; והכנסת אולי תעלה לקריאה טרומית את כל הצעות החוק שעניינן המאבק באלימות.

רונית תירוש: אני חושבת שבדרך הזאת לא ניתן לנושא הזה להתחמק מדיונינו, מענייננו ומסדר-יומנו, ואולי יבוא לציון גואל.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: ויחתום חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, קראתי עכשיו הצהרה שראש הממשלה נתן בבריטניה; הוא אומר שהוא סיפק נשק לאבו-מאזן כדי להילחם ב"חמאס" על-פי בקשת אבו-מאזן.

אחמד טיבי: מעולם לא שמעתי הצהרה מטופשת, זדונית ומטומטמת כמו זאת של ראש הממשלה אולמרט, שרוצה לעזור לאבו-מאזן, כך הוא אמר.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: לא היתה בקשה כזאת.

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: ההתרברבות הזאת כלפי אחרים - - -

דליה איציק: אדוני, תרשה לי, ברשותך: היות שמדובר בראש הממשלה, אני משוכנעת שאתה לא רוצה לכנות אותו בכינויים הללו - - -

אחמד טיבי: לא אמרתי "הוא", תיארתי את ההצהרה.

אחמד טיבי: יש הבדל בין ההצהרה ובין האיש.

דליה איציק: הזמן הוא על חשבוני, לא על חשבונך.

דליה איציק: תן לי רק לשאול: זה שהדבר פורסם עוד לא אומר שהוא אמר אותו.

אחמד טיבי: בדקתי, והתברר שהוא אמר.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה: היום נורו בעזה שני טילים ונהרגו אב ובנו וגם אנשי צוות רפואי.

אחמד טיבי: חברי חבר הכנסת טלב אלסאנע מיהר לחרוץ דין, ואני אומר לו: תיזהר, כי עדיין לא יודעים איזה חיל אוויר ירה.

אחמד טיבי: צה"ל בודק איזה חיל אוויר פעל שם בסביבה וירה את שני הטילים.

אחמד טיבי: עדיין לא יודעים איזה חיל אוויר.

אחמד טיבי: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יובל שטייניץ חותם את הדיון.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, לפני חודשים ספורים פרצו שני פושעים תימהונים לכנסיית הבשורה בנצרת וזרקו חזיזים, מעשה חמור מאין כמותו.

יובל שטייניץ: כוחות המשטרה שהגיעו למקום ועצרו אותם נאלצו להגן עליהם שעה ארוכה מפני סכנת לינץ', שכן 5,000 איש התגודדו בחוץ, הבעירו ניידות משטרה, זרקו אבנים ואיימו לעשות בהם שפטים.

יובל שטייניץ: נאלצו להבריח אותם החוצה.

יובל שטייניץ: זאת היתה סכנת לינץ' אמיתית.

יובל שטייניץ: תופעות כאלה אסור שיקרו במדינה נאורה, בחברה נאורה, בדמוקרטיה מודרנית.

יובל שטייניץ: לכן חשוב מאוד לא להניח מראש שלינץ' לא ייתכן בחברה הערבית או בחברה היהודית, וחשוב מאוד לחקור אם – כפי שמסתמן, אבל החקירה תגיד – לאחר שהרוצח נתן זאדה נוטרל לחלוטין, נפצע ושכב חסר אונים, היו מי שניגשו אליו והכו אותו כדי להמיתו.

יובל שטייניץ: אני מזועזע מכך שיש בין חברי הכנסת מי שמוכנים אולי שבחברה שלהם תופעות כאלה לא ייחקרו אלא יקבלו לגיטימציה.

יובל שטייניץ: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: שבוע הספר העברי

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

דליה איציק: אנחנו מציינים השבוע את שבוע הספר העברי, במסגרת ההצעות לסדר-היום מס' 410, 434, 444, 472 ו-481.

דליה איציק: רבותי השרים, אדוני שר התרבות, לו היה מנדלי מוכר ספרים חי עמנו ומתארח בחג הספר העברי, אין ספק שהיה מחכך את ידיו בהנאה.

דליה איציק: מי שיצא לו לראות את המראה שובה הלב, את המוני בית ישראל – קרוב למיליון איש, אומרים לי – פוקדים את הדוכנים ביריד הספרים, מוכרים וקונים ספרים - יותר מכול משמח לראות את הצעירים נוהרים לשם.

דליה איציק: השנה אנחנו מציינים 80 שנה להיווסדו של שבוע הספר העברי.

דליה איציק: יריד הספר העברי הראשון נפתח ברוב עם בשדרות-רוטשילד בתל-אביב בשנת 1926, בחסות אגודת העיתונאים; קראו לזה אז "קיוסקים של ספרים".

דליה איציק: האורח המכובד, ד"ר חיים ויצמן, אמר בלהט, שזה צעד ראשון להחזרת התרבות הישראלית ליושנה.

דליה איציק: מסורת שבוע הספר העברי נטועה בנוף שלנו, והיא משביחה והולכת עם הזמן.

דליה איציק: אני יודעת אילו התלבטויות היו אז, ואין לי כל צל של ספק שזה סיפור הצלחה.

דליה איציק: מספרים לי שבשבוע הספר אשתקד נרכשו 2.5 מיליוני ספרים; אומרים שהשנה הצפי גדול יותר.

דליה איציק: כ-100 ספרים בממוצע יוצאים מדי חודש ממכבשי הדפוס בישראל, והקצב הולך וגובר.

דליה איציק: לעומת זאת, כמה עצוב ללמוד, כפי שעולה מסקר של הרגלי קריאה של הישראלים, שאני מקווה שהוא לא אמין והוא כמובן מגזים, כך אני מקווה, ששליש מהישראלים לא קרא השנה אף ספר אחד.

דליה איציק: זה עצוב ומדאיג.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, חג הספר העברי הוא באמת אירוע ייחודי.

דליה איציק: אין לו אח ורע בעולם.

דליה איציק: בדקתי מה קורה בעולם; אומרים לי שיש ירידי ספרים בארצות שונות, אבל הם מתקיימים בערים מסוימות בלבד, ואין אירוע שמתקיים בו בזמן בכל רחבי המדינה.

דליה איציק: לצערי, עדיין נמשכת התופעה של העתקת חנויות הספרים מעורקי החיים וממרכזי הערים החוצה.

דליה איציק: זה ודאי משפיע – כולנו יודעים שכשאנחנו כבר יוצאים לפעמים, אנחנו קונים ספר בדרך.

דליה איציק: מעבר לאירוע העסקי הזה, החגיגה הגדולה מאפשרת להציג לראווה בעת ובעונה אחת מבחר מגוון, היצע כמעט אין-סופי של ספרים, שאי-אפשר להציגו בחנות אחת, תהיה גדולה ככל שתהיה.

דליה איציק: חג הספר העברי, שמתקיים ממש בימים אלה, הוא הוכחה ניצחת לכך שבעידן המחשב והטלוויזיה – הרבה מאתנו חשבו שהתקשורת הכתובה, או אם תרצו העיתונות הכתובה, או הספרות הכתובה, תלך לעולמה; ממש לא: מתברר שבעידן המחשב והטלוויזיה ושאר הנפלאות ופיתויי התקשורת האלקטרונית הספר לא נתפס כמוצר ששייך לעבר.

דליה איציק: הספר נשאר, הוא חי, הוא נושם, הוא מבוקש ונצרך.

דליה איציק: בהיותי שרת התקשורת לשעבר אני יכולה להגיד לכם, שאנחנו מוכתרים בתואר עם הספר, אבל גם עם המחשב והאינטרנט, ואין סתירה בין הדברים.

דליה איציק: חברי הכנסת, שבוע הספר צריך להיות גם שבוע של חשיבה על יוצרי הספר, על הסופרים.

דליה איציק: כמה מאתנו לא יודעים שאמנים וסופרים – ועכשיו שר התרבות ודאי ייחשף לעניין – אין להם לעתים מה לאכול.

דליה איציק: אני קוראת למשרד החינוך להנהיג כנסים, מפגשים של תלמידי בתי-ספר עם סופרים, עם משוררים, עם מתרגמים, מפגשי היכרות בלתי אמצעיים עם סופרים – כל אלה ירחיבו את מעגל הקוראים.

דליה איציק: החשיפה לספרות – כל אחד יאמר לכם, כל מחנך, כמו חבר הכנסת זבולון אורלב, שהחשיפה לספרות בילדות ובבגרות תטפח את אהבת הספר וחוויית הקריאה.

דליה איציק: ישראל היא המדינה היחידה בעולם המערבי שגובה תשלום בעבור השאלת ספרים בספריות הציבוריות.

זבולון אורלב: בניגוד לחוק.

דליה איציק: בניגוד לחוק.

דליה איציק: האוצר כבר התחייב לכסות מחצית מתקציבי הספריות, ואדוני השר, רק שתדע, הם טרם מימשו את ההבטחה שלהם: הכיסוי היום הוא רק של 12%.

דליה איציק: אם נעמוד באתגר הזה, זה עדיין לא אומר שיקראו הרבה יותר, אבל זה אומר שתהיה הזדמנות גדולה יותר לקרוא.

דליה איציק: אני מעריכה ששיעור קוראי הספרים רק ילך ויגדל.

דליה איציק: יש ספרייה גם בכנסת, חברי הכנסת.

דליה איציק: עכשיו אני בודקת מי נזקק לספרייה הזאת, זה מאוד מעניין אותי.

דליה איציק: יכול להיות שנקבל החלטות אחרות, אבל לצערי הספרייה העשירה הזאת לא באה כל כך לידי ביטוי, ואפילו עוזרינו הנאמנים לא משתמשים בה הרבה.

דליה איציק: השנה לא היה סיפק בידי לארגן אירוע גדול, ואני באמת חושבת שזה מסוג האירועים שאסור לכנסת לפסוח עליהם.

דליה איציק: לא היה סיפק בידי, כאמור, ואני מתנצלת על כך.

צבי הנדל: אם ייסגר מכון המחקר שיש לנו - - -

דליה איציק: מכון המחקר, ומרכז המבקרים שעכשיו הולך ונבנה, ובכלל, אני חושבת שאנחנו צריכים לעשות סיור, ועדיין אינני מכירה אותם, ואני משוכנעת שגם חלקכם - לכן בשנה הבאה שתבוא עלינו לטובה נעשה אירוע הרבה יותר גדול.

דליה איציק: אני אחתום בדבריו של המשורר נתן אלתרמן, שנראים לי – כמו אלתרמן עצמו – כל כך שייכים: "קדמון הוא כוח הספרים, ואין בהם חובק ידיים, אחים המה לסתתים, לשלושת בני האל, לחליפות הקור והחום, לגאון הרוח ולמים, לפסלי פניה של תבל".

דליה איציק: חברי הכנסת, מי שהיה מנכ"ל משרד החינוך והתרבות, חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: בינתיים הודעה קצרה למזכיר, עד שאתה עולה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, אני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיפים 16-17 לתקנון הכנסת.

אריה האן: החלטת ועדת הכנסת בדבר מועדי הכנסים במושב הראשון והשני של הכנסת השבע-עשרה.

אריה האן: הצעת ועדת הכנסת בדבר בחירת ועדה לעניין מסוים לפי סעיף 17 לתקנון הכנסת – הוועדה למאבק בנגע הסמים.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: שבוע הספר העברי

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מכובדי שר המדע, התרבות והספורט, שבוע הספר, אין ספק שהוא חג לאומי, חג לתרבות: חג לתרבות העברית, הישראלית, היהודית.

זבולון אורלב: המונח "עם הספר" ראשיתו בפסוק ממגילת אסתר.

זבולון אורלב: נאמר על המן: ישוב מחשבתו הרעה אשר כתב על היהודים לאבדם עִם הספר.

זבולון אורלב: אנחנו הפכנו את "עִם הספר" ל"עַם הספר".

זבולון אורלב: עם שתלה את עתידו בספר, ועם שהספר הבטיח מאוד את עתידו.

זבולון אורלב: העם היחיד בתבל שחוגג גם חג דתי - חג מתן תורה הוא חג קבלת ספר הספרים, חג מתן ספר התורה.

זבולון אורלב: מדינת ישראל היטיבה להביא לידי ביטוי את מעמדו של הספר בחוק הספריות הציבוריות, שצוין כראוי על-ידי גברתי היושבת-ראש, אבל כולנו מודעים לכך שבמהלך השנים האחרונות, לצערנו, הקיצוצים הביאו לידי כך שרשויות מקומיות רבות גובות דמי השאלה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, הנתונים של מרכז הספריות הציבוריות מלמדים, שיש קשר ישיר בין דמי השאלה לבין ירידה בדרישה להשאלת ספרים.

זבולון אורלב: ככל שרשות מקומית גובה דמי השאלה או ככל שדמי ההשאלה גבוהים יותר, כך פוחתים – בעיקר הילדים - המשתמשים בספרים.

זבולון אורלב: אין זה גם סוד שבגלל בעיות העוני במדינת ישראל והעובדה שכשליש מהילדים שלנו חיים מתחת לקו העוני, לאותם ילדים יש מחסור חמור בספרי לימוד.

זבולון אורלב: מאחר שגברתי היושבת-ראש גילתה עלי, אז אני אגלה עליה, שגם היא מחנכת ובוגרת בית-מדרש להכשרת מורים, והיתה גם סגנית ראש עיריית ירושלים, מחזיקת תיק החינוך, וגם יושבת-ראש ועדת החינוך והתרבות, אז בוודאי כולנו מודעים לחשיבות הצורך שלכל ילד יהיה ספר.

זבולון אורלב: אומנם אנחנו עם הספר, עם שאוהב ספר, עם שגדלים מתוכו סופרים, צריך גם לזכור שפרס נובל הראשון שהוענק לאזרח ישראלי, הוענק לסופר ש"י עגנון, והוא הקדים את תחום המדע, אבל הנתונים עדיין מלמדים שאנחנו מפגרים אחרי כמה ממדינות אירופה בקריאת ספרים.

זבולון אורלב: היושבת-ראש היטיבה לציין את הנתון, מה שיעור האנשים – וזה לא נעים - שאינם קוראים ספרים במשך השנה.

זבולון אורלב: האמת היא שיש בידי הממשלה, עוד לפני הקיצוצים, אפשרות לעשות פעולות לשינוי המצב הזה, למשל להפחית מס ערך מוסף על ספרים, ואולי אפילו על ספרי לימוד.

זבולון אורלב: אני יודע שהאוצר לא אוהב שיש דיפרנציאציה, שיש שונות, שמכמה מוצרים גובים ומאחרים לא.

זבולון אורלב: הוא אומר שזה לא נוח, אבל במרבית מדינות אירופה יש מע"מ דיפרנציאלי.

זבולון אורלב: בעיקר באותם מוצרים כמו ספרים, כמו ספרי לימוד, כמו בגדי ילדים, שהם מוצרים המוניים, מס ערך מוסף מופחת.

זבולון אורלב: לכן אפשר – עוד לפני שפועלים בתקציבים - במקום להפחית מסים ברזרבות התקציביות, אדוני השר, לדברים שמעשירים את העשירים, בעיקר את העשירונים העליונים, הנה מנגנון להפחתת מס שיכול להעשיר מאוד את תרבותנו ולתת גם מענה חברתי.

זבולון אורלב: אני בהחלט מסכים שזהו בראש ובראשונה חג לסופרים, חג למשוררים, חג ליוצרים, חג לעורכים, חג לכל אנשי התוכן.

זבולון אורלב: מובן שזה גם חג למו"לים, חג להוצאות.

זבולון אורלב: אם אין קמח אין תורה, ואנחנו רוצים שיהיה להם קמח כדי שתהיה לנו תורה.

זבולון אורלב: אלה יום ושבוע שצריכים לייחד בהם מחשבה לשאלה כיצד להאדיר יותר את מעמדם של היוצרים, של אנשי הרוח, שמביאים את מדינת ישראל לחיות כמדינה יהודית ודמוקרטית, עם תוכן מוצק, עם תוכן ראוי.

זבולון אורלב: משפט סיום, גברתי היושבת-ראש.

זבולון אורלב: אני יודע שהרבה משתמשים בטיעון, שכאילו בגלל האינטרנט והמחשב יש ירידה בקריאת ספרים.

זבולון אורלב: אסור לנו להיכנע למחשבה הזאת.

זבולון אורלב: לאינטרנט ולמחשב יש שימושים מאוד חשובים, מאוד חיוניים, וראוי שמדינת ישראל תמשיך להצטיין בתחום הזה.

זבולון אורלב: אבל אסור לנו להשתמש בסוגיה הזאת כתירוץ להזנחה ולניוון של זרועות תרבותיות אחרות שלנו, כמו הספרים.

זבולון אורלב: שיהיה חג תרבות, חג ספר עברי שמח לכולם.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שבוע הספר העברי בעיצומו, וחגיגתו של עם הספר בכל יישוב, כפר ועיר נמשכת.

יצחק גלנטי: בין דוכנים, שולחנות, ספרים ומלים מסתובבים אלפי אנשים, מסתכלים, מציצים, קוראים ומסתקרנים, חוזרים לרגע להיות ילדים או לומדים דבר-מה חדש על העולם.

יצחק גלנטי: אין עוד בעולם עם החוגג כך את ספרותו ואת ספריו.

יצחק גלנטי: אין עוד אומה בעולם המציינת כך, בפסטיבל צבעוני וססגוני, את המבע הספרותי שלה, את ההשפעה שלה.

יצחק גלנטי: אין עוד מדינה בעולם שכך מעלה את הספרים והסופרים, ההוגים והמשוררים שלה על ראש שמחתה.

יצחק גלנטי: 4,500 כותרים חדשים נולדים מדי שנה בישראל.

יצחק גלנטי: 4,500 - זה כאילו שבכל שנה נולד ספר אחד על כל 1,300 אזרחים במדינה.

יצחק גלנטי: ארץ זבת חלב ודבש היא ארץ-ישראל, אך גם זבת כריכה ודף, בשפע.

יצחק גלנטי: אולם, כחבר ועדת החינוך של הכנסת צר לי לומר, כי יש תחושה כי חג הספר העברי, המופלא כשלעצמו, מתרכז בשבוע או שבועיים של חגיגה, אך ביתר ימות השנה מצב הקריאה בכלל, ואצל ילדינו בפרט, הוא בכי רע.

יצחק גלנטי: רואים אנחנו את התופעה הזאת בכמה צורות ואופנים: שגיאות הכתיב והדיבור הכל-כך נפוצות, הנובעות מאי-תרגול העברית התקנית בקריאת ספרים - תוצאות מבחני המיצ"ב העגומות, שהיום כבר הוצגו בעיתונות, ואשר על-פיהן 11% מתלמידי כיתות ב' נכשלו בהבנת הנקרא והציגו שגיאות כתיב בסיסיות, הן העדות לכך; השתלטות תרבות הפנאי האלקטרונית על שעות הפנאי שלנו ושל ילדינו, כך שלא נותר זמן רב לקרוא ספרים; ההשתקפות המדאיגה של קשיי הקריאה והכתיבה בשכבות הנחשלות בציבור, שבהן תרבות הספר היא חלום רחוק ובלתי מושג - כישלונם של 44% מתלמידי החינוך המיוחד בהבנת הנקרא, ושל 36% מהם בכתיבה ללא שגיאות, על-פי אותו מיצ"ב ביש, הוא רק דוגמה לכך.

יצחק גלנטי: האם זו רק תחושה שלי כי שבוע הספר העברי הוא חגיגה של מעמד הביניים בלבד, זה שיכול להסיר את דאגתו מענייני הפרנסה ולרכוש ספרים?

יצחק גלנטי: האם זו רק תחושה שלי כי ירד מעט מעמדו של הספר, בעידן שיש לו מתחרים כל כך אטרקטיביים, אשר לא היו בשטח בעת שאני ובני דורי גדלנו כאן?

יצחק גלנטי: האם זו רק תחושה שלי, כי הנהייה של הילדים והנוער אחרי ספרי הארי פוטר ודומיהם לא מצילה באמת את מעמדו של הספר העברי, אלא רק את חשבון הבנק של יזמים זריזים המוציאים ספרים בנוסחת אינסטנט?

יצחק גלנטי: ואולי אני טועה, גברתי היושבת-ראש, אולי היקפו ועוצמתו של שבוע הספר מעידים על מעמדו האיתן של הספר העברי.

יצחק גלנטי: אולי העובדה כי הציבור הישראלי מוציא בממוצע יותר מ-3,200 שקלים בשנה לכל משק בית על ספרים וכתבי עת – זה על-פי הפרסום בעיתון "הארץ" מהשבוע שעבר - היא אשר מעידה על כך שהקריאה ותרבות הקריאה לא פסו מהעולם הישראלי.

יצחק גלנטי: אולי גם ספרי העלילה של דורנו, "חסמב"ה" ודומיהם, היו "הארי פוטר" של ימינו, והנוסחה תמיד היתה שם כדי לרתק את קהל הילדים.

יצחק גלנטי: אפשר לבחור בנקודת מבט אופטימית בסוגיה ולומר, כי דווקא השילוב בין העולם האלקטרוני לעולם הספרים מחזק את מעמד הספרים.

יצחק גלנטי: היום אנו גם עדים להחייאת עלילות הספרים בסרטים רבי-רושם ועתירי אפקטים, אשר מעודדים את קריאת המקור.

יצחק גלנטי: האם אין בהחייאת הפנטזיה של "שר הטבעות" של טולקין לסרטים מדהימים כדי לעודד את קריאת המקור הספרותי הבונה עולם ומלואו?

יצחק גלנטי: אך, כאמור, מדובר בשבוע הספר העברי, שעליו רוכבת הסיפורת הזרה להצלחה מסחררת בישראל.

יצחק גלנטי: ואני, שאוהב את הספרים וקורא בהם בעיון רב, רוצה, ברשותך, גברתי היושבת-ראש, להמליץ על ספר עברי משלנו.

יצחק גלנטי: בהיותי ארכיאולוג וחובב היסטוריה, כמי שחפר כמה אתרים בארצנו הקטנטונת וכמי שמאוד מתעניין בתולדות חבל הארץ שבו אנחנו חיים, אני ממליץ על הספר "ראשית ישראל – ארכיאולוגיה, מקרא וזיכרון היסטורי", מאת ישראל פינקלשטיין.

יצחק גלנטי: מדובר בספר מרתק, מכעיס, מקומם ומאלף.

יצחק גלנטי: הספר בא לטעון, כי הממצאים הארכיאולוגיים לא מאששים את הסיפור ההיסטורי של התנ"ך, וכי ממלכת ישראל לא התקיימה בגיאוגרפיה המיוחסת לה.

יצחק גלנטי: אני לא מסכים עם המסקנות ועם פרשנות הממצאים, אבל כתיבת הספר ודרך הטיעון הן מלאכת מחשבת של מחקר, והצגתו היא באופן שבוודאי יכול לעורר דיון ציבורי ומדעי סוער.

יצחק גלנטי: הספר, גם אם לטעמי הוא שגוי במסקנותיו, עושה בדיוק את אשר צריך ספר לעשות – הוא מעורר את המחשבה, את הפולמוס, את השיח הציבורי והפרטי בין טענות המחבר לדפוסי החשיבה המקובלים.

יצחק גלנטי: ניסיונו של המחבר לנפץ מיתוסים הוא שהפך את הספר למאלף ביותר, וגורם לקורא לחשוב על הדרך שבה מעוצב זיכרון היסטורי ושבה נבנית אומה.

יצחק גלנטי: השנה אנו מציינים 80 שנה ליום הספר העברי, 65 שנה להתאחדות הוצאת הספרים בישראל ו-45 שנה לשבוע הספר העברי.

יצחק גלנטי: בשנה שעברה ביקרו בשבוע הספר 900,000 מבקרים, אשר קנו ספרים ב-2.5 מיליוני שקלים, שהם 14% מסך כל מכירות הספרים באותה שנה.

יצחק גלנטי: לפני עשר שנים, בציון 35 שנה לשבוע הספר העברי, חיבר הכותב דידי מנוסי שיר על הספר העברי, ובו הקטע הבא: "ושוב הספר יתעורר, ושוב ימריא הוא כשחפים.

יצחק גלנטי: כי ספר הוא נשמת העם, ולנשמה אין תחליפים".

יצחק גלנטי: ואני אומר, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת: כל מלה בסלע.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת שלמה בניזרי, ואחריו – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, תפקידו של ספר בדרך כלל הוא לחנך, לעצב דעות, להעשיר את השפה, להרחיב אופקים.

שלמה בניזרי: אבל בדורנו, בדור של התפתחות הטכנולוגיה, של המחשבים – כבר אמר פעם מישהו שמחשב זה צירוף המלים: מוח שב – אנחנו רואים היום, לצערנו הרב, נטישה דרמטית של הקריאה ביחס למה שהיה בילדותי.

שלמה בניזרי: אומנם לא גדלתי על הספרים שילדי גדלים עליהם היום, שזו ספרות יהודית.

שלמה בניזרי: גדלתי על "קופיקו" ו"חסמב"ה" ו"שמונה בעקבות אחד".

דליה איציק: יצאת לא רע.

שלמה בניזרי: אבל לפחות קראנו ספרים, ידענו – מה זה קראנו?

שלמה בניזרי: בלענו את הספרים.

שלמה בניזרי: היום אתה רואה נטישה, אולי עדיין לא המונית, אבל זה לא מה שהיה פעם.

שלמה בניזרי: הדגיש זאת חברי חבר הכנסת אורלב, שאמר שאנחנו נקראים עם הספר מכיוון שבאמת הבאנו ספרות נפלאה ומופלאה לעולם, ספר הספרים, שהוא ספר התנ"ך, שהוא יסוד לכל הדתות המונותיאיסטיות.

שלמה בניזרי: יש לנו הרבה מה להתגאות בספרות היהודית שלנו.

שלמה בניזרי: אבל, לצערי הרב, אנחנו רואים היום שבני-אדם לא קוראים.

שלמה בניזרי: ואם קוראים, אתם יודעים למי בדרך כלל יש המעמד הגבוה?

שלמה בניזרי: בדרך כלל לספרות הזולה ביותר.

שלמה בניזרי: היום כבר מתגשמת נבואת הגמרא במסכת סוטה, שאומרת שבדור שבן דוד יבוא, בית הוועד יהיה לזנות – אני לא יודע איפה המקום הזה – וחוכמת הסופרים תסרח.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים, לצערנו הרב, שחוכמת הסופרים תסרח היום.

שלמה בניזרי: ספרים שהם רומנים מהסוג הזול, הם אלה שכן פורחים, אבל ספרים מעמיקים וחשובים מאוד, לא הם אלה שמצליחים לתפוס את מרכז הבמה.

שלמה בניזרי: פעם התפארנו בכך שאנחנו, עם ישראל, עם הספר, אבל היום אנחנו יכולים להיקרא גם "עם הכדור", "עם האינטרנט".

שלמה בניזרי: שימו לב על מה הדיונים כל היום בתקשורת, אפילו בשבוע הספר העברי – מה יהיה הערב עם ברזיל?

שלמה בניזרי: האם היא תנצח או לא?

שלמה בניזרי: האם היא תצדיק או לא תצדיק את כל הקרדיט שנתנו לה?

שלמה בניזרי: אז מכדררים את המוח של הילדים, מכדררים את המוח של האנשים בשאלה האם נזכה בגביע או לא נזכה.

שלמה בניזרי: במה בני נוער עוסקים היום?

שלמה בניזרי: מהן דמויות החיקוי וההערצה שלהם?

שלמה בניזרי: דמויות החיקוי וההערצה שלהם הן כוכבים מהוליווד, כוכבים מסרטים.

שלמה בניזרי: את מי הם מנסים לחקות?

שלמה בניזרי: מה הם קוראים?

שלמה בניזרי: מה הם לומדים?

שלמה בניזרי: אתם רואים את מבחני המיצ"ב.

שלמה בניזרי: למשרד החינוך ולשר העומד בראשו תמיד יש התירוצים שהמבחנים לא בדיוק משקפים, והאינדיקציות לא בדיוק נכונות.

שלמה בניזרי: רבותי, כל הסיפורים האלה יפים למה שנקרא "שערי תירוצים".

שלמה בניזרי: אבל בפועל, אם אנחנו רוצים לחנך את העם הזה, אם אנחנו רוצים להמשיך ולשמר את אותה מסורת של עם הספר באמת, צריך לדעת להשקיע ולחנך את הנערים שבאמת יקראו.

שלמה בניזרי: אבל, התכנים היהודיים לא מקבלים כמעט במה, לא מקבלים כמעט דגש.

שלמה בניזרי: אחד המקצועות השנואים על תלמידים בבתי-הספר הוא מקצוע התנ"ך.

שלמה בניזרי: בוודאי, אם זה שמלמד לא מאמין, איך התלמיד יאהב את זה בכלל?

שלמה בניזרי: אם אתה לא מלמד את זה מהפן היהודי, אלא ביקורת המקרא של ולהאוזן ושפינוזה, כפי שאני התחנכתי בילדותי – אדרבה, אני רק רואה ניכור בתנ"ך הזה.

שלמה בניזרי: אם תלמדו את זה בפרספקטיבה יהודית, אותנטית, מהמקורות שלנו, של עם ישראל, כמו שאני לומד את זה היום ולא זכיתי לכך בעבר, פתאום תגלו עולם קסום, עולם מדהים, עולם של חוכמה.

שלמה בניזרי: מה קרה שנטשנו את התנ"ך?

שלמה בניזרי: מה קרה שנטשנו את ספרי החוכמה היהודית?

שלמה בניזרי: מי שייכנס ויראה את ארון הספרים היהודי – איזה עושר.

שלמה בניזרי: גברתי היושבת-ראש, יש היום כונן מיוחד, שנקרא "אוצר החוכמה".

שלמה בניזרי: בלחיצת כפתור יש לי אפשרות להיכנס ל-19,400 ספרים במחשב.

שלמה בניזרי: זה רק חלק מהספרות היהודית.

שלמה בניזרי: אני רוצה לסיים במשפט מדברי רבותינו.

שלמה בניזרי: אנחנו אומרים: "לא ימוש ספר התורה הזה מפיך והגית בו יומם ולילה למען תשמור לעשות ככל הכתוב בו כי אז תצליח את דרכך ואז תשכיל".

שלמה בניזרי: מה היתה ההצלחה של העם היהודי לאורך כל ההיסטוריה?

שלמה בניזרי: "אז תצליח ואז תשכיל".

שלמה בניזרי: איך אפשר להצליח וגם להשכיל?

שלמה בניזרי: איפה מקבלים את כל זה?

שלמה בניזרי: "לא ימוש ספר התורה הזה".

שלמה בניזרי: תורת אלוקים, שניתנה לנו על-ידי בורא עולם – שם נמצא מקור החוכמות.

שלמה בניזרי: אני לא אומר שלא לפתח ספרות בימינו, בוודאי, אבל כאשר יסוד החוכמה שלנו מושתת על תורת ישראל, זהו היסוד האמיתי.

שלמה בניזרי: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

דליה איציק: תחתום את הנושא חברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: אדוני, יש לך חמש דקות.

דליה איציק: בבקשה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, "עם הספר" נשמע קצת ססמה.

עתניאל שנלר: אמרו חז"ל: העם היהודי והספר נוצרו כאחד, ואין האחד מתקיים במציאות בלעדי השני.

עתניאל שנלר: אולי בכך אנחנו מייחדים את האומה שלנו.

עתניאל שנלר: ספר הספרים, שמדברים סביבו, ואני רוצה לדבר עליו בדקתיים, הוא לא ססמה.

עתניאל שנלר: הדבר שאותי מושך בספר הספרים, שהוא קודם שלנו במלוא מובן המלה – של האנושות, לא רק שלנו כיהודים – יש בו ההומניזם, נושא שמדברים עליו בבית הזה הרבה, על נכון ולא נכון, על עזרה לזולת, על הרחבת תקציב, על התחשבות בגר, על מה שבין אדם לרעהו, על מה שבין אדם לאמונתו, על כיבוד הדעה של האחר.

עתניאל שנלר: הכול יש שם בעצם.

עתניאל שנלר: אנחנו נזקקים לעולם תוכן מלא מכל מיני מקומות.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, זה בבית, זה כאן, זה בספר הספרים שלנו.

עתניאל שנלר: הדבר שהכי מרשים אותי בקריאת התנ"ך הוא אותה פתיחות לעולם, פתיחות אנושית, פתיחות של להיות בן-אדם.

עתניאל שנלר: במובן הזה אפשר לומר שהספר היהודי הוא האומה היהודית והאומה היא הספר, ואי-אפשר להפריד ביניהם.

עתניאל שנלר: כעין חומר וצורה שהכול מודים שאין האחד מצוי בלעדי השני.

עתניאל שנלר: את התרגום המעשי לחיי היום-יום הרי אפשר למצוא גם בערכי התנ"ך, גם בדיון במשנה, בדיון ההלכתי איך לנהוג לא כפילוסופיה, איך באמת לנהוג באחריות אישית.

עתניאל שנלר: אני זוכר שדיברו על כמה צריך להוסיף או לא להוסיף תקציב.

עתניאל שנלר: בדיון התקציבי אמרתי לעצמי: נו, ומי יודע כמה כל אחד ואחד מאתנו באמת קצת תורם מעצמו, קצת נותן, והפלפול התלמודי שנותן לנו את השקלא וטריא, איך אנחנו רואים את זה ביחד, נדמה לי שזה יכול לחזק אותנו מאוד.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, זה שהדור החדש קורא פחות – זה נכון.

עתניאל שנלר: אבל ראוי להמליץ, על אף ההתנגדות הוודאית של משרד האוצר - ואין לי בזה שום ספק, אף שלא דיברתי אתם - על שלושה דברים, וברור לי שאני נאיבי, אך בכל זאת אציע אותם.

עתניאל שנלר: האחד, אני סבור שספרי לימוד בחינוך חובה צריכים להיות נכס של בית-הספר, כמו כל דבר אחר, ולא נכס של אמא, שלא מסוגלת היום לרכוש לשמונת ילדיה את כל הספרות הענקית.

עתניאל שנלר: אני אומר את זה כאבא, ברוך השם, וכסבא, ברוך השם, וזה נטל עצום.

עתניאל שנלר: אני יודע שזה נשמע מוזר, וזה גם לא מסתדר עם המחשבה של האוצר.

עתניאל שנלר: דבר שני, העדפת הספר העברי תבוא לידי ביטוי אולי בהחלטה רחבה שאין על ספרים במדינת ישראל מע"מ כלל.

עתניאל שנלר: וכי למה לא לפטור ממע"מ את הספרים?

עתניאל שנלר: מדוע אזור טריטוריאלי אפשר לפטור ממע"מ ואת הדבר הכל-כך חשוב, הספר, לא?

עתניאל שנלר: יקנו יותר ספרים, נפלא.

עתניאל שנלר: הנכדים הקטנים, תינוקות של בית-רבן, יוכלו לקרוא ספר של שלו או ספר אחר וליהנות ולקבל את אותן מיומנויות שהספרים מעניקים לנו.

שלמה בניזרי: תינוקות של בית-רבן לא קוראים מאיר שלו.

עתניאל שנלר: אם אנחנו מחנכים באמת, אנחנו צריכים לדעת ששומעים אותנו ביום-יום, את המלה הכתובה, את הביטוי, את השפה, את המוזיקה ועוד כיוצא באלה.

עתניאל שנלר: דבר שלישי, הנחלת הספר ממדף הספרים היהודי, לא בצד ההלכתי, לכל מערכת החינוך, החילונית והדתית כאחת, אלא מהצד התרבותי.

עתניאל שנלר: הרי לא יכול להיות שהתנ"ך יהפוך לנטל.

עתניאל שנלר: הוא לא נטל בבגרות.

עתניאל שנלר: הרי לא יכול להיות שמחשבת ישראל היא איזה מין דבר שמשתדלים לא לגעת בו.

עתניאל שנלר: כן, מחשבת ישראל בפלורליזם מוחלט היא של כולנו, והזהות היהודית, כל אחד לשיטתו, כל אחד לדרכו, היא של כולם.

עתניאל שנלר: הסמל היהודי, המנורה, הכול של כולם.

עתניאל שנלר: לא בכפייה, לא ברמה ההלכתית, ברמה האומרת כזה ראה וקדש.

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: בפתיחות, בליברליזם היהודי.

עתניאל שנלר: ברגע שנפתח את הספר ואת הלב היהודי, נכניס לעניין את היהודים.

עתניאל שנלר: חזרה לאותה יהדות נפלאה שאיננה דת.

עתניאל שנלר: היא הרבה מעבר לדת ולקיום מצוות.

עתניאל שנלר: היא דבר עמוק, יש בה המון תרבות ועומק, המון פתיחות.

עתניאל שנלר: אני רוצה לסיים, בכוונה, במשפט ממקום אחר, מדידי מנוסי, שאמר כך: "כי ספר הוא נשמת העם, ולנשמה אין תחליפים".

עתניאל שנלר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחרונה חביבה - חברת הכנסת קולט אביטל.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, רבותי, לפני כמה ימים הזדמנתי עם בתי בת ה-11 לחנות ספרים, בשבוע הספר, ופתאום היא ראתה על דוכן המכירות ספר חדש של סופרת ששכחתי את שמה כרגע, שהיא כבר קראה בספריה בעבר.

יובל שטייניץ: לא היה גבול לעליצותה ולשמחתה.

יובל שטייניץ: היא קפצה משמחה ודרשה שנקנה את הספר, והיתה מוכנה גם להוציא מדמי הכיס שלה.

יובל שטייניץ: התברר שזה העותק האחרון, שכבר נמכר, אז חיכינו שיביאו את הספר מהמרתף.

יובל שטייניץ: תוך קפיצות שמחה, כשיצאנו מהחנות היא התקשרה לאשתי לספר לה שהיא מצאה ספר נוסף של אותה סופרת, ובזה גם נגמר הסיור שלנו, כי היא דרשה שנחזור הביתה כדי שתוכל להתחיל לקרוא את בספר.

יובל שטייניץ: זאת חדוות הספר האמיתית.

יובל שטייניץ: לצערי הרב, לא כל ילדי ישראל זוכים לחוש את החדווה הזאת, ואני חושב שאחד הסודות של שמירת חדוות הספר הוא מלחמה נכונה באויבי הספר.

יובל שטייניץ: יש לי כאן הכבוד להתווכח עם היושבת-ראש.

יובל שטייניץ: לי אישית אין ספק שהטלוויזיה, ואתה גם האינטרנט, הם אכן אויבי הספר ואויבי חדוות הספר אצל בני-הנעורים.

זבולון אורלב: יריבים.

יובל שטייניץ: יריבים קשים ומרים.

יובל שטייניץ: לכן, אני רוצה לצאת בהמלצה, שלצערי הרב אני מניח שאצל רוב האנשים תהיה המלצה שלא תיושם, אבל כבר שמעתי על משפחות וגם קיבלתי מכתבים ממשפחות שכן יישמו את ההמלצה הזאת: הוציאו את הטלוויזיה מבתיכם, וילדיכם ישובו יותר בקלות לקרוא ספרים - -

אביגדור יצחקי: זה יביא את התוצאה ההפוכה.

יובל שטייניץ: - - כולכם תרוויחו מכך, ילדים ומבוגרים גם יחד.

שלי יחימוביץ': אפשר גם וגם.

יובל שטייניץ: גברת יחימוביץ, יש מחקרים מאוד מעניינים, ומי שהוביל אותם הוא פרופסור ניל פוסטמן, זיכרונו לברכה, שמצביעים על כך שהמחשב, ובעיקר הטלוויזיה, פוגעים בכישורים השכליים של אלה שצופים בהם יותר מדקות ספורות בכל יום.

שלי יחימוביץ': לא אצל הילדים שלי.

יובל שטייניץ: המחקרים הללו הם חד-משמעיים.

יובל שטייניץ: אני מציע לקרוא את הספרים של ניל פוסטמן, זה שבוע הספר ובטח אפשר להשיג יחסית בזול את "אובדן הילדות" או "טכנופוליס", שתורגמו לעברית - - -

יצחק לוי: זה גם אצל מבוגרים, לא רק אצל ילדים.

יובל שטייניץ: בהחלט.

יובל שטייניץ: יש מחקרים מאוד מקיפים שמצביעים על ירידה בכשרים האינטלקטואליים אצל אותו חתך סוציו-אקונומי, בין אלה שצופים בטלוויזיה לאלה שלא.

יובל שטייניץ: דרך אגב, גם מחקרים על גלי המוח מוכיחים שכאשר קוראים ספרים, פעילות גלי המוח מגיעה למקסימום, לשיא.

יובל שטייניץ: כאשר צופים בטלוויזיה, היא מגיעה למינימום, פחות משינה.

יובל שטייניץ: המוח פחות פעיל בצפייה בטלוויזיה מאשר בשינה.

יובל שטייניץ: זה מאוד מעניין, אלה המחקרים והם חד-משמעיים.

אופיר פינס-פז: - - -

יובל שטייניץ: אני תיכף אפנה אליך, אדוני שר המדע והספורט.

יובל שטייניץ: זו המלצתי הראשונית.

יובל שטייניץ: אני, כמי שחיבר כמה ספרים, רוצה לפנות לשר התרבות, המדע, הספורט והטכנולוגיה ולהצטרף להצעתו של חבר הכנסת שנלר: תראה, משפחות מוגבלות ועניות מתקשות לקנות ספרים, וסופרים בישראל מתקשים לחיות מספרים.

יובל שטייניץ: אני פרסמתי ארבעה ספרים בפילוסופיה, ברוך השם, כולם רבי מכר, אי-אפשר לחיות מזה אפילו חודש בשנה.

יובל שטייניץ: הורדת המע"מ מספרים עבריים, ואולי גם מתקליטים עבריים, תעודד את התרבות, תאפשר לסופרים לקבל אולי תמלוגים קצת יותר גבוהים ולהתפרנס בכבוד, ואולי גם תאפשר לעוד משפחות ולעוד ילדים להצטרף לקהל בעלי הספרים ולא רק שואלי הספרים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לברך את הסופרים בישראל ואת הוצאות הספרים, ולקבל מחצית מדבריו של חבר הכנסת בניזרי.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת בניזרי עודד את כולנו לעסוק גם בספרות יהודית ולהכניס לבתינו את ארון הספרים היהודי, ואכן, על כולנו לעשות זאת ולהעשיר את עולמנו גם בספרות ובחוכמה היהודית; כמובן, בראש ובראשונה, ספר הספרים, התנ"ך, וגם כל השאר.

יובל שטייניץ: אבל היתה גם נימה בקולך, חבר הכנסת בניזרי, של שלילה או של הפחתה בערכה של ספרות אחרת, כגון זו מאיר שלו ושל סופרים אחרים.

יובל שטייניץ: ואני מציע, בדיוק כמו שאתה מעודד אותנו, בצדק אולי, להיפתח יותר לארון הספרים היהודי, לא להמליץ אלא לעודד את החברה החרדית להיפתח יותר גם לספרות העברית והעולמית הכללית.

יובל שטייניץ: איש לא יפסיד מזה, כולנו נרוויח.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה, חבר הכנסת שטייניץ.

דליה איציק: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

דליה איציק: אחריה ידבר השר.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשנת 1906, במייל-אנד רוד מס' 48 שברובע וייטצ'פל בלונדון, חי פליט מרוסיה בן 25 בחדר שכור קטן ואפל, ומזונו העיקרי היה כרוב ותפוחי אדמה.

קולט אביטל: שמו היה חיים יוסף ברנר.

קולט אביטל: הוא עבד כסדר בבית-דפוס.

קולט אביטל: למרות תנאי חייו העלובים, הוא הקדיש את זמנו לרעיון חדש: כתב עת חדשני, רענן, בלתי ממסדי, לספרות עברית.

קולט אביטל: הוא חיבר את המאמרים בעברית בעצמו, הוא עצמו ערך את כתב העת, הביא אותו לדפוס והדביק את דפיו בדבק זול.

קולט אביטל: הוא נשא על גבו אל בית-הדואר הקרוב שק ובו 212 גיליונות, שאותם היה משגר למנויים בשמונה מדינות, קבוצה של משוגעים, כמוהו, שלא ויתרו על השפה העברית.

קולט אביטל: לברנר לא היתה תקווה גדולה.

קולט אביטל: הוא חשב שהכול אבוד – העברית, הציונות ויהדות מזרח-אירופה.

קולט אביטל: דמויות רבות בכתביו ביטאו ייאוש עמוק ונראות כאילו יצאו מהספרים של דוסטויבסקי, אך הוא ציווה עליהן לדבר עברית.

קולט אביטל: דמויותיו של ברנר ביטאו מחשבות קיומיות זמן רב לפני התנועה האקזיסטנציאליסטית.

קולט אביטל: סיפוריו מבטאים את תחושת הבדידות שלו, ושלנו, כעם יהודי בעולם, ולכן הוא מצווה עלינו להיאבק, בניגוד לכל היגיון.

קולט אביטל: אפשר שגיבוריו התבטאו בעברית כמחאה מטפיזית נגד הגורל היהודי.

קולט אביטל: ברנר לא שיער בנפשו כי במרוצת השנים יהפוך לאבי הספרות העברית המודרנית.

קולט אביטל: אבל ברנר, ביאליק וברדיצ'בסקי הציתו את האש שהתפשטה בקרב כל המיואשים, והם שהציבו את היסודות לתרבות ישראל המודרנית.

קולט אביטל: צאו וחשבו, חברי חברי הכנסת, מה היו חושבים ברנר וביאליק לו סיירו היום בירידי הספרים הרבים הפרוסים ברחובות ערינו.

קולט אביטל: כמה מאושרים היו לדעת כי בישראל המודרנית השפה העברית ניצחה, היא מתפתחת ומוסיפה מלים חדשות למילון מדי יום.

קולט אביטל: מה גדול היה אושרם לו ידעו כי מדי יום ביומו מתפרסמים בארץ 20 כותרים חדשים, וכי ישראל הפכה למעצמה ספרותית.

קולט אביטל: לפני כשבועיים לערך – והזכרת את זה, גברתי היושבת-ראש – פרסם עיתון "הארץ" רשימה על יריד הספרים הראשון שהתקיים בשנת 1926 בשדרות-רוטשילד בתל-אביב.

קולט אביטל: לכאורה אפשר ללמוד מהרשימה על התעצמות מעמדו של הספר מאז.

קולט אביטל: היריד אז נמשך יום אחד בלבד, ומספר הוצאות הספרים שהחזיקו דוכנים היה זעום.

קולט אביטל: היום קשה להעריך את מספרן של הוצאות הספרים, שלא לדבר על כמות הספרים הרואים אור כאן.

קולט אביטל: עובדה מעודדת היא מספרם ההולך וגדל של הסופרים הצעירים והמוכשרים שספריהם מעשירים את חיינו.

קולט אביטל: הרשו לי לציין במיוחד את מספרן הרב ואת תרומתן הסגולית הנפלאה של הסופרות הישראליות.

קולט אביטל: היום הקדישה הוועדה למעמד האשה דיון מיוחד לספרות הנשית, וכן, קיימת ספרות נשית מגדרית, ועלינו לעשות הכול כדי לעודד ולחזק אותה.

קולט אביטל: היום אפשר להתגאות גם בהישגי הספרות העברית בעולם.

קולט אביטל: למיטב הבנתי, היא השגריר הטוב ביותר של ישראל.

קולט אביטל: הודות לעבודתו המסורה של המכון לתרגום ספרות עברית, יותר מ-2,800 ספרים של סופרים ישראלים תורגמו עד היום לכ-40 שפות זרות, והיום הם מופצים ברחבי העולם והפכו לרבי מכר.

קולט אביטל: את ספריהם של עמוס עוז, א"ב יהושע ואתגר קרת תמצאו בחנויות היוקרתיות בפריס ובלונדון.

קולט אביטל: בסין הודפסו יותר ממיליון עותקים מספרי השירים של יהודה עמיחי.

קולט אביטל: ובכל זאת, ולמרות הסיפוק והגאווה, הרשו נא לי לבטא כאן ועכשיו גם דאגה, דאגה מכך שהספר נדחה ממרכז חיינו ואינו תופס עוד את המקום שתפס בעבר.

קולט אביטל: כולנו מודעים לחשיפת הילדים לאינטרנט ולתוכניות הטלוויזיה, ואני מסכימה עם חבר הכנסת שטייניץ, הם קוראים היום פחות מכפי שאנחנו קראנו בילדותנו.

קולט אביטל: התופעה הזאת אינה ייחודית לישראל; היא חלק מהתופעה של הכפר הגלובלי, ולכן ממשלות שונות משקיעות מאמצים לא מבוטלים בחינוך הילדים להרגלי קריאה.

קולט אביטל: כך, למשל, השקיעה ממשלת ספרד לאחרונה כמיליון יורו בתוכנית כזאת, ותוצאותיה מעודדות.

קולט אביטל: מדינת ישראל חייבת לעודד את יצירת המקור שלה.

קולט אביטל: הספרות העברית היא מראה אותנטית של החברה הישראלית העכשווית, על כל גווניה ומורכבותה – לא רק כלפי העולם שבחוץ, אלא גם כלפי פנים.

קולט אביטל: אין ספק כי ספרות עברית, המשקפת את כל שכבות האוכלוסייה, מקרבת חלקים שונים בחברה הישראלית ופותחת עוד אשנב להיכרות אמיתית בין אנשים, בין עדות, בין מסורות שונות.

קולט אביטל: עם כל העושר הספרותי וההצלחה האמיתית, אל לה למדינת ישראל לשכוח כי תפקידה להמשיך לעודד לא רק את היצירה, אלא גם את נגישותה לכל שכבות האוכלוסייה.

קולט אביטל: מחירי הספרים היום גבוהים למדי.

קולט אביטל: לא כל אחד יכול להרשות לעצמו לרכוש ספר עברי במחיר ממוצע של 80 שקלים.

קולט אביטל: יש מקום, אדוני השר, לבדוק כיצד המדינה יכולה לעודד ולסבסד את ספרות המקור, כדי שכולם יוכלו לרכוש ספרים ולא רק לקרוא אותם בספריות.

דליה איציק: תודה רבה לך, גברתי.

דליה איציק: אדוני שר המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט ישיב למציעים.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני משבח את העובדה שהכנסת מצאה לנכון להקדיש זמן לשבוע הספר העברי.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה דבר חשוב.

אופיר פינס-פז: גם העובדה שהוועדה למעמד האשה החליטה לציין היום את הסופרות והמשוררות בישראל, את הספרות הנשית, היא עובדה חשובה בעיני.

אופיר פינס-פז: אין ספק, שבוע הספר העברי הוא המצאה ישראלית שאין לה אח ורע בשום מקום בעולם.

אופיר פינס-פז: אין מדינה שעוסקת בפרויקט מהסוג הזה.

אופיר פינס-פז: שבוע הספר העברי כבר הפך לעשרה ימים, והוא חגיגה של תרבות, חגיגה של ספרות.

אופיר פינס-פז: בשבוע שעבר חנכתי את שבוע הספר העברי בירושלים.

אופיר פינס-פז: ראיתי את עמך ישראל מגיע, נהנה, קורא, מדבר עם סופרים, מדבר עם משוררים – זאת חוויה מרגשת.

אופיר פינס-פז: בשנה האחרונה הוצאו לאור כ-8,500 כותרים, בהם כמעט 7,000 ספרים.

אופיר פינס-פז: זה דבר מרשים ביותר.

אופיר פינס-פז: כל החברים שדיברו על פיחות והביעו דאגה, שאני יכול להזדהות אתה – עדיין אני אומר, בואו לא נהפוך את האינטרנט לאויב הסופרים והספרות.

אופיר פינס-פז: הרבה מאוד ספרים מתפרסמים באינטרנט.

אופיר פינס-פז: יש הרבה מאוד סופרים ומשוררים שמשתמשים באינטרנט בצורה נפלאה, גם לשיווק.

אופיר פינס-פז: צריך לדעת שהמציאות משתנה ולהתאים את הכלים למציאות.

אופיר פינס-פז: רק משום שהדור הצעיר היום מחובר מאוד למחשב - זה לא אומר שהוא קורא פחות.

אופיר פינס-פז: הוא קורא פחות ספרים, וזה אולי צריך להדאיג במידה מסוימת, אבל הוא קורא הרבה מאוד באמצעים אחרים.

אופיר פינס-פז: אני קצת התאכזבתי מהעובדה ששבוע הספר העברי לא מגיע מספיק לפריפריה.

אופיר פינס-פז: בדקתי את העניין.

אופיר פינס-פז: אומנם השנה לא היתה לי על כך השפעה גדולה, משום שנכנסתי לתפקיד רק לאחרונה, אבל מבדיקה שקיימתי התברר לי, ותתפלאו, חברי חברי הכנסת, שבקריית-שמונה אין שבוע הספר, ולא בירוחם ולא ברוב עיירות הפיתוח במדינת ישראל, לא בטבריה, לא בבית-שאן.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה מדאיג, הוא לא נכון.

אופיר פינס-פז: קיימתי על העניין הזה דיון אצלי, ובשנה הבאה אני מתכוון לוודא - וגם, אגב, להשקיע כסף של המשרד - שבאמת שבוע הספר העברי לא יהיה נחלתן של הערים הגדולות בישראל בלבד, או של הערים המרכזיות.

אופיר פינס-פז: אני מבין את השיקול העסקי, זה בסדר, אבל בדיוק לשם צריכה להיכנס המדינה, למקום שבו הביקוש לא עונה על ההיצע, לשם אנחנו צריכים להיכנס ולוודא שכל עם ישראל, בכל קצוות מדינת ישראל, יוכל ליהנות מהספרות העברית באופן שווה.

אופיר פינס-פז: זה יהיה האתגר של שבוע הספר העברי מבחינתי לשנה הבאה.

אופיר פינס-פז: בהחלט האזנתי ברוב קשב לדברים שנאמרו על מצב הסופר העברי.

אופיר פינס-פז: יובל שטייניץ דיבר על כך, גם את, גברתי היושבת-ראש.

אופיר פינס-פז: קבעתי ביעדים של המשרד, לא רק לגבי סופרים ומשוררים אלא בכלל לגבי אמנים – יש היום קרן שנותנת מענה, אבל מענה מאוד מאוד חלקי וראשוני לאמנים השרויים במצוקה כלכלית קשה, ולפעמים אף נקלעים למצבים קשים ביותר שהחברה הישראלית לא מוכנה לסבול אותם, ובצדק, ודורשת מאתנו מענה – שהקרן הזאת תהיה קרן גדולה מאוד, היא תהיה בעדיפות אחרת לגמרי במדיניות המשרד שלנו, והיא תיתן תשובה אמיתית ולא סמלית לאמנים שנקלעו למצוקה.

אופיר פינס-פז: לצערי הרב, רוב האמנים במדינת ישראל לא יכולים באמת להתקיים מהאמנות שלהם.

אופיר פינס-פז: רק הגדולים ביותר יכולים להתקיים מאמנותם ולהפוך אותה למקצוע שמאפשר להם להתעסק אך ורק בו.

אופיר פינס-פז: הרבה מאוד אמנים, גם אמנים גדולים ביותר, מוצאים את עצמם במצוקה בתקופות כאלה ואחרות של חייהם.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שנדע למצוא את התשובה הנכונה לעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להגיד משהו על המע"מ וההצעות שעלו כאן.

אופיר פינס-פז: במדינות בעולם, בדקתי את הנושא, יש שתי שיטות להתמודד עם העניין של התרבות, לא רק הספרות.

אופיר פינס-פז: יש מדינות כמו ארצות-הברית, למשל, שלא תומכות בכלל בתרבות, אבל יש להן מדיניות מיסוי מאוד מאוד מקלה, גם במסים הישירים וגם במסים העקיפים, וזו הדרך שבה הם מסבסדים את התרבות.

אופיר פינס-פז: יש מדינות כמו מדינות אירופה, שאין להן שום מדיניות מיסוי משמעותית, אבל יש להן מדיניות סיוע, סיוע ישיר, לאמנות או לתרבות, בצורה כזאת או בצורה אחרת.

אופיר פינס-פז: אנחנו, בין בהחלטה מפורשת ובין בהחלטה שנעשתה כבדרך שגרה, נמנים עם המדינות שמסבסדות את התרבות, באמצעות מינהל התרבות וגורמים אחרים.

אופיר פינס-פז: יכולים לבוא אנשים ולהגיד שלא מסבסדים מספיק, ואני בהחלט שותף לזה.

אופיר פינס-פז: עם זאת, הממשלה רק ביום ראשון קיבלה החלטה היסטורית, שתקציב התרבות לחמש השנים הבאות יהיה מעוגן, גם בסכומים.

אופיר פינס-פז: יותר מזה, שבתקציב התרבות לא יהיו קיצוצים רוחביים גם אם יהיו קיצוצי רוחב ביתר משרדי הממשלה.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אין החלטה כזאת לא לגבי ביטחון, לא לגבי בריאות, לא לגבי רווחה, לא לגבי חינוך; יש החלטה כזאת לגבי תרבות.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה אות כבוד לממשלה, וזה צעד גדול מאוד קדימה.

שלמה בניזרי: תהיה גם תרבות יהודית, תרבות מזרחית, או רק תרבות מסוימת?

אופיר פינס-פז: שבוע הספר העברי, זה לא יהודי?

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה, כי צריך להביא את זה בחשבון.

אופיר פינס-פז: אגב, תחום הסיפורת - - -

שלמה בניזרי: תרבות יהודית היא גם חלק מהתרבות.

אופיר פינס-פז: אני מסכים שהתרבות היהודית והתורנית היא חלק מהתרבות.

שלמה בניזרי: אם אתה לוקח את התרבות, תיקח עד הסוף, צריך לדאוג לכול.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת בניזרי, אני מסכים אתך שהתרבות היהודית והתורנית היא חלק מהתרבות, אני אפילו נאבקתי שהיא תהיה חלק ממשרד התרבות.

אופיר פינס-פז: מה אתה רוצה יותר מזה?

אופיר פינס-פז: ברור שאני רואה את הדברים כמוך.

דב חנין: מה עם הסרת המע"מ מספרים?

אופיר פינס-פז: אני מנסה לומר גם את דברי.

אופיר פינס-פז: אני מוכן לשמוע הערות, אבל תנו לי רגע להשלים.

אופיר פינס-פז: במסגרת התמיכה הממשלתית, התחום האמנותי שיש בו הכי הרבה פרסים - פרסי ראש ממשלה, פרסי נשיא המדינה, פרסי ישראל, פרסי שר התרבות - זה תחום הספרות.

אופיר פינס-פז: הכי הרבה.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: בגלל הדברים שאמרת, חבר הכנסת שטייניץ, משום שקשה מאוד לתגמל ברמה הכוללת, בסופו של דבר אתה מתגמל ברמה של היוצר – של הסופר, של המשורר, ולכן הכי הרבה פרסים מחולקים בתחום הספרות.

אופיר פינס-פז: במסגרת שבוע הספר החלטתי להוסיף עוד שני פרסים.

אופיר פינס-פז: פרס אחד שלא קיים, פרס לסופר שלא כותב לא בעברית ולא בערבית, מה לעשות, הוא הגיע אלינו כעולה חדש, אולי מרוסיה, אולי מארצות-הברית, אולי הוא כותב באנגלית או בצרפתית או באמהרית או ברוסית.

אופיר פינס-פז: היום הסופרים האלה והמשוררים האלה לא מקבלים פרס, אין פרס בעבור האנשים האלה.

אופיר פינס-פז: הם נבחנים בעברית או בערבית, וזה כמובן אבסורד מוחלט, ואנחנו נעניק פרס, ואני אומר את זה גם לחברי העולים החדשים הוותיקים שנמצאים כאן בכנסת, שנדמה לי שאף אחד מהם לא נמצא כרגע במליאה, אבל שידעו שהממשלה החליטה, או שאני החלטתי בשם הממשלה, להוסיף פרס כזה.

אופיר פינס-פז: יכול להיות אפילו שבתיאום עם ראש הממשלה אני אהפוך את זה לפרס ראש הממשלה, נראה איך נעשה את זה.

אופיר פינס-פז: דבר שני - יהיה פרס על שם סופרת לספרות נשים.

אופיר פינס-פז: גם זה לא קיים.

אופיר פינס-פז: היום במהלך הדיון בוועדה למעמד האשה הגעתי למסקנה עם חברי חברי הכנסת - גדעון סער, יושב-ראש הוועדה, רונית תירוש היתה שם, קולט אביטל וסופרות, שיש מקום, וזה לא קיים היום, לצערנו הרב, להעניק פרס לסופרת.

אופיר פינס-פז: אין היום פרס על שם סופרת ואין פרס על ספרות נשים.

אופיר פינס-פז: גם את העניין הזה אנחנו מתכוונים להחיל ולבצע לקראת השנה הקרובה.

יצחק לוי: מה ההבדל בין סופרת לספרות נשים?

יצחק לוי: אני מבין מתן פרס לסופרת, אבל האם יש ייחוד לספרות הנשים?

אופיר פינס-פז: אין הכרח שיהיה תגמול לספרות נשים.

אופיר פינס-פז: אם אתה כבר מעניק פרס על שם סופרת, אתה גם יכול לייחד את הפרס לאיזו אמירה שבאה לידי ביטוי במחוזותינו אגב בכל מיני דברים - גם בכנסת יש ועדה למעמד האשה, ולא חייבת להיות.

אופיר פינס-פז: יש ועדה, כי הכנסת חשבה שיש בכך צורך.

אופיר פינס-פז: גם בספרות יש ז'אנר של ספרות נשים.

אופיר פינס-פז: יש גם סופרות שלא כותבות בהכרח ספרות נשים, בהחלט.

אריה אלדד: זה לא קצת "פוליטיקלי קורקט"?

אריה אלדד: ספרות נבחנת בנימוקים אמנותיים, ולא בזה.

אופיר פינס-פז: לא צריך ישר - - -

אריה אלדד: זה מבזה את הספרות ולא מכבד אותה.

שלי יחימוביץ': 80% מהסופרים הם נשים.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אלדד, לא צריך ישר לשלוף קוצים על כל החלטה.

אופיר פינס-פז: מותר גם להיות "פוליטיקלי קורקט" ולעשות דבר, לא קרה כלום.

אופיר פינס-פז: יש 31 פרסים על שמות סופרים, ועדיין אין על שמות סופרות.

אופיר פינס-פז: חברים, מותר לתקן קצת, מותר לעשות משהו שונה קצת, גם אם זה "פוליטיקלי קורקט", גם אם זה תיקון של דבר שלא נעשה הרבה שנים, גם על-ידי שרי חינוך קודמים.

אופיר פינס-פז: וזו היתה סתם עקיצה.

דליה איציק: אדוני השר, אתה לא חייב להשיב.

דליה איציק: הדיון הזה מאוד חשוב, ונפתח עכשיו להערות.

דליה איציק: אני רואה את חבר הכנסת בניזרי.

שלמה בניזרי: במסגרת הלארג'יות היום כלפי הנשים והנשיות, יש גם פרס לסופר דתי, חרדי, פרט לנשים?

שלמה בניזרי: לא שמעתי שיש פרס כזה.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני בטוח שיש.

אופיר פינס-פז: כדי לתת לך תשובה מדויקת, אני גם אברר בדיוק, ואני אתן לך תשובה מסודרת באופן אישי.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לכם.

יובל שטייניץ: אדוני השר, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

דליה איציק: אתה לא ברשות הערה.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת שטייניץ.

דליה איציק: אתה תסלח.

יובל שטייניץ: אני רוצה לשאול.

דליה איציק: אני מנהלת את הישיבה ואני לא מסכימה.

דליה איציק: אנחנו 20 דקות אחרי הזמן.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: תסלח לי, תשאל אותו אחר כך, הוא ישמח להשיב לך.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, ולהצטרף לברכות של כל חברי הכנסת בשבוע הספר העברי, ברכות לסופרים ולמשוררים, שאנחנו גאים בהם ומשתבחים ביצירתם.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני השר, אנחנו מאחלים לך הרבה הצלחה, ואני מציעה, חברי חברי הכנסת, שהפעם נסתפק בתשובת השר.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 702.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יצחק לוי – ירי ה"קסאמים" המתמשך ותגובת צה"ל על הירי הזה.

דליה איציק: שר הביטחון, בבקשה.

דליה איציק: שר הביטחון איננו?

עמיר פרץ: אני פה.

דליה איציק: אדוני השר, כמעט סגרתי את הישיבה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לצערנו הרב, האזור וההתלקחות גורמים לכך שאירועים רבים שיש להם מטרה מסוימת מאוד מסתיימים לעתים כאשר נגבה מחיר דמים, מחיר דמים שנכללים בו אזרחים חפים מפשע, ואני רוצה קודם כול להביע צער על הנפגעים באירוע היום.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, שמלכתחילה הודעתי שאנחנו נגלה איפוק, למרות מטחי ה"קסאמים" שנחתו על שדרות.

עמיר פרץ: לצערי, גם היום ניסתה לפעול חוליה של משגרי טילים, והפעם מסוג שהוא בבחינת עליית מדרגה – טילי "גראד".

עמיר פרץ: החוליה היתה בדרך לשיגור, והפעולה נגדה, שהיתה צריכה להסתיים בכך שהחוליה תיפגע, הסתיימה לצערנו בכך שגם אנשים תמימים נפגעו, אבל העובדות הן שבתוך אותו כלי רכב היו שלושה מפעילי "הג'יהאד האסלאמי" עם אותו טיל "גראד" שהיה מיועד לירי אל תוך ישראל.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, שכבר ביום שישי, ברגע שהתרחש האירוע הקשה על חוף הים, נקטנו את כל הפעולות – פעולות שלא היו כדי לקחת אחריות מראש.

עמיר פרץ: למרות הספקות הוריתי והנחיתי שצריך לנקוט מייד פעולות שיצמצמו גם את הירי בכלים שאולי יוצרים סיכוי שבו מרחב הסיכון יותר גדול.

עמיר פרץ: אני מציין שוב, כי בכל פעולה אנחנו עושים הכול כדי לצמצם את הסיכון שאזרחים חפים מפשע ישלמו את המחיר.

עמיר פרץ: בסוף השבוע נחתו בשדרות ובסביבותיה טילי "קסאם" במספר שהוא אולי מהגדולים שידענו בכל השנים שבהן האזור מותקף; מספר הטילים שנורו בסוף השבוע הגיע ל-70-80 טילים.

אריה אלדד: זה מספר יותר גדול ממה שהיה לפני ההתנתקות?

אריה אלדד: יכול להיות?

עמיר פרץ: תיכף תעשה את החשבון של ההתנתקות.

עמיר פרץ: אני סומך עליך.

אריה אלדד: השאלה היא אם להערכתך זה יותר גרוע.

עמיר פרץ: תיכף אני אגע בהתנתקות.

עמיר פרץ: אם אתה רוצה, אני ודאי אגע בה.

אריה אלדד: הזכרת מספרים, המצב יותר טוב או יותר גרוע?

עמיר פרץ: תן לי לסיים קודם את הדיווח לכנסת על הנתונים ועל העובדות, ולאחר מכן ודאי שאתייחס גם להשקפת העולם וגם לסיכוי שנצא ממעגל הדמים הזה.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר, שלמרות הלחץ הכבד, המוצדק, הלחץ הציבורי בעיקר, בהחלט חשבתי שצריך לנסות להשיג שקט שיבוא מתוך איפוק של כוחותינו, וההנחיה היתה להגיב בירי רק נגד חוליות שהן בתנועה בכיוון ישראל או שמנסות להפעיל את השיגור למעשה.

עמיר פרץ: לא פעלנו כדי להסלים את המצב בשום פנים ואופן.

עמיר פרץ: לא תקפנו יעדים נוספים, אבל העברנו מסר חד-משמעי לכל הגורמים, גם לגורמים בדרגים הבכירים ביותר: לא נוכל לסבול ירי רקטות אל יישובים אזרחיים, ולא משנה כמה רקטות יירו.

עמיר פרץ: כיוון שיהיה מספרן אשר יהיה, המדד הוא לא מספרים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר באופן מפורש: כל מי שמנסה להכניס את הוויכוח המדיני לשאלה שאנחנו מתמודדים אתה, ולבחון עכשיו את מבחן התוצאה של ההתנתקות – אני לא מציע לעשות את זה.

אריה אלדד: אבל אתם מציעים לעשות אותו דבר ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: הלוא בדיוק אותו דבר אתם רוצים לעשות בלב הארץ.

עמיר פרץ: אני מציע שאתה – אל תהיה נביא.

עמיר פרץ: אף מעריך צבאי לא אומר שאילו לא היינו מתנתקים, מספר ה"קסאמים" היה קטן יותר.

עמיר פרץ: נכון שמספר ה"קסאמים" על מדינת ישראל מעבר ל"קו הירוק" היה קטן יותר, אבל כשסופרים את הטילים שנורו גם לעבר יישובים שהיו ברצועה, יחד המספר הוא הרבה יותר גדול.

אריה אלדד: נכון.

אריה אלדד: אין יהודים – אין פיגועים.

אריה אלדד: הוצאת את היהודים מחבל-עזה – אין פיגועים בחבל-עזה.

אריה אלדד: תוציא את היהודים משדרות ולא יהיו פיגועי "קסאם".

רן כהן: ה"קסאמים" נולדו כשאתם הייתם שם.

אריה אלדד: תוציא את היהודים משדרות - לא ייפלו שם "קסאמים".

רן כהן: כל הפיתוח של ה"קסאמים" נעשה כשהייתם שם.

עמיר פרץ: חברי הכנסת, אני בהחלט חושב שהעובדה שיש ירי מרצועת-עזה נותנת למדינת ישראל את כל התוקף ואת כל החוסן לפעול בכל הכלים ובכל הדרכים, אבל אין צורך - - -

אריה אלדד: אמרתם את זה קודם.

אריה אלדד: תעשו עכשיו.

אריה אלדד: עכשיו יש לכם תוקף.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלדד.

עמיר פרץ: אל תיפול למקום שארגוני הטרור מנסים לגרור אותך אליו.

עמיר פרץ: כשיש ארגון שנכנס ויורה מתוך שטחים מאוכלסים, זה עוד לא אומר שאנחנו צריכים לפעול בכל הכוח בשטחים מאוכלסים, יהיה אשר יהיה.

אריה אלדד: תעשה מה שאתה רוצה, אבל תפסיק את זה.

אריה אלדד: זאת אחריותך להפסיק את זה.

עמיר פרץ: הוכחנו שיש מספיק דרכים להפסיק את זה, ואני חושב שהדרך שאתה מציע לא מבטיחה שזה ייפסק.

אריה אלדד: לא הצעתי.

אריה אלדד: דרשתי שתפסיק את זה.

עמיר פרץ: אנחנו נפסיק זאת.

אריה אלדד: זאת אחריותך, אתה רק מדבר ולא עושה כלום.

גאלב מג'אדלה: לא קיבלת מנדט.

גאלב מג'אדלה: אתמול הלכנו לבחירות.

גאלב מג'אדלה: לא קיבלת מנדט מהעם.

גאלב מג'אדלה: אתה מיעוט.

גאלב מג'אדלה: שב בשקט.

אמנון כהן: חברי הכנסת, תודה.

גאלב מג'אדלה: הוא קיבל מנדט מהעם.

גאלב מג'אדלה: הוא שר הביטחון.

גאלב מג'אדלה: ראינו אתכם - רק אלימות, הרתעה, שום דבר לא עזר.

גאלב מג'אדלה: ראינו אתכם - -

אמנון כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, תודה.

גאלב מג'אדלה: - - שום דבר לא עזר.

אמנון כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך לסדר.

אמנון כהן: מספיק.

יורם מרציאנו: הוא אחראי לכול?

יורם מרציאנו: איפה האינטליגנציה שלך?

אמנון כהן: חבר הכנסת מרציאנו.

גאלב מג'אדלה: - - -

יורם מרציאנו: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת מרציאנו.

אריה אלדד: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת אלדד, תודה.

גאלב מג'אדלה: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גאלב מג'אדלה: הוא בממשלה.

גאלב מג'אדלה: האחריות עליו, לא עליך.

אמנון כהן: חבר הכנסת מג'אדלה, אני קורא אותך לסדר פעם - - -

גאלב מג'אדלה: למה לא השתקת אותו רבע שעה?

אמנון כהן: הוא העיר הערה, לא משפטים שלמים של נאומים.

אמנון כהן: הערה.

אמנון כהן: גם אתה דיברת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: מספיק.

אמנון כהן: בבקשה, שר הביטחון.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אריה אלדד – תשתיק אותו קודם.

אמנון כהן: מספיק, תודה.

אמנון כהן: אמרת את שלך.

אמנון כהן: מספיק.

עמיר פרץ: העובדה שאני מותקף גם מצד ימין וגם בהחלט מצד גורמים שהם - -

קריאה: תגיד: שמאל.

עמיר פרץ: - - במפה הפוליטית של השמאל - - -

גדעון סער: - - -

רן כהן: גדעון סער - - -

עמיר פרץ: חבר הכנסת גדעון סער, למה?

אחמד טיבי: פחות מימין.

אחמד טיבי: פחות מימין.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: לא.

אמנון כהן: חברי הכנסת, תודה.

רן כהן: - - - מהצד השני.

אמנון כהן: שני מתרסים.

עמיר פרץ: אני מותקף משני הצדדים, משני הקצוות של העמדות בבית הזה.

עמיר פרץ: אני לא אוהב את ההגדרות ימין ושמאל.

עמיר פרץ: ימין ושמאל הייתי מגדיר במישור הכלכלי-החברתי.

עמיר פרץ: פה יש שני קצוות, שתי עמדות, ואני מותקף על-ידי שני הצדדים, לכן אני חושב שאני עושה את מלאכתי נאמנה.

עמיר פרץ: הדבר הכי קל הוא להכריז שנכנסים בכל הכוח, בכל האמצעים, בלי להתחשב לא במשמעויות, לא במשמעויות אל מול העתיד שלנו כאן במזרח התיכון – אבל ודאי אף אחד לא יאמר שהוא מבטיח שלא תהיה הסלמה יותר גדולה.

עמיר פרץ: הסלמה מובילה להסלמה.

עמיר פרץ: כל עוד איני מחויב לנקוט צעדים קיצוניים, אני אעשה הכול כדי להעביר את המסרים בדרך - - -

ג'מאל זחאלקה: - - - אזרחים זה צעד מתון?

ג'מאל זחאלקה: בעיניך זה מתון?

אמנון כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, תיכף אתה נואם.

ג'מאל זחאלקה: משפחה - - - זה מתון?

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

אליהו גבאי: פגזים נוחתים - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה קיצוני הרבה יותר - - -

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אליהו גבאי - - -

רן כהן: הילדים בשדרות - - -

ג'מאל זחאלקה: זה פשע, מה שנעשה היום - - - אזרחים?

ג'מאל זחאלקה: ב"נאגלה" השנייה.

רן כהן: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה.

יורם מרציאנו: מה קורה עם הילדים בשדרות?

ג'מאל זחאלקה: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת מרציאנו, תודה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת זחאלקה - - -

יורם מרציאנו: - - - כל הילדים בשדרות.

יורם מרציאנו: מה יש?

ג'מאל זחאלקה: אל תגיד: קיצוני ומתון.

ג'מאל זחאלקה: אתה קרוב יותר – מה שעשית היום משמח את חבר הכנסת אלדד ודומיו.

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה.

עמיר פרץ: אני רק יכול לומר לך, שלבי כואב על כל דם, ומבחינתי – אני לא ארפה גם אם אותקף מכל עבר - - -

ג'מאל זחאלקה: תכריז על הפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: אתה מוכן להפסקת אש – מחר תהיה הפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא ימות ואף אחד לא ייפצע: לא היהודים ולא הפלסטינים.

רן כהן: איפה יש לך - - -

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע היטב - - - אתה עושה את זה ביודעין.

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, תודה רבה.

אמנון כהן: תודה על ההצעה.

ג'מאל זחאלקה: אתה אחראי.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה אחראית, כי אתם לא עושים הפסקת אש.

אמנון כהן: תודה רבה.

עמיר פרץ: אני מודיע לך - - -

ג'מאל זחאלקה: שהאנשים בארץ ידעו שאתם לא רוצים הפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא רוצים להפסיק את מעגל המוות.

עמיר פרץ: אני מודיע לך בצורה חד-משמעית - -

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אל תפריע יותר.

אמנון כהן: אני מבקש ממך.

נסים זאב: נציג של ממשלת ישראל.

עמיר פרץ: - - שלא תהיה שום פעולה יזומה לשם פעולה.

עמיר פרץ: אבל אם יש - - -

ג'מאל זחאלקה: תגיד שאתה מוכן להפסקת אש.

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עמיר פרץ: אנחנו לא נוקטים שום פעילות ליצירת שום מוקד של אש, אבל אם יש מכונית, טנדר, משאית או כל כלי מתנייע שנע עם טיל מסוג מסוים בכיוון ישראל – כל מי שמופקד על ביטחון אזרחי ישראל חייב למנוע את הפעלת הטיל הזה.

עמיר פרץ: לצערי הרב היתה כוונה לשגר טיל "גראד" אל תוככי ישראל, ומחובתי למנוע זאת.

עמיר פרץ: אני מצטער על כך שבפעולה הזאת נפגעו גם אזרחים.

אחמד טיבי: אדוני, האם אתה מתנצל על הרג - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, מספיק.

אחמד טיבי: זאת הערה, מה קרה?

אמנון כהן: מספיק.

אמנון כהן: אי-אפשר.

אמנון כהן: בסדר, הערה.

אחמד טיבי: אדוני השר, האם אתה מתנצל?

אמנון כהן: ההערה נשמעה.

יעקב מרגי: - - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אתם לא מבינים עברית?

אחמד טיבי: אתם לא מבינים עברית?

אחמד טיבי: אדוני השר, האם אתה מתנצל?

אפרים סנה: - - -

אחמד טיבי: האם אתה מתנצל על הרג - - -

יואל חסון: ה"חמאס" הרג את המשפחה הזאת, ואתה יודע את זה יפה מאוד.

עמיר פרץ: אני הבעתי - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, תודה.

אמנון כהן: זהו, אמרת הערה.

עמיר פרץ: חבר הכנסת טיבי - - -

ג'מאל זחאלקה: אתם עשיתם את - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אמנון כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אמנון כהן: בבקשה להוציא את חבר הכנסת זחאלקה.

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, תודה רבה לך.

אמנון כהן: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

אמנון כהן: )

אליהו גבאי: מה זה?

אליהו גבאי: השתלטו על הכנסת, זאת בושה.

אמנון כהן: חבר הכנסת גבאי, אני מבקש.

אמנון כהן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אליהו גבאי: איזה דיון זה?

אליהו גבאי: מה זה פה?

עמיר פרץ: חברי הכנסת, הבעתי צער בתחילת דברי.

עמיר פרץ: אינני מתכוון לרגע – בשבילי, כמו שאמרתי, אזרחים חפים מפשע שנפגעים - -

אחמד טיבי: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, אתה מפריע שוב.

עמיר פרץ: - - אין לי שום היסוס גם להביע צער ולהודיע שאנחנו נעשה הכול, ולעתים אנחנו לוקחים מרווחי סיכון גדולים מאוד כדי להימנע מפגיעה באזרחים.

אמנון כהן: חבר הכנסת מרגי, אני מבקש לשבת.

עמיר פרץ: אבל כל טיל שיהיה בתנועה בכיוון ישראל, וכל חוליה שמתכוונת להפעיל פיגוע נגד ישראל, חובת כל הבית הזה – משני הקצוות – לתת לי את הגיבוי למנוע זאת, כי זה גורם ההסלמה.

עמיר פרץ: מדוע היו משגרי הטילים צריכים להיות בתוך שכונה?

עמיר פרץ: מדוע הם נעים בחופשיות בתוך השכונות?

עמיר פרץ: למה לא תקרא לאוכלוסייה הפלסטינית להוציא אותם מתוכם?

עמיר פרץ: למה הם צריכים לירות מתוך שכונות?

עמיר פרץ: הם מסכנים את הילדים באותה מידה.

עמיר פרץ: הם יודעים זאת.

עמיר פרץ: אני מציע לך שלא לגרור אותי למקום שאני לא רוצה להיות בו, כי אני מאמין שבסך הכול אפשר למצוא איזון נכון של איפוק, אבל גם הצד השני צריך להבין זאת.

עמיר פרץ: לא פשוט להיות בתוך יישוב כשבלילה אחד נופלות בו קרוב ל-40 רקטות ולהגיד: אני נותן צ'אנס לאיפוק.

עמיר פרץ: אבל כשאני יודע שנעים טילי "גראד", טילי "קסאם", מה אתה מצפה, שאני אתן לטילים האלה להיירות?

עמיר פרץ: תגיד למשגרי הטילים האלה שיצאו מהשכונות של בית-חאנון ושל בית-לאהיא, ולא יסתובבו בתוך הערים המרכזיות.

אחמד טיבי: אני נגד.

אחמד טיבי: אני מתנגד - - -

עמיר פרץ: שלא ישתמשו באוכלוסייה.

עמיר פרץ: מי שיורה - - -

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: לא צריך את ההגנה שלך עכשיו, טוב?

עמיר פרץ: מי שיורה מתוך שטחים מאוכלסים יוצר סיכון שאני מצטער עליו.

אחמד טיבי: אבל לא מתנצל.

אחמד טיבי: זה ההבדל.

אחמד טיבי: למה אתה לא מתנצל על הרג - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, אמרת את זה.

אמנון כהן: הערת את ההערה הזאת כבר 80 פעם.

אחמד טיבי: אני אמשיך לחזור עליה.

אמנון כהן: לא צריך להגיד.

אמנון כהן: אתה מפריע לו לנאום עכשיו.

אחמד טיבי: שיתנצל - - -

אמנון כהן: הוא לא יתנצל.

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך.

אחמד טיבי: - - - עמדה מוסרית.

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: - - -

אמנון כהן: פעם שנייה ופעם שלישית.

אמנון כהן: להוציא אותו.

אמנון כהן: אדוני, הגזמת.

אחמד טיבי: הוא אמר - - -

אמנון כהן: אתה יוצא החוצה עכשיו.

עמיר פרץ: לא צריך.

אמנון כהן: לא, הוא יצא החוצה.

אמנון כהן: הוא יכבד גם את הכנסת.

רן כהן: גם יושב-ראש הרשות לא התנצל, אלא הצטער.

רן כהן: חבר הכנסת טיבי יודע את זה מצוין.

רן כהן: כדאי שתשים לב לזה.

אחמד טיבי: אתה מגן על העובדה - - -

אליהו גבאי: אתה מתנצל?

אליהו גבאי: תגיד לי.

אחמד טיבי: תראה על מה אתם מגינים.

אמנון כהן: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: מה ביקשתי?

אחמד טיבי: - - -

רן כהן: שר הביטחון עומד פה - - - (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

רן כהן: )

ואסל טאהא: - - - זה טרור של מדינה.

ואסל טאהא: זה טרור של מדינה.

אליהו גבאי: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת אליהו גבאי.

אמנון כהן: חבר הכנסת ואסל טאהא.

אמנון כהן: תודה רבה.

אליהו גבאי: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת גבאי.

עמיר פרץ: אני רוצה להודיע שאנחנו - - -

דב חנין: אדוני השר צריך להתנצל, ולא צריך - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, אתה בתור עכשיו?

עמיר פרץ: אני רוצה להודיע שהצענו סיוע.

עמיר פרץ: אנחנו לא נוותר כהוא זה על התוקף המוסרי שלנו.

עמיר פרץ: נכון שיש פה מצב קשה, ואני מאוד מקווה שהמסר שאני מנסה להעביר יהיה המסר שיתקבל.

עמיר פרץ: אני לא מוכן, בשום פנים ואופן, לוותר על החובה שלי להגן על אזרחי ישראל.

ואסל טאהא: - - - סיום הכיבוש.

ואסל טאהא: זה המסר שיפסיק את כל - - -

אריה אלדד: - - -

ואסל טאהא: המדינה - - -

אריה אלדד: - - - של ארץ-ישראל.

אמנון כהן: חברי הכנסת, תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת טאהא.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלדד.

ואסל טאהא: אנחנו לא באים למדינה.

ואסל טאהא: המדינה באה אלינו.

אמנון כהן: תודה רבה.

רן כהן: אתה לא משכנע.

ואסל טאהא: זה לא נגמר.

ואסל טאהא: אני מודיע עכשיו - - -

עמיר פרץ: בעוד כמה שעות אני אקבל לידי את הדוח של ועדת האלוף כליפי, שאותו מינינו לבדוק במהירות, כפי שהתחייבתי – התחייבתי שהבדיקה תסתיים בתוך שלושה ימים – בעוד כמה שעות אני אקבל לידי את הדוח, ונפרסם אותו ברבים.

עמיר פרץ: אני יודע שיש הרבה מאוד שמועות, ואני לא מציע לאף אחד למהר מדי.

עמיר פרץ: נכון שיש סיכוי גדול מאוד שאומנם מדובר באירוע שנגרם לא עקב ירי של כוחות צה"ל, אבל רק בעוד כמה שעות, כאשר הדוח יהיה בידי – ואגיש אותו בשקיפות מוחלטת, יהיו התוצאות אשר יהיו – אנחנו נודיע לכל אזרחי ישראל, וגם לקהילה הבין-לאומית, על האירוע ועל הגורמים לו, עם כל התימוכין הנדרשים.

אמנון כהן: אדוני השר, תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

עמיר פרץ: אני רוצה להתנצל.

עמיר פרץ: בשל האירועים אני נאלץ לעזוב ולא אשתתף בדיון.

עמיר פרץ: לא הסכמתי לוותר והחלטתי להופיע לפני חברי הכנסת.

עמיר פרץ: אני מתנצל על כך שלא אוכל להיות בכל הדיון.

ראובן ריבלין: אדוני השר, מקובל.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש - - - מישהו מהממשלה צריך לייצג אותו.

אמנון כהן: יש תמיד שר תורן שנמצא כאן ומקשיב.

רן כהן: זה בסדר.

רן כהן: שיגיד.

אמנון כהן: יש תורנות של השרים.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הביטחון, ראשית, אני רוצה לברך אותך על כך שהודעת על סיום האיפוק, איפוק שלדעתי היה מיותר לגמרי, כי כאשר מפגיזים עיר – ועיר שאתה גר בה, העיר שאתה תושב שלה – אין מקום לאיפוק.

יצחק לוי: מי מתאפק?

יצחק לוי: איזו מדינה היתה מתאפקת אם היו יורים טילים על אוכלוסייה אזרחית?

יצחק לוי: יש מקום לאיפוק במקומות אחרים.

יצחק לוי: אין מקום לאיפוק בעניין זה.

יצחק לוי: אבל בסדר, אמרת שהסתיים האיפוק ואנחנו נראה עכשיו צעדים הרבה יותר משמעותיים.

יצחק לוי: אני חושב שלא תהיה לך ברירה אלא להיכנס כניסה קרקעית.

יצחק לוי: גם אם אינך אומר זאת היום, תצטרך לעשות זאת, כי לפגוע במכוניות זה לא מספיק.

רן כהן: אוי ואבוי אם זה ייעשה.

רן כהן: אוי ואבוי.

יצחק לוי: צריך לפגוע בייצור.

יצחק לוי: עניין המכוניות הוא עוד אחד ועוד אחד ועוד אחד, והדבר הזה לעולם לא יסתיים.

יצחק לוי: צריך לפגוע בייצור ה"קסאמים".

יצחק לוי: אני רוצה לומר שכולנו מצטערים על כך שנפגעים אנשים חפים מפשע.

יצחק לוי: אני ודאי מצטער על כך.

יצחק לוי: זה לא מוסיף, זה לא טוב, וזה לא גורם לשום דבר חוץ מלצער עצמו, על האנשים שנהרגים ועל הילדים שנהרגים.

יצחק לוי: אבל, אדוני שר הביטחון, לא צריך להתנצל יותר מדי.

יצחק לוי: ראיתי אותך במוצאי שבת, כשחזרתי מתפילת ערבית של מוצאי שבת.

יצחק לוי: הלכתי לראות חדשות בשעה 21:00, ונכנסתי באמצע דבריך, כי התחלת את מסיבת העיתונאים לפני שחזרתי מבית-הכנסת.

יצחק לוי: ראיתי את פניך כמעט דומעות וראיתי את צערך.

יצחק לוי: האמת היא שחשבתי שקרה אסון גדול בשדרות, ואני מבין שקרה אסון גדול בחוף עזה.

יצחק לוי: זה בסדר שאתה מצטער, וזה בסדר שכולנו כואבים את האסון הזה, אבל צריך להבין: למה לקחת אחריות?

יצחק לוי: למה לדבר בצורה כזאת ורק עכשיו להגיד שתהיה ועדה שתודיע?

יצחק לוי: הרי בכל העולם כבר שמעו אותך אומר שאתה כך וכך וכך, והפרשנות ברורה.

יצחק לוי: צריך להבין שכל משפט שאתה אומר מייד מתפרש בעולם.

יצחק לוי: בדרך כלל – אני במקומך הייתי קודם כול אומר: "אני מצטער על מה שקרה", אבל לא מגיב עד שתהיה ועדת חקירה.

יצחק לוי: לא צריך לדבר ולהגיב כל כך הרבה על העניין הזה.

יצחק לוי: אני רוצה לחזור לנושא ה"קסאמים" בשדרות.

יצחק לוי: אין ספק שיש הידרדרות, וההידרדרות היא קשה מאוד.

יצחק לוי: אדוני חבר הכנסת רן כהן, מי שרוצה להשוות את המצב למצב שהיה לפני ההתנתקות, יודע ומבין שזה לא אותו הדבר.

יצחק לוי: גם אם היו הפגזות על דוגית, על ניסנית ועל אלי-סיני, הם חסמו בגופם ואף אחד לא רצה לעזוב.

יצחק לוי: לצערי הרב, בשדרות, או ביישובים שאני גר בהם, במושבים מסביב, אנשים כבר מיואשים וכן הלאה – ובכל אופן קירבנו את הטילים לאשקלון.

יצחק לוי: קירבנו את הטילים לשדרות.

יצחק לוי: היו כמה, אבל היו בודדים.

יצחק לוי: היום קל יותר, מכיוון שאפשר להגיע לשטחים שהיו דוגית ואלי-סיני, ובקלות - - -

רן כהן: הפעם הראשונה שירו על אשקלון היתה לפני שנתיים וחצי.

יצחק לוי: חבר הכנסת רן כהן, הצליחו לשגר טיל בודד.

רן כהן: לא.

רן כהן: שלושה טילים.

יצחק לוי: אני לא יודע.

יצחק לוי: יכול להיות שהיו שלושה, אבל אין ספק שעכשיו אשקלון בסכנה הרבה יותר גדולה.

יצחק לוי: אתה לא יכול להכחיש את זה, כי הרי הם יותר קרובים וסמוכים גם למתקנים האסטרטגיים וגם לעיר.

יצחק לוי: אי-אפשר להכחיש זאת.

יצחק לוי: אי-אפשר לסגור את העיניים.

יצחק לוי: ברור שאי-אפשר.

יצחק לוי: אני גם רוצה להזכיר את דברי שר הביטחון שאול מופז, שאמר לאחר ההתנתקות: עכשיו נהיה חופשיים לפעול.

יצחק לוי: כך הוא אמר: עכשיו, כשאנחנו יוצאים מהשטח, אנחנו חופשיים לפעול.

יצחק לוי: עכשיו, כשאנחנו מחזירים את רצועת-עזה לרשות הפלסטינית, נהיה חופשיים לפעול.

יצחק לוי: כך אמר שר הביטחון דאז: אם הילדים בשדרות לא יישנו, גם הילדים בעזה לא יישנו.

יצחק לוי: אני אומר לכם שהילדים בעזה ישנים והילדים בשדרות לא ישנים.

יצחק לוי: אני אומר לכם את זה מתוך ידיעה.

יצחק לוי: אני גר שם.

יצחק לוי: ילדי עוטף-עזה לא ישנים, והילדים שם כן ישנים.

יצחק לוי: ברור שיש לזה השפעה.

יצחק לוי: ודאי שזה לא הכול, ודאי שזאת לא הסיבה היחידה, וודאי שגם לפני ההתנתקות היו טילים, אבל אי-אפשר לומר שלא היתה להתנתקות השפעה על העניין.

יצחק לוי: אי-אפשר לומר שמדובר באותו דבר או באותו עניין.

יצחק לוי: זה צריך ללמד אותנו לגבי הבאות.

יצחק לוי: אומנם מה שאנחנו שומעים הוא שראש הממשלה חוזר מאירופה שבור ורצוץ לאחר שמנהיגי אירופה דחו את התוכנית שלו – זה היה צפוי.

יצחק לוי: זה היה ברור.

יצחק לוי: האשליה של ההתכנסות הולכת ונמוגה.

יצחק לוי: ברור שלא היה אפשר להגיע לזה, וברור שראש הממשלה השלה את העם, ובכל אופן אנחנו צריכים ללמוד הרבה מאוד לקחים ממה שקרה.

יצחק לוי: אז מה הדרישות שלנו עכשיו?

יצחק לוי: קודם כול, לחזק את אנשי שדרות ויישובי הסביבה.

יצחק לוי: אני חושב שהכנסת צריכה לחזק את ידיהם.

יצחק לוי: האנשים עוברים רגעים קשים ומסובכים.

יצחק לוי: תדעו לכם שכל "שחר אדום" מרטיט שם את הלב.

יצחק לוי: אני כבר לא מדבר על זה שה"קסאמים" נופלים בתוך העיר או בתוך המושבים או הקיבוצים.

יצחק לוי: אנחנו מבקשים לשלוח מכאן את ברכותינו ואת איחולינו לאנשי שדרות ויישובי עוטף-עזה, שיחזיקו מעמד.

יצחק לוי: אנחנו מצפים ומתפללים שהדבר הזה ייפסק, ודאי וודאי שאנחנו פונים אליהם בבקשה שלא יעזבו את היישובים.

יצחק לוי: אנחנו נעשה הכול כדי שיהיה מיגון, וכדי שיהיה שלום ויהיה ביטחון ולא ייפלו "קסאמים".

יצחק לוי: בכל אופן זה יותר ממפריע – ואולי אפילו קצת מזעזע – לשמוע שאנשים אומרים: אנחנו רוצים לעזוב את היישוב.

יצחק לוי: אני לא יכול להאשים את האנשים, אני לא מאשים את האנשים עצמם, זה המצב כשהביטחון מדורדר.

יצחק לוי: אז אנחנו שומעים קולות כאלה.

יצחק לוי: דבר שני, אנחנו דורשים מצה"ל שינקוט את כל האמצעים הדרושים, לרבות כניסה קרקעית אם צריך.

יצחק לוי: אי-אפשר לסבול את זה יותר.

יצחק לוי: מספיק עם האיפוק.

יצחק לוי: צריך להיכנס ולעשות סדר ככל שנוכל.

יצחק לוי: האמירה הזאת, "מי אמר שלאחר מכן זה לא יימשך", היא לא הגיונית.

יצחק לוי: אנחנו את שלנו צריכים לעשות.

יצחק לוי: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי להפסיק את ההפקרות הביטחונית שיש היום בדרום הארץ.

יצחק לוי: אם נצליח – נצליח, ואם לא נצליח בפעם הראשונה – נצליח בפעם השנייה, ואם לא – בפעם השלישית.

יצחק לוי: ברור, בכל אופן, שצריך לעשות כל מה שאפשר.

יצחק לוי: דבר נוסף שצריך לדבר עליו הוא המיגון.

יצחק לוי: אני ודאי לא חסיד של מיגון.

יצחק לוי: אני חושב שהיורים הם שצריכים למגן את עצמם.

יצחק לוי: שהם יהיו צריכים למגן את עצמם.

יצחק לוי: אבל מכיוון שהמציאות היא כזאת, ומכיוון שממשלת ישראל הבטיחה מיגון, כצעד ביניים אומנם צריך לעסוק במיגון: במיגון בתי-הספר, במיגון גני-הילדים, במיגון מוסדות הציבור.

יצחק לוי: אני מקווה שלא נגיע לצורך למגן את הבתים, אבל מה שהובטח צריך לקיים.

יצחק לוי: זה חלק מהרגשת הביטחון של האזרחים: הובטח מיגון – צריך לקיים ולתת את המיגון.

יצחק לוי: הממשלה מפגרת בעניין הזה.

יצחק לוי: היא כבר זכתה לדוח חמור מאוד של מבקר המדינה בנושא מיגון עוטף-עזה, ונכשלה בכך.

יצחק לוי: הממשלה צריכה לתקן את המצב כמה שיותר מהר.

יצחק לוי: אם היא לא תתקן את המצב, חלילה – ואני מקווה שלא יקרו אסונות – היא לא תוכל להגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

יצחק לוי: כולנו מתפללים שלא יהיה צורך.

יצחק לוי: נפתחה שביתת רעב מול ביתו של שר הביטחון בשדרות.

יצחק לוי: אני רוצה מכאן לחזק את ידי השובתים.

יצחק לוי: אני לא יכול לומר שאני תומך בשביתת רעב, כי אנחנו תמיד חוששים לבריאותם של האנשים.

יצחק לוי: אנחנו לא יודעים מה תהיינה התוצאות של שביתת הרעב לגבי האנשים עצמם.

יצחק לוי: אבל יש בהחלט מקום לבוא ולהפגין מול ביתו של שר הביטחון בדרישה הצודקת והברורה לביטחון באזור.

יצחק לוי: הסיעה שלנו תיסע במאורגן כדי לחזק את ידיהם.

יצחק לוי: אני מבין שחברי כנסת נוספים נסעו, וצריך לחזק היום את אנשי שדרות.

יצחק לוי: אדוני, לסיכום, אנחנו חייבים לציין שהממשלה נכשלה בהענקת ביטחון לתושבי הדרום, יש הידרדרות במצב, והכנסת צריכה להתאחד בדרישה לממשלה לנקוט את כל הצעדים הדרושים, גם במיגון, אבל בעיקר ביוזמה להפסקת ההפקרות הזאת, להפסקת ההפגזות, להפסקת הפחד, להפסקת המצב הנורא שקיים היום בנגב ובאזור.

יצחק לוי: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת - אדוני היושב-ראש, תרשה לי, אבל נזכרתי ברגעים אלה שישבתי שם בכיסאי, שאף שלא אחת נאמתי מעל הדוכן, לא יצא לי לברך אותך.

): תרשה לי, ראשית, לברך אותך על תפקידך כסגן יושב-ראש הכנסת.

): אני בטוחה שאתה תנהל את ענייני המליאה ברוח השלווה שלך, מתוך חיוך, ואין לי צל של ספק שאת הניסיון הפרלמנטרי הלא-מבוטל שלך תוכיח, כמו שהוכחת בעבר, גם כאן.

): הודעה לוועדת הכנסת.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום 24 במאי 2006 להעביר את ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מגלי והבה בנושא: תוכנית סיוע להצלת עיר הכרמל - דאלית-אל-כרמל--עוספיא, לדיון בוועדת הכספים.

): יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה מבקש להעביר את ההצעה מוועדת הכספים לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, בטענה כי ההצעה עוסקת במצוקתה הקשה של עיר הכרמל ונושא זה נמצא באופן מובהק בתחום טיפולה של ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): אני רוצה לציין בנוסף, שהגענו להסכמה בוועדת הכנסת היום, שכל נושא איחוד הרשויות שהוא נושא כספי יובא לדיון בפני ועדת הכספים, אבל כל עניין שהוא עניין מהותי שנוגע לרשויות עצמן ימשיך להידון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש - - -

): רגע, שנייה, אני עוד לא סיימתי.

אמנון כהן: תן לה לסיים רגע, תן לה לסיים.

אמנון כהן: ולכן, מה את מציעה?

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה לסדר-היום הנ"ל מוועדת הכספים לדיון בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): אני מבקשת לאשר את הודעתי זו, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש - - -

אמנון כהן: כן, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אני מתנצל, היות שמדובר בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, לא הקשבתי לחלק הראשון בדברי גברתי - - -

אמנון כהן: אילו ישבת במקום שלך ולא היית מדבר, היית מקשיב ויודע.

גאלב מג'אדלה: אני מסכים אתך, מקבל את ההערה.

גאלב מג'אדלה: לא הקשבתי לחלק הראשון, אז - - -

אמנון כהן: אז היא תיתן לך את זה אחר כך.

): אני מוכנה לתת לך, מייד כשארד, את הנוסח המדויק.

גאלב מג'אדלה: - - -

ראובן ריבלין: הוחלט להעביר לוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

): אני אמרתי, במשפט אחד, שהיה פה דיון בנושא של דאלית-אל-כרמל ב-24 במאי, שבו הוחלט במליאה להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכספים.

): בדיון שהיה היום בוועדת הכנסת הוחלט להעביר את זה מוועדת הכספים לוועדת הפנים.

): מקובל על אדוני?

גאלב מג'אדלה: מודה לך מאוד.

): תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו מצביעים על הנושא הזה.

אמנון כהן: מי בעד העברת הנושא לוועדת הפנים?

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: מי נמנע?

אמנון כהן: הצעת ועדת הכנסת להעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא תוכנית סיוע להצלת עיר הכרמל – דאלית-אל-כרמל–עוספיא, מוועדת הכספים לוועדת הפנים ואיכות הסביבה נתקבלה.

אמנון כהן: הנושא אושר, גברתי.

): הודעה נוספת: חברי חברי הכנסת, בהתאם להוראת סעיף 17 לתקנון הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת ועדת הכנסת להקמת הוועדה למאבק בנגע הסמים.

): בהתאם להצעה שמונחת לפניכם, אלה הם תחומי עניינה של הוועדה: שימוש בסמים ובסמים מסוכנים, לרבות לצרכים רפואיים; עבירות סמים ועבירות המבוצעות בשל שימוש בסמים מסוכנים; טיפול בנרקומנים ובנפגעים מסמים ושיקומם; הרשות למלחמה בסמים; מדיניות ציבוריות, הסברתית וחינוכית למניעת השימוש בסמים בישראל.

): זהו ההרכב המוצע של הוועדה: הוועדה תמנה 15 חברים - לסיעת קדימה ארבעה נציגים: חבר הכנסת זאב אלקין, חברת הכנסת רונית תירוש, חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

): לסיעת העבודה-מימד שני נציגים: חבר הכנסת יורם מרציאנו וחברת הכנסת קולט אביטל.

): לסיעת ש"ס שני נציגים: חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת חיים אמסלם.

): לסיעת הליכוד שני נציגים: חבר הכנסת גלעד ארדן וחברת הכנסת לימור לבנת.

): לסיעת ישראל ביתנו נציג: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

): לסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל נציג: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

): לסיעת גיל נציג: חבר הכנסת אלחנן גלזר.

): לסיעת רע"ם-תע"ל נציג: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

): יושב-ראש הוועדה יהיה נציג סיעת ש"ס, חבר הכנסת נסים זאב.

): סיעת מרצ ויתרה על מקומה בוועדה.

): אני מבקשת את אישורה של הכנסת להצעה זו.

אמנון כהן: מי בעד ההצעה?

רן כהן: רגע, רגע.

אמנון כהן: מה רצית, אדוני?

רן כהן: אני יכול להיכנס במקום של סיעת מרצ?

): אתה כרגע, מכיוון שוויתרת, לא יכול לבוא ולהציע לי את זה פה.

אמנון כהן: לא פה.

אמנון כהן: תעשו דיון אחר כך, אנחנו נאשר.

): אם יש לך הערות, אני אשמח לשמוע אותן בוועדה.

רן כהן: השאלה, היושבת-ראש, אם יש לנו אפשרות לחזור בנו מהחזרה, ואז להביא - - -

): את זה תתאמו ביניכם לבין יושב-ראש הקואליציה - - -

אמנון כהן: ואז תביאו את זה לוועדת הכנסת.

): תביאו את זה לוועדת הכנסת, לי לא תהיה שום מניעה לצרף אתכם.

אמנון כהן: מי בעד ההצעה של ועדת הכנסת?

אמנון כהן: מי נגד ההצעה?

אמנון כהן: מי נמנע?

אמנון כהן: הצעת ועדת הכנסת בדבר השלמת הרכב ועדות הכנסת נתקבלה.

אמנון כהן: ההצעה אושרה.

): אני מודה לאדוני.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: ראשון הדוברים - חבר הכנסת דב חנין, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא.

קריאות: - - - אחמד טיבי.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין.

אמנון כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי הוצא החוצה, הוא איבד את זכות הדיבור שלו.

אמנון כהן: כך אומר התקנון.

אמנון כהן: כל אחד יודע, וכשאומרים לו: אתה נקרא לסדר, הוא צריך לדעת את ההשלכות.

אמנון כהן: לכן ביקשתי כמה פעמים.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי, גבירותי, חברות וחברי הכנסת, יום קשה נוסף בדרום הארץ, יום קשה נוסף בשדרות, יום קשה נוסף ברצועת-עזה.

דב חנין: לפני שבועיים כל בעל מצפון הזדעזע מסיפורה של הילדה בת השלוש וחצי, מריה מהאני, שנותרה משותקת בכל גופה.

דב חנין: דודה נאהד נותר צמח, בני משפחתה נהרגו - - -

אחמד טיבי: - - - אדוני היושב-ראש – סליחה, דב – אדוני היושב-ראש - -

אמנון כהן: אתה מפריע עכשיו לחברך - - -

אחמד טיבי: - - התקנון צודק, אבל עשית מעשה לא קולגיאלי, שלא נעשה עד עכשיו, לא בקדנציה הקודמת ולא - - -

אמנון כהן: טוב.

אמנון כהן: אבל אתה מפריע לי עוד הפעם.

אמנון כהן: אתה מפריע לי שוב.

אחמד טיבי: - - - לא עושים דברים כאלה, לא שוללים זכות דיבור.

אמנון כהן: בסדר.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: ולא מפריעים יותר מדי במליאה.

אמנון כהן: כשמבקשים ממך - - -

אחמד טיבי: לא היית צריך להוציא אותי.

אחמד טיבי: השר אמר לך: אל תוציא אותו.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: השר לא קובע מה לעשות פה.

אמנון כהן: במשרד שלו הוא יקבע מה לעשות.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: - - -

אמנון כהן: אני מוסיף לך עוד 15 שניות.

דב חנין: לא 15 שניות, זה דקה וחצי.

דב חנין: דקה וחצי.

דב חנין: לפני פחות משבוע נחרדנו מתמונות הזוועה של הרוגים בחוף הים של עזה, והיום נהרגים תשעה פלסטינים, בהם שני ילדים, נהג אמבולנס ופראמדיק, מפגיעתם של שני טילים שנורו ממסוק ישראלי בג'באליה.

דב חנין: זה הרג נורא, מזעזע, קשה, אבל כל כך צפוי.

דב חנין: מי שמורה לירות בתותחים על עזה, המקום הכי צפוף בעולם, מי שיורה בטילים לתוך עזה, צריך לצפות שאזרחים, ילדים, נשים, אנשים חפים מפשע ייפגעו.

דב חנין: ההרג הזה נורא, הוא פסול מבחינה מוסרית, הוא אסור מבחינת המשפט הבין-לאומי, והוא מנוגד, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, לחלוטין לאינטרס הישראלי.

דב חנין: האם אתם לא רואים את הקשר בין ההרוגים בעזה לבין ה"קסאמים" בשדרות?

שלמה בניזרי: לא, לא רואים.

דב חנין: לבי עם תושבי שדרות, שלא יכולים לישון בלילות מאימת ירי ה"קסאמים", אבל העמקת מעגל הדמים איננה הפתרון, היא חלק מהבעיה.

דב חנין: בגן-הילדים, כשהילדים רבים, הם תמיד רבים גם מי התחיל.

דב חנין: השאלה האמיתית היא לא מי מתחיל.

דב חנין: השאלה האמיתית היא מי יכול לסיים.

דב חנין: כולנו למודי ניסיון.

דב חנין: בלבנון כבר היינו במעגל דמים כזה.

דב חנין: ככל שהסתחררנו בתוכו, הסתחררנו בתוכו, ורק כשיצאנו ממנו, יצאנו ממנו.

דב חנין: כמה פשוט וכמה חיוני.

דב חנין: טרגדיה יוונית, אנחנו נמצאים בה.

דב חנין: תפקידו של כל אחד ידוע מראש, אבל הוא משחק אותו עד הסוף.

דב חנין: אני קורא לממשלת ישראל, מעל במת הכנסת, להגיע להפסקת אש מיידית עם הרשות הפלסטינית ולחדש את המשא-ומתן המדיני.

דב חנין: זה אפשרי, זה יעבוד, זה יחסוך דם וסבל מאתנו ומהם.

דב חנין: אני מקווה שזה יקרה לפני ההרוגים המיותרים הבאים.

דב חנין: תודה רבה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת ואסל טאהא, אחריו - חבר הכנסת דני יתום, ואחריו - חבר הכנסת שלמה בניזרי.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ודאי שכשאנחנו רואים חפים מפשע מתים, נהרגים, נרצחים, כל אחד מאתנו לא רק חובתו, אם יש ביכולתו, למנוע, אבל גם אם זה קורה – להתנצל.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר דברים שאולי יהיו קשים לאוזני חלק מחברי הבית.

ואסל טאהא: רציתי לומר שההתנגדות לכיבוש היא זכות לגיטימית.

ואסל טאהא: כך נאמר באמנת האג וכך כתוב במשפט הבין-לאומי.

ואסל טאהא: הכיבוש עדיין ברצועה, עדיין בגדה.

ואסל טאהא: כשחתמו על הסכם אוסלו התייחסו לגדה ולרצועה כליחידה מדינית אחת.

ואסל טאהא: לא ייתכן לומר, שאם נסוגונו מהעיר עזה, הכיבוש הסתיים.

ואסל טאהא: מה עוד ש-5% מאדמת הרצועה עדיין תחת כיבוש.

ואסל טאהא: אני אסביר איך.

ואסל טאהא: יותר מ-500 מטר, חצי קילומטר בארז, בנויים בתוך הרצועה על אדמה פלסטינית.

ואסל טאהא: את גדר הביטחון שהקימו כוחות הצבא אחרי 1967, הם בנו לאורך כל הרצועה על אדמת פלסטין, על אדמת הרצועה.

ואסל טאהא: בסך הכול 5% מאדמת הרצועה עדיין תחת כיבוש.

ואסל טאהא: והקבוצה שניהלה משא-ומתן מטעם ישראל יודעת את הפרטים האלה.

ואסל טאהא: אפשר לומר שזה גוש התיישבות שלם.

ואסל טאהא: 5% מהסך הכול של הרצועה עדיין תחת הכיבוש.

ואסל טאהא: לא ייתכן שנשמע קולות שהכיבוש הסתיים.

ואסל טאהא: הכיבוש לא הסתיים משתי סיבות, מהסיבה הזאת ומהסיבה האחרת, שהרצועה והגדה הן יחידה פוליטית אחת.

ואסל טאהא: לכן, העם הפלסטיני, אדוני היושב-ראש, לא שונה מעמים אחרים שנאבקו בכיבוש, שניהלו מאבק קשה להשגת עצמאות וחירות, לא שונה.

ואסל טאהא: מה תאמרו על המרד העברי נגד הכיבוש הבריטי?

ואסל טאהא: כך בהיסטוריה היהודית.

ואסל טאהא: מה זה טרור?

ואסל טאהא: תגיד טרור.

ואסל טאהא: למה אתם לא אומרים טרור על פעולת הקבוצות האלה?

ואסל טאהא: הם נלחמו בכיבוש הבריטי.

ואסל טאהא: כך כתוב בהיסטוריה העברית.

אמנון כהן: חבר הכנסת ואסל טאהא, הוא רוצה לשאול אותך שאלה.

ישראל חסון: אני מבין שעזה והרצועה זה ישות אחת, אז אני מבין שמדינת ישראל מפריעה באמצע.

ואסל טאהא: לא שמעתי.

ישראל חסון: אמרת שעזה והרצועה הן ישות אחת.

ישראל חסון: זאת אומרת שמדינת ישראל מפריעה קצת באמצע.

ואסל טאהא: ועוד 5% מאדמת הרצועה הן תחת כיבוש.

ישראל חסון: מדינת ישראל מפריעה קצת באמצע.

ואסל טאהא: תשמע, זו פשרה היסטורית, שהמנהיגות הפלסטינית ההיסטורית הגיעה אליה וחתמה והסכימה לכינון מדינה באדמת הגדה והרצועה, בשטחים שנכבשו ב-1967.

ואסל טאהא: זו הפשרה.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, במקום להתחכם ולהתחיל להאשים, בואו נצביע על האשם היחיד.

ואסל טאהא: ראש הממשלה לשעבר אמר שלא ייתכן שנמשיך לכבוש ולשלוט בעם אחר.

ואסל טאהא: זו הודאה שכל המעשים – שהמאבק הפלסטיני לחירות הוא לגיטימי למהדרין.

ואסל טאהא: יש לחזור לשולחן המשא-ומתן.

ואסל טאהא: אך ורק במשא-ומתן, בהפסקת אש, בהמשך המשא-ומתן נגיע להפסקת מעגל הדמים הזה, ובלעדי זה אי-אפשר להגיע לכך.

ואסל טאהא: מעגל הדמים יימשך.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת שלמה בניזרי.

אמנון כהן: אני לא רואה את חבר הכנסת דני יתום.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת יואל חסון.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמעתי את דבריו של חבר הכנסת דב חנין - האם אתם לא רואים את הקשר בין ה"קסאמים" שנופלים או שנוחתים או שמפציצים את שדרות לבין ההרג שאנחנו עושים בעזה?

שלמה בניזרי: אתם מבינים את השאלה?

שלמה בניזרי: אנחנו יצאנו מעזה 100%.

שלמה בניזרי: ההוא משחק אתי פה על 5% שנשארו.

שלמה בניזרי: איך אומרים הילדים, מי התחיל?

שלמה בניזרי: הרי אנחנו עזבנו את עזה מתוך מחווה של טמטום, חוץ מרצון טוב.

שלמה בניזרי: יצאנו, הבטיחו שיהיה שקט, שתושבי מדינת ישראל יחיו בשקט.

שלמה בניזרי: רק בשנה האחרונה, נדמה לי, נפלו למעלה מ-1,000 "קסאמים".

שלמה בניזרי: אז הוא אומר: אתם לא רואים את הקשר?

שלמה בניזרי: כאילו אנחנו הולכים ומחפשים מקומות לירות בהם, רק לירות.

שלמה בניזרי: או כפי שיש עוד כמה ישראלים, קוראים להם אנשי שמאל יפי-נפש, הייתי קורא להם חולי-נפש, אולי, לא יפי-נפש, שבאים להצדיק את הירי של ה"קסאמים" על מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: כשאנחנו באים להגיב, הקם להורגך השכם להורגו, אנחנו נקראים רוצחים או טובחים.

שלמה בניזרי: אז מה אתם מצפים שנעשה?

שלמה בניזרי: ברגע שיורים עלינו, מה נגיד?

שלמה בניזרי: גשם?

שלמה בניזרי: ממטרות?

שלמה בניזרי: רענון לקראת הקיץ?

שלמה בניזרי: באים פה וטובחים, אז מזכירים פה – עוד חברי כנסת יהודים – מזכירים רק את ההרוגים בצד השני?

שלמה בניזרי: ומר אנגל, שנפצע קשה, וכל אותם הרוגים?

שלמה בניזרי: פעם ראיתם פה חברי כנסת ערבים שעולים ומונים את אותם אזרחי מדינת ישראל?

שלמה בניזרי: האזרח הערבי מאבו-טור שנרצח שלשום, למה אתם לא מזכירים אותו, שהפלסטינים הרגו אותו גם כן?

שלמה בניזרי: אנחנו הגענו פה לטירוף מערכות, שכנסת ישראל, שאמורה לייצג את מדינת ישראל ואת האינטרס של אזרחי מדינת ישראל, מייצגת פה למעשה את הפלסטינים, את אותם רוצחים שבאים לטבוח ולהרוג בנו, ושר הביטחון מספר לנו שאיפוק זה כוח.

שלמה בניזרי: את הססמה הזאת שמענו מזמן.

שלמה בניזרי: האיפוק במקרה הזה הוא כוח עם אנשים שמבינים, אנשים שאתה יכול לדבר אתם.

שלמה בניזרי: אבל האנשים האלה מתרגמים את האיפוק שלך כחולשה, כטמטום, כפחד.

שלמה בניזרי: ממי אנחנו פוחדים?

שלמה בניזרי: הצבא החזק במזרח התיכון, שיש לו עוצמה שיכולה למחוק את כל עזה, לו באמת רצינו למחוק אותה.

שלמה בניזרי: אבל בגלל המוסר היהודי המדהים שקיים פה - ואני אומר לכם, ישבתי בקבינט, אני יושב בוועדת החוץ והביטחון, במקומות הכי סודיים, ואני יודע בדיוק.

שלמה בניזרי: גם הייתי חייל בצבא ואני יודע בדיוק מהו המוסר היהודי.

שלמה בניזרי: אתם באים ללמד אותנו מוסר?

שלמה בניזרי: אלה שעומדים מול אוטו עם אמא וארבעה ילדים, אשה בהיריון בחודש התשיעי, וטובחים אותה, ובאותו יום מכריזים על אותם אנשים, אותם שדים, כעל שהידים.

שלמה בניזרי: אנחנו, שהולכים ובודקים ונזהרים שלא לפגוע באף אזרח חף מפשע, אלא אם אין ברירה, מה אתה רוצה שנעשה?

שלמה בניזרי: הם מביאים אתם, יחד עם ה"קסאמים", גם ילדים במכוניות, או שיורים מתוך מקומות יישוב, ואנחנו נשב בשקט?

שלמה בניזרי: מה אתם מצפים שנעשה?

שלמה בניזרי: אני לא גר בשדרות.

שלמה בניזרי: הייתי שולח את שר הביטחון שיחוש את התחושות, אבל מה לעשות, הוא כבר גר שם.

שלמה בניזרי: הוא חש מה שקורה.

שלמה בניזרי: מפגינים מול ביתו והוא עדיין מדבר אתנו על איפוק.

שלמה בניזרי: אנחנו במדינת ישראל לפעמים כאלה מטומטמים, לוקחים אחריות למעשים לא לנו.

שלמה בניזרי: מה כל פעם הריצה הזאת?

שלמה בניזרי: אותו דבר בג'נין, צעקו טבח – התברר שלא היה טבח.

שלמה בניזרי: כל הסיפורים בשנים האחרונות, שעוד לקחנו על עצמנו אחריות.

שלמה בניזרי: למה אתם הישראלים תמיד ממהרים?

שלמה בניזרי: מה זה האופי הזה?

שלמה בניזרי: תשבו, תבדקו, תסבירו לעולם שאנחנו במלחמה.

שלמה בניזרי: אותי לימדו, כשהייתי חייל, שבמלחמה זה כמו במלחמה.

שלמה בניזרי: במלחמה אנחנו צריכים לדעת שאנחנו צריכים להגן על אזרחי מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: ואנחנו לא צריכים כל פעם לבוא ולהתנצל.

שלמה בניזרי: על מה להתנצל?

שלמה בניזרי: אתם צועקים פה לשר הביטחון.

שלמה בניזרי: האם אנחנו הלכנו וחיפשנו להרוג אזרחים?

שלמה בניזרי: הוא מספר לך שבאו עם טיל "פרוג".

שלמה בניזרי: אתה יודע מה זה?

שלמה בניזרי: אתה לא יודע.

שלמה בניזרי: אתה לא היית בצבא, אנחנו קצת יודעים מה זה.

שלמה בניזרי: מה המשמעות של פצצה?

שלמה בניזרי: לבוא לירות, לאן?

שלמה בניזרי: לאשקלון?

שלמה בניזרי: ליישובים יהודיים?

שלמה בניזרי: לשדרות, או לכל מקום?

שלמה בניזרי: הבטיחו לנו, אדוני היושב-ראש, שאם נצא מההתנחלויות - היום ההתנחלויות, למעשה, הם מצדיקי הדור.

שלמה בניזרי: הם היו בשר התותחים עד היום, וכל המלחמה עוברת לאן?

שלמה בניזרי: לתוך מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: לכן חבל ששר הביטחון לא מצא לנכון – מחר בוועדת החוץ והביטחון ניתן לו את הגיבוי המלא על כל פעולה שצריך לעשות.

שלמה בניזרי: תשמעו, אנחנו לא גזענים ולא כלום, אנחנו אוהבי אדם, אבל אנחנו חפצי חיים, ואנחנו רוצים להגן על ילדינו ועל אזרחי מדינת ישראל.

שלמה בניזרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת דני יתום, ואחריו - חבר הכנסת יואל חסון.

אמנון כהן: אני אקריא כמה שמות של חברי הכנסת שנרשמו.

אמנון כהן: מי שלא יימצא באולם – תורו עבר, הוא לא יוכל לדבר.

אמנון כהן: אחרי חבר הכנסת יואל חסון – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, תודה על שאתה מאפשר לי לדבר.

דני יתום: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ממש לפני דקות ספורות חזרנו – רובי ריבלין, אורית נוקד, יוסי ביילין, ישראל כץ, גלעד ארדן ואני – מביקור בשדרות.

דני יתום: היינו שם במשך כמה שעות, ואני מוכרח לומר לכם שהמצב שם קשה מאוד; קשה מאוד לתושבים וקשה מאוד לראש העיר.

דני יתום: אני שולח מכאן ברכת "תחזקנה ידיכם" גם לראש העיר וגם לתושבים שעומדים בכך – לא עוזבים, לא נוטשים – למרות דיבורים על קושי גדול מאוד.

דני יתום: את הקושי הזה היינו יכולים להעריך ולהבין תוך כדי ביקור במקום עצמו, וברור לגמרי שהביקור הזה הוא לא הראשון ולא האחרון.

דני יתום: זאת קבוצה של חברי כנסת מסיעות רבות בבית.

דני יתום: הגענו להסכמה בדבר אחד: לקרוא לממשלת ישראל לעשות כל שנדרש לשם הגברת הביטחון – ותחושת הביטחון – בקרב תושבי שדרות ועוטף-עזה.

דני יתום: אני, בהיותי איש צבא, יודע שאי-אפשר למצוא לבעיות האלה של ה"קסאמים" פתרון של זבנג וגמרנו, מכה וגמרנו.

דני יתום: זה פתרון משולב – התקפי ומיגוני, טכנולוגי ומדיני.

דני יתום: אבל בינתיים צריך להשקיע את כל המשאבים הנדרשים - כסף, שהוא דמים, כדי למנוע מדמים לזרום ברחובות העיר שדרות ובאזורים הסמוכים לה.

דני יתום: אף שהמיגון אינו פתרון שלם ומלא, הוא יכול להציל נפשות רבות, והעובדה שמשרדי הממשלה עדיין מתמקחים ומתווכחים על הצורך להשקיע מאות מיליוני שקלים באזור שדרות ועוטף-עזה כדי להבטיח מיגון של בתי-ספר, גני-ילדים, פעוטונים ומוסדות ציבור – העובדה הזאת היא מעליבה, פוגעת ולא מתקבלת על הדעת.

דני יתום: אם צריך להשקיע מיליארד שקל – ועל כך נדון בתקציב לשנת 2007, אבל צריך למצוא לזה מענה כבר בתקציב לשנת 2006 – אם צריך להשקיע גם מיליארד שקל בפריסה רחבה של שנה או שנתיים כדי להקנות את המיגון הנדרש, חייבים לעשות זאת, כדי שבכל בית יהיה חדר ביטחון, וכל בית-ספר וכל מוסד אחר מאלה שציינתי קודם יהיה ממוגן.

דני יתום: אשר לפתרון - -

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

דני יתום: - - אני חושב שמי שקוראים לפעולה צבאית רחבה - - -

ישראל חסון: צריך גם את אשקלון?

דני יתום: לא צריך את אשקלון בשלב זה.

דני יתום: כשיגיעו נמגן גם אותך, בזיכרון, או איפה שאתה גר.

ישראל חסון: - - -

דני יתום: אדוני היושב-ראש, תגן עלי, שלא יפריעו לי.

אמנון כהן: אף אחד לא מפריע לך.

דני יתום: כל פתרון שהוא שדרות ארוכות של טנקים שנעים אל תוך רצועת-עזה, לא יפתור את הבעיה.

דני יתום: צריך להמשיך להילחם בטרור מלחמת חורמה - -

אמנון כהן: תודה.

דני יתום: - - ללא הפסק, בפעולות קומנדו ובפעולות קטנות, ויש לנו הרבה מאוד מה להציע בעניין הזה - -

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

דני יתום: - - ולנסות להגיע להסכמים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יואל חסון, ואחריו - חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש קודם כול, מעל במה זו, לחזק את תושבי שדרות והאזור המותקף בימים האלה ולשלוח להם מכאן מסר של חיזוק ושל אמונה שאנחנו עושים ונעשה כל מה שאפשר כדי להפסיק את הירי הזה ואת פעולות הטרור הבלתי-לגיטימיות האלה.

יואל חסון: אולי צריך לדבר דווקא על בני-הנוער ועל הילדים, שעוברים תקופה קשה מאוד היום בעצם זה שמערכות הלימודים סגורות, בעצם זה שהם צריכים להיות סגורים בבתיהם ובחדרי הביטחון.

יואל חסון: בזמן הזה צריך בעיקר לחשוב ולמצוא את הדרך לטפל באותם בני-נוער וילדים, לתת להם תשובות ולמזער עד כמה שאפשר את הנזק שגם ככה נגרם להם בתקופה הקשה הזאת.

יואל חסון: חברים, אסור להיתמם; אני לא יודע איזו מדינה בעולם היתה מוכנה שיתקיפו אותה באופן כל כך ישיר, כל כך יומיומי וכל כך קשה.

יואל חסון: אריאל שרון ושר הביטחון הקודם, שאול מופז, קבעו יעד ברור מאוד למלחמה בטרור.

יואל חסון: אחד הדברים המרכזיים היה מימוש מדיניות החיסולים.

יואל חסון: מדיניות החיסולים הצליחה למזער ולהוריד את הטרור במידה ניכרת.

יואל חסון: ראשי המחבלים שולחים אנשים צעירים ופחות צעירים להתאבד בלי שום בעיה; בלי שום בעיה.

יואל חסון: אבל הם עצמם לא רוצים למות.

יואל חסון: הם לא רוצים להיפגע והם לא רוצים למות.

יואל חסון: לפיכך אני חושב שצריך, ואין ברירה – ראש ארגון פוליטי, מדיני, מבצעי, "הג'יהאד האסלאמי", ה"חמאס", שמעורב בירי ה"קסאמים" לעבר שטחה של ישראל, ממשלת ישראל צריכה באופן מיידי וברור לפגוע בו ולחסל אותו.

יואל חסון: צריך לפגוע במנהיגים, לא חשוב איפה הם נמצאים.

יואל חסון: אני חייב לומר: היום מנסים לדחות את הקץ ואומרים, אולי נדחה ונדבר, אבל לצערי, אם ירי ה"קסאמים" יימשך, גם מצד ה"חמאס" וגם מצד "הג'יהאד האסלאמי" וארגונים אחרים, לא תהיה ברירה אלא לפגוע ישירות במשלחים; ולא רק במשלחים הישירים, אלא גם בעקיפים, כי צריך פה להבהיר שלא נקבל פעילות טרור כמו זאת שמתקיימת היום נגדנו, ונצטרך להגיב עליה באופן חריף.

יואל חסון: אני חייב לומר לממשלת ישראל ולשר הביטחון, שלצערי לא נמצא כאן בדיון, שאין לי ספק שאזרחי ישראל ותושבי ישראל כולם יעמדו מאחורי הממשלה, יעמדו מאחורי שר הביטחון, בכל פעולה, דרסטית ככל שתידרש, כדי לעצור את ירי ה"קסאמים" - -

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

יואל חסון: - - ואת הטרור.

יואל חסון: מלה נוספת, על הרג המשפחה: כמו שאמרתי כאן אתמול, הובהר, ויובהר בלא ספק, שלצה"ל לא היתה יד בהרג המשפחה הזאת.

יואל חסון: שוב ברור שזאת היתה קונספירציה פלסטינית, קונספירציה של ארגוני הטרור כדי לנסות לפגוע שוב בצה"ל ובמדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה.

יואל חסון: ברור שצה"ל לא היה עושה כדבר הזה, ואני מציע לפלסטינים עצמם, ולאלה שמגינים עליהם כאן, לעשות בדק-בית.

יואל חסון: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת בנימין נתניהו התחלף עם חבר הכנסת רובי ריבלין.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת רן כהן.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשמדינת ישראל יצאה מרצועת-עזה הובטח לנו שעם ירי ה"קסאם" הראשון תבוא תגובה מסיבית.

בנימין נתניהו: היא לא באה.

בנימין נתניהו: קודם כול הובטח לנו שלא יהיה צורך בתגובה מסיבית, כי לא יהיה ירי "קסאמים" – גם זה התבדה.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, שתיים מתוך הנחות והבטחות היסוד בדבר הנסיגה החד-צדדית נפלו.

בנימין נתניהו: היום ברור לנו שגם ה"קסאמים" נופלים.

בנימין נתניהו: הם נופלים קרוב יותר ליישובינו – בתוך יישובינו: בדרום אשקלון, בשדרות, בנתיב-העשרה, בכל יישובי מערב הנגב, והם משוגרים מהיישובים החרבים שמהם עקרנו את אחינו, שעדיין לא יושבו.

בנימין נתניהו: כלומר, הלכנו ועשינו מעשה בלתי ייאמן בהבטחת שלום שלא התגשם ובקידום "קסאמים" שנוחתים עלינו כגשם יומיומי.

בנימין נתניהו: הצעד המינימלי הנדרש הוא קיום ההבטחה הבסיסית שאחרי ה"קסאם" הבא – הוא כבר בא - תהיה תגובה מסיבית.

בנימין נתניהו: מה זאת תגובה מסיבית?

בנימין נתניהו: האם יש פתרון ל"קסאמים"?

בנימין נתניהו: הפתרון ל"קסאמים" הוא בהרתעה עודפת.

בנימין נתניהו: הפתרון לירי טילים הוא הרתעה עודפת, כי לא נוכל להמשיך לבנות את הגדר מעלה, מעלה, מעלה.

בנימין נתניהו: היא יוצרת סוג מסוים של איום, וגם זה לא באופן מלא, אבל היא בוודאי לא עוצרת טילים.

בנימין נתניהו: על כן, האם ניתן לעצור טילים לתקופה ממושכת?

בנימין נתניהו: כשאומרים שזה לא ניתן, אני מביא את הדוגמה של ירי הטילים המסיבי שהיה בסוף כהונת ממשלתי, כאשר ה"חיזבאללה" ירה עשרות רבות של טילים ליישובי הצפון, לקריית-שמונה.

בנימין נתניהו: הכנו מראש את האמצעים ואת המדיניות והודענו שלא נספוג ולא נסבול ירי של טילים על יישובינו.

בנימין נתניהו: ה"חמאס" והפלגים הפלסטיניים לא היו אז היורים.

בנימין נתניהו: היורים היו ה"חיזבאללה", והם נזהרו.

בנימין נתניהו: אבל הנה, הפסדנו את הבחירות, היה זמן תפר בין יציאת ממשלתי לכניסת ממשלת ברק ובתפר הזה הם ירו.

בנימין נתניהו: הם העזו.

בנימין נתניהו: ובכן, אותה הכנה שעשינו, של תגובה מסיבית, בוצעה בדקות.

בנימין נתניהו: בתוך דקות חיל האוויר השמיד תשתיות בהיקף של מאות מיליוני דולרים - היה גם ברור שבטיל הבא יהיו עוד יותר מאות מיליוני דולרים - לרבות כיבוי החשמל בביירות, לרבות הפצצת הגשר המרכזי שמחבר את דרום-לבנון עם יתר המדינה, לרבות חיסול המחלף המרכזי בכביש החוף הלבנוני.

בנימין נתניהו: הפלא ופלא – לא פלא בעיני – כעבור דקות, נדמה לי חמש דקות, נעצרו ה"קטיושות", והן לא חזרו במשך שנים.

בנימין נתניהו: אז קודם כול, כל מי שאומר לנו שתגובה צבאית או תגובה מסיבית איננה עובדת - היא עובדת.

בנימין נתניהו: אינני מציע בהכרח שאנחנו נפציץ את מערכת החשמל בעזה.

בנימין נתניהו: אין צורך בזה, אפשר פשוט להוריד את השאלטר.

בנימין נתניהו: מורידים את השאלטר פה, או לא מעלים את השאלטר פה במדינת ישראל – את זה כבר ראינו, אבל אפשר גם להוריד אותו ביחס לפלסטינים.

בנימין נתניהו: אתמול הציע חברנו לסיעה גלעד ארדן, שנקזז להם את מאות המיליונים שהם חייבים לנו בהורדות חשמל, נרוויח שתי ציפורים במכה אחת.

בנימין נתניהו: זה אמצעי אחד מני רבים, אבל הדבר החשוב הוא להפעיל את האמצעים הללו על מנת לפגוע לא רק במפגעים עצמם, אלא גם לגבות מחיר מהאוכלוסייה הפלסטינית, על מנת שתפעיל את הלחץ על ממשלת ה"חמאס", שיפסיק את הירי הזה.

בנימין נתניהו: זה אפשרי, זה בוצע, זה הכרחי.

בנימין נתניהו: מה אנחנו לא צריכים - אנחנו לא צריכים הבלגה.

בנימין נתניהו: אין הבלגה.

בנימין נתניהו: אין הבלגה על ירי של טילים על אזרחינו.

בנימין נתניהו: זה פשוט דבר בלתי נסבל.

בנימין נתניהו: עצם הרעיון שאנחנו יושבים כמו ברווזים, ומאז אותו טיל בודד, ראשון, שהיה צריך להפעיל את התגובה המסיבית, כבר ירו עלינו נדמה לי – אני לא סופר.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת ריבלין, אתה סופר?

בנימין נתניהו: מישהו סופר?

בנימין נתניהו: כמה זה עכשיו, 550?

רן כהן: בסוף השבוע היו בין 70 ל-80.

בנימין נתניהו: אבל כמה היו בסך הכול מאז היציאה?

אריה אלדד: יותר מ-1,000.

בנימין נתניהו: יותר מ-1,000?

בנימין נתניהו: איך שהזמן עובר.

בנימין נתניהו: לפני שבוע היו רק 500.

בנימין נתניהו: אני לא זוכר, המספרים עולים ועולים.

עבאס זכור: למה ירו מחדש?

בנימין נתניהו: מובן שהשאלה המעניינת היא, אם הכיבוש הוא הגורם לירי.

בנימין נתניהו: הרי הסתיים הכיבוש בעזה.

בנימין נתניהו: למה הם יורים, ריבונו של עולם?

בנימין נתניהו: אני מניח שכשיהיה סוף הכיבוש ביפו ובעכו, אז אולי יואילו לא לירות טילים אל הים, כי אנחנו נהיה בים לפי התפיסה הזאת, אבל גם בזה אני לא בטוח.

בנימין נתניהו: הטילים הללו צריכים להיפסק.

בנימין נתניהו: ירי ה"קסאמים" יכול להיפסק.

בנימין נתניהו: הדרך להפסיק אותו היא להפסיק עם ההבלגה, לעבור לתגובה מסיבית.

בנימין נתניהו: ועוד דבר אחד: הציבור מתחיל להבין שיש קשר בל ינותק בין מדיניות העוצמה או פרופיל החולשה שמשדרות ממשלות בישראל.

בנימין נתניהו: כשאנחנו שידרנו עוצמה והפעלנו את העוצמה, לא היה ירי של טילים, וכשהיה, הוא נפסק מייד.

בנימין נתניהו: אבל כשבאים עם חולשה ומוסרים לטרוריסטים שטח ומאפשרים להם לירות "קסאמים" מאותו שטח אל יישובינו, יש לזה רק מסר אחד לכוחות הטרור ולפטרונים הפוליטיים שלהם: נעשה עוד טרור, נשגר עוד "קסאמים", נקבל עוד שטחים.

בנימין נתניהו: היום אזרחי ישראל, לפי כל הסימנים – רוב אזרחי ישראל, אפילו רוב מרשים - מתחילים להבין שהמשך המדיניות הזה יהיה מיקח טעות.

אמנון כהן: מה מציע אדוני?

אמנון כהן: אתה צריך לסיים.

בנימין נתניהו: אני מציע שלא נזלזל בתבונתם של אזרחי ישראל, שמבינים היום יותר ויותר שאם זה קורה היום באשקלון, מחר זה יקרה ברעננה.

ואסל טאהא: גם לא לזלזל בחיי אחר.

בנימין נתניהו: אני אומר – על חשבון מה שלא אמרתי אתמול - שהטרוריסטים יורים באזרחים ומסתתרים מאחורי אזרחים.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לעשות כל שביכולתנו כדי למנוע פגיעה באזרחים חפים מפשע, אבל לא לתת להם חסינות.

בנימין נתניהו: פעולה נגדם, שפוגעת באזרחים בשגגה, היא לא פעולה של פגיעה בכוונה באזרחים.

בנימין נתניהו: בכל מלחמה, ואנחנו מצויים היום במלחמה, מלחמה אכזרית נגד אזרחים, הפעולה הזאת – אם היא גובה קורבנות – היא באחריות הצד הפלסטיני, שמאפשר למרצחים הללו גם לפגוע באזרחים שלנו וגם להסתתר מאחורי האזרחים שלהם.

בנימין נתניהו: לכן אני מציע שתשמע את עצת חברי בנוגע למדיניות הנכונה שראש הממשלה צריך לנקוט.

בנימין נתניהו: אני, כמובן, מבקש מחברי בכנסת לתמוך בה.

בנימין נתניהו: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, כמה טוב לא להיות ראש ממשלה של אף אחד.

רן כהן: כשאני מאזין לחבר הכנסת נתניהו, נדמה לי שכל אחד שוכח את הטילים ואת הפיגועים שלו.

רן כהן: לחשוב שבתקופת נתניהו ממש היה שקט ושלווה ורק העם בישראל, בגלל השקט שהוא השיג, החליף אותו בראש ממשלה אחר, שהביא עלינו טרור - צריך להיות קצת יותר מתימהוני כדי לטעון את הטענה הזאת.

ראובן ריבלין: אולי החליפו אותו כיוון שהיה שקט, אבל היה שקט.

רן כהן: לא, לא החליפו אותו כיוון שהיה שקט, החליפו אותו כיוון שלא היה שקט.

ראובן ריבלין: - - -

רן כהן: כל אחד שוכח את הטילים שלו ואת הפיגועים שלו.

רן כהן: כנראה גם נתניהו.

רן כהן: אבל מה לעשות, זאת כנראה תכונה של אדם.

רן כהן: מי שהאמין רק בכוח ורק בכוח ורק באלימות, ממשיך להאמין רק בכוח ורק בכוח ורק באלימות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כפי שאמר שר הביטחון, 70-80 טילים בסוף שבוע אחד ומאות טילים במהלך כמה שבועות, זה דבר בלתי נסבל ומחייב את ממשלת ישראל ואת כנסת ישראל לעשות פעולה אמיצה ומתמידה כדי להפסיק את ירי הטילים על תושבי שדרות ויישובי עוטף-עזה.

רן כהן: זה בלתי נסבל, זה פשע נגד הישראלים, זה פשע נגד האנושות, וצריך לומר את זה פה.

רן כהן: גם למי שבא להתנצל או להצטער על הרג חפים מפשע בעזה או בבית-לאהיא – וצריך להצטער ולהתנצל – אין שום סיבה בעולם שלא לומר שמי שיורה "קסאמים" על ישראלים סביב רצועת-עזה, הוא פושע נגד יהודים, נגד ישראלים ונגד האנושות.

רן כהן: הדבר הזה ראוי לכל גינוי.

רן כהן: מי שרוצה לשמוע פעם אחת גינוי והתנצלות על הרג אזרחים חפים מפשע בעזה, הגיע הזמן שיאמר את זה גם על רצח יהודים וישראלים בתוך שדרות ויישובי עוטף-עזה.

רן כהן: לא מזיק שבעניין הזה המצפון יהיה נקי בכל הכיוונים, ולא רק בכיוון אחד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אין לי צל צלו של ספק שיש אמצעים צבאיים שבהם אפשר לבלום את הטרור, אבל אי-אפשר לעשות זאת רק באמצעים צבאיים.

רן כהן: אצלנו יש אנשים, כמו קודמי, חבר הכנסת נתניהו, שמאמינים שרק בכוח - לנתק את החשמל, לסגור את המים, והכול יהיה בסדר גמור.

רן כהן: כמה ששם יהיה רע, כך יהיה יותר שקט פה.

רן כהן: אני אומר לכם, שכמה ששם יהיה יותר רע, כך יהיה יותר טרור ויהיו יותר פיגועים פה.

רן כהן: לכן האמצעים הם שניים: האחד הוא לעשות פעולות צבאיות מתוחכמות, נקודתיות, ולפגוע ביורים.

רן כהן: כמו שהיה לפני שבועיים, חיסול יוצא מן הכלל של יחידה מובחרת, שחיסלה חוליית "קסאם" עוד לפני שהיא ירתה את ה"קסאם" הראשון.

רן כהן: לא בתותחים.

רן כהן: אמרתי את זה בוועדת החוץ והביטחון.

אברהים צרצור: למה לא דרך השלום?

רן כהן: חכה, עוד לא שמעת.

רן כהן: זה הדבר הראשון, לעשות באמצעים צבאיים, להכות ביורי ה"קסאם" נקודתית, כמה שיותר מדויק.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, זה לא הולך בתותחים.

רן כהן: תותח לא רואה לאן הוא יורה, ולכן ירי התותחים הוא מוטעה מעיקרו.

רן כהן: אמרתי את זה לראש הממשלה הקודם, אמרתי את זה לשר הביטחון הקודם ולרמטכ"ל הנוכחי.

רן כהן: הדבר השני הוא להשיג שלום בפתרון, לפתוח משא-ומתן עם אבו-מאזן.

רן כהן: הוא הנשיא של העם הפלסטיני, הוא מייצג את רובו, דרכו אפשר להגיע לפתרון שגם יחזק את מחנה השלום הפלסטיני וגם ישים קץ לבעיה המדינית.

רן כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

אמנון כהן: חבר הכנסת יובל שטייניץ.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין, במקום חבר הכנסת בנימין נתניהו, שנתן לו את זכות הדיבור.

אמנון כהן: בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, יש מלה אחת פשוטה שמתארת את המצב בשדרות וביישובי הסביבה: חרפה.

יובל שטייניץ: זו המלה הנכונה, ואין מלה אחרת.

יובל שטייניץ: חרפה של מדינה דמוקרטית, שמחויבת להגן על אזרחיה ומאפשרת ל"קסאם" אחרי "קסאם", למטח אחרי מטח, ליפול על עיר ואם בישראל, על שדרות, ולא מונעת את הדבר הזה, ולא מגיבה כראוי.

יובל שטייניץ: מדינה שמעבר הגבול יורים "קסאמים" על אזרחיה, והמשטר שם – אותו אבו-מאזן ששיבחת – לא עושה דבר כדי למנוע זאת, והוא יכול.

יובל שטייניץ: במשך ההתנתקות, שלושה שבועות, הוא פרס את שוטריו ולא היה ירי "קסאמים", אבל אבו-מאזן אשם לא פחות מה"חמאס" או מ"הג'יהאד" בירי הזה.

רן כהן: הוא יכול אם יש לו מנוף.

יובל שטייניץ: ומדינת ישראל, בשעה שמהצד השני יורים "קסאמים" על אזרחיה יום אחר יום, מספקת חשמל, חושבת גם לספק מקומות עבודה, מושיטה את הלחי השנייה.

יובל שטייניץ: זו חרפה לכל מדינה, בוודאי למדינה דמוקרטית, בוודאי למדינת היהודים.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר לחברים.

יובל שטייניץ: יושב פה יושב-ראש הקואליציה.

יובל שטייניץ: שר, משום-מה, אין פה.

יובל שטייניץ: לממשלה הזאת יש כל כך הרבה שרים, יכלו לשבת פה שלושה שרים ביחד.

אמנון כהן: יצא באישור לכמה דקות.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר גם ליושב-ראש הקואליציה: שר הביטחון הקודם, פחות או יותר מאותה ממשלה, אמר, והוא אמר זאת בוועדת החוץ והביטחון אבל גם בתקשורת אחר כך, שלאחר שנשלים את הנסיגה מעזה ונחזור לגבול הבין-לאומי באזור מול עזה, לא נסבול אפילו "קסאם" אחד.

יובל שטייניץ: מאז ספגנו יותר מ-600 "קסאמים", אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: אנחנו מספקים חשמל.

יובל שטייניץ: אינני מבין מדוע לא עושים תעריף, שכל תושבי עזה – כן, יש מקום גם להרתעה כללית, כי יש גיבוי ליורי ה"קסאמים" מצד חלקים גדולים באוכלוסייה הפלסטינית, אפילו מצד הממשלה הפלסטינית – מדוע לא קובעים תעריף שעל כל "קסאם" יש שעה הפסקת חשמל?

יובל שטייניץ: אם יש שניים - שעתיים.

יובל שטייניץ: ואם יש, חס וחלילה, הרוג או פצוע בצד הישראלי - יממה.

יובל שטייניץ: זה אכן יהווה לחץ שיוביל לפתרון הבעיה.

יובל שטייניץ: לבתי-החולים אפשר לספק גנרטורים, ויש שם גנרטורים.

יובל שטייניץ: מדוע ישראל לא פועלת פעולה יותר מסיבית?

יובל שטייניץ: דבר אחרון, אני רוצה להסביר לכנסת ולתושבים הצופים בנו דווקא את המובן מאליו.

יובל שטייניץ: ידידי רובי ריבלין תמיד אומר, שגם המובן מאליו – מוטב שייאמר.

חיים אורון: הוא אומר שבגין אמר את זה.

יובל שטייניץ: הוא אומר שבגין אמר, ואני אומר שרובי אומר שבגין אמר.

אמנון כהן: שאורון אמר.

יובל שטייניץ: רבותי, מדינת ישראל תפעל פעולה קרקעית בעזה.

יובל שטייניץ: השאלה היחידה היא אם נפעל בעזה באופן אינטנסיבי לפני או אחרי – לפני שיקרה אסון או לאחר שיפגע טיל "קסאם" יום אחד בכיתת לימוד, בגן-ילדים או חס וחלילה באוטובוס של הסעות של ילדים, ויהיו פתאום עשרות הרוגים.

יובל שטייניץ: יש יתרונות לכאן ולכאן.

יובל שטייניץ: אחרי האסון תהיה יותר לגיטימציה בעולם ובישראל.

יובל שטייניץ: אבל אם נפעל עכשיו, לפני האסון הממשמש ובא, יש סיכוי להציל כמה נפשות בישראל, וזו חובתה האמיתית של הממשלה.

יובל שטייניץ: העולם יבין זאת.

יובל שטייניץ: עת לפעולה צבאית, גם קרקעית, ברצועת-עזה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יכול להיות שזה נאיבי, אבל נדמה לי שממשלה חייבת בביטחון אזרחיה.

אריה אלדד: ויש טעם ויש צדק בתביעה אחת פשוטה: היום תפסיקו את הירי הזה.

אריה אלדד: אי-אפשר לסבול מצב שמדינה מקשקשת, מפטפטת, הורגת גם אנשים שלא עשו שום דבר, וממשיכה לפטפט ולקשקש ותושביה נמצאים תחת מטר של טילים.

אריה אלדד: האם לספר לנו שהממשלה הזאת רק חודש וחצי?

אריה אלדד: שר הביטחון הזה עוד לא יכול להיות אחראי לכל הטילים?

אריה אלדד: אם שר הביטחון לא מסוגל היום לפתור את הבעיה, שילך הביתה.

אריה אלדד: ואם ראש הממשלה לא מסוגל להגן על תושבי מדינת ישראל, שילך הביתה.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהוא מסוגל, אבל הוא לא פה.

אריה אלדד: שלא יגידו לי שהוא חודש וחצי בתפקיד או חודשיים בתפקיד.

אריה אלדד: אלה האנשים שרקחו את הדייסה הזאת.

אריה אלדד: הם האנשים שהוציאו אותנו מגוש-קטיף, שהוציאו אותנו מצפון הרצועה, אחרי שאמרנו להם שזה מה שיקרה, והם פטפטו ופיטמו את מוח העם הזה בשטויות ואמרו שהמצב ישתפר.

אריה אלדד: זה המצב שהשתפר?

אריה אלדד: הם אמרו שהם נסוגים עד המילימטר האחרון, הורסים את היישובים, כדי לזכות בהכרה בין-לאומית, כדי לקבל לגיטימציה שאם חס וחלילה יירו בנו, אז אנחנו נמחק אותם, נרעיד את עזה.

אריה אלדד: שמעתי שר ביטחון אומר בהתנשאות – שאלתי אותו: ומה יהיה כשיירו עלינו?

אריה אלדד: הוא אמר: גם לנו יש מרגמות.

אריה אלדד: כל הכבוד.

אריה אלדד: אז שיבוא מי שהיה שר הביטחון ושיראה איך רכבת הביטחון של ישראל יורדת מהפסים, בגלל הקונספציה השגויה שלו.

אריה אלדד: הם כאילו נולדו היום, הם לא אחראים למה שהיה קודם.

אריה אלדד: מי שאומר על עם ישראל שהוא כובש בארצו, סופו של דבר שהוא הורג גם חפים מפשע, ובמקום לגיטימציה בין-לאומית מראים לו תמונות של ילדים מתים כשהוא הולך לראות את שועי העולם ואת מנהיגי העולם.

אריה אלדד: ובדין מראים לו.

אריה אלדד: יש פתרון אחד שנולד מהמשבר הנוכחי על-פי גרסת הממשלה הזאת: אין יהודים, אין פיגועים.

אריה אלדד: אין פיגועים בגוש-קטיף בעשרת החודשים האחרונים, כי הוציאו את היהודים משם.

אריה אלדד: ולא יהיו יהודים ביהודה ובשומרון, על-פי הצעת הממשלה הזאת, ולכן כפר-סבא ורעננה וירושלים יאכלו מה שאוכלים עכשיו בשדרות.

אריה אלדד: וכל מי שיש לו דירה במקומות האלה, שימכור אותה עכשיו.

אריה אלדד: היום דירה בשדרות עולה 25,000 דולר, ואף אחד לא קונה.

יצחק לוי: איפה כדאי לקנות?

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

אמנון כהן: לאחר מכן - חברי הכנסת זבולון אורלב ויעקב מרגי.

אמנון כהן: מי שלא יימצא באולם המליאה, יפסיד את זמנו ואת תורו.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש הנכבד, אדוני השר הנכבד, אנחנו, בישראל, נמצאים במלחמה, ורק מתי-מעט יודעים על כך.

ראובן ריבלין: ואצל אותם מתי-מעט, אדוני השר, ביקרנו היום אחר-הצהריים, חברים ממרצ, ממפלגת העבודה ומהליכוד.

ראובן ריבלין: ביקרנו אותם, והם נמצאים בקו עימות, הם לא יודעים את נפשם.

ראובן ריבלין: הם לא מבקשים אמפתיה, הם לא מבקשים כסף, הם לא מבקשים שתגונן עליהם, הם מבקשים פתרון כדי שיוכלו לחיות בארץ הזאת כמו כל האזרחים.

ראובן ריבלין: אנחנו במלחמה, והם משלמים מחיר יומיומי.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לתת להם ביטחון, והאמת היא שמהדברים שאני שומע איש לא יודע כיצד זה ייעשה, מאין יבוא עזרה של מדינת ישראל כדי לסיים את המלחמה הזאת.

ראובן ריבלין: הוכרזה עלינו מלחמה, מפציצים אזור שמאוכלס באזרחים, ואנחנו, ידינו קצרות מלהושיע.

ראובן ריבלין: הם לא מבקשים כסף, הם לא מבקשים מנכ"לים והם לא מבקשים תרומות.

ראובן ריבלין: הם מבקשים ביטחון.

ראובן ריבלין: אלה מאתנו שהיו שרים בעבר, שהיו שותפים להחלטות ולהכרעות, שישבו לילות עם אנשים שיכולנו לסמוך עליהם, שאלנו אותם: מה יהיה כאשר נצא מהרצועה ונגיע לקו הבין-לאומי ויתחילו להפציץ אותנו?

ראובן ריבלין: כאשר נשיב מלחמה שערה, כדי למנוע את ההרג ואת הסכנה, שכן אם נשתוק, "שקט הוא רפש, הפקר דם ונפש", כפי שאמר שיר בית"ר, כאשר עוד מזמן חלמנו על מדינה ועל קיר ברזל שנצטרך לאחוז בו ולהקימו כל עוד שכנינו לא ירצו להכיר בקיומנו - מה נעשה?

ראובן ריבלין: מה נאמר להם?

ראובן ריבלין: הרי אמרנו אז: הם יפציצו, אנחנו נשיב, ואז יאשים אותנו העולם כולו שאנחנו הורגים אזרחים חפים מפשע.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם שכיהודי, כאשר אני רואה משפחה פלסטינית נכחדת, הלב שלי זועק.

ראובן ריבלין: עם זאת, לבי זועק ואומר: כיצד אנחנו יכולים להפקיר אנשים?

ראובן ריבלין: אם בכפר-סבא ייפלו פגזים יכול להיות שבשדרות לא ישימו לב, אבל היום בשדרות נופלים פגזים ואולי בכפר-סבא לא שמים לב.

ראובן ריבלין: הייתי ילד במצור, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: ידענו אז שאנחנו נלחמים מלחמת קוממיות ויש פתרון, כי מדינת ישראל שקמה, ראשית צמיחת הגאולה, ידעה איך להגן על אזרחיה וכאשר היה צורך בכך ידעה גם לתקוף ולשחרר את הארץ שבה הקמנו את מדינתנו.

ראובן ריבלין: היום, אני מוכרח לומר, כולנו מתלבטים כיצד למגן גג כזה או איך להגן על בית-ילדים אחר, אבל אנחנו לא יכולים לומר להם מתי תיפסק הרעה, והרעה רעה גדולה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אכן.

אמנון כהן: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה - חברי הכנסת זבולון אורלב, יעקב מרגי ואפי איתם.

אמנון כהן: נא להיות מוכנים.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כשהילדים בבית-הספר בשדרות התפללו את תפילת הבוקר ועמדו להיכנס לכיתה - היה נס והכיתה היתה ריקה באותו זמן.

סופה לנדבר: לא צריך להסביר מה היה קורה אילו אותה רקטה היתה נופלת בכיתה מלאה תלמידים, איזה אסון היה יכול לקרות בעיר שדרות.

סופה לנדבר: אפילו לא צריך לדבר על זה.

סופה לנדבר: אם התשובה היחידה היא מיגון, האם נמגן את כל בתי שדרות ואשקלון?

סופה לנדבר: הדרך למלחמה בטרור היא לא בריחה ממנו.

סופה לנדבר: ברור שגם מיגון חשוב, כדי להציל חיי בני-אדם בכל מצב.

סופה לנדבר: מדינת ישראל צריכה להגיב ולחייב את הרשות הפלסטינית בעבור המיגון, הנזקים והפעילות הצבאית.

סופה לנדבר: הרשות הפלסטינית צריכה להיות אחראית למשלחי הטילים, ואם ילדים בשדרות ובאשקלון לא ישנים, גם הילדים בעזה לא יישנו.

סופה לנדבר: מישהו מאנשי הטרור אמר: "החלטנו להפוך את שדרות לעיר רפאים", אחרי שהארגון שלו קיבל על עצמו את האחריות לירי, "לא נעצור את הירי עד שתושבי העיר יעזבו מרוב פחד".

סופה לנדבר: הם למדו את השיטה – יורים "קסאמים" ואז הממשלה מפנה.

סופה לנדבר: הם למדו שבכוח משיגים הישגים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים לפנות אל הממשלה, וגם אל עצמנו: פינוי יישובים הוא לא הדרך להשיג שקט במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אתמול סבלו תושבים בגוש-קטיף והיום סובלים תושבי שדרות ואשקלון, שאינם מסוגלים לצאת מהבתים ומפחדים וסובלים מחרדה.

סופה לנדבר: מצבם של התושבים האלה הפך להיות בלתי נסבל.

סופה לנדבר: לא ייתכן שבכל מקום שנופלים "קסאמים" התושבים יתבקשו להתפנות מאחר שאין מי שיעניק להם ביטחון ויגן עליהם.

סופה לנדבר: ממשלת ישראל הבטיחה לעם שלאחר ההתנתקות יהיה שקט, והשקט הזה לא הגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שתושבי מדינת ישראל ותושבי שדרות מקריבים את החיים – בעבור מה?

סופה לנדבר: בעבור מה?

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד מעל הבמה הזאת: תושבי שדרות, לבי ולבנו אתכם, ואנחנו רוצים לחזק אתכם.

סופה לנדבר: אנחנו, סיעת ישראל ביתנו, נהיה ביום שישי בעיר שדרות, ואני רוצה להגיד מעל הדוכן הזה, שאנחנו פונים אל שר הביטחון בבקשה שיאפשר לתושבי העיר שלו לחזור לחיים רגילים, לחיים של שגרה.

סופה לנדבר: החיים הפכו בלתי נסבלים, רמת החרדה של הילדים עלתה, הם נמצאים בסכנת חיים.

סופה לנדבר: אני רוצה שהשקט יחזור גם לשדרות וגם לאשקלון, ושסוף-סוף יהיה שקט במדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי, ואם לא יהיה נוכח - חבר הכנסת נסים זאב יחליף אותו.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: אחריהם - חבר הכנסת אפי איתם וחברת הכנסת ליה שמטוב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר התיירות, בשלל הדוחות של מבקר המדינה לא שמים לב לפעמים לפסקאות מעניינות מאוד.

זבולון אורלב: בדוח המיוחד לבדיקת היערכותה של מערכת הביטחון לסוגיית מיגונם של תושבי עוטף-עזה, שהוגש כשלושה שבועות לפני הבחירות, חשף מבקר המדינה מידע שהיה ידוע, אבל הוא אימת אותו, שבקיץ 2004 התקיימה ישיבה אצל שר הביטחון יחד עם כל ראשי מערכת הביטחון, ונדונו בה כל הסוגיות שמערכת הביטחון צריכה להיערך אליהן בעקבות ההתנתקות.

זבולון אורלב: אינני נכנס כרגע למחלוקות – יש תהום בינינו.

זבולון אורלב: אנחנו שוללים מכול וכול.

זבולון אורלב: היו מי שתמכו, אבל לא זאת הסוגיה.

זבולון אורלב: הסוגיה היא איך מערכת הביטחון נערכה.

זבולון אורלב: באותה ישיבה מעלים בעלי תפקידים בכירים, אלופים, ראשי אגפים במערכת הביטחון, את הצורך, בעת ובעונה אחת עם ההתנתקות, למגן את יישובי עוטף-עזה, בעיקר בתי-ספר וגני-ילדים.

זבולון אורלב: על-פי הדוח של מבקר המדינה, אומר להם שר הביטחון: רבותי, יש לנו חשש שאם עכשיו נפתח ונבצע מערכת ענפה של מיגון, זה יעמוד בסתירה לכל מה שאנחנו אומרים לאוכלוסייה על ההתנתקות.

זבולון אורלב: הרי אנחנו אומרים שאחרי ההתנתקות יהיה גן עדן, יהיה מזרח תיכון חדש, הכול יהיה בסדר, הביטחון יהיה יותר טוב, מצבנו הלאומי יהיה יותר טוב, הכול יהיה בסדר.

זבולון אורלב: איך אנחנו יכולים לבצע התנתקות ולומר שמצבנו הבין-לאומי השתפר, הטרור ירד, ישראל תשכון לבטח, ומצד שני להשקיע כל כך הרבה במיגון?

זבולון אורלב: זה לא עולה בקנה אחד.

זבולון אורלב: זאת הסיבה לכך שתושבי עוטף-עזה אינם ממוגנים - בגלל סיבות פוליטיות ציניות.

זבולון אורלב: זאת עוד עדות לכך שהממשלה מפירה חובה בסיסית ויסודית לשמירת ביטחון אזרחיה ומועלת בתפקידה הבסיסי ביותר.

זבולון אורלב: ממשלה שאיננה יכולה לדאוג ולערוב לחיי אזרחיה איננה ראויה למשול.

זבולון אורלב: ממשלה לא יכולה להקריב, למטרותיה הפוליטיות, את חיי אזרחיה.

זבולון אורלב: אין לה שום רשות לסכן את חיי אזרחיה.

זבולון אורלב: מה שנעשה בשדרות ובעוטף-עזה, יישובים עם שמות, מפלסים, קיבוץ סעד, קיבוץ עלומים, יישובים רבים מאוד, נדמה לי שגם יישובו של הרב יצחק לוי, כפר-מימון, הוא באותו טווח - - -

אמנון כהן: ולכן.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו מסיימים ואומרים, שאסור לנו להשלים עם הירי.

זבולון אורלב: הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש: אני שומע שהקואליציה, אדוני יושב-ראש הקואליציה, מנסה להביא לכך שלא יהיה היום סיכום.

זבולון אורלב: זה דבר לא מקובל ולא ראוי.

זבולון אורלב: אם יש דיון, צריך להיות סיכום.

זבולון אורלב: זה בלתי אפשרי, זה גם לא תקין מבחינת הציבור לקיים דיון ואת הסיכומים לדחות ליום אחר שבו לקואליציה יש רוב.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו - חברי הכנסת אפי איתם, ליה שמטוב, אסתרינה טרטמן וכן הלאה.

אמנון כהן: קריאה: אני מקווה שהשר יכבד אותנו.

אמנון כהן: אני מבקש לבדוק איפה נמצא השר.

אמנון כהן: שייכנס פנימה.

סופה לנדבר: משעמם להם בכנסת.

נסים זאב: עכשיו הוא היה פה השר.

נסים זאב: בשנייה זו ראיתי אותו.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אין לי שום אשליה שהשקט יחזור על כנו.

נסים זאב: שנים הסיפור הזה מתגלגל.

נסים זאב: אני זוכר את אריק שרון, עוד לפני שהיה ראש ממשלה והיה חבר ועדת החוץ והביטחון, כאשר הוא אמר לאהוד ברק, ואני שמעתי במו אוזני: תן לי את עזה שבועיים, רק שבועיים, ותראה איזה סדר אני אעשה.

נסים זאב: אתה יודע שאני יכול לעשות סדר.

נסים זאב: חבר הכנסת בני אלון היה חבר ועדת החוץ והביטחון, והוא זוכר את זה.

נסים זאב: תן לי רק לשבועיים את עזה.

נסים זאב: חמש שנים ולמעלה מזה כיהן ראש הממשלה אריק שרון, ויתירה מזאת, לא רק שהוא לא הצליח לבלום את הטרור, את המתאבדים, את הרצח הרב, את הדם שנשפך פה כמים, רצח של אנשים, נשים וטף - הוא החזיר מתוך תקווה ואשליה את כל רצועת-עזה.

נסים זאב: עמרם מצנע, שעמד בראש המפלגה של המערך, מפלגת העבודה, גם לו לא היתה אשליה.

נסים זאב: הוא אמר שחייבים לשמור על הרצועה הצפונית של עזה כדי להגן על מדינת ישראל.

נסים זאב: אפילו עמרם מצנע, שנחשב לשמאלן, הבין שאסור להפקיר את מדינת ישראל ואסור להחזיר את הרצועה הצפונית, אלא בהסכם שלום.

נסים זאב: אז מה קרה לאריק שרון?

נסים זאב: יש תוהו ובוהו בין ה"פתח" ל"חמאס".

נסים זאב: בית הממשל ברמאללה עלה באש רק אמש ויש תוהו ובוהו.

נסים זאב: מי ששולח ילדים להתאבד כדי לרצוח נשים וטף, אין לו מצפון ואין לו שום בעיה להפוך את אותם ילדים ומשפחות למגן אנושי.

נסים זאב: לכן, הם יודעים שתגובת צה"ל חייבת לבוא בזמן אמת, בזמן ירי ה"קסאמים", והם לא עוברים למקום פתוח, כדי שיוכלו להשתמש באותן משפחות להגנה על עצמם, על אותם טרוריסטים.

נסים זאב: לנו אין ברירה.

נסים זאב: חייבים להגיב בזמן וכמו שצריך.

נסים זאב: אפילו קופי אנאן, כאשר התקשר במוצאי שבת לראש הממשלה, הוא לא הבין על איזו כמות "קסאמים" מדובר.

נסים זאב: הוא אמר שהכול צריך להיות בשיקול ובמידתיות.

נסים זאב: אמר לו ראש הממשלה: אתה יודע שרק בחודשים האחרונים נורו למעלה מ-300 טילי "קסאם" לעבר שדרות, אתה יודע מה קורה פה?

נסים זאב: לא היה לו מושג, כי מערכת ההסברה של מדינת ישראל, מורי ורבותי, היא לקויה ביותר.

נסים זאב: אנחנו כל הזמן במגננה.

נסים זאב: אנחנו כל הזמן מתנצלים.

נסים זאב: כאשר אנחנו מסבירים, אנחנו מסבירים מאוחר מדי.

נסים זאב: אנחנו נראים כשקרנים בעיני העולם.

נסים זאב: אנחנו לא עונים ומשיבים בזמן כמו שצריך.

אמנון כהן: משפט אחרון.

נסים זאב: לכן, אני בטוח - אין לי שום אשליה - ששר הביטחון לא יוכל להביא ביטחון למדינת ישראל.

נסים זאב: לפחות נלמד לקח מהעבר, שלא נפקיר את יהודה ושומרון בידי אותם טרוריסטים.

נסים זאב: כל תוכנית ההתכנסות, שאין לה אחיזה וגיבוי מאירופה, מארצות-הברית, ובוודאי לא ממלך ירדן וממצרים, שרואים בזה אסון - לפחות שאנחנו נתעשת ונבין שאין מקום לתוכנית הזאת.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפי איתם.

אמנון כהן: אני מבקש שהשר ייכנס פנימה.

אמנון כהן: אנחנו לא נמשיך בדיון אם הוא לא ייכנס.

אמנון כהן: לא, אתה נכנס.

אמנון כהן: אנחנו לא ממשיכים בדיון.

אמנון כהן: אי-אפשר לנהל פה שיחות.

אמנון כהן: אדוני, אי-אפשר ככה.

אמנון כהן: אתה כל פעם נכנס ויוצא.

אמנון כהן: אי-אפשר.

אפי איתם: מילא שר חוץ אחד, אבל כל הממשלה שרי בחוץ.

אמנון כהן: אל תתחיל, אני מבקש שישב.

יצחק לוי: חצי ממשלה בחוץ-לארץ.

אמנון כהן: עם כל הכבוד, אי-אפשר כך.

אמנון כהן: פעם אני מוותר, פעמיים, אבל צריך לכבד את הבית.

אמנון כהן: אתה בא לתורנות, תעשה את העבודה שלך פה.

יצחק הרצוג: אני עושה עבודה.

אמנון כהן: לא צריך לצאת החוצה.

אמנון כהן: יש לך מזכירות, ברוך השם, לא חסר.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני חבר הכנסת אפי איתם.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדובר הקודם, חבר הכנסת זאב, ביקש שיהיה מישהו שיפיק לקחים מהמחדל הנורא שמתגלה עכשיו במלוא מערומיו, כיעורו וסיכונו, של ההתנתקות שלוותה בהונאה עצמית, מכוונת וגדולה, אבל אין מי שילמד.

אפי איתם: ראש הממשלה הנוכחי, שדרבן את ההתנתקות, שהיה שותף במסע ההונאה וההבטחה לעתיד טוב יותר - מבוא למשא-ומתן, שיפור ביטחוני - בעצם הימים האלה, במקום להיות במקום שמנהיג של אומה מותקפת צריך להיות בו, הוא נמצא בלונדון, ואנחנו מתבשרים שהוא כבר הבטיח שאנחנו מוכנים לצאת מ-90% משטחי יהודה ושומרון.

אפי איתם: מה צריך להבין מזה, לא טרוריסט ותיק, טרוריסט מתחיל, טרוריסט ינוקא, שרואה אותנו בורחים מרצועת הביטחון בצפון, שרואה אותנו עוקרים את יישובינו ובורחים מגוש-קטיף?

אפי איתם: במקום שיאמר ראש הממשלה: טעינו, שגינו, אנחנו נעמוד עכשיו על זכותנו לגבולות בני הגנה, הוא כבר אומר: 90%, תרחמו עלינו, תסכימו לקבל.

אפי איתם: אין מי שילמד.

אפי איתם: קודם כול, אולי צריך לומר שמי שקלעו את מדינת ישראל אל המצב הזה, קשה מאוד לבקש מהם נטילת אחריות.

אפי איתם: אהוד ברק, שהתחיל עם הטריק-פטנט של: אנחנו נברח ונודיע שניצחנו, היום הוא איש עסקים פרטי בשולי הפוליטיקה הישראלית.

אפי איתם: האם מידיו נדרוש את האחריות לתחילתה של ההידרדרות הזאת?

אפי איתם: אני עוד זוכר את עצמי אומר: חברים, "חיזבאללה" הוא מודל, "חמאס" יאמצו, "הג'יהאד האסלאמי" ילכו בדרכו.

אפי איתם: אמרו לי: אתה לא מבין, זו זירה אחרת, אין דין זה כדין זה.

אפי איתם: המזרח התיכון והטרור העולמי הם כלים שלובים, אנחנו יודעים את זה היום, והרעה הזאת שהוזכרה כאן החלה מהבריחה הזאת המבוהלת באישון לילה.

אפי איתם: את הנשק השאירו, אני כבר לא מדבר על בעלי הברית.

אפי איתם: איפה האדריכל של הטריק-פטנט?

אפי איתם: הוא איש עסקים, מוכר מצנחים או שרוולי מילוט.

אפי איתם: האדריכל של ההתנתקות האחרונה, ודנו בה הרבה, הוא תלוי בין שמים וארץ, תרתי משמע, בוודאי אי-אפשר לדרוש ממנו שום אחריות.

אפי איתם: הוא איננו כאן.

אפי איתם: שר הביטחון, שהיה חלק מהצוות הזה, הוא היום שר התחבורה, ומעלה ומוריד רכבות מהפסים.

אפי איתם: והשותף השלישי, ראש הממשלה הנוכחי, כבר מוכר את שטחי יהודה ושומרון בעוד ה"קסאמים" נופלים.

אפי איתם: ממי אתה דורש נטילת אחריות?

אפי איתם: ממי אתה דורש הפקת לקחים?

אפי איתם: הייתי אתמול בשדרות.

אפי איתם: אני מוכרח לומר לכם שהתחושה בשדרות פשוטה – "רולטה דרומית", כך קוראים למשחק הזה, והם יודעים שם שהם יצטרכו לשלם את ליטרת הדם עד שמישהו יזוז, הם רק שואלים כמה.

אפי איתם: האם שני ילדים, שני מבוגרים, זקנה אחת?

אפי איתם: מה כל ההבל הזה על מיגון?

אפי איתם: מה כל ההבל הזה על שטחי מיגון ועל חליפת מיגון?

אפי איתם: האם באמת אפשר לגדול ולחיות בעיר שיש לה חליפת מיגון?

אפי איתם: אני זוכר את קריית-שמונה.

אפי איתם: אני עצמי חייתי, נולדתי וגדלתי כילד תחת הפגזות, אני מכיר את ההליכה הזאת בשולי הכביש, כשהעיניים מחפשות מחסה.

אפי איתם: אתמול, כשהיתה התרעה של "שחר אדום", ראיתי בעיניים שלי ילד הולך ברחוב, וכשהודיעו על "שחר אדום", אתם יודעים מה הוא עשה?

אפי איתם: הוא התכופף מתחת לשיח שהיה בשולי הדרך.

אפי איתם: אולי גם את השיחים תמגנו.

אפי איתם: כשמדינה מאמצת מדיניות ביטחונית של ברחנות ושל פחדנות, בכלל בעולם, בכלל בהיסטוריה, אין לה תקומה.

אפי איתם: אבל באזור הזה, מי ידבר אתנו?

אפי איתם: כשיהודים בורחים מטרור, הטרור רודף אחריהם.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת הכנסת אפי איתם.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ליה שמטוב.

אחמד טיבי: אחריה – חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, כבר כמה ימים שהתקשורת והכנסת עסוקות בכל הקשור לירי טילי ה"קסאם" המתמשך על שדרות, ושוכחים לרגע כי יש פצצות וטילים חברתיים נוספים, דוגמת התוכנית המוכרת בשם תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: אגב, ויסקונסין, למי שלא יודע, מופעלת גם בשדרות.

ליה שמטוב: בזמן שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, ממטרים של טילי "קסאם" נוחתים בשדרות, וכאילו זה לא מספיק – זה לא מספיק, ממשלת ישראל ממשיכה להפעיל טילים משלה על התושבים.

ליה שמטוב: לטיל המשוכלל הזה של הממשלה קוראים "קסאמקונסין".

ליה שמטוב: משתתפי התוכנית מחויבים להשתתף בקורסים ובסדנאות, וצריך לזכור כי חלק לא מבוטל מהמשתתפים הם אנשים מבוגרים, חולים, נכים, המתנייעים לאט יחסית, ועליהם לצעוד מרחקים גדולים, דבר החושף אותם לסכנה.

ליה שמטוב: אתמול פנה רן מלמד, סמנכ"ל עמותת "ידיד", לשר התמ"ת אלי ישי בנושא הקלה בהתייצבות למשתתפים בתוכנית ויסקונסין בשדרות.

ליה שמטוב: "כבר היום" – כותב מלמד – "ידוע שיש לא מעט מתושבי שדרות אשר אינם הולכים לעבודתם או שולחים את ילדיהם לבית-הספר - - -

ישראל חסון: אין פה שר, אין פה כלום.

אחמד טיבי: השר יצא לרגע, הוא היה פה.

אחמד טיבי: תמשיכי, ונקרא לשר.

רוברט אילטוב: הוא כל שתי דקות יוצא, ולא נכנס, עם כל הכבוד.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תמשיכי, ואני אעניק לך יותר זמן.

אחמד טיבי: בבקשה.

ליה שמטוב: "כבר היום" – כותב מלמד – "ידוע שיש לא מעט מתושבי שדרות אשר אינם הולכים לעבודתם או שולחים את ילדיהם לבית-הספר, והם נשארים ספונים בבתיהם ואינם יוצאים מפחד הטילים".

ליה שמטוב: אינני יודעת אם כבוד השר כבר ענה על המכתב, אבל אני קוראת כאן היום, מעל בימת הכנסת, לשר ישי להפסיק לאלתר את הפרויקט בשדרות ובשאר חלקי הארץ, עד להקמת ועדת הבדיקה שתעמוד על כל היתרונות והחסרונות של התוכנית.

אחמד טיבי: השר הרצוג חזר לאחר שנקרא לשיחה עם ראש עיריית שדרות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה, תמשיכי.

ליה שמטוב: תפקידה של הממשלה הוא לשמור על ביטחון התושבים.

ליה שמטוב: איזה ביטחון בדיוק מקבלים תושבי מדינת ישראל החיים בשדרות?

ליה שמטוב: ממשלת ישראל מפקירה את ביטחון תושביה, באוזלת היד שראש הממשלה אולמרט ושר הביטחון פרץ מפגינים כלפי ארגוני הטרור המנסים לחסלנו.

ליה שמטוב: ממשלת ישראל רוצה למגן את בתי-הספר, ואולי בתים נוספים.

ליה שמטוב: אני שואלת: האם המיגון נותן מענה גם ל"קסאמקונסין"?

ליה שמטוב: מי מגן על תושבי שדרות מהממשלה החברתית?

ליה שמטוב: במקום להמשיך לעסוק כל יום בהתמגנות, אנו צריכים לדאוג לכך שבצד השני, בצד הפלסטיני, ישקיעו בהתמגנות, במקום בירי הטילים לעבר מדינת ישראל.

ליה שמטוב: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להעביר דקה מזמני לאפי איתם.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מכובדי חברי הכנסת, זאת לא העת להתלהמות, וגם לא להסלמה מילולית, ההסלמה שיש לנו בשטח מספיקה, וכל מה שקורה לא מוסיף.

גאלב מג'אדלה: נדמה לי שלאף אחד מאתנו, לא לשמאל, לא לימין, לא קל גם לי, כאזרח המדינה וכבן העם הפלסטיני ביום כזה, אבל עכשיו כולנו מתבקשים לעזור - - -

אפי איתם: אולי תגיד לבני עמך שיפסיקו לרצוח את בני עמנו.

אפי איתם: אולי יש לך דיבור אצלם.

גאלב מג'אדלה: דבר ראשון, אני מודה לך על השאלה, יש לי דיבור.

אפי איתם: זו לא שאלה, זו בקשה, זו תחינה.

אפי איתם: בני עמך רוצחים את בני עמנו, נשים וילדים.

אפי איתם: דבר אתם.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת איתם.

אחמד טיבי: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אני מבין שהזמן הזה לא נחשב.

אחמד טיבי: לא נחשב.

גאלב מג'אדלה: ראשית כול, אני תמיד מוכן לקבל כל בקשה, לנסות ולקדם כל דבר שיש בו טובת האדם.

גאלב מג'אדלה: אומרים לי בני עמי - - -

ישראל חסון: יכולה להיות גם יוזמה, לא רק בקשה.

ישראל חסון: יכולה להיות יוזמה כשרואים דברים.

גאלב מג'אדלה: אחר כך יגידו שאני מקיים מפגשים עם אנשי טרור, ואני אואשם - - -

ישראל חסון: אני מאשר.

גאלב מג'אדלה: אתה מאשר לי.

גאלב מג'אדלה: בסדר.

בנימין אלון: היושב-ראש מאשר.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה עכשיו בשיא הרצינות.

גאלב מג'אדלה: זאת לא העת להתלוצץ.

גאלב מג'אדלה: כל יום נהרגים אנשים חפים מפשע.

גאלב מג'אדלה: האם זה משרת מישהו?

גאלב מג'אדלה: זה לא משרת אף אחד, לא את הישראלים ולא את הפלסטינים.

גאלב מג'אדלה: אני מדבר עם העם שלי.

גאלב מג'אדלה: גם העם שלי מבקש שאני אדבר עם ממשלתי, ואני מדבר עם ממשלתי.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שטובת שני העמים, השפיות, עצירת שפיכות הדמים, מחייבת אותנו היום למחשבה, לרגיעה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו – מי התחיל?

גאלב מג'אדלה: אני לא רוצה לחזור על הסיפור.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא בגן-ילדים, מי הילד שהכה קודם.

גאלב מג'אדלה: אין טובה לשני העמים ממה שקורה בימים אלה.

גאלב מג'אדלה: לא נוכל לשבת לעולם על החרב.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, חבר הכנסת אפי איתם, אני מקשיב לך קשב רב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו חלוקים בדעה, אבל אנחנו קודם כול בני-אדם, אנחנו קודם כול רוצים לחיות בכבוד, בביטחון ובשקט.

גאלב מג'אדלה: ילד הוא ילד ואבא הוא אבא ואמא היא אמא, ואני, כמו רבים, נקרע מהמראות שאני רואה גם כאן וגם שם.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שטובת כולנו – כי אנחנו לא מתכוונים לעזוב את ביתנו והם לא מתכוונים לעזוב את ביתם – אין דרך אחרת אלא למצוא את הפשרה כדי לחיות יחד.

אפי איתם: עזבנו את בתינו כדי שיהיה להם ביתם.

אפי איתם: כבר עשינו את זה.

אפי איתם: אנחנו כבר לא שם.

אחמד טיבי: תירגע, חבר הכנסת איתם.

אפי איתם: מה עוד אתם רוצים?

אפי איתם: מה?

אחמד טיבי: תירגע.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת איתם, אם אתה חושב שעזבת שטח כבוש כדי שתעשה להם טובה ששחררת את השטח הזה, אתה טועה.

גאלב מג'אדלה: ואם הם חושבים שלעולם נוכל להמשיך בזה, גם הם טועים.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר: מה שקורה בימים אלה לא משרת אף אחד משני העמים.

גאלב מג'אדלה: רק קול שפוי ופרגמטי משרת אנשים שרוצים לחיות בשלום, בתקווה ובשפיות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת מג'אדלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לגעת בנושא של עיקרון; לא מי צודק יותר, מי צודק פחות, הימין או השמאל.

רוברט אילטוב: אני רוצה לגעת בנקודת העיקרון, מסיבה אחת פשוטה: איזו מדינה מתוקנת יכולה בכלל לסבול שמפציצים בה יישובים?

רוברט אילטוב: תארו לכם היום את גרמניה, את צרפת, את אנגליה או את ספרד, שבאה קבוצת טרוריסטים ומפציצה שם.

רוברט אילטוב: אנחנו לא אומרים שהעם הפלסטיני הוא כולו כזה, אבל העם הפלסטיני עשה את הבחירה שלו ובחר בממשלת "חמאס", שמראש החליטה, וקבעה במצע שלה, להשמיד את מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: לעם הפלסטיני ולממשלת ה"חמאס" יש אחריות בדיוק כמו שיש לנו.

רוברט אילטוב: הם יכולים להפסיק את הטרור משטחם, ולא משנה אם נתנו להם את כל השטח או לא את כל השטח.

רוברט אילטוב: הוויכוח הוא לא על השטח.

רוברט אילטוב: הוויכוח הוא ויכוח עקרוני – אם אנחנו יכולים לסבול הפצצת יישובים שלנו.

רוברט אילטוב: מדינת ישראל אינה יכולה לסבול את הפצצת היישובים, ולא יעזור כמה שנגן ונבנה יותר קירות.

רוברט אילטוב: הצד הפלסטיני צריך להחליט אם הוא רוצה שלום או שהוא רוצה מלחמה.

רוברט אילטוב: היום התשובה היא מלחמה, וכן, אנחנו מפגיזים בחזרה, ויש קורבנות, וזה קשה, ומצער שמשפחה שלמה פשוט נעלמה, אבל מצד שני, הם מפגיזים אותנו כדי להשמיד אותנו ולהרוג אנשים שגם הם חפים מפשע.

רוברט אילטוב: אז בנושא העיקרון, חברי חברי הכנסת, איננו יכולים לסבול יותר את ההפגזות האלה, ולכן מדינת ישראל צריכה לנקוט את כל הפעולות כדי להפסיק אותן.

רוברט אילטוב: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה על הקיצור בזמן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מתן וילנאי – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ישראל חסון, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חברי הכנסת עתניאל שנלר, משה גפני ובנימין אלון.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לדבריך.

ישראל חסון: הייתי באולם כשהיוש

ישראל חסון: ב-ראש הקודם דרש את הוצאתך, והצטערתי על כך.

ישראל חסון: אתה דרשת משר הביטחון שיתנצל, ואני אישית חושב שאתה צודק - שר הביטחון צריך להתנצל, אבל לא מהסיבות שלך.

ישראל חסון: רחוק מאוד מהסיבות שלך.

ישראל חסון: הוא צריך להתנצל על כך שמדינת ישראל אפשרה לילה של 60 "קסאמים" על שדרות.

ישראל חסון: הוא אפשר את זה, הוא צריך להתנצל על כך שהוא עמד כאן ואמר: אנחנו נפעל כשהרכב יצא.

ישראל חסון: ההתנצלות שאתה דרשת, אדוני היושב-ראש, היא התנצלות ברמה המוסרית על מעשה שנעשה בכוונה.

ישראל חסון: הדבר היחיד שיכול להיעשות בכוונה הוא ששר הביטחון לוקח – או ממשלת ישראל לוקחת – סיכון של פגיעת 60 "קסאמים" ביישוב ומאפשרת את זה.

ישראל חסון: זה, ברמה המוסרית, מצב שאסור לאפשר אותו.

ישראל חסון: מי שחפץ שלום, אסור לו לאפשר את המצב הזה.

ישראל חסון: אסור לו, משום שהוא מוביל לטירוף.

ישראל חסון: אני לא מקיים מעל הבמה הזאת דיון על הצדק.

ישראל חסון: אין שום ספק שהעניין הזה מעוות לחלוטין.

ישראל חסון: ממשלה שתמכה בהתנתקות מתוך רצון לקיים דו-שיח מדיני נתקלה באוסף של כנופיות רצחניות.

ישראל חסון: שיסבירו לי פעם אחת מה ההיגיון ואיך אפשר לתת לזה צידוק; שיסבירו לי למה הממשלה לא עומדת כאן, מתנצלת ואומרת לפחות: אופס, רגע, צריך לחשוב על התוצאות האלה של ההתנתקות.

ישראל חסון: למה הממשלה שלא יושבת כאן, ורבותי, בשורות הקואליציה חבר כנסת אחד?

מנחם בן-ששון: שניים.

ישראל חסון: אה, שניים.

ישראל חסון: ממש יוצא מן הכלל.

אביגדור יצחקי: שלושה.

אחמד טיבי: אפילו יושב-ראש הקואליציה פה.

ישראל חסון: סליחה, אביגדור.

ישראל חסון: עכשיו זה כבר לא שלושה.

אביגדור יצחקי: שישה לעומת ארבעה של האופוזיציה.

ישראל חסון: אביגדור, זה באמת מרשים, וכל אחד הוא אחד, כמו שאמרה הלביאה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון - - -

ישראל חסון: תיתן לי את 15 השניות של קריאות הביניים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון, זה לא יהיה על חשבונך.

אביגדור יצחקי: הוא התחיל את - - -

אחמד טיבי: השאלה שלי לא תהיה על חשבונו.

אחמד טיבי: התשובה שלי על ההערה שלו לא תהיה על חשבונו.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, היינו שמחים לקבל כמה דקות להתגונן.

ישראל חסון: פרופסור בן-ששון, היושב-ראש רוצה לשאול אותי שאלה, ואני כבר רוצה לתת לו תשובה על השאלה שעוד לא נשאלה.

אחמד טיבי: כי הוא יודע מה אני הולך לשאול.

ישראל חסון: בערבית יש פתגם שאומר שההתנצלות גרועה מהחטא, והוא יספר לכם את הסיפור שעומד מאחורי זה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון, כאשר אתה יורה טיל ראשון, ואחר כך טיל שני, לתוך רחוב צלאח א-דין, ומהניסיון אתה יודע שמתקהלים אנשים, ואתה הורג אבא, בן, או פוגע בצוות רפואי, נדרשת התנצלות, כי לפני כמה ימים אמרו דוברים רשמיים: לא נוכל להתנצל, כי עדיין אין תוצאות של התחקיר.

אחמד טיבי: עכשיו, אין פה תחקיר.

אחמד טיבי: יודעים איזה חיל אוויר ירה.

אחמד טיבי: האם אין מקום, מבחינה מוסרית, להתנצל?

אביגדור יצחקי: הוא מעדיף שהוא ישאל אותך שאלות מאשר שאתה תשאל אותו שאלות.

ישראל חסון: דרך אגב, אביגדור, אני עונה פה עכשיו בשם הקואליציה?

ישראל חסון: קיבלתי איזה ייפוי-כוח לענות?

ישראל חסון: כי אני מוכן להשאיר את זה לנאום של אביגדור.

יצחק הרצוג: אי-אפשר לדעת אם אתם בקואליציה או באופוזיציה.

ישראל חסון: אי-אפשר לדעת אתנו.

ישראל חסון: אתה יודע, בוז'י, לדעתי זה מעיד על בעיה בהבחנה, ואני מציע שתחשבו אם אתם במקום הנכון.

ישראל חסון: אבל אני אומר לך את הדבר הבא, ואני אענה לך מה שאני חושב.

ישראל חסון: אני לא נכנס פה לדיון מבצעי.

ישראל חסון: אני לא חושב שצריך לתת עצות מבצעיות מהבימה הזאת – כן למגן, כן להיכנס עם שריון או לא.

ישראל חסון: התנצלות היא במישור המוסרי, אדוני היושב-ראש, והיא על מעשה שנעשה בכוונת מכוון ולאחר מכן אתה מתחרט על תוצאותיו.

ישראל חסון: אני חושב שבמישור המוסרי, שר הביטחון פה מחויב לביטחון חיי ילדיך ומחויב לביטחון חיי ילדי באותה מידה, והוא חייב לעשות כל מעשה שימנע את הפגיעה הזאת.

ישראל חסון: דרך אגב, לטעמי האישי, אסור לו לחכות שהם יצאו לרחוב.

ישראל חסון: הוא חייב לעצור את זה בטרם עת.

ישראל חסון: ואני אומר לך באחריות, כמי שבא מאיפה שבא – אין אדם אחד פה שמתכנן פעולה אחת שיש מאחוריה במודע פגיעה באזרחים.

ישראל חסון: ואני מביע צער רב, אני אישית מביע צער רב על כל פגיעה בכל אזרח שהוא לא רלוונטי, אבל אומרים: אוי לרשע ואוי לשכנו.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע - איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה; שלוש דקות שטרם התחילו.

אחמד טיבי: טרם התחילו, חבר הכנסת יצחקי, מה עוד שהוא תמיד מעיר לי.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, תפקידי כחבר כנסת לא לתת עצות - לא לממשלה, ובוודאי לא לצה"ל בנושא המבצעי.

עתניאל שנלר: אני רק סבור שצה"ל הוא צבא של כולם.

עתניאל שנלר: הוא הצבא לא רק הכי מוסרי בעולם - אני חושב שהכוח שלו, האמיתי, הוא המוסריות שבו.

עתניאל שנלר: ואני חושב שכל המשמיצים והמבקרים את הצבא חותרים תחת הקיום הביטחוני-החברתי של כולנו במדינה הזאת.

עתניאל שנלר: אני, אישית, מצדיע לצה"ל בכל תפקידיו.

עתניאל שנלר: אבל, אני רוצה לתת עצה אחת.

עתניאל שנלר: אתמול נקראתי לסדר בפעם הראשונה.

עתניאל שנלר: ונקראתי לסדר, אדוני היושב-ראש, בזכותך, כי חלקתי על דבריך.

עתניאל שנלר: אתה דיברת והאשמת - לפי מה שידעת אתמול - את צה"ל בדבר טרגי שקרה בחוף הים.

עתניאל שנלר: וכולנו שמענו היום - ואמינים עלי הדיווחים של הצבא באופן מוחלט, כמו כל דבר שהצבא עושה אמין בעיני - -

אחמד טיבי: זו עמדתך, ואתה רשאי - - -

עתניאל שנלר: - - וזו דעתי, בוודאי, ואני מצדיע להם כי הם אמינים מאוד.

עתניאל שנלר: הם לא עושים ניסיון לשכנע, הם אומרים דבר אמת:

עתניאל שנלר: רצו או הניחו גורמים פלסטיניים מוקש או מטען ולצער כולם נהרגה משפחה, בני-אדם.

עתניאל שנלר: דם, בן-אדם.

אחמד טיבי: אדוני יודע דברים שהכנסת לא יודעת?

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: כך פרסמו.

עתניאל שנלר: צה"ל פרסם את זה, וצה"ל אמין בעיני באופן אמיתי.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה להגיד דבר אחד: האזרחים הישראלים – כמוני, כמוך, אדוני היושב-ראש, כמו כל אחד - הם אזרחים של אותה מדינה, אזרחים של אותו דגל, אזרחים של אותו צבא.

עתניאל שנלר: נכון, בני לאום שונה, אבל אותה מדינה.

אחמד טיבי: אזרחים של אותה מדינה.

אחמד טיבי: של אותו צבא - זה מוגזם.

עתניאל שנלר: של אותה מדינה.

עתניאל שנלר: וזו מדינתך ומדינתי, והצבא שלי – הצבא שלך.

עתניאל שנלר: אני רוצה לדעת עד מתי יחנכו את הילדים ואת הנוער, את הציבור הערבי, שלא לתמוך במדינה שלהם עצמם; לא לתמוך בצבא שלהם עצמם.

עתניאל שנלר: אני לא אומר את זה בשביל להתעמת.

עתניאל שנלר: אני אומר את זה משום שאני איש שרוצה שלום.

עתניאל שנלר: אני רוצה לדעת אם אנחנו יכולים לחיות ביחד או לא.

עתניאל שנלר: אם אין הזדהות עם המדינה שלי, עם הצבא שלי, עם הדגל שלי - איך נוכל להיות ביחד תחת אותו צבא, אותה מדינה, אותו דגל?

אחמד טיבי: אדוני מצפה וקורא למשל לציבור הערבי ולהנהגת הציבור הערבי לחנך את הילדים לתמיכה במה שעושה צה"ל בשטחים?

עתניאל שנלר: אני רוצה לעשות הבחנה - כל אחד ישמור על תפיסתו, זה לגיטימי, אבל צריכים לכבד את המערכת השלטונית באשר היא.

עתניאל שנלר: הצבא הוא גוף ביצועי של מערכת שלטונית.

עתניאל שנלר: את הצבא כולם צריכים לכבד, באשר הוא.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר, מצד שני – אני מסכים.

עתניאל שנלר: בצלם אלוהים ברא את האדם.

עתניאל שנלר: אני אומר את זה כיהודי.

עתניאל שנלר: כל אדם, באשר הוא.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר שהכוח האמיתי שלנו עומד על שני דברים, ובזה אסיים: המוסר היהודי, מחד גיסא, ואני לא בטוח שהוא מוסר חלש ממוסרים אחרים, ממוסר אחר, מול המאבק לחיסול המבקשים לפגוע בנו.

עתניאל שנלר: ואת זה צריכים להגיד בצורה אמיתית, בגאווה יהודית: אנחנו לא פגענו, לא רוצים לפגוע, ולא צריכים כל פעם להתנצל מעפר, כאילו אנחנו לא בסדר.

עתניאל שנלר: לא, אנחנו בסדר.

עתניאל שנלר: אנחנו נלחמים על קיומנו.

עתניאל שנלר: וכל אזרח במדינת ישראל, תהיה דתו אשר תהיה, יהיה מיקומו אשר יהיה, אם הוא לא יזדהה עם המדינה, עם הדגל, עם צבא-הגנה לישראל - אני בספק אם נוכל ביחד לחזק את המדינה.

עתניאל שנלר: ומעל לכול, נאמר בצורה מפורשת – האמת והשלום אהבו.

עתניאל שנלר: השלום מגיע דרך האמת.

עתניאל שנלר: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלון.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אם אפשר, ברשותך, אדוני היושב בראש, קודם כול, אני רוצה למחות.

בנימין אלון: אינני יודע אם יושבת-ראש הכנסת עדיין בבניין.

בנימין אלון: נמצא פה יושב-ראש הכנסת הקודם, ויתקן אותי חבר הכנסת ריבלין: אני אינני זוכר.

בנימין אלון: אני יודע שלפעמים מדפיסים מראש ואומרים שההצבעה תהיה במועד אחר, ואז כל אחד יכול לדעת אם כדאי לו להישאר או לא כדאי לו להישאר.

בנימין אלון: אני אינני זוכר שמתחיל דיון כשלא כתוב שההצבעה תהיה במועד אחר, ופתאום זה משתנה.

ראובן ריבלין: אני דרשתי שיאמרו מראש - - -

אביגדור יצחקי: - - - הוא ביקש מראש לסכם את זה מחר - - - הוא לא השלים את המשפט.

אביגדור יצחקי: הוא לא אמר את זה ולכן לא אמרו.

אביגדור יצחקי: ניגשו אנשים לסגנית מזכיר הכנסת, שאלו אותה, אמרו לה - לא.

אביגדור יצחקי: לכן, לפעמים - קורה.

אביגדור יצחקי: לא כל דבר נעשה מרוע לב - - -.

אביגדור יצחקי: אם היא מביאה לזה שמחר לא יהיו "קסאמים" על שדרות - - -

בנימין אלון: חבר הכנסת יצחקי, אני מבין שהמזכירות יכולה היתה לעשות את זה בצורה אחרת והיא לוקחת על עצמה את האחריות.

בנימין אלון: אבל הסיום של הדברים שלך - תראה, גם אני הייתי שר והגעתי לכאן חזרה, וזה מתסכל, מאקזקוטיבה להיכנס לבניין שבעיקר מדברים בו.

בנימין אלון: אבל בדמוקרטיה, ואני מבין אותך, אדוני מנכ"ל משרד ראש הממשלה לשעבר, אבל תסלח לי - בדמוקרטיה, הרשות המחוקקת היא רשות חשובה, ולא כדאי לזלזל בה, כי אם נזלזל בה, נמצא את עצמנו בסוף בכל מיני דברים שאף אחד מאתנו לא רוצה.

בנימין אלון: אני חושב שחשוב מאוד שהציבור בארץ ידע, שחוץ מקואליציה שמתפקדת גם כממשלה, יש גם רשות מחוקקת ומדברת.

בנימין אלון: הדברים הם חשובים.

בנימין אלון: אדוני היושב בראש, לעצם העניין – הנושא הזה של שדרות - - -

אחמד טיבי: אני מוסיף לך שתי דקות.

בנימין אלון: תודה, אדוני.

בנימין אלון: הנושא הזה של שדרות כואב ופוצע את העיר שדרות, את אנשיה, את הילדים.

בנימין אלון: הייתי שם שלשום, ראיתי את הדברים.

בנימין אלון: אבל לא זה הנושא.

בנימין אלון: הוא אמור לפצוע אותנו.

בנימין אלון: מדובר פה בריבונות של מדינה.

בנימין אלון: אנחנו נמצאים במצב חמור אם כשיש אינפקציה באצבע, שאר הגוף מתפקד ועובר לסדר-היום כאילו כלום לא קרה.

בנימין אלון: אם יש מציאות שחלק מהאורגניזם מותקף, כל הגוף צריך לחוש את הכאב, וזה שתל-אביב חיה כמו לא קרה דבר – זו מציאות לא טובה.

בנימין אלון: וזה שראש הממשלה נוסע ללונדון ולפריס כשיש אירועים כאלה בשדרות - זה חמור מאוד, כי זה איבר מרכזי במדינה הזאת.

בנימין אלון: הוא ראש הממשלה והוא היה צריך לשוב מייד, אם בכלל לנסוע בתקופה שכזאת.

בנימין אלון: אבל, אני רוצה לגעת באפשרות שהיא לדעתי המעשית ביותר והמוסרית ביותר, ולא רק שוב ושוב להזכיר, כמו שכולנו עושים, ובצדק, את האסון הזה שבעקירה ובגירוש של היהודים ובנתינת המקומות שלנו, דוגית, אלי-סיני וניסנית, למחבלים שמכוונים את הנשק - כרגע לשדרות מבית-חאנון, אבל מדוגית להגיע לאשקלון זה אפשרי, והם עוד יגיעו.

בנימין אלון: הם הגיעו כבר לפאתי אשקלון כמה פעמים.

בנימין אלון: אני רוצה להזכיר את מה שאפשר לעשות – זה מוסרי וזה אפשרי.

בנימין אלון: חבל ארץ שלם נעקר.

בנימין אלון: יהודים גורשו על כורחם ובניגוד לרצונם.

בנימין אלון: לדעתי זה היה דבר איום ונורא.

בנימין אלון: אבל אם אויב יורה, אנחנו נתריע ונאמר בצורה ברורה, בלי להתבייש, בלי לגמגם, בלי להתנצל, ומתוך השתדלות שלא לפגוע בשערת ראשו של אזרח אחד, ילד או מבוגר: דעו לכם, אם מבית-חאנון יורים, מהשכונה הצפונית, אנחנו מפנים את השכונה הצפונית של בית-חאנון ולא יגור בה איש.

בנימין אלון: יש בערבית ביטוי מאוד מפחיד: "יחרב ביתכ".

בנימין אלון: זה יותר לא קונבנציונלי מהפצצה הכי לא קונבנציונלית שיש.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: לא נעים לי לסיים בקללה "יחרב ביתכ", אני רק אסביר בעברית פשוטה.

בנימין אלון: אם ננהיג מנהג פשוט, ובלי לפגוע – ואני לא מדבר על הרג ועל פציעה – וידעו שאם זה מבית-חאנון, או מכל מקום אחר, שכונה, רחוב שירו ממנו, השכונה הזאת, הרחוב הזה, ייאלצו לעבור למקום אחר, זה הפתרון שירתיע וזאת השיטה היחידה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: מי ייתן וביתך בתוך מדינת ישראל יישאר על כנו – בתוך מדינת ישראל.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת נתן שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, עכשיו חזרתי מריאיון די קשה ב-BBC.

נתן שרנסקי: אמרו לי: נו, אתם רואים עד כמה יש טרור משני הצדדים?

נתן שרנסקי: מצד אחד אתם מתלוננים - כך אמרו לי - שקשה לתושבים של שדרות, ומצד שני נהרגות משפחות שלמות של הפלסטינים.

נתן שרנסקי: אמרתי – וחייבים להדגיש את זה כל הזמן – קודם כול, אנחנו מאוד מצטערים.

נתן שרנסקי: אני אישית מאוד מצטער, אני בטוח שכמו כל אחד אחר, על כל פגיעה באזרחים חפים מפשע.

נתן שרנסקי: הייתי בהלוויות של משפחות שלמות.

נתן שרנסקי: שלושה דורות של משפחה אחת נקברים יחד בגלל פיגוע טרור.

נתן שרנסקי: ראיתי כמה פעמים מקרים כאלה.

נתן שרנסקי: זה סבל שאי-אפשר לתאר אותו.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו שומעים על משפחה פלסטינית שארבעה אנשים בה נהרגו, שני ילדים היום, זה דבר נורא.

נתן שרנסקי: רק מה?

נתן שרנסקי: קודם כול, אשר להרג בעזה, שבכל העולם היו תמונות איך צה"ל הרג שבעה אנשים, מי שרוצה, אני מקווה שבעוד כמה שעות יפרסמו את כל העובדות ויהיה ברור שמדובר במוקש ש"חמאס" שם כדי למנוע כניסה של חיילים שלנו.

נתן שרנסקי: אבל היום כנראה באמת נהרגו אזרחים פלסטינים מטיל של צה"ל.

נתן שרנסקי: מה, אנחנו שלחנו את הטיל הזה כדי להרוג אותם?

נתן שרנסקי: אני יכול להגיד שהייתי בהרבה ישיבות של הקבינט הביטחוני, מאז 1996, בכל מיני מבצעים, בלבנון, בג'נין ובכל מיני מקומות אחרים, ואף פעם אזרחים לא היו מטרה.

נתן שרנסקי: אף פעם.

נתן שרנסקי: להיפך.

נתן שרנסקי: כל פעם שהאויבים שלנו נותנים מכה, המטרה שלהם היא אזרחים חפים מפשע.

נתן שרנסקי: ככל שהם מצליחים להרוג יותר, המבצע שלהם יותר מוצלח.

נתן שרנסקי: ואצלנו, כישלון נמדד רק בדבר אחד: כמה אנשים חפים מפשע נהרגו.

נתן שרנסקי: אז קודם כול צריך להבין שיש הבדל תהומי.

נתן שרנסקי: אבל עכשיו אני רוצה לדבר על איך זה קרה.

נתן שרנסקי: מה, אנחנו גרים בחלם?

נתן שרנסקי: לא ידענו שיהיו "קסאמים" על שדרות?

נתן שרנסקי: לא רק שידענו, דיברנו על זה, ודיברנו ודיברנו שנה שלמה, ואמרנו שוב ושוב שמייד לאחר ההתנתקות – ותבדקו גם במכתבים וגם בנאומים וגם בישיבות הממשלה – "חמאס" יגיע לשלטון ויירו "קסאמים" על אשקלון ושדרות.

נתן שרנסקי: אני אישית דיברתי על זה הרבה פעמים, והרבה אנשים אחרים דיברו.

נתן שרנסקי: אז איך זה קרה שדיברנו ודיברנו ופתאום זה קורה ואנחנו מופתעים?

נתן שרנסקי: כאן אני רוצה שכל אחד מאתנו יחשוב על האחריות שלו.

נתן שרנסקי: כאשר היו דיונים בממשלה על ההתנתקות, ושרים שהיום אומרים: זה דבר נורא וקשה, אחר כך הצביעו נגד הדעה שלהם – מה, הם היו בסכנה שישלחו אותם לבית-הסוהר?

נתן שרנסקי: לא, אולי היו צריכים לצאת מהממשלה.

נתן שרנסקי: היו מומחים שישבו בישיבת הממשלה, והיום אנחנו קוראים עד כמה הם מסכימים עם כל הנימוקים שאמרנו אז, אבל אז, כשהם ישבו בממשלה ושמעו את הנימוקים האלה, הם שתקו, כי זה היה לפני ההתפטרות שלהם.

נתן שרנסקי: אז מה, כדי להישאר עוד שנה בתפקיד כדאי לא להביע את העמדה המקצועית שלך?

נתן שרנסקי: ומובן שהיו גם עיתונאים שידעו שזה יקרה אבל אמרו שלמען מטרה יותר קדושה כדאי לשתוק.

נתן שרנסקי: את כל זה אני אומר כי אנחנו עומדים לפני תוכניות חדשות; תוכניות חדשות שגם הן עלולות להביא – ודאי שיביאו אם נרצה אותם – "קסאמים" לכל עיר בישראל.

נתן שרנסקי: ואני מאוד מבקש מכל החברים שיחשבו על האחריות שלהם ברגע האמת, ואם הם באמת בטוחים שזה יביא "קסאמים" לאשדוד ולתל-אביב, שבזמן אמת יביעו את העמדה שלהם ויצביעו לפי המצפון שלהם.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: השר הרצוג ביקש להתערב בדיון, בבקשה.

יצחק הרצוג: מכובדי היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ביקשתי, כנציג הממשלה, להתערב בדיון בשל חשיבותו.

יצחק הרצוג: הדיון מתנהל באופן מאוד רציני ומשמעותי, ויש פה הערות שאני חושב שהן באות גם מהלב וגם מההיגיון.

יצחק הרצוג: ובכל זאת, צריך לומר כמה עובדות.

יצחק הרצוג: יש רגעים בחיים שלנו – ואנחנו רואים את זה מאז קום המדינה – שהם שיאים של עימות.

יצחק הרצוג: בשנים האחרונות, אדוני היושב-ראש, זה נגע באזורים שונים בארץ.

יצחק הרצוג: באזורים הללו מתנהל עימות קשה, ואזרחינו חיים תחת אש, והדבר הזה גורם, כמובן, להתלקחות בכל האזור ולכאב באמת נורא, כפי שאמר קודמי, לכאב באמת נורא על פגיעה בחפים מפשע.

יצחק הרצוג: אני רק רוצה לומר שאני מבקש מתושבי שדרות ועוטף-עזה שיבינו כי ממשלת ישראל עושה את כל שביכולתה – באמת את כל שביכולתה – בראיית תמונת-על באיזון ובאחריות.

יצחק הרצוג: אי-אפשר לנהל מדיניות של מאבק נגד הטרור תוך כדי מתן סיפוק מיידי.

יצחק הרצוג: זה מחייב נחישות, אורך רוח ושיקול דעת.

יצחק הרצוג: אי-אפשר להכריז שבית-חאנון תהיה עיר רפאים, אלא צריך לומר – צריך לנהוג בכל דרך שמאפשרים כלים רלוונטיים.

יצחק הרצוג: צריך להבין שאנחנו עושים הכול כדי למנוע פגיעה בנפש ופגיעה ברכוש של חפים מפשע.

יצחק הרצוג: ובכל זאת, אנחנו חייבים לנקוט את כל האמצעים הנדרשים, בתקיפות, בנחישות ובאחריות, כדי להפסיק את הפגיעה בערי ישראל, ביישוביה ובאזרחיה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני השר.

אחמד טיבי: אחריו יבוא חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אחמד טיבי: בעוד שתי דקות יחליף אותי חבר הכנסת אהרונוביץ, כדי לאפשר לי כדי לשאת דברים ולהגיב על דבריו של יושב-ראש הקואליציה לאחר חבר הכנסת יצחקי.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני מוכרח לומר – חבר הכנסת ישראל חסון העיר על נוכחות הקואליציה.

אביגדור יצחקי: פשוט קשה לי לראות איפה הוא עכשיו.

אביגדור יצחקי: אז הפוסל במומם של אחרים, במומו פוסל, ואני מציע להיזהר קצת.

אחמד טיבי: אדוני, יכול להיות שהאופוזיציה לא נמצאת פה כי אין הצבעה.

יצחק אהרונוביץ': כולנו פה.

אביגדור יצחקי: לא, לא, קצת צניעות, קצת מחשבה לא תזיק לאף אחד.

אביגדור יצחקי: קצת שיקול דעת.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, קודם כול, מדינה מחויבת להגן על אזרחיה.

אביגדור יצחקי: זה לא נתון לספק בכלל.

אביגדור יצחקי: אף אחד לא יכול לחלוק על הדבר הזה.

אביגדור יצחקי: היא צריכה לעשות את כל הדברים, בכל האמצעים העומדים לרשותה, כדי שאזרחיה יהיו מוגנים.

אביגדור יצחקי: אנחנו מכירים את העיר קריית-שמונה בצפון מדינת ישראל, שאזרחיה היו תמיד סמל וכבוד לעירם, והיום היא עיר שוקקת ותוססת, רכבל עולה ממנה אל צוק מנרה, ומטיילים בה אלפי ישראלים יהודים וערבים, בכל חודש ובכל יום, כדי להגיע אל שכיות החמדה של הגליל ושל רמת-הגולן.

יצחק הרצוג: וגם תיירים מבחוץ.

אביגדור יצחקי: גם תיירים מבחוץ.

אביגדור יצחקי: בסוף הגענו למנוחה ולנחלה.

אביגדור יצחקי: שם עפו "קטיושות", שדרך אגב, הן הרבה יותר קטלניות מהנשק שעף היום, ה"קסאם", אם אני זוכר נכון את מספר ההרוגים – וכמובן לא סופרים בדברים האלה - שהדבר הזה גבה במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: אז כל אלה שמריצים את צה"ל ישר פנימה, חבר הכנסת שרנסקי, ויש גם אצלנו בקואליציה חברים שאומרים זאת - מישהו יודע בכמה חיילים זה יעלה?

אביגדור יצחקי: מישהו חושב על זה בכלל?

אביגדור יצחקי: האם חייהם של חיילים לא צריכים לבוא בחשבון במדיניות של צה"ל?

אביגדור יצחקי: אנחנו יודעים שלפעמים אזורים במדינת ישראל סובלים מהמצב, ואני חושב ששם סובלים מהמצב, ואני חושב שכמו שבזמנו חלק מתושבי קריית-שמונה עזבו אבל הרוב הגדול נשארו שם, כך יקרה גם בעיר שדרות.

אביגדור יצחקי: במקום לעודד אותם ולהגיד להם: חזקו ואמצו והישארו במקומותיכם, כל היום כולם סופקים כפיים ומגיעים לשם - "אוי כמה נורא".

אביגדור יצחקי: נכון שזה נורא, אבל בשביל זה אנחנו חיים בארץ הזאת.

אביגדור יצחקי: 58 שנה מלחמות.

אביגדור יצחקי: עוד לא היה לנו רגע אחד של שקט.

אביגדור יצחקי: אני גם לא כל כך אופטימי שבזמן הקדנציה שלנו – לא בכנסת, אלא בכלל בחיים עלי אדמות – יהיה פה שלום, כי זה בעייתי.

אביגדור יצחקי: הסכסוך הזה הוא בעייתי.

אביגדור יצחקי: כל פתרונות הקסם – זה מציע הפסקת אש, ההוא מציע דיבורים וההוא מציע כל מה שרוצים.

אביגדור יצחקי: יש פה צבא, ויש פה ממשלה, וגם קודמותיה וגם הנוכחית – שלא חשודה בכך שהיא רוצה להפיל "קסאמים" על אזרחי ישראל.

אביגדור יצחקי: הצבא עושה את כל שביכולתו, ועושה זאת בצורה הטובה ביותר.

אביגדור יצחקי: אני רוצה להגיד לכולנו, שבתוך רצועת-עזה יש גם אזרחים שרק רוצים לחיות בשקט.

אביגדור יצחקי: מספר המחבלים שם לא כל כך גדול, והוא לא חלק הארי של האוכלוסייה.

אביגדור יצחקי: צריך לטפל בהם, להשמיד את כולם, כי את המחבלים האלה לא מעניינים האזרחים הפלסטינים ולא האזרחים הישראלים.

אביגדור יצחקי: יש להם אג'נדה אחרת לגמרי.

אביגדור יצחקי: הממשלה שיושבת שם, ברצועת-עזה, יכולה להשליט סדר.

אביגדור יצחקי: קודם כול שיהיה שם שקט.

אביגדור יצחקי: אני מוכן להבטיח, בשם הכנסת וגם בשם ממשלת ישראל: אם לא יעופו "קסאמים", שום דבר לא יעוף בחזרה.

אביגדור יצחקי: אני מקווה שכך יהיה.

אביגדור יצחקי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, כאשר פניתי אל שר הביטחון ושאלתי אותו אם הוא מתנצל על העובדה שאב ובנו נהרגו וצוות רפואי נפגע, נפגעו בסך הכול שבעה או שמונה אזרחים פלסטינים, התכוונתי לומר שעד לאותו רגע מעולם לא שמעתי התנצלות מפי דובר ישראלי רשמי על הרג אזרחים פלסטינים.

אחמד טיבי: רבים מחברי הכנסת קפצו אז ואמרו: אבל הוא התנצל.

אחמד טיבי: זה מראה שכמה מעמיתי חברי הכנסת אינם מבינים את ההבדל, גם המוסרי וגם המשפטי, בין להתנצל ובין להביע צער.

אחמד טיבי: יש הבדל עצום בין להתנצל ובין להביע צער.

אחמד טיבי: לפני יומיים אמרתי שכשצה"ל ירה טיל או פגז לבסיס של האו"ם בכפר-כנא בלבנון ונהרגו 100 אזרחים לבנונים, סגן שר הביטחון אמר בבוטות: אנחנו לא מתנצלים, אנחנו מביעים צער.

אחמד טיבי: זאת אמירה בוטה, והיא סיסטמטית.

אחמד טיבי: זה המנהג, וכך פועלים.

אחמד טיבי: אני רוצה גם לדחות כל ניסיון לומר שיש בבית הזה אנשים שכאילו לא אכפת להם מ"קסאמים" על שדרות והם מגנים רק פגיעה באזרחים בצד אחד.

אחמד טיבי: אין דבר שהוא לא מדויק יותר מזה.

אחמד טיבי: קודם כול, אני, יותר מפעם אחת, ובערבית, ולא כאן מעל הדוכן – בערבית, שזה יותר אפקטיבי – אמרתי שההתנגדות שלי לירי ה"קסאמים" על שדרות והפגיעה באזרחים היא מוסרית ופוליטית כאחת, ושכל ניסיון לפגוע וכל פגיעה באזרח בשדרות בירי טיל "קסאם" ראויים להוקעה.

אחמד טיבי: אני מוכן לשוב ולומר את זה עשר ו-20 פעמים, כי זאת המשנה שלי וכך אני חושב.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה?

אחמד טיבי: אמרתי את זה למישהו מ"הג'יהאד האסלאמי" באופן אישי.

אחמד טיבי: ביקרתי בעזה לפני כמה חודשים ואמרתי את זה לאנשים.

אחמד טיבי: גם אבו-מאזן, יושב-ראש הרשות, נשיא העם הפלסטיני, אמר דברים דומים.

אחמד טיבי: יש כאן ניסיון להקל ראש בפגיעה באזרחים.

אחמד טיבי: אדוני השר, חבר הכנסת יצחקי, הרי כאשר אתה יורה טיל אל רחוב צלאח א-דין במרכז עזה, שאין ממנו ירי טילים, ואתה יורה עוד טיל, ופוגע באנשים שבאו להציל או להביט במתרחש, אתה יודע שבסופו של דבר תפגע באזרחים.

אחמד טיבי: מי שיורה טילים על שדרות יודע שהוא פוגע באזרחים, וגם מי שיורה טיל על עזה יודע שהוא פוגע באזרחים.

אחמד טיבי: לכן, אני בא וידי נקיות, ואני אומר, לאחר שגיניתי גינוי מוסרי ופוליטי פגיעה באזרחים ישראלים ופיגועים בבתי-קפה ובמסעדות, אני מצפה מחברי ומעמיתי כאן שיוקיעו הרג אזרחים באמצעים דיגיטליים – קוראים להם כירורגיים – שאינם מבדילים בין אב לבנו ולעתים קוצרים את חייהם של אלה ושל אלה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גדעון סער – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי, שלוש דקות.

אחמד טיבי: למרות האי-הסכמה, תמיד הדברים שלך מעניינים.

אחמד טיבי: בבקשה.

יעקב מרגי: לא תמיד.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תחילה הרשה לי להודות לך על המחווה.

יעקב מרגי: אביגדור יצחקי, השבוע דיברנו על מחווה.

יעקב מרגי: הייתי בפגישה ואיבדתי את תורי, והיושב-ראש נענה, אף שזה נושא טעון והוא היה יכול, אדרבה - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי, דע לך שכשאני בשלטון אני מגלה נדיבות לב.

יעקב מרגי: אני אשמח - - -

יצחק אהרונוביץ': אל תיקח את הכותרת.

יצחק אהרונוביץ': אתה תמיד לוקח את הכתרים.

יעקב מרגי: אני אשמח אם תישאר תמיד סגן יושב-ראש הכנסת, אבל לא בשלטון.

אחמד טיבי: אתה דווקא לא מגלה נדיבות.

יעקב מרגי: מי הבטיח לך כל קדנציה סגן?

יעקב מרגי: זאת היתה נדיבות של חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

יעקב מרגי: אתה יודע.

יעקב מרגי: לא נגלה הכול פה.

יעקב מרגי: עכשיו לענייננו.

יצחק כהן: - - - שהוא נבחר - - -

אחמד טיבי: תודה, ותפסיק עם השטויות האלה שלך.

יצחק כהן: תראה איזה דגל יפה שמו לו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: דרך אגב, זה על חשבונך.

יעקב מרגי: זה כמו חיסול ממוקד, מה שאתה עושה.

יעקב מרגי: זה לא יפה.

יצחק כהן: - - -

אחמד טיבי: שלוש דקות מן ההתחלה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי, תחילה אני רוצה להבהיר שאתמול היתה פה התלהמות, ואני באמת רוצה לחדד את זה.

יעקב מרגי: כשפתחתי במוצאי שבת, אחרי ההבדלה כמובן, את מהדורת החדשות, ושמעתי על הטרגדיה בחוף עזה, ושמעתי את הבכי של הנערה, לא יכולתי לעצור את רגשותי.

יעקב מרגי: זה קורע לב.

יעקב מרגי: אין מלים לתאר את הכאב.

יעקב מרגי: מעבר להתלהמות, אני פונה אל השכל הישר, הפלסטינים בעזה צריכים להבין שבירי "קסאמים" הם לא יביאו לפתרון הבעיה.

יעקב מרגי: אדרבה, זה מגלה את פרצופה האמיתי של ההנהגה, של אותם קיצונים שלא רוצים להביא שקט על האוכלוסייה הפלסטינית.

יעקב מרגי: אני מודיע פה קבל עם ועדה: הקיצוני שבעם היהודי, הקיצוני הימני נקרא לזה, לא רוצה בסבל של העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: לא שמעתי.

אחמד טיבי: עוד הפעם.

יעקב מרגי: אפילו הקיצונים מימין אינם מעוניינים בסבל של העם הפלסטיני.

יעקב מרגי: וסליחה על היומרה.

יעקב מרגי: ואני אומר את זה - - -

אחמד טיבי: הם פשוט לא רוצים שיהיה עם פלסטיני, לכן הם לא רוצים בסבל.

אחמד טיבי: על הקיצונים אתה מדבר.

יעקב מרגי: אני אומר לך: הקיצוני שבימנים רוצה שקט לשני העמים.

יעקב מרגי: יש מחלוקת על הדרך, יש מחלוקת על הגבולות.

יעקב מרגי: מחלוקת היא דבר לגיטימי.

יעקב מרגי: ירי על אזרחים זה דבר לא לגיטימי.

יעקב מרגי: מה רוצים להשיג במטחי ה"קסאמים" על העיר שדרות?

יעקב מרגי: מה הם חושבים?

יעקב מרגי: שינטשו את שדרות?

יעקב מרגי: הרי זה לא יקרה.

יעקב מרגי: ואם ייקחו סטטיסטיקה – מה עשו כל מאות ה"קסאמים" שהוטחו בנו לפני ההתנתקות ואחרי ההתנתקות?

יעקב מרגי: מה הם השיגו?

יעקב מרגי: זה נשק לא אפקטיבי.

יעקב מרגי: נכון, זה פוגע מורלית, נכון, זה קצת מכניס לחרדה את תושבי שדרות – וזו ההזדמנות להודות לתושבי שדרות ולחזק אותם על עמידתם האיתנה, הנחושה.

יעקב מרגי: אני מאמין ששר הביטחון, לאחר שיפורסמו ממצאי ועדת הבדיקה, יחזור לטיפול אפקטיבי יותר ביורי ה"קסאמים", והלוואי, הלוואי שזה לא יבוא על חשבון האוכלוסייה.

יעקב מרגי: אבל, זה לא תלוי רק בצה"ל, זה לא תלוי אך ורק בשר הביטחון.

יעקב מרגי: זה תלוי בראש ובראשונה באותם פורעים, באותן חוליות יורי ה"קסאמים", שבוחרים לעשות את זה כאחרוני מוגי הלב, מתוך אוכלוסייה, מנצלים את הקוד המוסרי של צה"ל ויורים מתוך אוכלוסייה, מתוך יישובים מאוכלסים.

יעקב מרגי: אני קורא פעם נוספת ולא בפעם האחרונה – אני מקווה שזו תהיה האחרונה – שאולי יפתחו את העיניים, יפתחו את הלב, יפתחו את הראש, ואכן יאפשרו למתונים שבעם הפלסטיני לבוא למשא-ומתן אמיתי כדי שהשקט והשלום ישררו באזור הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת יעקב מרגי.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת עבאס זכור מסיעת רע"ם-תע"ל; שלוש דקות.

אחמד טיבי: ואחריו - אחרונת הדוברים, חברת הכנסת רונית תירוש.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני חבר הכנסת עבאס זכור.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני מבסוט מאוד מחבר הכנסת מרגי, ואני אומר שרק הדתיים, בדעות שלהם ובאמונה שלהם – יחד נוכל להביא שלום.

אחמד טיבי: אל תיסחף, חבר הכנסת זכור.

יעקב מרגי: הלוואי.

יעקב מרגי: הלוואי.

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: יש גם אנשים לא דתיים שיש להם מה לומר.

עבאס זכור: כולנו כאחד צריכים להצטער על שפיכות הדמים ועל הריגת אנשים חפים מפשע.

עבאס זכור: אבל השאלה שנשאלת היא, מה ומי הביא לחידוש ירי ה"קסאמים" ולהסלמה בשטח לאחר תקופה ארוכה של "הודנה".

עבאס זכור: הסיבה היחידה הינה מדיניות הממשלה בישראל, שממשיכה בחיסולים ובהריגת אזרחים פלסטינים חפים מפשע.

עבאס זכור: לא צריך לשכוח שלפני כמה ימים נהרגה משפחה פלסטינית שלמה וילדה נשארה יתומה, לבד.

עבאס זכור: גם היום נהרגו ב"חיסולים הממוקדים" בעזה שמונה פלסטינים, ובהם ילדים ורופאים.

עבאס זכור: שמעתי מהדוברים הקודמים, שאפשר להפסיק את ירי ה"קסאמים" רק דרך מתקפה רחבה בתוך עזה, ונדהמתי לשמוע גם מחברי כנסת שנחשבים לאנשי שמאל, שצריך לדבר עם "חמאס" רק בשפת הכוח.

עבאס זכור: שכחנו מה היה לפני שישראל נסוגה מעזה.

עבאס זכור: לפני כחודש דיברתי כאן, מעל הדוכן הזה, בנושא עוטף-עזה, ואמרתי שהמיגון האמיתי הוא השלום והוא הדרך היחידה לביטחון התושבים.

עבאס זכור: אנחנו, כנבחרי ציבור, צריכים לקרוא לממשלה לסיים את הכיבוש של כל השטחים ולחזור מיידית לשולחן המשא-ומתן מול הממשלה שנבחרה על-ידי העם הפלסטיני בצורה הכי דמוקרטית, ומול יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו-מאזן, ולשים קץ למעגל הדמים.

עבאס זכור: אין לנו ברירה אחרת, ואל לנו להשלות את עצמנו שבאמצעות הכוח נעצור את ירי ה"קסאמים".

עבאס זכור: מלה אחרונה: היום משטרת ישראל הפתיעה את תושבי שפרעם במעצרים.

עבאס זכור: היא עצרה בשפרעם שבעה צעירים שהגנו על תושבי שפרעם מול הגזען זאדה, שהרג ארבעה תושבים בשפרעם.

עבאס זכור: אני רואה את זה בחומרה רבה.

עבאס זכור: זה מחזיר אותנו לימי אירועי אוקטובר, שעד היום כולנו סובלים מהם.

עבאס זכור: אני מבקש לשחרר את כל העצורים ולהפסיק את המהלך הזה.

עבאס זכור: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת זכור.

אחמד טיבי: אחרונת הדוברים והדוברות, חברת הכנסת רונית תירוש - שלוש דקות, בבקשה.

רונית תירוש: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי שנשארו עד לסיום המליאה - - -

אחמד טיבי: ראויים למלה טובה.

רונית תירוש: אני מודה לכם.

רונית תירוש: יותר נעים לדבר אל אנשים.

רונית תירוש: אני רוצה לגעת דווקא בדברים ששמעתי מכמה מהדוברים היום, ואני אגיב בעיקר על דבריו של חבר הכנסת עבאס זכור, שאומר שהגיעה העת להפסיק את הכיבוש ולצאת מהשטחים וכו' וכו'.

רונית תירוש: אני אומרת: אנחנו יצאנו מעזה ותראו מה קרה.

רונית תירוש: ובאמת, אין לנו כוונה ואין לנו גם רצון לחזור לעזה, ובכל זאת תראו מה קרה.

רונית תירוש: יש מטח של "קסאמים" על אזרחים חפים מפשע.

רונית תירוש: עכשיו, אני לא רוצה להיכנס לנבכי הפוליטיקה, המדיניות וההיבטים הביטחוניים, אבל אני רוצה בצניעות להציע, שבד בבד עם המענה הביטחוני שצה"ל נותן – ולצערי, לעתים גם גובה מחיר דמים של אנשים חפים מפשע, אזרחים, גם בצד השני – אני חושבת שיש מקום לחזק את אבו-מאזן, כמי שלא שייך לכוחות ה"חמאס", וכמי שאולי יכול להביא לאיזו "הודנה", לאיזו רגיעה ולהפסקת ירי ה"חמאס" והכוחות האחרים, כוחות אפלים שפועלים שם ברצועה.

רונית תירוש: דבר נוסף שאני מבקשת להתייחס אליו הוא האמירות לגבי פינוי של ילדים משדרות.

רונית תירוש: אני חושבת שפינוי לא צריך לקום ולהיות, לא בשדרות, לא בשום מקום אחר במדינת ישראל.

רונית תירוש: זה מעיד על בריחה, זה מעיד על חידלון, על הרמת ידיים, ואני חושבת שאסור לנו לעשות את זה.

רונית תירוש: עם זאת, מאחר ששנת הלימודים מסתיימת, ואנחנו נמצאים בפתחו של החופש הגדול, או בפתחה של החופשה הגדולה, אני חושבת שיש מקום לקיים תוכנית ולפיה ערים במרכז הארץ יארחו את תלמידי וילדי שדרות.

רונית תירוש: כלומר, בני הגיל מעיר במרכז הארץ יארחו את חבריהם משדרות לתקופות קצובות, כפי רצונם של ילדי שדרות עצמם.

רונית תירוש: ככלל, אני חושבת שחשוב שהילדים יישארו יחד עם בני משפחותיהם, מאחר ששגרת החיים והלכידות המשפחתית והביחד, יש בהם כדי לתת להם ביטחון.

רונית תירוש: אם כי כן צריך לתת להם אפשרות ליהנות - קצת רווחה לנפש, קצת קייטנות, קצת פעולות הפגה, שיכולות להיעשות גם מחוץ לעיר עצמה.

רונית תירוש: תודה רבה.

אחמד טיבי: תם הדיון.

אחמד טיבי: סיכומים והצבעות - מחר.

אחמד טיבי: תמה ישיבת הכנסת.

אחמד טיבי: רבותי, הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ח בסיוון התשס"ו, 14 ביוני 2006, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבת הכנסת נעולה.