ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השלושים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2006-07-04 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, 4 ביולי 2006, ח' בתמוז התשס"ו.

דליה איציק: הסעיף הראשון על סדר-היום: נאומים בני דקה.

דליה איציק: אני מפעילה את ההצבעה.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: שוב ירתה משטרת ישראל והצליחה להרוג אזרח ערבי, הפעם תושב באקה-אל-ע'רביה, הלילה בשעה 23:30 בפרדס-חנה, בטענה שהיא חשדה שהוא גנב רכב.

אחמד טיבי: לא ידעתי שגנבי רכב דינם מוות.

אחמד טיבי: אתמול בפרדס-חנה בלשי משטרת ישראל חשדו שמדובר ברכב גנוב, או במישהו שמנסה לגנוב רכב.

אחמד טיבי: צעיר בשם מחמוד מוחמד ע'נאים, בן 24, נהג והוא נורה מטווח קצר על-ידי שוטרי משטרת ישראל.

אחמד טיבי: מח"ש אומנם פתחה בחקירה, אבל ההיסטוריה, מאז אוקטובר 2000, אומרת שיש כמעט עשרות הרוגים מירי כוחות הביטחון, בעיקר המשטרה - 19, נדמה לי, מלבד ה-13 שנורו על-ידי משטרת ישראל.

אחמד טיבי: והשאלה: למה?

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני, חבר הכנסת טיבי.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שלשום התפרסמה הסקירה השנתית של הביטוח הלאומי לשנת 2005.

חיים אמסלם: לפי הנתונים שהוצגו בסקירה, קצבאות הילדים הן אלו שספגו את המכה הקשה ביותר, וצפויים בהן קיצוצים נוספים.

חיים אמסלם: מבין הנתונים אציין לדוגמה, כי בשנת 2001 קצבת ילדים ממוצעת לילד עמדה על 4.7% מהתמ"ג לנפש, בשנת 2005 היא פחתה ל-2.5%, ובשנת 2009 היא צפויה להיות 1.8%.

חיים אמסלם: נתונים אלו ממקמים אותנו במקום נמוך ביותר ביחס לשאר מדינות המערב בתמיכה במשפחות נזקקות.

חיים אמסלם: קצבאות הילדים הן הסיוע העיקרי למשפחות החלשות, והן המשפיע העיקרי על צמצום העוני והקטנת הפערים.

חיים אמסלם: ולמרבה הפלא, דווקא הן מקוצצות, ואף בקיצוץ הגבוה ביותר בתשלומי ההעברה.

חיים אמסלם: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת והבה.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש את הנאום בן הדקה שלי היום להזדהות עם משפחת שליט ועם תושבי מצפה הילה.

מגלי והבה: אני רוצה לחזק את ידיהם ולהגיד להם שלבנו אתם ונעשה כל מה שביכולתנו על מנת שבנם יחזור אליהם בשלום.

מגלי והבה: אני מנצל במה זו להגיד לאלה ששבו אותו, שיעשו הכול כדי להחזיר את החייל הביתה בשלום, על מנת שייפתחו דלתות חדשות לשלום במזרח התיכון.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת והבה.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש, ואחריה – חברת הכנסת אורית נוקד.

רונית תירוש: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

רונית תירוש: אני מצטרפת לאיחולים ולתקוות שהביע חבר הכנסת והבה, ומבקשת להקדיש את הזמן שבידי כדי להתריע על סכנה של הסעות מסוכנות לילדים שיוצאים לקייטנות.

רונית תירוש: השבוע החלו קייטנות, ובניגוד לטיולים, שבדרך כלל מאורגנים באמצעות מנהלי בתי-ספר, שיוצרים קשר כזה ואחר עם חברות ובודקים שהן אכן עומדות בתנאי הבטיחות, כאן ההסעות מתנהלות באופן קצת פרטיזני.

רונית תירוש: עובדה שמשטרת ישראל ערכה מבדק פתע – ואני מברכת את המשטרה על כך – ושלחה את הימ"ר של אגף התנועה על מנת לבחון אוטובוסים בטרם לוקחים את הילדים הללו לקייטנות.

רונית תירוש: נמצאו הרבה מאוד ליקויים שמסכנים חיי אדם, החל בחוטי חשמל חשופים, דרך כיסאות לא מקובעים, וכלה במספר רב מהמותר של ילדים באוטובוס.

רונית תירוש: בצפון אפילו היו 25 ילדים יותר מהמותר בדרך כלל, וזה מסכן את חיי הילדים.

רונית תירוש: אני קוראת בעניין הזה גם למשרד החינוך, שאחראי על הקייטנות ככלל - אבל יש גם קייטנות פרטיות - וגם למשטרת ישראל, להמשיך באכיפה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

אורית נוקד: גברתי היושבת-ראש, לפני כשבוע הופחת המע"מ בשיעור של 1%.

אורית נוקד: מדובר בערך ב-3 מיליארדי שקלים.

אורית נוקד: מבדיקה שערך עיתון "ידיעות אחרונות" עלה, כי מרבית בעלי העסקים לא מתכוונים להוריד מחירים לצרכנים, אף שהם עצמם משלמים מע"מ מופחת.

אורית נוקד: מעקב אחרי הבדיקה העלה, שמשרד האוצר והתמ"ת אינם מתכוונים להתערב בנושא הזה, ואני חושבת שזה חמור.

אורית נוקד: מדובר בסכום כסף גדול, שאפשר היה לעשות בו שימוש למטרות אחרות, כגון חינוך ובריאות.

אורית נוקד: לכן אני קוראת מכאן למשרד האוצר ולמשרד התמ"ת לפקח.

אורית נוקד: ואם לא, שיחשבו על דרכים אחרות - לתת למוצרי יסוד פטור מלא ממע"מ.

אורית נוקד: תודה.

דליה איציק: ברכות לך, גברתי, להיבחרך.

אורית נוקד: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, משרד הבריאות, בתיאום עם משרד האוצר, ממשיך במדיניות ההפרטה של שירותי בריאות הציבור, וזה מזעזע את המערכת, פוגע בהמוני תלמידים וילדים.

ואסל טאהא: היום היה דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ויצאנו בקריאה למשרד האוצר ולמשרד הבריאות להפסיק את מדיניות ההפרטה, שפוגעת בהמוני התלמידים והילדים.

ואסל טאהא: יש לציין, שהשירות של ההשגחה על בתי-הספר ועל טיפות-החלב הוא מהשירותים הטובים, ויש לשמור עליו ולהפסיק את המדיניות הפוגעת בו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תחנת "רדינג" החלה השבוע לעבוד בגז טבעי.

יעקב ליצמן: בעיתון "ידיעות אחרונות" פורסם, שמי שיסבול מכך הם דווקא תושבי אשדוד והדרום.

יעקב ליצמן: בשעות השיא כמויות הגז שחברת החשמל רוכשת אינן מספיקות להפעיל את "רדינג" ואת תחנת "אשכול" באשדוד, כך שבזמני שיא התחנה באשדוד תעבור לשימוש בדלק מזהם.

יעקב ליצמן: משרד התשתיות והמשרד לאיכות הסביבה חייבים לבדוק איך כל כך הרבה שנים מנהלים משא-ומתן לרכישת גז טבעי ובסוף אנחנו נמצאים במחסור שגורם לזיהום.

יעקב ליצמן: אני חושב שעל המשרדים האלה לטפל בכך ולמנוע כל זיהום מיותר.

יעקב ליצמן: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת עזמי בשארה, ואחריו – חבר הכנסת מיכאלי.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בשעה זו נערכת בבאקה-אל-ע'רביה הלווייתו של מחמוד ע'נאים, שנהרג היום בפרדס-חנה מירי שוטרים, לאחר שחשדו שהוא גנב רכב.

עזמי בשארה: המשפחה טוענת שהאב קנה את הרכב, רק לא הספיקו להעביר את הבעלות.

עזמי בשארה: אנחנו, ואני חושב שאני מדבר בשמם של כל חברי הכנסת הערבים, אפילו של רוב האוכלוסייה הערבית, אין לנו ביטחון במח"ש.

עזמי בשארה: אנחנו לא בוטחים במח"ש.

עזמי בשארה: היא מחלקה לחיפוי על שוטרים כאשר מדובר בהריגת ערבים.

עזמי בשארה: לא הועמד שוטר אחד לדין על הריגת ערבי אף שמאז אוקטובר נהרגו כ-20, ועם אוקטובר ביחד – יותר מ-35 אזרחים ערבים נהרגו מירי שוטרים.

עזמי בשארה: לא הועמד שוטר אחד לדין עד היום.

עזמי בשארה: זוהי מחלקה לא עצמאית, הפועלת במסגרת משרד המשפטים.

עזמי בשארה: הגיע הזמן שתהיה יחידה עצמאית, שתחקור ותרתיע.

עזמי בשארה: אין הרתעה בכלל, אין דין ואין דיין, ולכן הקלות הבלתי-נסבלת של השימוש בכלי ירי כשמדובר באזרחים ערבים.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאלי.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, אני מצטרף לאיחולים שהחייל החטוף שלנו יחזור במהרה הביתה ונראה אותו חי, בריא ושלם בביתו, בבית הוריו.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, פורסם דוח מטעם הפורום למען ארץ-ישראל על מצבם המידרדר של בני-הנוער שפונו מרצועת-עזה.

אברהם מיכאלי: הדוח מדבר על נשירה מבתי-הספר ואפילו על נישואים מוקדמים, נגד רצון ההורים.

אברהם מיכאלי: יש דוחות על ניסיונות התאבדות מאז הפינוי.

אברהם מיכאלי: שירותי הרווחה דיווחו על עשרה מקרים כאלה לפחות.

אברהם מיכאלי: יש בעיות שוטטות אצל בני-הנוער האלה, והם משדרים מצוקה קשה.

אברהם מיכאלי: העניין מידרדר עד כדי כך שהילדים האלה כנראה נפלטים גם ממוסדות החינוך ויש להם קושי גם לסיים את מבחני הבגרות.

אברהם מיכאלי: צריך לטפל בהם מהר.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לא רבים הם המקרים שבהם אנחנו יכולים לומר דברים בטרם נעשה מעשה שצריך להימנע.

דב חנין: המקרה שאני מדבר עליו היום הוא אחד המקרים האלה.

דב חנין: אני מדבר על מקרה של ילדה קטנה, אינאס אל-אטרש, חולת סרטן, שהיא תושבת אחד הכפרים הבדואיים הלא-מוכרים בנגב.

דב חנין: כמו יתר תושבי הכפרים הלא-מוכרים, גם לאינאס ולבני משפחתה אין בביתם חשמל, והניסיונות להתקין חשמל בבית הזה נכשלו.

דב חנין: שורת הדין לא הועילה במקרה הזה.

דב חנין: היום יש התפתחות חדשה.

דב חנין: אתמול קיבלה המשפחה התראה לפני הריסה של הבית.

דב חנין: בלי חשמל ובלי בית, ילדה קטנה חולת סרטן ומשפחה שמתמודדת עם מחלתה.

דב חנין: אני חושב שזה אחד המקרים שבהם ראוי שתהיה חשיבה אחרת, חשיבה שלא תפעיל רק את מידת הדין הפורמלית אלא גם את מידת הצדק, המחשבה והרחמים.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת מרציאנו.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת רובי ריבלין.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הבוקר התעוררתי וקיבלתי לידי את עיתון "ידיעות אחרונות", ובעמוד האחורי כתוב: "בגדד זה בלוד".

יורם מרציאנו: הולכים לצלם סרט על המצב בעירק ועל החטופה הצרפתייה שנחטפה בעירק, והחליטו לצלם אותו בלוד.

יורם מרציאנו: אני, כתושב העיר לוד, הסתכלתי על התמונה וחשבתי שאולי יצרו פה מעשה של ניצבים כדי לצלם את סרט, ואני אומר לכם מהיכרותי את המקום, התמונה הזאת שווה יותר מאלף מלים על מצבה העגום של העיר לוד, שהבית הבנוי האחרון בה מצוי במרחק אווירי של 2 קילומטרים ממגדל הפיקוח של מדינת ישראל, רשות שדות התעופה.

יורם מרציאנו: רבותי, אני מציע לכם לראות את התמונה הזאת, ואני מפנה את שר הפנים, שאיננו נמצא כאן, למצב העגום של העיר לוד, של ילדי העיר לוד, ולביוב הזורם ברחובות.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

דליה איציק: גם אני יכולה להעיד, חבר הכנסת מרציאנו, ולהוסיף על דבריך.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, אני מביע את רצוני להשתתף בדיון כנמנע כי אני רק להתנגד יכול בעקבות היותי באופוזיציה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, פעמים קונים חברי הכנסת שם רע לעצמם ולכנסת בצדק, בגלל מעלליהם, אבל רובה של עבודת הכנסת נעשה באמת מתוך שליחות.

ראובן ריבלין: ועדת הכספים של הכנסת, כמו גם מליאת הכנסת, טיפלה במשך שנים בנושא "ביקור חולים" ובנושא הגמלאים, והיא מקדישה זמן רב לתיקון עוול נוראי שנגרם לאותם עובדים מסורים.

ראובן ריבלין: אתמול בערוץ-1, בחדשות, הוציאו על לא עוול בכפן את דיבת הכנסת וועדת הכספים רעה.

ראובן ריבלין: אין אנשים כמו יעקב ליצמן, יושב-ראש הוועדה, וחבר הכנסת חיים אורון, שפעלו ופועלים למען המטרה הזאת ורואים זאת כמשימה שאסור להתפשר עליה.

ראובן ריבלין: והנה, ככתב מזדמן - באו ואמרו את אשר אמרו אתמול.

ראובן ריבלין: אני חושב שהכנסת צריכה להביע את מחאתה גם כאשר מדובר בעיתונות שמתירה לפעמים רסן ועושה דבר שהוא עוול נוראי לכנסת עצמה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: טוב שפעם נקיים דיון, חבר הכנסת רובי ריבלין, ונשתמש בניסיון הרב שיש לך כאן בבית, על יחסי פרלמנט-תקשורת.

דליה איציק: אנחנו עובדים על זה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אני ערה לזה.

דליה איציק: חבר הכנסת מיסז'ניקוב, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, לפני כעשרה ימים התקבלה החלטה של ועדת השרים לענייני חקיקה, החלטה מאוד אומללה, שכורתת את העץ שעליו יושבת מדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: העץ הזה נקרא עלייה.

סטס מיסז'ניקוב: החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה אמורה לגרש עשרות אלפי בני משפחות של אזרחי מדינת ישראל שמבקשים לקבל סטטוס בהיותם קרובי משפחה.

סטס מיסז'ניקוב: מדובר בבני-הזוג הזרים של אזרחי המדינה, מדובר בקטינים מדור חמישי שלא מגיע להם סטטוס של חוק השבות, מדובר בהורים קשישים.

סטס מיסז'ניקוב: כל אלה אמורים להיות מגורשים ולהיות מוענשים על כך שגם משרד הפנים קבע שהנהלים לא כל כך ברורים, חלקם לא שקופים, ומבקר הפנים קבע גם שלשכות מינהל האוכלוסין צריכות להיות מנותקות ממשרד הפנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מנצל את העובדה ששר הקליטה נמצא באולם וקורא לבטל את ההחלטה האומללה הזאת.

דליה איציק: תודה לחבר הכנסת מיסז'ניקוב.

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת הלפרט.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת שרוני.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר הודיע אתמול, שלמרות הפחתת המע"מ צפוי עודף הכנסות של 10 מיליארדי שקל.

שמואל הלפרט: כידוע, מדינת ישראל הגיעה למקום הראשון בתחום העוני, וזאת בגלל הקיצוצים האכזריים בקצבאות זיקנה, ילדים ונכות.

שמואל הלפרט: אם היתה איזו הצדקה לפגוע בזקנים ובילדים בעת שהמצב הכלכלי היה חמור - אמרו שמדינת ישראל עומדת בפני פשיטת רגל כלכלית, וגם אז לא היו צריכים לבצע את רוב הקיצוצים בעשירונים התחתונים - כעת, כאשר יש עודף של 10 מיליארדי שקל, הדבר הפשוט ביותר שיש לעשות הוא ששר האוצר ישיב את הגזלה ויחזיר את קצבאות הזיקנה והילדים במלואן.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת שרוני, בבקשה.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי הכנסת, בהמשך לדברי חבר הכנסת ריבלין, גמלאי בית-החולים "ביקור חולים" הם במצב נואש.

משה שרוני: שלטונות החוק מתעלמים ולא מעמידים לדין את כל מי שעשו עוול לאנשים שעבדו במסירות ובנאמנות עשרות שנים בבית-חולים.

משה שרוני: היועץ המשפטי, שיתעורר קצת.

משה שרוני: יאחב"ל, שיתעורר.

משה שרוני: צריכים להעמיד לדין את כל האנשים שעשו את הדבר הנוראי הזה לגמלאים.

משה שרוני: צריכים להביאם לדין ולהכניסם לבית-הסוהר לתקופה ארוכה.

משה שרוני: תודה.

דליה איציק: אדוני, תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הבוקר שמעתי שלוש הצהרות משמחות ומעניינות בנושא פלסטין-ישראל.

אברהים צרצור: ההצהרה הראשונה היא של הרב הראשי לישראל שלמה עמאר, שדיבר על מצוות פדיון שבויים שאין למעלה ממנה.

אברהים צרצור: אני שמחתי לשמוע ממנו שהוא בעד חילופי שבויים.

אברהים צרצור: ההצהרה השנייה היא של הנייה, שפנה לשוביו של החייל וביקש מהם לא לפגוע בו, והוא אמר, ואני מצטט: "אנחנו מדגישים את הצורך להמשיך במאמץ הדיפלומטי ולא לסגור את הדלת".

אברהים צרצור: ההצהרה השלישית - כשייפקע האולטימטום, אמרו שוביו של החייל, ואני מצטט: "עקרונות האסלאם מנחים אותנו לא להורגו".

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, מה שנשאר הוא שממשלת ישראל תרים את הכפפה ותתחיל לזוז בכיוון הנכון, שיביא לפתרון הולם של כל הבעיה.

אברהים צרצור: תודה.

דליה איציק: וגם שהחוטפים יזכרו את הבטחתם.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השדולה למאבק בשחיתות התכנסה היום בכנסת לישיבתה השנייה.

אריה אלדד: בשדולה חברים כעשרה חברי הכנסת וגופים ציבוריים כמו האגודה לאיכות השלטון, שבי"ל - שקיפות בין-לאומית, עמותת אומ"ץ ועוד.

אריה אלדד: השדולה עסקה היום בכוונה למנות את ד"ר אהוד פרישמן למנכ"ל משרד הבריאות, אף שוועדת בדיקה של משרד הבריאות מצאה אותו לפני כעשר שנים אשם בהונאה בפנקס ההתמחות שלו ובניגוד ענייניים וניהול חברה עסקית שמכרה שירותים לבית-החולים שבו עשה את ההתמחות שלו.

אריה אלדד: לימים, בעת שהיה מנכ"ל חברת-בת של קופת-חולים לאומית, פוטר לאחר שהקופה כמעט קרסה בגירעון של 700 מיליון שקל.

אריה אלדד: אנחנו נפנה לגופים המתאימים ונשאל אותם:

אריה אלדד: האם האיש הזה מתאים להיות מנכ"ל משרד הבריאות?

אריה אלדד: ומה גורם למקבלי ההחלטות לרצות בו לתפקיד הזה?

דליה איציק: חבר הכנסת אלדד, תודה.

דליה איציק: אני חייבת לומר לך, שאני מרגישה קצת אי-נוחות.

דליה איציק: אינני מכירה את האיש, אבל כל איש שאנחנו מזכירים אותו פה - אתה יודע - גם אין לו זכות להשיב.

דליה איציק: אז כדאי שניזהר בכבודם של אנשים.

דליה איציק: אתה ואני וכל הבית הזה למודי ניסיון.

דליה איציק: אנחנו יודעים שלפעמים מזכירים שמו של מישהו גם בתקשורת, והדברים אינם נכונים.

דליה איציק: אז אני סומכת על יושרך שבדקת את הדברים, ובכל זאת אני מרגישה איזו אי-נוחות.

דליה איציק: אני ממש מרגישה צורך להגיד זאת.

דליה איציק: האיש איננו כאן, והוא לא יכול להשיב.

דליה איציק: חבר הכנסת סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, בקרוב תגיש המדינה לוועידה של האו"ם שתיערך בז'נבה דוח על מצב זכויות האדם והאזרח במדינה.

חנא סוייד: מובן שזה דוח מלא המשבח את מצב זכויות האדם והאזרח בקרב האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל.

חנא סוייד: האוכלוסייה הערבית בנגב וארגונים שפועלים בקרבה הכינו דוח נגדי על מנת לתאר את המצב שהם חיים בו.

חנא סוייד: הם מעלים כמובן מקרים כמו המקרה שהעלה חבר הכנסת חנין, אבל גם מספרים שבשש עיירות ערביות בנגב אין סניפי דואר, ספריות ציבוריות, חניונים ובנקים.

חנא סוייד: הפרדוקס הוא, שהמדינה מנסה לשכנע את האזרחים הערבים החיים ביישובים הלא-מוכרים דווקא לעבור ולגור באותם יישובים.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

דליה איציק: אחריה - חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, רבותי, אני רוצה להקדיש את דקת הנאום שלי לניצולי שואה.

סופה לנדבר: אנחנו במדינת ישראל סובלים כנראה מזיכרון סלקטיבי ומיחס סלקטיבי, וכאן אני מדברת על ניצולי שואה שמקבלים רנטה, עזרה מגרמניה.

סופה לנדבר: אני חושבת שטוב שתדעו שהנחתי היום חוק העוסק בכך שמדינת ישראל צריכה להפסיק לגבות מס מניצולי שואה.

סופה לנדבר: לא ייתכן שאנשים שעברו קשיי חיים וניצלו מהחיה הנאצית, צריך היום לגבות מהם כסף, מהסכום שהם מקבלים כעזרה, כסיוע כספי מגרמניה.

סופה לנדבר: זה לא ייתכן וזה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: קבעתי ישיבה על זה בוועדה לפניות הציבור, אבל הייתי צריכה להניח את הצעת החוק, כי לא ייתכן שיהיה יחס כל כך מזלזל באנשים האלה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: רציתי לספר על זה בדקת הנאום שלי.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חבר הכנסת דב חנין, טוב שנכנסת כי גם אני מבקשת להתריע על פשע שעדיין לא בוצע.

שלי יחימוביץ': ב-1 באוקטובר שנה זו אמור להיכנס לתוקף חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין - חוק שנחקק פה בדם ויזע של חברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': תשאלו את עצמכם, מה התקציב לביצוע החוק שאמור להיות מיושם כבר ב-1 באוקטובר ולפקח על 150 עברייני מין מועדים?

שלי יחימוביץ': ובכן, התקצוב לשנת 2006 הוא אפס שקלים.

שלי יחימוביץ': כמו תמיד, הוותיקים שבכם מכירים זאת טוב ממני.

שלי יחימוביץ': אתם עמלים על חקיקת חוק, אבל הרשות המבצעת מקלה ראש בעניין וחושבת שאפשר ליישם חוק כבד-ראש שכזה, שמהותו ממש הצלת חיים, פיקוח נפש, של קטינים, בלא תקציב.

שלי יחימוביץ': אני קוראת לשר האוצר ולשר לביטחון פנים לתקצב לאלתר את שירות בתי-הסוהר, שאמור להיות אמון על ביצוע החוק הזה - תחילה 150 עברייני מין ואחר כך 700 נוספים.

שלי יחימוביץ': כל רגע שהם יסתובבו ברחוב החל מ-1 באוקטובר בלי אכיפת החוק, הוא סכנה לחייהם ולשלומם של הילדים.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

דליה איציק: אחריו יחתום חבר הכנסת גבאי.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, הבנתי את האצבע שלך נכון?

ראובן ריבלין: אני - - -

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אשר יגורנו בא לנו, מה שהתרענו עליו מופיע.

יעקב כהן: השבוע התפרסם בעיתונות: "המע"מ ירד - המחירים נשארו אותו הדבר".

יעקב כהן: בדיקה שערכה העיתונות אומרת, שהמחירים נשארו אותו הדבר, כך שהמסקנה היא ש-3.5 מיליארדי שקל בגין הורדת 1% המע"מ נשארו אצל העשירונים העליונים, וזה חבל, במקום להיטיב עם העשירונים התחתונים.

יעקב כהן: התחליף שהצענו, להוריד ולבטל לגמרי את המע"מ על מוצרי יסוד, לא התקבל.

יעקב כהן: במיוחד לאור הדוח האחרון של הביטוח הלאומי, שהתפרסם באחרונה, ולפיו העוני בשנים האחרונות גדל ו-50% מההקצבות ירדו, חבל שלא ניטיב עם השכבות התחתונות.

יעקב כהן: זה לא ירפה מאתנו.

יעקב כהן: אנחנו מוכרחים לתקן את הדבר, כי בנפשנו הוא.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: השרה תמיר, אני מבקשת.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

דליה איציק: אתה חותם את הדיון.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לאיזה דוח שהוצאתי עכשיו מהחדשות, מ"ידיעות", שמתאר את מצבם העגום של המפונים או המגורשים מגוש-קטיף.

אליהו גבאי: נתבשרנו השבוע או בשבוע שעבר על-ידי ראש הממשלה, שלכל המפונים יש פתרונות, תקצוב, עזרה, סיוע ודיור.

אליהו גבאי: אנחנו כאן רואים את מצבם העגום של בני נוער: 12 בני נוער ביצעו ניסיונות התאבדות, 30% מבני-הנוער לא הסתגלו למוסדות החינוך והם משוטטים, 51% מהמפונים הפכו למובטלים, הרבה מבוגרים קיבלו התקפי לב וחלק מהם מאושפזים.

אליהו גבאי: פירוק התא המשפחתי גרם עוול והרס למשפחות האלה.

אליהו גבאי: ממשלת ישראל צריכה להעמיד לרשותם את כל בעלי המקצוע כדי לטפל בהם לא רק בצד החומרי, הפיזי, אלא גם בצד הנפשי והרוחני – המקום שהם הגיעו אליו והרס התא המשפחתי.

אליהו גבאי: מחובתה של מדינת ישראל לטפל בהקדם האפשרי במצב הזה כדי למנוע החרפה שלו בקרב המשפחות.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בני משפחת בן-אהרון היקרים, חבריו וידידיו, יצחק בן-אהרון חי כעמוד אש ההולך לפני המחנה.

דליה איציק: האיש השתייך לגזע מיוחד של מי שמעצבים את ההיסטוריה, של מי שהוא מעבר לזמן ולמקום.

דליה איציק: יצחק בן-אהרון לא נזקק לשררה כדי להנהיג, הסמכות שלו נגזרה מאישיותו ומערכיו האנושיים.

דליה איציק: חייו של בן-אהרון היו חיים של סער וסופה, ובמרכזם היה שילוב משולש: ציונות, סוציאליזם ואחוות עמים.

דליה איציק: בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא התנדב לצבא הבריטי, ונפל בשבי הגרמני.

דליה איציק: כששב לארץ, הוא הצטרף למאבק במנדט הבריטי.

דליה איציק: עם קום המדינה הוא נבחר לכנסת הראשונה, וכיהן בכנסת 24 שנים כנציג מפ"ם, אחדות העבודה והמערך.

דליה איציק: הוא היה שר בממשלות ישראל.

דליה איציק: ארבע שנים הוא עמד בראש ההסתדרות.

דליה איציק: הוא הביא לשם רוח חדשה, וראה בעצמו מנהיג ההמונים.

דליה איציק: חברי הכנסת, יצחק בן-אהרון היה בר-פלוגתא קשה כסלע הן כלפי יריביו והן כלפי חבריו.

דליה איציק: בצמרת הפוליטית הוא נחשב לילד חריג.

דליה איציק: גולת הכותרת הפוליטית של פעילותו היתה הקריאה הגדולה לאיחוד מפלגות הפועלים.

דליה איציק: במאמרו המפורסם "עוז לתמורה בטרם פורענות" הוא קרא ליצירת מחנה אחד, גדול וחזק, ובראייתו מרחיקת הלכת הוא יצר אז את המפץ הגדול של אותם ימים.

דליה איציק: ב-1977 הוא פרש מהפוליטיקה.

דליה איציק: "אספתי את כלי ושבתי לביתי", כך הוא הודיע בפשטות.

דליה איציק: בן 70 הוא חזר למפעל הקיבוצי.

דליה איציק: רבים שיחרו לפתחו ובאו לשאוב ממנו כוח.

דליה איציק: הם ראו בו מורה דרך, מדריך לחיים.

דליה איציק: בן-אהרון כמו בן-אהרון, תמיד היה מעורב ומעולם לא ויתר על עמדה עקרונית.

דליה איציק: הוא היה עמוד של אש ללא גבולות, ללא פשרות, עם האמת שעליה הוא חי.

דליה איציק: חורף חייו היה לבן-אהרון אכזרי.

דליה איציק: העיניים כהו, שיברון הגוף העיק, אבל הנפש נשארה אותה נפש - מרדנית ולוחמת, גם בסוף.

דליה איציק: יצחק בן-אהרון, מזקני דור המנהיגים של מפלגת העבודה, הלך לעולמו אפוף אהבה והערכה.

דליה איציק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בפתח דברי אני רוצה לספר, שהיום בשעות הבוקר ביקרנו, ראש הממשלה ואנוכי, בשדרות.

עמיר פרץ: פגשנו את ראשי היישובים בחבל עוטף-עזה, וכמו כן פגשנו את מפקדי כוחות צה"ל באזור.

עמיר פרץ: מכאן אני רוצה לשלוח ברכה למפקדי וחיילי צה"ל וכוחות הביטחון, שעושים יומם ולילה כדי לעמוד בשתי המשימות שמדינת ישראל הציבה בפניהם: החזרת גלעד שליט הביתה אל משפחתו והפסקת ירי ה"קסאמים" אל יישובי עוטף-עזה.

עמיר פרץ: רוחם האיתנה של התושבים בעורף והמוטיבציה של חיילי צה"ל הן הנותנות לנו את היכולת לדחות תכתיבים.

עמיר פרץ: הן גם היוצרות לנו את המרחב הנדרש לשלב בין מאמצים דיפלומטיים ופעולות צבאיות כדי להביא לפתרון המשבר.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, שרי הממשלה, חברי הכנסת, בלהה, משפחת בן-אהרון, חברים רבים שהגיעו היום להוקיר את זכרו של יצחק בן-אהרון - יצחק בן-אהרון זיכה אותנו בנוכחת ארוכת שנים.

עמיר פרץ: הוא היה שם תמיד, פעיל ומשפיע, בכל מאת השנים הסוערת, שבמהלכה התחוללה המהפכה הגדולה ביותר בחיי העם היהודי זה אלפיים שנה.

עמיר פרץ: קולו הרועם והמוכיח לא נדם גם שנים רבות אחרי שחדל למלא תפקיד רשמי.

עמיר פרץ: כל אימת שדיבר - רותקה האוזן למשמע דבריו החצובים בסלע, ההולמים כמקבת, החדים כחרב.

עמיר פרץ: בן-אהרון, איש תקיף ונחרץ, דיבר תמיד מנהמת לבו ומצפונו, ללא גינוני ריכוך ועידון.

עמיר פרץ: את האמת שלו השמיע כמות שהיא: גלויה, עזה, בוטה, יפה להפליא אך לעולם לא מתייפייפת.

עמיר פרץ: אודה ולא אבוש: הלכתי שבי אחרי האיש המופלא הזה.

עמיר פרץ: חרף פער השנים והדורות שהבדילו בינינו, היתה לי משנתו הסדורה - החברתית והמדינית - למורה דרך.

עמיר פרץ: מצאתי בו מעיין בלתי נדלה של חוכמה צלולה, יושרה נדירה, אנושיות טהורה, רוחב דעת, חזון ואופטימיות.

עמיר פרץ: "ישגב אדם", פסגת המנון האינטרנציונל, היתה תמצית אמונתו.

עמיר פרץ: האדם, ללא הבדל דת, גזע ומין, עמד ביסוד תפיסתו.

עמיר פרץ: מצאתי אדם שהדוגמה האישית היתה חלק ממנו, טבועה בתוכו.

עמיר פרץ: כמה מדהים היה לבקר אותו בקיבוצו בשנים האחרונות ולראות אותו יושב על הספה הצנועה מול שולחן קטן עם מפה שזורה.

עמיר פרץ: הכול הזכיר את מה שהיה.

עמיר פרץ: הוא לא רצה פאר וזוהר סביבו, הוא זלזל בכל אלה.

עמיר פרץ: הוא העריך את הרוח, הוא שאב ממנה, רק על-פיה הוא בחן את עולמם של אחרים ורק על-פיה נע עולמו.

עמיר פרץ: הוא היה איש של קווים ישרים ולא נפתלים, סירב "למצוא חן" ולעגל פינות, לא קיבל את כללי המשחק שלא נראו לו, ועל כן אין פלא שנפלט מן הזירה הפוליטית מוקדם מן הראוי לו, בעודו במלוא אונו.

עמיר פרץ: הוא שגה כש"זז הצדה" דווקא ברגע הקריטי, והיו כמובן מי שהזדרזו מייד לחסום בפניו כל אפשרות לחזור.

עמיר פרץ: בן-אהרון הכיר בשגיאתו באיחור, אבל אנחנו כולנו הפסדנו.

עמיר פרץ: יצחק בן-אהרון היה בין המפוכחים הבודדים במקומותינו בעיצומם של שיכרון הכוח והאופוריה ב-1967.

עמיר פרץ: בעוד רבים משותפיו לשעבר לדרך נסחפים אחר אשליית ארץ-ישראל השלמה ובולמוס ההתנחלויות, קרא בן-אהרון לנסיגה חד-צדדית מהשטחים לגבול שיעוצב על-פי שיקוליה וצרכיה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: "השטחים הם גחלים לוחשות בידי ישראל", הזהיר יצחק בן-אהרון, אך רק מעטים הטו לו אוזן.

עמיר פרץ: בספרו "בעין הסערה" כתב בן-אהרון: "התהלכתי באותה תקופה כמי שתחבו בבשרו שיפודים לוהטים, כמצורע בתוך העדה, מוקע ומושמץ בכל כינויי הגנאי המצויים במילונם של חברים המחולקים בדעותיהם".

עמיר פרץ: לדאבון לב, מדינת ישראל נזקקה ל-39 שנים ארוכות ומדממות כדי להגיע סוף-סוף אל הראייה הפשוטה, הבהירה והנכונה כל כך של יצחק בן-אהרון.

עמיר פרץ: אלא שבדרך הארוכה עד להתפכחות הסתבכה המציאות בשטחי יהודה ושומרון.

עמיר פרץ: מה שהיה פשוט וקל יחסית לביצוע אז, קשה וכואב היום אלף מונים.

עמיר פרץ: אני קורא את דבריו של בן-אהרון ואומר לעצמי כמה האמת הפנימית שלו היא האמת הפנימית של כולנו, שלי בוודאי.

עמיר פרץ: הקביעות כאילו לפנינו סוף העידן הסוציאליסטי-ליברלי, או שהטרור ניצח את האידיאולוגיה שדוגלת בפשרה טריטוריאלית, אינן מקובלות עלי.

עמיר פרץ: אנחנו באנו הנה כדי לבנות את עצמאות ישראל ולהביא ברכה למרחב הזה ולעמים שחיים בתוכו.

עמיר פרץ: נכון שהפלסטינים חטאו חטאים כבדים, אך אין דבר כזה לא לסלוח על חטאיו של היריב שלך.

עמיר פרץ: אין שנאת עולם ואין מלחמת נצח.

עמיר פרץ: בטרור ניתן להילחם, אך לא ניתן לנצח ללא תשובות פוליטיות.

עמיר פרץ: ותשובות פוליטיות פירושן תשובות של פשרה.

עמיר פרץ: תמיד מוזר בעיני שהציבור הישראלי לא שואל למחיר המלחמה, אבל מאוד מחולק, מאוד סוער, מאוד גועש כאשר מדובר על מחיר השלום.

עמיר פרץ: זכיתי לשבת על כיסאו של יצחק בן-אהרון כמזכיר ההסתדרות, אומנם בתקופות אחרות ובתנאים שונים מאוד, אולם ככל שנזקקתי לעוגן רעיוני, למצפן שינחה אותי בסבך המשברים והמאבקים למען העובדים במשק, ככל שהיה לי צורך להיאחז באידיאה בהירה במערכה לתיקון עיוותים, לצמצום פערים, לדאגה לשכבות החלשות, למלחמה בעוני ובאבטלה ולצדק חברתי, עמדה לפני דמותו, עמדה בתוכי השראתו של בן-אהרון.

עמיר פרץ: זכיתי ממנו ליחס אישי חם, לתמיכה ולעצה טובה, ואני נוצר בלבי באהבה את חסד ידידותו ועידודו, את הדרכתו וחוכמתו, כנכס יקר מפז.

עמיר פרץ: בן-א

עמיר פרץ: הרון הלך מאתנו בגיל מופלג, אחד האחרונים לדור מופלא שחולל את מהפכת התקומה והוביל את עם ישראל משעבוד ושואה לגאולה, לעצמאות ולקיבוץ גלויות.

עמיר פרץ: מקומו ופועלו של בן-אהרון חקוקים בדפי ההיסטוריה, בפרקי המדינה שבדרך, במלחמה בצורר הנאצי, בהקמת תנועת העבודה, בהתיישבות הקיבוצית, בהנהגת המדינה, במאבק לכינון חברה צודקת ובהגנה על עובדים ועל חלשים בחברה הישראלית.

עמיר פרץ: גם ב"דברי הכנסת" חתומים נאומיו של בן-אהרון מעל דוכן זה, מופת לדיבור צח ומלוטש, ללשון עברית עשירה ונקייה, לרוחב דעת, לערכים נעלים ולתבונה מרחיקת ראות.

עמיר פרץ: צליל קולו הרועם עודנו מהדהד בזיכרוננו ומעורר כמיהה וגעגועים.

עמיר פרץ: לא אשכח את הביקור האחרון שערכתי בביתו.

עמיר פרץ: אותה צניעות כבכל השנים, רק הפעם הוא ישב על כיסאו, עיניו כהו לחלוטין, עטוף בעלטה.

עמיר פרץ: הוא החזיק בידי בעוצמה אדירה ואמר לי: "יש דברים שרק מתוך החשכה נראים כל כך בהירים.

עמיר פרץ: דווקא מתוך החושך אני יכול לראות את הדברים החשובים באמת.

עמיר פרץ: דווקא האפלה נותנת לי הזדמנות לראות את כל העוולות שצריך לתקן.

עמיר פרץ: כשעדיין אתה רואה" – הוא אמר לי – "הירק, המבנים, התפאורה הרבה של החיים מטעה אותך.

עמיר פרץ: דווקא עכשיו הכול כל כך חד ובהיר".

עמיר פרץ: הוא אף פעם לא חשש מן המוות, וכשנפטר - היה ברור כי יתרום את גופו למדע, כאילו לא הספיקו לו 99 שנים של נתינה והוא רצה להמשיך לתת למען כולם, לתת למען העולם.

עמיר פרץ: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, בני משפחת בן-אהרון לדורותיהם, חברות וחברי הכנסת, בן-אהרון היה איש של תפיסת עולם כוללת, של מסכת רעיונית חובקת כול.

חיים אורון: היה איש של האמונה הגדולה בכוחו של רעיון להניע אנשים ובכוחן של אידיאולוגיות לשנות מציאות.

חיים אורון: קצר המצע במסגרת הזאת מלעסוק במרכיבים כל כך רבים בתפיסתו הרעיונית של בן-אהרון, שכפי שאמרתי, חבקה את כל המציאות על כל היבטיה – הכלכליים, החברתיים, המדיניים, התרבותיים, הקיבוציים, ועוד ועוד.

חיים אורון: בחרתי לסמן שתי נקודות שהן נקודות מהותיות בתפיסתו.

חיים אורון: כנראה באופן לא מקרי גם השר עמיר פרץ נגע בהן, ואני אגע בהן אולי באופן קצת שונה.

חיים אורון: בן-אהרון היה יונה דורסנית.

חיים אורון: המושג הזה, על הסתירה שבתוכו, לא מגלה משהו שהיה כל כך אופייני לו.

חיים אורון: בתקופה שחלקים בתנועתו - הקיבוץ המאוחד - הלכו אחרי תפיסתו של טבנקין והאמינו בארץ-ישראל השלמה, ואילו חלקים אחרים הלכו אחרי תפיסתו של יגאל אלון והאמינו בפשרה הטריטוריאלית, ואפילו אנחנו, ב"שומר הצעיר", חשבנו שהשטחים הם נכס למשא-ומתן, שטחים תמורת שלום, כבר אז ראה בן-אהרון נכון יותר מכולנו ואמר שהשטחים הם נטל נורא, שמארת הכיבוש תכלה אותנו, צריך להיפטר מהם מוקדם ככל האפשר.

חיים אורון: רק מי שחי במסגרת דומה למסגרת שבן-אהרון חי בה יכול להבין אילו עוצמות נדרשו לבן-אהרון כדי לומר אמירה מהסוג הזה בתוך תנועתו, בתוך תנועתו הקיבוצית ובתוך תנועת העבודה.

חיים אורון: הוא נשאר נאמן לעמדותיו אלה לאורך כל השנים.

חיים אורון: במשך כל אותן שנים, במספר רב של מפגשים, גם מצומצמים וגם רחבים, חזר וחזר וחזר על אותה אמירה, עד שהפכה אותה עורמתה של ההיסטוריה, טלטלתה של האידיאולוגיה, לתפיסה שהיום היא משותפת לחלקים רבים בציבור, שהגיעו אליה ממקורות שונים אחרים.

חיים אורון: בן-אהרון היה סוציאליסט.

חיים אורון: לא אותו סוציאליסט שאומר, צריך לתקן פה ולשפר שם, וקצת לעדן.

חיים אורון: בן-אהרון האמין ביכולת לכונן חברה של סולידריות ושוויון, חברה פלורליסטית, שיתקיימו בה זה בצד זה דפוסי משק שונים.

חיים אורון: אבל החברה כחברה והמדינה כמדינה תהיה בעלת מאפיינים סוציאליסטיים.

חיים אורון: כמה נשארו מאמינים בכל התפיסה הרחבה הזאת.

חיים אורון: בן-אהרון היה איש של עקרונות, שהיה מוכן לשלם מחירים קשים מאוד על עקרונותיו, וגם שילם מחירים קשים על עקרונותיו, עד לאותה נקודה שמימוש העקרונות שבהם הוא מאמין סיכן את התנועה שבה היה חבר, סיכן את הבית שבו חי.

חיים אורון: בשנותיו האחרונות אמר בן-אהרון בכמה הזדמנויות: כנראה השגיאה הגדולה של חיי היתה שבתקופה שבה הייתי בשיא כוחי הפוליטי, לא מימשתי את כוחי הפוליטי והציבורי להתמודד על האמונות שבהן האמנתי.

חיים אורון: אני לא עומד פה בשביל לשפוט אותו.

חיים אורון: דווקא מהמקום שבו אני נמצא אני מנסה להבין את המתח העצום שהוא חי אותו כאיש עקרונות וכאיש תנועה.

חיים אורון: אבל לא אחת עולה השאלה, והשאלה הזאת תנסר כנראה בחללנו כשאלה עד קץ הימים: מה היתה תנועת העבודה הישראלית אם בעשרות השנים האחרונות היה עומד בראשה בן-אהרון?

חיים אורון: אולי, מה היתה מדינת ישראל אם בעשרות השנים האחרונות היה עומד בראשה, או בראש אחד המחנות המרכזיים שלה, בן-אהרון?

חיים אורון: אבל הוא הכריע את הכרעתו ואנחנו חיינו אתה.

חיים אורון: במעמד קבלת פרס ישראל על מפעל חיים, לפני למעלה מעשר שנים, אמר בן-אהרון: "כובדתי במעמד זה בזכותם של מעשים ושל חלומות שהזמן לכאורה בלעם.

חיים אורון: הרואים בכוכבים מורים לנו שאור הכוכבים הנקלט בזה הרגע - נפלט ממקורו לפני מיליוני שנות אור, ואין כל ודאות שעצמים מקרינים אלה הם עדיין בחיים.

חיים אורון: הכללתי בין חתני וכלות הפרס מעידה, כך אני מאמין, שמקור האור שלנו טרם דעך, אף כי בלי ספק מתעמעם והולך.

חיים אורון: תורשה לי גיחה זו אל עצמי" - ממשיך ואומר בן-אהרון - "בא מארץ התשתיות - שבה התנשאנו לממש חלומות עם ועולם בגוף ובנפש".

חיים אורון: ואני אומר, האם זוהי רק משאלה פרטית לצפות שיהיה בנו הכוח לאגור את אור הכוכבים כאותו מכשיר משוכלל שאוגר אור כוכבים בלילה כדי שאלומה תאיר לנו טוב יותר את דרכנו כאשר לעתים אנחנו כל כך הרבה מגששים באפלה.

חיים אורון: יהיה זכרו ברוך.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

דליה איציק: אתם מוזמנים לשבת עמנו.

דליה איציק: חברות וחברי הכנסת, אורחים יקרים, ראש הממשלה לשעבר מר אהוד ברק, הרמטכ"ל לשעבר מר דן שומרון, שותפים נכבדים למבצע הזה, 30 שנה חלפו מאז אותם ימים נוראים שייזכרו לעד.

דליה איציק: היום, כשכולנו דרוכים ומתפללים לשלומו של גלעד, מעגל השנה מזכיר לנו כי יד האויב לא נחה וכי דבר לא השתנה מבחינתם של מבקשי נפשנו.

דליה איציק: כך תיארה שרה דוידסון, מחטופות מטוס "אייר פרנס", את שעבר עליה אז באנטבה הרחוקה: "כשאש תופת סביבי חשתי כי זהו המוות עצמו שניצב מולי.

דליה איציק: רק אחרי דקות ארוכות הרמנו ראשינו אט אט, וכמו בחלום, מולנו עומד חייל, לראשו כובע טמבל, הוא מחזיק רובה גדול ובשלווה אומר: חבר'ה, אתם בסדר?

דליה איציק: באנו לקחת אתכם הביתה".

דליה איציק: 3,800 קילומטרים, מרחק חסר סיכוי, הפרידו בין חוף הכיסופים לבין בית-הנתיבות שבו היו הנוסעים כלואים במשך שבוע ימים.

דליה איציק: 3,800 קילומטרים הפרידו בין החטופים לבין מולדתם החרדה.

דליה איציק: איש לא השלה את עצמו אז כי מי מעמי העולם יתגייס למעננו.

דליה איציק: ישראל ניצבה לבדה במערכה על חיי אזרחיה.

דליה איציק: יום רדף יום והחשש לגורל החטופים כרסם בלבבות.

דליה איציק: ממשלת ישראל, בראשות יצחק רבין ז"ל, קיבלה החלטה קשה, שלא להיכנע לסחטנות המחבלים.

דליה איציק: רק גבול דק, דק מאוד, הבדיל בין ההצלחה הגדולה לכישלון הצורב.

דליה איציק: הלוחמים הוכיחו אומץ לב ותושייה רבה, וכשהמריאו המטוסים בדרכם הביתה פרצה אנחת רווחה מפי כולנו.

דליה איציק: מבצע אנטבה נושא את שמו של יונתן נתניהו.

דליה איציק: יוני פיקד עליו ונפצע פצעי מוות במהלך החילוץ.

דליה איציק: את צלקות המבצע הזה נושאים רבים, וגם החייל סורין הרשקו, שנורה בגבו ומאז הוא מרותק לכיסא גלגלים.

דליה איציק: ביום הזה נזכור את הנופלים בפעולת שחרור בני הערובה.

דליה איציק: חברות וחברי הכנסת, מבצע אנטבה היה ביטוי לרצון נחוש שלא לכרוע ברך בפני הטרור שמאיים על חירותו של העולם.

דליה איציק: הפעולה חשמלה את העולם כולו והיא זכתה להד אדיר.

דליה איציק: "מבצע יונתן" הציב את ישראל בשורה הראשונה של המדינות הפועלות בשליחות הצדק וכבוד האדם בעולם.

דליה איציק: המבצע הזה לא הביא לחיסול הטרור, וגם היום הטרור מפיל קורבנות תמימים.

דליה איציק: כמו אז גם היום, ישראל דבקה במדיניות שלה שלא להתפשר עם הטרור ועם הרוצחים שרוצים לפגוע בנו ולא להיכנע לסחטנות.

דליה איציק: החשיבות של המבצע הזה בעיני היא לא רק הנועזות שלו.

דליה איציק: האתוס הישראלי, שאין משאירים בן ערובה מאחור, שריר וקיים.

דליה איציק: "מבצע יונתן" נחרת בזיכרון העם לא רק, כמו שאמרתי, בשל הנועזות שלו אלא גם בשל שמירת העיקרון שהעם הזה לא מפקיר את בניו.

דליה איציק: בבית הזה יש חברי כנסת שהיו בין הלוחמים שהשתתפו במבצע המזהיר הזה: חברי הכנסת אפי איתם, מתן וילנאי, אפרים סנה, השר שאול מופז.

דליה איציק: אני גם מברכת אותך, אדוני שר הביטחון באותם ימים, שר הביטחון לשעבר השר שמעון פרס.

דליה איציק: אני גם מבקשת להשתתף בכאבו של חבר הכנסת, ראש הממשלה לשעבר וראש האופוזיציה בנימין נתניהו, ששכל את אחיו במבצע הזה.

דליה איציק: יום לאחר שחרור החטופים קרא מעל דוכן זה יושב-ראש הכנסת דאז, ישראל ישעיהו, פסוקי הודיה מספר תהילים קי"ח, ובהם אחתום - "הודו לה' כי טוב כי לעולם חסדו.

דליה איציק: יאמר נא ישראל כי לעולם חסדו.

דליה איציק: מן המצר קראתי יה ענני במרחב יה".

דליה איציק: אי-אפשר ביום הזה שלא לשאת תפילה משותפת לכל היושבים בבית הזה, שכשם שאכן החטופים באנטבה חזרו הביתה, עוד נזכה לראות כאן כולנו את גלעד שליט שב אלינו בריא ושלם.

דליה איציק: חבר הכנסת שמעון פרס, המשנה לראש הממשלה, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת אפרים סנה.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ככל שהזמן חולף הופך "מבצע יונתן" ממבצע לאגדה.

שמעון פרס: ואכן יש בו כל המרכיבים של אגדה, שכן הוא היה מבצע שתוכנן בדמיון מבריק, והוא בוצע באומץ לב שאין מושלו.

שמעון פרס: מבצע שהכניע מרחקים וקצר השתאות עולמית.

שמעון פרס: מבצע שנכנס לספרי ההיסטוריה כפעולת מופת.

שמעון פרס: בדברי ההספד על קברו הרענן של יוני אמרתי: "במרחק של למעלה מ-4,000 קילומטרים מהבית, בשעה קצרה אחת, הזדקפה קומתו של העם היהודי, ובעצם קומתם של האנשים החופשיים והאחראיים בעולם כולו".

שמעון פרס: מבצע זה היה כרוך בנטילת סיכון עמוק, סיכון שנראה נכון יותר בהשוואה לסיכון האחר, הסיכון שבכניעה למחבלים, לסחטנים, והסיכון שבהשלמה אתם.

שמעון פרס: מובן שעיקר התהילה מגיעה ללוחמים.

שמעון פרס: מה לא הטלנו על שכם יונתן וחבריו?

שמעון פרס: את הקשות שבמשימות צה"ל, את הנועזים שבמבצעיו, את הפעולות הרחוקות מן הבית ואת הקרובות ביותר לאויב, את אפלת הלילה, את בדידות הלוחמים, את ההתמודדות עם הבלתי-נודע ואת ההסתכנות בימי שלום כבימי מלחמה.

שמעון פרס: הייתי אז שר הביטחון.

שמעון פרס: ידעתי שצריך לדלג על ספקות בלי להתעלם מהם.

שמעון פרס: צריך להגיע לנקודת הסכמה בין הדרג המדיני לבין הדרג הצבאי – זהו תנאי חיוני להצלחת הפעולה.

שמעון פרס: וצריך להרוויח זמן כדי לתת להתכונן כראוי, אבל אסור להפסיד זמן כדי שלא להפסיד את יתרון ההפתעה.

שמעון פרס: כך יצא שמה שנראה בתחילה נועז מדי הסתיים בסופו של דבר כמוסכם על כולם.

שמעון פרס: אישית הגעתי למסקנה שאין מנוס ממבצע זה משתי סיבות עיקריות: לא ראיתי בכניעה לטרור אופציה, אלא הזמנה נוספת לטרור.

שמעון פרס: סמכתי בלבי על המפקדים והחיילים שלנו, על כושרם התכנוני, על העזתם האישית.

שמעון פרס: כתבתי אז, ואני חושב כך גם היום: "פעולת הטרור נועדה ללחוץ על ישראל שתיכנע לתביעות של ארגונים פלסטיניים הרוצים בהרס ישראל על-ידי הרס השלום עמה.

שמעון פרס: הפעולה נגד הטרור נועדה לשכנע את הפלסטינים שאי-אפשר להשיג דבר באמצעות רצח".

שמעון פרס: כלומר, המלחמה בטרור היא בעצם המאבק למען השלום.

שמעון פרס: הרי כבר ניסו בעבר להכניע את ישראל באמצעות מלחמות - חמש פעמים בכמעט 60 שנים.

שמעון פרס: המלחמות הסתיימו בקטסטרופה לתוקפים, ומה שבא במקומן ובעקבותיהן – השלום עם מצרים, השלום עם ירדן – היווה את התרומה האמיתית לדורות הצעירים בארצותיהם, גם בארצנו.

שמעון פרס: ניסו וחזרו וחוזרים ומנסים להביס את ישראל, אם לא במלחמה מלאה, הרי באמצעות פעולת טרור - מאורעות, "פדאיון", אינתיפאדות.

שמעון פרס: כל פעם מחדש.

שמעון פרס: כל פעם ללא התייחסות ללקחי העבר.

שמעון פרס: הטרור הפך להיות גורם נוסף ביצירת הטרגדיה הפלסטינית, טרגדיה שהעם הפלסטיני היה יכול לחסוך אותה מעצמו, ובמקומה להשיג הישגים של ממש, כמו שהשיגו המצרים והירדנים, ותמיד סביב שולחן המשא-ומתן.

שמעון פרס: לנו אין ברירה אלא להתגונן.

שמעון פרס: אנו יודעים, והפלסטינים חייבים לדעת, שגבולות לא נקבעים על-ידי רובים, עצמאות לא מושגת על-ידי חטיפות.

שמעון פרס: הטרור מביא בסופו של דבר סבל ללא תקווה לאלה שנעזרים בו; ותקווה, גם אם סבל, לאלה שמתגברים עליו.

שמעון פרס: צריך לציין שגם בקרב הפלסטינים היום ובקרב הערבים של היום יש מנהיגים חשובים שהגיעו לאותה מסקנה ואומרים לבני עמם: לא לטרור, כן למשא-ומתן.

שמעון פרס: הם יודעים שהטרור והמשא-ומתן אינם יכולים לנוע ביחד, והם מסכנים את עתידם.

שמעון פרס: אסור שמיעוט רצחני יסכן את תקוות הרבים, גם את רוב הפלסטינים.

שמעון פרס: הראינו זאת; "מבצע יונתן" מאיר מסקנה זו באור שאינו ניתן לטשטוש.

שמעון פרס: "מבצע יונתן" לא היה מבצע של אדם אחד.

שמעון פרס: גם אם לא תמיד הסכמנו, יצחק רבין ז"ל ואנוכי, צריך לזכור: יצחק רבין היה האיש שנשא באחריות עליונה כראש הממשלה.

שמעון פרס: אינני יכול שלא להזכיר שלושה מפקדים שאינם אתנו עוד: בני פלד, שהמריא לגבהים בל ייאמנו; קותי אדם, שחוכמתו ותעוזתו חצו כל גבול; יוני נתניהו, מפקד נהדר, שנפל בראש הפריצה במבצע הנועז הזה.

שמעון פרס: וכמובן נזכור את החטופים שאיבדו את חייהם במבצע: אידה בורוביץ, ז'אן ז'אק מימוני, פסקו כהן ודורה בלוך.

שמעון פרס: צר לנו על מותם.

שמעון פרס: נישא את זכרם בכאב ובכבוד.

שמעון פרס: לא נשכח להצדיע לסורין הרשקו שנפגע בקרב ונשאר משותק בגופו.

שמעון פרס: יש עוד רבים וטובים שראוי היה להזכירם ולשבחם גם בבית הזה.

שמעון פרס: למזלנו, הם אתנו, בחיים.

שמעון פרס: הם יכולים לנשום תהילה היסטורית מוצדקת ומופלאה, כל אחד בזכות עצמו.

שמעון פרס: כשהעם רוצה הוא יכול ליצור אגדה, והפעם – אגדה אמיתית.

דליה איציק: תודה, אדוני המשנה לראש הממשלה.

דליה איציק: חבר הכנסת אפרים סנה, ואחריו - חבר הכנסת אפי איתם.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, על מה חשבנו בבטנו של מטוס ה"הרקולס" של חיל האוויר כשהמראנו מבסיס חיל האוויר לאנטבה, מרחק של 3,800 קילומטרים?

אפרים סנה: לא היה לנו זמן לחשוב על המשמעויות העמוקות של הדבר שאנחנו עומדים לבצע.

אפרים סנה: כמו בשעות האחרונות לפני כל מבצע כזה, המוח עסוק במאמץ למצוא מה שכחת, על מה לא חשבת, עם מי לא סגרת.

אפרים סנה: מקרים ותגובות.

אפרים סנה: אבל בכל קדחתנות ההכנות, שנמשכו בפועל 36 שעות בלבד, ובשעות הטיסה, היו בנו שני רגשות עזים וברורים: גאווה שנבחרנו למשימה הזאת, שטרם היתה כמותה, וביטחון מלא כי למרות כל הקושי נשוב הביתה ובני הערובה אתנו.

אפרים סנה: הביטחון הזה לא התבסס על שום ניתוח מבצעי קר.

אפרים סנה: להיפך - כל החשבונות היו נגדנו.

אפרים סנה: הביטחון הזה נבע מכך שהסתכלנו ימינה ושמאלה, ראינו מי הלוחמים והטייסים שאתנו, מי הם המפקדים של המבצע, מהצנחנים, מגולני, מסיירת מטכ"ל – וידענו: זה צוות בלתי מנוצח.

אפרים סנה: זו נבחרת ישראל במבצעים מיוחדים, ואנחנו – כן, אנחנו – הכי טובים בעולם.

אפרים סנה: בדרך הביתה, ואתנו פדויי השבי, אלונקות ההרוגים והפצועים המטופלים תוך כדי טיסה, היה כבר זמן לחשוב מה נתן מבצע החילוץ באנטבה למדינה, לעם היהודי ולעולם.

אפרים סנה: מחקנו את תודעת התבוסה וההשפלה שהיתה מנת חלקנו בעקבות מלחמת יום הכיפורים שהתרחשה רק שלוש שנים קודם לכן.

אפרים סנה: טריים היו בזיכרוננו מראות דגלי האויב על מוצבינו שנפלו, החזיונות הקשים של אחינו המובלים לשבי.

אפרים סנה: בעשותנו את מה שנראה בלתי אפשרי, זקפנו את קומתנו ששחה.

אפרים סנה: הוכחנו כי אין קושי שצה"ל לא יכול לגבור עליו; כי אין בעיה מבצעית מסובכת שאינו יכול למצוא לה פתרון; כי אין טווח שהוא רחוק מדי לחיל האוויר.

אפרים סנה: קבענו נורמה חדשה לעולם כולו: מה מוכנה אומה בת-חורין לעשות למען אזרחיה הנתונים ביד טרוריסטים.

אפרים סנה: קבענו משמעות חדשה, מעשית, מקודשת בדם, לערך של סולידריות יהודית, לרעיון שכל ישראל ערבים זה לזה.

אפרים סנה: יותר מכל המראות והתמונות של המבצע נחרתה בזיכרוני התמונה הזאת: ליד קיר הטרמינל, שם הוחזקו בני הערובה, כרעתי באפלה עם חברי, הד"ר דוד חסין, רופא סיירת מטכ"ל, וטיפלנו בפצועים.

אפרים סנה: מאחורי שמעתי קול טפיפת צעדים רבים.

אפרים סנה: הבטתי אחור מעבר לכתפי וראיתי חבורה גדולה, צפופה, של אזרחים בגילים שונים, חלקם עטופים בשמיכה, ילדים על כתף הוריהם, אחדים תומכים איש ברעהו, והם מובלים בחיפזון ובדממה לכיוון קצה המסלול.

אפרים סנה: איפה ראיתי כבר את המראה הזה?

אפרים סנה: חשבתי ובחלקיק שנייה עניתי לעצמי את התשובה: בתמונה אחת ידועה שבה מוצאים יהודי ורשה מהגטו הבוער וסביבם קלגסי הצורר.

אפרים סנה: באסוציאציה הזאת מונח כל ההבדל שחוללה מדינת ישראל בהיסטוריה שלנו - כי להם לא המתין מטוס תובלה עם מגן-דוד כחול על זנבו, אלא בור המוות, וסביבם לא היו הנועזים והטובים שבבני עמם במדי ישראל, אלא חיות הטרף הנאציות.

אפרים סנה: על כן, ייחודו של "מבצע יונתן" שהכנסת מציינת היום הוא בכך, שיותר מכל אירוע אחר הוא גילם וסימל את מה שעשתה מדינת ישראל לעם היהודי.

אפרים סנה: 30 שנה חלפו.

אפרים סנה: אחדים ממפקדי המבצע וממשתתפיו, בהם האלוף נחמיה תמרי והאלוף שמוליק ארד, כבר אינם אתנו.

אפרים סנה: הטרור לבש צורה קנאית יותר, דתית במניעיה, שטנית בשיטותיה.

אפרים סנה: שנאת ישראל היא נדבך מרכזי בתורתם של הג'יהאד העולמי, של ארגוני הטרור, של משטר הרשע בטהרן.

אפרים סנה: ואנו זקוקים לרוח "מבצע יונתן".

אפרים סנה: לא רק לשמירת הערכים שעמדו לנגד עיני המחליטים, יצחק רבין, מוטה גור, זיכרונם לברכה, ושמעון פרס, ייבדל לחים ארוכים וטובים.

אפרים סנה: אנו זקוקים לתושייה הצבאית, לחשיבה המבצעית הנועזת, היוצרת ורבת הדמיון.

אפרים סנה: ויותר מכול אנו זקוקים לביטחון בעצמנו, לאמונה כי אנחנו מסוגלים לפעול ולבצע הכול בכל מקום, גם הרחק הרחק מעבר לאופק.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ד"ר אפרים סנה, הרופא שליווה את המבצע.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת וילן.

אפי איתם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בני משפחות יקרים, לוחמים, מפקדים, חלקם מפקדי לשעבר, לא סתם, גם ממרחק 30 השנה ומבעד לאובך של התנתקויות, התאפקויות וספקות שנתלה שנים רבות מעל אופק חיינו, ניבט הזיכרון של המבצע הזה כלפיד של בהירות מוסרית, אולי כאיזה געגוע כמוס למה שהיינו ולמה שראוי אולי שנשוב ונהיה.

אפי איתם: בתוך בטן המטוסים ששמו פעמיהם משדה התעופה אופירה בשארם-א-שיח' אל תוך הלילה היורד, אל המרחק הרחוק ההוא, אל האופק של אנטבה, היו לא רק לוחמים, היו לא רק כלי מלחמה, אלא שם, בבטן המטוסים הללו, כבתוך כף יד קפוצה, נצררו ברגע אחד, במקום אחד, כל דמותה, כל אופיה, כל רוחה של מדינת ישראל ההיא, שהיו בה הרעות והאומץ והתעוזה, אולי קצת חוצפה, עם טיפונת יהירות במידה הראויה, כפי שהזכיר ידידי ושותפי למטוס אפרים סנה.

אפי איתם: מעל הכול, היתה שם אמירה שיש מאחוריה מעשה, לא התלהמות ריקה, לא איומים של מיקרופונים, אלא מעשה חד, נחרץ, נחוש ומדיד, וכדרכם של מעשים, הוא דרש, אולי יותר מהכול, תרבות של לקיחת אחריות.

אפי איתם: תרבות שיש עמה לקיחת סיכונים מחושבים, שקולים, אבל תרבות של הנהגה שיודעת לעמוד אל נוכח עמה, אל נוכח דפי ההיסטוריה, ולומר: אנחנו אחראים.

אפי איתם: היום זו הצדעה ליחידות המיוחדות של צה"ל, לחיל האוויר, זו הצדעה אישית לאדם שהכרתי ממש בשעות חייו האחרונות, לסגן-אלוף יוני נתניהו, זכרו לברכה.

אפי איתם: לא הכרנו עד התרגולים על מודל ועד השעות ממש של לפני המבצע ועד שפגשתי אותו בדמדומי חייו, כאשר אפרים סנה רוכן עליו בקדמת המטוס שאני הייתי חלק ממפקדיו.

אפי איתם: במעט הזמן הזה, הזמן הגורלי, הדחוס, הביטחון השקט - ואנחנו כולנו ידענו עד כמה סיירת מטכ"ל יכולה להתייהר ולהתבונן מלמעלה למטה, והוא לא.

אפי איתם: אז זאת הצדעה גם לאיש הזה, שפגשתי אותו לשעות ספורות, אבל נדמה לי שהוא נחרת בזיכרוני ובזיכרון כולנו, נחרת בזיכרון כולנו כאבדה גדולה.

אפי איתם: זהו אולי גם יום של הצדעה למה שאנחנו נוהגים לכנות הדרג המדיני.

אפי איתם: היו שם אנשים מאחורי הדרג המדיני הזה, יצחק רבין, זכרו לברכה, ושמעון פרס, ייבדל לחיים ארוכים.

אפי איתם: באותן שעות שבין שליחות עם סיכוי לכישלון לבין הצלחה, נמדדו בעצם כל אומץ לבם, כל גדולתם, וגם הם קבעו נורמות של אומץ אזרחי בהנהגה.

אפי איתם: נדמה לי שאולי היום, מכל שאר הנורמות המבצעיות והצבאיות שנשארו די קרובות ודומות למה שהיה אז, ובמובנים רבים טובות יותר, המבצע הזה הוא תמרור והוא מודל, הוא דגם להנהגה של היום, שאולי במידה מסוימת מתחילה בשבוע האחרון לשוב אל מקבץ הערכים ואל מקבץ האמירות הנחושות, שמדינה איננה כורעת ברך בפני טרור, לשוב אל הנורמות הללו שנשחקו עם השנים, ואולי במידה מסוימת, מעצביהן של הנורמות האלה היו גם שוחקיהן הגדולים.

אפי איתם: אני רוצה לשתף אתכם באחד הרגעים, אולי ברגע המרגש ביותר שהיה לי במבצע הזה.

אפי איתם: הייתי במטוס שהיה אמור להטיס את החטופים מהר ככל האפשר אל מחוץ לאזור הסכנה.

אפי איתם: המטוס הזה, "הרקולס" גדול, חולק בעצם לשני חלקים שהפרידה ביניהם יריעת פלסטיק ירוקה של מילימטרים אחדים.

אפי איתם: בקדמת המטוס הוכן בית-חולים עם צוות מנתחים, ובאחורי המטוס הושאר מקום לחטופים.

אפי איתם: כאשר סגרנו את כבש המטוס והמטוס התחיל להריץ להמראה, עמדתי בדיוק באמצע, עין אחת אל מעבר מסך הפלסטיק, רואה את יוני נתניהו נאבק על חייו, את אפרים סנה והרופאים האחרים, ובצד השני יושבים עשרות אנשים שמחים, צוהלים, אנשים שחייהם ניתנו להם במתנה.

אפי איתם: עברתי עשרות מבצעים, כמעט לעולם אינך יכול לראות את המחיר ואת התוצאה בכפיפה אחת, כל כך קרובה ומיידית.

אפי איתם: עמדתי שם כשעין אחת בוכה ועין אחת צוחקת.

אפי איתם: עמדתי שם כשהמשוואה של היחיד המוסר את חייו למען הכלל היא לא פראזה, היא לא שיעור באזרחות, אלא היא אמת צורבת, כואבת, על כל מחיריה, על השמחה שבה ועל העצב שבה.

אפי איתם: כמו כל אדם יחיד, וכמו כל עם, אף פעם איננו טובלים פעמיים באותו נהר של זמן.

אפי איתם: כזה הוא טיבו של הזמן, שהוא זורם ושוטף.

אפי איתם: אבל גם בנהר הזה, האין-סופי, יש תמרורים, יש מגדלורים שבעזרתם מנווטים ברצף האירועים היומיומיים.

אפי איתם: מבצע אנטבה הוא מגדלור מן הסוג הזה, ובמידה רבה, כמו שאמרתי בתחילת דברי, הוא מבטא איזו כמיהה בריאה, אמיתית, להיות מה שאנחנו ראויים להיות ומה שאולי קצת שכחנו.

אפי איתם: אני רוצה לסיים ולומר, וזה לא יום לפוליטיקה, אבל יושב כאן שר הביטחון, ויושב פה שמעון פרס.

אפי איתם: אנחנו ממש בעצם הימים האלה בדילמות מאוד דומות של אחריות המדינה ליחידיה והמחיר שיחידיה צריכים לשלם כדי שהיא תוכל ללכת זקופה ובלתי נכנעת לטרור.

אפי איתם: קחו אתכם את רוח אנטבה, צקו אותה אל תוך הבעיות החדשות, אל תוך המציאות, שאיננה דומה, והרוח הזאת תוביל אתכם ואותנו אל חוף מבטחים.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת איתם.

דליה איציק: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אורחים ובני משפחות, כבר 30 שנה חלפו מאז מבצע אנטבה, ולכאורה דבר לא השתנה.

אבשלום וילן: אנחנו ממשיכים להתמודד עם טרור, עם חטיפות, והעולם, מצדו, כמנהגו נוהג.

אבשלום וילן: "מבצע יונתן" הוא סמל לנחישות ולאי-כניעה לסחטנות.

אבשלום וילן: מעבר לדברים הרבים שנאמרו עליו, ברצוני להתעכב דווקא על שתי נקודות: ראשית, אומץ הלב של מקבלי ההחלטות.

אבשלום וילן: כבר דובר רבות על גבורת הלוחמים, אך לא בהכרח כאן טמון היה הקושי הרב.

אבשלום וילן: מבחינה צבאית היו מבצעים קשים מזה.

אבשלום וילן: הקושי הגדול היה בקבלת ההחלטה לאשר את הפעולה.

אבשלום וילן: החלטה זו, שהתקבלה על-ידי הרמטכ"ל דאז, מוטה גור ז"ל, ראש הממשלה רבין ז"ל ושר הביטחון שמעון פרס, היושב כאן אתנו, ייבדל לחיים ארוכים, היתה מהקשות שידענו.

אבשלום וילן: קבלת החלטה לאשר מבצע כזה דרשה אומץ לב רב ועצבי ברזל.

אבשלום וילן: המרחק בין תל-אביב לאנטבה הוא 4,000 ק"מ.

אבשלום וילן: המרחק בין הצלחה לכישלון היה מזערי, של סנטימטרים או של שניות בודדות.

אבשלום וילן: הנקודה השנייה הינה המחיר.

אבשלום וילן: רבות דובר על הצלחת המבצע ועל שחרורם של למעלה מ-100 חטופים.

אבשלום וילן: העצב הגדול שבו היתה מהולה השמחה כמעט שנשכח בלהט האירועים.

אבשלום וילן: ארבעה חטופים שילמו בחייהם, ביחד עם מפקד היחידה, יוני נתניהו ז"ל.

אבשלום וילן: עם יוני עשיתי את השבוע האחרון למלחמת יום הכיפורים.

אבשלום וילן: יחדיו היינו במצפה שלגים על החרמון, לעת הכיבוש מחדש של מוצב החרמון הישראלי.

אבשלום וילן: יוני היה קצין ומפקד למופת.

אבשלום וילן: את הקרב על החרמון, שלא פורסם מעולם, הוא ניהל בצורה מעוררת כבוד.

אבשלום וילן: שהינו שם כמה ימים לפני כיבוש המוצב וכמה ימים לאחריו.

אבשלום וילן: כבן-זוגו של יוני לעמדה, היינו מתחלפים בעירות ובשינה במהלך הלילה.

אבשלום וילן: יוני לא הוריד את הקסדה מראשו.

אבשלום וילן: לשאלתי – מדוע?

אבשלום וילן: הסביר לי כי במלחמת ששת הימים זחל פצוע, ללא קסדה, בתוך הפגזה, כמה שעות, עד אשר חבר מחדש לכוחותינו.

אבשלום וילן: מאז נשבע כי בעת מלחמה לא יסיר את קסדתו לרגע.

אבשלום וילן: כאשר שמעתי ברדיו על מבצע שחרור החטופים באנטבה, התקשרתי ליחידתי והתבשרתי בבשורת איוב כי יוני נהרג במבצע, מכדור אחד.

אבשלום וילן: שאלתי – בראש?

אבשלום וילן: ונעניתי שאכן כן.

אבשלום וילן: האם חבש קסדה?

אבשלום וילן: שאלתי.

אבשלום וילן: לא – ענו לי.

אבשלום וילן: אינני מאמין ביד הגורל או בכוחות עליונים.

אבשלום וילן: דווקא הסיפור האישי הזה מזכיר לי, כי גם לגדולות שבהצלחות הצבאיות יש מחירים כבדים מנשוא.

אבשלום וילן: יהי זכרם של יוני ושל ארבעת החטופים שנהרגו ברוך.

אבשלום וילן: לו יהי ובתקוות השלום תהיה לנו נחמה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: כשפניתי לחבר הכנסת נתניהו וביקשתי ממנו לדבר, הוא אמר לי: זאת הפעם הראשונה שאני אדבר על אחי בפומבי.

דליה איציק: חבר הכנסת נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, תודה לך על ההזמנה.

בנימין נתניהו: פעם ראשונה לדבר על אחי בכנסת - מצויים אתנו גם ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק, שהיה בקניה בעת המבצע, לאיסוף מודיעין, מפקד הכוח, רב-אלוף לשעבר דן שומרון, מפקדים ולוחמים, וגם נוסעי טיסת "אייר פרנס" 139, בניהם וגם נכדיהם.

בנימין נתניהו: השנה היא 1945, המקום הוא מחנה העקורים בברגן-בלזן.

בנימין נתניהו: אחד העקורים הוא תינוק בן שנה, תינוק יהודי בשם יהושע.

בנימין נתניהו: כעבור 31 שנים רב-סרן יהושע שוקי שני מטיס את המטוס המוביל של חיל האוויר הישראלי לאנטבה, כדי להציל בני ערובה יהודים.

בנימין נתניהו: חלק מבני הערובה הללו היו יוצאי מחנות ההשמדה.

בנימין נתניהו: כל החטופים, כולם, עברו סלקציה על-ידי מחבלים גרמנים וערבים.

בנימין נתניהו: היהודים הופרדו מהלא-יהודים ונשלחו, לאחר שסומנו, לאוגנדה הרחוקה וסומנו כבני מוות.

בנימין נתניהו: אכן זו המשמעות הראשונה של מבצע החילוץ באנטבה, וזה השוני העצום שהתחולל ב-31 השנים האלה במצבו של העם היהודי.

בנימין נתניהו: לא עוד יהיו היהודים חסרי ישע, נתונים להתעללות הרצחנית של אויביהם.

בנימין נתניהו: יש להם מושיע ומציל בדמותם של מדינת ישראל וצבא-הגנה לישראל.

בנימין נתניהו: את המשמעות השנייה של אנטבה, חברי הכנסת, אני גיליתי רק לפני שנה.

בנימין נתניהו: היא לא היתה נהירה לי, ואני מניח שלא היתה נהירה לרובכם, כי היא לא מוכרת.

בנימין נתניהו: נשיא אוגנדה הזמין אותי ואת משפחתי להסיר את הלוט מעל לוח זיכרון למבצע החילוץ לחטופים שנרצחו וליוני.

בנימין נתניהו: זה היה מעמד לא שגרתי, משום שהיו כאן משמר כבוד ותזמורת של צבא אוגנדה, וזה לא שגרתי שמדינה מכבדת נציגים של מדינה אחרת שחדרו לתוכה והרגו עשרות מחייליה.

בנימין נתניהו: הבנתי אז, וכך גם אמרו לי הנשיא ואחרים שמרדו יחד אתו באידי אמין, שזה היה רגע התפנית, שבו התחיל להישבר משטר הרודנות הרצחני של אידי אמין, שרצח מאות אלפים מבני עמו.

בנימין נתניהו: ובכן, המשמעות השנייה של אנטבה היתה לא רק שחרור בני ערובה אלא שחרור מיליוני אוגנדים ממשטר זוועות שקשה לתארו.

בנימין נתניהו: ואילו המשמעות השלישית, כמו הראשונה, היא בעלת עוצמות אוניברסליות - זו המכה הניצחת שהנחית המבצע הזה על הטרור הבין-לאומי.

בנימין נתניהו: המבצע הזה, אינני יודע אם הוא היה נקודת תפנית, הוא אחת מכמה נקודות תפנית במאבק הבין-לאומי, אבל יותר מכל דבר אחר הוא שימש ומשמש גם היום סמל לעמדה שמדינה חופשית צריכה לאמץ מול הטרור – הסירוב להיכנע לתביעותיו והנכונות להשיב מלחמה.

בנימין נתניהו: הערכים האלה צריכים ללוות אותנו, אני מקווה שהם מלווים אותנו גם היום, וצריכים ללוות אותנו תמיד.

בנימין נתניהו: בפרספקטיבה של 30 שנה ניתן להעריך נכונה את התרומה של כל אלה שעשו במבצע הזה.

בנימין נתניהו: קודם כול, מגיע קרדיט לממשלה שכל חבריה החליטו פה-אחד לאשר את המבצע, ובראשה ראש הממשלה יצחק רבין זיכרונו לברכה, שעמס על כתפיו את אחת ההחלטות הקשות שקיבל ראש ממשלה כלשהו בישראל.

בנימין נתניהו: צריך לציין במיוחד גם את תרומתו החשובה, אולי המכרעת, של שר הביטחון דאז שמעון פרס, שתוך כדי ההכנות תרגם את הביטחון של המפקדים והחיילים לביטחון שלו, שאותו הוא הקרין ליתר חברי הממשלה.

בנימין נתניהו: צריך לציין גם את ראש האופוזיציה דאז, מנחם בגין זיכרונו לברכה, שאמר לראש הממשלה יצחק רבין: אני אתך; תהיה התוצאה אשר תהיה, אני אתך - ונסך בוודאי גם ביטחון בהחלטת הממשלה אז.

בנימין נתניהו: היום אני יכול להגיד בפרספקטיבה של השנים שחלפו גם עלי, שההחלטה של הממשלה ושל ראש ממשלה אינה דבר של מה בכך, והתוצאה הטובה לאחר מעשה אינה מפחיתה כהוא זה מגודל הסיכון הלאומי והאישי שראש הממשלה והממשלה נטלו על עצמם.

בנימין נתניהו: וצריך להצדיע לרמטכ"ל דאז, מוטה גור זיכרונו לברכה, לראש אג"ם דאז, קותי אדם זיכרונו לברכה, שגם הוא היה בין הדוחפים בדרג הצבאי, לבני פלד, מפקד חיל האוויר, לשוקי שני ולאמנון הלוי זיכרונו לברכה, ולחבריהם הטייסים שהיו מוכנים להטיס את המשימה הזאת אל הבלתי-נודע, אל האפשרות של נחיתה בעלטה מוחלטת - זאת היתה ההנחה, וזהו סיכון שטייסים בודדים היו מוכנים לקחת על עצמם.

בנימין נתניהו: אינני יודע אם יש צבא אחר או חיל אוויר אחר שהיה מוכן לקחת על עצמו משימה כזאת.

בנימין נתניהו: סיכונים כאלה אל מול הבלתי-נודע היו מוכנים לקחת גם מפקדי ולוחמי הכוח כולו, ובראשם דן שומרון, מפקדי הצנחנים, מתן וילנאי ומפקד גולני שהיו אמורים להילחם בצבא אוגנדה, כי הרי איש לא ידע כיצד יתפתח המבצע ואם כוח הפורץ, כוח החוד של היחידה, יצליח במשימתו או לא, והאפשרות שכוח גדול מקמפלה הסמוכה יגיע, גדול בהרבה מהכוח הקטן ששלחה ישראל לשדה התעופה באנטבה, והם נטלו על עצמם את המשימה הכבדה להדוף את צבא אוגנדה.

בנימין נתניהו: יש בזה לא מעט עזות ונועזות.

בנימין נתניהו: בין הלוחמים של הכוח הזה היה החייל סורין הרשקו, שנפצע בהיתקלות הבודדת בטרמינל החדש על גרם המדרגות.

בנימין נתניהו: הוא נורה בחוט השדרה שלו, ובמשך 30 שנה הוא נושא את תוצאות פציעתו באצילות נפש שמעוררת פליאה בקרב כל מכיריו, בקרב כל העם.

בנימין נתניהו: ולבסוף הצדעה ל-60 לוחמי ומפקדי סיירת מטכ"ל, לרבות שר הביטחון והרמטכ"ל לשעבר שאול מופז, שנחתו בשדה באנטבה, נעו בטרמינל הישן, חיסלו את השומרים האוגנדים, נלחמו בחיילי צבא אוגנדה, חיסלו את המחבלים, שחררו את החטופים והשמידו את מטוסי ה"מיג" שהיו יכולים לדלוק אחרי ה"הרקולסים" ולהפיל אותם מהשמים.

בנימין נתניהו: כמו כל עם ישראל, כמו מיליונים רבים בעם כולו, גם אני שמעתי על המבצע.

בנימין נתניהו: סיימתי אז את את לימודי כסטודנט באוניברסיטת MIT בבוסטון.

בנימין נתניהו: התגובה הראשונית שלי היתה צהלה, וכעבור דקה שאלה.

בנימין נתניהו: את השאלה הזאת שאלתי את אחי עדו, צלצלתי אליו ושאלתי אותו שאלה אחת:

בנימין נתניהו: האם הוא כבר דיבר עם יוני.

בנימין נתניהו: לא היתה שאלה מי הכוח הפורץ – כמובן היחידה – ומי יעמוד בראש הכוח הפורץ.

בנימין נתניהו: הוא אמר לי שהוא לא שמע ושהוא יחזור אלי, אבל הוא לא חזר אלי, כי גם אליו לא חזרו.

בנימין נתניהו: וככל שנקפו השעות, חלחלה בתוכי ההכרה שיוני נהרג באנטבה.

בנימין נתניהו: אינני יכול להסביר מדוע חלחלה ההכרה הזאת, שכן הוא היה באין-סוף מבצעים, תמיד הפרידו בינינו, לפעמים בקרבות, ומעולם לא היתה לי הרגשה כזאת, אבל כאן ידעתי, וכשעדו צלצל כבר ידעתי, עוד לפני ששוחחתי אתו.

בנימין נתניהו: זה לא היה הרגע הקשה בחיי, זה היה הרגע השני הכי קשה בחיי, משום שבאותו רגע הבליחה במוחי רק מחשבה אחת: כיצד אוכל להגיע להורי.

בנימין נתניהו: אבי היה אז פרופסור באוניברסיטת קורנל, שנמצאה במרחק של שבע שעות נסיעה מבוסטון, ורציתי להקדים ולהגיע אליהם, שלא ישמעו זאת בדרך עקיפה.

בנימין נתניהו: והגעתי אליהם.

בנימין נתניהו: עבורנו, ועבור המשפחות של ז'אן ז'אק מימוני, פסקו כהן, אידה בורוביץ ודורה בלוך, שנרצחה למחרת בבית-החולים, אשה קשישה שנרצחה – עבורנו אנטבה היא פצע שאינו מגליד; ודאי שהוא נסגר, אבל הוא איננו מגליד.

בנימין נתניהו: עד יומי האחרון אשא בלבי, כפי שנשאתי בימי נעורי, את רישום עוז רוחו וגבורתו של יוני, את אמונתו המוחלטת בצדקת דרכנו, את עמידתו האיתנה מול הגדולות שבמצוקות, ומעל הכול - את חום לבו ואת האנושיות שבו.

בנימין נתניהו: מותו של אח שנגדע בדמי ימיו הוא אירוע טראומטי מכל בחינה שהיא, והוא שינה את מסלול חיי והטה אותם לכיוונם הנוכחי.

בנימין נתניהו: אבל יגונו של אח שכול, מכאיב ומפלח ככל שיהיה, איננו משתווה לסבלם הכבד מנשוא של הורים ששכלו את בניהם.

בנימין נתניהו: במהלך השנים מאז אנטבה פגשתי הורים רבים כאלה, דאבתי על שברם כפי שדאבתי על כאב הורי.

בנימין נתניהו: מי ייתן שהורים אלה, שהקריבו את הקורבן הנורא מכול, ימצאו נחמה בכך שבסיפורו של יוני וחבריו האמיצים באנטבה מהדהדת גבורתם של כל בניה הנופלים של ישראל.

דליה איציק: חברי האורחים, אתם מוזמנים לאולם שאגאל למפגש קצר.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: במעבר חד אנחנו עוברים לסדר-היום.

יצחק זיו: אני מזמין את שר הקליטה להשיב על שאילתות.

יצחק זיו: חבר הכנסת יואל חסון שאל את השר לקליטת העלייה ביום כ"ו באייר התשס"ו (24 במאי 2006):

יצחק זיו: כ-7,500 עולים מאתיופיה מתגוררים כיום ב-35 מרכזי קליטה, חלקם אף תקופה של שבע שנים.

יצחק זיו: על-פי החלטת הממשלה, מרכזי הקליטה היו אמורים להיסגר בתוך שלוש שנים, אולם ההחלטה אינה מיושמת.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע החלטת הממשלה אינה מיושמת?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: כיצד פועל משרדך לקיצור תקופת השהייה במרכזי קליטה ולצמצום מספרם למינימום הנדרש?

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יואל חסון, חברות וחברי הכנסת, במענה על השאילתא הרגילה מס' 39 - סגירת מרכזי קליטה: לשאלה הראשונה: כ-7,500 עולים מאתיופיה אכן שוהים ב-18 מרכזי קליטה, לא ב-35, כפי שציינת.

זאב בוים: לשאלה השנייה: אני מקריא את השאלה, כי אפשר לענות לקונית, אבל כדי שנבין על מה מדובר - בשאילתא אתה מדבר על כך שכאילו יש החלטת ממשלה לגבי מרכזי קליטה שאמורים להיסגר בתוך שלוש שנים.

זאב בוים: אני לא יודע על החלטת ממשלה כזאת לסגירת מרכזי קליטה בתוך שלוש שנים.

זאב בוים: היא לא מוכרת לי.

זאב בוים: ניסיתי לבדוק.

זאב בוים: לא מכירים אצלי דבר כזה.

זאב בוים: אשר לקיצור שהיית העולים במרכזי הקליטה, אנחנו עושים באמת הרבה כדי לפנות את העולים ממרכזי הקליטה, לרבות מתן מענקים מוגדלים של משכנתאות למימוש רכישת דירה בשוק הפרטי.

זאב בוים: אני רוצה לומר בעניין המשכנתאות: אני לא רואה פתרון מועדף בהיקף הזה של המשכנתאות והמענקים שניתנים היום, והנחיתי את אנשי המשרד לפעול מול משרד האוצר ומשרד השיכון כדי להגדיל את הסכומים.

זאב בוים: אני מוכן לפרט כאן קצת ולומר, שהיום המשכנתה, שבעצם כמעט כולה מענק, היא בסדר גודל של 300,000 שקלים, ותיכף אפשר לעשות את החשבון איזו דירה והיכן אפשר לקנות במחיר כזה, שאם נתרגם אותו למושגים של נדל"ן היום, של שוק הדירות, אנחנו מדברים על כ-66,000 דולר.

זאב בוים: לכן, אחת הדרכים לפתור בעיה גדולה מאוד בתחום הזה היא לשקול בחיוב אפשרות להכפיל את המענקים.

זאב בוים: מובן שזה עניין של תקציב.

זאב בוים: אני מתכוון להעלות את זה לקראת הדיונים הקרובים, שכמעט החלו, של תקציב 2007.

זאב בוים: אנחנו שואפים להגיע למצב שבו ממוצע השהייה של משפחה במרכז הקליטה יעמוד על לא יותר מ-14 חודשים.

זאב בוים: זהו פרק זמן סביר, שמנוצל על מנת להקנות לאנשים שפה, להכין אותם ולהכשיר אותם להתערות טובה יותר בחברה הישראלית.

זאב בוים: אם תוכל לעקוב, אני מוכן לתת גם פירוט על קצב הפינוי של מרכזי הקליטה: בדרך כלל 50% מתפנים בתום השנה הראשונה לבואם.

זאב בוים: הם לומדים עברית באולפן עשרה חודשים, ו-50% מהם זמן קצר לאחר מכן כבר יוצאים מחממת האולפן אל החיים בחוץ.

זאב בוים: ל-37% מהם לוקח שנתיים לצאת, ל-8.3% - עד שלוש שנים מיום עלייתם, ול-1.8% - עד ארבע שנים מיום עלייתם.

זאב בוים: יש עוד כ-1% – עד חמש שנים מיום עלייתם.

זאב בוים: המשמעות בסך הכול היא שהעולים מתפנים בשנתיים הראשונות לשהייתם, הרוב הגדול, 87%, ו-95% מתפנים בשלוש השנים הראשונות לשהייתם.

זאב בוים: אוסיף עוד שכאשר מדובר בפינוי מרכזי הקליטה צריך להביא בחשבון שיש קבוצות מיוחדות שיש קשיים גדולים בפינוין, לרבות קבוצות שלא זכאיות למשכנתאות ולמענקים שדיברתי עליהם.

זאב בוים: זה תופס מקומות, כי אנשים באמת נשארים יותר.

זאב בוים: אבל, כאמור, מהמספרים אפשר ללמוד שבסך הכול הפינוי נעשה בקצב מתקבל על הדעת.

זאב בוים: לפחות בשלב הזה, כל עוד ממדי העלייה - והרוב הם עולים מאתיופיה, בני הפלאשמורה - בשלב זה הם כפי שהיו עד עכשיו, גם אין לחץ בלתי נסבל במרכזי הקליטה.

זאב בוים: מובן שאם יוחלט להגביר את הקצב, ודאי שתתעורר בעיה שנצטרך לתת לה פתרון.

זאב בוים: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את השר לקליטת העלייה ביום ד' בסיוון התשס"ו (31 במאי 2006): פורסם ב"הארץ" ב-17 במאי 2006, כי לא מיושמת החלטת הממשלה על הבאת עולים מאתיופיה בקצב של 600 איש לחודש, וכי מחנה גונדר, שעליו חלה אחריות ממשלת ישראל, נסגר.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם הידיעות נכונות?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן – מדוע לא מיושמת החלטת הממשלה על קליטה בקצב של 600 איש לחודש?

זאב בוים: 3.

זאב בוים: מי יטפל במשפחות לאחר סגירת מחנה גונדר?

זאב בוים: חבר הכנסת אלדד שואל לגבי קליטת יהודי הפלאשמורה; ליתר דיוק, לא כל כך הקליטה אלא המדיניות של קצב הבאתם לארץ.

זאב בוים: לשאלה הראשונה: העלייה מאתיופיה של בני הפלאשמורה נמשכת.

זאב בוים: מגיעים לישראל מדי חודש בחודש סדר גודל של כ-300 נפש.

זאב בוים: ביצוע ההחלטה על הכפלת קצב ההגעה ל-600 נפש - וזו החלטה שהתקבלה - נתקל בבעיות, ואמנה כמה מהן.

זאב בוים: אחת היא הקושי או חוסר היכולת בשלב זה לקבוע סופית מה מספר הזכאים.

זאב בוים: יש סוגיה של מי הזכאים, ויש שם פרוצדורה שהיא לא כל כך פשוטה כדי להחליט מי הם מקרב כלל האנשים שנמצאים במחנות, אלה שנכנסים למחנות, וזה סיפור די מורכב שם.

זאב בוים: יש שם שלושה קונסולים שהם בעצם אנשי משרד הפנים שעוסקים בעניין הזה.

זאב בוים: צריך להעביר את המספר הסופי לממשלת אתיופיה.

זאב בוים: יש כמובן גם נושאים שכרוכים בכך ולפחות באופן זמני משפיעים על העניין, וזה הצד הכספי.

זאב בוים: אני רוצה להוסיף ולומר, שכפי שידוע, ועדת שרים ישבה לאחרונה על המדוכה, ועדת השרים לענייני עליית בני הפלאשמורה, שבראשה עומד שר הפנים, והתקבלה ההחלטה בשלב זה שלא לשנות את הקצב ולהשאיר אותו על 300 נפש בחודש, גם משום פנייתו של שר האוצר, שביקש לדחות במקצת החלטה עד אשר יהיה סיכום בתקציב 2007.

זאב בוים: כיוון שדיוני תקציב 2007 הם על סף התחלתם ובכוונת הממשלה לקבל החלטות בעניין ולהצביע על התקציב, למיטב זיכרוני, עד סוף חודש יולי, הרי יש פה עיכוב בהחלטה עד למועד הזה.

זאב בוים: יש פה סוגיה נוספת שהתעוררה אבל נפתרה.

זאב בוים: במחנה הממתינים בגונדר נעצר בשעתו מנהל המחנה, שהוא מטעם גוף יהודי אמריקני בשם NACOEJ.

זאב בוים: במצב זה הסוכנות היהודית נערכה להיכנס לניהול המחנה באופן מיידי.

זאב בוים: אבל, אחרי זמן קצר שוחרר המנהל, והמקום מתנהל, לרבות מתן השירותים השונים.

זאב בוים: עד כאן לשאילתא.

יצחק זיו: יש לך שאלה נוספת?

אריה אלדד: אדוני השר, תודה על התשובה.

אריה אלדד: אבל, נדמה לי שזו הפעם הראשונה שממשלת ישראל מקבלת החלטה שמנוגדת לרוח מגילת העצמאות.

אריה אלדד: אם אני קורא במגילת העצמאות, כתוב:

אריה אלדד: מדינת ישראל תהיה פתוחה לעלייה יהודית ולקיבוץ גלויות.

אריה אלדד: לא כתוב שם שהיא תהיה פתוחה בקצב של 300 לחודש.

אריה אלדד: אין גם התניה שמדינת ישראל תהיה פתוחה לעלייה יהודית אם יהיה כסף.

אריה אלדד: התשובות האלה מנוגדות לרוח הציונות ולרוח מגילת העצמאות.

אריה אלדד: האם אנחנו באמת מתכוונים להתנות בעתיד עלייה במספרים, במכסות, בתקציב?

זאב בוים: קודם כול, אני מסכים אתך בהחלט בשני הדברים גם יחד: יהודים שהם זכאי חוק השבות או זכאים לעלות לארץ על-פי חוק השבות באשר הם, ובלי להתייחס למציאות הכלכלית או למצב בקופת ממשלת ישראל/האוצר, זכאים, וחייבת מדינת ישראל לקלוט בזרועות פתוחות כל מי שרוצה לבוא.

זאב בוים: כך היה בתקופות הרבה יותר קשות, בתקופות שלא היה שום דבר בארץ - מעט קלטו הרבה בלי לשאול שאלות ובלי לחשוב אם יש או אין כסף, וודאי שכך ראוי שגם יהיה.

זאב בוים: אבל, חבר הכנסת אלדד, יש קושי בעניין הפלאשמורה.

זאב בוים: הם לא עולים לפי חוק השבות.

זאב בוים: הם עולים לפי חוק הכניסה.

זאב בוים: כשהם מגיעים לארץ, רק אז הם עוברים גיור כהלכה, או בעצם גיור לחומרה, ואז הם הופכים להיות יהודים.

זאב בוים: יש פה סוגיה שהיא ביסודה הלכתית, שבה מצד אחד קבעו הרבנים הראשיים שיש סימנים ליהדותם ועקבות בהיסטוריה ליהדותם וכנראה לפני שבעה דורות נכפתה עליהם נצרות אבל לפני כן היו מזרע אברהם, ולכן נמצאה איזו התייחסות מיוחדת לכל הסוגיה הזאת, שפעם אחת אומרים שהם לא יהודים, אבל פעם שנייה בתנאים מסוימים אנחנו נעלה אותם לארץ ופה יעברו את הגיור וכו'.

זאב בוים: אז מה שהיה בנכון ובהסכמה בינינו לגבי השאלה השנייה שלך - בכל זאת יש פה שוני שבטוחני שגם אתה מבין אותו בהתייחסות לבני הפלאשמורה.

זאב בוים: אני חושב שעדיין הסוגיה הזאת מונחת לפתחה של הממשלה, ולא רק במסגרת של תקציב 2007.

זאב בוים: גם בלי קשר לתקציב אני חושב שבכוונת הממשלה - ואני יודע זאת מפנייה שלי אל ראש הממשלה - לחזור ולקיים דיון, לא בהכרח במסגרת של הוועדה הזאת של בני הפלאשמורה, אבל בהיקף אולי של ממשלה רחבה יותר, כדי לקבל החלטה בסוגיה הזאת.

זאב בוים: ואז היא תחליט אם היא עומדת על המלצת הוועדה שהזכרתי או שהיא תשנה אותה, ואם תשנה - אנחנו נשמע לאיזה כיוון היא תשנה.

זאב בוים: אדוני, תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר לקליטת העלייה זאב בוים.

יצחק זיו: הודעה לסגן המזכיר.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 44) (כללי אתיקה לשופטים), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשס"ו-2006.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: ["דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 1657.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: בקשת סיעת רע"ם-תע"ל שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר-הדין הפלילי (תיקון מס' 46) (איסור הטלת עונש מאסר בפועל על נאשם שאינו מיוצג), התשס"ו-2005 - של חבר הכנסת יצחק לוי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת.

יצחק זיו: הם לא נמצאים.

יצחק לוי: נמצאים.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק זיו: אני רוצה להבהיר שההצבעה היא על הצעת הסיעה שלא להחיל דין רציפות.

יצחק זיו: אם ההתנגדות מתקבלת - לא יחול דין רציפות, ואם ההסתייגות נדחית - יחול דין רציפות.

יצחק זיו: כלומר, אלה שמצביעים נגד הם בעד דין רציפות.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק לוי: ההצעה שלי היא התנגדות.

יצחק לוי: היושב-ראש, אני מעיר זאת.

יצחק זיו: מי שבעד הרציפות - מצביע נגד.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק לוי: זה רק לגבי ההצעה של חברת הכנסת גלאון.

יצחק זיו: כן.

יצחק זיו: כן.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: זה על שלך.

יצחק לוי: - - - הצבעה הפוכה.

יצחק זיו: אלה שמצביעים נגד הם בעד הרציפות.

יצחק זיו: הצבעה מס' 2 בעד הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 12 נגד – 1 נמנעים – אין הודעת ועדת החוקה, חוק והמשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 46) (איסור הטלת עונש מאסר בפועל על נאשם שאינו מיוצג), התשס"ו-2005, נתקבלה.

יצחק זיו: נגד – 12, בעד – 1, נמנעים – אין.

יצחק זיו: ההתנגדות נדחית, לכן יחול דין הרציפות.

חיים רמון: - - - חבר הכנסת שרוני, הוא גם נגד.

חיים רמון: הוא טעה.

חיים רמון: יש לו מחשבה - - -

יצחק זיו: אנו עוברים להצבעה על בקשת ועדת החוקה, חוק ומשפט להחיל דין רציפות על הצעת חוק איסור סחר בבני-אדם (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2005, של חברת הכנסת זהבה גלאון, 99/כ, לאחר שלא הוגשו התנגדויות להחלת דין רציפות.

יצחק זיו: נעבור להצבעה.

יצחק זיו: הפעם, לא כמו קודם, מי שבעד הוא בעד דין רציפות.

יצחק זיו: הצבעה מס' 3 בעד הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 14 נגד – אין נמנעים - אין הודעת ועדת החוקה, חוק ומשפט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק איסור סחר בבני-אדם (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2005, נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 14, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק זיו: אנחנו בעד דין רציפות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיכאלי מבקש להוסיף גם את קולו.

יצחק זיו: זה נרשם.

רן כהן: אני אומר כי לי יש קול יותר חזק.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק לוי: סליחה, אדוני היושב-ראש, על ההצעה שלי לא הצבעתם.

יצחק זיו: כן.

יצחק לוי: הצבעתם עכשיו על גלאון - - -

יצחק זיו: לפני זה היה יצחק לוי.

יצחק לוי: לא, כי לא היתה התנגדות.

יצחק לוי: הפכתם את הסדר.

יצחק לוי: אני מבקש שוב להצביע על הצעתי, כי היא לא הוצבעה.

יצחק לוי: ["דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב רביעי, חוב' ח', עמ' 27298; חוב' ג', עמ' 26317; מושב שלישי, חוב' ל"ד, עמ' 23323; חוב' כ"א, עמ' 20480; מושב רביעי, חוב' ד', עמ' 26608; מושב שני, חוב' ח', עמ' 6771; מושב רביעי, חוב' ז', עמ' 27058.

יצחק לוי: ]

יצחק זיו: הסעיף הבא על סדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות חוק.

יצחק זיו: השר חיים רמון יעלה את ההצעה להחיל דין רציפות.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעות החוק הבאות:

חיים רמון: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 37), התשס"ו-2005; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 10), התשס"ה-2005; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ה-2005; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מס' 18) (העסקת אדם במקצוע בריאות במוסד רפואי), התשס"ה-2005; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 8) (הסדרת העיסוק כפודיאטר מורשה או כפודיאטר מנתח), התשס"ה-2005; הצעת חוק השתלת איברים, התשס"ד-2003; הצעת חוק שירותי אמבולנס, התשס"ה-2005.

חיים רמון: על-פי הוראות החוק, כל סיעה הרוצה בכך רשאית להציע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יוחל על הצעה כלשהי.

חיים רמון: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין.

חיים רמון: אם לא תוגש הצעה כזאת או תוגש ותידחה, תמשיך הכנסת לדון בהצעת החוק, ורשאית היא לנהוג בדיונים שנתקיימו בכנסת היוצאת כאילו היו דיונים שלה.

חיים רמון: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה לשר המשפטים.

רן כהן: זה לא עומד להצבעה.

רן כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/244).

רן כהן: ]

יצחק זיו: הנושא הבא: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ו-2006, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את שר המשפטים להציג את הנושא.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח להביא בפניכם היום את הצעת החוק לתיקון חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).

חיים רמון: הצעת החוק המקיפה שלפני

חיים רמון: כם היא תוצר של עבודה שארכה כמה שנים.

חיים רמון: תחילתה בוועדה בראשות כבוד השופט בדימוס דב לוין, ובהמשך בוועדה לנושא הרשעה על סמך הודאה, בראשות כבוד השופט בדימוס אליעזר גולדברג, ובוועדה להתאמת החקיקה בישראל לאמנת האו"ם בדבר זכויות הילד, בראשותה של כבוד השופטת סביונה רוטלוי.

חיים רמון: במקביל, רוכזה העבודה הממשלתית לגיבוש האיזונים והכנת ההצעה על-ידי משרד המשפטים, בצוות בראשותה של מי שהיתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הגברת יהודית קרפ.

חיים רמון: הצעת החוק כוללת תיקונים לחוק הנוער, שחלקם נועדו לפתור בעיות מעשיות ביישום החוק, שנחקק בשנת 1971 ולא תוקן הרבה מאז, וחלקם נועדו להתאים את החוק טוב יותר לעקרונות של אמנת האו"ם בדבר זכויות הילד ולחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

חיים רמון: הקו שמוביל את תיקון החוק הוא איזון בין הצורך בהגנה מיוחדת על זכויותיו של קטין חשוד או נאשם לבין אינטרסים של אכיפת החוק והחזרת קטין עובר חוק למוטב.

חיים רמון: איזון מורכב זה נעשה תוך שימת דגש מיוחדת בעקרון טובת הילד ובעקרונות הבאים, שמוצאים ביטוי מפורש בתיקון המוצע: זכותו של הקטין להבין את ההליכים המתנהלים נגדו; זכותו להביע את עמדתו ככל הניתן לפני שמתקבלת החלטה בעניינו; התחשבות בקטין ובדעותיו בהתאם לגילו ולכשריו המתפתחים; ייצוג ראוי של הקטין בהליכים הרלוונטיים; שיתוף הורי הקטין בהליכים מתוך הכרה בחובותיהם ובזכויותיהם כהורים.

חיים רמון: מדובר בהצעת חוק מקיפה וחשובה ביותר, שבשלה העת להביאה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הליכי החקיקה, ועל כן אני מבקש את תמיכתכם בהעברתה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים רמון: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה לשר המשפטים.

יצחק זיו: אנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך אותך, אדוני שר המשפטים, על שהבאת את הצעת החוק הזאת, שיש בה בשורה גם לנוער וגם להורים, ושיש בה תשובה ומענה למצוקות רבות ששנים רבות לא קיבלו תשובה, ואני סמוך ובטוח שהכנסת תאיץ את התהליך של השלמת הצעת החוק, כדי שנוכל לתת מענה ותשובה לבעיות של שנים רבות.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, שנים רבות התעכבו במתן תשובה בחקיקה לבעיות שקשורות בנוער, אבל מעל הכול, אדוני שר המשפטים, הממשלה, בצד החקיקה הטובה הזאת, שעונה על הצרכים הטובים והחיוביים של הנוער ושל החברה הישראלית בתחום הנוער, צריכה לדאוג לאכיפה.

גאלב מג'אדלה: צריך להיערך לאכיפה מתאימה ורצינית, כדי שנוכל לומר לעצמנו: עשינו מעשה והשלמנו אותו כפי שצריך.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ואסל טאהא - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לא רבים הם המקרים בכנסת שבהם אפשר לעמוד מעמדת האופוזיציה ולברך בלב שלם את הממשלה וגם את השר הממונה.

דב חנין: ואני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לברך אותך, אדוני שר המשפטים, על כך שנפלה לידך הזכות, ואני יודע שאתה מתכוון להרבות בכך, אבל החוק הזה הוא בהחלט חוק חשוב וראוי, וקראתי אותו בתשומת לב, ומאוד התרשמתי גם מהעבודה המקיפה שנעשתה שם, גם מהחשיבה ומהאיזון שבין הרחבת זכויות הנוער והקטינים בכלל לבין השיקולים האחרים שצריכים לחול במשפט ובמשפט פלילי בפרט.

דב חנין: החוק הזה עולה בקנה אחד עם המלצות של ועדות שדנו בנושא הזה, וגם עם האמנה הבין-לאומית להגנת זכויות הילד, ופה אני רוצה, אדוני השר, להציב בפניך אתגר, והאתגר הוא לא להסתפק בנושאים שנקובים בחוק הזה, אלא להרחיב ולהתקדם לכמה נושאים נוספים שאני מבין שמשיקולים שונים החלטתם לא לכלול בחוק בשלב זה, והמרכזי בהם הוא הרעיון של הזכות להליכים חלופיים לנוער.

דב חנין: הזכות להליכים חלופיים לנוער היא רעיון מתקדם, שתופס תאוצה בהרבה מאוד ממדינות העולם, והוא משלים טבעי בעצם לתפיסה שבאה לידי ביטוי בחוק שאתה מציע, אדוני.

דב חנין: אני מתכוון, אדוני השר, להגיש בימים אלה כהצעת חוק פרטית את הפרק הזה, שלטעמי חסר בחוק המוצע, ואני מקווה שבהמשך ההליכים נוכל לקיים בוועדת החוקה, חוק ומשפט דיונים שינסו לבחון את האפשרות של הכללת הפרק הנוסף הזה של הליכים חלופיים בחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).

דב חנין: אני חושב שההשלמה של הליכים חלופיים לתוך המסגרת המוצעת בחוק היא השלמה מאוד נדרשת, חיובית, ותוכל להביא את ישראל למצב הרבה יותר נכון והרבה יותר מתקדם בטיפול בסוגיה הקשה של משפט של בני נוער וקטינים.

דב חנין: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, בדרך כלל עולים לדבר על הצעת חוק כדי לבקר, להעיר.

רן כהן: אני עולה לכאן כדי להצדיע ולתמוך.

רן כהן: אני חושב שהצעת החוק היא הצעה נכונה וראויה, ואני רוצה לשבח את השר חיים רמון על כך שהוא מקדם את הצעת החוק הזאת, שבהחלט מקדמת את עניינם של ילדי ישראל בנושאי השפיטה.

רן כהן: כמו קודמי, גם אני חושב שצריך לקדם בעוד צעד, ולכן אני אצטרף בהחלט להצעת החוק של חבר הכנסת דב חנין כדי להוביל תיקון כזה, ואני מקווה, השר רמון, שגם אתה תמנף את זה כדרכך בקודש לקדם דברים טובים במדינת ישראל.

רן כהן: אני רוצה בכל זאת להעיר שתי הערות נוספות.

רן כהן: כמדומני, אדוני היושב-ראש, שאנחנו נמצאים בפתח של הצעת תיקון נוספת לחוק הנוער, שאותה אני יזמתי, וגם כאן מגיעה ברכה ליושב-ראש ועדת השרים לחקיקה, חיים רמון, על שסוף-סוף הממשלה נענתה והסכימה לקדם את הצעת החוק הזאת, שכל עניינה להבטיח שילד שמוצא ממשפחתו על-ידי ועדת החלטה כיוון שהוא חי במציאות איומה ונוראה של סיכון, של התעללות פיזית, מינית או נפשית - מדינת ישראל תהיה אחראית לספק לו מעון ראוי, שבו הוא יוכל למצוא בית חם ולגדול באופן ראוי.

רן כהן: הצעת החוק הזאת, שעברה התעללויות בארבע-חמש השנים האחרונות, סוף-סוף זכתה להד חיובי מכיוון הממשלה הנוכחית, בהובלתו של השר חיים רמון, ואני כבר מאוד מייחל, השר רמון, ליום שגם אתה וגם אני נוכל לברך על המוגמר כאן, גם בהצעת החוק הזאת.

רן כהן: אני כבר רואה בהסכם שבין משרד האוצר למשרד הרווחה - כפי שמפורסם היום בעיתון "הארץ" - על כך שמשרד האוצר מתחייב שכל ילד כזה, המדינה אכן תספק לו מעון – חלק מהניצחון של החוק הזה, אבל זה מנוף לכך שהחוק לא יימנע, כיוון שהנה, תקציב יש, ואין שום סיבה בעולם שהחוק לא יבטיח את זה כעיקרון, ככלל, כנורמה של מדינת ישראל בהתייחסותה לילדים בסיכון בחיינו הציבוריים והחברתיים.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה, חבר הכנסת רן כהן.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ישראל כץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, עסקתי בחוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) במשך תקופה של שמונה שנים במשרד העבודה והרווחה, כקצינת מבחן, ואני ממש רוצה לברך על החוק הזה שמובא היום, כי אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, והוא נותן ראייה מאוד חשובה כדי להסתכל על אותו ילד, על אותו נער שמעד, ולתת לו הזדמנות נוספת לחזור למוטב.

נאדיה חילו: סעיפי החוק הזה – והוא לא סתם ענישה ודרכי טיפול, אלא איזון בין דרכי הטיפול והפקת הלקחים, בין הענישה ובין ההזדמנות הנוספת שניתנת לאותו נער על-ידי שירות המבחן וקציני המבחן שנכנסים בצורה מאוד עמוקה לחייו של הילד בחקירה פסיכו-סוציאלית, שיכולה להצביע על הסיבות והסביבה שבגללן אותו נער מעד, ויש לו הסיכוי והסיכון, ונותנים לו את ההזדמנות הנוספת לחזור למוטב.

נאדיה חילו: לא סתם המחוקק לקח את אותם נערים דרך בתי-המשפט לנוער, שהם בתי-משפט מאוד ייחודיים שעוסקים באותם נערים, והרבה פעמים יש לפניהם לא רק העבירה והענישה, אלא לפני מתן פסק-הדין השופט מקבל תסקיר מקצין המבחן, ודרך התסקיר הוא גם לומד על הנער, על האישיות שלו, הסביבה שלו והמשפחה שלו - אבל גם את סיכוייו לשיקום.

נאדיה חילו: הרבה פעמים כשאותו נער מגיע לבית-המשפט על-פי חוק הנוער, אותו מעמד של בית-משפט מספיק מבחינתו, והוא משמש גם כהרתעה ובעצם תורם לחזרה למוטב עם פיקוח צמוד של שירות המבחן וקצין המבחן.

נאדיה חילו: לכן אני חושבת שהחוק הזה הוא מאוד חשוב ונותן הזדמנות נוספת לנוער שלנו, מגיל 12 עד 18, לחזור למוטב, נותן להם את ההזדמנות הזאת ומדליק להם את האור בקצה המנהרה, עם ליווי של מטפלים שלוקחים את העניין של העבירה כסימפטום ויכולים דרך החקירה להוליך את הנער ולהחזירו למוטב, גם אם הוא מעד בתחילת דרכו.

נאדיה חילו: לכן, ברכות על החוק.

נאדיה חילו: כעובדת סוציאלית וכקצינת מבחן אני חושבת שהוא חוק מאוד חשוב.

נאדיה חילו: תודה.

יצחק זיו: תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת שמואל הלפרט - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

יצחק זיו: אחרון הדוברים – חבר הכנסת נסים זאב.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, אכן הילדים של כולנו חשופים, לצערנו הרב, לתופעות קשות, שלעתים קרובות מסבכות אותם ומביאות אותם עד כדי העמדה לדין והעברה למתקנים, למוסדות ואפילו לבתי-סוהר, שלא בהכרח תורמים לתיקון המעוות בהתנהגות הילדים האלה.

אברהים צרצור: לכן יש צורך בפעולה משולבת של חקיקה מצד אחד וחינוך שיכול לחסן את בנינו מפני אפשרות ממשית של נפילה ברשתותיהם של עבריינים "מומחים", במרכאות כפולות ומכופלות, מצד שני.

אברהים צרצור: ההצעה שמונחת לפנינו היא הצעה שיכולה בהחלט לפתור חלק מהבעיה, היות שהיא באה להתייחס לנער או לילד, שטועה מסיבות שבדרך כלל אינן בשליטתו המלאה, כאדם שיש לו זכויות וראוי לטיפול נאות, וזאת ברוח האמנות הבין-לאומיות והדתות המונותיאיסטיות.

אברהים צרצור: אי לכך, אנו תומכים ומברכים על הצעת חוק זאת.

אברהים צרצור: תודה מקרב לב.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק זיו: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, לא מדובר רק בדרכי ענישה וטיפול, שבזה בוודאי כולנו מאוחדים, שבדרכי הטיפול הענישה לא צריכה להיות המוביל בתיקון המעוות.

נסים זאב: יש לנו סוגיה נוספת בהקשר זה - עדות של הורים נגד ילדיהם ועדות של ילדים נגד הוריהם.

נסים זאב: אותם ילדים הם בגיל האחריות הפלילית, ומבחינת ההלכה היהודית, אדוני השר, הדבר לא פשוט.

נסים זאב: כאשר בא ילד להעיד בבית-משפט נגד הוריו או נגד אביו - - -

דב חנין: חבר הכנסת זאב, אני חושב שאדוני מתייחס להצעה הבאה לסדר-היום.

נסים זאב: לא, זה כלול באותה הצעה.

חיים רמון: ההצעה הבאה היא פקודת הראיות (עדות קרובים).

חיים רמון: מה שאתה מתייחס אליו עכשיו זה עדות קרובים.

נסים זאב: אני מתייחס לשני הנושאים, חשבתי שזה עולה ביחד.

יצחק זיו: דנים עכשיו רק בחוק הנוער.

חיים רמון: אבל, אין דבר, תאמר את דבריך, וכשאני אדבר בקריאה ראשונה זו תהיה תשובה על הדברים שלך.

נסים זאב: אז אני אחפש מה לא טוב בדבריך או מה יש להוסיף עליהם.

נסים זאב: אני אתייחס לשני הנושאים שחשבתי שהם נושא אחד.

חיים רמון: זה לא אותו נושא.

חיים רמון: פה - איך מענישים נער, ושם - איך נער מגיש עדות.

חיים רמון: אלה שני דברים שונים.

נסים זאב: בסדר.

נסים זאב: פה זה חנוך לנער על-פי דרכו.

נסים זאב: ודאי שצריך לעשות הכול כדי שאותו נער - - -

גאלב מג'אדלה: אתה יכול לדבר על משרד המשפטים.

נסים זאב: כן, בהחלט.

נסים זאב: אני יודע ששלוש הדקות זה דבר פתוח לכל דבר ועניין שחבר הכנסת רוצה להעלות.

נסים זאב: לכן אני אעלה בפניך את הנקודה שרציתי לומר בהמשך.

נסים זאב: תביא בחשבון שעניין עדות ילדים נגד הוריהם והורים נגד ילדיהם יגיע לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ונצטרך למצוא את השביל המוביל, שיאפשר אולי גם לנו להשתתף בהצבעה, ולא יהיה דבר נגד מצפוננו ונגד ההלכה היהודית, אף שזה בא בעצם להקל ולהכניס את כשרותם של אלה שבאים להעיד.

נסים זאב: הם בעצם מתלוננים, אבל כאשר הם באים לבית-משפט יש להם בעיה להעיד באותו נושא.

נסים זאב: כלומר, התלונה מתקבלת, אבל אי-אפשר להעיד בבית-משפט בנושא אלימות במשפחה, בנושא עבירות מין במשפחה.

נסים זאב: לכן אני חושב שיש מקום להרחיב את הסוגיה הזאת בדיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, כדי למצוא את הדרך והשביל המוביל שיהיה על דעת כל החברים בוועדה.

נסים זאב: לגבי הצעת חוק הנוער – אני חושב שיש מקום לברך.

נסים זאב: המטרה שלנו אינה הענישה, אלא דרך הטיפול והדרך להחזיר את הילדים למעגל החיים הנורמליים, כדי שהילד יוכל לחזור למסגרת שבה הוא חי קודם לכן.

נסים זאב: אני מברך על כך ותחזקנה ידיו של משרד המשפטים בנושא.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: מי בעד העברת החוק לוועדת החוקה, חוק ומשפט, כהצעת השר?

יצחק זיו: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 11 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ו-2006, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

רן כהן: אני מבקש להוסיף את קולי להצבעה.

יצחק זיו: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת החוק עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/242).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשס"ו-2006 – מ/242.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק לתיקון פקודת הראיות (עדות קרובים) הונחה כבר בעבר על שולחן ועדת החוקה וכן עברה רציפות, אולם הוועדה לא הספיקה לדון בה ולכן אני מבקש להעלותה מחדש.

חיים רמון: סעיפים 3 ו-4 לפקודת הראיות קובעים, כי בני-זוג וכן הורים וילדיהם אינם כשרים להעיד זה לחובת זה.

חיים רמון: סעיפים אלה באים להגן על ערכי שלמות המשפחה ושלום הבית, העשויים להיפגע כשהורים, ילדים או בני-זוג נאלצים להעיד זה נגד זה.

חיים רמון: עם זאת, להסדר קבועים חריגים לעניין כמה עבירות חמורות המנויות בסעיף 5 לחוק, בעיקר עבירות מין ואלימות, שבהם כשרים הקרובים להעיד זה נגד זה.

חיים רמון: ההסדר הקיים טעון כמה תיקונים המצויים בבסיס החוק המוצע.

חיים רמון: הבעיה העיקרית שיוצר ההסדר הקיים נוגעת דווקא לעבירות שאינן קשורות למין או לאלימות אך הנפגע מהן הוא בן-זוגו, ילדו או הורהו של הפוגע, ולפי החוק הקיים הוא אינו כשר להעיד נגדו.

חיים רמון: יש עבריינים שאינם בוחלים גם בפגיעה בקרובים להם ביותר.

חיים רמון: פגיעה זו אינה מלווה בהכרח באלימות ויש שהיא באה לידי ביטוי בעבירות רכוש בלבד, אך גם בעבירות אלה זכאים הקרובים להגנה.

חיים רמון: מקרה שמדגים זאת אירע כאשר בן זייף פנקסי צ'קים של אמו.

חיים רמון: האם התלוננה במשטרה, נחקרה, אך לפי החוק לא היתה כשרה להעיד נגד בנה אף שהיתה מעוניינת בכך.

חיים רמון: החוק המוצע בא למנוע תוצאה בלתי סבירה, אבסורדית זו, וקובע כי אם אדם הגיש תלונה נגד קרובו, לא יחולו הסעיפים השוללים את כשרותו.

חיים רמון: הקרוב, ובמקרה הזה האם, לא היתה חייבת ללכת למשטרה ולהגיש תלונה נגד בנה.

חיים רמון: אך משעה שעשתה זאת, היא הגישה את התלונה, ולכן היא גם תהיה כשרה להעיד במשפט, כי אחרת אין טעם אפילו בהגשת התלונה.

חיים רמון: תיקונים מוצעים נוספים נוגעים להיקף העבירות שבהסדר האי-כשרות.

חיים רמון: כאמור לעיל, לגבי כמה עבירות נקבע שלא יחול הכלל של אי-כשרות קרובים לעדות.

חיים רמון: סוג אחד של עבירות כאלה, עבירות של חבלת גוף או אלימות או איום באחד מאלה - ההנחה לגבי עבירות אלה היתה שחומרתן כה רבה ואינטרס החברה להעניש בגינן כה רב עד שהם מצדיקים גם פגיעה בשלמות המשפחה.

חיים רמון: בעבירות אלה כשר כיום הקרוב להעיד, אם נעברה עבירה כלפיו אם לאו.

חיים רמון: עבירות אחדות מהוות חריג לשלילת הכשרות רק כשהן נעברו בתוך המשפחה, כגון עבירות זנות ותועבה, עבירות מין ופגיעה בקטינים חסרי ישע.

חיים רמון: עבירות אחרות קיימות כיום בין החריגים רק כשהן נעברות בתוך המשפחה.

חיים רמון: בין אלה נכללות עבירות מין.

חיים רמון: את החמורות שבהן מוצע לכלול בין החריגים לכלל האי-כשרות גם כשהן נעברות מחוץ למשפחה, בשל חומרתן הרבה, שאף היא איננה נופלת מעבירות אלימות ולעתים חמורה יותר.

חיים רמון: כמו כן קיימות בספר החוקים עבירות חמורות לא פחות, שאינן נכללות כיום בין החריגים לכללי האי-כשרות, ולכן מוצע להוסיפן להסדר שבחוק.

חיים רמון: לדוגמה, עבירות של פגיעה בחירות.

חיים רמון: כך, חוק העונשין מונה שורת עבירות חטיפה וכליאה.

חיים רמון: עבירות אלה חמורות ביותר - רק היום החלנו דין רציפות על הצעת חוק סחר בבני-אדם - והעונש בשל חלקן מגיע עד 20 שנות מאסר.

חיים רמון: על כן הנימוק של חומרת העבירה, המצדיק הכללת עבירות אלימות ופגיעת גוף בחריגים לכלל האי-כשרות, יפה גם לעניין עבירות הפגיעה בחירות.

חיים רמון: כך גם לגבי עבירות סמים חמורות, כמו סחר בסמים, שתוצאתן, כידוע, עלולה להיות קשה לא פחות מפגיעה פיזית ישירה באדם אחר.

חיים רמון: וכן עבירות של פשע מאורגן והלבנת הון.

חיים רמון: עם זאת, מכיוון שהאחרונות מהוות הרחבה ניכרת של ההסדר באשר לחריגים לאי-כשרות עדות קרובים, מוצע להגביל את אפשרות ההעדה במקרים אלה למצבים שבהם העד איננו קטין.

חיים רמון: אני רוצה להסביר את הסעיף הזה, כי היה עליו דיון גם בוועדת השרים לענייני חקיקה, וההצעה המקורית שונתה.

חיים רמון: למשל, בנושא הלבנת הון, כאשר ילד קטין שומע בביתו שהאבא פתח חשבון בנק בשווייץ, נניח, ולהביא אותו לעדות זה דבר בלתי תקין, בלתי סביר - לכן אמרנו שבמקרים הללו ניתן יהיה להעיד אך ורק במצב שהעד איננו קטין.

חיים רמון: התיקון המוצע פותר, אם כן, בעיות מעשיות העולות מההסדר הקיים כיום, וכן קובע הסדר אחיד יותר.

חיים רמון: החוק הזה, אף שהוא כבר הובא לכנסת, נדמה לי ב-2002 או 2003, בפעם הראשונה, אני רואה בו נדבך נוסף במאבק באלימות במשפחה, בפשעים חמורים, וחלק מהמלחמה הזאת, שכולנו מדברים עליה הרבה, מחייב אותנו גם לחקיקה שתאפשר מאבק יעיל יותר בפשעים חמורים.

חיים רמון: לאור כל האמור אני מציע לכנסת לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים רמון: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לשר המשפטים חיים רמון.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת זבולון אורלב - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה - - -

גאלב מג'אדלה: נשארתי רק כדי לעשות לך מבחן, אם תבטא את השם שלי נכון - - -

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי - - -

יעקב מרגי: - - -

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ואסל טאהא - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גם כאן ניכרת בחוק עבודה עדינה שנעשתה ועבודת חשיבה רבה שנעשתה במשרד המשפטים, ובסך הכול אני בהחלט תומך בכיוונו הכללי של החוק.

דב חנין: אני תומך בכך שהמשפחה לא תהיה בועה של הגנה מפני תחולתם של דיני העונשין כאשר יש פגיעות בתוך המשפחה, כאשר בן המשפחה הוא הנפגע, כאשר בן המשפחה הוא המתלונן.

דב חנין: כאשר יש מצבים של אלימות במשפחה, עבירות בתוך המשפחה, ודאי שהמשפחה איננה יכולה להיות עיר מקלט לעבריינים, ולכן אני תומך במגמתו הכללית של התיקון המוצע.

דב חנין: אבל אני חייב לומר לכם, שאני מתייחס בדאגה לעובדה שבאותה מסגרת נכללו גם סעיפים נוספים.

דב חנין: ויאמר אדוני השר, ואני אסכים אתו אפילו בכך שמדובר בעבירות חמורות.

דב חנין: אבל עבירות חמורות שאינן קשורות לעולם המשפחה יכולות להוביל אותנו למדרון חלקלק שבו בהדרגה אנחנו נשחק את הנורמות שבעצם באות להגן על התא המשפחתי ועל היחסים בין הורים לילדיהם בעבירות שאינן קשורות בכלל למעגל המשפחתי.

דב חנין: לכן, אדוני השר, אני חושב שבאותן סוגיות צריכה להיעשות חשיבה נוספת.

דב חנין: החשיבה הנוספת הזאת בהחלט יכולה להיעשות במסגרת ועדת החוקה, חוק ומשפט.

דב חנין: לכן אני לא אתנגד להצעת החוק בקריאה ראשונה, אבל אני מציע לך, אדוני השר, ולמשרד המשפטים, לשקול פעם נוספת כמה מהסעיפים ולראות עד כמה באמת הדברים האלה חיוניים לנו להגנה על אינטרסים חברתיים חשובים, או שאנחנו בקלות רבה מדי מוותרים על הערך הזה שבעצם מוגן בהוראות פקודת הראיות בנושא של עדות קרובים.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ישראל כץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, ההתנגדות או ההתייחסות היא עניינית ויש שיקול ענייני ורציונלי לגבי החוק.

טלב אלסאנע: יש טעם רב בחריגים, אבל יש טעם עוד יותר גדול בהגבלת החריג ובמניעת כפיית מתן עדות של אחד מבני המשפחה, בן נגד אביו, אשה נגד בעלה, והשיקול הוא ברור.

טלב אלסאנע: זה עשוי להביא לפגיעה קשה בתא המשפחתי כאשר מאלצים בן להעיד נגד אביו או אשה להעיד נגד בעלה.

טלב אלסאנע: לכן היה חריג כאשר מדובר בעבירות בתוך המשפחה.

טלב אלסאנע: כאשר הבן הוא הקורבן, או הבת או האשה, אז מי יבוא להעיד?

טלב אלסאנע: הרי הוא המתלונן, אם הוא לא יעיד אז אין עבריין, ולכן היה החריג.

טלב אלסאנע: היום באים להרחיב את החריג הזה, ואם ממשיכים בכרסום, בסוף נגיע למצב שמבטלים אותו לחלוטין, כאשר השאלה הנשאלת היא מה ההיגיון בהרחבת החריג בכל הנוגע לעבירות של החזקת נשק.

טלב אלסאנע: מה ההיגיון?

טלב אלסאנע: למה העבירה הזאת שונה מכל העבירות בחוק הפלילי?

טלב אלסאנע: הרי בכל עבירה אפשר למצוא היגיון כזה.

טלב אלסאנע: כל עבירה היא פסולה, ולכן היא אסורה על-פי חוק.

טלב אלסאנע: מה ההיגיון להתיר או להרחיב את החריג לגבי עבירות הסמים?

טלב אלסאנע: עבירות אחרות לא יותר חמורות?

טלב אלסאנע: כאשר אין קשר בין העבירה לבין הזהות של אחד מבני המשפחה.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, ההרחבה הזאת שוברת את האיזון הדרוש בין שמירת שלמות התא המשפחתי לבין גילוי האמת ומתן האפשרות לבית-המשפט לבחון ולבדוק, להגיע להחלטה נכונה ולעשות משפט צדק.

טלב אלסאנע: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הדקה וחצי שנותרה לי כדי להתייחס לדבר נוסף.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שכוח אין משמעו להשתמש בכוח.

טלב אלסאנע: לפעמים הכוח הוא דווקא לא להשתמש.

טלב אלסאנע: אדם חלש נאלץ או נזקק לעתים קרובות להוכיח שהוא חזק, ולכן הוא תמיד משתמש מייד בכוח.

טלב אלסאנע: בכל העולם – וגם במערכת הבין-אישית, לא צריך להיות בין-מדינתית – משתמשים בכוח כמפלט האחרון, כאשר כל האופציות האחרות נכשלות וכאשר אין ברירה.

טלב אלסאנע: מה שקורה כאן הוא, שממשלת ישראל מסיבה כלשהי, או של חולשה או של חוסר ביטחון עצמי, מייד קופצת לכוח ולעוד יותר כוח ולעוד יותר כוח.

טלב אלסאנע: השפה שהיא משתמשת בה היא גם שפה של כוח.

טלב אלסאנע: השאלה היא מדוע זה קורה.

טלב אלסאנע: איך זה יפתור את הבעיה, האם חסרים כאן כוחות של הרס ונזק באזור, או שחסרים כאן שכל ושפיות?

טלב אלסאנע: לכן, את השימוש בכוח צריך להשאיר כאופציה אחרונה, כאשר ייכשלו המאמצים האמיתיים.

טלב אלסאנע: ממשלה לא נבחרה אך ורק על מנת להזיז טנקים – את זה המטה הכללי יכול לעשות.

טלב אלסאנע: ממשלה נבחרה על מנת לנהל מדיניות, על מנת לפתור משברים באמצעות הידברות.

טלב אלסאנע: זה המבחן האמיתי שלה.

טלב אלסאנע: עד היום אנחנו לא רואים אותה מתפקדת בצורה הנכונה.

טלב אלסאנע: אני מופתע שאני דווקא שומע מאסמאעיל הנייה, שמפציצים את הלשכה שלו אתמול ומפגיזים את רצועת-עזה – הוא פונה בקריאה לשמור על חייו של החייל.

טלב אלסאנע: זו התנהגות אחראית.

טלב אלסאנע: מה עושה הממשלה?

טלב אלסאנע: צריך להושיט יד, לפתוח ערוץ של הידברות, למצוא מוצא שקט ומכובד כדי להחזיר את החייל האסיר הביתה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק זיו: חבר הכנסת שמואל הלפרט – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: אני מוותר - - -

יצחק זיו: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: מוותר.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: מי בעד העברת הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט, כהצעת השר?

יצחק זיו: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16) (עדות קרובים), התשס"ו-2006, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק זיו: בעד - 8, נגד - אפס, נמנע אחד.

יצחק זיו: ההצעה הועברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/243).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים.

יצחק זיו: אני מזמין את שר המשפטים חיים רמון.

יצחק זיו: בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (תיקון – כלים להכנת סם מסוכן או לצריכתו), התשס"ו-2006, באה לתקן את סעיף 10 לפקודת הסמים המסוכנים, הקובע עבירה פלילית של החזקת כלים המשמשים להכנת סם מסוכן או לצריכתו שלא בהיתר.

חיים רמון: במצב המשפטי הקיים, הנוסח של סעיף העבירה מקשה את הוכחת העבירה במקום שמדובר בכלים חדשים שאין עליהם שרידי סם.

חיים רמון: לאחרונה התעוררו בעיות דווקא במישור המכירה והייבוא של כלים חדשים.

חיים רמון: כך, בתקופה האחרונה נפוצה תופעה של מכירת כלים לעישון סמים מסוכנים המכונים "באנגים" בקיוסקים, בפיצוציות ובמכולות; שם בני-הנוער נמנים עם קהל הקונים.

חיים רמון: כמו כן מיובאים למדינת ישראל "באנגים" בכמויות לא מבוטלות.

חיים רמון: התיקון גם נועד לעצב ענישה מאוזנת יותר מהמצב המשפטי הקיים, שלפיו העונש עבור החזקת כלים שאינם משמשים לשימוש עצמי הוא 20 שנות מאסר, ואילו לכלים המשמשים לשימוש עצמי העונש המקסימלי הוא שלוש שנות מאסר.

חיים רמון: התיקון פותר בעיות אלה בדרכים הבאות: ראשית, הוא מגדיר את מושא העבירה ככלים המשמשים או שנועדו בעיקר לשמש לשם הכנת סם מסוכן או לצריכתו.

חיים רמון: בכך מובהר שאף אם כלי מסוים עשוי לשמש גם למטרה מותרת, כגון עישון סמים חוקיים, אך עיקר ייעודו – ראו דוגמת ה"באנגים" – הוא השימוש בסמים מסוכנים, החזקתו אסורה.

חיים רמון: שנית, הוא קובע חזקה שהכלים המפורטים בתוספת נועדו בעיקר לשם הכנת סם מסוכן או צריכתו.

חיים רמון: ה"באנג" מפורט בתוספת ככלי מסוג זה.

חיים רמון: שלישית, הוא ממתן את הענישה על החזקת כלים שלא לצריכה עצמית כדי שהיא תשקף את טיב העבירה ואת האיזון הנכון בין החזקת כלים לשימוש עצמי - שלוש שנות מאסר – להחזקתם שלא לשימוש עצמי – חמש שנות מאסר.

חיים רמון: אף שסעיף זה אינו עוסק בעבירה מרכזית שבפקודת הסמים המסוכנים, כגון סחר בסם מסוכן או החזקת סם מסוכן, הוא חשוב כדי להקשות ביצוע עבירות מרכזיות אלה.

חיים רמון: על כן אני מייחס חשיבות לתיקון זה.

חיים רמון: אני מבקש את תמיכתכם בהצעת חוק חשובה זו ומציע שהיא תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לקראת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חיים רמון: תודה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אני מוותר.

גאלב מג'אדלה: זוכר לשר חסד נעורים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: מוותר.

טלב אלסאנע: הבעיה של הסמים היא עבירה מסוכנת.

טלב אלסאנע: זה מספיק.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני רוצה לומר שלאכוף את הצעת החוק הזאת זה לא פשוט.

נסים זאב: כי מה זה "באנגים"?

נסים זאב: חוששים מזה – זה מין מכשיר שמי-יודע-מה – זה בקבוק בסך הכול.

נסים זאב: אלה יכולים להיות גם בקבוקי חלב, שאפשר להשתמש בהם לצרכים אלה.

נסים זאב: אלא מאי – השימוש הוא לשם הכנה לשימוש בסמים.

חיים רמון: חבר הכנסת זאב, מאיפה הבקיאות הזאת?

נאדיה חילו: אני לא ידעתי שזה - - - עכשיו אני יודעת.

נסים זאב: אני אגיד לך את האמת, אני יושב-ראש ועדת סמים.

נסים זאב: הדבר הראשון שדיברו עליו ברשות למלחמה בסמים הוא על הדרך הקלה ביותר להשתמש בסמים - רק להסתובב בכל פיצוצייה ובכל חנות כזאת או אחרת.

נסים זאב: השימוש הוא קל מאוד, אין צורך להתאמץ כל כך כדי להשתמש בסמים.

נסים זאב: זאת אומרת, אם אתה כבר משיג את הסמים - - -

יצחק זיו: אתה נותן שיעור לחברי הכנסת.

נסים זאב: אם אתה משיג את הסמים, לצערי הרב, היום ההברחות והשיטות כל כך מתוחכמות, שעד כמה שמשטרת ישראל מנסה לבלום את המגפה של סוחרי הסמים - אני לא מדבר על המשתמשים בסמים, ששם מדובר בממדים של מאות אלפים, של בני נוער וצעירים שהם תחת השפעת סם.

נסים זאב: בממוצע, מדובר ב-200 נפטרים בכל שנה כתוצאה מצריכת יתר של סמים.

נסים זאב: מדובר ב-300,000 בני נוער ומבוגרים שמשתמשים בסמים.

נסים זאב: מדובר במתמכרים בעשרות אלפים.

נסים זאב: אין שליטה על זה.

נסים זאב: הנושא שנדון היום בוועדת הסמים הוא החומרים הנדיפים.

נסים זאב: לזה למעשה לא צריך "באנגים", בני-הנוער רוצים להשתמש בגז כזה או בגז אחר, בטיפקס או בדבק מגע, יש למעלה מ-100 חומרים זמינים בחנויות כאלה ואחרות, חומרי בניין, גם גז המזגנים, שם לא צריך ללכת לחנות, זה נמצא בכל פינה, או גז צחוק, היום זה דבר שנמצא בהישג יד, הנגישות קלה.

נסים זאב: העליתי היום בוועדה הצעת חוק.

נסים זאב: ההורים לא מודעים מספיק לסכנה הרבה שטמונה בכך.

נסים זאב: למשל, מה הבעיה להריח דבק או טיפקס.

נסים זאב: אחת ההצעות שהעליתי היום בוועדה, ושר המשפטים בוודאי יתמוך - כמו שאנחנו נוהגים לכתוב אזהרה על קופסת הסיגריות להיזהר מפני העישון, אותו הדבר, להיזהר מפני הריח.

נסים זאב: היה מי שאמר, אולי זה ימריץ יותר את התלמידים.

נסים זאב: אין לדבר סוף.

נסים זאב: אם כך, צריך להוציא את האזהרה מהטבק ומקופסאות הסיגריות.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ואסל טאהא – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חברת הכנסת נאדיה חילו - נוכחת.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, השימוש בסמים הפך למכת מדינה, לא מהיום או מאתמול, אלא כבר הרבה מאוד שנים.

נאדיה חילו: התופעה הזאת הולכת ומתפשטת בקרב בני נוער, ולאחרונה אנחנו עדים לזה שגם על מסגרות החינוך התופעה לא פסחה והיא נמצאת שם בממדים גדולים מאוד.

נאדיה חילו: בני נוער שאין להם אפשרות להשיג את הסם מנסים לאלתר כל מיני רעיונות ופתרונות, הם מפעילים את מוחם לצורך העניין, וזה מאוד יצירתי.

נאדיה חילו: חברי, חבר הכנסת שדיבר לפני, הציג את כל מכלול האלמנטים שמשמשים בעיקר את בני-הנוער, כי הם מאלתרים; מאחר שהם לא יכולים לרכוש את הסמים ואת הכלים הרלוונטיים בדרכים ישירות, הם מנסים לאלתר.

נאדיה חילו: הצעת החוק הזאת שמונחת היום היא חשובה מאוד, היא גם מופנית לאוכלוסייה רלוונטית יותר, שהיא אוכלוסיית הנוער.

נאדיה חילו: לאחרונה אנחנו עדים לתופעות נוספות, שמות כאלה ואחרים שאני לא זוכרת את כולם.

נאדיה חילו: רק ביום ראשון, אדוני השר, ביקרתי במרכז לטיפול בנפגעות תקיפות מיניות בבית-החולים "וולפסון", ונודע לי על אחד המקרים שקרו לבחורה שהיתה תחת השפעה של סם שניתן לה.

נאדיה חילו: זה קורה בדרך כלל בסופי שבוע, ימי שישי ושבת - סמים מאולתרים, תחת שמות כאלה ואחרים, שחלקם גובל בדברים שהם מותרים יותר או לא מותרים, והגבול דק מאוד.

נאדיה חילו: הן אפילו לא זוכרות מה קרה להן, זה מנטרל להן את המוח, על מה שביצעו בהן.

נאדיה חילו: זה הסם החדש, הלא-מוכר עדיין, אם הוא חוקי או לא חוקי, הוא מאולתר בכלים כאלה ואחרים, שהם לא רלוונטיים.

נאדיה חילו: הוא משתק את פעולת המוח, הבחורה שהותקפה באופן מיני בצורה חזקה לא זכרה שום דבר; מצאו אותה ברחוב והיא לא זכרה שום דבר.

נאדיה חילו: לדעתי, הצעת החוק היא חיובית מאוד ותתרום לא מעט לבלימת תופעת העבריינות והשימוש בסמים, בעיקר בקרב הנוער.

נאדיה חילו: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

יצחק זיו: חבר הכנסת יורם מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את שר המשפטים על התיקון לפקודת הסמים.

יורם מרציאנו: אני חושב שאחד הנושאים הבוערים בעצמותיה של החברה הישראלית הוא המלחמה בסמים.

יורם מרציאנו: לבית הזה - באישור ועדת הבחירות שבה ישבו שופטים – כמעט נכנסו חברי כנסת שתומכים בליגליזציה של סמים קלים.

יורם מרציאנו: אני אומר לכם מתוך היכרותי את העניין, מתוך עבודה של הרבה שנים בעיר לוד - אין סמים קלים.

יורם מרציאנו: כשאנחנו מדברים על "באנגים", או על שימוש בסם קל כזה או אחר, שמישהו אולי חשב להביא לתוך הבית הזה כדי שנאשר אותו, אני אומר לכם שזה מתחיל בסם קל וברוב המקרים נגמר בסמים קשים.

יורם מרציאנו: לצערי הרב, אני רואה את זה בעירי, שפעם מישהו הגדיר אותה כבירת הסמים של מדינת ישראל; בה אני רואה את הנרקומנים האלה.

יורם מרציאנו: לא אחת דיברתי אתם, עם המסכנים האלה, והם אמרו לי: התחלנו בסמים קלים וגמרנו בסמים קשים.

יורם מרציאנו: מי שנהנה מזה בסוף זה אותם סוחרי סמים שהורגים את הילדים שלנו.

יורם מרציאנו: אדוני השר, אני קורא על הרצון שלך, של משרד המשפטים, להילחם מלחמת חורמה בפשע המשתולל בחברה הישראלית.

יורם מרציאנו: הפשע מתחיל באותם סוחרים קטנים ונגמר בסוחרים גדולים.

יורם מרציאנו: לא נותר לי אלא לברך אותך על ההצעה שלך, ואנחנו נתמוך בה.

יורם מרציאנו: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת מרציאנו.

יצחק זיו: חבר הכנסת שמואל הלפרט – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: אני מוותר, בתנאי אחד, שכבוד השר יתפלל בפני העולם כולו ויעשה כמיטב יכולתו - - -

יעקב אדרי: כולנו מתפללים.

אברהים צרצור: יתפלל בדרכו הוא.

אברהים צרצור: כולנו מתפללים, רק בדרכים שונות.

יצחק זיו: אנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: מי בעד העברת הצעת החוק לוועדת החוקה, חוק ומשפט?

יצחק זיו: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 8) (כלים להכנת סם מסוכן או לצריכתו), התשס"ו-2006, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק זיו: בעד - 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה עברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/250).

יצחק זיו: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות לבנים (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר המתאם, יעקב אדרי, לנמק את ההצעה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להצטרף ולברך את שר המשפטים על החוק הקודם.

יעקב אדרי: זה חוק חשוב מאוד.

יעקב אדרי: אמרו חברי כמה נושא הסמים מכה בנו, ומי כמונו, אלו שמטפלים ועוסקים בנושא הזה, יודע כמה זה חשוב.

יעקב אדרי: אז באמת, ברכותי לשר המשפטים, שהביא את הצעת החוק מהר, ואני מקווה שבאמת בוועדה זה יפעל מהר, ידונו על זה מהר ויסיימו את הנושא החשוב הזה.

יעקב אדרי: אני מביא היום הצעת חוק זו, המונחת לפניכם, המוגשת על-ידי ראש הממשלה ושר הרווחה.

יעקב אדרי: היא תוצר של חמש שנות עבודה של משרד הרווחה בניסיון לשלב בנים בשירות הלאומי.

יעקב אדרי: מדובר בבנים אשר לא נקראו לשירות בצה"ל או שקיבלו פטור ממנו, מסיבות בריאות בדרך כלל.

יעקב אדרי: בשירות הלאומי מתנדבות כ-10,000 בנות לפרק זמן של שנה או שנתיים.

יעקב אדרי: ההתנדבות של בנות אלו לשירות לאומי היא תופעה ייחודית ומרשימה בחברה הישראלית.

יעקב אדרי: האפשרות להתנדב לשירות לאומי הוסדרה באמצעות חוק הביטוח הלאומי, אך הוגבלה בזמנו על-ידי המחוקק לבנות בלבד.

יעקב אדרי: בעקבות פניות של בנים הפטורים משירות צבאי אשר רצו להתנדב לשירות הלאומי נוסדה התוכנית הניסיונית לשירות לאומי לבנים.

יעקב אדרי: תוכנית זו הוסדרה במסגרת חוק שירות לאומי בהתנדבות (תוכנית ניסיונית לבנים) (הוראת שעה), התשס"א-2001.

יעקב אדרי: תוכנית זו השוותה את מעמדם של בנים המתנדבים לשירות הלאומי למעמדן של הבנות בשירות הלאומי.

יעקב אדרי: ואולם התוכנית הוגבלה, לפי החלטת הממשלה, ל-250 בנים בלבד.

יעקב אדרי: על-פי הוראות החוק הקיים, תוקף התוכנית הניסיונית הינו עד 31 באוגוסט 2006.

יעקב אדרי: אציין שוב כי אוכלוסיית היעד של התוכנית הינה אך ורק בנים שלא נקראו לשירות צבאי או שקיבלו פטור ממנו.

יעקב אדרי: התוכנית אינה מיועדת לבנים אשר שירותם הצבאי נדחה מסיבות שונות, כמו בחורי ישיבות אשר מקבלים דחייה מטעמי "תורתם אומנותם".

יעקב אדרי: מדובר בשירות לאומי בהתנדבות ולא מכוח חובה כלשהי.

יעקב אדרי: במסגרת התוכנית הניסיונית שהפעיל משרד הרווחה שירתו כ-250 בנים במסגרות חינוך, בריאות, רווחה ועוד.

יעקב אדרי: כחלק מהתוכנית הניסיונית שולבו בשירות הלאומי גם כמה עשרות בנים בעלי צרכים מיוחדים - שיתוק מוחין, פיגור שכלי.

יעקב אדרי: אני חושב שזה דבר חברתי ממדרגה ראשונה, על מנת להכניס לנושא הזה גם אנשים שאין להם שום סיכוי להיכנס לתוכנית הזאת.

יעקב אדרי: השירות של בנים אלו תרם גם לקהילה וגם לבנים עצמם, ויוצר הזדמנות לאנשים עם מוגבלות לתרום לחברה.

יעקב אדרי: לאור הצלחת התוכנית החליטה הממשלה על הפיכת התוכנית הניסיונית להסדר של קבע.

יעקב אדרי: הצעת החוק שלפני

יעקב אדרי: כם מבטלת את חוק התוכנית הניסיונית ומשווה את מעמדם וזכויותיהם של בנים המשרתים בשירות לאומי לאלו של הבנות המשרתות בשירות לאומי.

יעקב אדרי: כעת כבר ממתינים כ-350 בנים להתחלת השירות הלאומי, בתחילת ספטמבר, ושירותם בשירות הלאומי מותנה באישור הצעת חוק ממשלתית זו.

יעקב אדרי: יש לברך את משרד הרווחה על הפעלת התוכנית הניסיונית במשך השנים הללו ועל הבאת הצעת חוק זו לכנסת, להשוואת אפשרויות השירות הלאומי בין הבנות לבנים במדינה.

יעקב אדרי: אבקש להעביר את הצעת החוק לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב אדרי: תודה רבה לכולם.

מגלי והבה: תודה לשר המתאם, השר יעקב אדרי.

מגלי והבה: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהים צרצור - אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין כהרגלו אינו מוותר, אז אני מזמין אותו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, שוב אני חושב שזאת חובה טובה שלי, כחבר אופוזיציה, לברך את הממשלה על הסדרת תחום שבאמת ראוי היה - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת חנין, יצא לך היום לברך זו הפעם הרביעית.

דב חנין: הפעם השנייה.

מגלי והבה: לא, גם בשלושת החוקים הקודמים, אני ספרתי לך, אז אני רוצה לציין את זה.

דב חנין: בהחלט.

דב חנין: כשמגיע אני בהחלט מברך.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק חשוב.

דב חנין: אני חושב שהוא מסדיר סוגיה שמזמן לא היתה צריכה להיות מוסדרת בדרך של הוראת השעה - בחוק, בהסדר ברור.

דב חנין: הרעיון שבחוק הזה הוא רעיון חשוב.

דב חנין: גם בנים, כמו בנות, יכולים לעשות שירות לאומי.

דב חנין: גם בנים, כמו בנות, יכולים לעשות שירות אזרחי, לתרום לחברה במגוון צורות.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, שלא מעטים משתמשים כבר היום בערוץ הזה ועושים מלאכה חשובה וראויה של עזרה בתחום החינוך, בתחום הרווחה.

דב חנין: אלה מערכות מאוד מאוד יפות, שראוי לעודד אותן ולפתח אותן.

דב חנין: אני חייב לנצל את ההזדמנות כדי לומר את דעתי, שאני הייתי מאוד שמח לראות את המצב שבו בעתיד במדינת ישראל, כמו גם במדינות אחרות בעולם, אנחנו נקבע באופן עקרוני שאדם יכול – אדם שאיננו מוכן לשרת בצבא, גם מסיבות של מצפון למשל, יוכל ללכת למסלול חלופי של שירות אזרחי ולבצע שירות לטובת החברה שאיננו פוגע במצפונו ובהכרתו.

דב חנין: החוק המוצע היום עדיין אינו נותן את ההסדר הזה.

דב חנין: הוא נותן הסדר רק למי שכבר קיבל פטור מהשירות הצבאי מטעמים אחרים.

דב חנין: אבל אני מקווה שההתחלה הצנועה הזאת, שנמצאת בהצעת החוק שהממשלה מביאה בפנינו, תוכל להתפתח בעתיד ולהתרחב להסדר יותר ראוי ויותר כולל.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חברי הכנסת, I would like to welcome here our guests from Miami, the guests of Minister Edri.

מגלי והבה: Thank you for coming to and to our Parliament.

מגלי והבה: Thank you.

מגלי והבה: אני קורא לחבר הכנסת חנא סוייד - אינו נוכח.

מגלי והבה: אני קורא לאחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות לבנים היא דבר חדשני, אין ספק.

נסים זאב: עד היום חוק השירות הלאומי בהתנדבות היה אך ורק לבנות, שהיו פטורות מצבא מטעמי מצפון ודת ולא יכלו להתגייס, אבל בכל זאת רצו לשרת את מדינת ישראל ולתרום את תרומתן לקהילה ולציבור.

נסים זאב: כך נשלחו חלקן לבתי-חולים, לבתי-ספר, "יד אליעזר", "יד שרה", הרבה ארגונים וולונטריים ששם משרתות אותן מתנדבות.

נסים זאב: זה היה בזמנו שנה, לאחר מכן עשו את זה שנתיים.

נסים זאב: אני רק רוצה להעיר הערה.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכבוד השר, שהייתי ממונה על תיק הרווחה בירושלים, ומר עזרא ג'אנו היה הממונה הארצי מטעם משרד העבודה והרווחה בכל נושא ההתנדבות של השירות הלאומי, והיה שם חסר תקציבי.

נסים זאב: יש בעיה תקציבית לאותן מתנדבות בשירות הלאומי, אם זה כרטיסיות, אם זה לינות, אם זה פנימיות.

נסים זאב: ההסדרה לא מכבדת את נותן השירות.

נסים זאב: הן נותנות שירות, אבל הן לא מקבלות את המינימום שהן זקוקות לו כדי להגיע למקום – הכרטיסיות.

נסים זאב: צריך להגדיל את התקציב.

נסים זאב: צריך להביא בחשבון כשאומרים: להוסיף מתנדבים, ואני מברך על כך שזה יהיה אצל הבנים, אבל במקביל צריך להגדיל את התקציב לצורך העניין הזה, ואני מקווה שבדיוני הוועדה הנושא הזה יובא בחשבון, ותבורך על כך.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: נא לשבת, חבר הכנסת חנין והשרה, אני מניח שאתם רוצים להשתתף בהצבעה.

מגלי והבה: לאט-לאט.

מגלי והבה: כשכולם ישובים - אני אאפשר לחברי הכנסת להגיע למקומות שלהם.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – 1 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות לאומי בהתנדבות לבנים (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: בעד - 11, נגד - 1, שני נמנעים.

מגלי והבה: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא עוברת להכנתה לוועדת החוץ והביטחון.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות לשרת החינוך.

מגלי והבה: אני מזמין את השרה לכאן, שתוכל להיות עם הפנים לחברי הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי שרת החינוך.

מגלי והבה: שלום לך.

יולי תמיר: שלום וברכה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 33 של חבר הכנסת עבאס זכור: דעות הציבור היהודי על האזרחים הערבים במדינה.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי השרה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זכור נמצא.

מגלי והבה: חבר הכנסת עבאס זכור שאל את שרת החינוך ביום כ"ו באייר התשס"ו (24 במאי 2006):

מגלי והבה: לפי הסקר השנתי שעורך המכון הישראלי לדמוקרטיה, שפורסם ב-9 במאי 2006, ישראל ניצבת כעת במקום ה-20 מתוך 36 מדינות – מדד הדמוקרטיה - ו-62% מהישראלים תומכים בדרישה שהממשלה תעודד הגירת ערבים מהארץ.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נערך סקר דומה בקרב בתי-הספר במדינה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם תוכניות הלימודים בבתי-הספר במגזר היהודי כוללות חומר המעודד התפשטות דעות כאלה בקרב בני-הנוער והתלמידים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה הן תוכניות משרדך למיגור תופעה זו?

יולי תמיר: תודה.

יולי תמיר: לשאלה הראשונה - בשנים האחרונות לא ערך משרד החינוך סקר שבדק עמדות בני נוער כלפי האחר בחברה הישראלית.

יולי תמיר: אנחנו שוקלים את האפשרות לערוך סקר כזה, אם כי, כידוע לך היטב, נערכו סקרים על-ידי גורמים אחרים שאינם משרד החינוך, והם אכן מלמדים על עמדות שלא הייתי אומרת שאפשר להתגאות בהן.

יולי תמיר: אנחנו מתעתדים בשנת הלימודים תשס"ח להרחיב את מקצוע האזרחות לשתי יחידות, ובשנים שיבואו אחריהן - לשלוש עד חמש יחידות.

יולי תמיר: כידוע לך היטב, אזרחי ישראל הערבים הם אזרחים שווים, עם זכויות מלאות, הם כמוני לכל דבר ועניין.

מגלי והבה: אני יכול להעיד על השרה, שהיא אכן עומדת במה שהיא אומרת בנושאים האלה, והיא אכן עושה.

מגלי והבה: שאלה נוספת, חבר הכנסת זכור.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, אני מודה על התשובה.

עבאס זכור: אני רוצה להדגיש דבר אחד: הייתי בטקסים של סוף שנה ושמעתי ילדים ערבים בבתי-הספר היסודיים והעל-יסודיים שרים למען השלום, למען האדם; אני מקווה שילמדו את הדברים האלה גם את הילדים היהודים בבתי-ספר יהודיים, ויהיו גם מפגשים בין שני הצדדים בבתי-הספר.

עבאס זכור: האם יש אפשרות שגם מורים ערבים ילמדו את השפה הערבית בבתי-הספר היהודיים?

יולי תמיר: אנחנו נשקול את האפשרות הזאת, אבל אני כבר רוצה לומר לך, שלנוכח הבקשה לקיים מפגשים בין מורים יהודים לערבים סיכמנו שאכן יתקיימו מפגשים כאלה כבר בהתחלת שנת הלימודים הבאה, והם בהחלט יהוו גורם מרכזי בבנייה המרחבית האזורית שלנו במשרד החינוך, שמורים ממחוז הצפון, יהודים וערבים, ומורים ממחוז הדרום וממחוז המרכז יוכלו להיפגש, לעבוד ביחד, גם ברוח ההתייעלות של עבודה משותפת מרחבית וגם ברוח ההידברות והכבוד ההדדי בין מורים יהודים וערבים.

עבאס זכור: הבקשה לא רק בין מורים, גם בין תלמידים.

מגלי והבה: חבר הכנסת זכור, ניצלת - - -

יולי תמיר: לגבי המורים לערבית, אין לי תשובה כמה מורים נדרשים.

יולי תמיר: אני לא רוצה לומר דבר שאני לא יודעת את התשובה המדויקת עליו.

יולי תמיר: אני אבדוק ואומר לך בינינו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זכור.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 71 של חבר הכנסת דוד אזולאי בנושא: מפגשים בין תלמידים יהודים וערבים.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי השרה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום ד' בסיוון התשס"ו (31 במאי 2006):

מגלי והבה: ביום ב' בניסן תשס"ו, 31 במרס 2006, פורסם ב"כל העיר", כי תלמידי תיכון רבים שהתארחו אצל משפחות ערביות בנצרת בשנה שעברה במסגרת פרויקט דו-קיום, סירבו לארח תלמידים ערבים לביקור גומלין.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הידיעה נכונה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – האם התקיים האירוח?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם הפרויקט מופעל בבתי-ספר אחרים, ואם כן – היכן? 4.

מגלי והבה: האם משרדך מעודד זאת, והאם הוא מודע לסוגיות ההלכתיות הכרוכות בכך?

יולי תמיר: דוד אזולאי הפנה את תשומת לבנו למפגשים של דו-קיום, שכבר אמרתי שאני תומכת בהם בכל לבי.

יולי תמיר: הפרטים על המפגשים ששאלת עליהם אינם מצויים בידינו, הם היו יוזמה פרטית של בתי-הספר, אבל אין שום ספק שהדבר הזה חיובי, ראוי, ואני גם מתכוונת לעודד אותו.

יולי תמיר: העלית את שאלת שמירת השבת.

יולי תמיר: מובן שבכל פעילות שהמשרד פועל הוא מחויב להביא בחשבון את הצרכים של התלמידים, יהודים וערבים כאחד, גם בשמירת כשרות וגם בשמירת שבת וגם בכל נושא ועניין אחר, כך שרוח הפלורליזם איננה רק בין יהודים לערבים, אלא גם בין חילונים לדתיים, ונעשה מאמץ כן ואמיתי, שחשוב לי במיוחד, שישתתפו בתהליך הזה תלמידים מכל מגוון הקהילות שחיות בציבור הישראלי.

מגלי והבה: תודה לשרה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: גברתי השרה, תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשמוע מהשרה דברים ברורים.

דוד אזולאי: האם בדעתך להוציא הנחיות ברורות בעניין הזה, שיאכלו כשר, שלא יהיו חילולי שבת, שהפעילות לא תתקיים בעיצומו של יום השבת?

דוד אזולאי: הרושם שנוצר הוא, שבסופו של דבר מה שיקרה, שהיום היחיד הפנוי זה שבת, ואז משרד החינוך ייתן חסותו לחילול שבת ולילדים שאוכלים לא כשר במסגרת אותם מפגשים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

יולי תמיר: הפעילות בשבת, אם היא לא כרוכה בחילול שבת, כמו מפגשים, שיחות, ביקורים בבתים - כל הדברים הללו ראויים ויכולים להתקיים בשבת.

יולי תמיר: נדאג לכך שלא יהיו הסעות בשבת או פעילויות אחרות שהן בגדר חילול שבת.

דוד אזולאי: זה נקרא לעודד חילולי שבת.

יולי תמיר: חבר הכנסת אזולאי, בעיני שיח רעים עם אנשים בשבת, גם אם אינם בני העם היהודי, אין בזה חילול שבת, יש בזה כדי לכבד את כבוד האדם שנברא בצלם, לשבת ולדבר ביחד.

יולי תמיר: אני לא רואה חילול שבת בלהיפגש או לעשות כל פעילות אחרת.

דוד אזולאי: מפגשים בין יהודים לערבים זה חשוב, לרמוס את דת ישראל זה פחות חשוב.

יולי תמיר: אדוני, למיטב הבנתי לדבר בשבת, להיפגש בשבת - - -

דוד אזולאי: לא ציפיתי לתשובה כזאת.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד שאני מופתע.

יולי תמיר: אדוני, יש לי כבוד רב לדת היהודית, ואני לא חושבת שהיא מונעת מפגשים, שיחות וכל פעילות שאנשים יכולים לעשות בלי לחלל את השבת.

יולי תמיר: אני לא חושבת שאתה יכול למנוע מפגשים שיש בהם גם הגעה למקום כלשהו בערב השבת ויציאה במוצאי שבת ובמהלך השבת פגישה, שיחה, דיון, סדנה, מסוג הדברים שנעשים במפגשים.

יולי תמיר: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שרת החינוך ביום י"א בסיוון התשס"ו (7 ביוני 2006): פורסם ב"הארץ" בב' בסיוון תשס"ו, 29 במאי 2006, כי תוכנית הלימודים במתמטיקה הנלמדת היום בבתי-הספר נכתבה לפני 16 שנה ואינה תואמת את הצרכים החדשים, וכי היום למעשה אין תוכנית לימודים מעודכנת במקצוע זה.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נכון הדבר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן - מדוע משרדך אינו מעדכן את תוכנית הלימודים?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם קיים נוהל לגבי עדכון תוכניות הלימודים במקצועות השונים?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: על-פי הנוהל הקיים, ועדת המקצוע היא זו המגדירה צורך בעדכון התוכנית.

יולי תמיר: בהתאם להנחייתה ובליווי המפקח המרכז - המפמ"ר - על המקצוע, מוקמת ועדת תוכנית, שמתפקידה לקדם את הנושא, לרבות פיתוח חומרי למידה ודרכי הטמעתם במערכת.

יולי תמיר: 100.

יולי תמיר: בית-הספר בתפן חברת הכנסת אורית נוקד שאלה את שרת החינוך ביום י"א בסיוון התשס"ו (7 ביוני 2006): פורסם, כי בעקבות הפסקת תמיכתו של התעשיין סטף ורטהיימר עתיד בית-הספר בתפן להיסגר, וכי תלמידי בית-הספר יצטרכו לחפש מקום לימודים אחר.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם הפרסום נכון?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן - האם יפעל משרדך למניעת סגירתו של בית-הספר, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: משרד החינוך מוקיר ומעריך את הפעילות החינוכית הייחודית הנעשית בבית-הספר בתפן, ועל כן בית-הספר לא ייסגר.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מונתה ועדה פנים-משרדית שנתבקשה לפעול אצל סטף ורטהיימר ולקבל את הסכמתו לכך שבית-הספר יוכל להמשיך ולהתקיים במתכונתו הנוכחית שנה נוספת.

יולי תמיר: במהלך תקופה זו יוקם מבנה קבע חדש שאליו יועבר בית-הספר.

יולי תמיר: על הפרק – כפר-ורדים ו/או כרמיאל.

יולי תמיר: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה שאל את שרת החינוך ביום י"ח בסיוון התשס"ו (14 ביוני 2006): נודע לי, כי בעקבות החלטת עיריית מעלות-תרשיחא להפריט את בית-הספר המקיף בתרשיחא ולהעבירו לרשת "אורט", הזמינה העירייה 55 מורים מבית-הספר לשימוע בנוגע לפיטוריהם.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם הידיעה נכונה?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן - האם יפעל משרדך למניעת הפיטורים, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: תשובת שרת החינוך יולי תמיר:

יולי תמיר: אני מודה ומתוודה שאני מתריעה זה שנים, שהפרטת החינוך והעברה לבעלויות יש בה תועלת, אבל בצדה סכנה רבה.

יולי תמיר: הסכנה היא שהבעלויות אינן ניתנות כלל לפיקוח של משרד החינוך.

יולי תמיר: הן מחליטות כיצד לפעול.

יולי תמיר: יש לנו תמיכה ברשת "אורט".

יולי תמיר: היא מפעילה זה שנים רבות בתי-ספר טובים.

יולי תמיר: דרך אגב, נדמה לי שתרשיחא תרוויח מהמהלך.

יולי תמיר: יש בית-ספר "אורט" מצוין במעלות, ואני חושבת שחייב להיות גם בית-ספר דומה בתרשיחא עצמה.

יולי תמיר: אבל, לגבי פיטורי מורים ברשתות ובבעלויות, אני לא יכולה למנוע מהרשת לפעול על-פי שיקול דעתה.

יולי תמיר: אנחנו תמיד פונים ומבקשים שבהחלפת בעלויות מקומם של המורים יישמר, ובוודאי זכויותיהם יישמרו, אבל אין לנו דרך למנוע החלטה של בית-הספר.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: גברתי השרה, הבנתי מהתשובה שלך שמשרד החינוך לא מעורב.

יולי תמיר: נכון.

גאלב מג'אדלה: איך זה יכול להיות?

גאלב מג'אדלה: יש כאן אולי אי-הבנה.

גאלב מג'אדלה: עיריית מעלות-תרשיחא החליטה להפריט את בית-הספר - לא הנהלת בית-הספר החליטה להפריט את בית-הספר.

גאלב מג'אדלה: כאשר עירייה רוצה להפריט בית-ספר - ואנחנו קודם כול נגד הפרטה, הפרטה היא לא לטובת התלמיד ולא לטובת ההורים - אבל כאשר עיריית מעלות-תרשיחא רוצה להפריט בית-ספר, יש כללים ויש נהלים ויש שמירה על זכויות המורים ושמירה על בית-הספר.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה שהשרה תבטיח שמשרד החינוך ישמור שמירה קפדנית ואיתנה על הדברים האלה.

יולי תמיר: חבר הכנסת מג'אדלה, המורים האלה מעולם לא הועסקו על-ידי משרד החינוך.

יולי תמיר: מה שקורה בחינוך העל-יסודי - המורים מועסקים על-ידי הרשות, והרשות היא זו שמחליטה איזה חוזה ועם מי היא חותמת.

יולי תמיר: יש אומנם ארגוני מורים, ואם הפיטורים ייעשו שלא כדין גם אנחנו נזדעק וגם ארגוני המורים.

יולי תמיר: חשוב להבין שהתהליך שמתקיים במדינת ישראל בשנים האחרונות מותיר בידי הרשויות את היכולת לפטר ולשכור מורים, וגם להחליט על בעלויות של בתי-הספר התיכוניים.

יולי תמיר: מה שנעשה כאן, החליטה העירייה לעשות מהלך יחד עם "אורט", יהיה עכשיו בתרשיחא בית-ספר "אורט תרשיחא".

יולי תמיר: במסגרת הזאת המורים שהעירייה העסיקה – לא אני העסקתי – העירייה היא זאת שאחראית לשמירה על זכויותיהם.

יולי תמיר: אנחנו, כמובן, כפי שאמרתי, נפנה ונבקש שהכול ייעשה כדת וכדין והזכויות יישמרו, אבל לא אני המעסיק, לא אני המפטר, ולכן אני רק צד שיכול להביע דעתו אבל לא לנהל את המהלך הזה שמתנהל בין העירייה ל"אורט".

גאלב מג'אדלה: - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת מג'אדלה, שאלת וקיבלת תשובה מנומקת ומפורטת.

משולם נהרי: אני רוצה להשלים למה הוא מתכוון.

משולם נהרי: כשמשרד החינוך מתקצב את המערכת, יש לו גם מה לומר לגבי כל שינוי במערכת.

יולי תמיר: לכן אמרתי שיש לנו מה לומר כשאנחנו דורשים שהמהלכים האלה ייעשו באופן הוגן.

יולי תמיר: אבל, השר נהרי, אתה יודע היטב עד כמה קצרה ידו של משרד החינוך, בגלל המבנה הזה, להכתיב את אופן שכירת המורים בחטיבות העליונות.

משולם נהרי: אבל הוא נותן את הרשיון, ואם הוא לא נותן את הרשיון אין תקציב.

יולי תמיר: אני לא מניחה שאנחנו נשלול מעיריית תרשיחא את האפשרות להקים שם בית-ספר "אורט", שהוא בית-ספר איכותי וטוב.

משולם נהרי: זה דבר אחר.

יולי תמיר: אני חושבת שאנחנו נעמוד על כך שהתהליך כולו - - -

משולם נהרי: שרשת "אורט" תעסיק, זה דבר אחר.

מגלי והבה: אני מניח שהשרה תעמוד על זכויות המורים.

יולי תמיר: אנחנו נפנה ונבקש שזכויות המורים יישמרו.

יולי תמיר: לא הייתי מציעה להרחיק לכת עד כדי מניעת הפתיחה של בית-הספר בתרשיחא.

יולי תמיר: אני חושבת שזה לטובת העיר, כי במקומות שהיא נכנסה אליהם, "אורט" אכן הועילה לחינוך בעיר.

מגלי והבה: אנחנו יכולים להעיד, השרה, שבאמת בית-הספר "אורט" במעלות הוא אחד הטובים באזור.

יולי תמיר: הוא אחד הטובים באזור.

יולי תמיר: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ שאל את שרת החינוך ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006): על-פי חוק הדגל והסמל (תיקון מס' 3), התשנ"ז-1997, על בניין או בחזית כל בניין של מוסד חינוכי מוכר צריך להיות מונף דגל המדינה.

יולי תמיר: מבדיקה שערכתי התברר לי, כי החוק אינו נאכף באופן גורף בכל מוסדות החינוך.

יולי תמיר: רצוני לשאול: מדוע חוק זה אינו נאכף במוסדות החינוך?

יולי תמיר: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יולי תמיר: הנחיות חוזר מנכ"ל מחייבות את המנהלים בבתי-הספר.

יולי תמיר: היערכות משרד החינוך לניצול ראוי של ימי החופשה

מגלי והבה: אנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: היערכות משרד החינוך לניצול ראוי של ימי החופשה - הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מאיר פרוש שמספרה 700.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: לרשותך עשר דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החינוך, עמיתי חברי הכנסת, אנו מצויים עתה בעיצומה של חופשת בתי-הספר, מאות אלפי תלמידים שוהים מחוץ לכותלי מוסדות החינוך, וראוי שניתן דעתנו על תקופה זו משני היבטים: 1.

מאיר פרוש: כיצד נוכל למנוע מבני-הנוער מעשים שנקרא להם, בלשון נקייה ומנומסת, מעשים שליליים, כמו למשל - פחות אלימות, שמאפיינת, לצערנו, מחצית מהתלמידים, על-פי הנתונים של הסקרים; 2.

מאיר פרוש: האם ניתן לנצל את חופשת הלימודים, עד כמה שאפשר, להקניית ערכים שבעולם התורני ובעברית שורשית קוראים להם דרך-ארץ, תרבות והתנהגות בין אדם לחברו, וזאת בלי לפגוע בהנאת חופשת הקיץ.

מאיר פרוש: אני מעלה את הנושא בפנייך, גברתי שרת החינוך, בגלל ההתרשמות של כולנו כי הגעת לתפקידך עם הרבה רצון לרענן את המערכת, וכדאי לחשוב גם על הנושא הזה של חופשת בתי-הספר, על הסכנות ועל הפוטנציאל החיובי, אף שהמערכת עמוסה במספיק בעיות שדורשות לכאורה פתרונות קודמים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, כולנו מזדעזעים מדי פעם כאשר מתפרסמות בתקשורת ידיעות על אלימות בבתי-הספר.

מאיר פרוש: אני מבקש להתמקד בעיקר בנושא כואב זה.

מאיר פרוש: כולנו זוכרים את הדוח האחרון שפורסם, ולפיו מחצית התלמידים בישראל מעורבים באלימות פיזית וחמישית מהתלמידים חוששים לביטחונם האישי.

מאיר פרוש: זהו דוח שהגיש פרופסור רמי בנבנישתי מהאוניברסיטה העברית, והוא נחשב למקיף ביותר שנערך עד כה במערכת החינוך.

מאיר פרוש: באותו דוח צוין, כי 22% מהתלמידים תיארו אלימות פיזית קשה שהסתיימה בפציעות, בין היתר, תוך שימוש בסכינים ודקירות מסוכנות.

מאיר פרוש: אינני מדבר על אלכוהול ועל הסמים, ירחם השם.

מאיר פרוש: קראנו בימים אלה את ההמלצות של ועדת-עמית, ניצב בדימוס אריה עמית, למניעת אלימות בקרב הנוער, ובין היתר ממליצה הוועדה לכבות את הרמקולים במועדוני הבילוי מדי שעה, ולחייב את הנערים לצפות במשך חמש דקות בסרטון על הסכנות הכרוכות בשתיית אלכוהול.

מאיר פרוש: יש גם המלצות נוספות.

מאיר פרוש: אני שואל: אם ניתן לכבות את הרמקולים במועדונים בכל שעה כדי לבצע פעולה חינוכית, מדוע שלא נחשוב גם אנחנו על ניצול חופשת הקיץ של התלמידים למטרות חינוכיות רחבות, כמובן בדרך מושכלת ואפילו מתוחכמת, בעזרת יועצי חינוך, פסיכולוגים וכדומה.

מאיר פרוש: אני מקווה שזה לא ייחשב לנו ליוהרה, חלילה, אם אומר שאנחנו, בחינוך החרדי, על-פי המסורת החינוכית שלנו, הלכנו לדרך יותר רדיקלית.

מאיר פרוש: אצלנו ממשיכה פעילות חינוכית ולימודית, בהיקף מצומצם יותר, כמובן, גם בחופשה.

מאיר פרוש: אין שחרור מלא ממשמעת חינוכית לימודית גם בימי הקיץ.

מאיר פרוש: זה נותן לי הזדמנות אולי להסביר את תמצית השקפתנו החינוכית ואת המבדיל בינינו לבין החינוך הכללי, וזה מתחיל קודם כול בהתייחסות לילדים כבר בגיל הרך.

מאיר פרוש: יש המחשה מעניינת, כאשר חז"ל מספרים, ואנחנו יודעים שבזמן שבית-המקדש עמד על מכונו, היו בני העם כולו, אנשים, נשים וטף, מצווים אחת לשבע שנים לעלות ולהאזין לקריאת התורה מפי מלך ישראל.

מאיר פרוש: זו מצוות הקהל הידועה.

מאיר פרוש: נשאלת השאלה: האנשים המבוגרים באים ללמוד.

מאיר פרוש: הנשים, אף שפטורות ממצוות שהזמן גרמן, באות גם הן לשמוע הלכות.

מאיר פרוש: אבל הטף, מדוע הם צריכים לבוא למצוות הקהל?

מאיר פרוש: הרי הטף אינם מבינים, אז מדוע גם הם מצווים?

מאיר פרוש: מבארת התורה: "ובניהם אשר לא ידעו ישמעו ולמדו ליראה את ה'".

מאיר פרוש: כלומר, גם אם עדיין אין ביכולתם להבין - ישמעו ולמדו.

מאיר פרוש: כך גם מקנים להם יראת שמים.

מאיר פרוש: בימינו היו אומרים בוודאי שהטף והילדים יספגו את החוויה, את ההתרשמות, את המאורע העצום.

מאיר פרוש: חז"ל אמרו: "ולימדתם את בניכם לדבר בם" - מכאן אמרו, שכשתינוק רק מתחיל לדבר, אביו מדבר עמו לשון הקודש ומלמדו תורה.

מאיר פרוש: ובכלל, לזהות בין דרך החיים של ההורים לזו של הילדים, מעלה גדולה וחשובה.

מאיר פרוש: בכך נוצר רצף של דורות המתחנכים באותו סגנון חיים ולאותם ערכים.

מאיר פרוש: הילד הקט המקבל את חינוכו התורני סופג לתוכו את אותה תורת חיים שבה נהגו אבותיו ואבות אבותיו, והוא, הילד, בעינינו חוליה נוספת ברצף של חוליות זהות ומתאימות המהוות יחד את השלשלת והבניין של תולדות האומה.

מאיר פרוש: לכן אנחנו מקדישים וממקדים את כל הווייתנו בחינוך הילדים שלנו ובדרך הייחודית לנו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר על עיסוקי הציבוריים, ובתוכם, ואולי בראשם, בנושא החינוך - ביום אחד בשבוע הזה, המעט שעשיתי למען החינוך החרדי, וזה רלוונטי לנושא שאנחנו דנים בו, ואסביר בהמשך.

מאיר פרוש: ביום שלישי שעבר, בלילה, השתתפתי בחנוכת מבנה חינוכי גדול של חסידי בעלזא במושב בית-חלקיה של המועצה האזורית נחל-שורק, שנבנה על-ידי משרד החינוך והתרבות.

מאיר פרוש: אכן, בעזרת משרד החינוך וגם בעזרתם של תורמים חסידים ואוהדים של כבוד קדושת האדמו"ר מבעלזא שליט"א, והיתה לי הזכות - אני מדגיש: הזכות - להיות השתדלן במשרד החינוך לקבלת המימון להקמת מבנה זה.

מאיר פרוש: מבחינתנו, "זה היום עשה ה' נגילה ונשמחה בו".

מאיר פרוש: למחרת, ביום רביעי בערב, השתתפתי בהנחת אבן פינה לתלמוד-תורה כלל-חסידי ביישוב אלעד.

מאיר פרוש: ראש המועצה, איש רב-פעלים, הרב צביקה כהן, הצליח לגייס מימון ממשרד החינוך לבניית המבנה.

מאיר פרוש: גם שם המבנה יהיה במימון משרד החינוך, כמו שאמרתי.

מאיר פרוש: זה עוד אירוע משמח שאנחנו מודים עליו לבורא עולם.

מאיר פרוש: באותו יום, ביום רביעי בבוקר, היה לי דיון במשרד החינוך, ואספר בקצרה מה היה הנושא שעל סדר-היום.

מאיר פרוש: לפני שלושה שבועות השתתפתי בנצרת-עילית בחנוכת בית-הספר "שובו".

מאיר פרוש: גברתי השרה, מה זה "שובו"?

מאיר פרוש: זו שלוחה של מרכז החינוך העצמאי, שמיועדת לילדים שעלו מחבר המדינות, ילדים שלא ידעו מה זה יהודי ולא קראו בחייהם "שמע ישראל".

מאיר פרוש: העלו אותם במסגרת העלייה כאן לארץ, וחלקם גרים גם בנצרת-עילית.

מאיר פרוש: לחינוך העצמאי עם השלוחה שלו, "שובו", יש רשת בתי-ספר, וגם בנצרת-עילית.

מאיר פרוש: ראש העיר מנחם אריאב, יהודי טוב, הסכים לבקשת הרב ליצמן ולבקשתי להעביר ל"שובו" מבנה ישן ששימש בעבר בית-ספר.

מאיר פרוש: מובן שאת המבנה הזה היו צריכים לשפץ, ובתרומה של מאות אלפי דולרים של משפחת פרל באנגליה שופץ המבנה.

מאיר פרוש: בהיותי שם, בנצרת-עילית, לפני שלושה שבועות בחנוכת הבית, נתבקשתי לפעול ליצירת תנאים ולקבלת רשיון על מנת שהמוסד החינוכי הזה "שובו" בנצרת-עילית יוכל להמשיך גם כבית-ספר תיכון.

מאיר פרוש: לפני שאתעכב על המשך הדיון במשרד החינוך ועל הפער בעמדות שלנו ושל גורמי המשרד, אני מדגיש שזהו קציר של יום אחד בשבוע רגיל, והייתי יכול לספר, לו הזמן היה ברשותי, על שבועות רבים של עמל, גם של עמיתי, חברי הכנסת האחרים, שעות ולילות וימים שאנחנו עושים למען החינוך החרדי למען החינוך שתמציתו והווייתו מסירות נפש.

מאיר פרוש: אבל, אני חייב לומר שהחיים שלנו מאוד קשים.

מאיר פרוש: מה שמגיע לחינוך הכללי מכוח החוק אנחנו צריכים - סליחה על הביטוי - "לירוק דם", להיות שתדלנים כדי לקבל זאת.

מאיר פרוש: לנו עושים טובות.

מאיר פרוש: אנחנו צריכים לעבור יום-יום ושעה-שעה את נתיב הייסורים במדינת היהודים.

מאיר פרוש: כאן אני חייב להודות שהיחס של השרה תמיר הוא, איך נאמר, קצת יותר אנושי בהשוואה לקודמיה בתפקיד, במיוחד שניים מהם.

מאיר פרוש: השרה תמיר מגלה יחס - זה נשמע אולי איום להתנסח כך - יותר אנושי ויותר פתוח.

מאיר פרוש: אפילו עוד לפני שהיא נבחרה לתפקיד, אנחנו זוכרים לטוב את עמדתה האמיצה בנושא ההזנה לילדי ביתר-עילית.

מאיר פרוש: אבל, מדוע אני צריך להתחנן שמשרד החינוך יתאמץ, אולי היה צריך לעשות מאמץ ועדיין המאמץ לא הושלם, כדי שיאשר לבית-הספר "שובו" בנצרת-עילית להפעיל תיכון?

מאיר פרוש: עבור מי ביקשנו?

מאיר פרוש: עבור בנים ובנות שההורים שלהם כבר לא ידעו מיהדות, כי הקומוניזם עקר את הדת בברית-המועצות לשעבר.

מאיר פרוש: "שובו" מקרב אותם ליהדות כאן במדינה.

מאיר פרוש: אינני רוצה לתת יותר מדי מחמאות לשרת החינוך, כדי לא לקלקל לה במחנה הפוליטי שלה.

גאלב מג'אדלה: זה בסדר.

מאיר פרוש: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו לא מבקשים חסד.

מאיר פרוש: אנחנו לא מבקשים פריווילגיה.

מאיר פרוש: אנחנו מבקשים שוויון בתקציבים והתחשבות בייחודיות שלנו.

מאיר פרוש: באותו דיון במשרד החינוך לפני שבוע ביקשתי הכרה לתלמוד-תורה ביישוב קדומים, מכיוון שלהורים קשה לשלוח את הילדים הקטנים מקדומים ליצהר, שם כן יש תלמוד-תורה.

מאיר פרוש: מה גם שמדובר במספר תלמידים בכיתה א', שרק לפני חמש שנים למספר זה של תלמידים בתלמוד-תורה בירושלים משרד החינוך היה נותן הכרה, והיום משרד החינוך לא רוצה לתת הכרה לתלמוד-תורה בקדומים, כאשר יש סכנה לנסוע מקדומים ליצהר או הפוך, מיצהר לקדומים.

מאיר פרוש: רשימת הבקשות האלה ארוכה.

מאיר פרוש: כך היה לי באותו יום ובאותו רגע ויכוח קשה על היתר לפתיחת ישיבה ביישוב בית-אל כהמשך לתלמוד-תורה "שער השמים".

מאיר פרוש: בכל רחבי העולם המערבי מושקע היום מאמץ פיננסי גדול בהקניית חינוך מיוחד למיעוטים: בארצות-הברית - לשחורים, לדוברי הספרדית ולאינדיאנים, באנגליה - להודים, בגרמניה - לטורקים, ובצרפת - לצפון-אפריקנים, כי העולם מכיר בזכותו של מיעוט לחנך את ילדיו בשפתו ועל-פי מורשתו.

מאיר פרוש: זוהי זכות אלמנטרית בכל מקום שבו מכבדים את חירויות האדם.

מאיר פרוש: וכאן?

מאיר פרוש: האם כאן, במדינת היהודים, לאחר שהובטח על-ידי בן-גוריון לרב לוין שכל הורה יוכל לחנך את ילדיו לפי מצפונו, לא תוכר זכותם של החרדים לחנך את ילדיהם ברוח המסורת והמורשת העתיקה?

מאיר פרוש: אני אומר בכלל: באיזו גישה אפשר בכלל לדרוש ולאכוף על הכול חינוך שעוד לא הוכח כי הוא מתאים לרוב, אבל ודאי שאינו הולם את כלל הציבור?

מאיר פרוש: ההתנכרות הזאת, מרובת השנים, לזכותה של אוכלוסיית מיעוט להמשיך בדרכה החינוכית הייחודית, אותו חינוך שהיא רואה בו חזות הכול - ההתנכרות הזאת מקוממת, כי היא נובעת מתמהיל של התנשאות ואולי דברים אחרים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני מסכם.

מאיר פרוש: הוויכוח על החינוך החרדי ועל עצמאותו לא החל היום.

מאיר פרוש: הוא עמד על הפרק מראשית שנות המדינה.

מאיר פרוש: היהדות החרדית שילמה שנים ארוכות מחיר כבד של אפליה והתנכרות בגלל רצונה הלגיטימי לשמור על עצמאותה המוחלטת, ועצמאות פירושה: אנחנו רוצים להמשיך בדרכנו, לקבל את הנחיותיהם של מנהיגינו הרוחניים, הרבנים, ואיננו רוצים תוכניות שונות שבאות להכתיב לנו.

מאיר פרוש: אצלנו לעולם לא יהיו, חלילה, תכנים של סיינטולוגיה, שכפי שפורסם מאות בתי-ספר אימצו תוכנית של כת זו.

מאיר פרוש: אצלנו, ברוך השם, אין אלימות וסכינים, כי אצלנו יש "ראשית חוכמה יראת ה'" ו"אם אין יראה אין חוכמה".

מגלי והבה: נא לסיים.

מאיר פרוש: אני מסיים.

מאיר פרוש: גברתי השרה, במערכת החינוך שלנו מחנכים לערכי יסוד כמו דרך-ארץ.

מאיר פרוש: חינוך הילדים שלנו, שהוא בבת עינינו, עמד במבחן הדורות וקיים אותנו כעם.

מאיר פרוש: על נפשות ילדינו אנחנו מוכנים גם למסור את נפשנו.

מאיר פרוש: אין כאן מקום לוויתורים, לאיזונים ול"פתיחות", כי יהודים אנחנו - ונקדש על כך שם שמים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חייב תשובה על השאלה: מה לכל זה ולחופשת בתי-הספר?

מאיר פרוש: אולי זה יישמע נאיבי מצדי, אבל, גברתי השרה, אם ועדת-עמית ממליצה על עריכת הפסקות במועדוני בילויים כדי להציג לנוער באמצעים ויזואליים ואחרים מסרים חינוכיים, ואם זה לא נשמע מרחיק לכת - אז מדוע שלא יאמץ משרד החינוך את דרך החינוך החרדי לגבי חופשות הקיץ, כלומר לא חופשה מוחלטת ולא התרת כל רסן ומשמעת, אלא שילוב של מסרים חינוכיים ואפילו קצת השתלמויות בלימודים, והעיקר הקניה של ערכים יהודיים?

מאיר פרוש: אני מציע לשרת החינוך לתת על כך את הדעת במסגרת מאמציה לרענון המערכת הכללית.

מאיר פרוש: תודה.

גאלב מג'אדלה: הרצאה מאלפת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת פרוש.

מגלי והבה: אני מזמין את שרת החינוך להשיב על ההצעה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, הרב פרוש, חברי חבר הכנסת פרוש, האמת היא שאני מודה ומתוודה שיצאתי קצת מבולבלת מתוכן הנושא לדיון, כי התחלנו בחופשה וסיימנו ביהדות.

יולי תמיר: אנסה להשיב על מגוון הדברים שהוצג בדבריך, שהיו אכן מעניינים ומרתקים.

יולי תמיר: באשר לחופשה, אנחנו נערכים כמיטב יכולתנו.

יולי תמיר: אני מודה ומתוודה שהייתי שמחה להיות מתוקצבת בצורה כזאת שתאפשר לי להחזיק את בתי-הספר פתוחים בימי החופשה.

יולי תמיר: בכל המקומות בעולם שאני מכירה, שיש בהם התמודדות עם בעיות שדיברנו בהן - אלימות, סמים ושעמום, שגם הוא בעיה, וסתם הסתובבות ברחובות של ילדים שאין להם מענה אחר - יש נכונות להחזיק בתי-ספר פתוחים והדבר מתוקצב.

יולי תמיר: דרך אגב, במדינות רבות מעבר לים ממשיכים גם במהלך הקיץ להעניק לילדים הדרכות, ספריות ומזון כדי להקל על הילדים שזקוקים לכך.

יולי תמיר: לצערי, משרד החינוך איננו מתוקצב אפילו באופן חלקי על מנת לקיים את הפעילות הזאת.

יולי תמיר: יש פעילות בחברת המתנ"סים, שם נעשית עבודה נפלאה – אני אחזור ואומר גם מעל במה זו, שזו אחת הסיבות להתנגדותי הנחרצת להפרטת המתנ"סים, אני חושבת ששם תיעשה במהלך הקיץ פעילות טובה.

יולי תמיר: תנועות הנוער, על כל מגוון הפעילויות שלהן, תעשינה, כמובן, פעילות טובה, אבל אני הייתי שמחה לו היו לי משאבים להרחיב את הפעילות הזאת ולתגבר אותה.

יולי תמיר: אשר לסוגיה השנייה שהעלית, הרב פרוש, אני מוכרחה להגיד שנדהמתי מהדרך שבה תיארת את הדברים, ואני אומר לך מדוע.

יולי תמיר: האם רוצה הציבור החרדי במדינת ישראל להשוות את עצמו לציבור האינדיאני באמריקה?

יולי תמיר: נדמה לי שעולם הדימויים שהשתמשת בו כאן - -

מאיר פרוש: - - -

יולי תמיר: - - היה מתמיה.

יולי תמיר: כי ראה נא:

יולי תמיר: אם ניקח את הדוגמה שהצגת בפנינו ונהפוך אותה לאבן יסוד ביחסנו לציבור החרדי, נדמה לי שיקומו לא מעטים, אולי אפילו אני אהיה ביניהם ואומר שיש פה החמצה, ואולי אפילו טרגדיה היסטורית, של אי-הבנת מהותו של המיעוט בחברה דמוקרטית, ואולי גם אי-הבנה של מהותה של ישראל כחברה יהודית ודמוקרטית.

יולי תמיר: אבל, אני אומר לך יותר מזה, הרב פרוש: כל אחת ממערכות החינוך האלה – ואני מכירה אותן היטב, כי בתחום התמחותי האקדמית עסקתי שנים רבות בנושא של חינוך של מיעוטים במדינות לאום – כל אחת מהמערכות האלה מחייבת את עצמה בראש ובראשונה לשלושה כללים, שאתה, נדמה לי, לא תשמח להם: תוכנית ליבה, מחויבות מוחלטת ללמד אזרחות, מה שנקרא civics במדינות הים, ונכונות חד-משמעית להיות כפופה לפיקוח ממלכתי.

יולי תמיר: שלושת הגורמים האלה, אם אינני טועה – ונדמה לי שאני מכירה לא מעט את המערכת שאתה אמון עליה – לא עומדים במרכז ההוויה שלכם, ואתם מתנגדים להם התנגדות מרה.

יולי תמיר: לכן, השאלה איך אנחנו מתייחסים היום אל החינוך החרדי, היא שאלה שנשארה פתוחה.

יולי תמיר: שנים רבות היא לא קיבלה מענה.

יולי תמיר: אולי יהיה לנו אומץ פעם לשבת ולדון בה.

יולי תמיר: אחת הסיבות לכך שיש קשיים הולכים ומצטברים היא, שמעולם במדינת ישראל – בוא נודה על האמת, גם אני וגם אתה – לא היה אומץ לשים את השאלה על השולחן ולדון בה.

יולי תמיר: וכל עוד לא דנים בה, ואנחנו תמיד הולכים בדרכים עוקפות, גם הפתרונות הם תמיד עוקפים ולא רצויים.

יולי תמיר: דרך אגב, אינני חושבת שזה לטובת הציבור החרדי או לטובת הציבור החילוני או לטובת כלל מדינת ישראל שפיתחנו לנו מנהג כזה.

יולי תמיר: אבל זה המנהג הרווח במקומותינו, כך ירשתי את המשרד וכך המצב.

יולי תמיר: לגבי הסוגיות הספציפיות שהעלית: משרד החינוך יצטרך – ואני עומדת יום-יום בפני הסוגיה הזאת.

יולי תמיר: אני שמחה שחברי גאלב מג'אדלה מגלה עניין ונשאר פה, כי את אותה סוגיה שאתה מעלה הנוגעת לבית-הספר "שובו", העלו בפני לגבי בית-ספר ביפו היום.

יולי תמיר: ואני אומרת, ראו: זאת החלטה עקרונית שהמדינה צריכה לקבל.

יולי תמיר: אם בתי-הספר הפרטיים שקמים היום למכביר – אני מקבלת עשר פניות כאלה ביום - לכל אחד מהם אני אבנה בית-ספר, אחד זה מפני שהוא ערבי-נוצרי, אחד מפני שהוא חרדי, ואחד מפני שיש לו אורחות דמוקרטיים – דרך אגב, כולם, אין לי התנגדות לאף אחד מהם – בתוך כמה שנים לא יהיה פה חינוך ציבורי.

יולי תמיר: יכול להיות שאתה תאמר שזה לרוחך, אני לא חושבת שזה לרוחי.

יולי תמיר: אז בתוך הבלבול הגדול שאנחנו שרויים בו - אני מקווה שיהיה לי הפנאי.

יולי תמיר: אני אגמור את התהליך האין-סופי של התמודדות תקציבית, ויהיה לי הפנאי לדון – צריכה להיות פה חשיבה מסודרת.

יולי תמיר: עד שזה יקרה, יודע אדוני הרב שעמדתי היא חד-משמעית: אותו כלל יחול על כולם.

יולי תמיר: מה שאני אחליט לגבי בית-הספר של "שובו", אני אחליט לגבי בית-הספר הערבי ביפו ולגבי בית-הספר שפנה אלי עכשיו בהרי-יהודה.

יולי תמיר: כלל אחד לכל ילדי ישראל.

יולי תמיר: אני מקווה שנמצא את הפתרון הטוב ביותר לבעיות האלה.

יולי תמיר: כרגע, נפעל לפי כללים אוניברסליים שיחולו על כולם.

יולי תמיר: יש מקרים שזה יפעל לטובתך, יש מקרים שזה יפעל לטובתו, יש מקרים שאף אחד לא יאהב את זה, אבל אני, כלל אחד יהיה לי, למען כל ילדי ישראל.

יולי תמיר: תודה.

מגלי והבה: תודה לשרה.

מגלי והבה: מה את מציעה, גברתי?

יולי תמיר: אם אנחנו הולכים לדון בעניין החופשה, נדמה לי שאמור להיות דיון על זה בוועדת החינוך של הכנסת, אם אינני טועה.

יולי תמיר: אם יתקיים, או התקיים כבר דיון.

מאיר פרוש: בוועדת החינוך?

יולי תמיר: כן.

מאיר פרוש: אני רוצה לצרף את זה, כי אני גם רוצה להיות שותף בזה.

מגלי והבה: אז אתה מבקש שזה יועבר לוועדה.

יולי תמיר: אין לי שום התנגדות לקיים דיון.

מאיר פרוש: אני הצעתי מליאה, אבל אם השרה מציעה ועדה, אני מוכן לקבל את הוועדה.

מגלי והבה: השרה אומרת שיש דיון.

יולי תמיר: במליאה – מה שיחליט חבר הכנסת פרוש, אין לי שום התנגדות לדיון כאן או שם.

מגלי והבה: אז ועדה?

מאיר פרוש: - - - לוועדה, אני בעד הוועדה.

מגלי והבה: תודה לשרה.

מגלי והבה: מכיוון שיש הצעה אחרת, בבקשה ניתן לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה לשאול או להציע.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, מכובדי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה להודות שהיום למדתי דברים חדשים, השכלתי במעט, והיה שווה וכדאי להישאר במליאה, גם מכבוד הרב וגם מכבוד השרה.

גאלב מג'אדלה: אבל אני רוצה להציע, גברתי השרה, לנושא היערכות משרד החינוך לניצול ראוי של ימי החופשה, למסלול אחד ספציפי: הקייטנות שמתקיימות.

גאלב מג'אדלה: אולי גברתי השרה תואיל להתייעץ עם משרדה, או לחשוב עם משרדה, להקים מטה מיוחד למעקב אחר מפעל הקייטנות, כי לדעתי – ואין מקום להרחבה – שווה לצאת מהשגרה ופעם אחת להקים מטה מעקב לנושא התנהלות הקייטנות לילדינו בקיץ.

מגלי והבה: מה הצעתך, אדוני?

מגלי והבה: אתה רק מייעץ?

מאיר פרוש: מעקב שוטף.

מגלי והבה: מעקב שוטף.

מגלי והבה: אוקיי, בסדר.

גאלב מג'אדלה: אני מציע שהקיץ הזה ילדינו יחזרו הביתה בשלום.

מגלי והבה: אז אתה מציע לוועדה או למליאה?

גאלב מג'אדלה: מצטרף להצעה לוועדה.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים, חברי הכנסת, להצבעה.

מגלי והבה: אז את מציעה ועדה?

יולי תמיר: כן.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

מגלי והבה: חברי הכנסת, תם סדר-היום, ואני רוצה להודות לכל חברי הכנסת ולשרה הנמצאים.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט' בתמוז התשס"ו, 5 ביולי שנת 2006.

מגלי והבה: הישיבה נעולה.