ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השלושים-ושלוש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-07-10 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, י"ד בתמוז, 10 ביולי.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לדיון מוקדם: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בגין תואר אקדמי ראשון), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות שכר לימוד לתואר אקדמי ראשון ולתואר אקדמי שני), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות שכר לימוד לתואר אקדמי ראשון), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ויואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לתאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק הנצחת זכרם ומורשתם של גדולי התרבות הישראלית, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק שוויון הזדמנויות בהשכלה הגבוהה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שיחה חינם למשרדי הממשלה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הגבלת גישה לאתרי אינטרנט למבוגרים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - איסור פרסום בבתי צרכנים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (מאורות בידוד לבעלי-חיים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - חסימת שיחות אירוטיות ואיסור פרסומות בעלות אופי מיני ברדיו טלפון נייד), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פסילה בשל עבירה שגרמה למותו של אדם), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - פרסומות מקומיות בערוצים הקהילתיים והמקומיים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - פרסומות מקומיות בערוצים הקהילתיים והמקומיים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם (תיקון - הרחבת תחולה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - חובת מתן מידע בדבר מספרי טלפון), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - שירות שלא נקבע לו תשלום), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון - איסור שידורי תועבה והפרת זכויות יוצרים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - מסירת מידע על משכנתאות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת קולט אביטל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: שלמות המולדת, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי אבטלה לעצמאים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק יישוב סכסוכי עבודה (תיקון - הפניית סכסוכי עבודה לטיפולו של המוסד לבוררות מוסכמת בשירותים הציבוריים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - פטור לסטודנטים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - אשפוז סיעודי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אפרים סנה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על מלגות סטודנטים בתארים מתקדמים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק המים (תיקון - יום המים הבין-לאומי), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ודב חנין; הצעת חוק המים (תיקון - אמצעי אכיפה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (פקיעת רכישה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת עזמי בשארה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (השוואת מעמד שומרים לעובדי משמרות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת יסודות התקציב (תיקון - תקציב החינוך), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת מתן וילנאי; הצעת חוק הנחה מארנונה לסטודנטים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי הוצאות לתואר אקדמי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - ועדה לפיקוח על שכר בגופים ציבוריים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון - גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון - הרכב הוועדה לבחירת שופטים), מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - מחיקת רישום פלילי על תיק שנסגר בשל חוסר עניין לציבור), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת  גלעד ארדן; הצעת חוק-יסוד: הפסקת כהונה של נבחר ציבור (תיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון - עצירת מירוץ ההתיישנות בעבירות מין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - ריבית על יתרת זכות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק משק החשמל (תיקון - תעריפים מופחתים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק מתן שירות בשפה הרוסית במשרדים ממשלתיים ובתקשורת, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הנחה ממס על דמי הבראה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הורדת שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה (יישום מיידי של מסקנות דוח-וינוגרד), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום המאבק באלימות, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - עסקה לעניין רכישת רכב משומש), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק דיור ציבורי לעולים, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון - ביטול הגבלת התעמולה בשידורי רדיו וטלוויזיה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - הרחבת חובת הדיווח ומסירת המידע), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (איסור חלוקת רווחים לפני כיסוי חובות רעים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תקופת הזכאות לחייל משוחרר), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שימור אנרגיה במוסדות ציבור, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת דב חנין מיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקונים שונים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אורי אריאל; הצעת חוק החברות הציבוריות (הגבלת פיצויי פרישה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - אכיפת התקציב), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (סייג לתחולה בשל חוב המדינה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (הוראת שעה) (תיקון - פטור על הכנסה מהשכרת גן-ילדים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק קביעת אזורי עדיפות, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פטור מארנונה למבני תנועות נוער), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לעידוד מחקר ופיתוח בתעשייה (תיקון - ייצוג הולם לבני שני המינים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פטור מארנונה למבני תנועות נוער), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השוואת זכויות פנסיה לאלמן ולאלמנה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורם מרציאנו; הצעת חוק השוואת זכויות פנסיה לאלמן ואלמנה, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת יצחק זיו ואלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס קנייה (טובין ושירותים) (תיקון - הפחתת מס על רכב), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד פעילות עסקית (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק קליטת העלייה, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - סמכות ועדת האתיקה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק עיגון זכויות החקלאים בקרקע, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אפרים סנה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - שיעור מס אפס על תשלום לבית-אבות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הכרה בניצולי השואה, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - כפל קצבה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת  יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מעונות במקומות עבודה, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - ביטול אגרת הטלוויזיה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שילוב מקורות אנרגיה מתחדשת במערכת ייצור החשמל, התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ודב חנין; הצעת חוק כתוביות בסרטים ובמופעים, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי-חיים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק משק החשמל (תיקון - ועדה מיוחדת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הענקת תעודת הכרה לבוגרי המקצועות הפארה-רפואיים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - חובת הפסקת שירות ללקוח המבקש להפסיק התקשרות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק שחרור על-תנאי ממאסר (תיקון - ביטול שחרור על-תנאי ממאסר עולם), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן; הצעת חוק איסור צילום של נזקק ללא הסכמתו, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - אחוז החסימה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אביגדור יצחקי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - איסור התקשרות לצורך פרסומת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מחיר מרבי עבור חנייה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - חובת סודיות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - הטעיית צרכנים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - מודעה בדבר מצרכים שאינם כשרים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק חסימת אתרים פורנוגרפיים במוסדות ציבור, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - הגבלת מספר השרים וסגניהם), מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (פסילת ראיה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הממשלה (תיקון - הגבלת מספר השרים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הגבלת פיזור הכנסת לפני תום כהונתה (תיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק המפלגות (תיקון - בחירת מועמדים לכנסת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון - הפסקת חיוב בגין פגם), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק העונשין (תיקון  - ענישה בשל אלימות חוזרת), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יובל שטייניץ; הצעת חוק פיצוי בשל כבילת עצור או אסיר שלא כדין (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מעצר ועונש מינימום לנוהג בפסילה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון קבוע או נייד בעת הוראת נהיגה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון - חובת רישום פרטי הפוליסה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת רוחמה אברהם; הצעת חוק לתיקון פקודת מס ההכנסה (זיכוי בעד פוליסה לביטוח סיעודי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בעד פוליסה לביטוח סיעודי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק איסור עיכוב דרכון, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי מחיה, עזרה ללימודים וסידורים לילד נכה עד גיל שלוש), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (סימון מזון מהונדס גנטית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון - מתורגמן בוועדה רפואית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון - אחריות גוף מבוקר), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור פרסום והפצת דברי שקר על כוחות הביטחון של מדינת ישראל, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - איסור עיקול מחשב אישי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק העונשין (תיקון - החמרת העונש המזערי בעבירות מין), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון - סמכות מפקח העבודה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון - שינוי שבוע העבודה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק-יסוד: הוראת התגברות (תיקוני חקיקה), מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק התקשרות המדינה בהסכמים בין-לאומיים, התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק-יסוד: משאל עם, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון - חוק שאינו עומד באמות מידה שנקבעו בחוק-יסוד), מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק-יסוד: הזכות לדיור, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיווג, סימון ואיסור שידורים מזיקים (תיקון - החלת חובת הסימון על פרסומים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הדרכים (שילוט) (תיקון - שלט דיגיטלי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - גמלאות כהכנסה), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין) (פטור מארנונה למסגרות שיקום נכי נפש), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עידוד עסקים קטנים), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי ממשלה (פיטורין) (פטור מארנונה למסגרות שיקום נכי נפש), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ביטוח שאירים לאלמן), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - דמי ביטוח לתרופות אשר מחוץ לסל הבריאות), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת שעות תורנות רצופות של צוות רפואי), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי.

אריה האן: כמו כן הונחה חוברת דין-וחשבון על פעולות מינהל מקרקעי ישראל לשנת התקציב 2005.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: ליושבת-ראש ועדת הכנסת יש הודעה.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

): תודה רבה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביום ל' בסיוון התשס"ו, 26 ביוני 2006, החליטה מליאת הכנסת להחיל את דין הרציפות על הצעת חוק חסינויות וזכויות ארגונים בין-לאומיים ומשלחות מיוחדות (תיקון), התשס"ו-2006, ולהעבירה לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ביקש להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת החוץ והביטחון, מאחר שהתיקון המוצע לחוק עוסק בהענקת זכויות וחסינויות מסוימות לארגונים בין-לאומיים ולעובדיהם, על-פי אמנות בין-לאומיות שישראל צד להן.

): וכן, חוק זה הוכן בזמנו לקריאה שנייה ושלישית על-ידי ועדת החוץ והביטחון, והממונה על ביצוע החוק היא שרת החוץ.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

): גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת את אישורה של הכנסת להודעה זו.

דליה איציק: מי בעד הצעת הוועדה - ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק חסינויות וזכויות ארגונים בין-לאומיים ומשלחות מיוחדות (תיקון), התשס"ו-2006, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

): תודה רבה.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: מצעד הגאווה בעיר הקודש ירושלים;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: הליקוי במערכת ההסברה של מדינת ישראל;

דליה איציק: 5.

דליה איציק: מדיניותה החברתית והכלכלית כלפי האוכלוסייה הערבית;

דליה איציק: 7.

דליה איציק: מדיניותה במישור החברתי, הכלכלי והמדיני

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הראשון על סדר-היום.

דליה איציק: הצעת סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה בנושא: מצעד הגאווה בעיר הקודש ירושלים.

דליה איציק: אני מזמינה אותך, אדוני חבר הכנסת יצחק לוי, לנמק את הצעת האי-אמון במסגרת של עשר דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, ארגון שנקרא "הבית הפתוח" בירושלים מודיע על כמה אירועים שיתקיימו בחודש אוגוסט, וביניהם, המרכזי שבהם, הוא מצעד הגאווה העולמי בירושלים.

יצחק לוי: בכוונתם להזמין את חבריהם, את שותפיהם, ארגונים דומים, להתקבץ בירושלים ולערוך מפגן.

יצחק לוי: המפגן הזה מעורר הרבה מאוד התרגשות סביבו, ואני רוצה להסביר בכמה מלים מה היא ההתרגשות, ואני רוצה להסביר בכמה מלים מה תפקיד הממשלה בעניין, כיוון שעל ההצעה לסדר-היום שהגשתי לפני שבועיים ענה השר אדרי – אני מצטער שהוא לא נמצא, והוא ודאי ירצה לענות אחר כך, הוא ממש - - -

דליה איציק: מדוע השר לא כאן?

דליה איציק: איך הוא ידע להשיב?

משה גפני: איך אפשר לקיים דיון אם אין שר?

משה גפני: בשביל מה יש כל כך הרבה שרים בממשלה הזאת?

דליה איציק: תיכף אני אסביר לך למה יש הרבה שרים - - -

משה גפני: למה, למה באמת?

דליה איציק: מישהו מוכן לקרוא לשר?

דליה איציק: אחרת אני אפסיק את הישיבה עכשיו.

דליה איציק: אדוני השר, זו שאילתא - - -

יעקב אדרי: אני, שוב, זה לא תפקידי.

יעקב אדרי: אני מצטער, הוא לא הגיע, השר בנימין בן-אליעזר.

יעקב אדרי: אני מחפש אותו.

דליה איציק: אבל אתה צריך להשיב, אדוני השר.

יצחק לוי: אז אולי אפשר להמתין.

יעקב אדרי: אני מחפש אותו, נו - - -

דליה איציק: אבל אתה האיש שמשיב, אדוני השר.

יצחק לוי: אפשר לעשות הפסקה בישיבה, על זה היושבת-ראש צריכה להחליט.

דליה איציק: אדוני, אתה האיש המשיב.

דליה איציק: אתה צודק שהשר התורן איננו.

דליה איציק: אני חשבתי שזה סידור ביניכם.

דליה איציק: אבל בכל מקרה אתה חייב להיות כאן, כי אתה השר המשיב.

יעקב אדרי: אכן, כך הדבר.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: הדקה הזאת על חשבוני.

יצחק לוי: תודה.

יצחק לוי: ובכן, השר אדרי, בשם הממשלה, אמר: תראה, זה עניין של העירייה, אבל מובן שאני, באופן אישי, מתנגד שיהיה מצעד כזה בירושלים.

יצחק לוי: כך הוא ענה לי לפני שבועיים.

יעקב אדרי: בשבוע שעבר.

יצחק לוי: בשבוע שעבר – אני חושב שזה היה ביום רביעי לפני שבועיים.

דליה איציק: אפשר לברך אותך, השר אדרי, נכון?

דליה איציק: אתה השר לענייני ירושלים.

דליה איציק: זה נכון?

דליה איציק: מהיום.

יעקב אדרי: נכון.

יעקב אדרי: מהיום.

דליה איציק: נכון.

יצחק לוי: אז קל וחומר שאתה צריך להתייחס לעניין הזה ביתר שאת כרגע; לא רק כנציג הממשלה, אלא ממש כאחראי על התיק.

יצחק לוי: עכשיו, גברתי, מה שקרה זה שיש רוב חברי כנסת שמתנגדים לכך.

יצחק לוי: אני מחזיק בידי רשימה של 50 חברי כנסת שחתמו על עצומה, על בקשה, על דרישה מאותם ארגונים שלא לקיים את זה בירושלים – מסיבות דת, מסיבות של רגש, מסיבות שירושלים היא בעלת אופי מסוים.

יצחק לוי: זה די נדיר שיש כאן חברי כנסת מכל המפלגות – דתיים וחילונים, יהודים וערבים, מקדימה ומהעבודה ושרים – שרים חתמו.

יצחק לוי: השר אדרי אחד מהם.

יצחק לוי: השר בניזרי, השר אלי ישי.

יצחק לוי: שאלתי את השר שמעון פרס, הוא אמר: אני לא נוהג לחתום, אבל אני אתך בעניין הזה.

יצחק לוי: לא צריך לעשות את זה בירושלים.

יצחק לוי: כך אמר לי השר שמעון פרס.

יצחק לוי: יש לי עוד – יש לי רשימה נוספת.

יצחק לוי: שי חרמש ידידי אמר לי אותו דבר; אינני יודע מדוע הוא לא רצה לחתום, אבל הוא אמר:

יצחק לוי: גם אני חושב שזה לא צריך להיות.

יצחק לוי: כמובן, יש עוד – חבר הכנסת ליצמן, פשוט עוד לא השגנו אותו לחתום.

יצחק לוי: אנחנו מגיעים לרוב.

יצחק לוי: 50 חתומים, ויש עוד חברי כנסת שהבטיחו לחתום, שהביעו – בסדר.

יצחק לוי: מה זה אומר?

יצחק לוי: זה לא אומר שום דבר, אולי, לאותם אנשים שמבינים שיש כאן בקשה להתחשב במיוחדותה של העיר ירושלים ולא לעשות את זה בירושלים.

יצחק לוי: מה המיוחדות הזאת?

יצחק לוי: מבחינה דתית, זה מפגן של דבר שאסור על-פי הדת.

יצחק לוי: אסור על-פי התורה, אסור על-פי הקוראן, כנראה אסור על-פי הנצרות.

יצחק לוי: זה אסור.

יצחק לוי: אז לוקחים דבר שהוא אסור, ומפגינים בעדו.

יצחק לוי: איפה?

יצחק לוי: בירושלים.

יצחק לוי: וירושלים היא בעצם העיר שמסמלת את ערכי הקודש של הדתות.

יצחק לוי: היא גם בירת ישראל, והיא בירת ישראל לכל תושביה, ואין הכחשה של העניין הזה.

יצחק לוי: אמרו לי: מה, אתה מכחיש שירושלים היא בירת ישראל של כולם?

יצחק לוי: היא בירת ישראל של כולם.

יצחק לוי: אבל אי-אפשר להכחיש שאופיה של ירושלים הוא עיר הקודש.

יצחק לוי: כששואלים, מה ירושלים בשבילך, רוב היהודים עונים, עיר הקודש, אני חושב.

יצחק לוי: רוב המוסלמים אומרים, עיר הקודש, רוב הנוצרים אומרים, עיר הקודש.

יצחק לוי: אז יש כאן מעשה שמוגדר בדתות כהיפך מקודש, ואני לא רוצה לפגוע באנשים, אני לא רוצה לומר איך הדברים כתובים.

יצחק לוי: כל אחד יודע מה כתוב בתורה.

יצחק לוי: בקוראן – למדתי בימים האחרונים מה כתוב על זה.

יצחק לוי: זה בוודאי ובוודאי לא עניין של קודש.

יצחק לוי: אני לא רוצה להתווכח על העניין עצמו, שאנשים מבוגרים, מותר להם לעשות מה שהם רוצים.

יצחק לוי: גם זה לא ברור ולא מובן מאליו.

יצחק לוי: יש דברים שמבחינה מוסרית אנחנו אוסרים גם אם עושים אותם בחדרי חדרים.

זהבה גלאון: מה לא בסדר?

זהבה גלאון: מה לא בסדר - - -

יצחק לוי: אני אסביר לך.

יצחק לוי: שמעתי את שאלתך, תני לי להסביר.

זהבה גלאון: אבל מי שם אותך לקבוע מה מוסרי ומה לא מוסרי?

יצחק לוי: מכיוון שעכשיו אני מדבר, אני רוצה לומר את מה שאני חושב.

יצחק לוי: אני מתאר לי שתהיה לך זכות להתייחס במשך הדיון, ואז תגידי מה שאת חושבת.

יצחק לוי: יש נורמות מוסריות שמקובלות על כולנו, ויש נורמות מוסריות שלא מקובלות על כולנו.

יצחק לוי: תארו לעצמכם, למשל, שהיה מצעד מסוג אחר, לא מצעד הגאווה.

יצחק לוי: נניח, באמת נניח, שהיה מצעד של גילוי עריות.

יצחק לוי: היו באים אנשים מבוגרים, אב ובת, אם ובן, וצועדים.

זהבה גלאון: ההשוואה מקוממת.

יצחק לוי: אני מבקש ממך, תני לי לדבר.

זהבה גלאון: אבל ההשוואה מקוממת.

יצחק לוי: בסדר, היא מקוממת אותך.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

יצחק לוי: אני ממש מצטער שזה מקומם אותך, מה אני יכול לעשות?

יצחק לוי: אולי תקשיבי.

יצחק לוי: את לא מוכנה להקשיב.

זהבה גלאון: אני הקשבתי.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, את מבקשת סובלנות כלפי מה שהוא דורש.

דליה איציק: הוא מבקש סובלנות - שתקשיבי לו.

יצחק לוי: כרגע אני מדבר על מה שכתוב בתורתנו.

יצחק לוי: את יכולה לחלוק על משה רבנו, את יכולה לחלוק על הקדוש-ברוך-הוא.

יצחק לוי: אני אומר מה שכתוב, מה שלמדנו.

יצחק לוי: אני יכול להראות לך את הפסוקים.

יצחק לוי: אני לא ממציא.

יצחק לוי: אני מדבר על מה שכתוב.

יצחק לוי: יכולתי להביא דוגמאות יותר מקוממות.

יצחק לוי: אבל דווקא הבאתי דוגמה של אנשים בוגרים, לא של גדולים וקטינים, לא כל מיני דברים שבאמת מקוממים את הדעת בגלל כל מיני עניינים – אלא בוגרים.

יצחק לוי: האם אנחנו מסכימים שבוגרים יכולים לעשות מה שהם רוצים?

יצחק לוי: לא.

יצחק לוי: כל מה שהם רוצים?

יצחק לוי: לא.

יצחק לוי: אנחנו שמים גבולות.

יצחק לוי: השאלה רק איפה הגבול.

יצחק לוי: איפה הגבול שלך, איפה הגבול שלי.

יצחק לוי: אני אומר לך איפה הגבול של התורה, אבל בסדר, אני לא דורש מכולם שיקיימו את מצוות התורה.

יצחק לוי: הלוואי שיכולתי, אבל אני לא יכול.

יצחק לוי: אני רק דורש, גברתי, להתחשב בכך שירושלים ואוכלוסיית ירושלים אינן מוכנות למצעד הזה מבחינה רגשית.

אביגדור יצחקי: מה זה קשור לממשלה?

יצחק לוי: תיכף אסביר.

יצחק לוי: יש לי עוד ארבע דקות.

יצחק לוי: אין לך סבלנות.

רן כהן: יותר גרוע - - -

יצחק לוי: אני אומר לך, מבחינה רגשית.

יצחק לוי: צאו לרחובות ירושלים.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, את ירושלמית, את יודעת מה זה לוחות המודעות של ירושלים.

יצחק לוי: ירושלים בוערת.

יצחק לוי: קוראים להפגנות עצומות, קוראים לכל יהודי שיש יראת שמים בלבו לבוא באותו יום לירושלים.

יצחק לוי: עכשיו אני מגיע לשאלתו של חבר הכנסת יצחקי, מה זה קשור לממשלה.

משה גפני: לא קשור כלל לממשלה.

יצחק לוי: זה קשור לממשלה, כי הממשלה אינה יכולה להתנער מאירוע שיכול להביא להתנגשות מאוד חמורה.

זהבה גלאון: אתה כבר - - -

יצחק לוי: זה קשור לממשלה.

יצחק לוי: סליחה, אדוני, תן לי לדבר.

יצחק לוי: אני מבקש ממך.

יצחק לוי: קודם כול, המשטרה היא חלק מהממשלה.

רן כהן: אתה רוצה לתת - - - אתה רוצה שהמשטרה - - -

יצחק לוי: אתה רוצה לתת לי לדבר?

יצחק לוי: באמת, אני לא מבין.

יצחק לוי: המשטרה התערבה בנושא הר-הבית כמה וכמה פעמים.

יצחק לוי: היו בג"צים, בתי-משפט אמרו שמותר לעלות להר-הבית ומותר להתפלל בהר-הבית, ובאה המשטרה ואמרה: לא.

יצחק לוי: המשטרה לא אמרה את זה מעצמה, אלא אחרי התייעצות עם ראש הממשלה.

יצחק לוי: אנחנו יודעים את זה, היינו אז בממשלה.

יצחק לוי: אנחנו יודעים עם מי הם התייעצו, עם מי המשטרה התייעצה.

יצחק לוי: הממשלה באה ואמרה: לא, זה יעורר שפיכות דמים.

יצחק לוי: נכון שמותר לנו להיכנס להר-הבית – אני אישית לא הייתי נכנס להר-הבית, יש לנו מגבלות הלכתיות, אבל לא משנה, לגבי העניין – מותר להיכנס להר-הבית, אבל יש כאן מגבלה.

יצחק לוי: המשטרה אמרה זאת, בהתייעצות ביטחונית.

יצחק לוי: אגלה לך עוד דבר אחד.

יצחק לוי: היה סכסוך בין שתי כנסיות, כאשר אני הייתי סגן שר הדתות, והשר לביטחון פנים היה השר הנגבי, ואני חושב שכבודו היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

יצחק לוי: זה נוגע לעירייה, זה נוגע למשטרה, מה לנו להתערב?

יצחק לוי: היתה התייעצות אצל ראש הממשלה, אדוני, אצל ראש הממשלה - כי שני ארכיבישופים התווכחו מי ייכנס ראשון להדליק את אש הקודש.

יצחק לוי: אני לא יודע אם אתה זוכר את העניין הזה.

יצחק לוי: אז הממשלה לא התערבה?

יצחק לוי: ראש הממשלה התערב אז, כי היתה בעיה בין שתי כנסיות.

יצחק לוי: ואביא לך עוד הרבה מאוד דוגמאות.

יצחק לוי: והנה, לפתע, בעניין הזה, אני מבקש פגישה עם השר דיכטר, והוא: אני לא מתערב, לא מתערב.

יצחק לוי: זה עניין של פרנקו; עניין של זה, של זה - אני לא מתערב.

יצחק לוי: אני מדבר עם שרים אחרים, הם לא מתערבים: אנחנו נגד, אבל אנחנו לא מתערבים.

יצחק לוי: מה זה "לא מתערבים"?

יצחק לוי: מה האדישות הזאת של הממשלה?

יצחק לוי: מה הדבר הזה שהממשלה מורידה מעצמה אירוע שיכול להיות אירוע מאוד כואב בירושלים?

יצחק לוי: הלוואי שהוא לא יהיה.

יצחק לוי: אני נגד כל אלימות, אני מודיע שאני נגד כל אלימות, ואם תהיה הפגנה, אהיה בהפגנה, ואם אראה מישהו מרים יד, אני אגיד לו: אל תרים יד.

יצחק לוי: אבל אם תהיה הפגנה, אני כן אהיה שם.

יצחק לוי: למה?

יצחק לוי: מה זה שהמשטרה לא מתערבת?

יצחק לוי: גברתי, אנחנו דורשים מהממשלה להתערב.

יצחק לוי: אנחנו דורשים מהממשלה להזמין את אלה ואת אלה, לראות מה אפשר לעשות, להביא להורדת המתיחות.

יצחק לוי: לדעתי, האפשרות היחידה להביא להורדת המתיחות היא שזה לא יהיה בירושלים.

יצחק לוי: אם תבוא המשטרה ותגיע להבנות אחרות, בבקשה.

יצחק לוי: אני לא מאמין שתהיינה הבנות אחרות.

יצחק לוי: אבל לא ייתכן: השטח בוער, כל הזמן מחתימים, כל הזמן יש דרישה להפגנות, כל הזמן יש התנגשות בין אנשים, כל הדתות מבקשות, שגריר הוותיקן בא לכנסת, כדי להציג עמדה, והממשלה - - -

זהבה גלאון: אז מה?

יצחק לוי: אז כלום.

יצחק לוי: והממשלה באה ואומרת: זה לא ענייני.

יצחק לוי: רבותי, זה לא ייתכן.

יצחק לוי: אני מבקש שהממשלה תתערב.

יצחק לוי: אני מבקש שהשר דיכטר, או מי שראש הממשלה יחליט, אני לא קובע את סדרי העבודה – או השר אדרי, שעכשיו לקח על עצמו את תיק ירושלים, כך אני שומע; מזל טוב, בהצלחה.

יצחק לוי: אז אולי השר אדרי ייקח על עצמו את העניין הזה.

יצחק לוי: ייקח את העניין, וכן יתערב, וכן יראה מה טובת העיר, וכן יראה מה טובת המדינה, ויראה איך אפשר לכבות את השרפה הגדולה הזאת, שתהיה אם הממשלה לא תעשה שום דבר.

יצחק לוי: אסיים במלה אחת: לא תוכלו להגיד, לא ידענו; לא תוכלו להגיד, לא ידענו את עוצמת הדברים; לא תוכלו להגיד, לא ידענו את עוצמת ההתנגדות; לא תוכלו להגיד, הציבור בירושלים יבוא?

יצחק לוי: באמת, אנחנו מופתעים, מה קרה פתאום, איך זה התעורר, לא ידענו.

יצחק לוי: צריך לטפל בזה עכשיו, לא ביום האחרון.

יצחק לוי: אני מבקש להביע אי-אמון בממשלה בעניין הזה.

יצחק לוי: אם הממשלה תענה שזה עניין של העירייה, אציע לכולם להצביע אי-אמון בממשלה, כי זו ממשלה שמתעלמת מבעיה ציבורית קשה מאוד ולא מוכנה לטפל בה.

יצחק לוי: אם הממשלה תענה: נטפל בעניין הזה – אתה יודע מה, זה יהיה שיפור גדול בעמדת הממשלה.

יעקב אדרי: ואז מה?

יצחק לוי: נשקול את העניין, אם להסיר את האי-אמון או לא.

יצחק לוי: אם הממשלה תגיד: אנחנו לוקחים על עצמנו את האחריות, אנחנו מוכנים לקחת על עצמנו את הטיפול בעניין הזה – זה יהיה דבר חדש, בניגוד למה שענית בשבוע שעבר, אם הממשלה תיקח על עצמה את התיק הזה ותחליט שהיא מטפלת בו.

יצחק לוי: תודה.

אבשלום וילן: מר לוי, שאלתי אותך שאלה - - -

זהבה גלאון: אם הממשלה תאשר את המצעד?

יצחק לוי: אני לא יכול לענות לשניים יחד.

דליה איציק: אדוני, אתה לא ברשות דיבור, תודה לך.

זהבה גלאון: אם הממשלה תאשר את המצעד, מה תעשה אז?

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

דליה איציק: אגב, מתי אמור להתקיים המצעד?

יצחק לוי: ב-10 באוגוסט.

יצחק לוי: בשבוע של ט"ו באב, חג האהבה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לנושא הזה נדרשנו כבר לפני שבועיים או לפני שבוע, והיום אנחנו נדרשים לו, ואני מתאר לי שזה ילווה אותנו עד היום שאולי יהיה או לא יהיה מצעד.

יעקב אדרי: הנושא הזה מעסיק הרבה מאוד אנשים, וכמובן, אמרתי את הדברים שלי אז והפרדתי בין דעתי האישית לדעת הממשלה.

יעקב אדרי: הדגשתי את הדברים.

יעקב אדרי: קודם כול, צריך להגיד את הדברים היבשים, הפורמליים, של העניין: קיום המצעד לא תלוי בהחלטת ממשלה, כן או לא.

יעקב אדרי: צריך להגיד את האמת בקול רם.

יעקב אדרי: כאשר יודעים שכל תהלוכה, כל מצעד – ובירושלים, ברוך השם, יש הפגנות, אין שבוע שעובר בלי הפגנות ותהלוכות – מה לעשות, לפעמים צריך אישור של העירייה, ובכל מקרה צריך את האישור של המשטרה.

יצחק לוי: המשטרה זה לא הממשלה?

יעקב אדרי: אני מגיע גם לזה.

יעקב אדרי: אתה הבאת דוגמה של הפטריארך.

יעקב אדרי: אני הייתי מעורב, בהיותי סגן של צחי הנגבי, אבל המשטרה אמרה: אני עומדת בעניין הזה של שמירת הסדר, והם הביאו עשרות שוטרים לתוך הכנסייה ושמרו על הסדר, כי היה חשוב שזה לא ייגמר בשפיכות דמים.

יעקב אדרי: את זה הממשלה יכולה להגיד למשטרת ישראל, כהנחיה כללית: רבותי, אנחנו רוצים שלא תהיה שפיכות דמים; תגבירו, תוסיפו כוחות, אבל היא לא יכולה להגיד למשטרה – ואת זה אתה יודע - תאשרו או לא תאשרו.

יעקב אדרי: היא לא יכולה.

יעקב אדרי: זה שיקול מקצועי לחלוטין, ואני חושב שחבר הכנסת אהרונוביץ יסכים אתי, שהמשטרה בודקת את כל השיקולים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת יצחק לוי, אני עוסק בהידברות ואני מדבר עם הרבה אנשים בנושא הזה כי אני מבין את הרגישויות שלו.

יעקב אדרי: זה נושא שסוף-סוף מאחד את שלוש הדתות בירושלים בגלל הרגישות שלו - גם המוסלמים, גם הנוצרים, גם היהודים, וכולנו מבינים את הרגישות שלו.

יעקב אדרי: ובכל זאת, דיברתי אתמול עם מפקד המחוז.

יעקב אדרי: אתמול.

יעקב אדרי: לא חלילה הנחיה, אלא שמעתי באופן כללי, והוא אמר שהם מתלבטים, הם בודקים את כל ההיבטים, הם רוצים לבדוק.

יעקב אדרי: נעשית גם עבודת מודיעין נרחבת, ובסופו של דבר מפקד המחוז, אילן פרנקו, יצטרך להחליט, וההחלטה שלו היא החלטה, וגם היא תעמוד בפני מבחן בג"ץ.

יעקב אדרי: ברור לי שהשלב הבא יהיה שירוצו לבג"ץ.

יעקב אדרי: אגב, אני מוכרח להגיד לחברי מיהדות התורה: בשנה שעברה היה מצעד – ודעתי ידועה, אמרתי שבאופן אישי הייתי מעדיף שהמצעד הזה לא יצעד בירושלים, והסברתי גם למה, אף שזכותו של כל מי שרוצה לעשות את אשר חפץ לבו, כמובן, לעמוד בתנאי החוק.

יעקב אדרי: אבל אני, באופן אישי, הייתי מעדיף שבירושלים לא יעשו את זה, בגלל הייחוד שיש בירושלים והקודש שיש בירושלים.

זהבה גלאון: מה, זה פוגע בקודש?

זהבה גלאון: מה קרה?

יעקב אדרי: מה לעשות, יש הרבה אנשים שחושבים - - -

זהבה גלאון: - - - רחמנא ליצלן - - -

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, הרבה אנשים בירושלים חושבים שזה פוגע בקודש, מה לעשות.

יעקב אדרי: זכותם.

יעקב אדרי: מכבדים את דעתך, תכבדי גם את דעתם.

יעקב אדרי: ואני רוצה לשאול את יהדות התורה: בשנה שעברה לא ראיתי שאתם יוצאים מכליכם בעניין הזה.

משה גפני: היתה שפיכות דמים - - -

יעקב אדרי: לא ראיתי - - -

זהבה גלאון: - - -

יעקב אדרי: חבר הכנסת גפני, אני רוצה להגיד לך עוד משהו – ומכיוון שיש בזה גם לא מעט פוליטיקה, אז אני הייתי מצפה - - -

משה גפני: מה זה שייך לפוליטיקה?

יעקב אדרי: אני תיכף אגיד לך, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מה זה שייך לפוליטיקה?

יעקב אדרי: חבר הכנסת גפני, יהדות התורה היא סיעה דומיננטית בעיריית ירושלים.

יעקב אדרי: מדוע אתם לא פועלים שם - - -

משה גפני: עוד איך פועלים.

יעקב אדרי: אני לא ראיתי את הפעילות הרצינית שלכם בעירייה.

יעקב אדרי: אתם מנהלים את עיריית ירושלים.

משה גפני: באמת.

יעקב אדרי: איפה אתם בעניין הזה?

יעקב אדרי: אז אני מציע – אני יוצא בהנחה - - -

משה גפני: למה לא - - - עיריית ירושלים?

משה גפני: - - -

יעקב אדרי: חבר הכנסת גפני, אני רוצה להגיד דבר אחד.

יעקב אדרי: שוב, לא סתם אמרתי – כי הייתי ראש עיר ואני יודע איפה הסמכויות ואיפה אין סמכויות.

יעקב אדרי: במקרה הזה יש לעירייה משקל כבד, אז בוא לא ניתמם ונגיד: העירייה, אין לה שום דבר בעניין.

משה גפני: היא עושה את מה שהיה צריך לעשות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גפני, לא שמעתי, לא ראיתי.

יעקב אדרי: אני שוב מזכיר לך שאתם - - -

משה גפני: אתה מוכן - - - לראש העיר לבטל את זה?

משה גפני: - - - שלא לקבל החלטה - - -

דליה איציק: חבר הכנסת גפני.

יעקב אדרי: לא הבנתי מה אמרת.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: שהממשלה - - - לתת לו גיבוי.

יעקב אדרי: הממשלה – זה לא בסמכותה, ואני מוכן לבוא אתך באופן אישי, לעשות הכול - - -

משה גפני: לא אישי - - -

יעקב אדרי: אני אמרתי לך.

יעקב אדרי: באופן אישי – אני מפריד בין הדברים.

יעקב אדרי: עם זאת, רבותי, מי שמוסמך על-פי חוק – אי-אפשר להתעלם מזה – ואגב, המליאה יכולה להחליט מה שהיא רוצה, הכנסת, אבל אין לזה שום משמעות פורמלית, צריך להגיד את האמת.

יעקב אדרי: מי שיכול להחליט אלה שני גופים - עיריית ירושלים ומשטרת ישראל.

יעקב אדרי: אני עדיין לא שמעתי את החלטת משטרת ישראל בעניין.

יעקב אדרי: בכל מקרה, מן הדין שהדיון הזה יחזור לעירייה, ואני אמרתי את דעתי האישית – ואני אומר אותה בכל מקום - ואני מוכן לסייע, כי אני חושב שצריך להוציא את ירושלים מהעניין הזה.

משה גפני: לממשלה יש עמדה בעניין הזה?

משה גפני: - - -

יעקב אדרי: אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, אל תאלץ אותי לקרוא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעקב אדרי: אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

יעקב אדרי: תודה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא ירי ה"קסאמים" על אשקלון.

דליה איציק: אני מבינה, חבר הכנסת גדעון סער, שחבר הכנסת בנימין נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה - אדוני, אתה מוזמן.

דליה איציק: אדוני, יש לך עשר דקות.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש וחברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להבהיר: הליכוד והאופוזיציה נותנים גיבוי מלא לפעולה הנוכחית של צה"ל נגד גורמי הטרור בעזה.

בנימין נתניהו: אני אמרתי זאת לראש הממשלה ביום הראשון של הפעולה, והעמדה שלנו לא השתנתה.

בנימין נתניהו: אנחנו מחזקים את צה"ל ומפקדיו וחייליו במשימה החשובה הזאת.

בנימין נתניהו: כלומר, אנחנו נותנים גיבוי מלא לפעולה הצבאית של הממשלה, אבל אנחנו באנו כאן היום להביע התנגדות מלאה לפעולה המדינית של הממשלה, או לפחות לתוכנית המדינית שמציג ראש הממשלה, דהיינו המשך תוכנית ההתכנסות.

בנימין נתניהו: מר אולמרט הודה היום, ואני מצטט אותו: "מאז ההתנתקות באוגוסט, לא היה יום אחד של מנוחה עבור אזרחי ישראל".

בנימין נתניהו: מאז ההתנתקות לא היה יום אחד של מנוחה.

בנימין נתניהו: נכון, אי-אפשר היום להתעלם ממה שאומר ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: הסיפא של ההתנתקות, או הרישא של ה"קסאמים" הוא דבר קשה מאוד שמחייב חשבון-נפש.

בנימין נתניהו: והיום רבים במדינת ישראל מבינים שההתנתקות היתה גורם משמעותי, גורם מכריע, בחיזוק ה"חמאס" ועלייתו לשלטון.

בנימין נתניהו: ונכון גם שהיו גורמים אחרים, כמו השחיתות הפושה ברשות הפלסטינית, אבל אין שום ספק שהנסיגה החד-צדדית של ישראל – ללא שום תמורה, ללא סידורי ביטחון, ללא הסכם מדיני – היתה גורם מכריע בעלייתו של ה"חמאס" לשלטון, בחיזוקו של ה"חמאס".

בנימין נתניהו: כי ברחוב הפלסטיני שאלו שאלה פשוטה: למה ישראל נסוגה?

בנימין נתניהו: התשובה: בגלל הטרור.

בנימין נתניהו: מי חולל את הטרור?

בנימין נתניהו: ה"חמאס"; למי מגיע הקרדיט הפוליטי?

בנימין נתניהו: ל"חמאס"; מי קיבל אותו?

בנימין נתניהו: ה"חמאס".

בנימין נתניהו: אבל צריך להגיד שלא רק ה"חמאס" עלה לשלטון.

בנימין נתניהו: לא רק הוא נכנס לניהול הרשות הפלסטינית.

בנימין נתניהו: נכנסו גם כלי נשק קטלניים הרבה יותר ממה שהכרנו; נכנסו גם אמצעים לייצור כלי נשק קטלניים יותר; נכנסו גם מומחים לייצור אותם כלי נשק קטלניים.

בנימין נתניהו: ולכן, אחרי שספגנו 600 "קסאמים" על שדרות ויישובי הנגב המערבי, נחת לפני ימים אחדים "קסאם" – "קסאם" ראשון – בלב אשקלון.

בנימין נתניהו: אגב, מדובר בטיל ששוגר מחורבות אחד היישובים שלנו, שהחרבנו בצפון הרצועה.

בנימין נתניהו: באחד המקרים הבודדים שהיה לי ויכוח עם ידידנו המשותף, שמעון פרס, הוא אמר שעל החורבות הללו הפלסטינים יקימו כפרי נוער, ואני אמרתי שהם ישגרו משם טילים - - -

גדעון סער: מה הוא אמר שהם יקימו שם?

בנימין נתניהו: אמרת.

בנימין נתניהו: יש לי אהדה רבה לשמעון פרס, אבל אני חלוק עליו בכמה דברים.

גדעון סער: מה זה קשור לאהדה?

גדעון סער: אני שואל מה הוא אמר שיקימו שם.

בנימין נתניהו: יקימו שם כפרי נוער.

בנימין נתניהו: אני אמרתי שהם יקימו שם אתרי שיגור לטילים שיונחתו על אשקלון.

בנימין נתניהו: כותרת היום בעיתון, אני מקריא למי שלא ראה: "באשדוד ובקריית-גת נערכים לטילי 'גראד'".

בנימין נתניהו: חשוב, משום שהמקור לידיעה הזאת הוא קצין בכיר במערכת הביטחון, שגם הוא מצוטט בכתבה הזאת.

בנימין נתניהו: אני מצטט אותו: "ארגוני הטרור מגבירים את המאמץ לשגר טילים שמאיימים על אזור גדול בהרבה – טילי 'גראד'.

בנימין נתניהו: הערים הבאות שעלולות לספוג ירי מן הרצועה הן אשדוד, קריית-גת ואופקים".

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, לא אני וחברי באופוזיציה אומרים את זה.

בנימין נתניהו: אומר את זה קצין בכיר בצה"ל.

בנימין נתניהו: נכון שאמרנו את כל זה.

בנימין נתניהו: אמרנו את כל זה, בזמננו, והלוואי שהיינו מתבדים, אבל רבים היום בציבור – רבים מאוד – מתפכחים ומבינים היום על מה דיברנו ועל מה התרענו אז.

בנימין נתניהו: רבים בציבור, אבל נראה שהרבים הללו אינם כוללים אדם אחד, והוא ראש הממשלה, מר אולמרט.

גדעון סער: אבל גם רבים בממשלה.

בנימין נתניהו: אני שומע את ראש הממשלה אומר היום: "לא שיניתי את דעתי בעקבות האירועים האחרונים, אני מתכוון להמשיך בהתכנסות".

בנימין נתניהו: ראש הממשלה לא למד דבר?

בנימין נתניהו: לא למד כלום?

בנימין נתניהו: לא למדת שכשאתה מוסר שטחים ל"חמאס" אתה מחזק את ה"חמאס"?

בנימין נתניהו: לא למדת שהשטחים שאנחנו מוסרים ל"חמאס" לא הופכים לכפרי נוער, אלא לאתרי שיגור של טילים נגד ערינו ואזרחינו?

בנימין נתניהו: לא למדת שלתוך השטח שמסרנו נכנס נשק הרבה יותר קטלני?

בנימין נתניהו: לא למדת את כל זה?

בנימין נתניהו: אבל בבית הזה ובציבור כן למדו את זה.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר שבאולם הזה נוצרה הבנה רחבה משמאל ומימין שאסור להמשיך עם הדרך של ההתכנסות, כי את משטר ה"חמאס" צריך להפיל ולא לחזק.

בנימין נתניהו: צריך לחזק את המתונים ולא את הקיצוניים.

בנימין נתניהו: אם אנחנו רוצים מתונים שותפים, ובסופו של דבר לייצב את הביטחון, לנהל אתם תהליך מדיני, להגיע אתם יום אחד להסדרי שלום, הדבר האחרון שאנחנו צריכים לעשות הוא להמשיך בדרך העוועים הזאת של ההתכנסות.

גאלב מג'אדלה: - - -

בנימין נתניהו: אבל ההתכנסות עושה את ההיפך הגמור.

בנימין נתניהו: ולכן מי שמתנגד להתכנסות היום זה אבו-מאזן, מי שמתנגד להתכנסות היום זה ירדן, מי שמתנגד להתכנסות היום זה המתונים בעולם הערבי והמוסלמי.

בנימין נתניהו: מי שתומך בהתכנסות זה אירן וה"חמאס".

בנימין נתניהו: הם רוצים את זה.

בנימין נתניהו: היום באירופה, באמריקה, תראה, הם לא אומרים לא, קשה להגיד לא - חלק אומרים לא - כי הם מנומסים.

בנימין נתניהו: לכן, כשראש הממשלה בא לשם ומציע לפרק יישובים, נו, אז מה הם יגידו לו, שלא יפרק יישובים?

בנימין נתניהו: הם אומרים לו: תראה, זה אולי בעייתי.

בנימין נתניהו: לפעמים ההתנגדות מוסווית כהסתייגות, אבל זאת התנגדות.

בנימין נתניהו: לכן, כשראש הממשלה אומר, ואני מצטט אותו, זה ציטוט מהיום: "זה יביא לגבולות בטוחים שיוכרו על-ידי הקהילה הבין-לאומית", אני אומר לך, ראש הממשלה, לא בטוחים, לא מוכרים, אף אחד לא מכיר בזה.

בנימין נתניהו: כולם, בלי יוצא מהכלל, אף אחד לא מכיר בזה.

בנימין נתניהו: אז מה תשיג בהתכנסות שאתה ממשיך לדבר עליה באיזה מנטרה חוזרת - והיא אמורה להגן עליך, היא אמורה לשמור על ממשלתך, לשמור על שלטונך.

בנימין נתניהו: מה עשית בהתנתקות הזאת?

בנימין נתניהו: חיזקת את ה"חמאס", קירבת את הטילים, וגם לא יכירו בגבולות הנסיגה.

בנימין נתניהו: ומה יישאר לנו אחרי שתמסור את כל השטח הזה?

בנימין נתניהו: מה יישאר כדי לנהל משא-ומתן בבוא היום, כשה"חמאס" ייפול, בעזרת השם, ותקום הנהגה פלסטינית?

בנימין נתניהו: כך אנחנו מקווים, שתהיה הנהגה שאפשר לנהל אתה משא-ומתן לשלום.

בנימין נתניהו: על מה תנהל אתה משא-ומתן לשלום, על כפר-סבא, על רעננה?

בנימין נתניהו: על מה?

בנימין נתניהו: לכן, חברי הכנסת, אין שום היגיון להמשיך בקו הזה, בשום זמן, אבל בייחוד לא בעת הזאת, בשיא הלוחמה, משום שהדיבורים של ראש הממשלה, שהוא נחוש להמשיך בהתכנסות, מפיחים רוח של תקווה במפרשי ה"חמאס" ו"הג'יהאד" ושאר צוררי ישראל.

בנימין נתניהו: הם שואבים עידוד מהדברים שראש הממשלה אומר היום.

בנימין נתניהו: האבסורד כל כך זועק בעניין הזה, שאפילו בתוך הממשלה, בתוך המפלגה של אהוד אולמרט, כבר שומעים קולות של התפכחות, אפילו קולות של התנגדות.

בנימין נתניהו: שר אחד, השר שטרית, כבר מביע בגלוי התנגדות.

בנימין נתניהו: הוא אומר שאסור להמשיך בדרך הזאת.

בנימין נתניהו: אבל היום שמעתי שר נוסף, את השר בוים, אחד ממקורביו של ראש הממשלה, שאמר: ההתכנסות אינה רלוונטית כרגע.

בנימין נתניהו: הייתי שמח אם הוא היה מוחק את המלה "כרגע", אבל לפחות שר בממשלה אמר שבעת הזאת הדבר האחרון שצריך לעשות הוא להציע את התוכנית הזאת, שרק נותנת ל"חמאס" דלק.

בנימין נתניהו: אבל ראש הממשלה ממשיך בשלו, תוך התעלמות מוחלטת מן המציאות, התעלמות מוחלטת מן התוצאות.

בנימין נתניהו: הייתי אומר לו: לפחות תיישר קו בתוך הממשלה שלך.

בנימין נתניהו: אבל, חברי הכנסת, אנחנו יודעים שזה יהיה קשה, כי שרים בממשלה כבר איבדו אמון בקו של ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אני יודע שרבים בציבור כבר איבדו אמון בממשלה הזאת, בעומד בראשה ובקו שהוא מוביל בו את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: על כן אני מבקש מהכנסת לתת ביטוי, מוקדם, לאי-הסכמה הזאת.

בנימין נתניהו: ייתכן שהיום האי-אמון הזה לא יעבור פה, בין כותלי הבית, אבל הוא כבר עושה את דרכו – הוא עושה את דרכו מהשפלה, הוא עושה את דרכו מכפר-סבא, הוא עושה את דרכו משדרות, הוא מטפס בהר, הוא יגיע ויחנה פה מחוץ לכותלי הכנסת, וזו רק שאלה של זמן, שמה שאני מבקש היום מהכנסת, הכנסת תבצע, ובצדק, כי הממשלה הזאת, עם ההתכנסות, אינה ראויה לאמון.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: בבקשה, אדוני; יש לך עשר דקות.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת בראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, גם אנחנו, חברי הסיעה, נותנים גיבוי והערכה מלאה לממשלת ישראל, לצה"ל, לתושבי הדרום, ומחזקים אותם על הפעולות, על המלחמה בארגוני הטרור.

יצחק אהרונוביץ': בימים אלה מדינת ישראל עומדת באחד המבחנים החשובים בתולדותיה, מבחן ההסברה ומבחן העמידה בחזית אחידה ואיתנה אל מול ארגוני הטרור.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו במלחמה, כדברי ראש הממשלה: "הפעולה תימשך זמן ארוך.

יצחק אהרונוביץ': זו פעולה מורכבת, זו מלחמה שלא ניתן להגדיר לה לוח זמנים".

יצחק אהרונוביץ': זה ציטוט מאתמול, ואני רק מזכיר לראש הממשלה, שאינו נוכח כאן, שברגע שמכריזים או מדברים על זה, לפי חוק-יסוד: הממשלה, סעיף 40, הכרזת מלחמה, צריך להביא את ההודעה בהקדם לכנסת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה ומאמין שהוא בוודאי יופיע בפני הכנסת ויסביר את עמדתו למה אנחנו היום במצב של מלחמה.

יצחק אהרונוביץ': במצב כזה אנחנו מחויבים להציג חומה אחידה ונוקשה נגד ארגוני הטרור ומול דעת הקהל הבין-לאומית.

יצחק אהרונוביץ': זירת המלחמה בטרור אינה מתאפיינת אך ורק בתחום המבצעי, אלא זירת ההתגוששות המרכזית נעשית רוב רובה בכלי התקשורת.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, תרשו לי לומר לכם כי בזירה הזאת נכשלנו כישלון חרוץ.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חייבים לשאוף לניצחון ולהכרעה בתקשורת, לא פחות מאשר לניצחון ולהכרעה צבאית.

יצחק אהרונוביץ': עלינו להבין כי שדה הקרב השתנה, שדה הקרב המודרני מכיל כמה ממדים, והממד התקשורתי משמש כממד נוסף בשדה הקרב, ועלינו לנצח גם בו.

יצחק אהרונוביץ': העליונות הצבאית של צה"ל יכולה להביא אותנו לניצחון בקרב, אך חוסר היכולת ההסברתית יכול להביא אותנו להפסד בקרב.

יצחק אהרונוביץ': היום, יותר מתמיד, ברור כי המחבלים משתמשים בתקשורת על מנת להשפיע על דעת הקהל.

יצחק אהרונוביץ': ארגוני הטרור החלו לאמץ את המודל של ה"חיזבאללה", שמראה כי לחץ תקשורתי על דעת הקהל מניב יותר תוצאות מאשר כל פעולה צבאית.

יצחק אהרונוביץ': אני שואל שוב מדוע איננו מאמצים גישה דומה.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לצאת במתקפת הסברה שבה יצולם כל נפגע חרדה, כל אדם שנפגע חלילה וחס, כל חור בגג בית או בכל מקום אחר, נשים או ילדים שלנו שנפגעים מכל מיני חרדות, גם באשקלון וגם בשדרות, ויצעקו ויזעקו מול המצלמות ביום ובלילה.

יצחק אהרונוביץ': אולי, אולי זה מה שישנה ויחזק את התקשורת.

יצחק אהרונוביץ': אני אתן דוגמה מהתקופה של גל הטרור שהיה לפני כמה שנים, עד לא מזמן, אותו גל טרור שירושלים בעיקר חוותה אותו, אבל גם בכל הארץ, עם המחבלים המתאבדים באוטובוסים.

יצחק אהרונוביץ': אני זוכר את צילומי התקריב שעשינו לאותם נפגעים.

יצחק אהרונוביץ': הראינו את השורות, את האנשים וכל האסון הגדול, ואף שלחנו את האוטובוסים לניו-יורק, כדי להראות את הנזק שנגרם לנו.

יצחק אהרונוביץ': זו חולשה, מפני שמדינת ישראל הכריזה כי לאחר היציאה מעזה היא תצא בתגובה נחרצת נגד תופעת ה"קסאמים", אולם בפועל ממשלת ישראל משלימה עם המצב שבו יורים אל שטחה ומסתפקת במרדפים חסרי תועלת אחרי חוליות המחבלים.

יצחק אהרונוביץ': כך התרגל העולם לקבל את ירי ה"קסאמים" כמצב נורמלי.

יצחק אהרונוביץ': הרי היה ברור שזה רק עניין של זמן עד שה"קסאמים" יגיעו לערים כגון אשקלון ונתיבות, ומחר ייפלו טילי "סקאד" על אשדוד ועל קריית-גת, כפי שצוטט היום בעיתון.

יצחק אהרונוביץ': כדי להתגבר על החולשה היתה מדינת ישראל חייבת להראות בתקשורת את הסבל שנגרם לתושבי העיר שדרות והיישובים הסמוכים לעזה.

יצחק אהרונוביץ': אם אומנם היינו עושים שימוש מושכל בתקשורת, כניסה צבאית לעזה למיגור תופעת ה"קסאמים" היתה מצטיירת בעולם כלגיטימית.

יצחק אהרונוביץ': פן נוסף בכישלון ההסברתי נובע מחוסר האחידות בקו המדיני שהממשלה נוקטת.

יצחק אהרונוביץ': לא מכבר שמענו מפי השר לביטחון הפנים, אבי דיכטר, כי הממשלה תהיה מוכנה לשחרר אסירים בתמורה להחזרת החייל ולהפסקת ירי ה"קסאמים".

יצחק אהרונוביץ': אני מצטט: "אם ישראל תצטרך לשחרר כלואים כדי להחזיר את החייל, היא תעשה זאת.

יצחק אהרונוביץ': עשינו זאת בעבר תמורת שחרור חטופים ותמורת רגיעה".

יצחק אהרונוביץ': באותו יום התבשרנו כי מלשכת ראש הממשלה נמסר כי דבריו של דיכטר נאמרו שלא על דעתו של אולמרט ובלא ידיעתו, וכי ראש הממשלה עדיין מחזיק בדעה שאין לשחרר אסירים פלסטינים.

יצחק אהרונוביץ': אך דיכטר אינו היחיד; שרים כגון חיים רמון ויצחק הרצוג מפזמים בתקשורת, וראש הממשלה צריך להזהיר אותם מפני התנצחויות כאלה ואחרות שרק פוגעות בהסברה הישראלית.

יצחק אהרונוביץ': כל הקו המדיני מבוזר מדי ולא אחיד.

יצחק אהרונוביץ': כך אי-אפשר לנהל מלחמה.

יצחק אהרונוביץ': אני מצטט מאתמול: "ראש הממשלה" – בישיבת הממשלה – "נזף בשרים הנותנים לו ולצה"ל עצות צבאיות בעניינו של החייל החטוף באמצעי התקשורת והפציר בהם שלא להתבטא בעניינים אלה".

בנימין בן-אליעזר: זה לא נכון.

בנימין בן-אליעזר: זה לא נכון.

יצחק אהרונוביץ': זה לא נכון?

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שהציטוט לא נכון, אבל אני מצטט מהעיתון, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': אני אומר: מבוכה ומבולקה.

יצחק אהרונוביץ': וזה מה שאנחנו שומעים רק מישיבות הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': יכול להיות שזה לא נכון, אבל זה הציטוט.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו צריכים להתחיל לעשות שימוש מושכל יותר בתקשורת ולעבור ממצב שבו אנו רק מתגוננים תקשורתית למצב שבו אנו מתקיפים תקשורתית.

יצחק אהרונוביץ': אסור לנו לתת לפלסטינים להכתיב את סדר-היום בדברים הקטנים כגון נפילת פגז או הרג אזרח – שזה חמור וקשה.

יצחק אהרונוביץ': עלינו להכתיב את סדר-היום הגדול ולהצביע על כל ירי ה"קסאמים" והנזקים שנגרמים – וזה לאחר שיצאנו מרצועת-עזה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חייבים להבין שבמלחמה הזאת לא צריך לקשקש, צריך לנצח, וכדי לעשות זאת יש לשאוף לניצחון ולהכרעה בזירה התקשורתית.

יצחק אהרונוביץ': ההסברה הפנימית צריכה להיות אחידה, ואת ההסברה כלפי חוץ, גברתי השרה, צריך להשאיר למשרד החוץ לנהל.

יצחק אהרונוביץ': הם יודעים לעשות את זה בצורה מקצועית ונכונה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, מדינת ישראל נכשלה בניסיון ההסברה.

יצחק אהרונוביץ': איננו נראים טוב לא כלפי אזרחי המדינה, אשר נושאים את עיניהם לעבר פתרון, ולא כלפי העולם, אשר אינו רואה קו אחיד במלחמה אלא מדיניות מבוזרת ולא אחידה.

יצחק אהרונוביץ': על כן אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה תשיב שרת החוץ במשולב על שלוש הצעות האי-אמון.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, סיעת מרצ מביעה אי-אמון בממשלה – ממשלה שמסרבת להפסקת אש, ממשלה שכובשת מחדש את עזה, ממשלה שאינה עושה מספיק מאמצים לשחרור החייל החטוף.

זהבה גלאון: לא ייתכן ששבועיים לאחר חטיפת החייל מדינת ישראל – או בעיקר ממשלת ישראל – עדיין מתבצרת באמירות שאין בינן ובין מדיניות דבר וחצי דבר.

זהבה גלאון: מין אמירות של יוהרה – לא ניתן להוריד את המדינה על ברכיה, לא ננהל משא-ומתן לשחרור אסירים; מין אמירות מסוכנות שלא מובא בהן בחשבון שאנחנו נכנסים למערכה שראשיתה ידועה אך אחריתה מי ישורנה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, מדינת ישראל כבר חיסלה, כבר גירשה, כבר חישפה, כבר גילחה, כבר עשתה כל מה שאפשר לעשות, ולצערי ירי ה"קסאמים" נמשך.

זהבה גלאון: החוצפה לומר שכאשר ירו עכשיו "קסאמים" על אשקלון זאת עליית מדרגה - דין שדרות כדין אשקלון.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את מי שחשב שהוא ייכנס לעזה, יכבוש את עזה, יהיו הרוגים בשני הצדדים וירי ה"קסאמים" ייפסק.

זהבה גלאון: מסתבר שירי ה"קסאמים" לא נפסק, ואני אומרת את זה לצערי הרב.

זהבה גלאון: זהו מצב בלתי נסבל, שיש ירי "קסאמים".

יובל שטייניץ: למה אין ירי "קסאמים" מיהודה ושומרון?

זהבה גלאון: זה מצב בלתי נסבל, שיש ירי "קסאמים".

יובל שטייניץ: למה אין ירי "קסאמים" מיהודה ושומרון?

זהבה גלאון: חבר הכנסת שטייניץ, אם תשמע עד הסוף אולי תבין.

זהבה גלאון: אל תשאל אותי, תשאל את הממשלה.

זהבה גלאון: אני מביעה אי-אמון בממשלה.

יובל שטייניץ: אני אגיד לך למה, כי ביהודה ושומרון היה מבצע "חומת מגן".

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש – אילו אני הייתי מנהלת את הממשלה, אני מניחה שזה היה אחרת, חבר הכנסת שטייניץ, ולך היו ודאי שאלות מסוג אחר.

ראובן ריבלין: את צודקת במאה אחוזים - אם היית מנהלת את הממשלה, היו "קסאמים" ביהודה ושומרון.

זהבה גלאון: מאוד יכול להיות, אדוני, אבל אני רק רואה שהממשלה הזאת כבשה מחדש את עזה, או מנסה לכבוש מחדש את עזה, ומנסה לעשות סדר חדש.

יובל שטייניץ: רק מנסה, לא עושה מספיק.

זהבה גלאון: היא מנסה למוטט את הרשות הפלסטינית, ולצערי זה לא הולך.

זהבה גלאון: ניסו את כל הדרכים הצבאיות; רק דבר אחד לא ניסו, את הדרך המינימלית האלמנטרית המתבקשת, והיא ניסיונות להביא למשא-ומתן באמצעים מדיניים, ראשית לשחרור החייל החטוף, ושנית כדי להגיע להבנות עם הרשות הפלסטינית.

זהבה גלאון: ראש הממשלה שלך התעופף בכל בירות העולם ופגש כבר את בוש, את בלייר, את שיראק, את מובארק ואת עבדאללה.

זהבה גלאון: רק את אבו-מאזן הוא לא פגש.

עתניאל שנלר: הוא ראש הממשלה של כולנו, לא רק שלי.

זהבה גלאון: כל הניסיונות היו למוטט את הרשות הפלסטינית במקום להעצים את אבו-מאזן ובמקום להביא להידברות.

זהבה גלאון: מישהו חושב כאן שהידברות היא כניעה?

זהבה גלאון: אני מאוד הצטערתי ש"החמאס" עלה לשלטון, אבל מה לעשות?

זהבה גלאון: אני לא בחרתי את הרשות הפלסטינית.

זהבה גלאון: האם יש כאן מישהו שחושב שעכשיו ייכנסו לעזה, יכבשו את עזה וכך תתמוטט הרשות הפלסטינית ותקום כאן רשות פרו-ישראלית?

זהבה גלאון: מישהו עדיין מאמין שאפשר לעשות את הדברים האלה בכוח הזרוע במקום למצות מהלכים מדיניים?

זהבה גלאון: יש מי שבישיבות הממשלה עולה על סולמות, אבל אחר כך הוא יצטרך לחפש סולמות לרדת מהעץ – הוא לא ישחרר אסירים?

זהבה גלאון: הרי אין במדינת ישראל אדם שלא יודע – לא מבין, לא מקווה ומאמין – שכאשר המדינה שולחת חיילים להגן עליה היא נותנת להם את התחושה ואת הידיעה שהיא תעשה הכול כדי להגן עליהם.

זהבה גלאון: לכול ברור שזה יקרה, וברור שזאת שאלה של מחיר, אבל זאת שאלה של עיתוי – מה יקרה עד אז.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת שאנחנו מנהלים מדיניות של יוהרה חסרת תבונה, מדיניות של כיבוש עזה מחדש.

זהבה גלאון: כבר שכחנו מה היה ב-1982: נכנסו רק 40 קילומטר, "אורנים קטן".

זהבה גלאון: ראינו איך "אורנים הקטן" הזה נהיה "אורנים גדול", כי בממשלה יש כנראה אנשים שצריכים להוכיח שהם קשוחים יותר בגלל העובדה שהם חסרי – או נעדרי – גב צבאי, יכולת צבאית או ניסיון צבאי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל אינה יכולה להפקיר חיילים חטופים, וזה מה שהממשלה הזאת עושה בכך שהיא מתבצרת ואומרת שהיא לא מוכנה לשחרר אסירים.

זהבה גלאון: אני מבינה את הטיעונים האלה, הם נכונים, כי יש להם השלכות על החטיפות הבאות, הכול נכון, אבל ממשלה שמתבצרת באמירה שלא תשחרר, ואינה מוכנה להפסקת אש, היא ממשלה שמפקירה את אזרחיה.

זהבה גלאון: זאת מדינה – או ממשלה – שלא נותנת מענה על ה"קסאמים".

זהבה גלאון: ונניח שיגלחו עכשיו את כל בית-חאנון ואת כל מחנות הפליטים – לא יעשו מחרטות בעזה, בלב עזה הצפופה?

זהבה גלאון: ניכנס לתוך עזה?

זהבה גלאון: צריך להיאבק ב"קסאמים" וצריך למנוע את ה"קסאמים".

לימור לבנת: איך להיאבק ב"קסאמים" לשיטתך?

זהבה גלאון: אני אגיד.

זהבה גלאון: בראש ובראשונה צריך למצות מהלכים מדיניים.

לימור לבנת: זה היה לפני.

זהבה גלאון: לא, זה ממש לא היה.

זהבה גלאון: ראש הממשלה אהוד אולמרט לא טרח להיפגש עם אבו-מאזן.

גאלב מג'אדלה: - - - "לא רלוונטי" - - - הממשלה שלך הביאה את ה"חמאס".

גאלב מג'אדלה: איפה הייתם, לימור לבנת?

גאלב מג'אדלה: אתם הבאתם את ה"חמאס".

דליה איציק: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

גאלב מג'אדלה: אתם הבאתם את ה"חמאס".

דליה איציק: פעם שנייה.

זהבה גלאון: אני מודה לך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

זהבה גלאון: לצערי, אתה תומך בעמדתי, אבל בתוך הממשלה, שהמפלגה שלך חברה בה, אני שומעת רק שתיקה, שתיקת כבשים.

זהבה גלאון: החברים שלך בממשלה מגבים את פעילות הממשלה, לא משמיעים קול, אין פוצה פה ומצפצף.

זהבה גלאון: כולם מגבים, במקום לעשות את הדבר האלמנטרי, במקום לומר: בואו נמצה את המהלכים הדיפלומטיים, בואו נאמר שאנחנו מוכנים להפסקת אש.

זהבה גלאון: לא ראיתי ממשלה כזאת, שאומרת שהיא לא מוכנה להפסקת אש.

נאדיה חילו: גם לא משתפים אותנו באף משא-ומתן.

ישראל חסון: מי הפריע לאבו-מאזן שנה שלמה, לדברי חבר הכנסת מג'אדלה?

זהבה גלאון: אם גברתי תאפשר לי, אני מוכנה לעשות שעת שאלות.

זהבה גלאון: אבל אני לא משתלטת.

דליה איציק: גברתי אינה מאשרת לך.

גאלב מג'אדלה: אני אענה לך, אם היושבת-ראש תסכים.

זהבה גלאון: אני אענה לך, חבר הכנסת ישראל חסון.

זהבה גלאון: ממשלת ישראל, בהחלטה שקיבלה רוב בכנסת, יצאה מעזה, ביצעה את תוכנית ההתנתקות.

זהבה גלאון: אבל מי שחשב שאפשר לצאת מעזה ולהשאיר את עזה במצור ומדי פעם לפתוח מעברים ולא לפתוח מעברים, ומדי פעם להגיד שמדברים ובעצם לא מדברים; מי שחשב שזאת התנתקות, שמשמעה צעדים חד-צדדים בלי הידברות, בלי ניסיון להגיע למניעת ה"קסאמים" האלה – זה נכון, זה בלתי נסבל.

זהבה גלאון: אבל המהלכים שמציעה לנו עכשיו ממשלת ישראל, הם מהלכים של כוח שאין בצדם תבונה.

זהבה גלאון: אני מציעה לממשלת ישראל לזכור את הדברים שאמר הרמב"ם.

זהבה גלאון: לדעתי זה צריך לעמוד לנגד עיניו של ראש הממשלה: ואין לך מצווה גדולה יותר מפדיון שבויים.

זהבה גלאון: והממשלה הזאת, לצערי, לא עושה די בנושא הזה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אסתרינה טרטמן: הוא לא שבוי, הוא חטוף.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: שרת החוץ ציפי לבני תשיב על ההצעות במשולב.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל ומדינת ישראל כולה נמצאות בפני מצב מאוד מורכב וסבוך, והדרך לצאת מהמצב הזה היא לא על-ידי הפרחת ססמאות או התלהמות.

ציפי לבני: המצב הזה מחייב אותנו לעשות הערכות מצב ברמה יומיומית ולקבל החלטות שהן החלטות בשיקול דעת.

ציפי לבני: נקודת ההתייחסות היחידה שלנו היא, מה הדבר הנכון לעשותו כדי להביא את גלעד שליט להוריו, מה הדבר שנכון לעשותו כדי להפסיק או להפחית את ירי ה"קסאמים", מה הדבר שנכון לעשותו כדי שמהמצב הזה ומהמבצע הזה ניתן יהיה לקדם תהליכים מדיניים בעתיד, ובין היתר תוך כדי כך שהצד השני, הפלסטינים, ארגוני הטרור, יבינו שהטרור לא יכול להיות, מבחינת ישראל ומבחינתם, כלי להשגת יעדים מדיניים.

ציפי לבני: הפעולות שנעשות הן צעדים מדודים.

ציפי לבני: מצד אחד פעולות צבאיות, מצד שני לחץ בין-לאומי כבד.

ציפי לבני: אבל מאז התחיל המבצע ואחרי כמה ימים, יש סוג של פרשנויות ומסקנות דרמטיות, ובחלקן הן איזה צורך פוליטי מסוים שקיים לכל אחד מהצדדים.

ציפי לבני: אני עונה כאן היום בעצם על שתי הצעות, שכל אחת מהן היא משני צדדים שונים לחלוטין של המפה הפוליטית בישראל.

ציפי לבני: אבל כל צד רואה באירועי החודש האחרון, הקשים, אותות ומופתים לצדקת טענותיו.

ציפי לבני: בעיני, מה שאנחנו צריכים לעשות הוא להסתכל על האירועים נכוחה ולראות מה אנחנו יכולים להפיק מהם ביחס לעתיד, ולא להתבצר באותן עמדות שהיו ידועות גם קודם.

ציפי לבני: יש לי הרגשה שכל מה שהיה קורה החודש, ממילא כל אחד מהצדדים היה לוקח כדי להוכיח שהוא צודק.

ציפי לבני: יש צד אחד שמהמר על הסוס הבטוח ביותר במזרח התיכון, וזה הטרור.

ציפי לבני: ותמיד מי שיהמר על טרור במזרח התיכון יצא צודק, כנראה לא עוד הרבה מאוד זמן.

ציפי לבני: הוא יצא צודק, כי תמיד יהיה מי שינסה לעשות בו שימוש, אם היום בצורה מאורגנת ומסודרת על-ידי ממשלה "חמאסית", ואם ארגונים אחרים.

ציפי לבני: וזה בסדר לומר למי שמהמר קבוע על הטרור כנקודת מוצא שתהיה לו לומר "אמרתי לכם" ולתפוס את זה כהסבר קבוע, במשך שנים, לשאלה למה אי-אפשר לקדם שום תהליך, מתוך מחשבה שאם אנחנו נישאר בסיטואציה הזאת, אז אולי יקרה פתאום, בלי שאנחנו עושים שום דבר, משהו שהוא טוב יותר מהמצב הקיים, ולא כך הוא.

ציפי לבני: אבל חוץ מלהגיד "אמרנו לכם", שזה לא מספיק, הייתי שמחה לשמוע מצד מי שחושב שאולי הפעולות שהממשלה עושה לא מספיקות, מי שטוען שיש לו רעיונות או אופציות שהם מעבר לפעולות שהממשלה הזאת עושה, שיתכבד לפרט אותם.

ציפי לבני: ובתנאי שההצעות האלה הן קבילות, הן אחראיות והן תואמות גם את הערכים שלנו כחברה.

ציפי לבני: ומי שאומר טקסטים של "תנו לצה"ל לנצח" – אם רק תיתנו לו אז הכול יהיה בסדר – שיאמר גם מה הוא מציע ולא יכבס מלים.

ציפי לבני: ואם היצר משתלט על מישהו, נהמת לב שחושבת במונחים של חורבן והרג ללא הבחנה, אם מישהו חושב שזה פתרון, אז הוא טועה.

יובל שטייניץ: גברתי השרה, אנחנו הצענו הצעה קונקרטית: "חומת מגן 2" בעזה.

ציפי לבני: הדבר השני הוא, שזה ממילא מנוגד גם לערכים שלנו ולכל מה שביקשנו ואנחנו מבקשים לבנות פה.

ציפי לבני: אם מישהו חושב שהממשלה מגבילה פעולות בגלל מה שיגידו בחוץ, מה שתגיד הקהילה הבין-לאומית, הוא טועה.

ציפי לבני: עמדת הקהילה הבין-לאומית היא פרמטר חשוב, אבל אם יש בידינו דרך אחרת ממה שאנחנו עושים, נוספת, שצריך לעשות אותה כדי שלמחרת נוכל לקום לתוך מציאות טובה יותר, שונה, היינו עושים אותה גם לקול מחאות הקהילה הבין-לאומית.

ציפי לבני: במקביל יש גם הפרשנות – כמעט בלתי נסבלת, אם אפשר לומר – שמבכים או טוענים שמה שראינו כאן

ציפי לבני: בתקופה האחרונה זה מותו של כל תהליך מדיני, מותה של ההתכנסות.

בנימין אלון: כאילו את יודעת מה אתם עושים.

ציפי לבני: אני יכולה להבין אכזבה אצל מי שחשב לתומו – לא הייתי בין אלה – שביום שלאחר ההתנתקות נחיה באושר ועושר, כמו בסופן של האגדות.

ציפי לבני: לא היתה בי התמימות הזאת מראש, ולכן מבחינתי העובדה שאנחנו מוצאים את עצמנו מול "קסאמים" לא הפתיעה, אבל לקחנו סיכון מחושב תוך כדי כך שאנחנו שומרים על זכותנו להגנה עצמית.

בנימין אלון: מה מחושב?

בנימין אלון: אתם לא יודעים מה שאתם עושים.

בנימין אלון: את מציגה כאילו אתם יודעים מה לעשות.

בנימין אלון: תגידי מה לעשות.

בנימין אלון: אין לכם תוכנית, איזה דיבורים.

גדעון סער: - - -

ציפי לבני: "קסאמים" היו גם לפני ההתנתקות.

ציפי לבני: הייתי עוד לפני ההתנתקות גם בלוויות של שני ילדים שנהרגו מ"קסאם" בשדרות.

ציפי לבני: זה נכון, יצאנו מעזה מתוך תקווה שהפלסטינים ינצלו את התהליך הזה לבנות לעצמם משהו טוב יותר.

ציפי לבני: יצאנו על מנת להקטין את האחריות הישראלית למה שקורה שם, ותוך כדי זה שאנחנו שומרים לעצמנו את האפשרות שצה"ל יחזור לשם, לא כדי לחזור לשם ולהישאר, חברת הכנסת גלאון, אלא כדי להילחם בטרור.

ציפי לבני: אם צריך מבפנים, אז מבפנים, ואם אפשר מבחוץ, אז מבחוץ.

ציפי לבני: הבחירה של הפלסטינים ב"חמאס" היא טעות נוראה של עם שבוחר הנהגה שמובילה אותו לאבדון, ועם המציאות הזאת אנחנו צריכים להתמודד.

בנימין אלון: הממשלה צריכה לדעת מה היא עושה.

ציפי לבני: ונניח שנקבל את ההצעה שהציגה פה האופוזיציה, לא לקיים שום דבר – חלק מהצועקים כאן מאמינים שהמטרה הלאומית שלנו היא קיומם של יהודים בארץ-ישראל כולה.

ציפי לבני: מטרה ראויה בעיני - -

בנימין אלון: זאת דמגוגיה.

ציפי לבני: - - ולכן כל יום שעובר, מבחינתם הוא עוד יום של היאחזות בקרקע, בתקווה שאולי משהו – אם לא נעשה כלום – יהיה טוב יותר.

בנימין אלון: שכחת – ירושלים בירת ישראל לנצח.

ציפי לבני: בעיני המטרה המרכזית שלנו היא לקיים את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית בטוחה בארץ-ישראל, ואנחנו מחויבים לפעול כדי לקדם את התהליך הזה, וזה לא פוטר אותנו מלעשות את התהליך הזה נכון.

ציפי לבני: החוכמה היא להמשיך לבחון את הסיכונים ואת הסיכויים בכל תוכנית שאנחנו רוצים לקדם, להביא בחשבון את המציאות שלפנינו – והיא לגמרי לא פשוטה – לראות מה התהליך שיכול לקדם אותנו למטרה - -

אריה אלדד: ממשיכים לדשדש על ההתכנסות.

ציפי לבני: - - לבחון כל פתח של תקווה כדי לראות אם יש סיכון בצדו ואיך מטפלים בו.

ציפי לבני: אם מישהו חשב שההתכנסות היא כמו לזרוק מפתח מעבר לגדר וללכת במחשבה שהכול יהיה בסדר – זאת לא מחשבתי, וההתכנסות גם לא תהיה כזאת, כי היא לא יכולה להיות כזאת - -

בנימין אלון: איזו התכנסות?

בנימין אלון: מי דיבר על התכנסות?

ציפי לבני: - - כי יש אינטרסים שאנחנו צריכים להביא בחשבון, והאינטרסים האלה הם ודאי קודם כול ביטחונה של מדינת ישראל.

אריה אלדד: אין לכם מושג מה התוכנית.

אריה אלדד: אין לכם תוכנית מדינית.

אריה אלדד: אין לכם כלום.

ציפי לבני: נכון, זה מסובך, אבל אנחנו לא מתכוונים לוותר על הצורך לקדם את התהליך הזה, ובתוך כך להבהיר לקהילה הבין-לאומית שאותה שאיפה שלנו, שהיא גם השאיפה שלהם, צריכה להיות מלווה בביטחונות, כך שלצדנו לא תקום מדינת טרור.

ציפי לבני: אשר לנותני העצות לקיים משא-ומתן כזה או אחר: יש כאן מאבק של הטרור, שהוא ודאי מאבק פיזי, וגם סוג של מאבק פסיכולוגי.

ציפי לבני: זה בסדר שמתבטאים, הדמוקרטיה חשובה גם לנו, כחברה, אבל אני חושבת שצריך להיות גם סוג של אחריות בהתבטאות.

ציפי לבני: חברת הכנסת גלאון, את מעלה בדעתך שמישהו בממשלה הזאת לא רוצה לעשות את כל המאמצים כדי לראות את ההורים של גלעד שליט מחבקים אותו שוב?

זהבה גלאון: אני חושבת שאתם לא אחראיים, ואל תטיפי לי מוסר בבקשה.

ציפי לבני: הרי בצד השני – אנחנו עומדים מול חברה טרוריסטית, וכדי לדעת מה קורה שם אנחנו צריכים לקרוא ידיעות מודיעין; מה שהם עושים זה פותחים את הטלוויזיה ורואים מה שקורה כאן, כחברה.

ציפי לבני: ביקורת זה באמת בסדר, ואם יש ביקורת על פעולות כאלה ואחרות זה בסדר - -

זהבה גלאון: את לא מאפשרת ביקורת.

ציפי לבני: - - אבל הם רוצים לשמוע את הלחץ הזה, כדי להעלות את המחיר שלהם, וזאת אולי דווקא הזדמנות – בגלל העובדה שאנחנו חברה פתוחה – לומר לפלסטינים שרוצים לחיות כאן במדינה משלהם, אלה שלא רוצים לראות את העם הפלסטיני חוזר אחורה, שהטרור לא יעבוד על ישראל, והוא גורר אחורה קודם כול את העם הפלסטיני.

ציפי לבני: משפחות האסירים היו יכולות לראות אותם.

ציפי לבני: קודם היה כאן דיון אם אהוד אולמרט היה אמור או לא היה אמור – ומתי היה אמור – להיפגש עם אבו-מאזן.

ציפי לבני: ביום חמישי, שלושה ימים לפני החטיפה, לפני אותה מתקפה, נפגשו השניים בירדן, נדברו להיוועד, וראש הממשלה הבהיר לאבו-מאזן, לאותו גורם מתון, שחלק מהפגישה הזאת, מבחינתו, היה אמור להיות גם שחרור אסירים.

ציפי לבני: לכן, הבחירה הזאת של הטרור לא תקדם את היעדים שאותו חלק בחברה הפלסטינית שעניינו אינו השמדת מדינת ישראל, אלא חיים נורמליים גם שם, היה רוצה לראות.

ציפי לבני: אשר להסברה, מטבע הדברים – וזה החלק שאפשר לומר לאחר ההתנתקות – הקהילה הבין-לאומית מאמינה שישראל אינה מבקשת למרוח את הזמן.

ציפי לבני: ישראל, כך יודעת הקהילה הבין-לאומית היום, מבקשת לקדם תהליכים, אף שלא תמיד אנחנו יכולים לעשות אותם, כי לצערנו בצד השני השתלט דווקא הטרור על המדינה הפלסטינית.

ציפי לבני: הקהילה הבין-לאומית מבינה את מטרת המבצע – החזרת גלעד שליט – ומבינה שאין שום לגיטימיות לחפירת מנהרה מתוך עזה, שאותה עזבנו, ולא כדי לחזור, כדי לחטוף חייל.

ציפי לבני: היא מבינה זאת בין השאר כי שמרנו על זה בתהליך ההתנתקות – על העיקרון שזכותה של ישראל להגן על עצמה.

ציפי לבני: נכון שאנחנו נבחנים ברמה קבועה כדי לראות אם הפעילות שהצבא עושה באמת מקדמת את המטרות האלה, ומטבע הדברים יש גם דאגה מהידרדרות, ולכן נמצא בצד האמירות החד-משמעיות של הקהילה הבין-לאומית, שקוראות לשחרור החייל בלא תנאי – לא לניהול משא-ומתן, כי הם מבינים מה המשמעות של ניהול משא-ומתן עם טרור.

ציפי לבני: הם מקבלים את זכותה של ישראל לפעול נגד ירי ה"קסאם" – אם כי בצד זה, מטבע הדברים, נשמעת דאגה למצב האוכלוסייה האזרחית הפלסטינית ורצון שלא לראות פעולות של הענשה קולקטיבית.

זהבה גלאון: איך הפעולה - - -

ציפי לבני: אני לא רוצה להיכנס לפעולות שמשרד החוץ כבר עשה, בין שמדובר בשיחות טלפון שוטפות עם שרי חוץ על בסיס יומי כמעט, הפעלת הנציגויות – דרך אגב, שאלת למה לא הבאנו תקשורת לשדרות; הבאנו תקשורת בין-לאומית בסיור מודרך, עם משרד החוץ, לפגישה גם עם התושבים בשדרות, כדי שיבינו שאנחנו צריכים לפעול ויראו מה המשמעות מבחינת החיים של תושבי שדרות.

ציפי לבני: נצטרך לעשות עוד עבודה.

ציפי לבני: נכון, היה דוח שעסק בשכלול מערכת ההסברה הישראלית, ומנכ"ל משרד החוץ פועל להגברת התיאום בין משרד החוץ, משרד הביטחון וצה"ל, וכיום אנחנו עומדים בקשר ישיר ושוטף במהלך המבצע.

ציפי לבני: יש דבר אחד שאני מוכרחה לומר אפרופו העובדה שההצעה הזאת הוגשה – נדמה לי כבר השבוע השני ברציפות – דווקא על-ידי ישראל ביתנו.

ציפי לבני: כתוב בהצעה שצריך לטפל בהסברה, שאם לא כן תהיה פגיעה בחוסן המוסרי.

ציפי לבני: קודם כול, החוסן המוסרי שלנו הוא לא שאלה של איך אנחנו מסבירים, אלא קודם כול של מה אנחנו, ולכן אני לא רואה קשר בין הדברים.

ציפי לבני: אני רוצה לומר משהו נוסף:

ציפי לבני: אחרי ששמעתי את יושב-ראש התנועה מציע להפוך את עזה למגרש כדורגל, אני רק רוצה להגיד לכם - - -

יצחק אהרונוביץ': את דהנייה, לא את עזה.

ציפי לבני: מאה אחוז, אבל אני רק רוצה לומר לכם, שאם שר בממשלה היה מציע הצעה מהסוג הזה, הקהילה הבין-לאומית היתה מוציאה כרטיס אדום, ומייד.

אחמד טיבי: איזו תנועה, שואל חבר הכנסת מג'אדלה - ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: תודה לשרת החוץ.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מג'אדלה שאל איזו תנועה, כי השרה לא הבהירה.

אחמד טיבי: היא הבהירה בדיעבד שזאת ישראל ביתנו.

יצחק אהרונוביץ': אתה לא צריך לחזור על זה פעמיים, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: האם שמעת שהכוונה היא לישראל ביתנו, חבר הכנסת מג'אדלה?

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': כן, כן, בגאווה.

אחמד טיבי: הודעה למזכיר הכנסת.

אחמד טיבי: בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (שירות מילואים במשמר הגבול – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשס"ו-2006, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 7), התשס"ו-2006, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

אריה האן: הצעת ועדת הכנסת לבחירת ועדה מיוחדת לפי סעיף 17 לתקנון הכנסת, ועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים.

אריה האן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: 1.

אחמד טיבי: מצעד הגאווה בעיר הקודש ירושלים;

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: הליקוי במערכת ההסברה של מדינת ישראל;

אחמד טיבי: 5.

אחמד טיבי: מדיניותה החברתית והכלכלית כלפי האוכלוסייה הערבית;

אחמד טיבי: 7.

אחמד טיבי: מדיניותה במישור החברתי, הכלכלי והמדיני

אחמד טיבי: הנושא הבא: הצעות סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושאים הבאים - מדיניותה החברתית והכלכלית כלפי האוכלוסייה הערבית - חבר הכנסת אברהים צרצור מטעם סיעת רע"ם-תע"ל ינמק.

אחמד טיבי: בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, הכול מתגמד אל מול תעשיית ההרג וההרס שמבצעת ישראל היום בעזה.

אברהים צרצור: לכן אני אסתפק בסקירה של כמה עובדות הקשורות למצב האיום והנורא שמתפתח אל מול עינינו הפקוחות-הסגורות בעזה, בגדה ובישראל.

אברהים צרצור: אנסה גם להעלות כמה שאלות נוקבות, בתקווה שהן יעירו את הישנים ויזעזעו את כל אלה שמעדיפים להמשיך ולחיות תחת השפעתו של הסם הקטלני שנקרא שיכרון הכוח ושיגעון הגדלות.

עתניאל שנלר: הסם הקטלני זה ה"קסאם".

אברהים צרצור: הרבה ישראלים בעלי שם מאמינים שמלחמת ששת הימים, וכתוצאה מכך כיבוש השטחים בגדה המערבית ובחבל-עזה, קטסטרופה היא למדינת ישראל, הפוגעת פגיעה קשה בחברה הישראלית.

אברהים צרצור: לפי דעתם, אין שום צידוק מדיני או ביטחוני להחזיק בשטחים, שהרי בעיית הביטחון של מדינת ישראל קשורה קשר ישיר בסיוע האמריקני ובנשק שאמריקה מספקת לישראל, ולא בגבולות כאלה או אחרים.

אברהים צרצור: לדעתם, השליטה במיליוני פלסטינים במשטר של דיכוי לא רק משחיתה את הנפשות של אלה שעוסקים במלאכת האכיפה בשטחים, אלא גם מכרסמת ביכולתה של ישראל לטפל בענייני הפנים והיום-יום של אזרחיה.

אברהים צרצור: הפתרון, לדעתם, לבעיה של השטחים הכבושים היא פשוטה מאוד: ישראל צריכה לנקות את השולחן ולהחזיר שטחים אלה לפלסטינים מהר ככל האפשר מהסיבה הפשוטה – שטחים אלה לא של ישראל הם.

אברהים צרצור: אדוני היושב-ראש, הסופר הפרואני הנודע, מריו ורגס יוסה, לפי מה שפורסם אתמול ב"הארץ", חתן פרס ירושלים, מועמד לשעבר לנשיאות פרו, אמר בסוף השבוע שהוא מתבייש להיות ידיד ישראל.

אברהים צרצור: ישראל הפכה למדינה חזקה ויהירה, ותפקידם של ידידיה למתוח ביקורת תקיפה על מדיניותה.

אברהים צרצור: זה מה שהוא אמר.

אברהים צרצור: לדבריו, ישראל נקטה תגובת יתר חריפה על חטיפת החייל וירי ה"קסאמים".

אברהים צרצור: התגובה הישראלית הינה חסרת פרופורציה.

אברהים צרצור: גם זה מה שהוא אמר.

אברהים צרצור: רשימת ידידיה של ישראל שהחליטו לא לשתוק אל מול פשעיה של ישראל נגד הפלסטינים הינה ארוכה.

אברהים צרצור: נראה שהם רואים את מה שממשלת ישראל לא רואה ומגיעים למסקנות הנכונות, שישראל מתעקשת לא להתייחס אליהן בכובד ראש.

אברהים צרצור: ההרג, ההרס והחורבן שגורמת ישראל לעם הפלסטיני בעזה ובגדה הם בגדר פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות, שמחייבים את ישראל לעצור ולחשוב שנית על מהלכי המלחמה שהכריזה בימים האחרונים.

אברהים צרצור: אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן לשאול את ממשלת ישראל את השאלה הפשוטה והכמעט טריוויאלית ביותר: מה אתם רוצים מהעם הפלסטיני.

אברהים צרצור: התשובה על השאלה זאת, לעניות דעתי, היא: 1.

אברהים צרצור: שקט בכל החזיתות - דרישה לגיטימית; 2.

אברהים צרצור: הפסקת ירי ה"קסאמים" - דרישה לגיטימית; 3.

אברהים צרצור: שחרור החייל השבוי - דרישה לגיטימית; 4.

אברהים צרצור: חזרה למשא-ומתן על בסיס החלטות האו"ם וההסכמים ומפת הדרכים.

אברהים צרצור: גם זו, לפי דעתי, דרישה לגיטימית.

אברהים צרצור: האם לפלסטינים יש זכות זהה לזו של ישראל להשיב על השאלה, מה הם באמת רוצים?

אברהים צרצור: ודאי שכן.

אברהים צרצור: תשובתם על השאלה היא, גם לעניות דעתי: 1.

אברהים צרצור: הפסקת אש משני הצדדים בכל החזיתות, שהיא דרישה לגיטימית; 2.

אברהים צרצור: הפסקת הסגרים והכתרים בשטחים הכבושים והפסקה מוחלטת של כל הפעילויות הצבאיות הישראליות נגד הפלסטינים בכל הצורות ובכל המקומות - שגם היא דרישה לגיטימית; 3.

אברהים צרצור: שחרור חלק מ-10,000 האסירים הפלסטינים, שיכלול בין היתר אסירות, ילדים מתחת לגיל 18, חולים, עצירים מינהליים, שרים בממשלה וחברי פרלמנט – שגם היא דרישה לגיטימית; 4.

אברהים צרצור: חזרה למשא-ומתן על בסיס החלטות האו"ם וכו' – שגם היא דרישה לגיטימית.

אברהים צרצור: אדוני היושב-ראש, מהסקירה שהצגתי מתברר שהדרישות של הצדדים חופפות באופן ברור וזהות כמעט באופן מוחלט.

אברהים צרצור: לכן השאלה שנשאלת היא: אם זה המצב, איפה הבעיה?

אברהים צרצור: התשובה על השאלה הזאת גם היא פשוטה מאוד.

אברהים צרצור: אם ישראל חושבת שלה יש הכבוד שעליו היא מוכנה לגונן בכל דרך אפשרית ולאחרים אין, אני חייב להגיד שנקודת ההנחה הזאת היא טעות אחת גדולה ויש לבטלה מייד.

אברהים צרצור: משמעות הדבר, שאין כל זכות לישראל להפוך את הפלסטינים לשק חבטות של מטוסיה, טיליה וצבאה, ללא כל הצדקה, מלבד להוכיח שישראל היא מעצמה שיכולה לעשות הכול כדי להשיג את מטרותיה.

אברהים צרצור: זה הזמן להזכיר לממשלת ישראל, שהשימוש בכוח ובעוד כוח, לגרום להרג ולעוד הרג, ולזרוע הרס ועוד הרס, לא ירתיע את הפלסטינים שהחליטו שהדרך לשלום אמת בין שני העמים הינה אחת ואין בלתה – סיום הכיבוש הישראלי והקמתה של מדינת פלסטין העצמאית שבירתה ירושלים בגבולות 1967 עד הגרגר האחרון ליד מדינת ישראל.

אברהים צרצור: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר שמענו את הודעתו של הרב הראשי לישראל, הרב שלמה עמאר, שדיבר על מצוות פדיון שבויים שאין למעלה ממנה.

אברהים צרצור: שמענו גם את הצהרתו של ראש הממשלה הפלסטיני, אסמאעיל הנייה, שפנה לשוביו של החייל וביקש מהם לשמור על חייו ולא לפגוע בו, והוסיף שהוא מדגיש את הצורך להמשיך במאמץ הדיפלומטי ולא לסגור את הדלתות.

אברהים צרצור: שמענו גם את שוביו של החייל מודיעים, לאחר שפקע האולטימטום, ש"עקרונות האסלאם מנחים אותנו לא לפגוע בחייל השבוי".

אברהים צרצור: השר לביטחון פנים אבי דיכטר אמר גם הוא שיש לשקול שחרור אסירים פלסטינים.

אברהים צרצור: מאז פרוץ המשבר היינו עדים למאמצים כנים ורציניים של גורמים אזוריים ובין-לאומיים, במיוחד מצרים, שמנסים לגלגל עסקה שאם תתקבל על-ידי ישראל היא יכולה להביא לפריצת דרך ממשית ולהשיג כמה מטרות בבת-אחת, שיכללו בין היתר: הפסקת אש בכל החזיתות, חילופי שבויים וחזרה לשולחן המשא-ומתן.

אברהים צרצור: דחייתו של ראש הממשלה אולמרט בשבת את קריאתו של ראש ממשלת פלסטין הנייה להפסקת אש ברצועה, הינה מזעזעת.

אברהים צרצור: הדרישה שדיבר עליה מקור מדיני בירושלים, שישראל רוצה את החייל ואת הפסקת ירי ה"קסאם" תמורת הפסקת אש, הינה זלזול מוחלט שהדעת לא סובלת עם כל המאמצים שמושקעים כדי להגיע לפתרון מקיף של מכלול הבעיות שהביאו למצב הקטסטרופלי הזה.

אברהים צרצור: כל העולם, אדוני היושב-ראש, מאמין שאולי מהדם יצא מתוק, בזמן שממשלת ישראל בשלה – משחקת את משחק הכבוד, שאם יימשך, חלילה, יגבה, לצערי הרב, מחיר גבוה מכל הצדדים.

אברהים צרצור: קיוויתי שישראל תתייחס בכבוד הראוי למאמצים ולהצהרות המפייסות.

אברהים צרצור: ציפיתי שממשלת ישראל תרים את הכפפה ותתרום את חלקה במלאכת עשיית השקט והפסקת כל צורה של אלימות מכל הצדדים.

אברהים צרצור: אבל לצערי הרב, המצב הוא לא כך, ואם יימשך כך, לא נותר לי ולכל אלה השפויים בבית הזה, בישראל ובכל העולם אלא להצטער ולהביע את דאגתנו העמוקה ואת האי-אמון שלי ושל סיעתי בממשלה שמובילה לאובדן של תקווה ויוצרת יותר ויותר סבל ויגון.

אברהים צרצור: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת צרצור מרע"ם-תע"ל.

אחמד טיבי: מדיניותה של ממשלת ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית והמשבר המתמשך ברשויות המקומיות - מטעם סיעת חד"ש.

אחמד טיבי: יציג חבר הכנסת חנא סוייד.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני; עשר דקות.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לנוכח המאורעות ולנוכח המתקפה הצבאית על רצועת-עזה, קשה באמת להשתחרר מהמאורעות האלה ולהתרכז או לדבר על נושאים אחרים, ובאמת, כפי שהבהירו כאן חברי, הממשלה הזאת ראויה לגינוי בשל המשך המדיניות הזאת.

חנא סוייד: נוכח הקולות שנשמעים בציבוריות הישראלית נגד המבצע הישראלי שהולך ומתרחב בעזה, שאף אחד לא יודע באמת מה המטרות האמיתיות שלו ומה ההיקף שהוא הולך להתפתח אליו.

חנא סוייד: מובן שתמיד, כמו שקרה ב-1982, החשש הוא, נוסף על הסבל האיום שנגרם לאוכלוסייה ברצועת-עזה, שכל המבצע הזה יגלוש לממדים שאי-אפשר לצפות, ויגרום עוד אסונות ועוד סבל של העם הפלסטיני, אבל גם של העם בישראל מאוחר יותר.

חנא סוייד: מכל הפעולות שנעשו בעזה - אני כמובן לא מבין ולא מצדיק אף פעולה מהפעולות שהצבא עשה בעזה - עוד לא הצלחתי להבין למה הפציצו את תחנת הכוח בעזה, למה רצו להפסיק את החשמל בעזה.

חנא סוייד: האם העלטה תעזור שימצאו ויאתרו את החייל שליט?

חנא סוייד: מה הקשר בין תחנת כוח שמספקת חשמל לאוכלוסייה אזרחית לבין מבצע צבאי כזה?

חנא סוייד: אומרים שזה משרת את הממשלה הפלסטינית, את ממשלת ה"חמאס", ואני רוצה להגיד שבבתי-ספר לומדים גם אנשי "חמאס", ובבתי-חולים גם מאושפזים אנשי "חמאס".

חנא סוייד: אני מאוד לא רוצה ומאוד לא מקווה שנגיע למצב שכל מטרה אזרחית ככל שתהיה ימצאו את האמתלה להתקיף אותה מכיוון שהיא משרתת או קשורה בצורה זו או אחרת ל"חמאס" או לממשלה הפלסטינית.

חנא סוייד: לכן אני חושב שהממשלה באמת ראויה לגינוי ולכך שהכנסת תביע בה אי-אמון בגלל המשך המדיניות שלה והמשך המתקפה הצבאית על עזה ועל העם הפלסטיני.

חנא סוייד: אני רוצה בכל זאת להקדיש כמה מלים לנושא שבגללו ביקשנו להביע אי-אמון בממשלה, והוא מדיניות הממשלה כלפי האזרחים הערבים, כלפי האוכלוסייה הערבית בישראל.

חנא סוייד: האמת היא שאני מתקשה לזהות מדיניות של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית מלבד הפן הביטחוני, בכך שרואים כל אזרח ערבי מין מטרה ביטחונית ניידת, שרק סכנות נובעות ממנה למדינה, ולכן יש כל ההסדרים וכל המעשים על מנת לעקוב ועל מנת לטפל בנושאים מנקודת מבט ביטחונית.

חנא סוייד: אבל בכל שאר הנושאים האזרחיים - נושאי הפיתוח, נושאי איכות החיים של האוכלוסייה הערבית, המחויבויות של הממשלה, של המשרדים השונים כלפי היישובים הערביים, אני לא מצליח למצוא שום מדיניות.

חנא סוייד: המחשבה כאן היא, שאם המדינה מתייחסת כפי שהסברתי לאוכלוסייה בעזה, אפשר היה לחשוב שבכל זאת בתוך מדינת ישראל יש כבוד, יש יחס חיובי כלפי האוכלוסייה הערבית, ואני מבהיר שאין מדיניות כזאת.

חנא סוייד: אנחנו מצפים מהממשלה הזאת, לא מכיוון שהיא מיוחדת - אני לא רואה שום דבר מיוחד בממשלה הזאת - אלא מכיוון שהיא הממשלה שתהיה כנראה בשלטון במלאות 60 שנה לקום המדינה - שהיא תהיה אחראית ותעשה דברים ותיזום ותכין תוכנית ותיישם תוכנית לשוויון האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, דבר שאין לו כמובן שום סימנים עד עצם היום הזה.

חנא סוייד: אתמול התבשרנו על החלטת ממשלה שדובר בה על מתן מעמד של עדיפות לאומית א' לאזורי תעשייה ביישובים הערביים לשלושה חודשים.

חנא סוייד: שאלנו, מה זה אזור עדיפות לאומית א' לאזורי תעשייה שאינם קיימים?

חנא סוייד: אמרו, יהיו בעתיד, אנחנו נבנה בעתיד.

חנא סוייד: אבל זה רק לשלושה חודשים.

חנא סוייד: אז אמרו, אנחנו עוד נאריך את זה.

יעקב אדרי: אתה פשוט לא מבין את החלטת הממשלה.

חנא סוייד: לכן, גם כאשר מתקבלות ההחלטות כאילו קרוב למטרה, הן מחטיאות את המטרה והן לא באות לטפל בנושאים כהווייתם ולספק פתרונות אמיתיים לבעיות האלה.

חנא סוייד: אני חושב שהעוני בקרב האוכלוסייה הערבית הוא תופעה איומה, תופעה קשה מאוד ומסוכנת מאוד, והיא נובעת כמובן מהרבה סיבות.

חנא סוייד: אחת הסיבות היא כמובן האבטלה והעדר מקומות תעסוקה, שגם הם חסרים ביישובים הערביים.

חנא סוייד: כפי שאמרנו פעמים רבות, ביישובים הערביים כמעט שאין אזורי תעשייה, או שיש אזורי תעשייה מאוד קטנים שהם כבר גדושים במפעלים קטנים שלא מניבים הרבה הכנסות לרשויות המקומיות ולא מייצרים מקומות עבודה.

חנא סוייד: לכן אני חושב שהיוזמה מצד הממשלה, לפחות בעניין של יצירת מקומות עבודה, של בניית אזורי תעשייה חדשים, כך שאפשר ליצור את מקומות העבודה, היא דבר מאוד חשוב.

חנא סוייד: זה משליך על הרבה כיוונים.

חנא סוייד: זה משליך על מקומות עבודה, על פחות אבטלה, על הגדלת ההכנסה של האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: מצד שני, זה גם יכול להוות מקור הכנסה טוב לרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: הרי אחת הבעיות במשך 20 השנים האחרונות היא המצב הקשה של הרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: יש מצב קשה מתמשך שאף ממשלה לא הצליחה לטפל בו כיאות, ועדיין יש לנו הרבה רשויות מקומיות ערביות שלא מצליחות לשלם את משכורות העובדים או את מחיר החשמל לחברת החשמל, ולכן מפסיקים את המים ליישובים האלה.

אחמד טיבי: המים.

אחמד טיבי: חשמל זה השלב הבא.

חנא סוייד: גם חשמל בחלק מהרשויות המקומיות, אדוני השר.

חנא סוייד: אין לרשויות המקומיות כסף לשלם את החשמל, אז מפסיקים גם את החשמל למשרדי המועצה.

חנא סוייד: אני חושב שהגיעו לשולחנך גם מקרים כאלה.

חנא סוייד: לכן, זה מעגל.

חנא סוייד: זה מעגל איום.

חנא סוייד: וממשלה לא יכולה לתרץ את זה ולהגיד - רק מכיוון שהערבים לא משלמים מסים או לא משלמים באחוזים גבוהים.

חנא סוייד: נכון, אי-אפשר ביישובים שהמעמד הסוציו-אקונומי שלהם הוא 1, ואין בהם אזורי תעשייה ואין בהם עסקים, וההכנסה של הרשות המקומית ב-95%-90% היא מארנונה על בתי מגורים - אי-אפשר לצפות לגביית מסים של יותר מ-20%-15%.

חנא סוייד: מי שחושב שאפשר לצפות ליותר, טועה.

חנא סוייד: לכן, אי-אפשר לחיות כל הזמן עם הפתרונות התיאורטיים האלה - תגבירו את הגבייה.

חנא סוייד: הגבייה לא יכולה לגדול, כי האוכלוסייה אין לה כסף לשלם, כי המצב הסוציו-אקונומי איננו מאפשר זאת.

חנא סוייד: לכן על הממשלה, אם היא רוצה לא רק להתווכח סתם ולזרוק טיעונים סתמיים - מבינים מה אתם מדברים ולא מבינים מה אתם מדברים - היא צריכה לנקוט צעדים, וצעדים כאלה מצריכים תוכנית ומצריכים השקעות.

חנא סוייד: שמענו על תוכניות שכאילו מתגבשות על הנגב והגליל.

חנא סוייד: דיבורים בעלמא, דיבורים כלליים על הרבה מיליארדים.

חנא סוייד: על כל פרויקט שאתה זורק, רק תביא אותו - אנחנו נעשה אותו.

חנא סוייד: אני חושב שהגישה הזאת לא רצינית, היא לא תביא לשום דבר והיא לא תגרום לכך שהמצב של האוכלוסייה הערבית ישתפר.

חנא סוייד: חובת ההוכחה מוטלת על הממשלה, על היוזמות שלה, על מנת להוציא את המדינה ואת האוכלוסייה הערבית ואת הרשויות המקומיות הערביות מהמצב הנוכחי.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

אחמד טיבי: ההצעה הבאה של סיעת בל"ד: מדיניותה של ממשלת ישראל במישור החברתי, הכלכלי והמדיני.

אחמד טיבי: יציג חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה; עשר דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אתמקד בנושא המדיני.

עזמי בשארה: בעשר דקות אי-אפשר אפילו לגעת בקצה המזלג בשאר הנקודות, וגם התפתח פה דיון מעניין, שהייתי רוצה להשתתף בו, במיוחד כששרה שבדרך כלל ידוע שהלשון שלה לא משתלחת – ישבתי כאן ושמעתי אותה אומרת: "אנחנו עומדים מול חברה טרוריסטית".

עזמי בשארה: לא רציתי לקרוא קריאות ביניים, אבל לא מדברים ככה על חברות.

בנימין בן-אליעזר: מה היא אמרה?

עזמי בשארה: שהחברה הפלסטינית היא חברה טרוריסטית.

בנימין בן-אליעזר: זה לא נכון?

עזמי בשארה: טוב, יאללה, תצטרף גם אתה, אתה נמצא פה בחברה טובה.

עזמי בשארה: אם היו אומרים על היהודים שהם חברה כלשהי, הייתם אומרים מייד "אנטישמים".

עזמי בשארה: אסור לעשות הכללות על חברות.

עזמי בשארה: הפלסטינים הם חברה טרוריסטית?

עזמי בשארה: אפילו אם נתווכח עד מחר מה זה טרור, אפילו אם לא נסכים על הגדרת טרור, לא תהיה לך הזכות לקרוא לחברה הפלסטינית "חברה טרוריסטית".

עזמי בשארה: זה אסור.

עזמי בשארה: לא עושים דבר כזה.

עזמי בשארה: גזענים אומרים על היהודים שהם כאלה ועל הערבים שהם כאלה.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכן מחר בבוקר לשבת מול ה"חמאס" ולנהל משא-ומתן, כדי שהם יכירו רק במדינת ישראל ובהסכמים שהרשות הפלסטינית הכירה.

בנימין בן-אליעזר: מה שהם עושים בוקר, צהריים וערב זה להטיף לחיסול מדינת ישראל.

עזמי בשארה: זאת גם עמדה פוליטית.

בנימין בן-אליעזר: הם טרוריסטים רוצחים.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכן מחר - - -

עזמי בשארה: בסדר, שמענו פה הצהרה חשובה.

עזמי בשארה: השר בן-אליעזר, אני דיברתי על ההכללה "חברה טרוריסטית".

עזמי בשארה: היא דיברה על החברה הפלסטינית ואמרה: אנחנו עומדים מול חברה טרוריסטית.

יעקב אדרי: החברה ברשות הפלסטינית היום - - -

עזמי בשארה: מה זאת חברה?

עזמי בשארה: זאת חבורה.

עזמי בשארה: אתה מדבר על החברה.

בנימין בן-אליעזר: אם אתה מדבר על דקדוק, בסדר.

עזמי בשארה: לא, זה לא דקדוק.

עזמי בשארה: זאת אפילו לא שפה, אלה עמדות, זאת אידיאולוגיה, זאת השקפת עולם.

עזמי בשארה: אני מופתע לגלות שאפילו אין רגישות לזה.

עזמי בשארה: זה עוד יותר חמור.

יצחק גלנטי: החברה הפלסטינית בחרה ב"חמאס".

עזמי בשארה: גם החברה הישראלית בחרה בכמה.

גאלב מג'אדלה: אבל תסביר לחבר הכנסת גלנטי מי ביקש את הבחירות – ארצות-הברית וישראל לחצו וביקשו.

גאלב מג'אדלה: מי שמבקש בחירות צריך לקבל את ההכרעה.

עזמי בשארה: הנה, אתה הסברת, חבר הכנסת מג'אדלה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא להפסיק להפריע לדובר.

אחמד טיבי: בבקשה.

יעקב אדרי: - - -

גאלב מג'אדלה: - - -

יעקב אדרי: - - -

אחמד טיבי: השר אדרי, אתה השר המקשר.

אחמד טיבי: אתם נואמים, והנואם עומד ולא יכול להמשיך לדבר.

אחמד טיבי: הוא לא מבקש עזרה.

עזמי בשארה: על כל פנים, אולי חלקכם שמעו – לא כולם צריכים לדעת – על ספרה של ברברה טוכמן, שלפיו ההיסטוריה היא מצעד איוולת של טעויות, שזה, נגיד, אנטי-קונספירציה, נגד תיאוריית הקונספירציה בעולם, כלומר: ההיסטוריה מונעת על-ידי טעויות, אמוציות ומעשי איוולת, אבל לא על-ידי קונספירציות.

עזמי בשארה: אגב, אני מוכן לקבל את זה כפרספקטיבה אחת, להעשרת הראייה של ההיסטוריה, אבל גם זה לא יכול להיות הסבר בלעדי.

עזמי בשארה: אז כשיש איוולת, וכשיש כמה אנשים שחושבים שבעבור ישראל זה פורקן של אלימות, כשהיא מפוצצת תחנת חשמל ומתחרטת על כך – אגב, זה הדבר היחיד שעורר דיון בקבינט, ולמה?

עזמי בשארה: כי פואד חשב שאם נפוצץ את זה נצטרך לספק להם חשמל.

עזמי בשארה: הוא חשב כך, לכן הוא התנגד.

ג'מאל זחאלקה: היחיד.

עזמי בשארה: ואחרים הסתמכו על מה?

אחמד טיבי: הכסף.

עזמי בשארה: זה מבוטח בחברה אמריקנית, שהיא קרובה לממשל האמריקני.

עזמי בשארה: רצח ילדים, הפצצות, בעיות, כל זה לא חשוב.

עזמי בשארה: אמריקה תצטרך לספק להם חשמל.

עזמי בשארה: אלה שני הדברים שעוררו ויכוח בממשלה ה"רגישה".

עזמי בשארה: לא חשוב, יכול להיות שאנשים יחשבו שזה פשוט מצעד איוולת – נכנסו, ותוך כדי מעשה היה מה שקוראים לו בתיאטרון אימפרוביזציה – עשו אימפרוביזציות.

עזמי בשארה: נעשה אג'נדה, אחר כך נשנה את האג'נדה, ניתן לזה כותרת, אחר כך נשנה את הכותרת – מה בדיוק אנחנו רוצים?

עזמי בשארה: וזה בזמן ההתפתחות – והעיקר: יש לחץ דעת קהל, צריך לצאת.

עזמי בשארה: יש שניים – אחד שכל הזמן צעק "הגנרלים" – עמיר פרץ, שלא אוהב גנרלים, שצריך להוכיח שהוא איש צבא – והשני אהוד אולמרט.

עזמי בשארה: יש כל מיני תיאוריות על מעשי האיוולת האלה.

עזמי בשארה: אתם יודעים מה?

עזמי בשארה: אני מתפתה להאמין, אבל לא מאמין.

עזמי בשארה: אני חושב שבכל זאת יש אנשים שיש להם תוכניות פוליטיות, שחושבים, ולא עושים אפילו מאמץ להסתיר – הם אפילו אומרים זאת, ולא שומעים את עצמם – שהלחץ על החברה הפלסטינית יגרום לה ללחוץ על המנהיגים שלה.

עזמי בשארה: בארצות-הברית מגדירים זאת טרוריזם.

עזמי בשארה: אם אתה לוחץ בכוונה על חברה כדי שהיא תלחץ על הממשלה שלה, קוראים לזה אסטרטגיה של טרור.

עזמי בשארה: ככה קוראים לזה – יש לזה שם.

עזמי בשארה: אם אתה מתכנן ללחוץ על חברה באלימות כדי שהיא תתחיל ללחוץ על הממשלה שלה, קוראים לזה טרור, קוראים לזה הטלת טרור על חברות כדי שתלמדנה לקח למה הן בוחרות כך, וכדי שתלמדנה לקח ותלחצנה על הממשלה שתשב למשא-ומתן בתנאים שישראל רוצה.

עזמי בשארה: זה מה שמחשיד שזה לא בדיוק מצעד איוולת, לא פיל בחנות חרסינה – אלא שיש כמה אנשים שבעצבים קרים חושבים – אחר כך, בסדר, זה לא נכון, זה נפל לא נכון, היינו צריכים לעשות ככה, אבל זה נפל על משפחה, וזה נופל כל הזמן על משפחות – אבל בשורה התחתונה החברה תלחץ על ההנהגה שלה.

עזמי בשארה: כלומר, יש מי שחושב שזה תכליתי, שיש לזה תכלית, להפצצת חברה שלמה.

עזמי בשארה: הבעיה היא שמי שחושב שאחר כך הוא יפתח במשא-ומתן עם אש"ף, נגיד, בלי הרשות, ואחר כך הרשות תבוא לעם הפלסטיני ותגיד: הגענו לאיזה הסכם עם ממשלת ישראל, עכשיו משאל עם – זה לא הולך; בכל מקום שזה קרה בכיוון הזה, זה התמוטט, ומה שקרה הוא שהחברה התמוטטה ליותר אלימות, והאלימות הגיעה לשכנים: it spills over; זה תמיד עובר את הגבול.

עזמי בשארה: "חמאס", חשוב הניתוח ההיסטורי איך היא קמה, למה היא קמה ומי היא בדיוק.

עזמי בשארה: אני חושב שאני יכול לתת עדות יותר מרוב האנשים בבית מבחינת הראייה ההיסטורית של איך היא קמה ומתי.

עזמי בשארה: אבל אם ה"חמאס" עכשיו, עקב לחץ, תקבל 40% במקום 60%, האם היא תצא לפנסיה?

עזמי בשארה: היא פשוט תלך הביתה ותצא לפנסיה, כלומר חבריה יהיו פנסיונרים שלא יתערבו יותר בפוליטיקה?

בנימין בן-אליעזר: מה אתה מציע?

עזמי בשארה: אתה יודע מה?

עזמי בשארה: אני מציע את תורת השלבים, הפסקת אש קודם כול.

עזמי בשארה: אני מציע שקודם כול נלך בשלבים.

בנימין בן-אליעזר: לך יש גישה גם ל"חמאס" וגם לבשאר אסד - - -

עזמי בשארה: וגם לממשלת ישראל, אבל זה לא חשוב לך.

בנימין בן-אליעזר: זה לא חשוב, זה זמני.

עזמי בשארה: אני מעדיף, כחבר הכנסת, לקרוא קודם כול לממשלת ישראל.

עזמי בשארה: למה?

עזמי בשארה: כי אני יושב פה.

בנימין בן-אליעזר: תשמע את השאלה.

יעקב אדרי: אתה יושב פה ומייצג - - -

עזמי בשארה: לא, אני מייצג את האזרחים פה.

קריאה: לא, אתה מייצג את האזרחים שם.

עזמי בשארה: אתה יודע מה?

עזמי בשארה: הם צריכים גם פה.

בנימין בן-אליעזר: תנצל את היחסים הטובים שלך; תאמר ל"חמאס" שיש בממשלה שרים שמוכנים מחר בבוקר לשבת אתם ולפתוח במשא-ומתן – אתה יודע מה?

בנימין בן-אליעזר: על הכול, ובלבד שיכירו במדינת ישראל, שיכירו בהסכמים שהרשות הפלסטינית חתמה עליהם ויתנערו מהטרור.

אחמד טיבי: אין חדש.

בנימין בן-אליעזר: מה הם אומרים כל בוקר?

בנימין בן-אליעזר: זאת ממשלה ששולחת את הילדים שלה להתאבד – מה הם אומרים?

דני יתום: חבר הכנסת עזמי בשארה, ובלבד שיכירו במה שאתה מכיר: מדינת ישראל, שתי מדינות לשני עמים - - -

עזמי בשארה: ההבדל הוא שסעיף 7 של חוק-יסוד: הכנסת חל עלי, ולא חל עליהם.

עזמי בשארה: קודם כול, אתם לא רוצים אותם חברים בכנסת.

עזמי בשארה: אתם רוצים אותם שכנים במשא-ומתן.

עזמי בשארה: פתאום אתה רוצה להחיל עליהם - איך מתקבלים לבית הזה, כלומר שיכירו במדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

בנימין בן-אליעזר: מה אתה רוצה שיהיה?

עזמי בשארה: שיכירו, הם צריכים לרוץ לכנסת – זה מה שהם צריכים לעשות.

קריאה: - - -

עזמי בשארה: אפילו בכנסת התווכחו 20 שנה עד שקיבלו את הסעיף הזה, ודרך אגב קיבלו אותו נגד כהנא אחר כך.

עזמי בשארה: עכשיו מתייחסים אליהם כאילו הם רוצים לרוץ אליכם פה, כאילו פה זה העולם, ופה זה הקוסמוס, וכולם רוצים להתקבל לפה.

דני יתום: הפלסטינים רוצים מדינה משל עצמם?

דני יתום: - - -

עזמי בשארה: עזוב עכשיו.

עזמי בשארה: חבר הכנסת דני יתום, לשאלתך מה אנחנו רוצים – קודם כול צריך להגיע להפסקת אש.

עזמי בשארה: מדינת ישראל סירבה.

דני יתום: אני בעד.

עזמי בשארה: עשו שקר.

עזמי בשארה: אתה בעד?

עזמי בשארה: תגיד את זה לממשלה שלך – יש לך גישה אליהם.

יעקב אדרי: - - -

דני יתום: - - -

עזמי בשארה: אני מקווה.

עזמי בשארה: ה"חמאס" – שנה הם התחייבו לבד להפסקת אש, מהצד שלהם, וקראו לזה "תהדייה".

עזמי בשארה: אפילו כל רדיו מקומי ישראלי כבר אומר לי "תהדייה", וכבר יודעים את המלה בערבית.

עזמי בשארה: התחייבו שנה שלמה, וארגונים אחרים הפירו את זה.

עזמי בשארה: הם התחייבו שנה שלמה.

עזמי בשארה: מדינת ישראל לא קיבלה את הפסקת האש.

עזמי בשארה: שיקבלו עכשיו הפסקת אש, ויתנהל משא-ומתן.

עזמי בשארה: אם אתם מוכנים למשא-ומתן, שיהיה משא-ומתן, אבל לא משא-ומתן בתנאי שהצד השני יוותר על הכול לפני שהמשא-ומתן מתחיל בכלל, ואילו מדינת ישראל לא מבטיחה תמורת זה כלום.

עזמי בשארה: האם מדינת ישראל מוכנה להכיר במדינה הפלסטינית בגבולות 4 ביוני 1967?

עזמי בשארה: האם היא מוכנה?

עזמי בשארה: את זה גם הפלסטיני שואל: אם אני עושה כך וכך, מה מדינת ישראל עושה?

דני יתום: לא, זה משא-ומתן - - -

עזמי בשארה: מדינת ישראל לא עושה שום דבר.

עזמי בשארה: היא אומרת: אחר כך נראה; תעשה א', ב', ואחר כך נראה.

דני יתום: אתה לא יכול – משא-ומתן לפני - - -

בנימין בן-אליעזר: אדוני היושב-ראש, הוא כבר - - -

עזמי בשארה: לא, אתה לקחת לי 15 דקות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בשארה, אני אענה.

עזמי בשארה: השר בן-אליעזר, לקחת 15 דקות מעשר הדקות שלי.

אחמד טיבי: אתה, חבר הכנסת יתום ואחרים הפרעתם לו, והוספתי לו שתי דקות.

בנימין בן-אליעזר: - - -

עזמי בשארה: אני ממש מודה על נדיבות היושב-ראש.

רפי איתן: - - - גזענות.

אחמד טיבי: גזענות?

אחמד טיבי: אני מוסיף לו שתי דקות וזאת גזענות?

אחמד טיבי: זה מעניין.

דני יתום: - - -

עזמי בשארה: על כל פנים, הבעיה היא שבממשלת ישראל יושבים אנשים שלא זוכים באמון שלנו, במקרה הזה, משתי סיבות: א.

עזמי בשארה: יש אנשים שחושבים שלהעניש ולצאת או להיכנס ולפלוש וללמד אותם לקח הם מטרה בפני עצמה; ב.

עזמי בשארה: יש כאלה שיש להם מטרה אחרת – ולדעתי המטרה הזאת עצמה מצדיקה אי-אמון, מכיוון שהם חושבים שאחרי זה, או שהפלסטינים יקבלו את התנאים של ישראל, או שלישראל תהיה הצדקה ללכת להתנתקות; או שלישראל תהיה הצדקה ללכת להתנתקות, או שהפלסטינים יקבלו את התנאים של ישראל.

עזמי בשארה: בשני המקרים אין להביע אמון במדיניות הזאת.

עזמי בשארה: אני מודה לך.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת בשארה.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא ויענה על שלוש ההצעות האחרונות השר המקשר חבר הכנסת יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

אחמד טיבי: למען לא יגידו "גזענות", אני אוסיף לו מראש דקה ו-50 שניות.

יעקב אדרי: אני מאוד מעריך את זה.

קריאה: הוא לא צריך.

אחמד טיבי: לפעמים, מגבילים שרים לעשר דקות.

יעקב אדרי: כאשר קיבלתי את הנושאים לסדר-היום, אמרתי: יופי, סוף-סוף הסיעות הערביות רוצות לדון בעניינים של ערביי ישראל, נושאים חברתיים - - -

אחמד טיבי: שאתה רוצה שהם ידונו בהם, אדוני.

בנימין בן-אליעזר: זה לא מעניין אותם.

בנימין בן-אליעזר: זה לא מעניין אותם.

יעקב אדרי: הלכתי ועשיתי שיעורי-בית.

יעקב אדרי: הכנתי את הנושא ואמרתי על מה אני אענה, ראשון ראשון ואחרון אחרון.

יעקב אדרי: והנה, שמעתי את חבר הכנסת צרצור.

עזמי בשארה: אסור – שדרות.

עזמי בשארה: לא רוצים.

עזמי בשארה: לא ייאמן - - -

יעקב אדרי: חבר הכנסת בשארה, שמעתי את חבר הכנסת צרצור, והוא לא אמר חצי מלה על הבעיות של ערביי ישראל.

קריאה: זה לא - - -

עזמי בשארה: השלום הוא בעיה של ערביי ישראל.

יעקב אדרי: חבר הכנסת חנא סוייד דיבר גם דיבר.

אברהים צרצור: עשינו חלוקת עבודה.

יעקב אדרי: אני חושב שזאת פשוט בושה.

רן כהן: אתה יכול לענות כאילו הם אמרו.

יעקב אדרי: לא, חבר הכנסת חנא סוייד דיבר חצי הזמן על המצב המדיני-הביטחוני, על ה"קסאמים", על הרשות, על ישראל, וכמה דקות הקדיש גם לרשויות הערביות ולמצבן הקשה.

יעקב אדרי: הגדיל לעשות חבר הכנסת עזמי בשארה – חיכיתי שתגיד איזו מלה על ערביי ישראל, וחצי מלה לא אמרת.

יעקב אדרי: דיברת על הכול, ושלחת אש וגופרית במדינת ישראל כדרכך בקודש.

יעקב אדרי: אני חושב - - -

ג'מאל זחאלקה: הפסקת אש - - -

יעקב אדרי: שמעתי בדיוק.

אחמד טיבי: דווקא הפעם זה לא היה ככה.

יעקב אדרי: כולנו שמענו.

יעקב אדרי: אני שמעתי - - -

ג'מאל זחאלקה: קריאה להפסקת אש זה אש וגופרית?

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: זאת ההצעה של - - -

יעקב אדרי: היתה הפסקת אש – מי הפר את הפסקת האש?

אחמד טיבי: חבר הכנסת זחאלקה, נא לתת לשר לדבר.

יעקב אדרי: חבר הכנסת זחאלקה, היתה הפסקת אש; מי הפר אותה?

עזמי בשארה: הוא דיבר – על שלום.

יעקב אדרי: אני כמובן לא אענה לכם בנושאים המדיניים, כי אני חושב שבכל זאת, לכבודו של חבר הכנסת חנא סוייד, אענה על הנושאים שבשלהם ביקשתם להגיש הצעות אי-אמון.

יעקב אדרי: אולי זאת מקריות, אבל אני חושב שהצעות האי-אמון האלה הוגשו דווקא - - -

מוחמד ברכה: כתוב: "במישור החברתי, הכלכלי והמדיני".

יעקב אדרי: "והמדיני" – הכול עוסקים רק במדיני.

יעקב אדרי: לא שמעתי מלה אחת על הנושא הערבי-ישראלי.

בנימין בן-אליעזר: - - -

מוחמד ברכה: דיברו על מדיני.

בנימין בן-אליעזר: - - -

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, נא לאפשר לשר להמשיך.

יעקב אדרי: רבותי, לא אגזול הרבה מזמנכם, אני רק רוצה לומר שהצעת האי-אמון הוגשה דווקא ביום מאוד מוזר ומעניין:

יעקב אדרי: אתמול החליטה ממשלת ישראל לתת הגדרת אזור עדיפות א' לכל היישובים הערביים במדינת ישראל – דבר ללא תקדים.

מנחם בן-ששון: לתת מה?

יעקב אדרי: הגדרת אזור עדיפות א'.

ג'מאל זחאלקה: לתעשייה – אזור א'.

יעקב אדרי: לתעשייה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בהגדרת אזור עדיפות א' לאזורי תעשייה שלא קיימים.

דני יתום: זה כולל גם את היישובים הדרוזיים?

אחמד טיבי: אדוני, זה רק בנושאי תעשייה.

דני יתום: זה כולל גם את המגזר הדרוזי?

יעקב אדרי: בהחלט – דרוזי, צ'רקסי, בדואי ומוסלמי.

יעקב אדרי: כולם.

רן כהן: - - -

יעקב אדרי: רבותי, אני מציע שבכל זאת תשפטו את זה בדרך הנכונה.

יעקב אדרי: זאת הפעם הראשונה שממשלת - - -

עזמי בשארה: כל העמים.

חנא סוייד: כל עמי האזור.

יעקב אדרי: אם אתם טוענים לקיפוח – ואכן היו בעיות, והיה קיפוח, וצריך להגיד את זה - -

רן כהן: יש קיפוח.

יעקב אדרי: - - אני חושב שהממשלה תיקנה את זה.

יעקב אדרי: זאת הפעם הראשונה שממשלת ישראל – וזה לא שלושה חודשים, ואני לא יודע מאיפה הוצאת את זה.

יעקב אדרי: אמרו שהמפה תושלם בתוך שלושה חודשים.

יעקב אדרי: אבל דבר אחד שאין עליו ויכוח הוא שכל היישובים שמנינו, של ערביי ישראל – מוסלמים, דרוזים ובדואים – יוגדרו אזור עדיפות א'.

יעקב אדרי: על זה אין שום ויכוח – אם זה טייבה במרכז הארץ, אם זה רהט בדרום, וכל היישובים.

יעקב אדרי: אני חושב שזאת החלטה היסטורית שצריך לברך עליה.

ואסל טאהא: למה רק בתחום התעשייה, שאיננו?

יעקב אדרי: קודם כול, לגבי תעשייה – זה לא מוגבל, ועכשיו הזמן לצאת ולהביא מפעלים.

יעקב אדרי: רבותי, אני רוצה להגיד לכם משהו.

חנא סוייד: אבל לאן להביא מפעלים כשאין אזור תעשייה?

חנא סוייד: תסביר את זה.

רן כהן: אין תעשייה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רן כהן, באור-עקיבא היה מפעל אחד - - -

גאלב מג'אדלה: כבוד השר - - -

יעקב אדרי: תן לי, אני לא הפרעתי לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: כבוד השר, תעשייה כמו שלך.

יעקב אדרי: אז תן לי להגיד.

יעקב אדרי: בדיוק בזה רציתי להתחיל.

יעקב אדרי: אני לא אוהב להעיד על עצמי, אבל באור-עקיבא היה מפעל אחד, של שפירא.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רן כהן זוכר.

קריאה: - - -

יעקב אדרי: אמרתי שאי-אפשר שיישוב שלם יהיה תלוי במפעל אחד – חנא סוייד אמר, ובצדק, שצריך אזורי תעשייה – קיבלתי אז, עקב האבטלה הגואה, הגדרת אזור פיתוח ב'.

יעקב אדרי: הדבר הראשון שעשינו היה הקמת אזור תעשייה.

יעקב אדרי: עשינו תב"ע – תוכנית בניין עיר – ואחרי זה קיבלנו מענקים למפעלים והתחלנו להביא אותם אחד-אחד.

יעקב אדרי: היום יש החלטה של הממשלה.

יעקב אדרי: ראשי הרשויות הערבים, שחלקם הגדול יודעים את העבודה, צריכים להתחיל לעבוד על התוכניות ולעשות את זה.

יעקב אדרי: יש הזדמנות היסטורית.

יעקב אדרי: לא הגבילו את זה בזמן.

יעקב אדרי: נדמה לי שיש חמש שנים, ואפשר לעשות המון בנושא הזה – להכין תב"עות ולהתחיל להביא מפעלים שיקבלו הגדרת אזור פיתוח א'.

יעקב אדרי: אין לי ספק שהרבה מפעלים - - -

רן כהן: בכל הכבוד, מי שצריך לעבוד על זה עכשיו זה שר התמ"ס.

יעקב אדרי: עם ראשי הרשויות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רן כהן, אם ראשי הרשויות לא יזוזו, לא ירוצו ולא ילחצו את שר התמ"ס – ואת שר הפנים, כי הוועדות המחוזיות הן בתחומו – הם לא יגיעו רחוק.

יעקב אדרי: צריך לעבוד על זה.

יעקב אדרי: יש הזדמנות, שממשלת ישראל, הממשלה הזאת, בדרכה החדשה, משדרת מסר ברור למגזר הערבי: אנחנו רוצים לסגור את הפער.

יעקב אדרי: תרצו, זאת אפליה מתקנת.

יעקב אדרי: אני חושב שעושים את זה בדרך הכי נכונה: קודם כול לתת הגדרת אזור פיתוח א', וזאת באמת החלטה גורפת – לא אמרו זה כן וזה לא, אלא כולם.

יעקב אדרי: אני חושב שצריך לברך על זה.

יעקב אדרי: לא שמעתי אפילו מלה אחת בעניין הזה.

יעקב אדרי: אני חושב שבמקביל מיישמים את החלטת הממשלה גם בהקשר של המגזר הבדואי בדרום, שהוקצה לו תקציב מיוחד מאוד.

יעקב אדרי: חלק כבר התחיל לפעול, ואני מקווה שאחרים גם הם ינצלו אותו כמה שיותר מהר, כדי לסגור פערים – ויש פערים.

חנא סוייד: כמה זה "גדול"?

חנא סוייד: תגיד מספר.

יעקב אדרי: הפערים?

חנא סוייד: לא, התקציב.

יעקב אדרי: אל תתפוס אותי במלה.

יעקב אדרי: אין לי המספר לפני ואני לא רוצה לזרוק מספרים.

יעקב אדרי: אני לא נוהג לעשות את זה.

יעקב אדרי: החלטות אלה מקיפות מכלול נושאים, כגון תשתיות תחבורה, ביוב, חינוך, מבני ציבור, בינוי, הכשרה מקצועית, תעסוקה ועוד הרבה מאוד נושאים שאני מאוד מקווה שבמשך השנים יסגרו את הפער בהם.

יעקב אדרי: רבותי, דבר אחרון בעניין זה: ראשי הרשויות הם המפתח לשינוי במגזר הערבי, יחד עם עזרת ממשלת ישראל, כמובן – בלי עזרת הממשלה הם לא יגיעו רחוק, אבל ראשי הרשויות צריכים לעשות כל מאמץ לדחוף את היישובים שלהם.

יעקב אדרי: דיברת על מסים ועל אשכולות 1 ו-2.

יעקב אדרי: גם אם תעשה את המקבילה לחברה היהודית, באשכולות 1 ו-2 הגבייה הרבה יותר רחבה מהממוצע באותו אשכול במגזר הערבי.

יעקב אדרי: אנחנו יודעים שיש אנשים כמו ראש עיר או ראש מועצה שלא גובה מחמולה אחת ורוצה לגבות מאחרת, ולאחר מכן מתחלפים וזה מתהפך.

יעקב אדרי: אני מכיר את הנושא מקרוב.

חנא סוייד: אז הערבים הם האשמים גם בזה.

יעקב אדרי: מה זה "אשמים"?

יעקב אדרי: ראש הרשות נושא באחריות.

חנא סוייד: ראש הרשות הוא האחראי.

יעקב אדרי: אני חושב שלהגיד שהכול באחריות הממשלה – אם תמשיכו בדרך הזאת – זה הכי קל.

יעקב אדרי: רבותי, האחריות צריכה להתחלק: לממשלה יש האחריות שלה, ולראשי הרשויות יש האחריות שלהם.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שגם חברי הכנסת מהסיעות הערביות ייקחו על עצמם אחריות ויתחילו לטפל בערביי ישראל במקום בכל מסע ההסתה שאני שומע פה נגד ממשלת ישראל.

עזמי בשארה: עזוב את הדמגוגיה הזאת.

יעקב אדרי: לפיכך אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון של שלוש הסיעות הערביות.

יעקב אדרי: תודה.

אחמד טיבי: תודה לשר יעקב אדרי.

אחמד טיבי: השר ודאי לא מתכוון להגיד שהוא אוסר על חברי הכנסת הערבים לדבר בנושאים שמותרים לחברי הכנסת מלאום אחר למשל.

יעקב אדרי: בהחלט, ורק לא - - -

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני על הנדיבות.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

אחמד טיבי: הדיון יהיה משולב לשבעת הנושאים.

אחמד טיבי: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של שלוש דקות לסיעה.

אחמד טיבי: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת סילבן שלום, מטעם סיעת הליכוד, לשאת את דבריו.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך – זאת ההזדמנות הראשונה שלי לברך אותך על כניסתך לתפקיד.

סילבן שלום: אני חושב שזה חשוב, ואני בטוח שתעשה את תפקידך באופן מסור ונאמן, כמתבקש.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

סילבן שלום: אני מאחל לך הצלחה.

גאלב מג'אדלה: - - - חצי קדנציה.

סילבן שלום: רק חצי קדנציה הוא יהיה?

גאלב מג'אדלה: רציתי שיהיה קדנציה - - -

גדעון סער: יש רוטציה.

סילבן שלום: מה אתה מכניס אותי לרוטציות?

ג'מאל זחאלקה: למה, יש רוטציה בליכוד?

סילבן שלום: אצלנו זה הולך בצורה אחרת.

גדעון סער: תלוי במה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, בימים אלה נמשכים המאמצים להביא לשחרורו של גלעד שליט ולעצירת מטחי ה"קסאמים" לעבר שדרות, אשקלון ונתיבות.

סילבן שלום: אבל בעוד הדברים האלה נעשים, היום בבוקר חאלד משעל, ביהירות ובחוצפה, נותן נאום פרוגרמטי שבו הוא מסביר שהחייל לא ישוחרר וירי ה"קסאמים" לא ייפסק, עד אשר ייענו כל התביעות.

סילבן שלום: חאלד משעל מנסה להיות ערפאת החדש.

סילבן שלום: חאלד משעל, שניסו פעם להתנקש בחייו ואין ספק שיצליחו בכך בעתיד, שחי על זמן שאול, רוצה לצייר את עצמו כערפאת החדש – אדם שהיה יעד לסיכול ישראלי, אדם שלא מוכן להתפשר על שום דבר, אדם שיושב בגולה ונותן הנחיות והוראות לאנשים שנמצאים כאן ונאנקים תחת ההחלטה האומללה שלו לעשות את הצעדים נגד גלעד שליט ונגד צה"ל.

סילבן שלום: אני אומר לכם דבר אחד: לפני ההתנתקות, בהיותי שר החוץ, הסתובבתי כמעט בכל מקום על הגלובוס כדי להביא את דבר ישראל, להביא את דבר ראש הממשלה שרון ולהגיד בשמו שאם לאחר ההתנתקות יהיה ירי של "קסאם" אחד, התגובה תהיה כואבת, תגובה בכל האמצעים העומדים לרשותנו.

סילבן שלום: איזו סיבה בעולם יש לתושבי עזה לירות לעבר מדינת ישראל?

סילבן שלום: הרי נסוגונו לקו הבין-לאומי, יצאנו מציר פילדלפי למרות אזהרות גורמי הביטחון, שאמרו שהדבר הזה יהיה פתח להזרמת מחבלים וכל סוגי כלי הנשק – למרות נסיגתנו לקו הבין-לאומי הם עושים את מה שהיו מי שאמרו שיקרה.

סילבן שלום: היום בבוקר אנחנו מתעוררים לכותרת ראשית בעיתון "ידיעות אחרונות", שלפיה גם אשדוד וגם קריית-גת יהיו בטווח של טילי ה"גראד".

סילבן שלום: על הדברים האלה מובן ששום מדינה ריבונית באשר היא לא יכולה לעבור לסדר-היום.

סילבן שלום: לכן, בזמן הזה אנחנו מחזקים את ידי הממשלה, ובעיקר את ידי צה"ל, ואומרים: אם תעשו את הפעולות הנכונות, אנחנו אתכם.

סילבן שלום: אבל אם אתם לא מצליחים לתת מענה, אנחנו מביעים אי-אמון בכם היום, כי גם בשלב הזה אתם לא מצליחים למנוע את ירי ה"קסאמים" על שדרות, ואתם מביאים לכך שירי ה"קסאמים" מגיע גם לאשקלון ולנתיבות, ואולי, חלילה וחס, יגיע גם לאשדוד ולקריית-גת.

סילבן שלום: דיבורים בלבד, איומים בלבד, הם לא דרך ולא פתרון.

סילבן שלום: איומים יכולים לעזור יום או יומיים, שבוע או שבועיים, אבל בסופו של דבר אנחנו רוצים לראות מעשים.

סילבן שלום: צר לי מאוד על כך שגם בתחום הבין-לאומי ישראל מתחילה לספוג מפלות.

סילבן שלום: לא שמעתי את אותם דוברים מדברים כך לפני חודשים אחדים.

סילבן שלום: לצערי הרב לא ננקטו הצעדים ההכרחיים כדי לומר לעולם: אנחנו הולכים לנקוט את הפעולות האלה, כי הודענו לכם ערב ההתנתקות, שאם התוצאה תהיה ירי "קסאמים", התגובה שלנו תהיה בכל האמצעים.

אחמד טיבי: תודה.

סילבן שלום: את הדברים האלה אמרתי אני בבירות ערב, בבירות אירופה, בארצות-הברית, ברוסיה, ביפן, במסדרונות האו"ם ובכל מקום.

סילבן שלום: אמרתי שאנחנו הולכים לעשות ויתור כואב - -

אחמד טיבי: נא להתחיל לסיים.

סילבן שלום: - - הולכים לעשות צעד קשה, אבל אנחנו שומרים לעצמנו את האופציה לפעול אם ניאלץ לעשות כן.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהיום כולנו צריכים להיות מאוחדים במאמצים להחזיר את גלעד שליט.

סילבן שלום: צר היה לי לשמוע חלק מחברי הכנסת מדברים כאן באופן שמשתמע ממנו כי הם מצדיקים את הפעולה הזאת.

סילבן שלום: לדעתי, זה מעמיק את הפערים בין יהודים ובין ערבים במדינה.

סילבן שלום: זה דבר שנעשה ללא צורך וללא הצדקה.

סילבן שלום: בניגוד למה שאומרים חלק מהדוברים כאן, שחברי הכנסת הערבים אומרים את הדברים האלה כי זה מה שהציבור שלהם רוצה לשמוע, לדעתי, הציבור שלהם לא רוצה לשמוע את הדברים האלה.

סילבן שלום: לדעתי, הדברים האלה מעמיקים את הפערים ומביאים לכך שהצעות חוק שמתגלגלות עכשיו בכנסת עלולות לקרום עור וגידים ולהגיע למצב שבו, אני חושב, הנוחות של חברי הכנסת היום עלולה להיות בסכנה.

סילבן שלום: אני לא חושב שזה נכון.

סילבן שלום: אני חושב שבזמן הזה כולם צריכים לשמור על איפוק, ולא לעשות את מה שאף אחד מאתנו לא היה רוצה שייעשה נגד חברו.

סילבן שלום: גם אם היה זה חייל לא יהודי, כולנו היינו עושים את הכול, וגם אם זה היה אזרח לא יהודי, היינו עושים את הכול כדי להחזיר אותו, ולא משנה מי מחזיק בו.

סילבן שלום: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת סילבן שלום.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת שלמה ברזניץ.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות לאדוני.

שלמה ברזניץ: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאילו המצב האובייקטיבי לא מספיק מסובך, קורה פה עוד משהו שמסבך אותו לאין שיעור.

שלמה ברזניץ: מסבך אותו מין סחרור שכולנו נכנסים לתוכו, סחרור שהתקשורת ניזונה ממנו בתיאבון רב.

שלמה ברזניץ: יש פה מין ריקוד מטורף, כל יום יש הצהרות חדשות, ראיונות כאלה או אחרים בעיתונות, וכבר יש אנשים שעושים בדיקה אם זה נכשל כישלון טוטלי או לא, ואולי אנחנו עדיין בראשית הפעולה עצמה.

שלמה ברזניץ: אנשים חכמים מאתנו במקומות רחוקים, כששאלו אותם מה דעתם על המהפכה הצרפתית, אמרו: קצת מוקדם מדי לנקוט עמדה כרגע.

שלמה ברזניץ: ופה, דברים שקרו אתמול, כבר יש עליהם דעה נחרצת: זה כישלון טוטלי, לא כך צריך לעשות את זה.

שלמה ברזניץ: אנחנו צריכים קצת ענווה גם בנושא הזה.

שלמה ברזניץ: כל דבר הוא קפיצת מדרגה, כל דבר הוא בסיס להצעת אי-אמון.

שלמה ברזניץ: אין שום גבולות לסחרור הזה, שמזין את עצמו כמו מין כדור שלג, ובוודאי לא תורם הרבה לפתרון הבעיות האמיתיות שהמדינה ניצבת בפניהן וצריכה להתמודד אתן.

שלמה ברזניץ: קצת פחות היסטריה לא תזיק לאף אחד מאתנו, קצת סבלנות ואורך רוח.

שלמה ברזניץ: הסיבה לפעולה, ואגב, גם בעניין הזה שומעים אין-סוף וריאציות – עד כמה שאני מבין את זה, נדמה לי שראש הממשלה והממשלה אמרו את זה בצורה חד-משמעית – היא אחת, ואחת בלבד: לשנות את כללי המשחק, כי לא ייתכן מצב שישראל נסוגה מאזור מסוים וזה מפורש לא נכון, וממשיכים לנקוט צעדים שמונעים כל אפשרות להתקדם.

שלמה ברזניץ: לכן המטרה היא לשנות את כללי המשחק, ולהביא לשינוי מצב שיכול לקדם משא-ומתן.

שלמה ברזניץ: אני חושב שעל זה אין ויכוח – שבתנאים שיתהוו בעתיד, כך אני מקווה, כשניתן יהיה לקדם משא-ומתן טוב ואמיתי, זה יהיה צעד מאוד מאוד חשוב קדימה.

שלמה ברזניץ: לצערי, גם הממשלה לא תמיד מדברת בקול אחד.

שלמה ברזניץ: יש יותר מדי דיבורים וקצת יותר מדי פטפטת.

שלמה ברזניץ: הלחץ על מקבלי ההחלטות, בתנאים שנוצרו בגלל החייל החטוף, הוא אדיר, ובגלל ההתערבות של אמצעי התקשורת רק גובר.

שלמה ברזניץ: אני חושב שבימים אלה אנחנו צריכים לחזק את ידי מקבלי ההחלטות, ולברך על המידתיות שבה הם מנהלים את המבצע.

שלמה ברזניץ: קל מאוד להוציא את זה משליטה ולתת לכל מיני מאוויים להשתולל.

שלמה ברזניץ: לא זה המצב, זה נעשה באחריות, ולכן צריך לדחות את ההצעה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת ברזניץ.

אחמד טיבי: נציגת סיעת העבודה-מימד, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, גם כן שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משיבה על הצעת האי-אמון בעניין מצעד הגאווה בירושלים, משיבה בשם סיעת העבודה,

אחמד טיבי: את משתתפת בדיון.

שלי יחימוביץ': חברי חבר הכנסת יצחק לוי, שמעתי אותך גם בוועדת הפנים, הבאת סקר שמראה שרוב תושבי ירושלים אינם רוצים במצעד הגאווה בעירם.

שלי יחימוביץ': שמעתי אותך כאן שוב מדבר על הרוב, על כך שרוב חברי הבית, להערכתך, אינם רוצים במצעד הגאווה בירושלים.

שלי יחימוביץ': אני נאלצת לחזור על עניין שהוא פשוט טריוויאלי, כלל יסוד בדמוקרטיה: דמוקרטיה אינה רק רצון הרוב.

שלי יחימוביץ': דמוקרטיה, בעיני, קודש הקודשים שלה הוא זכויות המיעוט.

שלי יחימוביץ': רוב לא צריך לצעוד ברחובות.

שלי יחימוביץ': מיעוט צריך לצעוד ברחובות כדי לעמוד על זכויותיו.

שלי יחימוביץ': מיעוטים רבים מיוצגים בבית הזה.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שהכללת כל המיעוטים יחד עלולה לקומם אחדים מהם, אבל חרדים הם מיעוט, מקופח לעתים קרובות; ערבים הם מיעוט, מקופח ומדוכא; נשים הן מיעוט, מיעוט סוציולוגי, לא מיעוט מספרי.

שלי יחימוביץ': אני מדברת במובן הסוציולוגי.

שלי יחימוביץ': יש כאן נציגים רבים למיעוטים.

שלי יחימוביץ': אליטות לא צריכות לצעוד במצעדים.

שלי יחימוביץ': האליטה הישראלית, שהחיתוך שלה ברור מאוד – גברים אשכנזים יהודים חילונים סטרייטים – לא צריכה לצעוד במצעדי מחאה.

שלי יחימוביץ': אם תעשה משאל, כולם יהיו בעד מצעד שלה.

שלי יחימוביץ': אבל מה לעשות שהמיעוט הוא שצריך לצעוד.

שלי יחימוביץ': המיעוט הזה, ההומוסקסואלים והלסביות, לא צריך לצעוד בתל-אביב, שכן בתל-אביב הוא אינו מיעוט שנוא.

שלי יחימוביץ': תל-אביב היא אחת מהערים הידידותיות ביותר בעולם להומואים וללסביות.

שלי יחימוביץ': המצעד שם הוא מובן מאליו.

שלי יחימוביץ': הם צריכים לעשות את מה שאינו מובן מאליו, בהיותם מיעוט.

שלי יחימוביץ': הם לא נאבקים על נטייה מינית, על מה שעושים בחדרי חדרים, המאבק שלהם הוא מאבק תרבותי, מאבק פוליטי, מאבק לזכויות, מאבק לנראות, מאבק שהוא מאבקו של כל מיעוט, גם מיעוט שאולי אתם באופן אישי מתעבים, והקונסנזוס נוטה לתעב מיעוטים מסיבותיו הוא.

שלי יחימוביץ': סבל עצום נגרם לילדים ובני נוער שהם הומוסקסואלים ולסביות, ובגלל הגינוי החיצוני והסלידה החיצונית הם חוששים להחצין את נטיות לבם ונטיות גופם, בגלל הדה-לגיטימציה שעושים להם.

שלי יחימוביץ': למצעד כזה יש חשיבות עצומה לילדים האלה, שלרבים מהם יש נטיות התאבדות בגלל הדה-לגיטימציה שעושים להעדפותיהם.

שלי יחימוביץ': לסיום, חבר הכנסת יצחק לוי, אני רוצה להתקומם על ההשוואה שעשית לגילוי עריות.

שלי יחימוביץ': גילוי עריות הוא עבירה פלילית קשה, חמורה, שפוגעת בחפים מפשע ובחסרי ישע.

יצחק לוי: גם משכב זכר.

שלי יחימוביץ': ציבור ההומוסקסואלים והלסביות הוא בעיקרו ציבור שומר חוק, תורם לחברה, הוא חלק מחיי החברה הישראלית.

שלי יחימוביץ': בית-המשפט אמר דברו באשר למצעד הזה.

שלי יחימוביץ': חובה עלינו לגונן על הציבור הזה, וירושלים, צריך לומר, היא גם בירתם של ההומואים והלסביות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק לוי: תרשה לי לשאול.

יצחק לוי: הרי גם זה היה עבירה פלילית וביטלו אותה.

יצחק לוי: באותה מידה אפשר לבטל גילוי עריות.

יצחק לוי: החוקים בכנסת הם לא מסיני.

יצחק לוי: שם הדברים לא משתנים.

יצחק לוי: לכן אני רואה בהשוואה השוואה נכונה.

שלי יחימוביץ': אתה צודק.

שלי יחימוביץ': משכב זכר היה אסור על-פי חוק עד לפני זמן לא ארוך, וזה מעיד על כך שהדרך שהציבור הזה עושה סיזיפית מאוד, הדרך אל לב הלגיטימציה.

שלי יחימוביץ': יש להם עוד דרך ארוכה.

שלי יחימוביץ': אגב, גם הצבעת נשים בבחירות לפרלמנטים ובכלל בבחירות דמוקרטיות לא היתה קיימת על-פי חוק, והושגה אחרי מאמצים רבים.

שלי יחימוביץ': זו דרכו של מיעוט, הוא נאבק על זכויותיו ועל הנראות שלו ועל הלגיטימציה שלו.

יצחק לוי: גם גילוי עריות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שלמה בניזרי מסיעת ש"ס, גם כן שלוש דקות, משתתף בדיון כנציג ש"ס.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת האי-אמון בטעות מקורה.

שלמה בניזרי: זו לא הצעת אי-אמון בממשלה, זו הצעת אי-אמון בכל החברה הישראלית, שמקיימת בעצמה את מה שהנביא מקונן עליו: איכה היתה לזונה קריה נאמנה.

שלמה בניזרי: זו הבעיה, לא ממשלת ישראל.

שלמה בניזרי: ממשלת ישראל היא שגרמה למצעד הגאווה עכשיו?

שלמה בניזרי: כל האי-אמון בכלל, לאן הידרדרנו, שברחובות ירושלים נבוא ונעשה מצעד גאווה.

שלמה בניזרי: על מה גאוותם?

שלמה בניזרי: סטייתם?

שלמה בניזרי: נטייתם, יגידו האחרים?

שלמה בניזרי: על מה גאווה?

שלמה בניזרי: אותי בכלל חינכו בתיקון המידות עניין של ענווה.

שלמה בניזרי: אז מה הקטע הזה של גאווה?

שלמה בניזרי: אני הייתי קורא לזה בכלל מצעד הבושה.

שלמה בניזרי: אותו מיעוט שאתם באים עכשיו להגדיר אותו, שהרי אנחנו יודעים שמדובר פה בפגם גנטי, אז מה הקטע הזה לבוא ולעשות מצעד גאווה.

שלמה בניזרי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ באה וטענה פה ואומרת: מדוכא, נרדף, מסכנים.

שלמה בניזרי: אדרבה, תגידו, פעם שמעתם על מצעד הסטרייטים?

שלמה בניזרי: אני נכנס למשרד או לכנסת: היי, אני סטרייט?

שלמה בניזרי: לא שמעתי דבר כזה.

שלמה בניזרי: ברגע שאתם באים ואתם מבקשים לכאורה הכרה בחברה, לגיטימיות – אדרבה, אתם מנציחים את השוני.

שלמה בניזרי: אתם אומרים שאתם אנשים נורמלים, רגילים, הכול בסדר, נכון?

שלמה בניזרי: לא בא להתווכח אתכם.

שלמה בניזרי: בעצם זה שאתם עושים את מצעד הגאווה אתם יורים לעצמכם ברגל, בראש, בלב.

שלמה בניזרי: אדרבה, אתם רק מעוררים ומנציחים ומפגינים את השוני ואת הבעייתיות שבכם.

שלמה בניזרי: אני במקומכם – במקום לצאת מהארון, הייתי נכנס לתוך גלוסקמה בכלל.

שלמה בניזרי: מה זה היציאה הזאת?

שלמה בניזרי: על מה לצאת?

שלמה בניזרי: מה אתם סתם מעוררים פה מדון ומלחמה?

שלמה בניזרי: שנים אנחנו מדברים פה בבית הזה, כל הזמן אנשי השמאל ואחרים מדברים אתנו על סבלנות, סובלנות.

שלמה בניזרי: כשמדברים על הדברים הללו, כולם מדברים על סבלנות כלפי אחרים.

שלמה בניזרי: נו, הנה מבחן הסבלנות האמיתית שלכם.

שלמה בניזרי: למה דווקא ברחובות ירושלים, כשאתם יודעים שיש פה רגישות דתית?

שלמה בניזרי: בירת הדתות בעולם.

שלמה בניזרי: התאחדו כולם, כולם נקבצו ובאו לך.

שלמה בניזרי: דתיים – בעצם, לאו דווקא דתיים; יהודים, מוסלמים, נוצרים, כל הדתות באו והתחברו ומבקשים מכם: אתם פוגעים ברגשותינו.

שלמה בניזרי: אז במקום לבוא ולנסות להבין, במקום להבין את הרגישות – אצלנו כתוב בתורה על משכב זכר - תועבה: תועה אתה בה.

שלמה בניזרי: ומה אומר הקדוש-ברוך-הוא: והיה כי יראה בך ערוות דבר, ושב מאחריך.

שלמה בניזרי: כשהקדוש-ברוך-הוא רואה עריות, פריצות, זימה, מעשי סדום - אתם יודעים, רק בסדום הרי היו מתחתנים שם, ובמעשה מצרים, כמעשה ארץ מצרים אשר יצאתם שם, לא תעשו כן.

שלמה בניזרי: שהיו כותבים שם כתובה לאיש - איש לאיש, ואשה לאשה, והיו מקומות שהיו כותבים גם כתובה לכלב וכלבה – ואני מאמין שזה גם יגיע לפה.

שלמה בניזרי: עוד יום יבוא ונשתה יחדיו לחיים בחתונת הזוג עם הכלב.

שלמה בניזרי: לאן אנחנו מגיעים?

שלמה בניזרי: אנחנו מדרדרים את עצמנו בתור חברה יהודית.

שלמה בניזרי: במקום שיתביישו במעשיהם – עושים פה מצעדי גאווה.

שלמה בניזרי: אני לא רוצה לתת לגיטימציה ולומר לכם: לכו לתל-אביב.

שלמה בניזרי: תרדו מעלינו.

שלמה בניזרי: אנחנו מבקשים מכם רק דבר אחד – לכן הפנייה פה היא לאו דווקא לממשלה.

שלמה בניזרי: הפנייה היא פשוטה מאוד - - -

משה גפני: אז איך תצביעו?

משה גפני: איך תצביעו?

שלמה בניזרי: אדוני, חבר הכנסת גפני, אתה יודע מה, לא רציתי להתגרות בך, אבל אתם לפני שנתיים ישבתם בממשלה והיה מצעד גאווה בירושלים.

שלמה בניזרי: שכחת את זה, נכון?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני סיים את זמנו.

שלמה בניזרי: לא הגשתם אז אי-אמון - -

משה גפני: - - -

שלמה בניזרי: - - לא הגשתם אז אי-אמון.

שלמה בניזרי: פתאום התפכחתם היום?

משה גפני: לא התפכחנו - - -

שלמה בניזרי: אז מה קרה?

משה גפני: - - -

שלמה בניזרי: אני רק אומר לך.

שלמה בניזרי: תראה, חבר הכנסת גפני, הרי חבל שהוויכוח יהיה ביני לבינך, כי הוא לא בינינו.

שלמה בניזרי: הוויכוח שלנו עם אלה שנותנים לגיטימציה, אלה שמעוררים את הבעיה בחברה, אלה שמרחיבים.

שלמה בניזרי: אמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ: מי שיודע את הנתונים אצל ההומואים והלסביות, אחוז ההתאבדות הוא פי-300 מאשר אצל בני-אדם רגילים.

שלמה בניזרי: יש אנשים שדוחפים אותם על-כורחם לאותה תופעה מגונה; יש כאלה שנולדו עם פגם מולד, מה לעשות, אבל יש כאלה שנדחפים והם גורמים לבעייתיות בחברה והם גורמים לאנשים להרוג את עצמם.

שלמה בניזרי: ולכן אנחנו - - -

משה גפני: - - -

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת בניזרי.

אחמד טיבי: גלשת.

שלמה בניזרי: סליחה, אדוני, אני רק אענה לו.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: תסיים.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת גפני, אומר לך רק דבר אחד.

שלמה בניזרי: מכיוון שאנחנו ש"ס - אתם העליתם את הרעיון עכשיו - שלא ייווצר מצב שאנחנו לכאורה מתנגדים להצעה הזאת.

שלמה בניזרי: אנחנו במקרה מקוזזים היום – חברי סיעת ש"ס, עם מפלגות אחרות - -

משה גפני: - - -

שלמה בניזרי: - - אבל בעיקרון, אתה רוצה למקד את המאבק – צריך להעמיד פה את הבעיה ולהגיד: יש פה סכנת הציבור - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה בניזרי: - - לפני שנה-שנתיים נדקרו כמה אנשים.

שלמה בניזרי: מי יודע מה יקרה.

שלמה בניזרי: אנחנו נגד כל אלימות - -

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה בניזרי, אתה גולש הרבה מעבר לזמן.

שלמה בניזרי: - - אבל אני מקווה שמפה יצא מסר, אדוני – מסר לשר לביטחון פנים ולמפכ"ל המשטרה, שימנעו את זה מהסיבה הביטחונית.

שלמה בניזרי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת בניזרי.

משה גפני: אבל אתם תישאו באחריות אם יקרה משהו.

אחמד טיבי: סיעת ישראל ביתנו - במקום חבר הכנסת ליברמן, ידבר חבר הכנסת אלכס מילר.

אחמד טיבי: בבקשה; שלוש דקות.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, חברי הבית, אנחנו בשבוע שעבר הורדנו את הצעת האי-אמון שלנו, כי בעצם חשבנו שאנחנו באים ומחזקים את ממשלת ישראל ברגעים הקשים, אבל מה שקורה הוא שפשוט ממשיכים בדרך הלא-נכונה, הלא-הגיונית.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו נמצאים אחרי ההתנתקות, כשהמהלך הזה בעצם לא הוכיח שום דבר למדינת ישראל.

אלכס מילר: אנחנו מקבלים "קסאמים", אנחנו נכנסים למצב מלחמה, וראש הממשלה שלנו ממשיך לדבר על תוכנית ההתכנסות.

אלכס מילר: מה שקורה, שאנחנו בעצם מגיעים למצב שלא לומדים, לא מפיקים לקחים.

אלכס מילר: לדעתנו, כדי לא להגיע למצב הזה שוב, כדי שגם העולם וגם אזרחי מדינת ישראל יוכלו להבין מה המצב שלנו כאן, אנחנו באים ומביעים את האי-אמון שלנו, ומצרים על כך שאפשר להמשיך בדרך כזאת של התייחסות אל אזרחי ישראל ואל העולם החיצוני, פשוט בדרך של זלזול במה שקרה ובמה שקורה היום.

אלכס מילר: אני גם רוצה לחזק את צה"ל במה שהם עוברים היום, ולהושיט את ידינו במה שאנחנו יכולים – לחזק את המשפחות שחייליהן נלחמים ומגינים על מדינת ישראל, ולהיות מאחוריהם.

אלכס מילר: זה בסך הכול מה שאנחנו יכולים לעזור להם מהבמה הזאת.

אלכס מילר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה על אי-ניצול מכסת הזמן.

אחמד טיבי: יבוא, בשם סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, חבר הכנסת זבולון אורלב.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות בלבד, מרגע זה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת האי-אמון לממשלה בגין מצעד הגאווה היא הצעה שאני הפעם – ממש כמו בהצבעות קודמות – אבל בעיקר רואה את עצמי מצביע הצבעת קודש, ממש הצבעת קודש; כיוון שאני שואל את עצמי אם היה יכול להתקיים מצעד כזה בוותיקן, אם היה יכול להתקיים מצעד כזה – להבדיל – במכה או במדינה.

שלי יחימוביץ': היה ברומא.

זבולון אורלב: ברומא יכול להיות, אבל לא בוותיקן.

זבולון אורלב: וגם לא היה עולה על דעתו של מישהו, כיוון שמדובר במקומות שיש בהם ריכוז גבוה מאוד של קדושה, כיוון שיש בהם ריכוז גבוה מאוד של מוסדות דת.

זבולון אורלב: חברת הכנסת יחימוביץ, תראי מה קורה.

זבולון אורלב: שלוש הדתות – היהדות, הנצרות והאסלאם – אומרות באופן מפורש, על מנהיגיהן: עזבו אותנו בירושלים.

זבולון אורלב: לא שאנחנו נותנים היתר לעשות את זה בתל-אביב, גם בתל-אביב דעתי לא נוחה, אבל בירושלים קיימת בעיה נוספת, מעל כל הבעיות.

זבולון אורלב: זה לא עולה בקנה אחד עם היותה עיר מקודשת לשלוש הדתות, עיר שיש בה אווירה מיוחדת, עיר שכולם - כולם - מתחשבים וזהירים מאוד בכל המהלכים שמנסים לעשות שם.

זבולון אורלב: אני אומר: מילא, אנחנו כבר רגילים שדורסים ולא מתחשבים ברבנים, בערכי יהדות, אבל תתחשבו בנצרות, תתחשבו באסלאם.

זבולון אורלב: בהם אסור להתחשב?

זבולון אורלב: ואבוי שהגענו לכך שאני צריך לעמוד מעל במה נכבדה זו ולומר את הדברים האלה.

זבולון אורלב: איך אנחנו יכולים לבקש מהעולם לכבד את ירושלים כעיר המקודשת לשלוש הדתות, אם אנחנו – רשויות השלטון הישראלי – איננו מסוגלים לדאוג לכבודה של ירושלים?

זבולון אורלב: בעיני זו ממש הכרזת מלחמה על ירושלים, על מעמדה, על קדושתה, על הרוחניות שלה.

זבולון אורלב: מה זה, מותר הכול?

זבולון אורלב: מותר לדרוס הכול?

זבולון אורלב: אין שום גבולות?

זבולון אורלב: הואיל וההחלטה היא בידי השלטון, לא בידי העירייה – כידוע, רוב העירייה מתנגד לעניין הזה - לכן הכרזת האי-אמון היא הכרזה מאוד מאוד נכונה.

זבולון אורלב: מי שמכריז מלחמה על קדושתה של ירושלים ראוי מאוד להצעת אי-אמון.

זבולון אורלב: לירושלים יש מספיק בעיות קשות וחמורות גם בלי הסוגיה המבישה הזאת.

זבולון אורלב: לכן אנחנו מבקשים: נא הורידו את ידיכם מירושלים הקדושה.

זבולון אורלב: תודה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת אורלב.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלחנן גלזר, מסיעת גיל, ינמק בשם הסיעה.

אחמד טיבי: שלוש דקות; בבקשה.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סיעת גיל תתנגד להצעות האי-אמון אשר הוגשו היום לכנסת על-ידי סיעות האופוזיציה ותתמוך בממשלה.

אלחנן גלזר: בימים קשים אלה, שבהם אנו מתמודדים מול אויב אכזר אשר לא בוחל בשום אמצעי על מנת לפגוע באזרחי מדינת ישראל ובחייליה, על האופוזיציה לגלות אחריות ולתמוך במדיניות הממשלה במלחמתה בטרור ובשולחיו.

אלחנן גלזר: פעולת צה"ל ברצועת-עזה באה על מנת לפגוע בארגוני הטרור ובמשלחיו, למגר את תופעת ירי ה"קסאמים" המתמשך ולהחזיר את החייל החטוף גלעד שליט בשלום לחיק משפחתו.

אלחנן גלזר: ירי ה"קסאמים" לעבר שדרות הפך לדבר שבשגרה.

אלחנן גלזר: אין יום ואין לילה שלא נורים מטחי ירי לעבר העיר וגורמים לבהלה בקרב התושבים, הילדים, בני-הנוער, המבוגרים והקשישים כאחד.

אלחנן גלזר: תחושת הפחד וחוסר הוודאות באשר לשעה שבה יפגע ה"קסאם" הבא נמשכת גם לאורך היום, בדרך לגן, בדרך לבית-הספר או בדרך לעבודה.

אלחנן גלזר: בשבוע שעבר, לראשונה, נורתה רקטת "קסאם" לעבר אשקלון ונפלה במתחם קריית החינוך שבו נמצאים בתי-ספר.

אלחנן גלזר: למרבה המזל, בשעה שבה נחתה הרקטה בתי-הספר היו סגורים ולא היו נפגעים.

אלחנן גלזר: אבל המזל לא תמיד משחק לנו.

אלחנן גלזר: ברצוני להזכיר לכנסת, כי בעבר היו כבר שישה נפגעים, ואני אזכיר כאן את שמותיהם: ב-28 ביוני 2004 נהרג אפיק זהבי-אוחיון מרקטת "קסאם" אשר נחתה בסמוך לגן-ילדים בשדרות; באותו אירוע נהרג גם מרדכי יוספוב, בן 49, תושב העיר; ב-29 בספטמבר 2004 נהרג יובל אבבה, בן ארבע, משדרות; ב-29 בספטמבר, באותו יום, נהרגה דורית אינסו, בת השנתיים, משדרות, ובאותו מטח רקטות נפצעו גם 27 תושבים; ב-14 ביולי 2005 נהרגה בנתיב-העשרה דנה גלקוביץ, בעת שישבה במרפסת ביתה; ב-21 בינואר 2005 נפצעה אנושות אלה אבוקסיס, בת ה-17, אשר הגנה בגופה על אחיה הקטן.

אלחנן גלזר: ימים ספורים לאחר מכן היא מתה מפצעיה.

אלחנן גלזר: השם ייקום דמם.

אלחנן גלזר: לכן, בעת קשה זו על הכנסת להתאחד ולתת גיבוי לממשלה בהחלטותיה לגבי כל פעולה צבאית עכשווית ועתידית אשר באה להגן על תושבי מדינת ישראל מפני אותם ארגונים אשר הציבו להם למטרה את השמדת מדינת ישראל.

אלחנן גלזר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת גלזר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יוסי ביילין, בשם סיעת מרצ, יעלה ויבוא וישתתף בדיון על הצעות האי-אמון.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעת מרצ-יחד היתה נכונה להצביע נגד הצעת האי-אמון בנושא מצעד הגאווה, כיוון שאנחנו מחייבים את המצעד הזה, אבל אנחנו נימנע בהצבעה משום שאיננו מוכנים אגב כך להעניק תמיכה לממשלה שבה אין לנו אמון.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר דבר אחד לחבר הכנסת יצחק לוי ולחבריו אשר העלו את האי-אמון הזה.

יוסי ביילין: תביאו בחשבון מה עלול לקרות לעיר ירושלים על-ידי הדחייה הזאת, על-ידי דחיית מצעד הגאווה ודברים הדומים לזה.

יוסי ביילין: זאת העיר הענייה ביותר בישראל.

יוסי ביילין: אנשים עוזבים אותה כל הזמן, ואתם יודעים מי עוזבים.

יוסי ביילין: עוזבים חילונים, עוזבים אנשי המעמד הבינוני ועוברים למקומות אחרים.

יוסי ביילין: תחשבו על זה.

יוסי ביילין: מעבר לשאלה של מצעד גאווה, יש היבט של אנשים חילונים, מעמד בינוני בירושלים, אנשים משכילים, שנותנים לעיר הזאת יתרון לא מבוטל.

יוסי ביילין: לפי דעתי, האינטרס האחרון שלכם זה לוותר על האנשים האלה בירושלים.

יוסי ביילין: אם ירושלים תהפוך להיות גטו שאנשים בורחים ממנו, שאנשים לא רוצים לחיות בו, שבאים רק למוסדות הממשלה או לכנסת או לדברים מסוג כזה, זה יהיה דבר שלפי דעתי כולנו כולנו נצטער עליו, ומצעד הגאווה הוא חלק מהעניין.

יוסי ביילין: לגבי הצעות האי-אמון בנושא המדיני: אני שואל חברים כמו אופיר פינס, כמו יולי תמיר, כמו איתן כבל, השרים הנכבדים, אם היתה להם איזו השפעה על נושאים כמו הפגיעה בתחנת הכוח בעזה או מאסר השרים הפלסטינים.

יוסי ביילין: יש לי גם התשובה: זה לא בא לממשלה, זה לא בא לקבינט, זה לא נדון, והם נושאים באחריות מיניסטריאלית לכל הדברים האלה.

יוסי ביילין: כיוון שיש לי חשד עמוק, וגם תקווה, שהם מרגישים לגבי הדברים האלה כפי שאני מרגיש כלפיהם, אני שואל אותם עד כמה הם יוכלו לחיות עם החלטות מהסוג הזה.

זבולון אורלב: לא רצית להיכנס לממשלה הזאת?

יוסי ביילין: לממשלה הזאת אני לא רוצה להיכנס.

יוסי ביילין: רציתי להיכנס כשקיוויתי שהיא תהיה ממשלה אחרת.

יוסי ביילין: היום אני אומר לך בפירוש, שאין לי מה לחפש שם.

יוסי ביילין: לגבי העמדה שלנו - אנחנו לא מציעים להיכנע לדרישות של החוטפים, לא זאת המדיניות של מרצ-יחד, אבל אנחנו מציעים לקבל את הרעיון של הפסקת אש כוללת, הפסקת אש שבמסגרתה ידובר גם על שחרור החייל החטוף גלעד שליט, גם על הפסקת ירי ה"קסאמים", גם על הפסקת הטרור, גם על הפסקת המבצע עצמו – "גשמי קיץ" – גם על הפסקת הירי הארטילרי שלנו, ועל החיסולים, ועל שחרור אסירים.

יוסי ביילין: כן, שחרור אסירים במסגרת כוללת.

יוסי ביילין: לפי דעתנו זה הדבר הנכון, והעמדה של הממשלה שאומרת, קודם תעשו את זה ואחר כך תעשו את זה, במקום לדבר עם הצד הפלסטיני, אם זה אבו-מאזן ואם זה מישהו אחר, על הפסקת אש כוללת, בעינינו היא טעות קשה.

יוסי ביילין: ולזה חייבים לצרף אופק מדיני, כי בלי אופק מדיני יהיה קשה לכולנו כאן להתקדם לעבר המטרה שלנו, שהיא מטרה של קידום האינטרס הישראלי, שהוא מדינה ישראלית לצד מדינה פלסטינית שחיה אתה בשלום.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ביילין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם רביץ, מטעם סיעת יהדות התורה, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חופש הביטוי אינו חוק-יסוד ואינו נמצא בספר החוקים של מדינת ישראל, לא כולם יודעים זאת, כמו גם עקרון השוויון שאינו חוק-יסוד ואינו נמצא כלל בספר החוקים של מדינת ישראל, וגם זאת לא יודעים כולם, ולא במקרה.

אברהם רביץ: היו ניסיונות רבים לחוקק את החוקים הללו, הם נדונו בעשרות ישיבות של ועדת החוקה.

אברהם רביץ: והסיבה לאי-חקיקת החוקים החשובים היא שלא הגיעו לכלל הבנה והסכמה בנוגע לגבולות של החוקים הללו.

אברהם רביץ: גם היום, במסגרת הניסיון לחוקק חוקה לישראל, נערכו וייערכו דיונים בקשר לסייג לחוקים.

אברהם רביץ: הסייג אינו גדר חיצונית, אלא לב לבם של החוקים ונשמת אפם.

אברהם רביץ: אם לא נדע לקבוע את הסייג, אנה אנו באים.

אברהם רביץ: חוקים אלו עלולים לפרוס כנפיים ולכלות כל חלקה טובה בחיינו ולהביא לבבל של חיי החברה ולהפקרות מוחלטת בערכי היסוד של הקיום האנושי.

אברהם רביץ: הבג"ץ התגבר על הלקונה ומילא את החסר באופן מלאכותי באומרו כי חוקים אלה נמצאים בגבהי גבהים והם אינם צריכים להיכתב עלי ספר, משל היו חוק החוקים הגובר על כל חוק וחיים בפני עצמם, ואין צורך שהמחוקק ייתן דעתו עליהם, כאילו הם שייכים לשמי שמים ויונקים מהיוניספירה ללא שתיגע בהם יד אדם.

אברהם רביץ: דמוקרטיה, שזה שלטון האדם, תיסוג מחוקים שמימיים כאלו.

אברהם רביץ: מחשש של ריח רליגיוזי לחוקים שמקורם כל כך גבוה, הוסיף הבג"ץ ממד אנושי להצדקת הלגיטימיות של החוקים שלא נחקקו, בהסמיכו אותם כנגזרים מחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, אך מה לעשות, חברי חברי הכנסת, מה לעשות כאשר החירות או חופש הביטוי פוגעים בכבוד האדם?

אברהם רביץ: אז יחזרו לגבהים בלתי מוגבלים ויתרוממו מעל היסוד האנושי, בשיטת רצוא ושוב, העיקר לבשם את העולם ברוח הליברלית ולהיות נחשבים כנאורים.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, הנושא העומד בפנינו יש לו שני היבטים - האחד של הפרט, של האדם עם עצמו, ובזה אומר רק משפט אחד: אין זה נכון, כפי שיש האומרים, שאדם אינו יכול לשנות את הרגלו מכיוון שזה מולד ולא קנוי.

אברהם רביץ: האמת היא שכל אדם נולד עם כל התכונות והנטיות מכל הסוגים והמינים, טובים ורעים, אך תפקידו להתמודד ולהתגבר, וגם יוכל ויצליח.

אברהם רביץ: אבל, כמובן, כאשר אינו עושה מאמצים, ההרגל נעשה טבע, וזו תמציתו של כוח הבחירה שניתנה לאדם.

אברהם רביץ: אבל, רבותי, פרשתו של היחיד אינה צריכה לידון בפרהסיה ואין זה הנושא שלנו היום.

אברהם רביץ: ההיבט השני הוא ציבורי, השייך לפרהסיה של כולנו, ומקרין על חלושי הדעת, שאין בכוחם להתמודד מול המאבק הפנימי שלהם, המאבק לניצחון היצרי, והוא גם יוצר את התדמית השלילית כלפי החברה בישראל והעולם כולו, המצפה כי מציון תצא תורה לכל העמים.

אברהם רביץ: אנו מתריעים על הוצאת החיים האינטימיים, שהמין האנושי כולו הסכים שכחלק מכבוד האדם יש לנהוג בהם צניעות.

אברהם רביץ: אם היו יוצאים לחוצות במצעד ביזיון הבא לציין כל צורת יחסים אינטימיים, ולהפגין, למשל, יחסים מצ'ואיסטים, גם אז חברה בריאה היודעת לשמור על כבודה היתה אוסרת לעשות זאת ברחובה של עיר, ובמיוחד בירושלים, הזוכה למקומה בלבותיהם של כל באי עולם כעיר קדושה לישראל, לכל העמים ולכל הדתות.

אברהם רביץ: כיצד ניתן לפגוע - אני פונה לממשלה - באמונתם של מאות מיליונים מבני כל הדתות, האוסרות התנהגות פרוצה כזאת?

אברהם רביץ: האם הממשלה לא חשה מה התנהגות כזאת יכולה לגרום ליחסי הכבוד שרוחשים בכל העולם לארץ-ישראל, לתורת ישראל ולעם ישראל, על אשר חיללו את קדושתה של בירת העולם?

אברהם רביץ: אני קורא לממשלת ישראל לעצור את החרפה, ולמשטרת ישראל להפעיל את שיקול דעתה לשלום הציבור, ונאמר שלום על ישראל.

אברהם רביץ: אני קורא מראש לבג"ץ, אם יובא נושא זה לדיון בפניו, לאחר שממשלת ישראל תאסור את המצעד, ואני חושב שיובא, שידעו להתעלות על-ידי שירדו אל העם ויחושו את הרגשת החרפה, הביזיון והאי-כבוד ויחזקו את ידי הממשלה.

אברהם רביץ: בזאת ייבחנו.

אברהם רביץ: הרי מדינת ישראל אמורה להיות גם מדינה יהודית, סוף כל סוף, ולא רק דמוקרטית.

אברהם רביץ: מאתי, אזרח מאזרחי הארץ האהובה עלי ויקרה לי ולכל תושבי הארץ הזאת, אשר עיני השם עליה מראשית שנה ועד אחריתה - לחברי הכנסת אומר, כל הצבעת מחאה תוסיף כבוד לכנסת, לעמנו ולארצנו.

דליה איציק: תודה רבה לך, הרב רביץ.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו הולכים לקראת סיכום הדיון.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחת מהצעות האי-אמון נשאה את הכותרת:

מוחמד ברכה: ליקויים במערכת ההסברה הישראלית - וכנראה הציניות מרקיעה שחקים בבית הזה.

מוחמד ברכה: הרי יש כאלה שמבקשים לייפות את המכוער והמכוער מאוד.

מוחמד ברכה: איך אפשר לשווק לעולם תמונות של שרים וחברי פרלמנט המובלים באישון לילה מבתיהם לבתי-מעצר?

מוחמד ברכה: מה חשבו אותם מציעים?

מוחמד ברכה: באילו צבעים לצבוע את הגשרים המופצצים בעזה ובאיזו קוסמטיקה צריך להשתמש על מנת לצייר ולשווק את תחנת הכוח שמייצרת חשמל ברצועת עזה ל-1.4 מיליון אנשים?

מוחמד ברכה: ואיך חשבו לשווק תמונות של משפחות, שמוכחדות זו אחר זה, בהפצצות שנקראות "בטעות" - לשווק אותן לעולם בצבעים ורודים ויפים?

מוחמד ברכה: בטוח שאפשר לשווק אותן בצבעים אדומים, וראיתי אותן בצבע הזה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהבעיה היא לא במערכת ההסברה, הבעיה היא במערכת קבלת ההחלטות.

מוחמד ברכה: מבצע שנקרא מבצע שמתגלגל למלחמה, שגובה מחירים בדם יקר של אזרחים, שאין להם נגיעה במעשי לחימה, והריגתם או רציחתם, אינו יכול לקדם את שחרורו של החייל, הוא הוא הבעיה.

מוחמד ברכה: ומי שרוצה שפרצופה של ישראל בעולם ייראה יפה יותר ומאופר יותר, צריך שהפעולות שלה יהיו אנושיות יותר, ולא פעולות שמכוונות על-ידי שיכרון הכוח והמחשבה שהכוח והארסנל הצבאי הם שיכריעו את הסכסוך.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, יש בדיחה ישנה ששמעתי כשהייתי עוד ילד, על אדם שלא נחה דעתו מצילום שעשה אצל הצלם.

מוחמד ברכה: הוא רץ לצלם ואמר לו: איזו תמונה זאת?

מוחמד ברכה: איך אתה מוציא לי תמונה כזאת?

מוחמד ברכה: אמר לו: חביבי, צלם חמור, יצא חמור.

מוחמד ברכה: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי מהשר המקשר, השר יעקב אדרי, על ההחלטה להעניק מעמד של אזור עדיפות א' לאזורי התעשייה בסקטור הערבי, לכל האזורים.

ואסל טאהא: כשאנחנו בודקים, ומהניסיון שלי ומהידע שלי ומהאינפורמציה שיש לי, אזורי התעשייה בסקטור הערבי ספורים.

ואסל טאהא: אפשר לספור אותם אולי על אצבעות יד אחת.

ואסל טאהא: יש החלטות להקים אזורי תעשייה, ומברכים על כל החלטה חיובית, אבל היו הרבה החלטות, השר אדרי.

ואסל טאהא: ב-1989, ההחלטה הראשונה על סגירת פערים ושוויון היתה של ראש הממשלה יצחק שמיר.

ואסל טאהא: היתה החלטה.

ואסל טאהא: מאז הפער התרחב.

ואסל טאהא: אחרי ההחלטה של ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, היו הרבה החלטות בכיוון הזה, ויש גם מספרים, אתה יכול לבדוק.

ואסל טאהא: אדוני השר אדרי, לכן, לא למהר, לחכות.

ואסל טאהא: אמרת שתוך שלושה חודשים הכול יסתיים, הכול ייושם.

ואסל טאהא: אני אומר לך מהניסיון שלי, שרק המיפוי לא יסתיים לא בשלושה חודשים ולא בשישה חודשים.

ואסל טאהא: זה לא קל.

ואסל טאהא: מה עוד שאתה מטיל את זה על הרשויות, שאין ביכולתן לשלם משכורות היום.

יעקב אדרי: זה בגלל הניהול הכושל.

ואסל טאהא: בתוכנית הכלכלית נתנה להם הממשלה הנוכחית את מענקי האיזון.

ואסל טאהא: שר הפנים הבטיח לפני כמה ישיבות כאן, שהוא ייקח על עצמו לגייס 150 מיליון שקל, כדי להחזיר את רמת מענקי האיזון לזו של 2002.

ואסל טאהא: זה רק הבטחות, זה רק מלים.

ואסל טאהא: אני לא אומר שהכול טוב ויפה, אני לא אומר שהניהול מצוין.

ואסל טאהא: בדיוק כפי שמתרחש בסקטור היהודי, יש כאלה ויש כאלה.

ואסל טאהא: אבל מה שהמועצות המקומיות הערביות מקבלות בנושא הזה זה רק הבטחות.

ואסל טאהא: אני יודע ואתה יודע, כראש עיר לשעבר, שעל מנת לתכנן אזור תעשייה - זה לא ייגמר בשלושה חודשים, אם זה יהיה בידי מועצה חלשה שאין בכוחה לדחוף.

יעקב אדרי: מי אמר שלושה חודשים?

יעקב אדרי: אני לא מבין מאיפה הוצאתם את זה.

ואסל טאהא: אתה אמרת, שתוך שלושה חודשים זה ייגמר.

יעקב אדרי: אני אמרתי ככה?

יעקב אדרי: הוא אמר.

יעקב אדרי: אני אמרתי חמש שנים ההחלטה.

ואסל טאהא: לכן התפלאתי לשמוע, אפילו בחמש שנים.

ואסל טאהא: יש תוכניות שהיו במשרד ראש הממשלה לפני חמש שנים, ועד עכשיו הן לא יושמו.

ואסל טאהא: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי יחתום את הדיון.

דליה איציק: חברי הכנסת, מייד נעבור להצבעות.

דליה איציק: בבקשה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לעתים קורא כמה הצהרות, שומע הצהרות מצד הממשלה, ואף שאני סובל מאינטליגנציה ברמה בינונית, אני לא מצליח לרדת לעומק ההצהרות האלה.

אחמד טיבי: הממשלה אמרה מייד עם פרוץ המשבר הזה, שהיא תעשה הכול כדי להחזיר את החייל, ומייד לאחר מכן אמרה, שהיא לא תנהל משא-ומתן לשחרור אסירים.

אחמד טיבי: היש דבר והיפוכו יותר משני המשפטים האלה?

אחמד טיבי: עלתה הצעה, רבותי חברי הכנסת, שמדברת על הפסקת אש כוללת, שבה יופסק ירי ה"קסאם", ובדין צריך להפסיק את ירי ה"קסאם" - אין להפציץ שכונות אזרחיות ואין לפגוע באזרחים.

רוחמה אברהם-בלילא: תקרא להפסיק את ירי ה"קסאם".

אחמד טיבי: יכול להיות שגברתי לא מבינה עברית, ולכן היא לא ירדה לעומק דעתי.

אחמד טיבי: הדברים שאני אומר הרי ברורים, ובדין צריך להפסיק את ירי ה"קסאם".

אחמד טיבי: אני אומר שאין לירות טילים על אוכלוסייה אזרחית – ברור, חד-משמעי, בלי "אבל".

אחמד טיבי: משא-ומתן על הפסקת אש דו-צדדית, כאשר צה"ל גם יפסיק את ההתקפות מהאוויר, את החיסולים, את הפלישה לעזה, וינוהל משא-ומתן על שחרור אסירים.

אלי אפללו: למה לא גיניתם את הנושא של החייל השבוי?

אלי אפללו: למה אתם לא מגנים את זה?

אחמד טיבי: לכן, מול הצעה כוללת כזאת, שאמורה, אגב, גם לסיים את המשבר בצורה שקטה וגם להוריד את כולם מהעץ הגבוה - גם להוריד את כולם מהעץ הגבוה וגם לסיים את המשבר ולמנוע שפיכות דמים – הרי כל חברי הבית הזה יודעים שבמוקדם או במאוחר בפרשה הזאת יהיה שחרור אסירים.

אחמד טיבי: אין ברירה, זה מה שיהיה.

אסתרינה טרטמן: זה רעיון לא רע תמורת אבו-דיס.

אחמד טיבי: לכן, למה לא לחסוך שפיכות דמים של ישראלים ופלסטינים, עד שנגיע לנקודה הזאת?

אחמד טיבי: זה מה שיקרה בסופו של דבר.

אחמד טיבי: ומי שאומר: נעשה הכול כדי לשחרר את החייל, אמור להביא בחשבון ולהתייחס באופן חיובי, קונסטרוקטיבי, להצעה הזאת שמדברת על הפסקת אש כוללת.

אלי אפללו: לתת לו צ'אנס לחטוף עוד חייל.

אחמד טיבי: יש לחתור לסיום המשבר, שלא ייפגעו חיילים ולא אזרחים, לא תהיה אלימות ולא שפיכות דמים.

אלי אפללו: למה לא גיניתם את זה?

אלי אפללו: לא שמעתי אותך.

אחמד טיבי: שפיכות דמים היא לא חד-צדדית, היא דו-צדדית, ולכן צריך לחתור לסיומה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חברי הכנסת, ראש הממשלה, חברי השרים, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני לא אחשיב שום הצבעה של חבר כנסת שאיננו יושב במקומו.

דליה איציק: לפנינו שבע הצבעות נפרדות.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה בנושא: מצעד הגאווה בעיר הקודש ירושלים - של סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה.

דליה איציק: הצבעה שמית, כפי שביקשו 20 חברי כנסת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני המזכיר.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – נגד רוחמה אברהם – נגד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – נגד אהוד אולמרט – נגד חיים אורון – נמנע זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – נגד רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – נגד אפי איתם – בעד מיכאל איתן – אינו נוכח רפי איתן – נגד אריה אלדד – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – אינו משתתף בהצבעה זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – אינו נוכח אלי אפללו – נגד גלעד ארדן – נמנע אורי אריאל – בעד זאב בוים – נגד יוסף ביילין – נמנע בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח יעקב בן-יזרי – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח מנחם בן-ששון – נגד רוני בר-און – נגד אבישי ברוורמן – נגד שלמה ברזניץ – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח עזמי בשארה – אינו נוכח אליהו גבאי – אינו נוכח זהבה גלאון – נמנעת אלחנן גלזר – נגד יצחק גלנטי – נגד משה גפני – בעד עמירה דותן – נגד אברהם דיכטר – נגד אברהם הירשזון – נגד שמואל הלפרט – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח צבי הנדל – בעד יצחק הרצוג – נגד מגלי והבה – נגד אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח יצחק זיו – נגד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח ישראל חסון – בעד שי חרמש – נגד ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דוד טל – אינו נוכח אסתרינה טרטמן – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אביגדור יצחקי – נגד אליהו ישי – אינו נוכח

משה גפני: אולי נחכה לו?

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) דני יתום – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – אינו נוכח יעקב כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח רן כהן – נמנע משה כחלון – נמנע ישראל כץ – נמנע ציפי לבני – נגד לימור לבנת – נמנעת יצחק לוי – בעד אביגדור ליברמן – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד גאלב מג'אדלה – נגד שאול מופז – נגד אברהם מיכאלי – אינו נוכח אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח שרה מרום-שלו – נגד יורם מרציאנו – נגד משולם נהרי – אינו נוכח מיכאל נודלמן – נגד דני נוה – נמנע אורית נוקד – נגד בנימין נתניהו – נמנע חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – נגד ניסן סלומינסקי – בעד אפרים סנה – נגד גדעון סער – נמנע גדעון עזרא – נגד אופיר פינס-פז – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח שמעון פרס – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – בעד ראובן ריבלין – נמנע חיים רמון – נגד יוסף שגאל – אינו נוכח יובל שטייניץ – נמנע מאיר שטרית – נגד יורי שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – נמנע שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – נגד משה שרוני – נגד נתן שרנסקי – נמנע רונית תירוש – נגד יולי תמיר – נגד אני חוזר על שמות אלה שלא נכחו.

משה גפני: באמת, איפה ש"ס?

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח מיכאל איתן – אינו נוכח חיים אמסלם – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח עזמי בשארה – אינו נוכח אליהו גבאי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח אבשלום וילן – נמנע יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דוד טל – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח אברהם מיכאלי – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח אופיר פינס-פז – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח שמעון פרס – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח יוסף שגאל – אינו נוכח יורי שטרן – אינו נוכח האם יש מישהו שלא קראתי בשמו?

משה גפני: רגע, לא סיימת, סיעת ש"ס לא הצביעה.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, אני מאוד מודה לך, תחלוק עם המזכיר את המשכורת שלו באמצע החודש הבא.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה נוספת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני המזכיר.

דליה איציק: נמנעים – 16, נגד – 47, בעד – 21.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא השני של האי-אמון: ירי ה"קסאמים" על אשקלון - מטעם סיעת הליכוד.

דליה איציק: אני רואה חברי כנסת שלא יושבים, אני תיכף מפעילה את ההצבעה.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, פעם שנייה וסופית בהחלט.

דליה איציק: בבקשה, תפעול הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 22 נגד – 43 נמנעים - 13 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: נא להוסיף את הקולות של השר מופז והשר איתן.

דליה איציק: ובכן, הצעת האי-אמון של הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה הבאה, הנושא השלישי: הליקוי במערכת ההסברה של מדינת ישראל - מטעם ישראל ביתנו.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 31 נגד – 47 נמנעים - 12 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, הצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: לקצרניות, נא להוסיף את השר איתן, את השר מופז ואת חבר הכנסת יורם מרציאנו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הרביעית.

דליה איציק: ההצעה הרביעית: התנהלותה בתחום המדיני - מטעם סיעת מרצ-יחד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 11 נגד – 50 נמנעים - 25 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון של סיעת מרצ-יחד לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא החמישי: מדיניותה החברתית והכלכלית כלפי האוכלוסייה הערבית - מטעם סיעת רע"ם-תע"ל.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 7 נגד – 49 נמנעים - 18 הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת רע"ם-תע"ל לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא השישי: מדיניותה של הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 12 נגד – 50 נמנעים - 17 הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: נא להוסיף את השרים איתן ומופז.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה השביעית והאחרונה בנושא האי-אמון: מדיניותה של הממשלה במישור החברתי, הכלכלי והמדיני - מטעם סיעת בל"ד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 6 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 7 נגד – 51 נמנעים - 15 הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: נוסיף את שני השרים.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 1884.

דליה איציק: ]

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה אחרת, על הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 75) (מאגר מידע לעניין נהגים שנפסלו למלהחזיק רשיון נהיגה), התשס"ו-2005.

דליה איציק: לא הוגשו התנגדויות, אשר על כן אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 7 בעד הודעת הוועדה – 88 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 75) (מאגר מידע לעניין נהגים שנפסלו מלהחזיק רשיון נהיגה), התשס"ו-2005, נתקבלה.

דליה איציק: נא להוסיף את השרים מופז ואיתן.

דליה איציק: ההצעה התקבלה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 1810.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת ועדת העלייה והקליטה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הטבות לניצולי השואה, התשס"ו-2005.

דליה איציק: אין הסתייגויות.

דליה איציק: עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הוועדה – 92 נגד – אין נמנעים - אין הודעת ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הטבות לניצולי השואה, התשס"ו-2005, נתקבלה.

דליה איציק: נא להוסיף את השרים מופז ואיתן.

דליה איציק: ההצעה התקבלה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב רביעי, חוב' ח', עמ' 27346.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא הבא: הודעת ועדת הכספים על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 15) (הגדרת נכה), התשס"ו-2006.

דליה איציק: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת יעקב ליצמן, לתפוס את מקומו.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אני עדיין לא חבר הכנסת ליצמן.

חיים אורון: ועדת הכספים מבקשת להחיל דין רציפות על הצעת חוק שמספרה כ/112, הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 15) (הגדרת נכה), התשס"ו-2005, של חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת.

חיים אורון: הצעת חוק חשובה זו באה לעשות צדק עם ניצולי השואה ששהו על אדמת גרמניה ביום 1 בינואר 1947 ועל-פי המצב כיום אינם זכאים למלוא ההטבות המוענקות בחוק.

חיים אורון: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ממשיכים בישיבה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש שקט באולם.

יצחק אהרונוביץ': ["דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב שלישי, חוב' ל"ו, עמ' 23831; מושב שלישי, חוב' ט', עמ' 17389; מושב רביעי, חוב' ח', עמ' 27326.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הודעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק הבאות:

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 33) (היעדרות מעבודה של אם מאמצת), התשס"ה-2005; הצעת חוק איסור כפיית פוליגרף במסגרת יחסי עבודה, התשס"ה-2004; הצעת חוק הטבות לנפגעי פוליו, התשס"ו-2005.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת משה שרוני, לעלות לבמה ולמסור את ההודעה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, קצת שקט.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות החליטה להחיל דין רציפות על שלוש הצעות חוק: הצעת חוק הטבות לנפגעי פוליו, התשס"ו-2005; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 33) (היעדרות מעבודה של אם מאמצת), התשס"ה-2005; הצעת חוק איסור כפיית פוליגרף במסגרת יחסי עבודה, התשס"ה-2004.

משה שרוני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת משה שרוני.

יצחק אהרונוביץ': (הארכת תוקף החוק), התשס"ו-2006 [נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הנושא הבא: צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשס"ו-2006.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את שר הפנים להציג את הצו.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אנחנו מביאים היום לכנסת את הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשס"ג-2003, להארכת תוקף - - -

בנימין נתניהו: סוף-סוף אני מסכים אתך.

רוני בר-און: אם היית חושב קצת יותר לעומק, היית מסכים אתי הרבה קודם, אבל טוב מאוחר מאשר לעולם לא.

רוני בר-און: כך או כך, ובהסכמת יושב-ראש האופוזיציה, אני מתכבד להביא את הארכת התוקף של חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה).

רוני בר-און: לפי סעיף 5 לחוק האזרחות והכניסה לישראל, בסמכות הממשלה ובסמכות הכנסת להאריך את תוקף החוק לתקופה שלא תעלה על שנה.

רוני בר-און: הרקע לעניין הזה - ביום 6 באוגוסט 2003 נכנס חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) לתוקפו.

רוני בר-און: החוק נקבע בהתאם להחלטת הממשלה 1813 מיום 12 במאי 2002, ומסדיר את מתן האזרחות ורשיון הישיבה בישראל במסגרת איחוד משפחות לתושבי הרשות הפלסטינית וזרים ממוצא פלסטיני.

רוני בר-און: הרקע להחלטת הממשלה, לאחר מכן לחקיקת החוק הנדון, היה המבחן למציאות הביטחונית מאז שפרץ העימות המזוין בין ישראל לפלסטינים.

רוני בר-און: המציאות הזאת הראתה בעליל מעורבות גוברת והולכת של פלסטינים תושבי האזור בפעילות טרור, בכלל זה סיוע לביצוע פיגועי התאבדות.

רוני בר-און: הפלסטינים האלה ניצלו את מעמדם בישראל שנתקבל בעקבות הליכי איחוד משפחות עם ישראלים, מה שהקנה להם תעודת זהות, מה שקנה להם, עם תעודת הזהות הזאת, אפשרות תנועה חופשית בין שטחי הרשות לישראל.

רוני בר-און: ובכך הפכו אותם פלסטינים בעלי תעודת זהות לאוכלוסייה המועדפת על ארגוני הטרור לביצוע פעולות עוינות בשטח המדינה.

רוני בר-און: תוקף החוק נקבע אז לשנה אחת, ועם תום השנה הוארך תוקפו עוד פעמים מספר, ולאחרונה הוארך עד ליום 31 באוגוסט 2005.

רוני בר-און: ביום 1 באוגוסט 2005 תוקן החוק, ובמסגרת התיקון הרחבנו את החריגים המאפשרים מתן היתרי שהייה בישראל לאוכלוסיות בעלות סיכון ביטחוני מופחת.

רוני בר-און: במסגרת אותו תיקון הסמכנו לקבל בקשות לאישור שהייה בישראל לתושבי אזור – תושבים ממין זכר - שהם בני-זוג של ישראלים, שגילם של אותם זכרים, שמתחתנים עם בני-הזוג השוהים בישראל, מעל 35, כאשר על בנות-זוג החלנו את גיל המינימום ל-25.

רוני בר-און: כן ניתנה הסמכות לאשר בקשות כאמור עבור קטינים תושבי האזור, לשם מניעת הפרדתם מהוריהם השוהים כדין בישראל.

רוני בר-און: עם זאת קבענו בחוק, כי גם במקרים חריגים אלה לא יינתן אישור שהייה בישראל לתושב האזור אשר שר הפנים או מפקד האזור סבורים כי הוא או בן המשפחה שלו עלולים להוות סיכון ביטחוני למדינה.

רוני בר-און: על-פי סעיף 5 לחוק, כפי שתוקן, אמור היה תוקפו של החוק הזה לפוג ב-31 במרס 2006.

רוני בר-און: היות שמועד זה נפל בתקופת ארבעת החודשים שלאחר החלטת הכנסת השש-עשרה להתפזר, הוארך תוקפו מכוח סעיף 38 לחוק-יסוד: הכנסת עד לתום שלושת החודשים הראשונים מיום כינונה של הכנסת השבע-עשרה.

רוני בר-און: תקופת שלושת החודשים האלה מסתיימת, בהתאם לסעיף 10(ב) לחוק הפרשנות, התשמ"א-1981, ביום 16 ביולי 2006, קרי, בשבוע הבא, חסר יום אחד.

רוני בר-און: לדעת גורמי הביטחון, לא חל שינוי במציאות הביטחונית שהיוותה בסיס לחקיקת החוק הזה בכל הנוגע לכוונות של ארגוני הטרור לנצל את תושבי האזור הנושאים תעודה ישראלית למעורבות בסיוע לביצוע פיגועי טרור.

צבי הנדל: נהיה גרוע יותר.

רוני בר-און: כדי להניח את התשתית להארכת המועד, די לנו אם נקבל את ההנחה שלא חל שינוי לטובה.

רוני בר-און: אם חל שינוי לרעה, זאת צרה אחרת.

צבי הנדל: אם חל שינוי לרעה, צריך לדחות בשנה.

רוני בר-און: חבר הכנסת צבי הנדל, גורמי הביטחון לא ביקשו מאתנו לתקן בעניין הזה, וחזקה עליהם שאת הניתוח שאתה עשית הם ידעו לעשות.

רוני בר-און: אילו הם חשבו שזה המצב, הם היו באים אלינו ומבקשים לתקן גם את הרף הזה.

רוני בר-און: מה שחשוב ומה שהשתנה בינתיים, בין הפעם הקודמת לפעם הזאת, הוא העובדה שהנוסח המתוקן של החוק עמד בביקורתו של בית-המשפט העליון בשבתו לדין כבית-המשפט הגבוה לצדק.

רוני בר-און: אבל – והאבל הזה איננו מבוטל - ההכרעה שם נפלה על חודו של קול, שישה נגד חמישה.

רוני בר-און: יש טוענים בכה ויש טוענים בכה, אנחנו לא ניכנס בדיון הזה לפרשנות של דעת המיעוט ודעת הרוב והדעה המכריעה של כבוד השופט אדמונד לוי.

רוני בר-און: נוכח ההערות שהשמיעו בבית-המשפט העליון גם שופטי הרוב וגם שופטי המיעוט, על אודות המורכבות של החוק והקשיים שבהארכתו לתקופה ממושכת, אנחנו מציעים הפעם הזאת להאריך את תוקפו של החוק לתקופה של שישה חודשים בלבד.

רוני בר-און: במקביל - וזאת יש לדעת וחשוב לדעת - במקביל להארכה שאנחנו מבקשים כאן היום, אנחנו עושים כעת, גם במשרד הפנים וגם במשרד המשפטים, עבודת מטה מקיפה להכנת חקיקה אשר תקבע הסדרים לעניין הענקת מעמד בישראל לזרים, בעיקר לבני-זוג זרים של ישראלים.

רוני בר-און: באופן אישי אני יכול לומר לכם, שסמיכות הזמנים – לא אגיד מפתיעה – יש בה עניין, מחר אנחנו מקיימים את הדיון המרכזי בנוכחות שר הפנים, היועץ המשפטי לממשלה והיועצים המשפטיים של משרד הפנים, מינהל האוכלוסין ומחלקת החנינות במשרד המשפטים.

זהבה גלאון: למה לא יכולתם להכריז על הקפאת החוק עד שתסיימו את הכנת החוק החדש - - -

צבי הנדל: שיעברו לגור בשטחים.

רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, שמעתי את הפתיח לשאלה שלך ואני מנחש גם את האמצעיתא וגם את הסיפא.

רוני בר-און: לוחות הזמנים שהוכתבו הם כאלה, שמהלך החקיקה של החוק שאנחנו מבקשים להגיש כעת לא יכול להתקיים בחופזה, משום שאנחנו לא רוצים לבוא עוד פעם עם חוק – ממילא הוא יצטרך להידון כנראה בבג"ץ, הרי אנחנו מכירים את המציאות; אם נמשוך את השמיכה ימינה משמאל, ילכו לבג"ץ, ואם נמשוך שמאלה מימין, ילכו לבג"ץ.

רוני בר-און: אנחנו רוצים להביא לבג"ץ עבודת חקיקה מסודרת, שתכליתה להסדיר כמיטב היכולת את כל הבעיות של כל הצדדים המעוניינים באותו חוק.

רוני בר-און: זה מהלך שלא יכולנו לעשות בטווח הזמן מאז הפסיקה של בג"ץ, לכן הלכנו למינימום, ביודענו שהמינימום הזה, מבחינת הארכה, מקובל גם על בית-המשפט הגבוה לצדק.

רוני בר-און: אני מציע אפוא ומבקש מהבית לאשר את זה.

רוני בר-און: אני מזכיר לכם, שהחלטת הממשלה הזאת תהפוך לחוק, מבחינת הארכה, רק בקריאה אחת של הבית הזה.

רוני בר-און: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר הפנים.

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים לדיון.

יצחק אהרונוביץ': הדיון הוא אישי.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גאלב מג'אדלה – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה גפני.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, הזמן המוקצב הוא שלוש דקות, אני מבקש להקפיד.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, מסתבר שמדינה מביאה חוקים שהם אנטי-דמוקרטיים בעליל כאשר היא סבורה שהיא צריכה לשמור על אופיה, על ביטחונה.

משה גפני: מסתבר שיש דברים שהממשלה עושה, שהם באמת אנטי-דמוקרטיים - כאשר יש צורך חיוני.

משה גפני: לכן לא הבנתי את הדיון על הסעיף הקודם של האי-אמון על מצעד "הגאווה".

משה גפני: קודם כול לא הבנתי את מצעד הבריחה של ש"ס.

משה גפני: למה ש"ס ברחו?

משה גפני: מה מצעד הבריחה הזה?

משה גפני: אני השתכנעתי מהנאומים של חברי ש"ס, גם במליאת הכנסת וגם בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, ולא הבנתי למה היה מצעד הבריחה הזה.

משה גפני: האמת, אדוני היושב-ראש, גם השתכנעתי ממסע הפרסום של ש"ס שילד רעב אינו לומד.

משה גפני: השתכנעתי, ואני באמת סבור שילד רעב אינו לומד.

משה גפני: המצב החברתי של הממשלה הקודמת ושל הממשלה הנוכחית באמת גורם לכך שיש הרבה מאוד ילדים רעבים, שבגלל זה הם גם לא לומדים.

משה גפני: השתכנעתי.

קריאה: מה הנושא?

משה גפני: הייתי בטוח שכאשר ש"ס תצטרף לקואליציה היא תיקח תיקים חברתיים, ולפתע אני מגלה שאילו תיקים לקחה ש"ס?

משה גפני: - את משרד התמ"ת ואת התקשורת, שהם משרדים שקשורים לעשירים.

משה גפני: אלה לא משרדים שאפשר לפעול בהם בנושאים של רווחה.

יעקב מרגי: שחררו את הרווחה.

משה גפני: אלה לא תיקים שאפשר לסייע בעזרתם לערי הפיתוח.

צבי הנדל: סוף-סוף הוא מדבר כמו שצריך, למה אתם מפריעים לו?

משה גפני: אלה לא תיקים שבעזרתם אפשר לסייע לילד רעב, שבגלל זה הוא לא לומד.

משה גפני: האמת היא שאני רוצה לפנות למאות אלפי אנשים שהצביעו ש"ס.

עזמי בשארה: בכל זאת, כמה מלים על החוק עצמו?

משה גפני: אני רוצה לפנות אליהם ולשאול, האם הם העלו בדעתם שהם הצביעו בעבור מפלגה שתברח כאשר יעלה נושא כמו זה שהיה כאן קודם?

משה גפני: מישהו שהצביע ש"ס העלה בדעתו שבנושא כזה ש"ס תברח?

משה גפני: האם מישהו העלה בדעתו שאם ש"ס תצטרף לקואליציה היא תיקח את משרד התקשורת כדי לעזור ליזמים הגדולים, אנשי התקשורת?

משה גפני: האיש שהצביע ש"ס, זה שהילד שלו רעב, אין לו שום קשר לזה.

משה גפני: האם מישהו מעלה בדעתו שמי שהצביע ש"ס ציפה שיושב-ראש התנועה שלו, שאותו הוא שלח לכנסת, יהיה סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת?

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

יצחק אהרונוביץ': נגמר זמנך.

משה גפני: אבל יש לי עוד הרבה מה לומר.

יצחק אהרונוביץ': משפט סיום.

משה גפני: אני לא אמשיך, אבל בנאומים הבאים שלי אני אמשיך.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שחבר הכנסת גאלב מג'אדלה היה פה ולא שמע, אני מבקש שיגיע לפה.

יצחק אהרונוביץ': אני עושה את זה לפנים משורת הדין.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, מי שלא נמצא – תדחה אותו קצת.

יצחק אהרונוביץ': בסדר, אני אוהב לקבל עצות.

יצחק אהרונוביץ': זה בסדר, זאת עצה טובה, אבל הוא היה פה, סמוך לדלת.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אם בזה שלא אקח את זכות הדיבור אגרום לחבר הכנסת הנדל להיות רגוע יותר, אני מוכן לוותר על זכות הדיבור.

צבי הנדל: חס וחלילה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת צבי הנדל, אבל אני חשבתי שאולי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, שעומד לדון בחוק הזה, הוא גם אזרח ערבי שיהיה כדאי ומעניין לשמוע אותו.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ששמעתי את שר הפנים.

גאלב מג'אדלה: כדאי אולי ששר הפנים החדש, בקדנציה הזאת, ישמע את הדברים, כי הוא לא שמע אותם לפני כן.

גאלב מג'אדלה: הוראת השעה הזאת נדונה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה באומץ לב ציבורי ובמחשבה מפוכחת.

גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר לשר הפנים, כמו שאמרתי לקודמו בתפקיד, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, שהיום הוא שר המדע, הטכנולוגיה והספורט.

רוני בר-און: טכנולוגיה ירד.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה על התיקון.

גאלב מג'אדלה: גם כאשר צה"ל לא היה נכנס ולא היה יוצא, אדוני השר, ועל זה לא יכולים להתווכח גם במערכת הביטחון, לא פסקו, לצערנו הרב, הפיגועים.

גאלב מג'אדלה: אני ממליץ לך לנהוג באומץ לב ציבורי ולשקוד, יחד עם המטה הגדול שמנית, להביא לנו הצעת חוק קבועה, ברוח הדברים שפסק בג"ץ, שאתה נוטה לכבד אותו – לא רק כמשפטן וכעורך-דין אלא גם כאזרח.

גאלב מג'אדלה: ההכרעה בשישה מול חמישה בבית-המשפט העליון היתה בתנאי שהכנסת תביא בתוך תשעה חודשים הצעת חוק ראויה וקבועה, ולא הוראת שעה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך חד-משמעית, לפי המקרים שאני מטפל בהם יום-יום בנושא איחוד משפחות: יש שיקולים ביטחוניים כבדי משקל, אבל אלה לא השיקולים היחידים שצריכים להביא בחשבון.

גאלב מג'אדלה: צריך לשקול אותם.

גאלב מג'אדלה: על כן אני מצפה שאתה, בתקופה הקצרה שלקחת לעצמך – ועל כך אני מאוד מעריך אותך - תביא את הצעת החוק, ובעזרתה נביא בשורה לאנשים שרוצים לחיות בשקט ובשלווה, למשפחות שהיום חיות בהפרדה, האשה בישראל והבעל בשטחים או להיפך.

גאלב מג'אדלה: אין שום סיבה וצידוק לכך שאלה לא יהיו אזרחים שיראו במדינה הזאת את מדינתם.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לצמצם את המספר הגדול הזה ולהגיע למצב שכל אזרח במדינה הזאת – אני מתכוון לאזרח ערבי – יראה בישראל את מדינתו ויחשוב עליה כעל מדינתו, כי המדינה רוצה בו ולכן גם הוא מקבל אותה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זוהי הצעת חוק שחצי מבית-המשפט העליון חושב שיש לפסול אותה.

עזמי בשארה: והכנסת – עולם כמנהגו נוהג.

עזמי בשארה: אין כמעט מסמך בין-לאומי אחד בעניין זכויות האדם או המשפחה, שישראל חתומה עליו, ולא פוסל את הצעת החוק הזאת מיסודה, מכיוון שיש בה לא רק עונשים קולקטיביים, אלא גם התערבות גסה של המדינה בחיי המשפחה – בבחירת מקום המגורים ובזכותו של אדם להתחתן עם בחירת לבו, או היא עם בחיר לבה.

עזמי בשארה: המדינה מתערבת פה בצורה גסה.

עזמי בשארה: לא מדובר במהגרים.

עזמי בשארה: אנשים אמרו פה מדינתם - ואני אומר שהיא ארצם לפני שהיא מדינתם.

עזמי בשארה: הארץ הזאת היא ארצנו לפני שתהיה מדינתנו.

עזמי בשארה: זאת ארצנו.

עזמי בשארה: המשפחות האלה חולקו, בלי שבחרו, לפני 1948.

עזמי בשארה: אם אנשים קרובים מתחתנים או מכירים – אלה לא מהגרים.

עזמי בשארה: חלק מחברי הבית הזה הגיעו לארץ הזאת לפני עשר שנים, והם צריכים לחרוץ את גורלם של אנשים שחיו פה, נולדו פה ורוצים להתחתן ולחיות פה?

עזמי בשארה: אני בכלל חושב שזה גורל מר שאני עומד פה להתחנן לפני אנשים שהגיעו הנה לפני 15 שנה, שאנשים שנולדו פה יוכלו להתחתן פה.

עזמי בשארה: אני מקבל על עצמי את הגורל הזה, אבל לפחות ששר הפנים יביא ראיות, יביא משהו – בלי הזלזול הזה בגורלות בני-אדם.

עזמי בשארה: שיגיד מה זה עזר מבחינה ביטחונית, ושיגיד ששר הפנים אלי ישי, לפני התחלת האינתיפאדה, הציע את החוק הזה מסיבות דמוגרפיות, שלא נגעו בכלל בביטחון, בנאום מעל הדוכן הזה.

עזמי בשארה: לא היתה אינתיפאדה, לא היו פיגועים, ואלי ישי הציע את החוק הזה מעל הבמה הזאת – מסיבות דמוגרפיות.

עזמי בשארה: אגב, לפני יומיים שמעתי שהוא אומר: את הגליל הפסדנו.

עזמי בשארה: מי הפסיד את הגליל?

עזמי בשארה: מי זה "אנחנו"?

עזמי בשארה: בשם מי הוא מדבר?

עזמי בשארה: שר במדינת ישראל אומר: לא צריכים להפסיד את הנגב, כי את הגליל הפסדנו.

עזמי בשארה: בשם מי הוא מדבר?

עזמי בשארה: זה שר במדינת ישראל?

אריה אלדד: בשם העם היהודי, אני מקווה.

עזמי בשארה: בשם העם היהודי הוא מדבר.

עזמי בשארה: בדיוק.

עזמי בשארה: אני מדבר על שר במדינת ישראל, שהיה שר הפנים, ומאותם מניעים הוא הציע חוק כזה.

עזמי בשארה: לא מהסיבה הביטחונית.

עזמי בשארה: כל פעם הביאו לנו את אותו פיגוע; כל פעם אותו פיגוע.

עזמי בשארה: במקומות אחרים שהאנשים היו משתתפים לא היו מוכנים להביא מידע – לרבות מישהו שנעשה שר המשטרה פה – כי חלק מהמשתתפים היו משת"פים של מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

עזמי בשארה: לא היו מוכנים להביא מידע על כל מיני אנשים מחיפה שהשתתפו בפיגועים אף-על-פי שהם ישבו פה, כי הם בני משת"פים.

עזמי בשארה: על זה הם לא הביאו.

עזמי בשארה: לכן, אדוני, לא יעזור כלום, אין פה אווירה לדון בשום דבר ענייני כשזה נוגע לזכויות האזרח.

עזמי בשארה: מדברים פה על ביטחון, על פיגועים, ואז השר יורד והכנסת מצביעה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא פעם הבטיחו לא להביא את הוראת השעה אלא להכין הצעת חוק שתתאים ותפתור בעיות התלויות בגלל הוראת השעה הזאת, וכשהציעו את החוק הזה דנו בו בוועדת הפנים.

ואסל טאהא: שמענו סקירה מראש השב"כ דאז, השר כיום, אבי דיכטר.

ואסל טאהא: הוא נימק את הצעת החוק בזה שיש סכנות ואמר שהוא מציע את ההצעה הזאת ממניעים ביטחוניים ומקווה שחברי הכנסת יתמכו בה.

ואסל טאהא: הוא הביא דוגמאות, והעליתי בפניו שאלה ברורה, שעד עכשיו לא קיבלתי עליה תשובה: מהפיגועים שמנה, כמה מהמפגעים הם אזרחי מדינת ישראל או כאלה שקיבלו תעודת זהות כחולה, מהגדה או מעזה?

ואסל טאהא: כמה מהם משת"פים וכמה מהם אנשים רגילים שנסחפו וסייעו?

ואסל טאהא: הוא לא ענה.

ואסל טאהא: לא ענה, פשוט מאוד מפני שבפיגועים שהשתתפו בהם אזרחים שקיבלו תעודות זהות כחולות השתתפו משת"פים.

ואסל טאהא: הארגון שלו הוא שעזר להם לקבל את תעודת הזהות.

ואסל טאהא: מה גם שהחוק הזה גורף, פוגע במשפחות, פוגע בילדים, אנטי-דמוקרטי ואנטי-אנושי.

ואסל טאהא: דנו בו בבית-המשפט העליון, והיתה שם מחלוקת – חברי חבר הכנסת עזמי בשארה דיבר על זה – היתה מחלוקת בין המשפטנים.

ואסל טאהא: נאמר שזה נוגד זכויות בסיסיות של אנשים, של בני-אדם, של משפחות; שזה פוגע בזכויות הבסיסיות שלהם להתאחד כמשפחה, לחיות כמשפחה רגילה.

ואסל טאהא: כשאנחנו מעיינים בזה אנחנו רואים שיש שני מסלולים לאזרחות במדינה הזאת: מסלול ליהודים ומסלול לערבים.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, הוראת השעה הזאת צריכה להיפסק.

ואסל טאהא: מדינה נאורה לא מציעה הצעות חוק בדרך של הוראת שעה כדי לפגוע במשפחות ובבני-אדם שזכותם לחיות בה, בארצם ועל אדמתם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו - חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הוראת השעה שהכנסת מתבקשת היום על-ידי הממשלה להאריכה בשישה חודשים נולדה בחטא, מובאת לכאן בחטא ולצערי היא גם תאושר בחטא.

מוחמד ברכה: אם היו מחליפים בהוראת השעה הזאת את תיאור הטריטוריה, את מה שקרוי בלשונה "אזור", במלה שמתכונים אליה - "הפלסטינים", היא היתה נכנסת אוטומטית להגדרה של חוק על-פי תורת הגזע.

מוחמד ברכה: אחרת, אין מדינה נורמלית ושפויה שיכולה לאשר תועבה חוקתית-חוקית כזאת.

צבי הנדל: בשום מדינה שפויה לא היית חבר הכנסת.

מוחמד ברכה: אתה תסתום את הפה עכשיו.

מוחמד ברכה: אתה תסתום את הפה.

צבי הנדל: "סכר ת'מך".

מוחמד ברכה: ותעוף מכאן.

מוחמד ברכה: אתה חסר בושה.

מוחמד ברכה: אתה חסר בושה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אני מבקש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת הנדל, אני מבקש.

מוחמד ברכה: חברי כנסת דוגמתך הם בושה לכנסת ולכל מה שקרוי דמוקרטיה ופרלמנטריזם.

אריה אלדד: חבר הכנסת ברכה, אני בטוח שאם היו קנסות על התבטאות בכנסת לא היית מדבר כך.

מוחמד ברכה: ביקשתי להגיב על התבטאות יוצאת דופן, ולכן התשובה היתה יוצאת דופן.

אריה אלדד: היא לא יוצאת דופן.

אריה אלדד: היא די שכיחה אצלך.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלדד.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אלדד, באופן רגיל אני לא נוהג להשתמש במלים האלה, אבל סוג כזה של הערה מחייב רק סוג כזה של תשובה.

מוחמד ברכה: רק סוג כזה.

אריה אלדד: ברור לי שאם יהיה קנס, תדע לרסן את עצמך.

מוחמד ברכה: אני חושש שאתה מנסה לרמוז דברים שרמזו כלפי יהודים, בכל מה שקשור לכסף וקנסות.

מוחמד ברכה: אני חושב שזאת הערה בזויה לא פחות מההערה של מר הנדל.

אריה אלדד: לא, זאת הצעת חוק שלי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלדד.

מוחמד ברכה: ההערה שלך היא לא פחות בזויה.

מוחמד ברכה: היא לא פחות בזויה.

צבי הנדל: כולם בזויים.

מוחמד ברכה: כשמדברים על ריסון, או על צורת התבטאות דרך קנסות - -

אריה אלדד: שגם היהודים ילמדו לרסן את עצמם, זה יהיה לכבוד הבית הזה.

מוחמד ברכה: - - אתה יודע למי אמרו: תפגע בכיס וכו'.

מוחמד ברכה: באמת, אל תיכנס לזה, זאת מלכודת שאתה נופל אליה בקלות.

אריה אלדד: אתה תרסן עצמך, וכולם, לכבוד הבית הזה.

מוחמד ברכה: עזוב את זה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, גם אלה שנישאו לפני החלת החוק לא מלקקים דבש היום.

מוחמד ברכה: למה מתעמרים בהם?

מוחמד ברכה: למה גורמים להם סבל שלא יתואר?

מוחמד ברכה: אף שהתאריך הקובע לא חל עליהם – הם התחתנו לפני זה – ממציאים כל מיני המצאות.

מוחמד ברכה: לכן, תום הוא הדבר האחרון שאפשר לייחס לחוק הזה.

מוחמד ברכה: השאלה השנייה היא אם חוק או הוראת שעה.

מוחמד ברכה: עכשיו אנחנו מדברים על הוראת שעה, והממשלה מבטיחה לנו לחוקק את זה בחוק.

מוחמד ברכה: ואני אומר לכם בכנות, רבותי חברי הכנסת, אם תועבה כזאת מובאת לכנסת כאקט ארעי, תחת הכותרת של הוראת שעה, אני אומר: אם אין ברירה, זה עדיף על חוק שייכנס לספר החוקים.

מוחמד ברכה: מה מבטיחים לנו?

עזמי בשארה: להנציח אותה בחוק.

מוחמד ברכה: אותה גזענות, אותה תועבה גזענית, אבל במקום לקרוא לה בשם המינורי הזה, של הוראת שעה, שזה משהו ארעי – לא; לבסס את זה בחוק.

עזמי בשארה: הוראת שעה – הם מתביישים קצת.

מוחמד ברכה: כן, כאילו זה - - -

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אבל היו קריאות ביניים.

יצחק אהרונוביץ': אפשרתי לך עוד דקה.

מוחמד ברכה: הערה אחרונה, אדוני.

מוחמד ברכה: בית-המשפט העליון – גם בדעת הרוב וגם בדעת המיעוט – הסתייג מהחוק הזה, הסתייג וקבע סייגים מאוד חמורים, ובכללם מגבלה של זמן.

מוחמד ברכה: היום הממשלה באה ומבקשת להאריך את זה בשישה חודשים נוספים, כלומר מעבר לארכה שנקבעה בבית-המשפט העליון.

מוחמד ברכה: ההארכה הזאת, אם היא תתקבל, תהיה בניגוד להחלטת בית-המשפט העליון, ואנחנו נשקול ברצינות – כפי שהלכנו לבית-המשפט נגד ההארכה הקודמת – ללכת לבית-המשפט ולתבוע שהכנסת תהיה מחויבת לארכה שנקבעה בדעת הרוב ובדעת המיעוט בבית-המשפט העליון.

מוחמד ברכה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ברכה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

צבי הנדל: - - -

מוחמד ברכה: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אנחנו רוצים להמשיך בדיון.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני פחות מחודש – בעקבות פסיקת בג"ץ בעניין הוראת השעה – עמד על הדוכן הזה שר המשפטים וענה על כל מיני שאילתות והצעות לסדר-היום בנושא עמדת הממשלה לעניין הפסיקה של בג"ץ.

חנא סוייד: והשר התחיל כאן לאפיין, לתת קווים כלליים לחוק שהוא מתכוון להביא לאישור הכנסת כתחליף להוראת השעה.

חנא סוייד: הוא התחיל להביא כל מיני דוגמאות, וכבר אני אומר שהצעת החוק, או החוק שהממשלה מכינה עכשיו כדי שיחליף את הוראת השעה, לא יהיה יותר טוב, אלא יהיה יותר גרוע מהוראת השעה.

חנא סוייד: אני זוכר שהשר ניסה להביא דוגמאות מהעולם, ודיבר על דנמרק.

חנא סוייד: הוא אמר שבדנמרק יש חוק שמתיר כניסה או התאזרחות רק לאנשים שזורם בעורקיהם דם מסוג זה או אחר.

חנא סוייד: הלכתי לבדוק מה באמת קורה אצל הדנים, והתעניינתי דווקא בעמדת היהודים בדנמרק לגבי החוק הזה.

חנא סוייד: הוא לא בדיוק כפי שתיאר השר, אבל אני הבנתי שעמדת היהודים שם, בדנמרק, נגד החוק הזה היא ממש גורפת – הם חושבים שזה חוק גזעני.

חנא סוייד: ולכן, לתת הצדקות לחוקים במדינת ישראל ממקומות אחרים בעולם, ולהביא דוגמאות ממקומות שדווקא בהם כולם חושבים שאלה חוקים גזעניים, זה לא ראוי.

חנא סוייד: הוראת השעה, וכנראה כמוה גם החוק שתביא הממשלה לכנסת, הם לא ראויים, הם מפלים, הם גזעניים, יש בהם העדפה של עובדים שבאים לארץ הזאת מסוף העולם על בני הארץ, ולהם נותנים הקלות בהתאזרחות.

חנא סוייד: את הדברים האלה אנחנו, בני העם הפלסטיני, בני הארץ הזאת, לא יכולים לסבול, לא יכולים לקבל בשום פנים ואופן.

חנא סוייד: לכן, הבקשה הזאת, גם אם היא לשישה חודשים, ובהתחשב בכך שהחוק שבאמתחתה של הממשלה גרוע עוד יותר - אין כל מקום להסכמה להאריך את הוראת השעה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת סוייד.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מרגי נמצא?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, הזדמנות אחרונה.

קריאה: הוא לא רוצה.

קריאה: הוא מוותר.

יצחק אהרונוביץ': אם הוא מוותר, נשמח מאוד.

קריאות: - - -

עזמי בשארה: אם הוא ייתן עכשיו תשובה לגפני - - -

יעקב מרגי: גם לך, אל תדאג.

עזמי בשארה: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת בשארה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תחילה רצוני להודות לך על היענותך לבקשתי.

יעקב מרגי: עזמי, מאחר שאני רואה שאתה מחכה לתשובה שלי לחבר הכנסת גפני, אני אתן לו את התשובה.

יעקב מרגי: אני תמה – אני מאמין שהוא שומע אותי בחדר כנראה, בלשכה שלו – אבל אני באמת לא מבין על מה יצא קצפו של ידידי חבר הכנסת גפני.

יעקב מרגי: הוא תמה למה התקזזנו בהצעת האי-אמון על מצעד הגאווה.

עזמי בשארה: ועוד עם בל"ד.

יעקב מרגי: שומו שמים, עוד עם בל"ד.

יעקב מרגי: אז אני שמח שמצאתי שותפים שפויים בנושא הזה, ולא מתוך יהדות התורה.

יעקב מרגי: הוא תמה, הוא כבר דואג לבוחרים של ש"ס, מה הם יענו לעצמם על מה שעשו.

יעקב מרגי: אני רוצה להזכיר לו, שהוא ישב אתם בממשלה שעברה, עם אותם אנשים שהיום הוא מוחה נגדם.

יעקב מרגי: הוא ישב עם אותם אנשים שהיו ראשי השדולה למענם, למען הקהילות האלה.

יעקב מרגי: איפה היה גפני אז?

יעקב מרגי: המוסר הכפול של גפני, אנחנו מכירים אותו.

יעקב מרגי: אבל פתאום, לאחרונה, יש אופנה – הוא דואג למצביעים של ש"ס.

יעקב מרגי: שומו שמים.

יעקב מרגי: אז אני אסביר לגפני, כי כנראה לאחרונה הוא קצת לוקה בתופעה – לא באמנזיה, כי הוא בחור חריף; אני אזכיר לגפני שהוא ישב בממשלה עם שר האוצר בנימין נתניהו, שאמר לו ולחברים שלו ולכל מה שהוא מייצג: פרזיטים, לכו לעבוד, וקיצץ להם בקצבאות, ואמר לו: אל תביא ילדים, וסגר לו את הישיבות וסגר לו את תלמודי- התורה.

יעקב מרגי: גפני וסיעתו, יהדות התורה ודגל התורה, ישבו באותה ממשלה.

יעקב מרגי: פתאום הוא דואג למצביעים של ש"ס.

יעקב מרגי: אני אסביר לגפני למה המצביעים של ש"ס די מרוצים.

יעקב מרגי: קודם כול, הם די מרוצים מכך שיש להם שליחים יותר טובים ממנו בכנסת.

יעקב מרגי: מה לעשות, זה צורם.

יעקב מרגי: כנראה גפני עובר משהו – לא מבין למה.

יעקב מרגי: חברתי זהבה גלאון, משה גפני גמר את הצרות שלו ביהדות התורה.

יעקב מרגי: הם מאוחדים, את יודעת, הם חמישייה, שישייה – הם שישייה ממש הומוגנית.

זהבה גלאון: תמשיך, אני נהנית.

יעקב מרגי: הרב רביץ נוכח בהצבעות.

עזמי בשארה: הם שישייה הומו מה?

חיים אורון: הומו מה?

יעקב מרגי: גֶנית.

חיים אורון: יותר גרוע.

קריאות: - - -

יעקב מרגי: תקשיב, זה אקטואלי היום.

יעקב מרגי: אני אומר: כנראה יהדות התורה סיימה עם הצרות שלה.

יעקב מרגי: היא זוחלת לממשלה, היא מצביעה אי-אמון בממשלה וזוחלת לממשלה.

יעקב מרגי: מסכנה, מתחננת, מתחננת על נפשה.

יעקב מרגי: אנחנו – לא רצו אותנו; הפסקנו להתחנן בפעם שעברה.

יעקב מרגי: לא רצו אותנו, לא היינו לגיטימיים בכלל.

יעקב מרגי: אבל גפני ישב עם אנשים שעשו דה-לגיטימציה לש"ס.

יעקב מרגי: פתאום הוא דואג למצביעים של ש"ס.

זהבה גלאון: זה מעניין.

יעקב מרגי: אני באמת רוצה לבדוק ולחקור את התופעה הזאת של יהדות התורה בקדנציה הזאת – באמת, צריך מחקר.

עזמי בשארה: - - -

יעקב מרגי: אילו היו לי משאבים הייתי נותן מלגות לסטודנטים שיחקרו את התופעה של מה שקורה ביהדות התורה בקדנציה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני.

עזמי בשארה: - - -

יעקב מרגי: יש לך מזל שלא היה זמן - - -

זהבה גלאון: - - - נהנינו, לשם שינוי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבין שמתלהבים פה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

נסים זאב: אני מוכן לתת לו את שלוש הדקות שלי, אדוני היושב-ראש.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם כל העניין במחלוקת שיורדת עד שורשי קיומנו בין חבר הכנסת מרגי וחבר הכנסת גפני, בין יהדות התורה לש"ס, אני בכל זאת רוצה לדבר על הנושא שמונח על סדר-יומנו, והוא מאוד מאוד משמעותי - - -

יעקב מרגי: מבחינת גפני זה חוק האזרחות - - -

חיים אורון: - - - הוא מאוד מאוד משמעותי ומאוד מרכזי.

חיים אורון: קודם כול על ההליך.

חיים אורון: הכנסת תאשר היום בקריאה אחת - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, רק שנייה.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רואה פה אף שר.

יצחק אהרונוביץ': אפשר לקרוא לשר הפנים?

יצחק אהרונוביץ': הוא מגיע.

חיים אורון: הכנסת תאשר היום בקריאה אחת שורה אחת שמסתתרת מאחוריה מחלוקת שבית-המשפט העליון הקדיש לה יותר מ-100 עמודים.

חיים אורון: ראוי שהכנסת היתה מקדישה לה – וגם הממשלה, כשהיא מביאה את זה לכאן – מידה משמעותית יותר של מחלוקת.

חיים אורון: יש פה מין דיבור כפול, בשני רבדים, בנושא חוק האזרחות.

חיים אורון: הדיבור האחד, ששר הפנים בא אתו, הוא הישענות על גורמי הביטחון.

חיים אורון: הדיבור האחר הוא הדיבור הדמוגרפי.

חיים אורון: בשיח הציבורי הוא דומיננטי.

חיים אורון: הדיבור הביטחוני הוא במקום אחר, ואני מציע לשים את הדברים על השולחן, משום שאם יש בעיה ביטחונית, אין לי שום בעיה – חבר הכנסת אלדד, כמו חבר הכנסת עזמי בשארה – אם יעכבו את כניסתו של מישהו שיש לגביו חשד, ולו גם זעיר, של סיכון ביטחוני, וכשיתברר החשד עד תומו, לחומרה או לקולא, יחליטו בדינו.

אריה אלדד: בשביל זה לא צריך את החוק הזה.

חיים אורון: בשביל זה לא צריך את החוק הזה.

חיים אורון: הממשלה חוששת לומר בעברית פשוטה מה שנאמר בהרבה מאוד ראיונות ועימותים בתקשורת.

חיים אורון: מביאים מספרים לא נכונים, 50,000, 70,000.

חיים אורון: אני מכיר מספר – חברת הכנסת גלאון עסקה בזה – של 5,000.

חיים אורון: מישהו אומר שאפילו פחות.

חיים אורון: הבלבול בשיח הזה אינו מקרי.

חיים אורון: הוא לא מקרי רק לתופעה הזאת.

חיים אורון: אמרו שופטי בית-המשפט העליון – דרך אגב, אני לא צריך אותם, ואם הם היו אומרים אחרת עדיין הייתי אומר פה שזה גבול שאסור לעבור אותו: אין לחוקק חוק שעושה הבחנה על רקע לאומי.

חיים אורון: מחר יכולים לבוא 100,000 יורדים יהודים – איך אנחנו קוראים לזה, צבי הנדל, שיקסעס מניו-יורק – אין בעיה.

חיים אורון: מה שחשוב במאזנים הדמוגרפיים קיים גם כאן.

חיים אורון: אבל כאן, כאשר מדובר באוכלוסייה הערבית-פלסטינית של מדינת ישראל, קבעו כלל גורף, כללי.

חיים אורון: שר הפנים מתהדר בכמה הקלות שהוכנסו בחקיקה בפעם הקודמת, אך אין בהן כדי לטהר את השרץ הזה.

חיים אורון: מדובר בחוק שהוא שרץ, וראוי היה שלא יהיה בספר החוקים, ולו רק בגלל ערבוב ההנמקות – ההנמקה הדמוגרפית וההנמקה הביטחונית.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אורון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש מכולם להיצמד לזמן שמוקצה להם.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, זה יום עצוב לממשלת ישראל ויום עצוב לכנסת ישראל, יום עצוב לכנסת השבע-עשרה בפרט.

דב חנין: תשאלו אותי למה זה יום עצוב לכנסת השבע-עשרה, הרי החוק הזה הוא פרי יצירתה להתהדר של הכנסת הקודמת?

דב חנין: אומר לכם: אומנם את התבשיל הזה, שאינו ראוי למאכל אדם, בישלה הכנסת הקודמת, אבל גם אנחנו איננו יכולים לרחוץ בניקיון כפינו.

דב חנין: איננו יכולים לרחוץ בניקיון כפינו קודם כול מהטעם שהביא שר הפנים, אבל האמת היא שהוא פועל נגדו ולא לטובתו.

דב חנין: היום אנחנו מדברים לאחר פסק-דינו של בית-המשפט העליון, שממש אי-אפשר להסתתר מאחוריו בסוגיה הזאת, וראוי לה לממשלה שלא תסתתר מאחורי פסק-הדין הזה.

דב חנין: פסק-הדין של בית-המשפט העליון אינו הגנה על החוק הבלתי-ראוי והבלתי-דמוקרטי הזה.

דב חנין: אני אומר את הדברים כמי שמצטער על פסק-הדין.

דב חנין: כמשפטן אני אומר לכם בגלוי, שאם הייתי יושב שם הייתי ודאי מצטרף לחמישה, ולא לשישה.

דב חנין: קריאה של פסק-הדין, עם עמדתם של ששת שופטי הרוב, מובילה למסקנה רחוקה מאוד מאמירתו של שר הפנים שהחוק כאילו עבר את מבחן בג"ץ.

דב חנין: רוב שופטי בית-המשפט העליון כתבו בפסקי-הדין שלהם, שהחוק פוגע מעבר למידה, מעבר לנדרש, בזכויות יסוד של אזרחי ישראל.

דב חנין: הוא פוגע בזכויות היסוד של אזרחי ישראל להינשא, להקים משפחה – שזאת ודאי זכות יסוד – הוא פוגע בזכות היסוד הזאת, והוא פוגע בה הרבה מעבר לנדרש.

דב חנין: זאת עמדת רוב שופטי בית-המשפט העליון.

דב חנין: כאשר השופט שבעצם הכריע את הכף נתן לממשלה ארכה של עוד כמה חודשים כדי לתקן את החוק, הוא לא התכוון למצב הנוכחי; הוא לא התכוון למצב שבו בעצם ממשיכים להכשיר את מה שאי-אפשר להכשיר וממשיכים להתיר את מה שאי-אפשר להתיר.

דב חנין: הוא התכוון לשינוי מהותי בחוק הזה, הוא התכוון לשינוי שיכבד את זכויות האדם ואת זכויות האזרח.

דב חנין: החוק הזה פוגע בזכויות.

דב חנין: הוא פוגע בבני-אדם ויוצר סבל ארוך וממושך למשפחות רבות שחיות בארץ.

דב חנין: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש: ההנמקה הביטחונית היא הנמקה שאין לה שחר.

דב חנין: המספרים שמוצגים מאחורי ההנמקה הזאת אין בהם אמת.

דב חנין: מי שפוגע בביטחון הוא החוק הזה.

דב חנין: החוק הזה הוא עצמו מפגע ביטחוני.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת חנין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת צבי הנדל, אחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו - חבר הכנסת ביילין.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, החטא העיקרי הוא השקר של ממשלות ישראל, לא רק הממשלה הקודמת אלא גם זו שלפניה, והפחד מפני מי שלא נבחר לשלוט בישראל – בתי-המשפט.

צבי הנדל: חייתי 30 שנה באזור שהיה אפשר לשמוע בו בלי כלים אלקטרוניים את ההטפות במסגדים.

צבי הנדל: אחד מסוגי ההטפות שחזרו על עצמם יותר מפעם אחת בימי שישי – אני לא דובר ערבית, אבל שמעתי תרגום – זה ללכת ולהתחתן עם ישראלים כדי לכבוש את ישראל דרך החתונות.

צבי הנדל: לא פעם, לא פעמיים, לא במסגד אחד ולא בשניים.

צבי הנדל: זה חזר על עצמו במשך שנים.

צבי הנדל: ואני בטוח - - -

עזמי בשארה: - - - קונספירציה על ערבים - - - אתם אבות תורת הקונספירציה.

עזמי בשארה: חשיבה קונספירטיבית.

צבי הנדל: ואני בטוח שאם זה נעשה בח'אן-יונס ואם זה נעשה בדיר-אל-בלח, ודאי שזה נעשה בכל הערים.

עזמי בשארה: - - -

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש הגנה.

יצחק אהרונוביץ': אני מאפשר לו קריאת ביניים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת בשארה, תן לו להמשיך.

צבי הנדל: זאת אמת מוחלטת.

צבי הנדל: זאת לא שאלה ולא סברה.

צבי הנדל: זאת אמת מוחלטת.

צבי הנדל: לא פעם אחת ולא פעמיים ולא מאה פעמים.

צבי הנדל: אין-סוף פעמים יצאה קריאה במסגדים: לכו להתחתן עם ישראלים, כי כך נכבוש אותם, דרך העניין הדמוגרפי.

צבי הנדל: צריך לשים את זה על השולחן.

צבי הנדל: באה ממשלת ישראל – לא זאת, כולן – ובשל איזה פחד גבהים כזה, מה יגיד אהרן ברק, התפתלו סביב מין טיעון ביטחוני, שאני לא מזלזל בו, והוא נכון, וכבר תפסו לא אחד שחצה את הקווים כדי לעשות פעולות טרור.

צבי הנדל: לא צריך להתבייש, אדוני השר, חברי הקואליציה, לומר את האמת; מותר למדינה מתוקנת, דמוקרטית, להתגונן.

צבי הנדל: אין דרך אחרת, כשמישהו אחר עושה את הפעולה הזאת כדי לכבוש אותך בדרכי שלום.

צבי הנדל: לא מצאתי אף אחד שאומר שאולי חלק, לא כולם – 30%, 50% מאלה שמתחתנים מאהבה בוערת – יעברו לגור במקום מגורי בן-הזוג, בירדן, ביהודה ושומרון או בחבל-עזה.

צבי הנדל: איך קורה שכולם, מאה אחוזים, רוצים לעבור לגור בישראל?

צבי הנדל: גם זאת קונספירציה?

צבי הנדל: אלה נתונים שאפשר לבדוק.

צבי הנדל: אני מציע לממשלה שלי שלא תתבייש להגיד את האמת.

צבי הנדל: הולכים לחוקק חוק, ועם כל הכבוד לבית-המשפט הגבוה לצדק, מותר גם לו לשים על השולחן את מה שאמרתי, ובידי אין שב"כ ואין מוסד; אפשר להביא את התמלילים של ההטפות במסגדים, לשים על השולחן ולהגיד: נגד זה אנחנו רוצים להתגונן.

צבי הנדל: מותר למדינה לעשות את זה.

צבי הנדל: חובה עליה לעשות את זה.

צבי הנדל: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת הנדל.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ושוב באה הממשלה ובכסות ביטחונית הופכת את כל הערבים במדינת ישראל, אזרחי ישראל הערבים, למפגעים בפוטנציה, וגורמת לכך שבמדינת ישראל יש אזרחים סוג א' ואזרחים סוג ב'.

זהבה גלאון: וזה לאחר שבית-המשפט העליון קבע שהחוק הזה הוא בלתי מידתי ופוגע בזכויות יסוד.

גדעון סער: הוא לא קבע.

זהבה גלאון: הוא קבע שהוא בלתי מידתי.

גדעון סער: הוא לא קבע.

זהבה גלאון: אז אני קובעת.

גדעון סער: חברת הכנסת גלאון, ברצינות אני אומר.

זהבה גלאון: הוא קבע שהוא בלתי מידתי.

גדעון סער: בדיוק את זה הוא לא קבע.

גדעון סער: על זה ששת השופטים שהיו בדעת הרוב התאחדו, על הבלתי-מידתי.

גדעון סער: יש כאלה שקבעו שהוא פוגע בזכויות יסוד אבל הוא מידתי.

זהבה גלאון: לא, הוא לא קבע שהוא מידתי.

גדעון סער: השישה הסכימו שהוא מידתי.

גדעון סער: זאת המחלוקת.

זהבה גלאון: לא, לא.

גדעון סער: איך החוק לא נפסל?

גדעון סער: מאיזו סיבה?

זהבה גלאון: החוק לא נפסל מסיבות אחרות.

זהבה גלאון: החוק לא נפסל כי שופטי בג"ץ, כמו תמיד, לצערי, לקו בעיוורון וקנו את הטיעון הביטחוני.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת, שבכסות של טיעונים ביטחוניים נותנים הכשר לחוקים דמוגרפיים.

זהבה גלאון: מה שהכנסת הזאת מבקשת לעשות עכשיו, בהארכת הוראת השעה, הוא לעגן מחדש את האפליה ואת הגזענות, עם ההכשר של בג"ץ.

זהבה גלאון: חבר הכנסת סער, העובדה שהכנסת כנראה תעשה את זה גם הפעם לא עושה את העוול צודק יותר, אבל היא עושה אותו חוקי יותר.

זהבה גלאון: אני חושבת שכנסת שמכתימה את ספר החוקים שלה בחוקים גזעניים צריכה להתבייש.

זהבה גלאון: ודאי לאחר פסיקת בג"ץ, ודאי לאחר עמדת שופטי הרוב ושופטי המיעוט.

זהבה גלאון: עומד השר על הדוכן ומסביר לנו שממשלת ישראל עומדת לחוקק חוק, ועכשיו באים ומבקשים – איזו טובה עושים לנו – להאריך את הוראת השעה רק בחצי שנה, ולא בשנה שלמה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכנסת, שהייתי מצפה שהשר יגיד מעל הדוכן: קראנו בעיון את דעת שופטי המיעוט, ועד שנחוקק את החוק הזה אנחנו מכריזים על הפסקה, על פסק זמן, לא מאריכים אותו, לא בממשלה ולא בכנסת, ופותרים לפחות את הבעיה של אותן 1,600 משפחות שנישאו לפני החלת החוק, לפני שהחוק נכנס לתוקפו, שעניינן נותר תלוי ועומד, באוויר.

זהבה גלאון: לפחות בואו נפתור את הבעיה של האנשים האלה.

זהבה גלאון: שוב פועלים כאן כמו רובוטים, וגם לא מוסרים מידע מדויק – גם לכנסת וגם לבית-המשפט – על מספר האנשים שמדובר בהם, על מספר הבקשות לאיחוד משפחות.

זהבה גלאון: משרד הפנים טוען כל פעם שיש לו נתונים כאלה ואחרים, וכששואלים על הפער בין הנתונים הוא אומר: זה ממוחשב וזה לא ממוחשב.

זהבה גלאון: אדוני השר, אני מודה שנדהמתי כששמעתי כאן את חבר הכנסת הנדל עומד על הבמה ומסביר שהוא שמע במסגדים, בערבית המעטה שהוא מבין, קריאה להינשא כדי לפגוע בביטחונה של ישראל.

זהבה גלאון: תהיתי אם לארגון שעמדת בראשו היה מידע על כך, ואולי יש כאן בכלל קונספירציה: עומדים, נישאים, מתחתנים ומגיעים כדי לפגוע בביטחונה של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: זה נראה לי מרחיק לכת.

עזמי בשארה: הם לא מתחתנים.

עזמי בשארה: זאת זכות השיבה.

עזמי בשארה: לא מתחתנים; עושים קונספירציות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים באמירה, שאם הכנסת תצביע שוב בעד הארכת הוראת השעה, זה יהיה אחד מימי חרפתה - לצערי שוב ושוב.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, אדוני.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, העובדה שהיום, ככל הנראה, יאושר הצו הזה ויוארך מוכיחה כי לא מעט אנשים בכנסת, שקשה להם מאוד לקבל דבר כזה, שמבינים היטב את המשמעות של זה, שמבינים את המצב שבו מדינה יהודית דמוקרטית, המדינה של העם היהודי ושל כל אזרחיה - המדינה הזאת, שסבלה כל כך, או שמסמלת את הסבל היהודי ואת הקיפוח היהודי, מחוקקת חוק שפוגע באנשים על רקע המוצא שלהם.

יוסי ביילין: החוק הזה אפילו לא סוגר את הדלתות בפני מהגרים.

יוסי ביילין: נניח שישראל היתה אומרת: כל כך טוב לנו בינינו שאנחנו לא רוצים מהגרים.

יוסי ביילין: אבל, היא מבחינה בין מהגרים למהגרים ומסבירה את זה על בסיס הביטחון.

יוסי ביילין: אני חושב שהרבה אנשים שיצביעו בעד הצו הזה יעשו היום שקר בנפשם, ואני מוכרח לומר שעצוב לי, עצוב לי לראות את האנשים האלה, שלא באו לכנסת כדי להצביע בעד חוקים כאלה, תומכים בזה מטעמים קואליציוניים בלבד.

יוסי ביילין: מי שתומך באפליה בין יהודים ובין לא-יהודים בלב קל, כמו שחלק מהחברים כאן דיברו, אני יכול להבין אותו; זאת לא הבעיה שלו.

יוסי ביילין: הבעיה היא לגבי אחרים.

יוסי ביילין: מה שקורה הוא שהזכות לאיחוד משפחות ניתנת לאנשים, ניתנת לאזרחים.

יוסי ביילין: אי-אפשר להגיד להם: תתחתנו במקום אחר.

יוסי ביילין: הזכות לזוגיות היא זכות מוקנית.

יוסי ביילין: בכל מקום בעולם, כאשר הזכות הזאת קיימת בדמוקרטיות, היא נתונה לאנשים שרוצים להמשיך לגור בארצם.

יוסי ביילין: הטיעון שאומר: תגורו במקום אחר, אין בעיה, אם אתם רוצים להתחתן תתחתנו שם, הוא מופרך, אלא אם כן מדובר באנשים בורים, שאינם מבינים מהן זכויות אדם.

יוסי ביילין: ניצול לרעה של זכות זו אינו מצדיק את ביטולה.

יוסי ביילין: גם זה דבר מרכזי בכל הקשור לזכויות האדם.

יוסי ביילין: נניח שזה נכון, ואולי באמת נכון שאנשים ניצלו לרעה את איחוד המשפחות ופגעו בביטחון ישראל, אז זהו?

יוסי ביילין: נגמרת הזכות?

יוסי ביילין: נסגר השער?

יוסי ביילין: הרי אחת הבעיות המרכזיות של הצו הזה היא נעילת האופציה של שיקול דעת.

יוסי ביילין: כמו שכבר נאמר כאן, אם שר הפנים יגיע למסקנה שיש הוכחות לכך שלמישהו יש כוונה, או שהוא פעל בעבר נגד ביטחון ישראל, ועל רקע זה הוא ימנע את הזוגיות הזאת, אף אחד לא יבוא אליו בטענות, חלילה.

יוסי ביילין: אבל הטענה שאיש לא יכול להיכנס בשער אלא בגיל מסוים ובמצב מסוים, משום שהיו כאלה שפגעו או ניצלו את זה לרעה, היא מאוד מאוד בעייתית.

יוסי ביילין: זהו חוק דרקוני, שמפלה, שאין בו שיקול דעת, ויותר מזה, כשהוא יגיע להארכה – אני חושב שגם מימין וגם משמאל, כולנו משוכנעים שהוא יהיה מאוד מאוד דומה לחוק הנוכחי.

יוסי ביילין: לכן אי-אפשר, ואסור – אני קורא ברגע האחרון לאנשים שחושבים כמוני וחושבים להצביע אחרת, אל תיתנו יד לחוק הזה ברמייה עצמית שהוא ישתנה, כי החוק הזה לא ישתנה, ודאי לא לטובה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ביילין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כששמעתי את ההנמקות של שר הפנים רוני בר-און חשבתי שיש לנו מזל שחבר הכנסת שרוני הביא לנו היום את החלת דין הרציפות על איסור שימוש בפוליגרף לפני כניסה לעבודה.

אריה אלדד: תארו לכם שהיה צריך לחבר את השר למכשיר פוליגרף לפני שהוא מתמנה להיות שר - הוא היה שורף את המכשיר.

אריה אלדד: הרי החוק ברור, וההנמקות שקריות.

אריה אלדד: ברור לכולם שאיש לא מתכוון לענייני ביטחון כשהוא מתכוון לאסור את כניסת תושבי יהודה, שומרון ועזה הערבים לתחומי מדינת ישראל.

אריה אלדד: אבל הוא מפחד להגיד את האמת.

אריה אלדד: הבעיה היא שהמדינה איבדה את המצפן הציוני שלה.

אחמד טיבי: - - - כל הרופאים בבית הזה הם אנשים ישרים.

אריה אלדד: כשרוצים לבנות עיר ביהודה ושומרון, לא אומרים: ראוי שקריית-ספר תהיה עיר גדולה.

אריה אלדד: אומרים: מטעמי ביטחון – אנחנו רוצים להרחיק את הגדר.

אריה אלדד: ואז יש מסכן אחד, תרזה, שאותו שלחו בתור אשם לבג"ץ, וכשתופסים אותו בשקר, אותו יפטרו.

אריה אלדד: הרי לא יפטרו את השר בר-און אם יום אחד בג"ץ יגיד: שיקרו לנו, זה לא בגלל ענייני ביטחון, אלה עניינים דמוגרפיים; ימצאו איזה פקיד שהלך לבג"ץ, ואותו יפטרו.

אריה אלדד: חברי הכנסת, אנחנו זוכרים את המנגינה הציונית, אבל את המלים כבר שכחנו.

אריה אלדד: את התוכן הציוני, שמדינת ישראל היא מדינתו של העם היהודי, כבר מתביישים להגיד.

אריה אלדד: לא התביישו, אגב, להגיד שמטעמים דמוגרפיים גירשו 8,000 יהודים מחבל-עזה.

אריה אלדד: כי שם אמרו: בשם הדמוגרפיה; יש שם מיליון ערבים, וקצת יהודים, כמה זמן נהיה שם?

אריה אלדד: אי-אפשר.

אריה אלדד: דמוגרפיה.

אריה אלדד: זה בסדר, זאת לא גזענות.

אריה אלדד: אבל להגיד: אנחנו לא רוצים להכניס אלפי ערבים, עשרות אלפי ערבים, מאות אלפי ערבים, למדינת ישראל – מתביישים.

אריה אלדד: אסור להגיד את המלים האלה, אז ממציאים תירוצים.

אריה אלדד: קל לתקוף ממשלה על דרכה, על מדיניותה, אבל כשאין לה מדיניות ואין לה דרך, על מה נתקוף אותה?

אריה אלדד: רק על השקרים.

אריה אלדד: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אלדד.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אביגדור יצחקי – ראיתי אותו פה.

יצחק אהרונוביץ': יצחקי יצא?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעת הליכוד תתמוך הערב בהצעת הממשלה להאריך את צו האזרחות לפרק זמן נוסף של חצי שנה.

גדעון סער: אני רוצה להתייחס לדברים שנאמרו כאן, בין השאר לדברי חבר הכנסת אלדד - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחקי.

גדעון סער: - - שאכן העלה, בצדק, את הנושא העקרוני של מדינה יהודית.

גדעון סער: אבל הנושא הזה לא עמד ביסוד החוק הזה.

גדעון סער: ביסוד החוק הזה עמדה חוות הדעת של שירות הביטחון הכללי, שהובאה לפני ועדת הפנים, ולפיה, חבר הכנסת אלדד, אזרחים רבים נהרגו ונרצחו בפעולות טרור שעשו אנשים שנכנסו למדינת ישראל בדרך של איחוד משפחות.

גדעון סער: זה היה היסוד.

גדעון סער: מובן שיש כמה אנשים בבית הזה שהזכות של אזרחי ישראל לחיים היא מבחינתם דבר פעוט-ערך לעומת הזכות המקודשת של פלסטינים לעשות איחוד משפחות בתוככי ישראל.

רוני בר-און: לא רק בבית הזה.

גדעון סער: בבית הזה.

גדעון סער: בכנסת הזאת.

רוני בר-און: יש גם בתים אחרים.

גדעון סער: אבל זה דבר שזוכה, בצדק, לרוב מוחלט, מטעם אחד פשוט, שחלק מהשופטים שקבעו את הפסיקה לפני חודשים ספורים עמדו עליו: מדינת ישראל נתונה במצב מלחמה.

גדעון סער: השופט חשין עמד גם על הזכות המוקנית למדינה.

גדעון סער: אין זכות מוקנית למישהו לתבוע מהמדינה להיכנס לגבולותיה.

גדעון סער: ואם אין לו זכות מוקנית כזאת, קל וחומר שאין לו זכות כזאת בתקופת מלחמה.

גדעון סער: אני מקבל את פסק-הדין של השופט חשין, שהוא יותר שלם ויותר נכון, אבל גם השופטים שלא קיבלו את העקרונות שהיו ביסוד הפסיקה של השופט חשין קבעו שבנסיבות החוק – כולם, אני מתכוון לשישה שהיו שופטי הרוב, קבעו שהחוק הוא מידתי.

גדעון סער: לכן, כאשר חבר הכנסת ביילין אומר, כפי שעשה לפני שעה קלה, שהתמיכה באפליה בלב קל יש בה איזו זילות של הטיעון הכבד מאוד שעומד על הכף השנייה של המאזניים, אפשר לבוא ולטעון את הטיעון העקרוני של זכויות האדם; אפשר לטעון את הטיעון הזה, אפשר לטעון שהוא מכריע את הזכות לחיים גם במצב מלחמה, אף שהובאה חוות דעת שעשרות אנשים נרצחו על רקע זה – על רקע זה, אני מתכוון: נרצחו בפיגועים שהיו מעורבים בהם אנשים שנכנסו לישראל בדרך של איחוד משפחות.

גדעון סער: אבל לומר שהערך שעומד מנגד הוא הערך של אפליה?

גדעון סער: אני חושב שזה לא רציני, זאת קלות דעת, זה מצביע על יוהרה, ואדם יכול לטעון את הטיעון שלו – בכלל – גם בלי לחלק ציונים לאחר.

גדעון סער: יש דבר אחד שאני מסתקרן לדעת, והוא: מה תעשה מפלגת העבודה.

גדעון סער: זה תמיד מסקרן אותי במידה מסוימת, אבל הפעם זה מסקרן אותי - - -

רוני בר-און: - - - שלך הם הכי מובהקים שיש בבית הזה.

גדעון סער: זה נכון, אבל היום עדיין לא השתמשתי בהם, אדוני השר.

גדעון סער: ולמה אני סקרן?

גדעון סער: כי כאשר הם ישבו בספסלים שעכשיו אנחנו יושבים בהם, בספסלי האופוזיציה, הם הצביעו נגד; נגד החוק.

עזמי בשארה: הם כבר הצביעו פעם בעד.

עזמי בשארה: הצביעו פעם בעד.

גדעון סער: לכן מעניין אותי מה הם יעשו היום, כשהם יושבים בספסלים האלה.

גדעון סער: אנחנו, אדוני היושב-ראש, נצביע על הצו כפי שהצבענו כאשר היינו בשלטון, מכיוון שזה הדבר הנכון למדינת ישראל.

גדעון סער: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו – אינה נוכחת.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת , בבקשה.

רוני בר-און: - - - ישבו בספסלים – לא הסכימו להעביר 50 מיליארד שקל לרשות הפלסטינית בהסתייגות - - -

גדעון סער: תסלח לי, אדוני השר.

גדעון סער: שקר, גם אם חוזרים עליו עשרות פעמים, לא נעשה אמת.

רוני בר-און: אנחנו נוציא את ההצבעה.

גדעון סער: אדוני השר - - -

רוני בר-און: אנחנו נוציא את ההצבעה.

גדעון סער: אדוני השר, אני מציע לך להיצמד לאמת.

גדעון סער: לא רק בעניין הזה.

רוני בר-און: אולי טעיתי.

רוני בר-און: אולי זה היה 500 מיליארד ולא 50 מיליארד.

רוני בר-און: אני כבר לא זוכר.

גדעון סער: השר שטרית כבר תומך בהתנתקות?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סער, אנחנו רוצים להמשיך.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

אדוני היושב-ראש - - -

גדעון סער: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סער, חבר הכנסת סער – היא מדברת.

יצחק אהרונוביץ': תן לה.

אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, לפני שבועות אחדים עמדתי כאן במסגרת הצעה לסדר-היום בנושא הזה.

אני אחזור על כמה טיעונים שהבאתי אז, אבל אני רוצה דווקא להתחיל מהסוף ולומר שביני לבין עצמי אני כל פעם שואלת עד מתי נמשיך להיות מדינות אויבות, משום שאילולא היתה מדינת פלסטין מדינת אויב, הדברים היו נראים אחרת ולא היה לנו צורך לדון בזכות - - -

רוני בר-און: נראה לי שאנחנו מקדימים את המאוחר כשאנחנו אומרים מדינה - - -

אכן, אכן, אני מקבלת את ההערה שלך.

אנחנו מקווים שתהיה מדינה שחיה בשלום לצד מדינת ישראל, וזאת תהיה מדינת פלסטין.

פרויד היה אומר משהו על השגיאה הזאת שלי.

אבל זאת באמת משאת נפש, שיבואו שקט ושלווה לכל תושבי האזור כאן, במזרח התיכון.

ואז, מאחר שהם לא יהיו נחשבים לאויב, גם לא תהיה בעיה של איחוד משפחות.

כרגע, בהיותה מדינת אויב, יש פה איזה ניצול ציני שאני רואה, בין השאר, בדרישה לאיחוד משפחות, משום שזה נוגד את ההתנגדות שלנו לזכות השיבה, וזאת בעצם דרך לכפות את הדרישה הזאת לזכות השיבה ולקיים את איחוד המשפחות בדרך של דרישה לזכויות כבוד האדם.

שמעתי הרבה מאוד מהטיעונים הביטחוניים דווקא, והם נכונים, אבל אני חושבת שלא צריך גם להתבייש לדבר על הנושא הדמוגרפי.

לא נוח לפעמים, אבל זה נושא שבהחלט עומד על סדר-היום.

אני מרגישה נוח אתו מבחינה מסוימת, משום שגם מגילת העצמאות של מדינת ישראל, וגם קווי היסוד של הממשלה הנוכחית, הממשלה ה-31, מדברים על מדינה של רוב יהודי, ואני חושבת - - -

גדעון סער: הם גם מדברים על התכנסות, ושטרית כבר אמר שלא תהיה.

אני חושבת שבעולם הגלובלי הזה, שהולך יותר ויותר לוויתור על גבולות פיזיים בין מדינה לרעותה, עולם שבו יש איחוד אירופי ומדינות ביטלו את גבולותיהן, מוזכרת לצד הביטול הזה של הגבולות הזכות של כל מדינה לשמור על רוב דמוגרפי, על זהות משלה, ואני חושבת שבזה ישראל לא צריכה להיות שונה.

עם זאת, אדוני שר הפנים, אני רוצה לומר שני דברים.

ראשית, אני מברכת על כך שהתחלתם להסדיר את החקיקה, ואני מקווה שתוכל אפילו להביא בקרוב איזה לוח זמנים שקצת יקטין או ימזער את תחושת הספקנות וחוסר האמון שאכן אנחנו הולכים לחקיקה מוסדרת בנושא, ולי אין ספק בכך.

הדבר השני, אני רוצה לבקש ממך לשקול; יש דבר אחד שכן מפריע לי, אף שאני באמת מגינה על חוק האזרחות, ואפילו על הדחייה הזאת.

מפריע לי שהחוק הזה גוזר גם את גורלן של משפחות שלא ידעו על החוק.

זאת אומרת, זה חוק רטרואקטיבי.

הייתי מאוד רוצה, באופן הגון, לאפשר לאנשים לדעת שיש חוק שזו משמעותו ולהחליט אם הם רוצים להינשא בכלל, ואם כן, איפה הם הולכים להקים את ביתם, מאחר שיש חוק שלא מאפשר או כן מאפשר להם.

אני מבקשת בעניין הזה לשקול אפשרות לפטור את המשפחות האלה, ואני חושבת שזה לא מספר גדול של משפחות, כן לאפשר שם איחוד ושלא יחול עליהן הנושא הזה באופן רטרואקטיבי.

גדעון סער: חברת הכנסת תירוש, את תומכת בהתכנסות?

רונית תירוש: בוודאי, כן.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת תירוש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יצחק אהרונוביץ': אחריו – חברת הכנסת נאדיה חילו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לומר לשר הפנים, להפתעתו, שהאזרחים הערבים מתחתנים לא משיקול ביטחוני.

טלב אלסאנע: לא מסיבות ביטחוניות הם החליטו להתחתן ולא מסיבות פוליטיות, אלא הם מתחתנים מכיוון שכל בני-האדם רוצים להתחתן.

טלב אלסאנע: כפי שאתה רוצה להתחתן ושיהיו לך ילדים, גם הם מתחתנים לא בגלל הרצון שלהם לשנות את המאזן הדמוגרפי.

טלב אלסאנע: הם לא עושים את החישובים כמה עולים חדשים וכמה ילדים צריכים להביא.

טלב אלסאנע: זה בכלל לא השיקול שלהם.

טלב אלסאנע: עוד לפני קום מדינת ישראל הם התחתנו והביאו ילדים.

טלב אלסאנע: לכן, לבוא ולהגיד שהעניין של איחוד משפחות והרצון להתחתן הוא ממד של השיקול הביטחוני, ואם הילדים יגורו עם הוריהם זה יכול לסכן את ביטחונה של מדינת ישראל, שיש לה יכולת צבאית להתמודד עם כל מדינות ערב – לקרוע את אותו ילד בן שנה או בן שנתיים מהוריו, או להפריד בין הוריו, זה מוסיף ביטחון למדינת ישראל?

טלב אלסאנע: אי-אפשר למכור את השיקול הזה או הנימוק הזה.

טלב אלסאנע: עושים מאנשים טיפשים כאשר מעלים את הטיעון הזה כטיעון שעומד מאחורי החוק.

טלב אלסאנע: אומרים שיש כאן מדינת אויב.

טלב אלסאנע: איפה מדינת אויב?

טלב אלסאנע: הרי מי שולט היום בגדה?

טלב אלסאנע: יש מדינה פלסטינית?

טלב אלסאנע: הרי המפקד הצבאי שם הוא הריבון, הוא הכול-יכול.

טלב אלסאנע: לכן, יש בעיה.

גדעון סער: יש "סולטה".

טלב אלסאנע: גם על-פי הצעת החוק, אם נניח שמישהו מכאן מתחתן עם מישהי פלסטינית, אם הוא רוצה להביא אותה לכאן הוא צריך לקבל את האישור שלך, שר הפנים.

טלב אלסאנע: ואם הוא רוצה ללכת לשם, הוא צריך לקבל את האישור שלך, בתור המפקד הצבאי.

טלב אלסאנע: אז מי ששולט שם זה ישראל, מי ששולט כאן זה ישראל.

טלב אלסאנע: הם לא נותנים להם אישור להתאחד כאן ולא נותנים להם אישור להתאחד שם, אז איפה הם יחיו?

טלב אלסאנע: כי אין מדינה פלסטינית, ומי שאחראי שם זה אתם, מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: לכן, לבוא ולהגיד שהאוכלוסייה והאופי הדמוגרפי של הפלסטינים ושל מדינת ישראל – לא כך המצב, לא זאת המציאות.

טלב אלסאנע: כמה פלסטינים מתחתנים עם צעירות מלוב ומסוריה?

טלב אלסאנע: כמעט אפס.

טלב אלסאנע: כי הם לא באים במגע, לא מכירים, לא רואים.

טלב אלסאנע: זה אותו עם פלסטיני, הם נפגשים, הם מתאהבים, הם מכירים, הם מתחתנים.

טלב אלסאנע: לכן, הקשר הזה הוא קשר טבעי, והחוק הזה הוא הבלתי-טבעי.

טלב אלסאנע: משתמשים בחוק להשגת מטרה שלדעתי שום מדינה לא מתערבת בתחום הזה, והמטרה הזאת פסולה.

טלב אלסאנע: עוד לא ראיתי מדינה שבאה להחליט לאזרחיה את מי לבחור ועם מי להתחתן ואיפה לחיות, חוץ ממדינת ישראל שבאה להגיד לאזרח הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אין ספק שהחוק הזה מכוון אך ורק לאזרחים הערבים, ולכן זה הממד הפסול והגזעני.

טלב אלסאנע: זה חוק כלפי חלק אחד מהאוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: לכן החוק הזה נוגד את חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, הוא נוגד את האמנות הבין-לאומיות, הוא נוגד את הזכות החוקתית היסודית להקים תא משפחתי אחד ולחיות ביחד.

טלב אלסאנע: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אלסאנע.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת הנכבדים, חוק האזרחות שאנחנו מתבקשים להאריך את תוקפו הוא חוק שמונע איחוד משפחות, במלים פשוטות.

נאדיה חילו: נתקלתי בעניין הזה בעוצמה רבה מאוד בתקופה האחרונה, ואני לא ניזונה לא מסיפורים בעיתונות ולא משמיעה בתקשורת, אלא מסיפורים מאוד אמיתיים ומהאזנה אישית וישירה למאות משפחות, גם מפניות בכתב וגם מסיורים שבהם הם מעלים טרגדיות אנושיות.

נאדיה חילו: ללא ספק, ואין שום מחלוקת, שבמדינת ישראל, שהיא מדינה דמוקרטית, יש שלטון החוק, שאני מאוד מכבדת; אני חושבת שזה אחד מהיסודות המאוד מהותיים.

נאדיה חילו: והמדינה גם יודעת, אם יש אזרחים שעוברים על החוק, משתמשים באמצעים כאלה ואחרים של עבירות, של פגיעה במדינה, היא גם יודעת איך להעניש אותם ואיך להעמיד אותם במקומם.

נאדיה חילו: אני חושבת שצריך להפריד בין הסוגיות האלה, וזאת גם האמירה של השופט ברק לאחרונה, כשדן בנושא הזה.

נאדיה חילו: אני מאוד מכבדת את בית-המשפט העליון.

נאדיה חילו: השופט אמר, שאם הכנסת תאריך את חוק האזרחות, הוא ייפול בבג"ץ.

נאדיה חילו: אני רוצה לשאול היום איפה הזכות לחיי משפחה.

נאדיה חילו: מי יענה ויסביר לאותם ילדים, שמופרדים מהוריהם, מאבותיהם, מאמותיהם, בטרם הם מבינים את המשמעות של ההפרדה?

נאדיה חילו: איך נסביר להם?

נאדיה חילו: מי יכול להסביר את הנושא?

גדעון סער: חברת הכנסת חילו, מה עמדת סיעת העבודה?

נאדיה חילו: לי לא משנה בעניין הזה.

נאדיה חילו: אני מתנגדת לחוק הזה.

גדעון סער: שמעתי רק אותך מכל הסיעה.

נאדיה חילו: אני מתנגדת לחוק הזה, וסיעת העבודה היא בעד.

נאדיה חילו: אני חושבת שאתה גם יודע את התשובה.

גדעון סער: שאלתי את זה כי בקדנציה הקודמת סיעת העבודה הצביעה נגד החוק.

נאדיה חילו: אני מאוד נורמטיבית, ואני חושבת שאזרחי ישראל הערבים אמורים לכבד את החוק, אמורים להיות נאמנים, ורובם כאלה; ומי שלא, מערכות המשפט ידעו להעניש אותו.

נאדיה חילו: אבל אי-אפשר, בשם הלגיטימציה של העניין הזה, להפריד ולהפלות משפחות.

נאדיה חילו: יש פה עוד אלמנט מאוד חמור, להערכתי - שמאות משפחות שגם לא ידעו והיו באמצע טיפול, הטיפול בנושא שלהן הוקפא בעיצומו של תהליך קבלת האזרחות, וזה בדיעבד, אפילו שלא ידעו.

נאדיה חילו: זמני תם, ורציתי להקריא משהו מאוד רלוונטי, אבל אני מודה ואני חושבת שצריך לעשות חושבים בנושא הזה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני שמח שהממשלה סוף-סוף התעוררה בהצעת החוק.

נסים זאב: אילו החוק הזה היה נחקק לפני 20 שנה, אחמד טיבי אולי גם לא היה בכנסת, כי הוא היה הולך אחרי אשתו לטול-כרם, איפה שהיא היתה, ואיחוד המשפחות יכול היה להיות מעבר ל"קו הירוק".

נסים זאב: אבל מה לעשות, החוק הזה עוד לא היה קיים, ולכן, אחמד טיבי, כנראה המדינה זכתה בך, מה לעשות.

אחמד טיבי: היהודים הם עם נחמד, זה ידוע.

גדעון סער: לא כמו הערבים.

נסים זאב: מדובר בתופעה ולא בבעיה הומניטרית.

נסים זאב: יש כאן בעיה דמוגרפית, יש כאן בעיה ביטחונית, יש כאן בעיה לאומית.

נסים זאב: צריכים לומר את האמת.

נסים זאב: אנחנו התנתקנו מעזה כדי שהעזתים ייכנסו למדינת ישראל?

נסים זאב: בשביל מה ברחנו משם?

נסים זאב: בשביל מה ניתקו יהודים בכוח מגוש-קטיף?

נסים זאב: כדי להביא את היהודים לכאן, וגם כדי לעשות איזו מחיצה, איזו הפרדה.

נסים זאב: ערפאת כבר אמר את האמת; הוא אמר שהמלחמה של הפלסטינים היא דרך הרחם של האשה הערבייה.

נסים זאב: זו פשוט פצצה מתקתקת, ובפצצה אזרחית צריך חוק אזרחי שימנע את הפצצה הזאת.

נסים זאב: הלוא נגד הפצצות שהיום זורקים עלינו, טילי ה"קסאם", אין הרבה תשובות למדינת ישראל ולצבא, אבל אולי נגד אותה פצצה שהולכת ומתקתקת תהיה.

נסים זאב: הבעיה הדמוגרפית היא הבעיה האמיתית, אבל צריך לזכור שהחוק הזה בא בעקבות האירועים.

נסים זאב: זה צו שעה.

נסים זאב: מישהו חשב למה קוראים לזה צו שעה?

נסים זאב: כי אנחנו בשעה של טרור, אנחנו בשעה של מלחמה, אנחנו במצב שהשנאה הפלסטינית נגד העם היהודי היא שנאה תהומית, לכן זה צו השעה.

נסים זאב: הרי אילו לא היה מצב של לוחמה בין מדינת ישראל לפלסטינים, החוק הזה לא היה בא לשולחן הממשלה, הוא לא היה בא לכנסת ישראל.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, צריך לומר את האמת: מדובר בעשרות אלפי מהגרים.

נסים זאב: מעבר לכך שנאמר שיש משפחות, שמנתקים משפחות, יש כאן תופעה של עשרות אלפי מהגרים.

נסים זאב: אנחנו יודעים על מעל 30,000 מירדן, אבל אנחנו יודעים שמחברון ומרמאללה באו לרכס שועפאט, נמצאים פה בתוככי ירושלים, ומחירי הדירות התייקרו לאחרונה בגלל התופעה הזאת.

נסים זאב: אני חושב שטוב עשתה הממשלה, לפחות דבר אחד טוב היא עושה, ואנחנו בוודאי נתמוך בה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מגלי והבה – אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אביגדור יצחקי, בבקשה.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי כנסת, טוב לחיות במדינת ישראל, ולכן כל כך הרבה אנשים רוצים את זה.

אביגדור יצחקי: אבל נדמה לי שכולנו יודעים שהמצב עם שכנינו הוא לא מצב רגיל.

אביגדור יצחקי: אני מניח שיום אחד, במצב רגיל, מאוהבים משני צדי הגבול יוכלו להתאחד בצורה כזאת או בצורה אחרת, מי שירצה ילך לפה ומי שירצה ילך לשם.

אביגדור יצחקי: אבל כל עוד המצב הוא כזה, מדינת ישראל צריכה להגן על עצמה בצורה כלשהי מאיזו תופעה המונית של הדבר הזה.

אביגדור יצחקי: ברגע שהדבר הזה יותר, תהיה פה תופעה המונית.

אביגדור יצחקי: אני מקווה שברבות הימים יהיה שלום בין כולם, וכולם יוכלו לגור איפה שהם רוצים, במיוחד אם הם מתחתנים עם אהוביהם, הם ובני משפחותיהם.

אביגדור יצחקי: לכן אני מציע לכולנו לא להתלהם.

אביגדור יצחקי: אין פה שום דבר שקשור לגזענות.

אביגדור יצחקי: יש פה הרבה דברים שקשורים לזה שיש הרבה שוהים בלתי חוקיים בישראל ולא נעשה מספיק בשביל להחזיר אותם למקומם.

אביגדור יצחקי: אנחנו צריכים להיות קצת סבלנים עד שיבוא השלום, ואז נראה לי שהבעיה הזאת תיפתר מאליה.

אביגדור יצחקי: לכן, אין שום ברירה אלא להאריך את הצו הזה בחצי שנה.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אביגדור יצחקי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת רן כהן, ואחר כך אנחנו ניגשים להצבעה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אין ספק שהמניעים לחוק הזה אין להם ולו קשר מקרי לשיקולי ביטחון.

אחמד טיבי: אני זוכר שכשהחלטת הממשלה התקבלה, שר הפנים היה אלי ישי.

אחמד טיבי: הוא הודיע שמטרת החוק היא למנוע את זכות השיבה.

אחמד טיבי: אחר כך הגיע לדוכן הזה השר המקשר דאז, השר גדעון עזרא, והודיע שמטרת החוק היא מניעת זכות השיבה, עם שיקולים דמוגרפיים.

אחמד טיבי: נציגי הממשלה הרלוונטיים ביותר, אחד זה שר הפנים ואחד זה השר המקשר.

אחמד טיבי: לאחר מכן הגיע ראש השב"כ דאז לוועדת הפנים - -

גדעון סער: וגם היועץ המשפטי לממשלה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: - - אבי דיכטר, והסביר במספרים, בדיאגרמות, שיקולים של מקרים שהיו מעורבים בצורה זו או אחרת בפיגועים.

גדעון סער: ביטחוניים.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כמובן, כאשר מגיע ראש השב"כ לוועדת הפנים, מה, חברי הכנסת מסיעות השלטון לא יתרשמו מהמספרים שראש השב"כ מציג להם?

רוני בר-און: ואתם לא - - -

אחמד טיבי: כאשר מביאים מקרים, עושים מגניפיקציה של המספרים – והמספרים, אגב, הם לא נכונים.

אבי דיכטר: אתה חייב לחזור בך, מפני שהם נכונים.

אבי דיכטר: במקרה יושב פה מי שדיבר אז.

אחמד טיבי: אז אנחנו חלוקים על מה שהצגת.

אחמד טיבי: אתה הצגת מספרים, והמספרים הוצגו - - -

אבי דיכטר: חבר הכנסת טיבי, באיחור של שנתיים הגעת למסקנה שהם לא נכונים?

אחמד טיבי: לא, הרי כל מי ששמע את ההצגה הזאת, אדוני השר - - -

אבי דיכטר: לא אמרת מלה וחצי מלה באותה ישיבה לגבי נכונות הנתונים.

אחמד טיבי: דווקא אני זוכר ששני חברי כנסת התנגדו בישיבה הזאת – טאהא וטיבי.

אחמד טיבי: שנינו היינו בישיבה הזאת והתנגדנו לדברים שאתה הצגת.

אבי דיכטר: לא אמרת מלה וחצי מלה לגבי נכונות הנתונים אז.

אחמד טיבי: יש הבדל, השר דיכטר, בין זה שאתה אומר 126 מעורבים בפיגועים, ואחר כך חברי המשפחה, כמה ביקשו, כמה משפחות, כמה נכנסים, מה הסכנה.

אחמד טיבי: המסקנות של המספרים שהצגת הן המסקנות שאנחנו הסקנו לגביהן.

אבי דיכטר: חבר הכנסת טיבי, המספרים לפחות היו נכונים.

אחמד טיבי: השר דיכטר, ההצגה אז וההצגה היום של הדברים מטעה את הציבור.

אחמד טיבי: אתה היחיד שהציג מספר של אנשים שהיו מעורבים בפיגועים, ומזה החלטה גורפת למנוע את כניסת - - -

מוחמד ברכה: הוא לא אמר כמה מתוכם היו משת"פים.

אחמד טיבי: למשל.

אחמד טיבי: ואז החלטה גורפת למנוע למעשה נישואים בין מיליון אזרחים ערבים לבין פלסטינים מהשטחים הכבושים.

אחמד טיבי: אתה שר הפנים המכהן כיום, אתה אומנם מסתכל כי אתה לא מעוניין אפילו לשמוע את הטענות שלנו, כי אתה רוצה ללכת הביתה.

אחמד טיבי: כל הטיעונים שאנחנו משמיעים א-פריורי נדחים.

אחמד טיבי: הם נשמעים מאוד קשים.

אחמד טיבי: למשל, עכשיו מישהו שמע את הדיון והתקשר.

אחמד טיבי: אשה בת 46 מטול-כרם, נשואה זה 11 שנה לאזרח ישראלי שנפטר מסרטן.

אחמד טיבי: לפני ימים מספר הוציאו נגדה צו גירוש מהארץ כי יש לה תעודה זמנית, א/5, כי ההליך של איחוד המשפחות הוקפא על-פי החוק הזה.

אחמד טיבי: מגרשים אותה על-פי דין, על-פי חוק, זה החוק שאתם מחוקקים.

אחמד טיבי: מגרשים את האשה בת ה-46.

אחמד טיבי: לזה התכוונה חברת הכנסת רונית תירוש שאמרה שצריך פרצה, לפי עמדתה, להתייחס באופן רטרואקטיבי.

אחמד טיבי: היום, ובזה אני אסיים, אדוני, פורסם מה שאנחנו יודעים לאחרונה, שמשרדך מונע מפלסטינים בעלי דרכון זר, אמריקני, אירופי, להיכנס לא לישראל אלא לרמאללה, לשכם.

אחמד טיבי: פלסטינים תושבי השטחים שיש להם דרכון זר, אתם מונעים את הכניסה שלהם בנקודות המעבר.

אחמד טיבי: זה לא שיקול דמוגרפי?

אחמד טיבי: זה לא גירוש שקט?

אחמד טיבי: שני הדברים מתחברים.

אחמד טיבי: רבותי, לא ביטחון ולא בטיח.

גדעון סער: שר הביטחון הגיע.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק אהרונוביץ': אחרון הדוברים – חבר הכנסת רן כהן, ואנחנו ניגשים להצבעה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אפשר לתאר את המצב שלנו היום כמצב מלחמה, כמו ששמעתי כאן מכמה וכמה דוברים.

רן כהן: אפשר לתאר את מצבנו היום כמצב רע ביטחונית ומורכב, אם לא קשה, מדינית.

רן כהן: מה ההבדל?

רן כהן: ההבדל הוא מאוד פשוט: מי שרוצה לומר שהמצב שלנו הוא כזה שהממשלה כשלה בפתרון הבעיה, משתמש במצב מלחמה.

רן כהן: למה?

רן כהן: במצב מלחמה מישהו אחר אשם.

רן כהן: אבל כאשר מדובר על כך שהמצב שלנו רע ביטחונית ורע מדינית, הממשלה היא הכושלת.

רן כהן: לכן כל כך הרבה כאן משתמשים במצב המלחמה שהכנסת לא הכריזה עליו, שהממשלה לא הכריזה עליו, שוועדת החוץ והביטחון לא הכריזה עליו כעל המצב שלנו.

רן כהן: רבותי, זה בא רק כדי לנסות ולהצדיק מהלכים שאין להם שום קשר לביטחון.

רוני בר-און: חבר הכנסת רן כהן, המצב רע - - -

רן כהן: אני אומר שהמצב הביטחוני רע בין היתר בגלל הכישלון שלכם בפתרונו.

רן כהן: בין היתר.

רן כהן: גם בגלל הצד השני, אבל גם בגללכם.

רן כהן: אתה רוצה, תבוא לוועדת החוץ והביטחון ואומר לך את דעתי.

רן כהן: אני למשל חושב שבמקום שבו נפלנו למלכודת הזאת של הרג שני החיילים שלנו וחטיפת החייל, לא היה צריך להרחיב את המלחמה לכל רצועת-עזה אלא להתמקד בהחזרת החייל.

רן כהן: זה הכישלון שלכם שאתם מובילים להרחבת המלחמה.

רן כהן: זו בעיה.

רן כהן: אני מבין שבעניין הזה אנחנו כנראה חלוקים, לפי תנועת הראש שלך.

רן כהן: אבל, בוא נעזוב את זה, כי לא זה העניין.

רן כהן: העניין הוא, השר בר-און, שהשימוש בשם הביטחון כדי להצדיק את החוק הזה, אין דבר רע ממנו לביטחון, שהוא נושא חשוב ויקר שצריך לשים בו את הדגשים הנכונים.

רן כהן: פה נעשה שימוש בחוק שאין לו שום קשר לביטחון.

רן כהן: אתם רוצים למנוע מאנשים מסוכנים ביטחונית להיכנס לישראל?

רן כהן: בבקשה, תפעילו את השב"כ, תפעילו את זרועות הביטחון כנגד פרטים מסוכנים לביטחונה של מדינת ישראל.

רן כהן: אל תיקחו 1,600 משפחות בנות ערובה אולי על משפחה אחת או שתיים או חמש.

רן כהן: זאת לא עושים, עם כל הכבוד.

רן כהן: זה פיגוע המוני.

רן כהן: זה חוק שהוא פיגוע המוני, אי-אפשר לעשות אותו.

רן כהן: לכן, אל תשתמשו בשם הביטחון לשווא, כי זה לא ראוי ולא נכון.

רן כהן: הדבר הבא, אדוני היושב-ראש, ואני רואה שאני כבר צריך לסיים: אי-אפשר ליצור מצב אנטי-אנושי בצורה כל כך קטסטרופלית כמו שאתם יוצרים.

רן כהן: רבותי, נוצרים פה מצבים ממש אל-אנושיים.

רן כהן: תשימו את האצבע על המפגעים, תשימו את האצבע על החשודים.

רן כהן: אי-אפשר היום לקחת משפחות שהתחתנו כבר לפני עשר ו-20 שנה ולשבש להן את כל אורחות החיים משום שהחלטתם שאתם לא רוצים לתת להן.

רן כהן: אתם רוצים להיאבק על דרכה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית עם רוב יהודי, בבקשה, בואו נחתור לשלום מה שיותר מהר, להיפרד מהשטחים מה שיותר מהר, ואז, תאמינו לי, תהיה עלייה גדולה של יהודים, תהיה פה מדינה יהודית ודמוקרטית, ולא צריך חוקים גזעניים כאלה כדי להבטיח את הדבר הזה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת רן כהן.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש להתיישב.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ניגשים להצבעה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת - - -

יצחק אהרונוביץ': בעניין ההצבעה, חברת הכנסת גלאון?

זהבה גלאון: כן, בוודאי.

יצחק אהרונוביץ': כן, חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, בשם סיעות מרצ, בל"ד, חד"ש ותע"ל-רע"ם, אנחנו מבקשים לראות בהצבעה על החוק הזה, על הוראת השעה, הצבעת אי-אמון.

רוני בר-און: אנחנו מבקשים הצבעת אמון, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה לא יכול.

זהבה גלאון: אני רוצה מכתב עכשיו מראש הממשלה.

רוני בר-און: - - -

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מכתב מראש הממשלה.

עזמי בשארה: או הצבעה ביום שני או מכתב מראש הממשלה.

זהבה גלאון: או מכתב מראש הממשלה או הצבעה ביום שני, אדוני שר הפנים.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון, לאחר התייעצות עם המזכירות פה - לא הוגש מכתב.

זהבה גלאון: זה לא צריך להיות מוגש בכתב, אדוני.

זהבה גלאון: אדוני, כיוון שיש לי כבר ניסיון בזה, ולא בפעם הראשונה - - -

יצחק אהרונוביץ': אבל גם לנו יש וגם לחברי המזכירות יש.

זהבה גלאון: אני מבקשת חוות דעת של היועצת המשפטית של הכנסת.

זהבה גלאון: לא, אדוני - - -

יצחק אהרונוביץ': את לא מנהלת את הדיון היום.

זהבה גלאון: תן לי לענות לך.

יצחק אהרונוביץ': תסלחי לי, גברתי, את לא מנהלת את הדיון.

זהבה גלאון: אבל אני הצעתי הצעה.

יצחק אהרונוביץ': את הצעת הצעה, ומאחר שלא הוגש מכתב אני דוחה את ההצעה ואנחנו ניגשים להצבעה.

זהבה גלאון: זה לא צריך להיות מוגש בכתב.

קריאות: - - -

זהבה גלאון: מדובר בקריאה ראשונה.

זהבה גלאון: מעולם לא הוגש מכתב בקריאה ראשונה.

זהבה גלאון: בהוראת שעה - ודאי שאין צורך.

יצחק אהרונוביץ': מי המועמד לראשות הממשלה?

זהבה גלאון: יוסי ביילין מועמד מטעמנו.

יצחק אהרונוביץ': הוא הגיש את זה?

זהבה גלאון: חבר הכנסת יוסי ביילין שומע על זה והוא מוכן ומסכים, וברגע זה הוא יגיש לך, אדוני, בכתב.

יצחק אהרונוביץ': אבל את מייצגת אותו?

יצחק אהרונוביץ': הוא נוכח פה.

יצחק אהרונוביץ': הוא הגיש את המכתב?

זהבה גלאון: ברגע זה הוא יגיש לך.

יצחק אהרונוביץ': הוא לא רוצה להגיש.

זהבה גלאון: אין דבר כזה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו חייבים לגשת להצבעה.

עזמי בשארה: לא, אתה לא יכול.

יצחק אהרונוביץ': אני מבין שאני לא יכול, אבל - - -

זהבה גלאון: אתה לא יכול לגשת להצבעה.

אחמד טיבי: הנה המכתב.

זהבה גלאון: אתה לא יכול לגשת להצבעה.

זהבה גלאון: חבר הכנסת ביילין מגיש מכתב ברגע זה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון, אני מבקש לשבת.

זהבה גלאון: חבר הכנסת ביילין מגיש לך עכשיו מכתב.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, קודם כול קצת שקט באולם.

יצחק אהרונוביץ': שר הפנים מבקש משפט.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אני מבקש לאפשר לשר לדבר.

רוני בר-און: חברת הכנסת גלאון, את צדקת עד שתיקנת יחד אתי בוועדת הכנסת האחרונה את תקנון הכנסת, כדי למנוע תקלות מהסוג שניסית לייצר עכשיו.

רוני בר-און: אני מפנה אותך לסעיף 36(ה), פסקה (2), כפי שתיקנו אותו, ואני מודה לחבר הכנסת גדעון סער שהפנה את תשומת לבי לתיקון הזה, וזו לשונו: "הצבעה על הצעת אי-אמון שהוגשה בסיום הדיון בסעיף העומד על סדר-היום תתקיים בישיבת הכנסת הרגילה הראשונה בשבוע שלאחר מכן, כאמור בפסקה (1), ואולם אם ביקשה זאת הממשלה - תתקיים ההצבעה על הצעת האי-אמון ביום שבו הוגשה, מייד לאחר הדיון באותו סעיף".

רוני בר-און: ובכן, אני מודיע שהממשלה מבקשת - - -

זהבה גלאון: אדוני, אתה עוד לא מייצג את הממשלה.

זהבה גלאון: בכל הכבוד, מדובר בראש ממשלה.

רוני בר-און: את יכולה לצרוח עד מחר.

זהבה גלאון: לא, אתה לא יכול.

זהבה גלאון: אדוני, בכל הכבוד, רק ראש ממשלה יכול לבקש.

רוני בר-און: סליחה, אני לא רוצה להגיד יותר מזה, אבל זו טענה שטותית, משום שהממשלה - - -

זהבה גלאון: אז אני מבקשת שתביא את היועצת המשפטית של הכנסת, שהיא תקבע אם זה שטותי או לא.

זהבה גלאון: עם כל הכבוד לשר, אני מבקשת חוות דעת של היועצת המשפטית של הכנסת.

זהבה גלאון: זה מעמד חדש.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון, את כל הזמן מדברת.

יצחק אהרונוביץ': תני לשר לומר כמה משפטים.

רוני בר-און: מכיוון שאני השר המבקש, בעניין הזה עמדתי היא עמדת הממשלה ולכן אני מבקש לקיים את ההצבעה.

זהבה גלאון: אדוני, אין בתקנון שר מבקש.

זהבה גלאון: אני מבקשת חוות דעת של היועצת המשפטית של הכנסת.

זהבה גלאון: היא יושבת פה ואני מבקשת את חוות דעתה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון, אני מבקש ממך לשבת.

יצחק אהרונוביץ': אני עוד לא מסכם, אני מקריא רק את הבקשה של חבר הכנסת יוסי ביילין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ביילין, זה המסמך שלך שאני מחזיק בידי: אל סגן יושב-ראש הכנסת, אני מציע הסכמתי לכהן כראש הממשלה אם כן יהיו תוצאות הצבעת האי-אמון.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, מאחר שיש כאן בעיה משפטית, אנחנו נקבל חוות דעת וניגש להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': עוד כמה שניות והכול ייפתר.

יצחק כהן: אפשר להתחיל שירה בציבור.

אחמד טיבי: אני מציע הפסקה של חמש דקות.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, חבר הכנסת טיבי מציע הפסקה של חמש דקות.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, בזמן שאנחנו מקבלים את הייעוץ המשפטי, יש הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': אפשר לקרוא את זה בינתיים כדי להוריד קצת את המתח?

יצחק אהרונוביץ': הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, בינתיים, עד שהיועצת המשפטית תגיע, אני אנצל את הדקות הללו כדי להודיע הודעה של ועדת הכנסת.

): חברי חברי הכנסת, רבותי השרים - כמה לאט?

): יותר לאט?

): - בהתאם להוראת סעיף 17 לתקנון הכנסת, אני מתכבדת להביא בפניכם את הצעת ועדת הכנסת להקמת הוועדה המיוחדת לבחינת בעיות העובדים הזרים.

): בהתאם להצעה שמונחת לפניכם, אלה הן סמכויות הוועדה: 1.

): בחינת התופעה רחבת ההיקף של העובדים הזרים בארץ; 2.

): פיקוח על העסקת עובדים זרים; 3.

): תנאי עבודתם של העובדים הזרים, לרבות שכר, ביטוח לאומי, ביטוח בריאות והתנהגות המעסיקים; 4.

): התנהלות הממשלה ביחס להעסקת עובדים זרים, עבודת משטרת ההגירה וטיפול בבעיות הקשורות להיתרי העסקה לעובדים; 5.

): השפעת העובדים הזרים על שוק העבודה והתעסוקה בישראל; 6.

): הבחנה בין עובדים זרים שהם חיוניים למטרות סיעוד וכו' לבין עובדים זרים שאפשר להחליפם בעובדים ישראלים; 7.

): דרכי ההתנהגות ביחס לעובדים זרים בעת החזרתם לארצות מולדתם; 8.

): חקיקה שנוגעת לעובדים זרים.

): חברת הכנסת גלאון, במקרה, יושב-ראש הוועדה שכרגע אני קוראת את סמכויותיה הוא חבר הכנסת רן כהן.

): אני מודה לך על ההקשבה.

): זהו ההרכב המוצע של הוועדה: הוועדה תהיה בת 15 חברים.

): לסיעת קדימה ארבעה נציגים - חברי הכנסת עמירה דותן, דוד טל, עתניאל שנלר ושי חרמש; לסיעת העבודה-מימד שלושה נציגים - חברי הכנסת נאדיה חילו, גאלב מג'אדלה ועמי אילון; לסיעת יהדות התורה נציג אחד, שמו יימסר מאוחר יותר; לסיעת הליכוד שני נציגים, שמותיהם יימסרו מאוחר יותר; לסיעת ישראל ביתנו נציג אחד - חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; לסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל נציג אחד - חבר הכנסת צבי הנדל; לסיעת גיל שני נציגים - חברי הכנסת משה שרוני ושרה מרום-שלו; לסיעת מרצ נציג אחד - חבר הכנסת רן כהן.

): יושב-ראש הוועדה, בהתאם לסיכום ובהתאם להמלצת ועדת הכנסת, יהיה חבר הכנסת רן כהן.

יצחק כהן: מה עם סיעת ש"ס?

): אין נציגים של סיעת ש"ס.

): אדוני היושב-ראש, למען הסר ספק ולמען הפרוטוקול, לשאלתו של השר כהן, היה סיכום קואליציוני על כך שש"ס מוותרת על מקומה; לא שזה לא מקום חשוב.

): זה הסכם ג'נטלמני לחלוטין.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת את אישורה של הכנסת להודעה זו.

): תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו נצביע על הבקשה של חברת הכנסת רוחמה.

יצחק אהרונוביץ': מי בעד הבקשה?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 9 בעד הצעת ועדת הכנסת – 34 נגד - אין נמנעים - 1 הצעת ועדת הכנסת להקמת הוועדה המיוחדת לבחינת בעיות העובדים הזרים נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 34 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, הבקשה התקבלה.

יצחק אהרונוביץ': צריך להוסיף גם את קולו של השר רפאל איתן.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, נא לשבת.

קולט אביטל: צריך לקרוא לחברת הכנסת אברהם בשם המשפחה ולא חברת הכנסת רוחמה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אחרי התייעצות עם הלשכה המשפטית של הכנסת ואחרי שקיבלנו את הבקשה של חבר הכנסת ביילין, יכול שר הפנים, שהוסמך על-ידי ראש הממשלה, להגיש - - -

זהבה גלאון: איפה בדיוק הוא הוסמך, אדוני?

יצחק אהרונוביץ': את לא מנהלת אתי משא-ומתן.

זהבה גלאון: אני שואלת איפה הוא הוסמך.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, מהלשכה המשפטית - חברת הכנסת גלאון, תאמיני לי שכל הזמן המתנו לקבל את התשובה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש - - -

יצחק אהרונוביץ': השר בר-און, נפתח מיקרופון.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, קצת שקט, דקה.

יצחק אהרונוביץ': השר בר-און, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אני מבקש, בכל הכבוד, לשים לפארסה הזאת סוף.

רוני בר-און: הודעתי לך לפני 20 דקות, כי בהתאם להוראות סעיף 36(ה), פסקה (2), אני מודיע לך ומבקש ממך בשם הממשלה - ואני מוסמך לעשות כן – לקיים את ההצבעה על הצעת האי-אמון כפי שהציגה אותה יושבת-ראש סיעת מרצ, לקיים את ההצבעה ביום שבו הוגשה, מייד לאחר הדיון באותו סעיף, וזה עכשיו.

רוני בר-און: זאת הוראת החוק, זאת הוראת התקנון.

רוני בר-און: כל מי שמנסה לאחז את עיניך בטענה שדרושה כאן הודעת ראש ממשלה, יודע שהוא מאחז עיניים, כי כאשר התקנון מבקש שראש הממשלה יבקש, הוא יודע לומר את זה במפורש.

רוני בר-און: וכשהוא מבקש שהממשלה תבקש, היא יכולה לעשות את זה באמצעות הנציג המוסמך שלה.

רוני בר-און: אני מודיע לך, שלצורך הדיון הזה - - -

קריאות: - - -

רוני בר-און: אתם יכולים לצרוח עד מחרתיים, אתם מאחזי עיניים, אתם כל הזמן עושים שימוש לרעה בתקנון הזה.

רוני בר-און: אני מבקש לקיים את ההצבעה עכשיו.

זהבה גלאון: - - -

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון, אני קורא לך לשבת.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, נא לשבת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש - - -

יצחק אהרונוביץ': לא, רבותי, אני מסיים את הדיון, זה לא יעזור.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, תן לי להגיד מלה.

יצחק אהרונוביץ': לא.

מוחמד ברכה: למה לא?

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אני מסיים את הדיון.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, פעם שנייה, אני מסיים את הדיון, זה לא יעזור.

יצחק אהרונוביץ': אני מסיים את הדיון ואני מקריא את הנוסח.

מוחמד ברכה: שמענו את השר, עכשיו תשמע אותי, אני רוצה לקרוא את הסעיף בתקנון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אני אוציא אותך החוצה.

מוחמד ברכה: תן לי מלה.

מוחמד ברכה: תן לי להגיד לך משפט, מה יש.

יצחק אהרונוביץ': לא.

מוחמד ברכה: למה לא?

יצחק אהרונוביץ': ככה.

יצחק אהרונוביץ': כי שמענו מספיק.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת גלאון ייצגה אתכם.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אני ניגש להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, מי שבעד האי-אמון יצביע בעד - - -

גדעון סער: לא, מי שבעד הצו מצביע בעד.

גדעון סער: אתה טועה.

רוני בר-און: מי שמצביע בעד החוק מצביע בעד.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, זה מה שאמרתי.

מוחמד ברכה: תן לי להגיד משפט.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, אני מבקש ממך, משפט אחד.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, השר קרא סעיף מסוים שהוא סעיף 36(ח)(1).

מוחמד ברכה: לסעיף הזה יש תיקונים בעמוד 32 בנושא הבעת אמון, תיקונים מס' 48א ו-80.

מוחמד ברכה: לשון הסעיף - אדוני היושב-ראש, תקשיב לי בבקשה, יש תיקון לסעיף בעמוד 32, הבעת אמון.

מוחמד ברכה: הסעיף מפורש: "ראש הממשלה" - ולא אחר – "רשאי להודיע ליושב-ראש הכנסת שהוא יראה בהצבעת הכנסת בסעיף העומד על סדר-היום, עניין של הבעת אמון בו; לעניין - - -" כו' וכו'.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אמרנו את אותם משפטים, טוב שאנחנו קצת מעלים את הטמפרטורה באולם הזה, אבל אין צורך.

מוחמד ברכה: האמת היא, שחוק גזעני כזה ראוי שיעבור - - -

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אני חוזר, מי שמצביע בעד הבקשה של השר לביטחון פנים הוא בעד.

רוני בר-און: בעד החוק.

יצחק אהרונוביץ': על החוק.

יצחק אהרונוביץ': מי שמצביע נגד – זה האי-אמון.

יצחק אהרונוביץ': על זה אנחנו מצביעים.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו מפעילים את השעון.

מוחמד ברכה: בעד זה בעד האי-אמון.

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: הצבעה מס' 10 בעד הצו – 36 נגד – 12 נמנעים – 4 צו האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (הארכת תוקף החוק), התשס"ו-2006, נתקבל.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 36, נגד - 12, נמנעים – 4.

יצחק אהרונוביץ': הצו התקבל והאי-אמון נדחה.

יצחק אהרונוביץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/240).

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ממשיכים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 6), התשס"ו-2006, קריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': השר המקשר, יעקב אדרי, יציג; בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק המונחת לפניכם הוא הסדר הסולר.

יעקב אדרי: במסגרת הסדר זה הוחלט לצמצם את העיוותים שנוצרו מפערי המיסוי על סולר ובנזין ולהשוות את המס המוטל על סולר לזה המוטל על בנזין.

יעקב אדרי: פערי המיסוי בין סולר לבנזין גרמו לעיוות כלכלי במחיר היחסי של דלקים המשמשים למטרות דומות.

יעקב אדרי: הם הובילו להקצאת מקורות לא יעילה בהיבט המשקי ועודדו ללא הצדקה שימוש בסולר על פני בנזין, בעוד ההשלכות של שימוש בסולר על בריאות הציבור ואיכות הסביבה דומות להשלכות של השימוש בבנזין.

יעקב אדרי: במקביל, כדי לצמצם את הפגיעה בכמה קבוצות משתמשים מוגדרות, הוחלט במסגרת הסדר הסולר לקבוע סוגי קבוצות שיקבלו החזר חלקי של הבלו ששולם בגין הדלק שבו השתמשו.

יעקב אדרי: מדובר במפעלים המשתמשים בסולר כחומר בעירה, במובילים, אוטובוסים, טרקטורים, ציוד הנדסי, ספינות דיג, מוניות ורכבים ללימוד נהיגה.

יעקב אדרי: הסדר הסולר עוגן בשני צווים אשר אושרו על-ידי ועדת הכספים ונכנסו לתוקף ב-1 בספטמבר 2005.

יעקב אדרי: הצו שעיגן את מתן ההחזר למשתמשים השונים הותקן מכוח סעיף 9 לחוק הבלו על דלק.

יעקב אדרי: ימים מספר לפני כניסתם של שני הצווים לתוקף הוגשה עתירה לבית-המשפט העליון, ובמסגרתה התבקש בית-המשפט להכריז על בטלותו של הסדר הסולר.

יעקב אדרי: לטענת העותרים, לשר האוצר לא היתה סמכות לקבוע כי ההחזרים במסגרת הסדר הסולר יינתנו למשתמשים.

יעקב אדרי: עמדתנו המשפטית היא כי צווי הסדר הסולר הותקנו בסמכות ואנו אף מגינים עליהם בבית-המשפט העליון.

יעקב אדרי: עם זאת, כדי למנוע התדיינות משפטית ואת הצורך בפרשנות משפטית מורכבת בנוגע לחוקיותם של הצווים, מוצע להרחיב את סמכות שר האוצר לפי סעיף 9 לחוק הבלו, ולהסמיכו, באישור ועדת הכספים של הכנסת, לקבוע הישבון מלא או חלקי של הבלו שיינתן למי ששילם את הבלו או למי שמשתמש בדלק למטרה מסוימת, וכן לקבוע תקרה לפטור או להחזר.

יעקב אדרי: מכיוון שהליך חקיקת הצווים החל עוד בתחילת שנת 2005, הצעת החוק כוללת סעיף תחילה רטרואקטיבי, על מנת שהתיקון יחול על צווים אלה ויסיים את המחלוקת המשפטית לגביהם.

יעקב אדרי: כוונת הממשלה לתיקון חוק הבלו הובאה גם לידיעת בית-המשפט העליון במסגרת ההליכים בעתירה האמורה.

יעקב אדרי: במסגרת הצעת החוק מוצע גם לצמצם את תחולתו של הסדר הסולר ולקבוע תנאים נוספים לקבלת ההחזר, כדי למנוע שימוש לרעה במנגנון ההחזר – למשל, תדלוק בתחנה שאינה פיראטית, ממי שרשום כעוסק מורשה, ניהול פנקסים ומאזן מלאי ועוד – וכן להסמיך את מנהל רשות המסים להטיל עיצום כספי על מי שהשתמש בדלק שניתן עליו פטור או הישבון, שלא למטרה שבגינה ניתן הפטור או ההישבון – זאת אומרת, מי שמחזיר את הכסף.

יעקב אדרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נותנים שלוש דקות לכל דובר.

יצחק אהרונוביץ': נא להקפיד.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שאין לנו בעיה מיוחדת עם הצעת החוק בקריאה ראשונה, ואנחנו נתמוך בה.

מוחמד ברכה: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, תקשיב שנייה.

קריאה: - - - מתפלל.

מוחמד ברכה: אתה הולך להתפלל?

מוחמד ברכה: לא רואים עליך.

מוחמד ברכה: אני באמת לא רוצה להתייחס לחוק שאני תומך בו, ואני רוצה להתייחס לאירוע רב-עוצמה שהיה אתמול.

מוחמד ברכה: אתמול הוכתר כשחקן הטוב ביותר של המונדיאל האחרון זינאדין זידאן, זיזו.

מוחמד ברכה: אני רוצה באמת כאן לברך אותו להצדיע לו.

יעקב אדרי: חבל שהוא סיים בצורה שהוא סיים.

מוחמד ברכה: כשראיתי את המחזה שבעקבותיו הוא הוצא מהמשחק, האמת שחשבתי שזה מעשה מכוער.

מוחמד ברכה: אני גם חושב עכשיו שזה מעשה לא נכון.

מוחמד ברכה: אבל, חשבתי גם שצריכה להיות סיבה אדירה כדי שהוא יעשה דבר כזה.

אביגדור יצחקי: אתה לא יודע מה אמר לו.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: עכשיו יודעים.

מוחמד ברכה: מסתבר שהקריאות הגזעניות במגרשים הן לא רק נחלת הספורט בישראל.

מוחמד ברכה: אותו שחקן איטלקי בחר לקרוא לו "טרוריסט" כמה פעמים, עד כדי כך שאחד השחקנים האחרים בנבחרת הצרפתית השתמש במלים שבא לו אפילו להכות אותו, את אותו שחקן איטלקי, בראש.

מוחמד ברכה: אני חושב שכשזינאדין זידאן, זיזו, עשה את המעשה הזה, הוא ידע שהוא משלם הרבה מבחינת הקריירה שלו ושהוא מסיים את הקריירה שלו באופן עגום.

מוחמד ברכה: אבל, לדעתי, על אף הכלי הפסול, הוא הפנה את הזרקורים לאחת התופעות שצריכות להיות נדונות בכובד ראש - הגזענות במגרשי הספורט.

מוחמד ברכה: אם באמת זיזו התכוון להפנות את הזרקורים לאותה תופעה שלא פוסחת על אירופה ועל ישראל - - -

רונית תירוש: שמעתי שהוא אמר משהו אחר - ששמעו שמדברים על אשתו.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ברכה, שמעתי משהו אחר, שאמרו: כשאתה משחק, כולם עם אשתך.

רונית תירוש: בעיתון הצרפתי - - -

קריאה: - - - באיטלקית.

קריאה: זידאן לא הבין את המלה.

מוחמד ברכה: הוא כל הזמן הטיח בו עלבונות, גם עלבונות גזעניים.

מוחמד ברכה: אם הוא התכוון שבסופו של דבר הנושא הזה יובא לדיון ציבורי, אני חושב שגם בכלי הפסול הוא עשה משהו גדול לספורט בעצם העובדה שהנושא הזה מובא לדיון ציבורי.

מוחמד ברכה: אני באמת רוצה להצדיע כאן, מעל במת הכנסת במדינת ישראל, לאותו שחקן גדול ודגול, אותו קוסם - - -

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה שייך להצעת החוק?

מוחמד ברכה: מה זה נוגע אלייך?

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה שייך?

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מוחמד ברכה: מה זה שייך לך בכלל?

מוחמד ברכה: למה את צריכה להתערב בעניין הזה בכלל?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש - - -

מוחמד ברכה: למה את צריכה לקום מהמקום שלך בכלל?

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, לפי התקנון, חבר כנסת שלא מדבר לעניין - - -

מוחמד ברכה: את יכולה לשבת במקומך.

מוחמד ברכה: תשבי במקומך.

מוחמד ברכה: זה לא עניינך לנהל את הישיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - - מה זה?

מוחמד ברכה: יש יושב-ראש.

מוחמד ברכה: את תלכי לשבת במקום שלך - -

רוחמה אברהם-בלילא: לפי התקנון - - -

מוחמד ברכה: - - ואל תפצי פה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני אעיר לו את זה.

נסים זאב: עזבתי רק דקה את הכנסת וכבר - - -

מוחמד ברכה: אין לךְ שום - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, תתייחס בבקשה לנושא הדיון.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אדוני, אני לא רוצה להתייחס.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להתייחס לנושא.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': אתה תדבר על הנושא - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מוחמד ברכה: אני רוצה לדבר מה שאני רוצה.

משה שרוני: לא.

רוחמה אברהם-בלילא: לא.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: "ראס בן ענאכ ועל עשרה זַיאד".

משה שרוני: - - -

יצחק אהרונוביץ': סליחה.

יצחק אהרונוביץ': סליחה.

מוחמד ברכה: "ועל עשרה זַיאד - - - אללה אל-עזים".

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שרוני, תשאיר לי את הנושא בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה - - -

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני מדבר על נושא רציני.

מוחמד ברכה: אני מדבר על נושא רציני.

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': הנושא הרציני כרגע שאליו הגעת הוא נושא הדלק.

יצחק אהרונוביץ': אז תדבר בבקשה על נושא הדלק כי הזמן עבר.

מוחמד ברכה: אני באמת רוצה כאן להצדיע לשחקן גדול ודגול, לקוסם אמיתי בכדורגל שהוא בית-ספר.

מוחמד ברכה: גם בסיום העגום של הקריירה שלו הוא הפנה את האור לתופעה שצריך להילחם בה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אני כאן מצדיע לזינאדין זידאן.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

מוחמד ברכה: על אפה ועל חמתה של הגברת ההיא.

רוחמה אברהם-בלילא: איזו גברת?

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני - - -

אורי אריאל: חבר הכנסת גפני, ספר להם על הדיונים - - - ביום חמישי עם ראש הממשלה.

יעקב אדרי: למי אתה הולך להצדיע?

משה גפני: הצדעות אני משאיר למישהו אחר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אתמוך בהצעת החוק הזאת שהיא הצעת חוק טובה.

משה גפני: אבל, לא אופייני לממשלה האטומה הזאת להביא הצעות חוק טובות, אלא רק בשוליים, בשלב כלשהו, מביאים הצעות חוק מהסוג הזה.

משה גפני: השר רפי איתן, למשל, יש הצעת חוק טובה שמביאים מייד אחרי זה, אבל זה הכול בזכות סיעת הגמלאים וזו לא הממשלה.

משה גפני: זו לא סיעת קדימה.

משה גפני: זו לא מפלגת השלטון.

משה גפני: זה רק בזכותכם.

רפי איתן: - - -

יעקב אדרי: הרב גפני - - - קואליציה.

משה גפני: אני אופוזיציה חבל על הזמן.

משה גפני: אני מברך אתכם על זה שבזכות

משה גפני: כם יש איזה תיקון שהיה צריך להיעשות באופן הרבה יותר רציני והרבה יותר רחב בנושא הגמלאים.

משה גפני: אבל אתה, השר איתן, יושב בממשלה - -

מוחמד ברכה: חברת הכנסת רוחמה אברהם, הוא לא מדבר על הנושא.

מוחמד ברכה: מה את שותקת?

משה גפני: - - שהיא ממשלה אטומה.

משה גפני: יש מצב שבו ילדים רעבים, ויש מצב שבו ילדים באים לבית-הספר ואין להם פרוסת לחם לאכול.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, לפי סעיף 67(א) לתקנון הכנסת, "חבר הכנסת שאינו מדבר לעניין הנושא או ממשיך לדבר אף-על-פי שהיושב-ראש הודיע לו שזמנו נגמר או פנה אליו, יעיר לו היושב-ראש".

מוחמד ברכה: - - - את מתערבת במהלך הישיבה ללא רשות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני חושבת - - - אז כולנו מוכנים לשמוע אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל - - -

יצחק אהרונוביץ': קיבלתי את ההערה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

יצחק אהרונוביץ': קיבלתי את ההערה לגבי הנושא.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רק מקווה שזה לא על חשבון זמני.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גפני, זה לא על חשבונך.

יצחק אהרונוביץ': תמשיך.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: על כל פנים, סתם הערה לגבי העניין הזה של חברת הכנסת רוחמה אברהם - אינני מדבר לגופו של עניין, אבל התקדים בכנסת שרק בדבר שבו יש הצעת חוק - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אבל, תפסיקו לעשות זילות לעניין של הצעות חוק ולדבר על כל מיני נושאים שהם לא רלוונטיים בכלל להצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: תדבר על הצעת החוק עצמה.

משה גפני: אבל אני מדבר על הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גפני.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא מדבר - - -

משה גפני: אני מדבר על הצעת החוק.

משה גפני: הממשלה הזאת היא ממשלה אטומה, שמביאה הצעות חוק שהן מאוד שוליות ולא פותרות ולא מתחילות אפילו לגעת בבעיה עצמה של המצב החברתי, שבגללו הממשלה עלתה לשלטון.

משה גפני: מי שהוביל את המהלכים של הפגיעה הכל-כך קשה בנושאים החברתיים היה הליכוד, וראינו מה קרה אתו בבחירות.

משה גפני: היתה שינוי, וראינו מה קרה אתה בבחירות.

משה גפני: אנשים קיבלו עונש מהציבור.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גפני, תתייחס לנושא.

משה גפני: אני מתייחס לנושא.

משה גפני: אני אומר שהחוק הזה, שעליו מדובר, הוא חוק טוב, אבל הוא חוק שהוא מאוד בשוליים.

משה גפני: הוא לא חוק שנוגע בלב לבה של הבעיה.

משה גפני: חבר הכנסת שרוני, שיבחתי את סיעת הגמלאים, שאחרי זה אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק טובה מאוד, אבל זה הכול בזכותכם וזו לא הממשלה.

משה גפני: זו לא סיעת קדימה.

משה גפני: אתם דרשתם את זה.

משה גפני: בנוסף, אין פתרון אמיתי לבעיה.

משה גפני: הייתי בכנסת הקודמת וראיתי איזו פגיעה בלתי רגילה - זה לא קיים בכל העולם המערבי המתוקן, פגיעה כזאת בקשישים, בגמלאים, בעובדים, בילדים, בנכים ובמי לא.

משה גפני: היום יושבות סיעות, שמכונות סיעות חברתיות, בקואליציה, ולא פותרים את הבעיה הקשה הזאת.

משה גפני: חברת הכנסת רוחמה אברהם, את כל כך רגישה לנושאים החברתיים.

משה גפני: תעזבי אותה.

משה גפני: תעזבי את קדימה.

משה גפני: למה את יושבת בקואליציה הזאת?

משה גפני: זאת קואליציה רעה, אטומה - -

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גפני - - -

אביגדור יצחקי: - - -

משה גפני: - - שלא פותרת שום בעיה.

משה גפני: היא מביאה חוק על הבלו ועל הדלק, דברים שבשוליים.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שחבר הכנסת גפני הציע לי לעזוב את קדימה, השאלה שאני שואלת היא, האם הוא מציע לי לעבור ליהדות התורה?

יעקב מרגי: לא כדאי לך.

משה גפני: זה מתחיל להיות מעניין.

אורי אריאל: היושב-ראש, האם אני יכול להעביר את זמני לחבר הכנסת גפני אחרי שהוא דיבר - - -

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ידידי גפני, היום אתה מאתגר אותי.

יעקב מרגי: רציתי לוותר על זכות הדיבור, אבל לא השארת לי הרבה ברירות.

יעקב מרגי: חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני אומר לכם, רבותי, יש בעיה, בואו נפתור אותה.

יעקב מרגי: אביגדור יצחקי נמצא פה?

יעקב מרגי: תעשה לי טובה, אני מתחנן אליך מעל דוכן הכנסת, תסיים את המשא-ומתן הקואליציוני עם יהדות התורה.

יעקב מרגי: כל עוד המשא-ומתן הקואליציוני עם יהדות התורה לא מסתיים, אתה מפלג סיעה, ואני לא רוצה לחשוד בך שאתה עושה פילוגים בתוך הסיעות.

אביגדור יצחקי: אתה יכול לתת לי את זה בכתב?

יעקב מרגי: אמרתי את זה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, אני לא יודע מה אתה רוצה מהקואליציה הזאת.

משה גפני: לא כלום.

יעקב מרגי: אני יושב פה על תקן עובד שעות נוספות כדי לתקן את העוולות של הקואליציה הקודמת שלך.

משה גפני: הקואליציה שלי הוציאה את שינוי, הוציאה את שינוי.

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני אבקש להפסיק את הדו-שיח הקודם.

משה גפני: מה אני עשיתי בקואליציה הקודמת?

משה גפני: הוצאתי את שינוי.

משה גפני: את זה אתה לא אומר.

משה גפני: את זה אתה לא אומר.

יצחק זיו: חבר הכנסת גפני, תן לחבר הכנסת מרגי לסיים את דבריו.

יעקב מרגי: סוף-סוף יש לי הזדמנות.

יעקב מרגי: שלוש שנים הייתי במדבר האופוזיציוני, לא רצו אותי בקואליציה, אבל סוף-סוף יש לי הזדמנות לברך על מעשים טובים של הממשלה.

יעקב מרגי: היא רק בתחילת הדרך, וברוך השם, הנה החזרים של הבלו, ואחרי זה יהיה לנו חוק שכל הקרדיט עליו מגיע לסיעת הגמלאים, חוק הביטוח הלאומי.

משה גפני: נכון.

משה גפני: מה אתם הבאתם?

משה גפני: אתם הבאתם קצבאות?

משה גפני: הם הביאו.

משה גפני: אני מצביע עבורם.

יעקב מרגי: אני אומר לך מה הבאתי.

יעקב מרגי: אני הבאתי את ההסכם הקואליציוני שמאפשר לממשלה הזאת לעשות דברים טובים ומאפשר לסיעת הגמלאים לקיים את ההסכם הקואליציוני, הוא מאפשר לקיים את ההסכם הקואליציוני של ש"ס ושל מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: גפני, אני אומר לך, ביקשתי מאביגדור יצחקי מעל הדוכן, לפרוטוקול, לסיים בהקדם את ההסכם הקואליציוני אתכם, כי אני לא רוצה שיחשדו בו שהוא פועל לפלג את יהדות התורה.

יעקב מרגי: תודה.

משה גפני: למה?

משה גפני: אנחנו ש"ס?

משה גפני: אנחנו זוחלים על ארבע?

משה גפני: מה קרה לך?

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק זיו: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, לא הצלחתי לעמוד בלחץ של רוחמה אברהם.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אני מבקש להעביר את הזמן שלי לחבר הכנסת גפני.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ישראל כץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה על העברת חוק הבלו לוועדת הכספים, כהצעת השר יעקב אדרי.

אורי אריאל: לוועדת הכלכלה.

יצחק זיו: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת והיא תחליט.

יצחק זיו: נא להצביע.

יצחק זיו: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 18 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 6), התשס"ו-2006, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק זיו: 18 בעד, ואני מוסיף את קולו של השר רפי איתן בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה תועבר לוועדת הכנסת.

יצחק זיו: [מס' מ/248; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 1969; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86), התשס"ו-2006, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: חבר הכנסת רן כהן - איננו.

יצחק זיו: הסתייגויות לסעיף 5 - חברי הכנסת ברכה וחנא סוייד.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין מציג.

יצחק זיו: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, ההסתייגות שלנו מתכוונת לעשות קצת צדק עם ציבור הגמלאים במדינת ישראל.

דב חנין: תמכנו, כמובן, בחוק, ואנחנו תומכים בהגדלת הגמלאות המשתלמות בגין זיקנה, אבל ההגדלה שמוצעת על-ידי הממשלה, בכל הכבוד, רחוקה מאוד מאוד מן הצרכים הקיימים של ציבור הגמלאים במדינת ישראל.

יצחק זיו: סליחה, חבר הכנסת דב חנין, אני אפסיק אותך לכמה דקות, כי יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שרוני, לא הציג את החוק.

יצחק זיו: אני מבקש את סליחת חבר הכנסת דב חנין.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, שרי ממשלת ישראל, כנסת נכבדה, לאחר דיון סוער כל כך, מתלהם כל כך ועוקצני כל כך, סוף-סוף אני מביא לכנסת לקריאה שנייה ושלישית חוק לטובת 750,000 גמלאים.

רוחמה אברהם-בלילא: יישר כוח.

משה שרוני: תסתכלו איפה כל חברי הכנסת שהתלהמו ודיברו לא לעניין.

משה שרוני: אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86), התשס"ו-2006.

משה שרוני: הצעת חוק זו הינה הצעת חוק ממשלתית שגובשה בעקבות ההסכם הקואליציוני עם סיעת גיל - גמלאי ישראל לכנסת.

משה שרוני: הצעת החוק עוסקת בהגדלת קצבאות הזיקנה וקצבאות השאירים וכן בהגדלת הגמלאות המשולמות מכוח חוק הבטחת הכנסה, התשמ"א-1980, למי שזכאי לקצבת זיקנה ולקצבת שאירים.

משה שרוני: התיקונים המוצעים לגבי קצבאות הזיקנה וקצבאות השאירים: בהצעת החוק מוצע להגדיל את קצבאות הזיקנה וקצבאות השאירים בסכום כולל של 200 מיליון שקל.

משה שרוני: הגדלת הסכומים תיעשה לכל הזכאים לקצבאות זיקנה ושאירים, כ-740,000 איש ואשה.

משה שרוני: התוספות יינתנו בכל הגמלאות והתוספות המשולמות מכוח פרק י"א לחוק הביטוח הלאומי, בין היתר: קצבת הזיקנה הבסיסית, תוספת תלויים לבני-זוג ולילדים, קצבאות שאירים לאלמנים ולאלמנות בגיל הזיקנה, וכן לאלמנים ולאלמנות בגילים צעירים.

משה שרוני: בנוסף מוצע בהצעת החוק לבטל את הקיצוץ בקצבת הזיקנה בשיעור של 1.5%, שהיה אמור לחול עד סוף שנת 2006.

משה שרוני: מדובר בהקשר זה בהפחתה שנקבעה לראשונה בחוק תוכנית החירום הכלכלית בשנת 2002 - מי שזוכר את ביבי - בשיעור של 4%, שהופחת לשיעור של 1.5% בחוק ההסדרים לשנת 2005.

משה שרוני: התיקון המוצע בחוק הבטחת הכנסה: בהצעת החוק מוצע להגדיל את שיעורי הגמלה המשולמת מכוח חוק הבטחת הכנסה, 1980, לאוכלוסייה שמקבלת קצבת זיקנה או קצבת שאירים בסכום של 75 שקל ליחיד ו-100 שקל לזוג.

משה שרוני: התוספת תשולם ל-193,000 זכאים לגמלאות הבטחת הכנסה.

משה שרוני: גם בהקשר זה מדובר בתוספת כוללת של 200 מיליון שקל למקבלי הגמלאות.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשנים האחרונות ממשלות ישראל וכנסת ישראל ביצעו קיצוצים רוחביים בגמלאות המשולמות לאוכלוסיות החלשות במדינה.

משה שרוני: אחת מהאוכלוסיות שנפגעו בצורה הקשה ביותר הינה אוכלוסיית הקשישים.

משה שרוני: הצעת חוק זו משפרת, ולו במעט, את המצב הקשה שבו מצויים רבים מהם.

משה שרוני: אני מקווה שבתקציב 2007 נהיה שותפים להגדלת הגמלאות בצורה משמעותית יותר לאוכלוסייה זאת ולאוכלוסיות נוספות הזקוקות לכך, על מנת לאפשר להן קיום בכבוד.

משה שרוני: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

משה שרוני: אני קורא לכל חברי הבית לתמוך בהצעת חוק זו בנוסח הוועדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

משה שרוני: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת משה שרוני.

יצחק זיו: הסתייגות - חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני תומך בתיקון שמטרתו להעלות את הגמלאות, אבל אני טוען שזה מעט, מעט מדי; מעט מדי ולצערי גם מאוחר מדי, ואני חושב שיש מקום, במסגרת החוק הזה, לעשות תיקון הרבה יותר משמעותי בתחום הגמלאות שמשתלמות לגמלאי ישראל.

דב חנין: החוק הוא חיובי, מכיוון שהוא לפחות מסיר מאתנו רעה אחת שמקורה באותה ממשלת זדון, שביבי נתניהו היה שר האוצר שלה, ושהתמחתה בפגיעות אכזריות במיוחד באוכלוסיות החלשות בחברה הישראלית.

דב חנין: אחת הפגיעות הזדוניות במיוחד - - -

דוד אזולאי: חברים שלך גיבו אותה כל הקדנציה.

דב חנין: סליחה?

דוד אזולאי: חברים שלך גיבו אותה.

דב חנין: באמת, באמת, מה פתאום.

מוחמד ברכה: מי גיבה אותה?

מוחמד ברכה: אני?

מוחמד ברכה: - - -

קריאות: - - -

מוחמד ברכה: הצבענו נגד - - -

יצחק זיו: חברי הכנסת.

דב חנין: חבר הכנסת אזולאי, חברי היו פה בכנסת הזאת ולחמו - -

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני מבקש להפסיק את השיחות ביניכם.

דב חנין: - - נגד התוכנית הכלכלית הזאת, והצביעו נגדה פעם אחר פעם בכנסת.

דב חנין: הם הצביעו נגדה פעם אחר פעם בכנסת.

דב חנין: הם הצביעו תמיד נגד תקציב המדינה; תמיד נגד חוק ההסדרים; ותמיד נגד כל אחת ואחת מהגזירות שהוטלו על הציבור הישראלי לחוד ונגד כולן ביחד.

דב חנין: אבל השאלה שעומדת בפנינו היום, רבותי חברי הכנסת, היא השאלה מה אנחנו צריכים לעשות.

דב חנין: הכנסת הקודמת הרי כבר נגמרה.

דב חנין: השאלה היא מה אנחנו נאמר לציבור הישראלי ומהי הבשורה שאנחנו נביא בפניו.

דב חנין: ואני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, שאנחנו לא יכולים לעבור לסדר-היום על מצב שבו חלק כל כך גדול מגמלאי ישראל נמצא מתחת לקו העוני; אנחנו לא יכולים לעבור לסדר-היום על כך שציבור כל כך גדול של אנשים, שעבדו כל ימי חייהם, מושלך לעת זיקנה כחפץ שאין צורך בו, ולכן אנחנו הצענו לקבוע – החל ב-1 בינואר 2007 – כבר בחוק הזה עדכון בשיעור של 25% בכל גמלאות הזיקנה בישראל.

דב חנין: אנחנו חושבים שעדכון כזה דרוש; אנחנו חושבים שעדכון כזה דחוף; אנחנו חושבים שעדכון כזה מקל לפחות במעט את המצוקה הקשה של ציבור גדול של גמלאים במדינת ישראל.

דב חנין: ההצעה שלנו איננה פוגעת במסגרת התקציב של 2006.

דב חנין: יש בה הצהרה חשובה לקראת התקציב של 2007, ולכן אני חושב שגם חברי כנסת ששותפים בקואליציה יכולים לתמוך בה, ויכולים לתמוך בדרישה להעלות בשיעור של 25% את הגמלאות ב-1 בינואר 2007.

דב חנין: אני רוצה לומר בהקשר זה, שגמלאות והעלאת הגמלאות לקשישים הן רק חלק קטן מהמעשים הרבים שכנסת ישראל נדרשת לעשות כדי להגן על ציבור הגמלאים במדינת ישראל.

דב חנין: אני יודע שחברי סיעת הגמלאים הגישו הצעות חוק בעניין הזה.

דב חנין: אני עצמי, יחד עם חברי בסיעה, הגשנו כמה הצעות בתחום הזה.

דב חנין: אני מקווה שבנושאים האלה תהיה הצבעתם של חברי הכנסת עניינית, וחברי הכנסת אכן יצביעו לפי העניין, לא לפי משמעת קואליציונית ולא לפי עמדה אופוזיציונית, אלא בשביל המטרה שהיא מטרה חשובה וערכית – שיפור מצבם של הגמלאים במדינת ישראל.

דב חנין: אני רוצה לסיים ולומר, שמצב הגמלאים בישראל קשה בכל המקומות, אבל גם באוכלוסיית הגמלאים יש כיסים של מצוקה קשה במיוחד.

דב חנין: יש כיסים של מצוקה קשה במיוחד של גמלאים בפריפריה; יש כיסים של מצוקה קשה במיוחד של גמלאים שאין להם פנסיה; יש כיסים של אפליה ושל קושי כלכלי גדול במיוחד באוכלוסייה הערבית.

דב חנין: באזורים האלה ובמצוקה הזאת של הגמלאים, הכנסת נדרשת לעשות טיפול נקודתי מעבר לטיפול הכוללני שאנחנו צריכים לעשות בגמלאי ישראל.

דב חנין: לכן, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, אני מציע לקבל את ההסתייגות הזאת.

דב חנין: אני חושב שההסתייגות הזאת יש בה אמירה ערכית חשובה לממשלה; יש בה אמירה שמשמעותה גדולה לקראת תקציב 2007, ואני מקווה שהאמירה הזאת תהדהד מכאן בקול רם וצלול.

דב חנין: תודה רבה לכם.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: צריך ללמוד את התקנון, יצחק.

אביגדור יצחקי: אתם יודעים מה השעה?

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל תוספת שיכולה להקל את המצוקה היא דבר רצוי ומבורך, אבל לדעתי התוספת המוצעת היא פשוט ניסיון לרצות מפלגה ולא לרצות את ציבור הגמלאים.

מוחמד ברכה: ב-2004, אדוני השר איתן, הוחלט על פיילוט של תוכנית ויסקונסין לשלוש שנים, והעזו בחוק ההסדרים לקבוע משהו לשלוש שנים, ויש כל מיני ביטולי חוקים סוציאליים בחוק ההסדרים – לא לשנה ולא לשנתיים, אפילו יש כאלה לחמש שנים.

מוחמד ברכה: למשל, חוק חינוך חינם לגילאי שלוש וארבע, הוא מתגלגל בחוק ההסדרים נדמה לי כבר שש-שבע שנים, אולי אפילו יותר.

מוחמד ברכה: למה לא יכולתם לבוא ולהגיד, שבשנה הזאת אנחנו מדברים על 200 מיליון, באותה הצעת חוק, ולהגיד שבשנה הבאה יהיה כך וכך?

מוחמד ברכה: הרי מי מבטיח שאתם תהיו לעולם בקואליציה?

מוחמד ברכה: מי מבטיח שהקואליציה תמשיך לעמוד על רגליה?

מוחמד ברכה: היא כבר מקרטעת.

מוחמד ברכה: אז אם כבר נכנסתם ויש לכם אג'נדה מאוד ברורה, למה הרשיתם לבלף אתכם ולצמצם את הדרישות שלכם בחוק לחצי שנת תקציב?

מוחמד ברכה: במקום לבוא ולהגיד שבשנת התקציב 2006 יהיה כך וכך, ב-2007 יהיה כך וכך – זאת תהיה הבשורה שלכם וההשקעה הפוליטית שלכם בציבור שנתן בכם את האמון לכמה שנים, ולהגיד: הנה, זאת גולת הכותרת.

מוחמד ברכה: גם אם לא תעשו שום דבר אחרי כן – ותעשו רק את זה לשלוש-ארבע שנים, עם הסדר ברור, עם הקצבה ברורה – אתם יכולים לבוא לציבור גם בבחירות הבאות וגם בכל נקודת זמן ולהגיד שעשיתם את הדבר העיקרי.

מוחמד ברכה: אבל אתם פשוט נפלתם במלכודת של הקואליציה - - -

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת שרוני מזמין אותך לפגישה, שתייעץ לו.

מוחמד ברכה: אני מייעץ לגמלאים קשי-היום, ואני מבקש מאדוני יושב-ראש הקואליציה לא להקל ראש במצוקתם של אנשים – אנשים גמלאים.

אביגדור יצחקי: למה חיכית עד היום להגיד לו את זה?

יצחק זיו: חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

מוחמד ברכה: אביגדור יצחקי, למה אתה הופך את המצוקה הזאת לניגוח פוליטי?

מוחמד ברכה: בשביל מה?

אביגדור יצחקי: למה חיכית עד לרגע זה להגיד לו את מה שיש לך להגיד לו?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אמרתי קודם ואני אומר עכשיו ואני אגיד מחר.

אביגדור יצחקי: הוא אמר את זה קודם?

מוחמד ברכה: כן, כן.

מוחמד ברכה: אמרתי בקריאה הראשונה.

מוחמד ברכה: אביגדור, אמרתי בקריאה הראשונה - -

אביגדור יצחקי: סליחה.

מוחמד ברכה: - - אבל אני מבקש.

מוחמד ברכה: כיושב-ראש הקואליציה, אתה אמון על שלמותה של הקואליציה, אבל תחשוב גם מעבר לזה.

מוחמד ברכה: אל תהיה מצומצם כל הזמן איך להעביר פה ולהעביר שם ולתכמן את זה.

אביגדור יצחקי: - - -

מוחמד ברכה: בסדר.

מוחמד ברכה: אנחנו באים לעבוד כאן.

מוחמד ברכה: אתה מסתכל על השעון?

מוחמד ברכה: אם זה לא נוח לך, תחפש מקצוע אחר, מה אני אגיד לך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, התוספת טובה, אבל לדעתי היא לא באה כדי לפתור מצוקה.

מוחמד ברכה: היא באה כדי לפתור מצוקה קואליציונית ולא מצוקה חברתית.

מוחמד ברכה: אם יבקשו את עצתי חברי בסיעת הגמלאים, אני ברצון אתן אותה, אם זה יעזור.

מוחמד ברכה: אבל אני פשוט חושש שהם כבר חתמו על דברים שמלכדו אותם והסתפקו ב-200 מיליון, במקום לבוא בתוכנית רבת-שנים שתפתור את מצוקותיהם של הגמלאים במדינת ישראל ושל כל השכבות החלשות.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

משה שרוני: חבר הכנסת ברכה - - -

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק זיו: הצעה לסדר של חברת הכנסת קולט אביטל.

קולט אביטל: תודה, אדוני היושב-ראש.

קולט אביטל: למען הסדר הטוב וגם למען הפרוטוקול בכנסת, כיוון שההצעה הזאת היא הצעה ממשלתית, ואומנם היא הוצגה כאן כרגיל - וכך צריך להיות – על-ידי יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת, אני רוצה להזכיר לכולנו ובוודאי לענות גם לחבר הכנסת ברכה, שהנושא הזה כולו הוא גם תוצאה של הסכם קואליציוני עם מפלגת העבודה, והוא לא רק הישג של מפלגת הגמלאים.

קולט אביטל: כדאי שנזכור את זה.

קריאה: תתחלקו באשמה.

קולט אביטל: אנחנו לא נתחלק באשמה.

קולט אביטל: אנחנו נשמח תמיד לקבל גם עצות טובות, אבל כדאי שאנשים גם ידעו שזה יישום של ההסכם הקואליציוני אתנו.

קולט אביטל: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

משה שרוני: חבר הכנסת - - -

יצחק זיו: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת שרוני, רוצה להגיב.

יצחק זיו: בבקשה.

משה שרוני: בואו נדייק.

משה שרוני: אנחנו חתמנו ראשונים על ההסכם, ואנחנו קיבלנו את זה.

משה שרוני: אם אחר כך מפלגת העבודה נגררה לזה, זה לא אומר דבר.

משה שרוני: כל ההישג הוא של מפלגת גיל, ולא של מפלגת העבודה.

אורי אריאל: - - -

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת משה שרוני.

מוחמד ברכה: אדוני, גם ש"ס ביקשה את זה, נו באמת.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86), התשס"ו-2006, על הגדלת גמלאות המשתלמות בגיל זיקנה.

יצחק זיו: לשם החוק אין הסתייגויות.

יצחק זיו: לסעיף 1 אין הסתייגויות.

יצחק זיו: לסעיף 2 - חבר הכנסת רן כהן מציע ואינו נוכח, ולכן ההסתייגות נופלת.

יצחק זיו: לסעיפים 3 ו-4 אין הסתייגויות.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים כעת בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיפים 1, 2, 3 ו-4, כהצעת הוועדה.

אורי אריאל: מי שבעד מפלגת העבודה, ירים את ידו.

אורי אריאל: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 4-1 - 27 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 4-1 נתקבלו.

יצחק זיו: 27 תומכים, בתוספת השר רפי איתן, כלומר 28 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אם כך, שם החוק וסעיפים 1, 2, 3 ו-4 התקבלו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לסעיף 5.

יצחק זיו: חברי הכנסת ברכה וחנין מסתייגים.

יצחק זיו: מי בעד ההסתייגות?

יצחק זיו: ההצבעה אלקטרונית, נא להצביע.

יצחק זיו: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות - 6 נגד - 18 נמנעים - אין ההסתייגות של חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין לסעיף 5 לא נתקבלה.

יצחק זיו: בעד ההסתייגות - 6, נגד ההסתייגות – 18, בתוספת השר רפי איתן וגם אני, ששכחתי להצביע.

יצחק זיו: אם כך, 20 מתנגדים ואין נמנעים, ולכן ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק זיו: כעת נעבור לסעיף 5, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 5, כהצעת הוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 5, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק זיו: 27 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני מוסיף את השר רפי איתן.

יצחק זיו: סעיף 5 התקבל כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים כעת לקריאה שלישית על סעיפים 1, 2, 3, 4 ו-5 להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86).

יצחק זיו: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 86), התשס"ו-2006, נתקבל.

יצחק זיו: 27 בעד, בתוספת השר רפי איתן, כלומר 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע שהחוק עבר בקריאה שלישית.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכל הבית על התמיכה הגורפת עבור הגמלאים.

משה שרוני: תהיו ברוכים ותמשיכו בזה.

יצחק זיו: אני מצטרף לברכות של יושב-ראש הוועדה.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/249).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 2), התשס"ו-2006, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את השר לביטחון פנים להציג את הנושא.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק המוצע המונח לפניכם בא לתקן את חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), התשס"ב-2002.

אבי דיכטר: חוק חקירת חשודים חוקק במסגרת יישום המלצות הוועדה הציבורית בראשות כבוד השופט אליעזר גולדברג, אשר המלצותיה התייחסו בין היתר לחובה לגבש כללים בדבר אופן ניהול חקירת חשוד.

אבי דיכטר: בהתאמה, בחוק קיימת הוראה המסמיכה את השר לביטחון פנים, בהתייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, לקבוע כללים בדבר אופן ניהול חקירת חשוד.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, צוות בין-משרדי שמוביל המשרד לביטחון פנים גיבש תקנות שיסדירו את המותר ואת האסור בחקירה המשטרתית הפרונטלית, הן לעניין נחקרים שהם חשודים והן לעניין נחקרים שאינם חשודים.

אבי דיכטר: הצוות שם לו למטרה להבטיח את האיזון העדין הנדרש בין הצורך לאפשר למשטרה לקיים חקירה יעילה ומהירה, שתביא להוצאת האמת לאור, לבין שמירה על כבוד הנחקר וזכויותיו גם יחד.

אבי דיכטר: במסגרת עבודת הצוות התברר, כי קיימים כמה נושאים אשר על-פי מהותם ראויים הם להיות מוסדרים בחקיקה ראשית, ולא די להסדירם בחקיקה משנית, קרי בתקנות.

אבי דיכטר: הצעת החוק שבנדון מתקנת את חוק חקירת חשודים ומסדירה בו את הנושאים אשר הצוות מצא כי ראוי לעגנם בחקיקה ראשית.

אבי דיכטר: עיקרי החוק המוצע: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק חקירת חשודים, כשמו בנוסחו הנוכחי, מסדיר את נושא חקירת חשודים בלבד.

אבי דיכטר: הצעת החוק שמונחת לפניכם מבקשת להחיל את הוראת החוק על כלל אוכלוסיית הנחקרים, ובכלל אלו אוכלוסיית העדים, הכול במטרה ליצור חוק אחיד ומקיף שעניינו ניהול חקירה.

אבי דיכטר: בהתאמה, מוצע שינוי שם החוק ל"חוק ניהול חקירה", ובהקשר זה גם מוצעים כמה שינויים טכניים בגוף החוק.

אבי דיכטר: נוסף על כך, הצעת החוק מבקשת לקבוע חובת התייצבות של אדם לחקירת המשטרה, על-פי בקשת המשטרה, בין שהוא חשוד בביצוע העבירה ובין שעשויות להיות לו ידיעות הנוגעות לעבירה.

אבי דיכטר: עיגון חובה זו חיוני במיוחד נוכח הפשיעה הגוברת.

אבי דיכטר: היעדרה של חובת התייצבות כיום, חובת התייצבות מפורשת לחקירה, מהווה פגיעה משמעותית בכושרה של המשטרה לנהל את חקירותיה, מה עוד שעל-פי המצב החוקי הנוהג יש רשויות חקירה אחרות, כגון חוקרים על-פי חוק הגנת הצרכן או חוק ההגבלים העסקיים, שמוסמכים על-פי החוק לחייב נחקר להתייצב לחקירה בפניהם.

אבי דיכטר: בעיגון חובת ההתייצבות של נחקר לחקירת המשטרה המחוקק למעשה מיישר קו ומתקן עיוות שהיה קיים עד כה לעניין מעמד המשטרה בנושא הזה, קרי המשטרה הופלתה לרעה אל מול שתי הרשויות הקודמות שנקבתי בשמותיהן.

אבי דיכטר: כדי לאפשר אכיפתה של חובת ההתייצבות לחקירה, מוצע לקבוע מפורשות, כי אי-ציות נחקר לדרישה להתייצב לחקירה יקים בנסיבות חריגות מסוימות עילה למעצרו, כגון במקרה של חשש לשיבוש הליכי חקירה אם לא תיעשה החקירה מייד.

אבי דיכטר: כיום קובע החוק הוראות לעניין מיקום חקירת החשוד.

אבי דיכטר: במסגרת הרחבת הוראות החוק לעניין כלל חקירות המשטרה, מוצע לקבוע הוראות בחוק גם לעניין מקום חקירה של עד שאינו חשוד ושל עד שהפך לחשוד במהלך חקירתו.

אבי דיכטר: לפי המוצע, תיערך חקירת העד בתחנת המשטרה, אלא אם כן מצא החוקר כי התקיימו נסיבות המצדיקות שלא לעשות כן.

אבי דיכטר: הנסיבות שבהן ניתן יהיה לחקור עד שלא בתחנת משטרה הן רחבות, כמו נסיבות הנוגעות למצב בריאותו של העד, גילו וכיוצא בזה.

אבי דיכטר: זאת בשונה מן הנסיבות המצומצמות שבהן ניתן לחקור חשוד שלא בתחנת המשטרה.

אבי דיכטר: נוסף על כך, מוצע להעניק לשוטר סמכות חיפוש על גופו של נחקר בטרם התחילה החקירה או במהלכה, אם הדבר דרוש לדעתו של החוקר לשם שמירה על ביטחון האדם או הסדר הציבורי או למניעת שיבוש חקירה.

אבי דיכטר: עיגון סמכות חיפוש זו על גופו של נחקר חיוני משתי סיבות עיקריות: האחת - הבטחת שלומו של החוקר המצוי לעתים קרובות לבדו בחדר עם הנחקר, וכמובן לצורך הבטחת שלומם של אזרחים אחרים הנוכחים במקום; והסיבה השנייה – להבטיח אי-שיבוש החקירה על-ידי הנחקר, כמו סיכול הקלטה סמויה של החקירה על-ידי הנחקר, הקלטה שעלולה להביא בהמשך לתיאום עדויות ולשיבוש חקירה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, בהתאם להצעת החוק, החיפוש ייעשה רק לאחר שהחוקר הודיע על כך לנחקר, במידת האפשר ייערך על-ידי בן מינו של הנחקר, ובדרך שתבטיח שמירה מרבית על כבודו ופרטיותו של הנחקר.

אבי דיכטר: גם בהקשר זה, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש משום יישור קו, שכן סמכות דומה מעוגנת כבר היום בחוק ההוצאה לפועל, בחוק משכן הכנסת, רחבתו ומשמר הכנסת ועוד.

אבי דיכטר: ההסדרים המוצעים בהצעת החוק נחוצים ומאזנים, והם פרי חשיבה מעמיקה ורחבה.

אבי דיכטר: אני קורא לחברי הכנסת להירתם לקידום הצעת החוק הממשלתית הבאה להסדיר את נושא ניהול החקירה באופן מקיף וראוי.

אבי דיכטר: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לשר לביטחון פנים, מר אבי דיכטר.

יצחק זיו: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, למרות השעה המאוחרת וחוסר הסבלנות המובן, אני רוצה לנסות לשכנע אתכם מדוע אסור לנו להעביר את החוק הזה ואסור לנו לתמוך בו בקריאה ראשונה.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק רע.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק רע מכיוון שהוא עושה עבודה חלקית, הוא לא עושה את העבודה בשלמותה, ומה שהוא עושה איננו דרוש ואפילו מזיק.

דב חנין: לפי פסקה (1) של סעיף 5 לחוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים), צריך היה השר לביטחון פנים, יחד עם שר המשפטים, לקבוע כללים לניהול של חקירת חשוד, ובכלל זה חובות ואיסורים המוטלים על חוקר משטרה.

דב חנין: אני מבין שהוקם צוות שהתחיל לעסוק בנושא הזה, אבל במקום להביא בפנינו מלאכה מושלמת של כללים או של הוראות או של חוק שיסדיר את נוהל חקירת החשוד, ובכלל זה חובות ואיסורים המוטלים על חוקר המשטרה, מובאת בפנינו חצי עבודה, שהיא אך ורק החובות שמוטלות על הנחקרים, ולא החובות שמוטלות על החוקרים.

דב חנין: זה הטעם הראשון, אני חושב, שבשמו או בגללו לא צריך לאשר את החוק הזה.

דב חנין: מעבר לכך, החוק מטיל חובת התייצבות לחקירה שהיא חובה רחבה, גורפת, הרבה מעבר למה שקיים היום.

דב חנין: היום חובה כזו קיימת ומוסדרת בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) ובפקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות), אבל החוק הזה הופך את חובת ההתייצבות במשטרה לגורפת, הרבה מעבר לנדרש, הרבה מעבר לראוי.

דב חנין: היא מתייחסת לא רק לחשודים אלא גם לעדים.

דב חנין: החוק נותן סמכות לבצע חיפוש לא רק אצל חשודים, אלא גם על-ידי עדים.

דב חנין: זוהי סמכות מרחיקת לכת, מוגזמת לחלוטין, לא נדרשת למשטרה ולא נדרשת לחקירה.

דב חנין: אפילו הניסוחים בחוק הם ניסוחים גורפים שאינם מקפידים מספיק על זכויות האדם.

דב חנין: למשל, אומר לנו סעיף 3ב(ב)(2), שחיפוש בכליו של נחקר ייערך במידת האפשר על-ידי בן מינו של הנחקר, ייערך במידת האפשר בדרך שתבטיח שמירה מרבית על כבודו ופרטיותו.

דב חנין: הניסוחים האלה רק מדגימים את האופן שבו החוק הזה איננו מקפיד מספיק על זכויות האזרח, איננו מקפיד מספיק על זכויותיהם של עדים ונחקרים, איננו מקפיד מספיק על חובותיהם של החוקרים.

דב חנין: החוק הזה איננו מאוזן, החוק הזה איננו עבודה משפטית ראויה ונכונה, ולכן חשוב ונכון שלא נעביר אותו בקריאה ראשונה, אלא נחזיר אותו לממשלה, כדי שתביא בפנינו עבודה כוללת של נוהל חקירה מלא, של חוק שיכלול גם את חובות הנחקרים, גם את חובות העדים, אבל בהחלט גם את החובות והאיסורים המוטלים על חוקרי המשטרה.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתפלא על חבר הכנסת דב חנין, שהוא מצפה מהממשלה הזאת שתביא משהו מושלם.

משה גפני: זו תקוות שווא.

משה גפני: הממשלה הנוכחית לא יכולה להביא משהו מושלם.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: אני סבור שבעיקרון בחוק הזה יש אלמנטים חיוביים, אבל יש בו נושאים שחבר הכנסת חנין הצביע עליהם.

משה גפני: יש בו ליקויים, ואני מקווה שנעשה הכול, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, על מנת לתקן אותם בוועדה.

משה גפני: למשל, ההערה שחבר הכנסת חנין העיר, שפעולת חיפוש תיעשה במידת האפשר על-ידי בן מינו של הנחקר.

משה גפני: אני חושב שזה לא ראוי.

משה גפני: מה זאת אומרת "במידת האפשר"?

משה גפני: ואם אי-אפשר, מה יהיה?

משה גפני: אנחנו מדברים פה על חקירה.

משה גפני: זה צריך להיעשות על-ידי בן מינו של הנחקר.

משה גפני: אני מקווה שדבר כזה יתוקן בוועדה.

משה גפני: בסך הכול, אדוני השר, החוק הוא ראוי, הוא נכון.

משה גפני: הוא חלקי, אבל הוא נכון.

משה גפני: אבל, בסדרי העדיפויות של המשטרה יש עיוות שצריך לתת עליו את הדעת.

משה גפני: אני רוצה להצביע על מקרה אחד מני רבים.

משה גפני: לפני כמה ימים נפטר, לצערי הרב, תינוק בבני-ברק, והגיעו לפחות חמש-שש ניידות כדי לשמור שם לצורך נתיחת הגופה של התינוק, והיה ברור ממה הוא נפטר.

משה גפני: בסופו של דבר עבודת המשטרה בעניין הזה היתה מיותרת לחלוטין, ובמקרה הטרגי הזה קברו את התינוק, לצערנו הרב, ולא עשו חקירה ולא עשו נתיחה.

משה גפני: אבל באותה שכונה, באותו מקום, מתבצע גל של גנבות באופן הכי חמור, כמו במערב הפרוע, והמשטרה בקושי מקבלת תלונות.

משה גפני: רכושו של האזרח הופך להיות הפקר.

משה גפני: במדינה מסודרת, במדינת חוק, דבר כזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה גפני: את התלונות האלה אנחנו שומעים בכל מקום.

משה גפני: אתה שר חדש במשרד לביטחון פנים.

משה גפני: אני מאוד מבקש את ההתערבות שלך בעניין הזה.

משה גפני: נכון שיש, לצערנו הרב, מצב ביטחוני שהמשטרה עוסקת בו, ומקצה לזה הרבה מאוד כוחות, אבל יש דברים מיותרים לחלוטין.

משה גפני: למשל, הנושא של מה שעומד להתרחש בירושלים – המשטרה תצטרך להקצות לזה המון כוחות.

משה גפני: יש לה הכוחות לזה?

משה גפני: היא צריכה להקדיש סדר גודל כזה של שוטרים, של אנשי ביטחון, בעבור מה?

משה גפני: את סדרי העדיפויות המעוותים האלה צריך לשנות.

משה גפני: אני לא אתנגד להצעת החוק הזאת, אבל אני אבקש בוועדה לעשות בהצעת החוק הזאת תיקונים, ואני מניח, מהיכרותי את ועדת הפנים ואיכות הסביבה והיושב-ראש שלה, שהתיקונים האלה אכן ייעשו.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אני מסתפק בדברי השר.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, האמת היא שביקשתי את זכות הדיבור קודם כול כדי לומר לשר יישר כוח.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נקדם כל חקיקה שיש בה השלטת חוק וסדר ורפורמות בכל התחומים שאתה מופקד עליהם.

גאלב מג'אדלה: כמובן, הבא בחשבון שיהיה לוועדה מה לומר, וזה טבעי ולגיטימי.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת גפני, אני חושב שוועדת הפנים ואיכות הסביבה, שאני עומד בראשה ואתה חבר בה, פתוחה לשינויים הרלוונטיים המתחייבים, ואנחנו נעשה את זה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני אתמוך בהצעת החוק, ואני מקווה שנעביר את זה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, החוק הזה הוא חוק ראוי, שבא לתקן ליקויים.

אורי אריאל: אני מעריך ומקווה שיוכנסו בו עוד שיפורים בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אורי אריאל: אני מבקש לפנות אליך מעל במה זו בעניין שימוש יתר בצווי הגבלה ובצווים מינהליים, ואתה, כמי שהיה עד לפני זמן לא רב ראש השב"כ, מבין את זה אולי טוב יותר מכולנו.

אורי אריאל: בדברים האלה יודעים איך מתחילים, לא ברור איך גומרים.

אורי אריאל: נדמה לי שבעת האחרונה יש פה שימוש לרעה באפשרות החוקית – והיא חוקית – למעצר ולצווי הגבלה של אזרחי ישראל, ובעיני יש הבדל בין מי שהוא אזרח ישראל לבין מי שאיננו אזרח.

אורי אריאל: הצווים האלה כבר הגיעו למספר של למעלה מעשרה, והפרקליטות הודיעה שיש כוונה להמשיך כמספר הזה ואולי יותר להגביל אנשים.

אורי אריאל: העיתוי בא על רקע של הודעות הממשלה על רצונה לפנות מאחזים בלתי מורשים, כפי שהם מכונים.

אורי אריאל: אני פונה אליך שתתערב בעניין הזה.

אורי אריאל: הוא לא לתפארת מדינת ישראל, הוא לא לכבוד לה והוא לא לכבוד המשטרה.

אורי אריאל: אם יש מישהו שאתם חושבים שהוא חשוד במשהו, תעצרו אותו, תחקרו אותו.

אורי אריאל: ואם הפרקליטות תחליט שצריך לנהל נגדו משפט, תנהלו משפט.

אורי אריאל: האמירה שאי-אפשר לחשוף מקורות, והראיות לא מספיקות לבית-משפט אבל הן מספיק טובות בשבילכם לעצור אותו או להגביל אותו – זו ענישה קשה מאוד, לפי דעתי, ברוב המקרים גם מיותרת.

אורי אריאל: אנחנו דורשים מפה שתעצרו את האנשים האלה, אנחנו דורשים שתעמידו אותם למשפט.

אורי אריאל: אנחנו לא מחפים על אף אחד.

אורי אריאל: תעשו את זה, ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה - אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת ישראל כץ - אינו נוכח.

יצחק זיו: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הכותרת של הצעת חוק חקירת חשודים אינה מדויקת, כי השינוי המהותי לדעתי נוגע לחקירת עדים, יותר מאשר חשודים.

נסים זאב: אולי בנושא החשודים היתה יכולה להיות פה הסכמה, שכאשר מדובר בחשוד שיש ראיות נגדו, הוא צריך להתייצב ולהיחקר.

נסים זאב: אבל כשמדובר בעדים שאולי הם יודעים עדות ואולי אינם יודעים, אבל הם חשודים שיש להם ראיות והמשטרה דורשת לחקור אותם כדי לגבות מהם עדות ולהביא אותם בצו מעצר, זה לא פשוט, לדעתי.

נסים זאב: לכן, אני חושב שהסוגיה הזאת בוועדת החוקה תהיה סוגיה מהותית.

נסים זאב: השינוי בהצעת החוק מאוד מהותי, והוא בא לתת סמכויות.

נסים זאב: מי לא חשוד היום במדינת ישראל?

נסים זאב: יש מישהו שהוא לא חשוד?

נסים זאב: הלוא מספיק ששוטר מעבר לקו אומר לך: תשמע, אדוני, אתה חשוד, ואתה צריך להתייצב.

נסים זאב: אם אתה לא מתייצב, אני עוצר אותך.

נסים זאב: כבר אפילו אין צורך בצו מעצר דרך בית-משפט או בזימון דרך בית-משפט, מספיק שהשוטר יכול להביא אותך בהזמנה, אפילו בעל-פה.

נסים זאב: השאלה שלי, אדוני השר, האם לא צריך להיות קודם כול זימון בכתב ולא טלפונית?

נסים זאב: מה קורה אם שוטר מזמין מעבר לקו, בטלפון, את החשוד או את העד שדיבר אתו?

נסים זאב: וגם, האם לא לאפשר, לפחות לעדים, בתוך שלושה ימים או יומיים להתייצב, ולא להכריח אותם להגיע מהרגע להרגע או מהרגע למחר?

נסים זאב: אני יודע שבהרבה מקרים השוטרים מחייבים להגיע, גם אם הנושא לא דרמטי, לא כל כך רציני, לא פלילי, אבל אולי רוצים לעשות עניין מאותו העניין ולנפח אותו, ולכן יש עניין להביא את החשוד הגדול; תפסו עכשיו איזה דג שמן שצריך להביא אותו כמה שיותר מהר לחקירה.

נסים זאב: פה צריך במידה ובשיקול דעת - אני מקווה שזה ייעשה בוועדה - לסווג את זה עד כמה שזה ניתן.

נסים זאב: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: כבוד השר רוצה לומר משהו לפני ההצבעה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שתי הערות שנוגעות להתייחסויות כאן, והן מהותיות, לדעתי, לאלה שעדיין מתלבטים אם להצביע בעד או בעד מאוד.

אבי דיכטר: לגבי סמכויות החיפוש, שהעסיקו את המתייחסים, אני קורא מתוך חוק משכן הכנסת, שאומר: "חיפוש על גוף הכרוך במגע גופני ייערך על-ידי בן מינו של האדם, אלא אם כן לא ניתן לעשות זאת בנסיבות העניין".

אבי דיכטר: הווי אומר שהחוק המוצע מחקה חוק קיים בבית הזה.

אבי דיכטר: לנושא התייצבות עדים, להערתו של חבר הכנסת זאב, זימון עדים לחקירה, לאו דווקא חשודים, קיים גם בחוק ההגבלים העסקיים, גם בחוק הגנת הצרכן, ומכאן לקוח הכול.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אני שוב קורא להצביע בעד.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים אם להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט - - -

גאלב מג'אדלה: ועדת הפנים.

גאלב מג'אדלה: מה פתאום?

יצחק זיו: הצעת השר היא לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: ועדת הכנסת תחליט.

גאלב מג'אדלה: השר רוצה ועדת חוקה?

משה גפני: ועדת הפנים.

יצחק זיו: ועדת הכנסת תחליט.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 2), התשס"ו-2006, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק זיו: 21 בעד – כולל אותי, נגד - 1, נמנע אחד.

יצחק זיו: החוק עובר לוועדת הכנסת אחרי קריאה ראשונה.

יצחק זיו: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 11), התשס"ו-2006.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השר לענות על שאילתות.

יצחק זיו: שאילתא מס' 75, של חבר הכנסת משה גפני: הקמת תחנת משטרה בבני-ברק.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני שאל את השר לביטחון פנים ביום ד' בסיוון התשס"ו (31 במאי 2006): בעיר בני-ברק, המונה יותר מ-150,000 תושבים, אין תחנת משטרה וקיימים אך ורק מרכזי שיטור קהילתי.

יצחק זיו: רצוני לשאול: מה יעשה משרדך כדי לתת מענה הולם לתושבי בני-ברק?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, שירותי המשטרה לעיר בני-ברק ניתנים על-ידי משטרת מרחב דן וכוללים שני אזורי סיור, נקודת מרכז שירות לאזרח המונה קצין ושני חוקרים, שני בסיסי הפעלה, אגף קהילה-משטרה, שני מרכזי שירות קהילתיים, פעילות מודיעין וצוות חקירה מיוחד במסגרת המרחב.

אבי דיכטר: לאור גודלה של העיר בני-ברק ומאפייניה הייחודיים, כמו גם אירועי הפשיעה שבתחומה, לצער כולנו, הורה המפכ"ל של משטרת ישראל לראש אגף התכנון במשטרה, בשיתוף מחוז תל-אביב, להוביל עבודת מטה לבחינת נחיצות הקמתה של תחנת משטרה בבני-ברק.

אבי דיכטר: עבודת המטה צפויה להסתיים בתוך כמה חודשים.

אבי דיכטר: עד לסיום עבודת המטה, הנחה מפקד מחוז תל-אביב את מפקד מרחב דן לפעול על מנת לשפר את ביטחון הציבור בעיר באמצעות הגברת הפעילות הגלויה והפעילות הסמויה, בדגש על עבירות הקשורות באיכות החיים, פשיעה וטיפול ממוקד בנושא השב"חים.

אבי דיכטר: הנושא הזה של תחנת משטרה בבני-ברק לא נבחן בעבר, למיטב ידיעתי, ולכן בתוך חודשים ספורים אני מקווה שנהיה אנשי בשורה.

יצחק זיו: אתה רוצה שאלה נוספת?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מאוד מודה לך על התשובה הזאת.

משה גפני: לראשונה אני שומע תשובה מסוג הזה, שהנושא לפחות נבחן, וכפי שאמרת, יכול להיות שבתוך כמה חודשים תהיה איש בשורה בעניין.

משה גפני: מדובר על עיר גדולה מאוד, למעלה מ-150,000 תושבים, עיר במרכז הארץ, שסובלת גם מתופעת השב"חים, יש שם בעיה גם עם ביטחון התושבים, מכת גנבות קשה, ויש גם עניין הדרך.

משה גפני: המחוז והמרחב מודעים לייחודיות המוגדרת של העיר הזאת, ויש לעניין הזה פתרונות.

משה גפני: משיחות שהיו לי עם אנשים משטרה בכירים, גם במחוז וגם במרחב - הם מעוניינים בהקמת תחנת המשטרה.

משה גפני: לדעתי, הסיבה למצב הקיים היא חסר תקציבי, אבל הגיע הזמן לסדר את העניין הזה.

משה גפני: אני מקווה שבאמת תהיה איש בשורה ולתושבי העיר יהיה מה שמגיע להם, ותהיה תחנת משטרה מסודרת.

משה גפני: תשובת השר מספקת אותי, היא תשובה טובה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אפי איתם שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ו (14 ביוני 2006):

יצחק זיו: בתקופה האחרונה יש פקקי תנועה גדולים במחסום חיזמה החל מהשעות המוקדמות של הבוקר.

יצחק זיו: לעתים נסיעה של קילומטרים ספורים עד גבעת-זאב אורכת יותר משעתיים.

יצחק זיו: בעבר כיוונו שוטר או חייל את התנועה במקום.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מדוע בוטלה ההכוונה במקום?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מה ייעשה בנדון?

יצחק זיו: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: בסמוך למחסום מתקיימות עבודות תשתית לפתיחת מעבר מוסדר לכלי רכב.

יצחק זיו: העבודות אמורות להסתיים בתוך חודש וחצי.

יצחק זיו: 138.

יצחק זיו: גנבת ספרי תורה חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ח בסיוון התשס"ו (14 ביוני 2006): רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: כמה מקרים של גנבת ספרי תורה מבתי-כנסת אירעו בכל אחת מחמש השנים האחרונות?

יצחק זיו: ובאילו אזורים? 2.

יצחק זיו: כמה ספרי תורה נגנבו באותם מקרים, וכמה מהם נמצאו והושבו לבתי-הכנסת?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: בכמה מן המקרים הוגשו כתבי אישום?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת מרגי, השאלה עסקה בגנבת ספרי תורה מבתי-כנסת בחמש השנים האחרונות, לגבי אזורים.

אבי דיכטר: נשאלו גם שאלות על מקרים שבהם הושבו ספרי התורה הגנובים לבתי-הכנסת ואם הוגשו כתבי אישום.

אבי דיכטר: 1. ובכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שנוסחה השאלה, אירעו ב-2001 שבעה מקרים של גנבת ספרי תורה; ב-2002 – שלושה מקרים; ב-2003 - שני מקרים; ב-2004 - שישה מקרים; ב-2005 - עשרה מקרים.

אבי דיכטר: ב-2005 הפירוט הוא: ארבעה במחוז הדרום, ארבעה במחוז ירושלים, אחד במחוז צפון, אחד במחוז יהודה ושומרון.

אבי דיכטר: בשנים קודם לכן, הגנבות אירעו בכל רחבי הארץ; אפשר יהיה לפרט, אם יבקש חבר הכנסת מרגי פירוט לגבי השנים הקודמות.

יעקב מרגי: מסתפק.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יצחק לוי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006):

יעקב מרגי: ב-6 במאי 2006 פינתה המשטרה את בית-שפירא בחברון.

יעקב מרגי: הכוחות התפרסו באזור כבר יום קודם לכן, ושהו שם במשך יומיים.

יעקב מרגי: הובא לידיעתי, כי שוטרים רבים פעלו ללא תגים, ועל אף בקשות חברי הכנסת שנכחו במקום לא נעשה דבר לתיקון העניין.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם נכון הדבר?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אם כן - האם ניתנה הוראה לשוטרים ממפקדיהם בשטח להסיר את התגים?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: מה ייעשה למניעת הישנות המקרה?

יעקב מרגי: חבר הכנסת זבולון אורלב שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006): על-פי המידע שבידי ארגון זכויות האדם ביש"ע, ב-6 וב-7 במאי 2006 פינתה המשטרה את בית- שפירא בחברון.

יעקב מרגי: שוטרים רבים פעלו ואף ביצעו מעצרים ללא תגים מזהים.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם נכון הדבר?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אם כן – האם יינקטו צעדים בעניין זה, ואם כן – אילו?

יעקב מרגי: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יעקב מרגי: 1.

יעקב מרגי: אכן, בעת פינוי בית-שפירא התגלה כי מספר שוטרים מועט היה ללא תגי זיהוי.

יעקב מרגי: משהובא הדבר לידיעת פיקוד המחוז, הנושא טופל במקום, והשוטרים שהיו ללא תגים הורחקו מהמקום ולא המשיכו בפינוי.

יעקב מרגי: שוטרים אלה הובאו ככוח תגבור למחוז.

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: כלקח, לפני ביצוע פעילויות מעין אלו בעתיד יצולם מסדר היציאה לפעילות ותודגש הופעה מלאה, לרבות התגים הנדרשים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006): לפי מודעה שפורסמה לאחרונה, ירקות קפואים נמכרים בירושלים עם הכשר מזויף של בד"ץ "כשרות למהדרין".

יעקב מרגי: נגד המזייפים ננקטים צעדים משפטיים.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: האם ייחקר המקרה?

אבי דיכטר: שואל חבר הכנסת אמסלם, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת: לפי מודעה שפורסמה לאחרונה, ירקות קפואים נמכרים בירושלים עם הכשר מזויף של בד"ץ; כנגד המזייפים ננקטים צעדים משפטיים.

אבי דיכטר: האם ייחקר המקרה, שואל חבר הכנסת אמסלם.

אבי דיכטר: עוד עולה מהבדיקה, כי במלים "נגד המזייפים נוקטים צעדים משפטיים", כפי שפורסם במודעה בעיתון, התכוונו המפרסמים לכך שעורך-דינם שלח מכתב לחברת "האחים חמאווי" מירושלים ודרש מהם להפסיק השימוש בהכשר המזויף.

יצחק זיו: מסתפק?

חיים אמסלם: כן.

חיים אמסלם: חבר הכנסת אברהם מיכאלי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006): פורסם, כי אחד מרבני העיר תל-אביב הותקף בליל חג השבועות בעת שעשה דרכו מבית-כנסת ברחוב ארנון אל ביתו.

חיים אמסלם: לפי הפרסום, עצרה המשטרה חשוד, והוא נשלח להסתכלות.

חיים אמסלם: רצוני לשאול: 1.

חיים אמסלם: מה היו תוצאות ההסתכלות?

חיים אמסלם: 2.

חיים אמסלם: מה מצב החקירה כיום?

חיים אמסלם: 3.

חיים אמסלם: מה הרקע לתקיפה? 4.

חיים אמסלם: מה רקעו של התוקף?

חיים אמסלם: השר לביטחון פנים אברהם דיכטר:

יצחק זיו: מסתפק?

יעקב מרגי: מסתפק.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר פרוש שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): פורסם בתקשורת, כי יחידות המשטרה קיבלו הנחיה ליטול טביעת אצבעות מכל חשוד הנחקר במשטרה, לרבות בתלונות בעבירות קלות.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם הידיעה נכונה?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

יעקב מרגי: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יעקב מרגי: התיקון לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - חיפוש בגוף ונטילת אמצעי זיהוי) התקבל בכנסת לאחר קריאה שנייה ושלישית ביום 19 ביוני 2005 ונכנס לתוקף ב-17 בספטמבר 2005.

יעקב מרגי: הרחבת הסמכות לנטילת טביעות אצבעות של חשודים איננה יוזמה של חוקרי המשטרה אלא החלטת הכנסת, כפי שהיא מתבטאת בחוק הנ"ל, לחזק את יכולת הלחימה בפשיעה באמצעות מאגרי זיהוי שטביעות האצבע הן מרכיב אחד מהם, נוסף על מאגר תצלומים ודנ"א.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אפי איתם שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006):

יעקב מרגי: בצעדת מחאה באזור היישוב תקוע נתקלו הצועדים בכוח משמר הגבול שחסם את התקדמותם.

יעקב מרגי: נטען, כי משלא נענו לפניות לעצור, השליך שוטר רימוני הלם לעבר הצועדים, והם סבלו עקב כך מקשיי שמיעה ומסחרחורות.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם הטענות מוצדקות?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אם כן – מדוע הופעלו אמצעים לפיזור הפגנות המתאימים לרמת סיכון גבוהה?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: האם נחקרה התנהגות השוטר?

יעקב מרגי: 4.

יעקב מרגי: האם תימנע הישנות מקרים כאלה?

יעקב מרגי: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יעקב מרגי: ההפגנות לוו באלימות רבה מצד המפגינים, אשר פרצו את גדרות המשטרה ונעו בניגוד להנחיות השוטרים לעבר מרחב הגדר, תוך הסבת נזק לגדר הביטחונית, אשר הינה מחוץ לתחום מעבר אזרחים – על-פי צו אלוף – שטח צבאי סגור.

יעקב מרגי: למרות כל זאת, הנערים פרצו את הגדר והסבו נזק לתוואי הגדר הביטחונית ואף סיכנו את עצמם בכך ששהו באזור מאוים שכוחותינו פועלים בו במיגון גבוה.

יעקב מרגי: בני-הנוער שכבו על הציר ומנעו תנועת כלי רכב ביטחוניים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – שימוש ברימוני הלם.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): נטען, כי ב-9 ביוני 2006, ליד גדר המערכת בהר-חומה, ירו שוטרי משמר הגבול ארבעה רימוני הלם על קבוצה של כ-100 בני-נוער, שמחו על סגירת הציר בפני יהודים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע נורו רימוני ההלם על בני-הנוער?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה הם הנהלים לגבי שימוש בנשק מסוג זה כלפי אוכלוסייה שאינה עוינת, והאם ניתנה אזהרה במקרה זה?

יצחק זיו: השר לביטחון פנים אברהם דיכטר:

יצחק זיו: ובכן, בתאריך הנקוב, יום שישי בשבוע, התקיימה הפגנה של תושבי תקוע-נוקדים במחאה על איסור תנועה על הציר הביטחוני ממזמוריה להר-חומה ואי-פתיחת ציר עוקף-זעתרה.

יצחק זיו: אגב, ההפגנה הזאת נערכה אף שהיה ידוע למפגינים כי מדובר בהליך שנמצא בבדיקה של הגורמים השונים, לרבות המשרד לביטחון פנים, משרד התחבורה וכמובן צה"ל ומשטרת ישראל, לגבי פתיחת הציר, וההפגנה יצאה לדרך.

יצחק זיו: ההפגנות עצמן לוו באלימות רבה מצד המפגינים, אשר פרצו את גדרות המשטרה ונעו בניגוד להנחיות השוטרים לעבר מרחב הגדר, תוך הסבת נזק לגדר הביטחונית – אני מדגיש, הגדר הביטחונית - אשר הינה מחוץ לתחום מעבר אזרחים, על-פי צו אלוף כשטח צבאי סגור, ונדמה לי גם על-פי ההיגיון.

יצחק זיו: למרות הרימונים, הנערים פרצו את הגדר, הסבו נזק לתוואי הגדר הביטחונית, סיכנו את עצמם בכך ששהו באזור מאוים.

יצחק זיו: מעבר לכך, בני-הנוער שכבו על הציר ומנעו תנועת כלי רכב ביטחוניים.

יצחק זיו: שאלה נוספת.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה על התשובה.

אורי אריאל: ברצוני לשאול, אבל קודם כול להעיר, אני יודע שהשר לביטחון פנים פועל לפתוח את הציר ולאפשר תנועה לכולם ועל כך תודתנו.

אורי אריאל: שאלתי: למיטב ידיעתי הוגשה תלונה למח"ש – המחלקה לחקירות שוטרים, שאיננה בתחומך, היא בתחום משרד המשפטים.

אורי אריאל: האם אתה יודע אם נערכת חקירה, ואם כן, באיזה שלב היא?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אריאל, על התלונה שהוגשה אני יודע.

אבי דיכטר: היא נשלחה על-ידי הגברת אורית סטרוק, בצירוף צילומים של הקצין, עם שמו.

אבי דיכטר: הקצין נשא את שמו כנדרש עם תג שרוול.

אבי דיכטר: הוא זוהה, הזדהה.

אבי דיכטר: מצב התלונה במח"ש לא ידוע לי.

אבי דיכטר: אני מניח שאפשר לבדוק את זה בצורה פשוטה במשרד המשפטים.

אבי דיכטר: חבר הכנסת נסים זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): פורסם, כי לאחרונה חטף אב את ילדו ממקום לימודו בירושלים.

אבי דיכטר: הילד בחזקת אמו בצו בית-הדין ולאב הותר להיפגש אתו בנוכחות עובדות סוציאליות.

אבי דיכטר: נטען, כי חקירת המשטרה נערכת בעצלתיים, בשל העדר משאבים וכוח-אדם.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: האם הידיעות נכונות?

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: אם כן – מה העלתה חקירת המשטרה?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: מדוע לא נמצא הילד?

אבי דיכטר: השר לביטחון פנים אברהם דיכטר:

אבי דיכטר: 3-2.

אבי דיכטר: בעקבות חקירת המשטרה ובמהלך הסריקות שנעשו באזור ביתו של החשוד בפתח-תקווה, אותר חברו של האב מחוץ לדירה וטען כי לא היה בקשר עם האב מאז פסח.

אבי דיכטר: לאחר מכן, מעדויות שנאספו עולה, כי בחור חרדי גדול-ממדים מסתובב יחד עם האב, וממידע שהגיע התברר שמדובר כנראה באותו חבר שהסתובב בערב ההיעלמות עם האב.

אבי דיכטר: הוצא צו חיפוש בביתו של הבחור החרדי, אך הוא לא נמצא בבית וכן לא האב והקטין.

אבי דיכטר: מפקד מרחב מוריה בירושלים נפגש עם האם, סקר בפניה את פעולות החקירה שבוצעו עד כה וכן את המשך הפעולות שבכוונתו לבצע.

אבי דיכטר: האב, אגב, הוכרז כעבריין נמלט, גם במעברי הגבולות.

אבי דיכטר: רכבו של החשוד הוכרז כדרוש לחקירה.

אבי דיכטר: עוד באותו הערב שבו התקבל המידע נשלחה ניידת לביתו והתקיימו סריקות.

אבי דיכטר: אני יכול לומר לסיכום, שנעשו פעולות נוספות שאינני מוצא טעם לסקור אותן כאן.

אבי דיכטר: חלק מהן פעולות חסויות.

אבי דיכטר: חלק מהפעולות החסויות כרוכות בעלויות גבוהות ובוצעו ללא קשר לעלויות.

אבי דיכטר: כל זה, כמובן, במטרה לאתר את האב החוטף, אבל בעיקר את הבן החטוף.

אבי דיכטר: אני אסתפק בתשובה כאן.

אבי דיכטר: חזקה על המשטרה שביצעה פעולות נוספות.

אבי דיכטר: לצערי, כרגע, אי-אפשר להיות איש בשורה בעניין.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): פורסם, כי לאחרונה נרצחה ישישה בחיפה במהלך שוד.

אבי דיכטר: באותה שכונה אירעו זה לא כבר שני מעשי רצח נוספים של נשים מבוגרות.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: מה העלתה החקירה עד כה? 2.

אבי דיכטר: האם למשטרה נתונים על ממדי הפגיעה בקשישים?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: אם כן – מה הם, והאם הם במגמת עלייה? 4.

אבי דיכטר: מה ייעשה להגנת הקשישים בישראל?

אבי דיכטר: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אבי דיכטר: 3-2.

אבי דיכטר: בשנת 2006 - ינואר—יוני - נפתחו למעלה מ-1,000 תיקים בגין אלימות כלפי קשישים, מרביתם בגין תקיפה; ירידה של 3.1% לעומת התקופה המקבילה אשתקד.

אבי דיכטר: בשנת 2005 נפתחו למעלה מ-2,000 תיקים בגין תקיפה; עלייה של 2.7% לעומת תקופה קודמת.

אבי דיכטר: בשנת 2000 נפתחו למעלה מ-2,000 תיקים בגין תקיפה.

אבי דיכטר: 271.

אבי דיכטר: ידיעה על חקירת מקבץ נדבות מתחזה בירושלים חבר הכנסת נסים זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): נודע לי, כי ב-18 ביוני 2006 לכדו שוטרי ירושלים בשעת מעשה אדם המתחזה לנהג מונית שנקלע למצוקה, מקבץ נדבות ובורח.

אבי דיכטר: מקרה דומה אירע זה לא כבר בבני-ברק.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: האם הידיעה נכונה?

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: אם כן - מה העלתה החקירה?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: האם מדובר באותו אדם שנלכד בבני-ברק?

אבי דיכטר: 4.

אבי דיכטר: האם יושב כספם של התורמים?

אבי דיכטר: השר לביטחון פנים אברהם דיכטר:

אבי דיכטר: 273.

אבי דיכטר: חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את השר לביטחון פנים ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): בכנסת השש-עשרה התקבל חוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין, הכולל פרק של פיקוח על עברייני מין ושיקומם.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: כיצד נערך עד כה המשרד לביטחון פנים ליישום החוק?

אבי דיכטר: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

אבי דיכטר: תחולת החוק צפויה, בשנה הראשונה מכניסת החוק לתוקף, להעמיד את אוכלוסיית העבריינים הדורשת פיקוח ומעקב על כ-135 עברייני מין, היקף האמור לגדול בהדרגה בהמשך.

אבי דיכטר: עם הרחבת תחולת החוק בשנים הבאות על בסיס לקחים של השלב הראשון של יישום החוק כמתואר לעיל, ייבחנו אופן התאמת היחידה ושינויים נדרשים, לרבות היבטי התקציב, לשם המשך ההיערכות של המשרד לביטחון הפנים ושירות בתי-הסוהר ליישום החוק.

אבי דיכטר: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את השר לביטחון פנים ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006):

אבי דיכטר: לאור ריבוי במספר המשתמשים בטכנולוגיית ה-sms והיתרונות הגלומים בה, כגון מהירות שליחת ההודעה והאפשרות להשתמש בה בתנאים שבהם המודיע אינו יכול להשתמש בקולו בשל מצב המצוקה שבו הוא נמצא, לדעתי יש מקום להפעיל את השירות במשטרה ובשירותי החירום הנוספים.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: מדוע המשטרה אינה מקבלת במוקד החירום שלה - 100 - גם הודעות של אזרחים במצוקה הנשלחות באמצעות sms?

אבי דיכטר: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול)

יצחק זיו: תודה לכבוד השר אבי דיכטר.

יצחק זיו: חברי הכנסת, כבוד השר, תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ו בתמוז התשס"ו, 11 ביולי 2006, בשעה 16:00.

יצחק זיו: הישיבה נעולה.