ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה התשעים-ושלוש של הכנסת השבע-עשרה, 2007-02-05 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני המשנה לראש הממשלה, חברי השרים, הנני מתכבדת לפתוח את הישיבה החגיגית של הכנסת.

דליה איציק: היום, יום שני, י"ז בשבט התשס"ז, 5 בפברואר 2007.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון - ותיק מלחמה נזקק שהוא נכה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון - הנחה בארנונה לנכה שהגיע לגיל קצבת זיקנה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון - זכויות לוותיקי המלחמה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון - מתן הטבת מס הכנסה לגמלאים שיצאו לפרישה מוקדמת), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון - תוספת מענק מיוחד לרכישת דירה לאדם בעל מוגבלות בתנועה עקב מחלות מוטוריות), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון - פטור ממס לתרופות אונקולוגיות שאינן כלולות בסל הבריאות), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - סמכויות מפקחים), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת מאיר פרוש; הצעת חוק כללי אתיקה לקאדים וקאדים מד'הב (תיקוני חקיקה), התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת מנחם בן-ששון ויצחק לוי; הצעת חוק העונשין (תיקון - איומים ותקיפת עובד ציבור), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק התובע הכללי, התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון - אצילת סמכויות ראש הממשלה), מאת חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מינוי בכירים במוסדות ציוניים, התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ייצוג הולם למגזר החרדי (תיקוני חקיקה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון - חובת סודיות), התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ויורם מרציאנו; הצעת חוק ייצוג ילדים ונוער, התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ומנחם בן-ששון; הצעת חוק בית-המשפט לענייני משפחה (תיקון - השתתפות ילדים בהליכים הנוגעים להם), התשס"ז-2007,

אריה האן: מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ומנחם בן-ששון; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - אישור ועדה להקמת או סגירת בית-משפט), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; חלוקת זכויות פנסיה בין בני-זוג, התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פטור ממס לנכה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון - הגדרות זכאות), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האזרחים הותיקים (תיקון - פטור מתשלום ארנונה לאזרח מגיל 80), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון - מתן הנחה בארנונה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - פיקוח על עמלות הבנקים), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (בדיקות עיניים תקופתיות), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק חלוקת זכויות פנסיה בין בני-זוג, התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת חיים אורון, מנחם בן-ששון וגדעון סער וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - היעדרות לשם לימודים בחוץ-לארץ), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קצבת זיקנה מוגדלת לעולים עובדים), התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין ומיכאל נודלמן; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון - קביעת מספר ימי אבל), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת ואסל טאהא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - הפחתת התקופות להגבלת זכותו של תושב שחזר לישראל), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון - החלת החוק על נפגעים שנפגעו טרם קום המדינה), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הפריה חוץ-גופית), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון - תוספת הנחה), התשס"ז-2007,

אריה האן: מאת חבר הכנסת משה שרוני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הודעה לעובד (תנאי עבודה) (תיקון - תנאי העסקה בחוזה קבלנות), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - קבלת קצבת זיקנה וקצבת נכות בעד פרק זמן אחד), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - גיל הפרישה המוקדמת לעניין מי שפרש לפני אפריל 2004), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - הגדלת הסכום המרבי להכנסה בנוסף לקצבה), התשס"ז-2007, מאת חברי הכנסת זאב אלקין, אביגדור יצחקי וסטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - שינוי דרך בחירת נשיא המדינה), מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - שקיפות דיוני ועדות מקומיות לתכנון ובנייה), התשס"ז-2007, מאת חברת הכנסת שרה מרום-שלו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מינוי יועצים לראש העירייה), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון - שני הרבנים הראשיים לישראל), התשס"ז-2007, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 33), התשס"ז-2007, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה.

אריה האן: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בנושא: מנהלת בית-ספר "רבין" באילת אסרה על תלמידים להניח תפילין.

אריה האן: וכן - חוברת "כנסת נכבדה – הצעות לסדר", לרגל ציון יום כינון הכנסת.

אריה האן: עוד אודיעכם, כי חבר הכנסת שמואל הלפרט ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק זכויות המורה, התשס"ז-2007, שמספרה פ/2004, של חברת הכנסת רונית תירוש וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש האופוזיציה, הינכם מתבקשים לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן, נא לשבת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני מתכוונת להקים ועדה מיוחדת, בראשות חברת הכנסת רוחמה אברהם – ועדת הכנסת היא שתוביל את העניין – לשם גיבוש המלצות ורעיונות לקביעת חזון בית-המחוקקים ולמתן כלים נאותים בידי חברי הכנסת כמחוקקים וכמפקחים על פעולות הממשלה.

דליה איציק: החברים בוועדה יהיו נציגי כל הסיעות וחברי ועדת האתיקה בראשותו של חבר הכנסת חיים אורון.

דליה איציק: ככל שצריך נלך לתיקוני חקיקה, לתיקון תקנון הכנסת, לקביעת נוהלי עבודה וכיוצא באלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יום הולדת שמח לכנסת.

דליה איציק: לכבוד הולדת האספה המכוננת, אדוני ראש הממשלה, בחודש שבט התש"ט, כתב נתן אלתרמן את השיר "עם כנסת ראשונה".

דליה איציק: כך דמיין אלתרמן, לפני 58 שנים, את עתידה של הכנסת:

דליה איציק: שוב יהי יום אביב,/ יום תמורות ופליאות.

דליה איציק: / באוויר ישתובב ריח מנתה.

דליה איציק: / וצירים, בדלגם על גבי שלוליות,/ ילכו,/ רעי,/ הפרלמנטה.

דליה איציק: / הם ישבו, כשגור, ויקשיבו לנאום/ (ישיבה מספר אלף-ואלף-ושבע).../ אחדים יחטפו לרגעים קצת נמנום,/ אחדים/ סתם יישנו שנת קבע.

דליה איציק: ..// אז מאיזה אשנב שנפתח, איזו דרור/ תיכנס אל היכל הכנסת,/ תרקד קצת על פני פטישו של היו"ר,/ וכמעט תהפוך את הקסת.../ ובעופה ילווה צירים במבט/ וידעו: היא צירה מזומנת/ מרוחו העזה של אותו ערב שבט/ בו נולדת, אספה מכוננת.

דליה איציק: // חברי חברי הכנסת, סמליות רבה טמונה בעובדה שהכנסת חוגגת את הולדתה דווקא בט"ו בשבט.

דליה איציק: בספר ויקרא מצווה עם ישראל "וכי תבאו אל הארץ ונטעתם כל עץ מאכל".

דליה איציק: עם הקמת מדינת ישראל נטעו אנשי דור תש"ח את שתיל הדמוקרטיה הישראלית וכוננו פרלמנט שנבחר בבחירות חופשיות.

דליה איציק: השתיל נקלט, צמח, והיה לעץ רחב וגבה צמרת, מושרש היטב בחיינו הלאומיים.

דליה איציק: היום, ביום חג הכנסת, החלטנו לבחון את עצמנו ולשאול כיצד העץ מתפקד.

דליה איציק: האם שורשיו עמוקים, האם ענפיו ישרים, כיצד נוכל להשביח את פירותיו ביום חג זה?

דליה איציק: ביקשתי מסיעות הבית ומהוועדות לבחון את השאלה איך אנחנו מתפקדים.

דליה איציק: האם אנחנו יכולים לשפר את עבודת הכנסת?

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, עצמאותה וחוסנה של הרשות המחוקקת הם יעד חיוני בבניית משטר דמוקרטי יציב, שמשרת כיאות את אזרחי המדינה ומגן על זכויות האדם.

דליה איציק: העקרונות הדמוקרטיים מחייבים רשות מחוקקת ופעילה.

דליה איציק: עקרון שלטון הרוב דורש שקולם של נציגיו הנבחרים של העם יישמע ויתורגם למעשים באמצעות כלים פרלמנטריים מעולים.

דליה איציק: עקרון הפרדת הרשויות מחייב שהרשות המחוקקת תפעיל אמצעי פיקוח אפקטיביים על הרשות המבצעת.

דליה איציק: עקרון שלטון החוק מצווה שהרשות המחוקקת תבצע את מלאכת החקיקה באופן יעיל והולם.

דליה איציק: לכנסת יש מעמד מיוחד במערך רשויות המשטר בישראל.

דליה איציק: הכנסת היא הרשות היחידה מהשלוש ששואבת את כוחה במישרין מן העם, ולכן היא המייצגת הנאמנה שלו.

דליה איציק: חברי חברי הרשות המחוקקת, לצד הסמכויות המרובות שניתנו לנו מוטלות עלינו חובות, ואנחנו נושאים באחריות כבדה.

דליה איציק: אנחנו מחויבים לקביעת חוקים שתואמים את ערכי מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, ואנחנו מחויבים לפקח היטב על הממשלה.

דליה איציק: האם הכנסת מפקחת כראוי על הממשלה?

דליה איציק: האם הכנסת עורכת דיון מעמיק מספיק בהליך החקיקה?

דליה איציק: האם אנחנו יכולים לומר בפה מלא שאנחנו ממלאים את תפקידנו באופן הטוב ביותר?

דליה איציק: שהרי אם לא כן, אנחנו מועלים בשליחותנו הדמוקרטית.

דליה איציק: חברי הכנסת, בין שלוש הרשויות, בואו נאמר אמת, הרשות המחוקקת היא החלשה ביותר.

דליה איציק: כיום הכנסת חלשה ואינה עצמאית דיה.

דליה איציק: חלק מנוהלי העבודה היום בכנסת נקבעו לפני חמישה עשורים, ותקנון הכנסת נקבע לפני 40 שנה.

דליה איציק: המדינה השתנתה מאז לבלי הכר; עולם הפוליטיקה והתקשורת השתנה; המשק והכלכלה השתנו; שני דורות חלפו.

דליה איציק: הגיעה השעה לעשות בדק-בית פנימי יסודי.

דליה איציק: הגיע הזמן לבחון את אופן העבודה של הכנסת ולבדוק אם הוא באמת מותאם לעולם שאנחנו חיים בו.

דליה איציק: בואו לא נפנה אצבע מאשימה אל עבר הרשות המבצעת והרשות השופטת.

דליה איציק: אין רשות אחת מחזקת עצמה על-ידי כך שהיא תוקפת ומגדפת את הרשות האחרת.

דליה איציק: עקרון הפרדת הרשויות קובע שלשום רשות אין כוח מוחלט.

דליה איציק: כל אחת מתקיימת לצד האחרות וכולן משמשות בלם זו לזו.

דליה איציק: כשרשות אחת נחלשת יש פגיעה בעיקרון הדמוקרטי.

דליה איציק: בתפקידי כיושבת-ראש הכנסת מטרידה אותי המליאה הריקה – כן, גם היום היא ריקה; מטריד אותי הדיון שלעתים אינו מעמיק וממצה; מטרידה אותי יכולת הפיקוח המוגבלת של הכנסת על פעילות הממשלה; מטרידה אותי המעורבות הזעומה של חברי הכנסת בחלק מישיבות הוועדות; מטריד אותי שאין לוועדות הכנסת יכולת להכיר די הצורך את הנעשה במשרדי הממשלה; מטריד אותי שהוועדות חסרות מידע וכלים מקצועיים כדי לפקח כראוי על הממשלה ולהכיר מקרוב את הנעשה במשרדים; מטריד אותי הריבוי הבלתי-סביר של הצעות החוק הפרטיות; מטריד אותי שאין אנו בודקים אם החוקים שאנחנו מעבירים כאן נאכפים כנדרש.

דליה איציק: מתי בדקנו לאחרונה כיצד חוק שחוקקנו מיושם בידי הגורמים שממונים על כך?

דליה איציק: בתפקידי כיושבת-ראש הכנסת מטריד אותי שהאזרח במדינת ישראל אינו מעורב מספיק בפעולת הכנסת ואינו מודע לעבודה הקשה שמושקעת כאן יום-יום; מטריד אותי שהדיון הציבורי בישראל מתרחש לא אחת הרחק מהכנסת, בבמות אלטרנטיביות שצצות חדשות לבקרים: כנס הרצלייה, כנס שדרות, כנס קיסריה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הסיבה לחולשת הכנסת נעוצה בכנסת עצמה.

דליה איציק: בחרנו להיות חלשים.

דליה איציק: זו הבעיה שלנו.

דליה איציק: ויכוחים בכנסת היו ויהיו, כמובן.

דליה איציק: אין בכך פסול, להיפך, בעיני הוויכוח הוא חיוני, הוא נשמתה של הדמוקרטיה.

דליה איציק: מדינה ללא ויכוח אינה מדינה חופשית ואינה מדינה דמוקרטית.

דליה איציק: אכן, הדיון בכנסת הוא ההזדמנות של כל אחד ואחת מאתנו להשפיע ולשכנע, אך אנו מצווים שאלה לא יהיו ויכוחים עקרים.

דליה איציק: עלינו להעניק לכנסת את הכלים האפקטיביים שיאפשרו לקיים ממשל יעיל, שיעודדו את חברי הכנסת לשקול שיקולים אמיתיים, אבל בעיקר ייתנו לכל אחד מהם את הכלים לקיים פיקוח משובח על פעולות הממשלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני מאמינה בזה באמונה שלמה.

דליה איציק: התברכנו בחברי כנסת מעולים, שמקדישים מרץ רב לעבודה הפרלמנטרית.

דליה איציק: למרות כל ההשמצות, אני עיקשת בעמדתי – הכנסת השבע-עשרה היא מהטובות שהיו לנו, אולי הטובה ביותר.

דליה איציק: סדרי העבודה נקבעים בכנסת.

דליה איציק: הכוח לפקח על הממשלה נתון גם הוא בידי הכנסת.

דליה איציק: ולכן כאן, בבית הזה, טמונה ההזדמנות לשינוי.

דליה איציק: הכנסת היא שקובעת את החוקים.

דליה איציק: היא יכולה לשפר את עצמה, להיות גוף יעיל, דינמי, מאורגן יותר, שמבטיח את קיומה הראוי של הדמוקרטיה בישראל.

דליה איציק: לכך עלינו לשאוף, וכך נמלא כראוי את שליחותנו הציבורית.

דליה איציק: עלינו ליצור תמריץ שיעודד לעשיית עבודה פרלמנטרית טובה ומועילה.

דליה איציק: יש לפנות יותר זמן בסדר-יומו של חבר הכנסת לעבודה פרלמנטרית.

דליה איציק: יש לעצב את כללי העבודה ואת הכלים הפרלמנטריים כך שיישאו פרי בראייתו של חבר הכנסת.

דליה איציק: לא בושה להודות בכך:

דליה איציק: עלינו לעצב את הכלים הפרלמנטריים כך שיהיו כדאיים לחבר הכנסת גם מבחינה פוליטית וציבורית.

דליה איציק: זה תמריץ חיובי לעבודה המאומצת של חבר הכנסת במשכן.

דליה איציק: תמריץ חיובי לפעולת חבר הכנסת יהיה בכך שעבודת הכנסת תסוקר טוב יותר מבחינה תקשורתית; תמריץ חיובי יהיה בכך שעבודת הכנסת תקבע את סדר-היום הציבורי, ובעיקר, תמריץ חיובי להשתתפות פעילה של חבר הכנסת יהיה בכך שיינתן לו יותר כוח להשפיע.

דליה איציק: לחבר הכנסת תהיה אז יכולת פיקוח טובה וחזקה יותר על הממשלה, ויהיו בידיו כלים יעילים יותר לביצוע מלאכת החקיקה.

דליה איציק: ההצעות שלי מפורטות בחוברת, וחלק מההצעות אספתי מכם.

דליה איציק: כמעט שום דבר בה אינו חדש.

דליה איציק: החוברת הונחה על שולחן הכנסת.

דליה איציק: אציין בקצרה את ההצעות – בראשי פרקים.

דליה איציק: אני מציעה שכל שר בממשלה יתייצב ארבע פעמים בשנה, אחת לרבעון, במועדים שקבועים בחוק, לפני הוועדה – מוועדות הכנסת – שמפקחת על משרדו, וימסור דין-וחשבון על פעילות המשרד.

דליה איציק: גם אני הייתי שרה, ומאוד רציתי להופיע לפני הוועדה.

דליה איציק: אני משוכנעת שזה לא נגד השרים, אני משוכנעת שזה בעדם.

דליה איציק: השר יפרט לפני הוועדה את תוכניותיו לטווח הקצר והארוך, יתאר את ביצועי התקציב של משרדו וידווח על פערים בין התכנון ובין הביצוע.

דליה איציק: אני מציעה לערב את ועדות הכנסת הרלוונטיות בפיקוח השוטף על ניהול התקציב במהלך שנת התקציב.

דליה איציק: לוועדות הכנסת תהיה סמכות לאשר העברת כסף מסעיף תקציבי אחד למשנהו.

דליה איציק: אני מציעה להגביל את מספר הוועדות שכל חבר כנסת יכול להיות חבר בהן; אני מציעה שמינויים לכמה תפקידים בכירים – בכירים מאוד – בשירות הציבורי, על-פי קביעת הכנסת, יהיו טעונים שימוע לפני ועדת הכנסת הרלוונטית.

דליה איציק: אני מציעה שנעניק לוועדות הכנסת סמכות לזמן ולחייב פקידי ציבור ובעלי תפקידים רלוונטיים להופיע לפניהן.

דליה איציק: שוב לא יקרה מה שקרה עם מנהלי הבנקים.

דליה איציק: אני מציעה לחזק את הליווי המקצועי שניתן לכל ועדה.

דליה איציק: לכל ועדה ימונה תקציבאי אשר יעניק עזרה מקצועית לצורך בקרה צמודה על תקציב המשרד המפוקח.

דליה איציק: אני מציעה להקים בכנסת מחלקת פיקוח תקציבי שתאפשר לחברי הכנסת להכיר טוב יותר את תקציב המדינה, הן לצורך חקיקת התקציב מדי שנה הן לצורך פיקוח שוטף על ביצועי התקציב של המשרדים.

דליה איציק: אין סיבה – אני בטוחה, אדוני שר האוצר, שאתה מסכים אתי – שמחשבי אגף התקציבים באוצר יהיו סגורים בפני הכנסת.

דליה איציק: אני מציעה להעביר את השאילתות ממליאת הכנסת אל ועדות הכנסת, כך ייחסך זמן יקר במליאה, שיוקדש לדיונים מעמיקים בנושאים שעל סדר-היום, ובוועדות נוכל להקדיש זמן לטיפול מקצועי בשאילתות.

דליה איציק: אני מציעה לאסור עריכת ישיבות של ועדות הכנסת ושל סיעות הבית במקביל לדיוני המליאה.

דליה איציק: אני גם מציעה להגביל את מספר הצעות החוק הפרטיות שכל חבר מחברי הכנסת יוכל להגיש במושב אחד.

דליה איציק: כאשר הכנסת מחזקת את עצמה מוטלת עליה בד בבד עם זה החובה לרסן את עצמה באמצעות מנגנוני בקרה עצמית – הן בפעילות הפרלמנטרית הן בפעולות המינהליות.

דליה איציק: הכנסת תהדק את הביקורת העצמית, ובכך היא תשמש דוגמה ומופת בקיום הערכים שהיא דורשת מהרשויות האחרות.

דליה איציק: אני מציעה לקבל חלקים נרחבים מדוח ועדת האתיקה – אותה ועדה שהקים חברי חבר הכנסת רובי ריבלין – שהונח לאחרונה על שולחן הכנסת.

דליה איציק: אני מציעה לעגן בחוק את מעמד מבקר הפנים של הכנסת ולקבוע כי הדוחות של מבקר הפנים יהיו פתוחים לעיון הציבור ולביקורתו.

דליה איציק: אין לנו מה להסתיר.

דליה איציק: אני מציעה לפתוח את הדיונים בוועדות הכנסת, לשדר אותם באינטרנט, לאפשר בחלק מדיוני הוועדות מעורבות פעילה של אזרחים מהבית – הצעה של חבר הכנסת מיקי איתן – באופן מקוון ובזמן אמת:

דליה איציק: אזרחים יוכלו לשלוח שאלות לוועדה ולשר המשתתף בישיבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, העצמת הכנסת היא לא תוספת כוח לשם כוח.

דליה איציק: לא מדובר בהטבה שניתנת לכם.

דליה איציק: נהפוך הוא, אני רוצה לחזק את הכנסת כדי שנוכל לעבוד קשה עוד יותר.

דליה איציק: נשיא בית-המשפט העליון לשעבר, השופט אהרן ברק, אמר פעם כי לשם קיום ממשלה חזקה נדרשת כנסת חזקה.

דליה איציק: בזה אני מאמינה.

דליה איציק: חיזוקה של הכנסת והשבחת עבודתה יביאו גם לפעולה טובה יותר של הממשלה.

דליה איציק: פיקוח טוב יותר - על כל גוף ציבורי - מאפשר עבודה טובה יותר ויעילה יותר.

דליה איציק: כולם ירוויחו מכך: הכנסת, הממשלה, והכי חשוב - האזרח.

דליה איציק: האזרח שלח אותנו אל המקום הזה כדי שנדאג לו, כל אחד על-פי תפיסתו, ועלינו לעמוד במחויבות הזאת.

דליה איציק: אני מאמינה שכנסת דומיננטית יותר תוכל, בסופו של דבר, לפעול טוב יותר למען האזרח ולמען מדינת ישראל.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יש מתח בין הרשויות בעיקר בימים אלה.

דליה איציק: המתח בין הרשויות הוא ביטוי לבלמים ולאיזונים של הדמוקרטיה.

דליה איציק: בינינו לבין עצמנו, האם הבלמים פועלים כשורה, והאם איזוני הדמוקרטיה מכוּונים כהלכה?

דליה איציק: די אם לא אספר את מה שאתם אומרים לי בחדרי.

דליה איציק: כמו שאמרתי, אין להיבהל ממתח בין הרשויות.

דליה איציק: אני לא נרתעת ממתח בין הכנסת ובין רשויות אחרות, אבל אני כן נרתעת מאי-הקשבה בין הרשויות ומהתחושה שלפעמים רשות אחת בולעת את רעותה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אין ואקום.

דליה איציק: אני נאמנה לתפיסה שפרלמנט חזק הוא ביטוי מובהק לעם שעומד ברשות עצמו במדינתו הריבונית.

דליה איציק: המשימה מוטלת על כולנו.

דליה איציק: בעניין הזה אין ימין ואין שמאל, אין דתיים ואין חילונים, אין יהודים ואין ערבים, אין מפלגות ואין זרמים.

דליה איציק: אין לנו תירוצים.

דליה איציק: המטלה הזאת היא של כולנו.

דליה איציק: כולנו מאוחדים סביב מטרה אחת: לשפר את תפקודה של הכנסת כדי לשרת טוב יותר את האזרחים.

דליה איציק: הבעיות של הכנסת הן בעיות של כל אחד מכם, של כל אחד מאתנו, וכל אחד מאתנו חייב להתמודד אתן ולסייע לי בפתרונן.

דליה איציק: לא מעט פעמים אני פוגשת חברי כנסת, חדשים וותיקים, שנכנסים ללשכתי ומדברים על התסכול, על חוסר בכלי עבודה, על כך שהם אינם ממצים את יכולתם.

דליה איציק: הם צודקים.

דליה איציק: זו השעה לתיקון.

דליה איציק: נאספו כאן רעיונות רבים.

דליה איציק: אני משוכנעת שבסוף היום, לאחר שנאסוף באוגדן את כל הרעיונות ואת כל הנאומים, ולאחר שאניח את כל ההצעות בפניכם, נקים את הוועדה שהכרזתי עליה בתחילת דברי.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה לומר: אני באמת מאמינה גדולה בכם, בכוחות שטמונים בכנסת הזאת.

דליה איציק: אני מאמינה בכל לבי, שהכנסת השבע-עשרה יכולה להיזכר ככנסת שהיה לה האומץ לבצע רפורמה שתשפר את התפקוד הפרלמנטרי לשנים רבות שעוד יבואו לפנינו.

דליה איציק: נקדיש את עצמנו לכך ונישא תפילה למען ארצנו ולמען עמנו.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הממשלה, חברי הכנסת, אורחות ואורחים נכבדים ביום חגה של כנסת ישראל, ט"ו בשבט הוא יום הולדתה המסורתי של כנסת ישראל.

אהוד אולמרט: יום הולדת הוא מאורע משמח שיש בו גם ממד של חשבון נפש וסיכום ביניים.

אהוד אולמרט: מחד גיסא הדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו חיה וקיימת מאוד מאוד, ומאידך גיסא עננות מעיבות על שמי הציבוריות הישראלית.

אהוד אולמרט: על שני אלה אני מבקש לייחד את ברכתי היום.

אהוד אולמרט: ספק אם יש עוד מדינה בעולם שבה החופש כל כך בולט ומוחצן, מדינת חירויות לכל דבר ועניין, מדינה שבה מותר להגיד הכול והכול אכן נאמר בה - בעד ונגד הממשלה, בעדה ונגדה של המדינה, בעד ונגד האלוהים שבשמים - והכול בכל המסגרת המורכבת והתובענית של השיח הדמוקרטי.

צבי הנדל: תרחיב בנושא - - -

רוני בר-און: - - -

אהוד אולמרט: לא כולם מבינים את מהותה ודקויותיה של הזירה הפוליטית.

אהוד אולמרט: לכן, חובה לחזור שוב אל הסברי היסוד.

אהוד אולמרט: הכנסת איננה תזמורת פילהרמונית הנדרשת לבצע בדיוק ובהרמוניה את יצירתה.

אהוד אולמרט: להיפך, הכנסת היא זירת מפגש של דעות ואמונות, של השקפות ותפיסות, של אנשים וערכיהם.

אהוד אולמרט: כאן נפגשים בעוצמה החוק וההלכה, פה מתעמתים לעתים יהודים וערבים, כל גוני הדת נפגשים כאן בכנסת.

אהוד אולמרט: החום הבוקע מן הכנסת איננו חום הלהבות של הבית הנשרף אלא חום החיכוך של גופי דעה וידע שלא היו נפגשים, מתנגשים ומתחככים לעולם, אלמלא קיומה של ישראל וכנסת ישראל.

אהוד אולמרט: ועל כך גאוותנו.

אהוד אולמרט: על כל אלה מעיבים בשנים האחרונות הרבה נושאי יסוד: המלחמה שעוד לא תמה מכאן, והשלום המבושש לבוא משם.

אהוד אולמרט: התחושה המתסכלת שהסכסוך המזרח-תיכוני גלש מעבר לתחום המדיני אל העימות הדתי, אל מקום הקיצוניות והקנאות, ומבית - שערוריות ופרשיות שלא נותנות מנוח עד שאנשים מפקפקים אם יש לנו עתיד, ואם כן, מהו.

אהוד אולמרט: אני מבקש לומר מלים מספר בנושא זה ומבקש לנצל במה זו כדי לקרוא שתי קריאות.

אהוד אולמרט: האחת - אל נשכח, כי יסוד הצדק במדינת חוק מניח, כנכס צאן ברזל של תורת החירות, כי כל אדם הוא חף מפשע עד שהוכחה אשמתו.

אהוד אולמרט: בלי יסוד זה אין טעם לכל השיטה כולה.

עד שהתקשורת לא קבעה את אשמתו הוא חף מפשע.

עד שהתקשורת לא קבעה את אשמתו.

אהוד אולמרט: השנייה היא אל רשויות החוק בישראל: אל תפסיקו לחקור, אל תפסיקו לבדוק, אל תפסיקו לשאוף ולתקן את העולם שבו אנחנו חיים.

אהוד אולמרט: עשו זאת בתום-לב, בניקיון כפיים, ביעילות, תוך בחינת כל מקרה לנסיבותיו, כשאתם מזוקקים מכל אווירה רעילה וניסיונות להשפעה זרה.

אהוד אולמרט: אנחנו, חברי הכנסת, נמשיך לגונן על מוסדות החוק, על מבצרי הדמוקרטיה, לרבות בית-המשפט העליון שאין בלתו.

אהוד אולמרט: לא ימים קלים הם הימים האלה, ובכל זאת אני מבקש לדבר על תקוות ישראל.

אהוד אולמרט: הייאוש לא היה מעולם חלק מאוצר המלים שלי, ואני לא מאמין בו כתוכנית מדינית או כהמלצה למעשה פוליטי.

אהוד אולמרט: הדבר היחיד שהייאוש יודע לעשות הוא לייאש.

אהוד אולמרט: ממשלה ופרלמנט לא קיימים בשבילו.

אהוד אולמרט: אנחנו כאן כדי לתת תקווה, להציע תוכניות ולהתוות דרכים אל מחר טוב יותר.

אהוד אולמרט: מה ניצב בפניה של כנסת ישראל?

אהוד אולמרט: הפוליטיקה של היום-יום?

אהוד אולמרט: בוודאי, אבל בכך אין די.

אהוד אולמרט: כולנו יחד, המחוקקים והמבצעים, צריכים להתעלות מעל שגרת היום-יום ותביעותיה ולהציב בפני האומה חזון ותוכנית פעולה להגשמתו.

אהוד אולמרט: עד יום ההולדת ה-60 של מדינת ישראל עלינו לנסות ולהשלים את הפרקים החסרים בחוקת ישראל, כך שכל אזרח, אם הוא בן הרוב ואם חבר בקהילות המיעוט, ידע כי הוא מוגן בהגינות מפני כל עוולה ורדיפה שהן.

אהוד אולמרט: גם שיטת הממשל בישראל צריכה תיקונים, שישובו ויקרבו אותנו, הנבחרים, אל הציבור, אשר חש כי ניתקנו ממנו.

אהוד אולמרט: הממשלה אינה יכולה לקפוא על שמריה.

אהוד אולמרט: ממשלת ישראל צריכה מכם, המחוקקים, תשתית קונסטיטוציונית שתאפשר לה יכולת ביצוע ושיטת ממשל טובות יותר ומתאימות הרבה יותר לאתגרים של ראשית המאה ה-21.

אהוד אולמרט: מדינות ואומות רבות בעולם סובלות משבר דמוקרטי גדל והולך.

אהוד אולמרט: האמון בפרלמנטים ברחבי העולם המערבי הולך ופוחת, ותהליך דומה קורה גם במדינת ישראל.

אהוד אולמרט: הדרך להשגת סמכות דמוקרטית חדשה עוברת בחידוש וברענון היסודות הבסיסיים ביותר לחיינו; משמעות הצדק ומקום החמלה, אופי המנהיגות וטיבם של מנהיגי הציבור.

אהוד אולמרט: אלה ועוד הם האתגרים האדירים העומדים לפנינו.

אהוד אולמרט: חלק לא מבוטל מהיכולת להצליח טמון ביכולת ללמוד ממשגים, להודות בטעויות ולתקן.

אהוד אולמרט: כך הכנסת, כך הממשלה וכך אני, כראשה.

אהוד אולמרט: רק חובה אחת מוטלת עלינו בבואנו לתקן - לא לשבור, לא להרוס, לא לשפוך את המדינה עם נוזלי הזעם הקדוש המציפים אותנו חדשות לבקרים.

אהוד אולמרט: יום הולדת שמח.

אהוד אולמרט: ולבסוף - לך, גברתי היושבת-ראש, על הדרך המכובדת והראויה, המאופקת והנחושה שבה את ממלאת את תפקידך.

אהוד אולמרט: כבוד הכנסת הוא כבודך וכבודנו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, בחודש פברואר לפני 58 שנה עמד על דוכן דומה חיים ויצמן, נשיא מועצת המדינה הזמנית, ואמר: "ברגש של יראת כבוד אני קם לפתוח את האספה המכוננת של מדינת ישראל, את כנסת ישראל הראשונה בימינו בעיר הנצחית ירושלים".

בנימין נתניהו: בפנותו לחברי האספה המכוננת – רק יומיים לאחר מכן נקבע השם "כנסת" על שם כנסת הגדולה – אמר ויצמן: "אישי הכנסת, זכרו כי עיני כל העולם וכל העם אליכם נשואות, וכי כיסופים של דורות מלווים את צעדיכם.

בנימין נתניהו: מי ייתן והיינו כולנו ראויים לגודל השעה ולכובד האחריות".

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי, האתגר שהציב הנשיא הראשון של מדינת ישראל נכון ותקף גם היום.

בנימין נתניהו: על כולנו מוטלת האחריות לעמוד בו.

בנימין נתניהו: במשך אלפיים שנות גלות, בכל תפילה, חלמנו לחזור לציון כריבון, אבל – כפי שהעיר לנו משה רבנו – משמעות המושג "ריבון" היא קודם כול לשרת.

בנימין נתניהו: אנחנו כאן כדי לשרת; לשרת את העם, לשרת את המדינה.

בנימין נתניהו: זה תפקידנו, לשם כך נבחרנו, ומדי יום עלינו להעמיד את עצמנו במבחן ולשאול אם אנחנו – במעשינו, בחוקינו – משרתים את העם.

בנימין נתניהו: כי לא נבחרנו לשרת את עצמנו; נבחרנו, כל אחד מאתנו, על בסיס מצע שהצענו לבוחר, כדי לשרת את הציבור לפי מצע זה.

בנימין נתניהו: נשבענו אמונים למלא אחר חוקי מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ניתנה לנו הסמכות לחוקק חוקים חדשים, ואכן, אני חייב לומר שהרבה חוקים, הרבה מאוד חוקים, חוקקו חברי הכנסת לדורותיהם.

בנימין נתניהו: אבל לא במספר החוקים אנחנו נבחנים, אלא באיכותם, כי בסופו של דבר אנחנו נבחנים בשאלה אחת: אם במעשינו כאן, במליאה ובוועדות, אנחנו משרתים את המטרה הגדולה יותר, הרחבה יותר, הרחבה יותר מכל מטרה אישית; אם אנחנו משרתים את טובת העם ואת טובת המדינה.

בנימין נתניהו: לכן, אני קורא לכולנו להרבות באיכות ולא בכמות – או יותר נכון במספר החוקים.

בנימין נתניהו: יש לחוקק את אותם חוקים נבחרים שהם טובים וחשובים באמת לעם ישראל ולמדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לזכור שלכל פעולה שלנו בבית הזה יש השפעה ישירה על חיי היום-יום של כל איש ואשה, של כל ילד וילדה, של כל חייל וחיילת, של כל קשיש וקשישה, ומעל הכול, כנציגי העם בכנסת חובה עלינו לשמור על האחדות שלנו, על ה"ביחד" הישראלי, על אותם ערכים המשותפים לכולנו, גם ברגעי מחלוקת וויכוח.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לזכור גם שמחלוקת וויכוח, בצד ההכרעה של הרוב, הם יסוד הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: בל נטעה; בדמוקרטיה אומנם הולכים לקלפי אחת לכמה שנים, אבל עומדים במבחן הציבור מדי יום.

בנימין נתניהו: הציבור נושא את עיניו אל 120 חברי הבית ומצפה מאתנו למלא אחר מה שהתחייבנו למלא.

בנימין נתניהו: העם מצפה מאתנו לדוגמה אישית, למנהיגות, לפיקוח נאות על הרשות המבצעת, לעשיית הטוב.

בנימין נתניהו: לכן, ביום חגה של הכנסת, אני קורא לכולנו להיות נציגיו האמיתיים של העם, להיות קשובים למה שקורה מעבר לארבעת הכתלים של המשכן, להיות נאמנים לדרך שכל אחד ואחד מאתנו הציג לבוחר.

בנימין נתניהו: אם איננו רוצים או איננו יכולים למלא אחר המנדט שקיבלנו, עלינו לחזור לבוחר ולבקש מנדט מחודש.

בנימין נתניהו: העיקרון הדמוקרטי מחייב שהכנסת תיהנה מאמון הציבור, ובלא אמון הציבור הכנסת מאבדת מהתוקף המוסרי שלה, מתקשה לתפקד ובסופו של דבר אינה יכולה לתפקד.

בנימין נתניהו: אכן, רבותי, לא כל הכנסות השלימו את כהונתן המלאה, ארבע שנים.

בנימין נתניהו: חלק ניכר מהן לא השלימו את כהונתן בגלל העיקרון הדמוקרטי, אך כולן, כל הכנסות, בכל הרכב וייצוג מפלגתי, שמרו, בחקיקה ובנוהל, בעתות שלום ובמלחמה, בעתות רווחה ומצוקה, על מהותה של הדמוקרטיה כמבצרו של האזרח והאדם.

בנימין נתניהו: כנסת ישראל שילבה בכל שנותיה הישענות על המקורות ועל מסורת ישראל, מסורת שהשכילה, בחוכמה ובכשרון, ליישם את עקרונות הצדק, המוסר והחופש האנושי.

בנימין נתניהו: מסורת עתיקת יומין זו עמדה לנו גם בזמן החדש, וגם בעתות משבר.

בנימין נתניהו: בקיץ האחרון עברנו מלחמה נוספת, מלחמה קשה, שבה הוכיח העם בישראל עמידות גבוהה.

בנימין נתניהו: העם ובניו המשרתים בצה"ל הוכיחו שהם יכולים ומוכנים לעמוד במבחנים קשים.

בנימין נתניהו: מכאן – אני בטוח שאני מדבר בשם כל חברי הבית – אנו שולחים ברכות ואיחולי הצלחה לרמטכ"ל החדש; הצלחתו ודאי תהיה הצלחת כולנו, כי בידיו אנחנו מפקידים את ביטחוננו, שהוא גם התנאי הראשון לשלום עם שכנינו.

בנימין נתניהו: מי ייתן ויתקיים בנו הפסוק: יהי שלום בחילך, שלווה בארמנותייך.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, נכבדי, האם לכנסת יש אג'נדה?

בנימין נתניהו: התשובה היא חד-משמעית כן.

בנימין נתניהו: לכנסת יש אג'נדה, יש לה סדר-יום, יש לה שליחות - לשרת את עם ישראל, לשרת את מדינת ישראל במדיניות, בביטחון, בשלום, בכלכלה, ברווחה, בחינוך, בחיי היום-יום, אבל מעל לכול בשמירה על ערכי הנצח של עם ישראל ובהבטחת עתידנו בארצנו.

בנימין נתניהו: זאת אמת המידה הראויה שלפיה אנחנו ניבחן, ולאמת מידה זו כפופים כולנו, כל חברי הכנסת וכל חברי הממשלה.

בנימין נתניהו: ביום חגה ה-58 של כנסת ישראל אני קורא להשיב לבית הזה את הרוח של דור המייסדים, אותה רוח שהנשיא הראשון של מדינת ישראל היטיב כל כך לבטאה: רוח של יראת כבוד, רוח של הדרת כבוד.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אדוני, זקן חברי הכנסת, פרוטקציה באופן מיוחד.

דליה איציק: אתה יכול לספר לנו למה התכוונתם כשהקמתם.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת בראש, הרשי לי להציע לך לא "זקן החברים" אלא "ותיק חברי הכנסת".

דליה איציק: חכם חברי הכנסת.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני יושב בבית הזה קרוב ל-50 שנה, והרשו לי כמה הרהורים מהצד.

שמעון פרס: שמענו שלושה נאומים מאוד חשובים, של היושבת-ראש, של ראש הממשלה ושל ראש האופוזיציה.

שמעון פרס: הפרלמנט הראשון נוסד לפני אלף שנים ב"אי האדם" - Isle of Man, על-ידי האנגלים.

שמעון פרס: שתי הזכויות שהמלך העניק לפרלמנט היו - להכריז על מסים ולהכריז על גיוס.

שמעון פרס: כלומר, הפרלמנט פיקח על התקציב והפרלמנט החליט אם יוצאים למלחמה או לא יוצאים למלחמה.

שמעון פרס: אלה היו שני דברים חשובים מאוד שהמלך ויתר עליהם.

שמעון פרס: הפרלמנט לא היה נבחר, אלא מבין המכובדים ביותר, אבל היתר היה אנגלי.

שמעון פרס: המון נימוסים.

שמעון פרס: בעצם, לאנגלים עד היום הזה אין קונסטיטוציה אלא רק שלוש מלים שמחליפות את הקונסטיטוציה, והן: it’s not done.

שמעון פרס: יש דברים שאסור לעשותם.

שמעון פרס: הביאו כללים מהכדורגל, המשחקים, הנימוסים, אבל הפרלמנט נוסד על-ידי המלך.

שמעון פרס: קודם היה מלך ואחר כך היה העם.

שמעון פרס: אצלנו הכול להיפך.

שמעון פרס: ההיסטוריה שלנו היא להיפך.

שמעון פרס: אצלנו קודם היה עם ואחר כך היו מלכים.

שמעון פרס: אברהם אבינו היה אבא, אבא שלנו.

שמעון פרס: הוא לא היה מלך.

שמעון פרס: קודם היו נביאים וקודם היו שופטים, ומשה רבנו, עליו השלום, לא כל כך ידע מה זה אדמיניסטרציה.

שמעון פרס: הוא הזמין את יתרו שילמד אותו קצת איך מנהלים מדינה.

שמעון פרס: יתרו אמר לו: תמנה שרי אלפים, ואמר לו להוריד ידיים ולהעלות ידיים.

שמעון פרס: זה לא המקצוע שלנו.

שמעון פרס: המקצוע שלנו הוא אמונה נלהבת.

שמעון פרס: אנחנו כל כך לא אנגלים.

שמעון פרס: הפרלמנט שלנו כל כך לא אנגלי.

שמעון פרס: אני חושב לפעמים על מזג האוויר.

שמעון פרס: אנגליה נולדה בערפל, היהדות נולדה במדבר - הערפל הקצת מעומעם ונינוח מול המדבר שבו הכול קשוח עם כל החוקים, וכל כך קשה 40 שנה.

שמעון פרס: כל הבעיה של העם היהודי היתה כיצד להתקיים כעם מוסרי, לא כעם אדמיניסטרטיבי.

שמעון פרס: תמיד היינו חלשים באדמיניסטרציה, אבל תמיד היינו חזקים בקיום.

שמעון פרס: אני חושב אפילו על מלכים וגיבורים שייקספיריים.

שמעון פרס: הם לא היו יכולים להיות מלכים יהודים.

שמעון פרס: מלך יהודי לעולם לא היה שואל: להיות או לא להיות.

שמעון פרס: למה?

שמעון פרס: מפני שכל העמים האחרים אומרים לעם היהודי לא להיות ותפקיד המלך היהודי הוא רק להגיד להיות.

שמעון פרס: כל המלכים וכל הקיום שלנו זה כיצד להתקיים.

שמעון פרס: בעצם, הרבה מהעמים שהיו חזקים וגדולים מאתנו פסקו מלהיות.

שמעון פרס: אנחנו, עם כל הצרות, חיים וקיימים.

שמעון פרס: אני בהחלט מסכים עם הדברים שאמר בעניין הזה ראש הממשלה.

שמעון פרס: אין מקום לייאוש.

שמעון פרס: הכנסת שלנו היא קצת המשך הדבר הזה.

שמעון פרס: זה יותר עם, זה יותר אמונה.

שמעון פרס: זה לא רק עניין של חופש.

שמעון פרס: זה עניין של התנסות כל הזמן, התנסות הרוח ורוממות.

שמעון פרס: זה נראה לפעמים כל כך לא מנומס, כל כך לא נינוח, כל כך לא מאורגן, אבל יש נוסח ישראל.

שמעון פרס: יש משהו כזה שלא נפסק.

שמעון פרס: תמיד חריף, תמיד חזק, לפעמים גם מוגזם, אבל תמיד בהתלהבות עצומה.

שמעון פרס: הכנסת שלנו דומה לדרמה, לא למשחק, וחיינו הם דרמה.

שמעון פרס: חיינו הם באמת חיים מאוד דרמטיים.

שמעון פרס: אני יודע שיש הרבה מה לשפר בכנסת, ויושבת-ראש הכנסת אמרה כאן הרבה דברי טעם.

שמעון פרס: הנאום שלה לא היה כל כך חשוב לולא היתה מוכיחה מה אפשר לעשות לפני שנואמים.

שמעון פרס: היא באמת שיפרה את הכנסת הרבה מאוד לפני שהציעה שיפורים בנאומה.

שמעון פרס: ביום חג בואו נסתכל על הכנסת כעל מוסד יהודי, כעל המשך הקיום היהודי - העומק, ההתלהבות, החריפות, השנינות, הוויתור ואפילו חוסר הנימוס.

שמעון פרס: יש בזה משהו גדול ונפלא.

שמעון פרס: גם אני מתרגז לפעמים כשאיש נכנס לדברי רעהו, שלא מנומסים, אבל כל הימים האלה אני לא יודע איך אפשר לחיות בארץ אחרת.

שמעון פרס: זו ארץ עם מתח גבוה, זו ארץ עם אמונה עמוקה, זו ארץ עם חריפות, אבל גם ארץ עם תביעה לא רק מזולתנו אלא קודם כול מעצמנו.

שמעון פרס: ביום הזה, ערב חג, יש לנו ימי חג, אני מאוד גאה בבית הזה.

שמעון פרס: מובן שהייתי רוצה שנשפר פה ונשפר שם, והגיע הזמן, אין מה לעשות.

שמעון פרס: אנחנו לא לבושים כמו שהיו לבושים אבותינו, אנחנו לא נוהגים כפי שנהגו אבותינו, אבל הטמפרמנט הגדול הזה של עם נצחי, של עם סוער - האנציקלופדיה הצרפתית תיארה פעם את העם היהודי כעם שלא נתן לעולם להירדם.

שמעון פרס: מילא לא נתנו לאחרים להירדם, אנחנו לא מסוגלים לישון.

שמעון פרס: כל הזמן אנחנו סוערים, בודקים ומנסים.

שמעון פרס: על כן, ביום הזה בואו נירגע.

שמעון פרס: את הצד העמוק, ההיסטורי, היפה שבבית הזה, שהוא לא כמו כל הבתים, אי-אפשר להשוות לנעשה בשום פרלמנט אחר.

שמעון פרס: אין פרלמנט עם טמפרמנט כזה.

שמעון פרס: אין פרלמנט עם אכפתיות כזאת.

שמעון פרס: אין פרלמנט עם בדיקה נצחית לאן פנינו וגם מי עומד מולנו; שני הדברים כאחד.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, החג שלנו שונה גם מחגים אחרים.

שמעון פרס: בשבילי זה יום חג ואני מקווה שבשביל כולנו.

שמעון פרס: אל נראה את זה מנקודת ראות קטנונית, אלא מנקודת ראות היסטורית גדולה ויפה.

שמעון פרס: אני מקווה שנמשיך במסורת הזאת, וגם אני רוצה להצטרף לדברי ראש הממשלה ולברך אותך על כך שבתוך הסערה הזאת נתת פרח ותלית תמונה, הכנסת קצת סדר.

שמעון פרס: זה לא מפריע, זה רק מעלה.

שמעון פרס: חג שמח.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אני אפילו שמחה שלא ויתרתי לך.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, אנא הישאר עמנו.

דליה איציק: ב-17:00 נעשה הפסקה כולנו, נצא לכאן ונאכל קצת.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת אביגדור יצחקי ובדיוק בשעה 17:00 נעשה הפסקה, ממש כאן, בפרסה.

דליה איציק: נתכבד קצת מפירות הארץ ונמשיך לעבוד.

דליה איציק: בואו נאזין לחבר הכנסת אביגדור יצחקי.

דליה איציק: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה - חבר הכנסת סילבן שלום.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

אביגדור יצחקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, יום כינונה של הכנסת הוא יום חג, לפי דעתי, במלוא מובן המלה.

אביגדור יצחקי: כל כך סימבולי שהוא חל בט"ו בשבט, שבו נוטעים עצים, וקודם כול נותנים את השורשים שלהם באדמה כדי שלאחר מכן העץ יגדל ויפרח.

אביגדור יצחקי: אני חושב שנכון עשו האבות המייסדים שכשהקימו את הפרלמנט הישראלי הם קראו לו "כנסת" והביאו לידי כך שייבחרו 120 אישים שייצגו את הציבור על כל גווניו.

אביגדור יצחקי: כשאני רואה את התמונה של הסיעות ושל האנשים שמכהנים בכנסת הזאת, אפשר לומר כמעט בפה מלא שהיא אומנם מייצגת את כל–כל–כל שכבות העם, העדות בעם, האנשים שרכשו השכלה גבוהה כמו אנשים שלא רכשו השכלה גבוהה, דתיים וחילונים, יוצאי עדות המזרח ויוצאי ארצות אירופה – באמת יושבת לפנינו קשת שלמה של אזרחי ישראל, שמייצגת את העם, קודם כול בהיבט האנושי ולאחר מכן בהיבט המהותי.

אביגדור יצחקי: קשה מאוד להתייחס גם ביום חג וגם בשש דקות למעמדו של בית-המחוקקים.

אביגדור יצחקי: אני אנסה להדגיש את הדברים שנראים לי מאוד חשובים במעמדו של בית-המחוקקים, כדי לעמוד במסגרת הזמן.

אביגדור יצחקי: קשה לי מאוד להסכים אתך, גברתי היושבת-ראש, אף שבדרך כלל אנחנו נוהגים להסכים, שבית-המחוקקים הוא החלש בשלוש הזרועות של הממשל בישראל.

אביגדור יצחקי: אני לא חושב שהכנסת נחותה כהוא-זה מבית-המשפט, ואני לא חושב שהיא נחותה כהוא-זה מהממשלה.

דליה איציק: אדוני, רק למען ההיסטוריה, צטט אותי נכון; לא אמרתי שהכנסת נחותה, אלא שהיא החלשה בשלוש הרשויות.

דליה איציק: חלילה וחס שהיא תהיה נחותה.

אביגדור יצחקי: אני אמרתי – וציטטתי – שאמרת שהכנסת היא החלשה בשלוש הזרועות.

אביגדור יצחקי: לפי דעתי, אין לה במה להתבייש מול שתי הזרועות האחרות.

אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר שהכנסת יכולה, גם באיכות אנשיה וגם בכלים שעומדים לרשותה, להוביל את המדינה ואת כל שלוש הזרועות גם יחד.

אביגדור יצחקי: לפי דעתי, כדי להגיע למצב הזה אנחנו צריכים להקפיד על שלושה דברים, שהם אולי החשובים ביותר בהתנהלותה של הכנסת.

אביגדור יצחקי: הדבר הראשון הוא שיתוף הפעולה בין חברי הכנסת.

אביגדור יצחקי: ראינו, גם בכנסת הנוכחית, כיצד כאשר רוב גדול של חברי הכנסת מתגייס לנושא מסוים, אי-אפשר לעצור את הנושא הזה.

אביגדור יצחקי: אי-אפשר לעצור אותו מלהגיע לחקיקה.

אביגדור יצחקי: זה מאלץ גם את הממשלה להגיע למצב שהיא מציעה את הצעתה, ועם הכנסת מתקבלת חקיקה ראויה.

אביגדור יצחקי: אני חושב שמהיום שאני יושב-ראש הקואליציה אני מדרבן את החברים שלא להביא הצעת חוק עם החתימות הבודדות שלהם ושל עוד שני חברים, רק כדי שיגידו שהם מציעי החוק.

אביגדור יצחקי: אני מדרבן אותם להביא אותה בחתימה מסיבית של רוב חברי הכנסת.

אביגדור יצחקי: אנחנו רואים פה הצעת חוק של חבר הכנסת סילבן שלום שחתומים עליה 93 מחברי הכנסת, כמעט כל חברי הכנסת – למעט השרים; הצעת חוק של חברת הכנסת ליה שמטוב, שחתומים עליה 83 מחברי הכנסת.

אביגדור יצחקי: אני משלים היום הצעת חוק בנושא רמת-הגולן, שחתומים עליה 70 מחברי הכנסת.

אביגדור יצחקי: שיתוף הפעולה בין החברים בסופו של דבר מכריע אם הדברים יקרו או לא.

אביגדור יצחקי: לכן, הכנסת מסוגלת ויכולה ועומדים לרשותה כל הכלים לעשות את הדברים הנכונים והטובים למדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: שיתוף פעולה צריך להיות גם בין שרי הממשלה ובין חברי הכנסת.

אביגדור יצחקי: אנחנו מנסים לשכנע את חברי ועדת השרים לחקיקה לתמוך בהצעות חוק שחברי הכנסת חושבים שהן ראויות.

אביגדור יצחקי: רק היום ראינו כמה חוקים שנדחו פעמיים בוועדת השרים לחקיקה ולאחר מכן הובאו – בנדיבות לבה של שרת המשפטים – פעם נוספת לדיון, כמו הצעת החוק של חברת הכנסת עמירה דותן בנושא נשים או הצעת החוק של סטס מיסז'ניקוב בנושא ביטוח לאופנועים, ועוד הרבה דברים אחרים.

אביגדור יצחקי: מאחר שזמני מתקצר אני רוצה רק לגעת עוד בשני נושאים.

אביגדור יצחקי: האחד הוא ההתנהגות שלנו כחברי הכנסת: השפה, טון הדיבור, עוצמת הדיבור והדיון הלא-תרבותי לפעמים מביאים אותנו למצב שאלה הם הדברים שהציבור רואה בטלוויזיה.

אביגדור יצחקי: אני מבקש מכולם ביום חג זה: בואו ננמיך את הטונים, בואו נשתמש בשפה ראויה וניתן לכל אחד את זכות הביטוי.

אביגדור יצחקי: הדבר האחרון, גברתי, הוא מהלך שאת התחלת, שוועדת הכנסת החלה בו ויושבת-ראש ועדת הכנסת קיימה כמה דיונים עליו: הכלים הפרלמנטריים.

אביגדור יצחקי: הנוכחות במליאה קשורה לכלי הפרלמנטרי שמשתמשים בו, ויש כמה כלים פרלמנטריים, כמו הצעות לסדר-היום וכלים אחרים.

אביגדור יצחקי: זה פשוט לא מעניין את חברי הכנסת, והם לא באים.

אביגדור יצחקי: נכון שזה פרלמנט, כלומר מקום שמדברים בו, אבל אנחנו רוצים להיות מעשיים יותר ומשפיעים יותר.

אביגדור יצחקי: אני חושב שהקריאה שלנו ביום הזה צריכה להיות ליצירת כלים שבשיתוף פעולה ובתרבות הדיון יאפשרו לנו להגיע הרבה יותר רחוק מכפי שהגענו עד עכשיו.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה, אדוני.

דליה איציק: נכריז עכשיו על הפסקה קצרה, ואחריה נחזור לכאן.

דליה איציק: (הישיבה נפסקה בשעה 16:57 ונתחדשה בשעה 17:21.

דליה איציק: )

גדעון סער: חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת המליאה וקורא לדוברת הבאה, חברת הכנסת קולט אביטל מסיעת העבודה.

גדעון סער: אחריה ידבר חבר הכנסת סילבן שלום.

גדעון סער: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קולט אביטל: אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת על ההזדמנות שהיא נתנה לנו לדון היום במעמדה של הכנסת.

קולט אביטל: כן, גם אני מאמינה שהכנסת פועלת לפי אג'נדה, יש לה שליחות, ואני ניצבת כאן היום בפני חברי הכנסת באותה ההתרגשות שאחזה בי ביום שנשבעתי אמונים ובאותה נחישות למלא את שליחותי.

קולט אביטל: אנחנו התבקשנו לדון במסגרת הדיון הזה על התפקידים שצריכה למלא הכנסת, וגם אם הם רבים אנסה לפרט, ולו מעט.

קולט אביטל: גם ביום כמו היום, כאשר אנחנו באים לחגוג ולברך – ויש על מה לחגוג ויש על מה לברך, ואנחנו אחד הפרלמנטים שבהם ניתן לחבר הכנסת הבודד לחוקק הרבה מאוד חוקים, בניגוד לפרלמנטים אחרים – חשוב שנדון ביושר במעמדה של הכנסת, לא רק בעיני הציבור אלא במסגרת הדמוקרטיה הישראלית, ואין ספק כי מעמדנו חלש ונחלש; נחלש לעומת העבר, חלש לעומת פרלמנטים אחרים.

קולט אביטל: הרי הפרלמנט משקף את התפתחות השיטה הדמוקרטית במשך אלפי שנים בקו היסטורי רציף, למן יוון העתיקה, דרך הרפובליקניזם דוגמת ונציה ועד לממשל הייצוגי של היום.

קולט אביטל: למן ימי יוון הוא נועד להעלות נושאים לסדר-היום, וגם בתרבויות שהיו בנויות על החרב נהגו לדבר.

קולט אביטל: המלה היא parler בצרפתית, ומכאן הכינוי "פרלמנט".

קולט אביטל: אך כל מי שהגיע לבית הזה, כל חברי הכנסת לדורותיהם, באו הנה לא רק כדי לדבר, לא רק כדי לייצג או להציג, אלא כדי להשפיע, לשנות, לחוקק ולפקח על הרשות המבצעת.

קולט אביטל: לכן, חשוב להעלות כאן היום שאלות הנוגעות לתפקידינו.

קולט אביטל: רצוי לשאול עד כמה משפיע הבית הזה על סדר-היום הלאומי; עד כמה מתקבלות כאן החלטות או הכרעות שמשנות מציאות; האם הצלחנו בשנות קיומנו לכונן חברה שוויונית, אותה חברה שוויונית שעליה התחייבנו במגילת העצמאות.

קולט אביטל: לצערי, התשובות על השאלות האלה אינן מספקות, ולכן כדאי שנדע את חולשותינו.

קולט אביטל: דומני שמקור החולשה הראשון נובע מהעדר הפרדה אמיתית בין הרשויות.

קולט אביטל: הדבר נכון בפרלמנטים רבים, אך הוא בולט וקריטי במיוחד בפרלמנט הקטן שלנו, אולי הקטן ביותר בעולם.

קולט אביטל: כאשר בכל עת כרבע מחברי הכנסת מכהנים בממשלה, לא זו בלבד שהערבוביה קיימת וכולנו מודעים לכך, המציאות שלפחות רבע מחברי הכנסת אינם ממלאים תפקיד אמיתי בכנסת או בוועדות, מחלישה אותנו.

קולט אביטל: חולשה שנייה, לדעתי, נובעת מאי-אכיפת החוקים שאנחנו מחוקקים ומהעדר מנגנונים שיכולים לאכוף את החוקים ולפקח על האכיפה.

קולט אביטל: הרי כולנו יודעים מה קשה וארוכה הדרך לחוקק חוק, ובסופו של דבר, החוקים שעליהם אנחנו עמלים כל כך הרבה זמן נשארים במקרה הטוב בספר החוקים, ובמקרה הרע בסך הכול הממשלה יכולה לבוא ולמחות אותם במחי יד במסגרת חוק ההסדרים.

קולט אביטל: אם אנחנו מדברים על תפקידנו כרשות מפקחת, הדבר נעשה בדרך כלל באמצעות עבודת הוועדות, אלא שלאלה אין סמכות אמיתית לפקח על משרדי הממשלה.

קולט אביטל: אם ניקח לדוגמה את ועדת החוץ והביטחון, שאין ספק בחשיבותה, דומני שלא יהיה זה מיותר לציין כי היא התריעה לא אחת על ליקויים ועל בעיות שהתגלו בסופו של דבר כנכונים, ואפילו כטרגיים, במלחמת לבנון השנייה.

קולט אביטל: יש להניח שאילו היו המלצותיה של הוועדה נלקחות ביתר רצינות, יכלו פני הדברים להיות שונים.

קולט אביטל: חולשה נוספת, להבנתי, היא העדר דיון רציני במליאה, לעתים אפילו בוועדות.

קולט אביטל: כולנו קרועים בין אילוצים שונים, ובסופו של דבר לדיון במליאה עולים נושאים כהצעות לסדר-היום, במסגרת זמן נתון של שלוש עד עשר דקות, ורובם עולים, כפי שאנחנו כולנו יודעים, בגלל הדחיפות ולאו דווקא בגלל החשיבות.

קולט אביטל: לכן, מה שנראה לי שחסר לכולנו הוא דיונים רציניים בנושאים מדיניים.

קולט אביטל: לכולנו חסרים גם דיונים מעמיקים יותר על נושאים שלהם השלכות על החברה הישראלית.

קולט אביטל: בנושאים אידיאולוגיים הפסקנו לדון מזמן, ואין ספק שקרנה של הכנסת יורדת עוד יותר כאשר ראשי ממשלה ושרים בוחרים להציג את מדיניותם ואת משנתם בכינוסים מיוחצנים, כגון כנסי הרצלייה וקיסריה.

קולט אביטל: עצם נוכחותם ונאומיהם בכינוסים אלה ולא בכנסת תורמים לא רק ליוקרת אותו הכנס, אלא מרוקנים את דיוני הכנסת מתוכנם.

קולט אביטל: לכן, אני רוצה להציע: 1.

קולט אביטל: הפרדה אמיתית בין הרשויות; 2.

קולט אביטל: הקמת מנגנוני פיקוח על חקיקה ועל החלטות ועדות הכנסת; 3.

קולט אביטל: בעניין הוועדות עצמן – צריך לתגבר אותן כך שתוכלנה גם להשיב על פניות הציבור הרבות; 4.

קולט אביטל: דיון מדיני באורך קבוע.

קולט אביטל: זה התקיים בעבר בימי שני.

קולט אביטל: כל יום שני לא היו פה הצעות, כפי שאנחנו רואים היום, להפיל את הממשלה, אלא דיונים מדיניים רציניים.

קולט אביטל: אני זוכרת את הימים שבהם באתי עם טייפ כל יום שני להקליט את הדיונים ולהעביר את התוכן לנציגויות ישראל בחוץ-לארץ; ראש הממשלה היה אז עוזר פרלמנטרי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, השבוע לדוגמה ניתן היה לדון בדוח קרן המטבע על כלכלת ישראל, או באפשרות ישראל להצטרף לנאט"ו, או במדיניות השוק המשותף או האיחוד האירופי כלפי ישראל, או אם לפתוח במשא-ומתן עם סוריה – נושאים שבדרך כלל אנחנו לא נוהגים לדון בהם, כי הם חשובים אבל הם לא דחופים.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אסיים בכמה דברים קצרים.

קולט אביטל: מונטסקיה דיבר על האיזון הקלאסי בין הרשויות במדינה דמוקרטית.

קולט אביטל: הרשות המחוקקת מייצרת את העתיד.

קולט אביטל: כאשר אנחנו מחוקקים חוקים, אנחנו באים בעצם להשתית מצב מכאן ואילך – צריך לשים לב, אני אומרת "מכאן ואילך" ולא "מכאן קדימה".

קולט אביטל: הרשות השופטת מפרשת ומפענחת את העבר.

קולט אביטל: הרשות המבצעת מקיימת וקובעת את ההווה.

קולט אביטל: מכאן שהאחריות שלנו כלפי העתיד היא עצומה.

קולט אביטל: גם אם אנחנו רוצים לקוות שנחזור לתקופה שקטה יותר, טובה יותר, יסודית יותר, אני חושבת, אדוני, שבסופו של דבר כולנו כאן מחויבים לשמור על הדמוקרטיה ולחזק אותה; דמוקרטיה שהיא לא רק ייצוגית, אלא גם יציבה וגם יעילה.

קולט אביטל: וכל אלה תלויים בדרך כלל לא רק באיזון בין הרשויות אלא גם בטיב הדיון, בטיב העבודה שכולנו משקיעים בכנסת – לא עבודה שטחית, לא עבודה כלאחר יד, אלא עבודה עקבית.

קולט אביטל: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, חברת הכנסת אביטל.

גדעון סער: אני קורא לנציג סיעת הליכוד, חבר הכנסת סילבן שלום.

גדעון סער: אחריו ידבר חבר הכנסת שלמה בניזרי מסיעת ש"ס.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בט"ו בשבט לפני 58 שנים נערכה הישיבה הראשונה של הכנסת.

סילבן שלום: רוב חברי הכנסת הגיעו לירושלים מהשפלה.

סילבן שלום: בדרכם אל הכנסת הם עצרו בשער-הגיא ונטעו עצים.

סילבן שלום: באותו טקס נטיעות אמר דוד בן-גוריון: מכל המעשים המבורכים שאנחנו עושים בארץ הזאת, אינני יודע אם יש מפעל פורה יותר ואשר תוצאותיו כה מועילות כנטיעת העצים, המוסיפים יופי לנוף ארצנו, משבחים את האקלים ומוסיפים בריאות לתושבי הארץ.

סילבן שלום: רק לאחר מכן הלכו לפתוח את הכנסת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אני רוצה להעלות את השאלה אם גם כיום אנחנו ראויים לגודל השעה ולכובד האחריות.

סילבן שלום: האם היופי עדיין נמצא בנו?

סילבן שלום: 58 שנים פירושו ח"ן.

סילבן שלום: האם החן עדיין נמצא בכנסת?

סילבן שלום: אני חושב שאפשר להתחיל לראות בה גם קמטים ראשונים.

סילבן שלום: אבל 58 זה עדיין גיל שאפשר לעשות בו הרבה מאוד דברים, כאילו היום התחלנו.

סילבן שלום: מצד שני אפשר לעשות בגיל הזה גם בחינה של חשבון נפש.

סילבן שלום: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שלכנסת יש הישגים עצומים.

סילבן שלום: דבר ראשון: שמירה על הדמוקרטיה, מה שנראה מובן מאליו, אבל הוא לא; חילופי השלטון שנעשו כאן מ-1977 ואילך כדבר שבשגרה, שאנחנו מקבלים כמובן מאליו, אבל הם לא.

סילבן שלום: כולנו זוכרים את האמירה הבלתי-נשכחת מ-1977 – לא כדאי להזכיר כאן את הדובר – שאמר שאסור לקבל את הכרעת העם.

סילבן שלום: בכנסת הזאת יש גם חקיקה מתקדמת.

סילבן שלום: מתקדמת מאוד.

סילבן שלום: מהמתקדמות ביותר בעולם בכל התחומים – הכלכלי, החברתי, זכויות אדם, מיעוטים, מעמד האשה – וגם זה אינו מובן מאליו.

סילבן שלום: זה לא מובן מאליו כי הכנסת נתונה בהתמודדות מתמדת; מצד אחד מול שתי הרשויות האחרות, הרשות השופטת והרשות המבצעת, ומצד שני מול דעת הקהל הישראלית.

סילבן שלום: בשנים האחרונות, אדוני היושב-ראש, הולך מעמדה של הכנסת ונשחק במאבק מול הרשויות וגם בדעת הקהל.

סילבן שלום: בשנת 1992, בסיום כהונת הכנסת השתים-עשרה, נחקקו כאן שני חוקים: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, וחוק-יסוד: חופש העיסוק.

סילבן שלום: חוקים אלה התקבלו ברוב של פחות מ-61 מחברי הכנסת.

סילבן שלום: אף אחד לא צפה אז שהחוקים האלה יהיו המסד שעליו יבנה בית-המשפט העליון את אמירתו שמכאן ואילך יש ביכולתו לבטל חוקים.

סילבן שלום: גם בדעת הקהל - הציבור היום מחזיק בדעה שכל חברי הכנסת מושחתים וכל חברי הכנסת גנבים.

סילבן שלום: דבר זה, גבירותי ורבותי, אדוני היושב-ראש, הוא סכנה אמיתית לדמוקרטיה.

סילבן שלום: הדברים אינם נכונים, והם פוגעים ברבים מחברי הכנסת שהם ישרי דרך, והם, כמובן, הרוב המכריע של חברי הבית הזה.

סילבן שלום: הדבר החמור יותר הוא, שדעה זו מוצאת אוזן קשבת אצל הצעירים, וצעירים שמסתובבים בהרגשה הזאת אינם מוצאים היום שפה משותפת עם החיים הדמוקרטיים.

סילבן שלום: זה בא לידי ביטוי בדברים רבים.

סילבן שלום: ראשית, הם מוותרים על זכות ההצבעה; הם לא באים להצביע.

סילבן שלום: שנית, הם אינם מוכנים להיות שותפים להליכים דמוקרטיים.

סילבן שלום: שלישית, חלקם עוזבים את הארץ; אינם מוצאים כאן את המקום שהם רוצים לחיות בו.

סילבן שלום: רביעית, זה גם מביא אותם להצביע הצבעות מחאה כמו אלה שראינו בבחירות האחרונות, שהרי ידוע שחלק גדול מהצעירים הצביעו בעד הגמלאים.

סילבן שלום: אני אומר לכם, גבירותי ורבותי, גם הכנסת תרמה לירידה העצומה במעמדה בדעת הקהל.

סילבן שלום: התנהגות בריונית, התנהגות לא מכובדת, התנהגות לא מנומסת, העדפת שיקולים אישיים על שיקולים לאומיים, העדפת שיקולים כיתתיים על שיקולים ממלכתיים; ההשחתה בקרב חלק מחברי הכנסת תרמה גם היא לתחושת קיומה של שחיתות שהעם חש.

סילבן שלום: גבירותי ורבותי, מנהיגים נבחרים בארץ בזכות עמדות חדות, בוטות, שמציגות מנהיג.

סילבן שלום: אף בוחר לא ישקול בעבור מי להצביע לפי ניקיון כפיו.

סילבן שלום: אין הדגשה של ניקיון כפיים כמרכיב מרכזי בהצבעה בעבור איש זה או אחר או בעבור מפלגה זו או אחרת.

סילבן שלום: רק החלטה של הבוחר הישראלי – רק החלטה של האזרח בישראל שניקיון כפיים וטוהר מידות הם ורק הם השיקול הראשון בהחלטה בעבור מי להצביע תביא לשינוי.

סילבן שלום: החלטה זו היא שתביא לשינוי בקרב אישי הציבור, ותגרום להם לנהוג אחרת, והיא שתביא לידי כך שהמערכת, כפעולה טבעית, תקיא מעצמה את כל המושחתים באמת, שלשמחתנו הם עדיין מתי מעט.

סילבן שלום: אבל מנגד – אסור לשפוך את התינוק עם המים; אסור לטעת את התחושה וההרגשה שהכול כאן רקוב, שהכול כאן מושחת, שהכול כאן, פשוט, נעשה בצורה שאינה בהכרח עולה בקנה אחד עם טוהר מידות וניקיון כפיים.

סילבן שלום: הדבר הזה מביא לירידה חדה באחוזי ההצבעה; הדבר הזה מביא לכך שרבים וטובים נמנעים מלהיכנס לחיים הציבוריים, מחשש להיות מוכתמים ולהיחשב חלק מאותה קבוצה שנתפסת בציבור כלא-ישרה.

סילבן שלום: הרדיפה אחרי אישי הציבור יוצאת לפעמים מכל פרופורציה.

סילבן שלום: הרדיפה הזאת גורמת לאנשים רבים מאוד לשאול את עצמם אם הם עדיין רוצים לעסוק בחיים הציבוריים.

סילבן שלום: חלק מרימים ידיים ופורשים.

סילבן שלום: אחרים באים במקומם, ולא תמיד הם טובים יותר.

סילבן שלום: פעמים רבות – טובים פחות.

סילבן שלום: כך הרמה הולכת ויורדת.

סילבן שלום: במאבק הכוחות, אדוני היושב-ראש, מול הרשות השופטת ומול הרשות המבצעת, הרשות המבצעת נמצאת באמצע.

סילבן שלום: מצד אחד גם היא הולכת ומאבדת מכוחה לרשות השופטת; מצד שני, איך אומרים החבר'ה?

סילבן שלום: היא לא שמה על הרשות המחוקקת.

סילבן שלום: דרושה קודם כול רפורמה מחשבתית, וזו תוביל בהכרח גם לרפורמה מעשית.

סילבן שלום: ההחלטה לשים היום את הנושא הזה על סדר-היום היא החלטה חשובה, מעשה שיש לברך עליו.

סילבן שלום: אבל כששמעתי את הדוברים – ושמעתי גם אחרים – צריך לזכור שמדובר במשטר פרלמנטרי, ולא במשטר נשיאותי.

סילבן שלום: במשטר נשיאותי, שבו אדם אחד מחליט על הכול, יש צורך באיזונים ובבלמים.

סילבן שלום: תמיד כשלוקחים את הדוגמה האמריקנית צריך לדעת שהנשיא האמריקני יכול למנות שרים כאוות נפשו, יכול למנות שגרירים ככל העולה על רוחו, יכול למנות את ראש המטה הכללי – מה שנקרא שם ראש הכוחות המשולבים – יכול למנות את ראש ה-CIA, ואת ראש ה-FBI; הכול שם הוא החלטה של אדם אחד.

סילבן שלום: לפיכך נדרש כוח מנגד, שיעשה את האיזון הנדרש ויציב את הבלמים הדרושים כנגד כוח כה רב שנתון בידי אדם אחד.

סילבן שלום: המצב כאן אינו דומה לזה.

סילבן שלום: שם כל נושא השימוע נובע מכך שמדובר בהחלטה של אדם אחד, אבל במשטר הפרלמנטרי שאצלנו צריך לבדוק מה אפשר לעשות כדי להביא ליותר יציבות של הממשלה וליותר הכרה של הציבור בפעילות הכנסת – שהיא לטובתו, בעבורו, לא בעבור האנשים שיושבים כאן או בעבור המפלגות.

סילבן שלום: אני חושב שאנחנו צריכים להתעסק בעיקר ולא בטפל.

סילבן שלום: אנחנו לא יכולים לבוא לכאן מדי שבוע ולהשחית את זמננו על הצעות אי-אמון של סרק.

סילבן שלום: אני אומר את זה כאיש האופוזיציה, אבל כבר הייתי חבר בכמה מממשלות ישראל, ואני אומר לכם שאלה הצעות סרק, שמעבר לזכות הדיבור אינן נותנות דבר.

סילבן שלום: אני יודע שיש אחרים שחולקים עלי, גם אין לנו החלטה סיעתית בעניין זה; זו דעתי הפרטית.

סילבן שלום: לדעתי, צריך לאפשר לכל סיעה להעלות הצעת אי-אמון אחת או שתי הצעות אי-אמון בכנס החורף, וכך גם בכנס הקיץ.

סילבן שלום: אפשר לקבוע שלסיעות שחברים בהן יותר מעשרה חברי כנסת יהיה מותר להעלות שלוש הצעות.

סילבן שלום: כך באמת תהיה דרמה אמיתית סביב כל הצעת אי-אמון.

סילבן שלום: כולם ידעו במה מדובר, וכשתהיה הצעת אי-אמון כל שידורי הרדיו ייפתחו בהודעה שהיום תוגש הצעת אי-אמון בממשלה.

סילבן שלום: היום זה לא מעניין אף אחד.

סילבן שלום: לדעתי, זה לא נכון.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, צריך לאפשר גם לרשות המבצעת לעשות את שלה.

סילבן שלום: ראש ממשלה שאינו יכול למנות שרים במהלך כהונת הממשלה – זה דבר לא נתפס.

סילבן שלום: כולנו זוכרים את רצונו של אריאל שרון למנות את רוני בר-און ואת זאב בוים, שלא צלח.

סילבן שלום: זה דבר שאינו עולה על הדעת.

סילבן שלום: בסופו של דבר זה מה שגרם לפיצול המערכת הפוליטית במקום להביא לאיחוד הכוחות ולהקטנת מספר המפלגות.

סילבן שלום: גם העלאת אחוז החסימה מתוך נתינת משקל ראוי וייצוג ראוי לקבוצות וסקטורים בחברה שהיא עדיין חברה רבגונית, עדיין חברה רב-מעמדית, עדיין – ב-58 שנים – לא הצלחנו לעשות חברה אחת, החברה הישראלית.

סילבן שלום: אבל אחוז החסימה הנמוך הזה, שמאפשר לכל מפלגה עם שני חברי כנסת להיכנס - -

גדעון סער: חבר הכנסת שלום, אתה יוצר תקדים מסוכן מבחינת היכולת שלי לשמור על הזמנים.

סילבן שלום: - - למשכן – לדעתי, זה דבר שפוגם ולא מסייע.

סילבן שלום: יש צורך לחזק את הרשות המחוקקת; לחזק אותה מאוד.

סילבן שלום: להביא לידי כך שתהיה לה אפשרות לומר את דברה בצורה ברורה וראויה, ובזמן אמת.

סילבן שלום: לכן, לסיכום, אני מבקש שבאחת ההצעות לשינוי שיטת הממשל יבוא כל שר ערב אישור התקציב לא לוועדת הכספים, שבה זה נעשה בסרט נע, אלא לוועדה שמפקחת עליו, ויציג את תוכניתו, ובסוף השנה – שנה לאחר מכן, כל ועדה תוציא דוח ובו תפרט באילו יעדים אותו שר עמד ובאילו יעדים הוא לא עמד.

סילבן שלום: זה יהיה המבחן האמיתי; זה יגרום לשרים לעשות הכול כדי למלא אחר הבטחותיהם.

סילבן שלום: הכנסת היא שתמסור את הדוח האמיתי לציבור.

סילבן שלום: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת שלום.

גדעון סער: אני מודיע שהתקדימים של חברת הכנסת אביטל ושל חבר הכנסת שלום אינם תקדימים; אני מתכוון לאכוף את הניסיון שהדוברים ידברו במסגרת הזמן המוקצב להם.

גדעון סער: חבר הכנסת שלמה בניזרי, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אלפיים שנה ציפה העם היהודי להגיע לארצו, "ותחזינה עינינו בשובך לציון", והיטיב להגדיר את הכמיהה לארץ-ישראל ריה"ל – רבי יהודה הלוי, גדול משוררי ימי הביניים, שאמר: "לבי במזרח ואנוכי בסוף מערב".

שלמה בניזרי: אז הגענו, ברוך השם, בנינו מדינה, בנינו בית לאומי לעם היהודי ובנינו גם את מדינת היהודים, שלמעשה, מבחינת הסתכלותי היום, לקחנו בה את השם יהודים, לקחנו את השם ציון, לקחנו סמלים – ורוקנו את המדינה היהודית הזאת מהתכנים היהודיים שלה.

שלמה בניזרי: לקחנו את סמל המדינה – המנורה, לקחנו את הדגל – כמו טלית, את השם – ישראל, וגם בית-המחוקקים, שלמעשה היה אמור לייצג – לקחו את השם, "כנסת הגדולה", וכבר בכך היה מסר, לכאורה, שהולך להיות פה משהו יהודי אותנטי: הכנסת הגדולה, כלומר "כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים".

שלמה בניזרי: כשאנחנו חיים בתוך כנסת ישראל, ובודקים את החוקים - האם החוקים האלה באמת משקפים נאמנה את תורת ישראל או את החוק העות'מאני, את החוק המנדטורי או תקדימים של המשפט האמריקני?

שלמה בניזרי: האם באמת החקיקה היא מכנסת ישראל?

שלמה בניזרי: האם באמת יש פה אור לגויים?

שלמה בניזרי: כלומר, אור לגויים חייב להיות משהו אותנטי, שלנו, שאנחנו משגרים כלפי חוץ; אבל אם האור הזה נלקח ממקומות אחרים, איזה אור לגויים אנחנו?

שלמה בניזרי: לכן, הייתי מצפה – המשפט העברי כל כך מיוחד, היהדות היא הדת המונותיאיסטית הראשונה בעולם.

שלמה בניזרי: מהדת היהודית התפלגה אחר כך הנצרות, ולפני 1,400 שנה האסלאם, ולמעשה, אנחנו המקור.

שלמה בניזרי: אז אנחנו מתביישים במשפט העברי וצריכים לבוא לייצר כאן חוקים?

שלמה בניזרי: הרי יש לנו "שולחן ערוך" כל כך מפואר, עם ארבעה חלקים: אורח חיים, שעוסק בחיי היום-יום, יורה דעה, אבן העזר, חושן משפט – דיני ממונות, דיני אישות – ואנחנו כל הזמן מתעלמים ומנסים לא להיות אור לגויים, אלא כמה שיותר להידמות לגויים וכמה שיותר לחקות אותם.

שלמה בניזרי: עם כל הכבוד שיש לי כלפיהם – אין לי שום טענה כלפי הגויים, כי הם מייצגים כל אחד את האמונה שלו ואת דרכו.

שלמה בניזרי: אמרו לנו לפני הנאום לחשוב על הצעות מקוריות, ואני רוצה להציע ליושבת-ראש הכנסת, שוודאי שומעת אותנו בחדרה, לתת ממד יהודי לבית הזה.

שלמה בניזרי: כמה פעמים יצא לי להיפגש עם אנשי קונגרס מארצות-הברית, והם אמרו לי דבר מעניין – שבפתיחת כל מושב בדיונים שם, בקונגרס בארצות-הברית, איש דת עומד ואומר דברי תורה.

שלמה בניזרי: דברי תורה – כלומר מביאים אפילו רב לשם.

שלמה בניזרי: למה אנחנו פה, בכנסת ישראל, צריכים להתבייש בתורתנו?

שלמה בניזרי: למה לא נפתח את כל הדיונים שלנו, כל יום, בפרק אחד מתהילים או בפרק אחד מפרקי אבות?

שלמה בניזרי: אין לנו דברים אותנטיים?

שלמה בניזרי: כשנחת על הירח ארמסטרונג, או אולדרין, הדבר הראשון שהוא עשה היה לצטט מתהילים.

שלמה בניזרי: נדמה לי שהוא אמר "הללויה, הללו את ה' מן השמים".

שלמה בניזרי: הוא לא ציטט משהו מטולסטוי או מהמינגווי; הוא ציטט דווקא משהו יהודי.

שלמה בניזרי: בקונגרס שלהם מסוגלים להגיד דבר תורה, אפילו שיהודים אומרים, לא רק נוצרים.

שלמה בניזרי: הדבר הראשון שאני מציע ליושבת-ראש הבית הוא שנוכל להכניס כל יום, בתחילת הדיונים, את הנוהג שהיושב-ראש או היושבת-ראש יגידו פרק תהילים, או משנה, משהו מכל דברי החוכמה וההגות של אבותינו הקדושים, מי שאנחנו קוראים להם חז"ל.

שלמה בניזרי: נוסף על כך, גם את המשפט העברי – להדגיש אותו יותר; גם כאן אני מציע את הנושא של קריאת פרק.

שלמה בניזרי: אני רוצה לבקש מיושבת-ראש הכנסת – אנחנו כל הזמן מקבלים מהציבור את הפידבקים שדיברו עליהם; הציבור חי וניזון ממה שהוא רואה, אדם ניזון ממראה עיניו.

שלמה בניזרי: הם רואים את ההשתוללויות שיש פה, את ההתבטאויות החריפות, פעמים רבות זה תת-רמה איך שאנשים מתבטאים כאן, ואחר כך אנחנו מלינים – מה רוצים מאתנו?

שלמה בניזרי: אני אגיד לכם איפה התחילה התקלה בכנסת הזאת.

שלמה בניזרי: הרי בעבר זה לא היה בדיוק כך.

שלמה בניזרי: הבעיה התחילה כשהכניסו את הטלוויזיה – גם למליאת הכנסת וגם לוועדות.

שלמה בניזרי: אז במליאת הכנסת זה מקובל בכל העולם, והציבור צריך להיות שותף.

שלמה בניזרי: בסדר.

שלמה בניזרי: אבל צריך להוציא את הטלוויזיה מהוועדות.

שלמה בניזרי: אני שם לב לזה בכל פעם שאני משתתף בדיונים בוועדות: כשאין טלוויזיה הכול ענייני, הכול רגוע, וברגע שהטלוויזיה נכנסת – פתאום הטונים צורמים, שומעים קללות, התבטאויות, כל דאלים גבר.

שלמה בניזרי: כל מי שרוצה לשחק אותה גבר בציבור שלו – תראו איך אני יודע לקלל בעברית, בערבית או בפרסית.

שלמה בניזרי: זאת החוכמה?

שלמה בניזרי: האם המליאה היא יותר – כמו שאמרה חברת הכנסת אביטל – parler – מלשון לפטפט?

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים, מחליפים דעות?

שלמה בניזרי: בוועדות הדיונים הם באמת ענייניים, באמת מגיעים שם לתכל'ס – אתם יודעים מה זה "תכל'ס": talk less , פחות דיבורים ויותר מעשים.

שלמה בניזרי: אז הייתי מציע ליושבת-ראש הכנסת שלא להכניס טלוויזיה לוועדות, למעט ועדות מיוחדות וחוץ מהצילומים הראשונים שנותנים בהתחלה.

שלמה בניזרי: לאחר מכן, שום דבר לא להכניס.

שלמה בניזרי: דבר נוסף הייתי רוצה להציע ליושבת-ראש הכנסת, היא אמרה את זה בנאומה ואני מברך על כך: לפני זמן היתה לי טענה קשה על אחד מראשי הרשויות בארץ, שמתעלם באופן שיטתי ואף פעם לא מגיע לוועדות הכנסת.

שלמה בניזרי: בדברים חשובים אי-אפשר לקדם כלום.

שלמה בניזרי: זו שימת פס.

שלמה בניזרי: הוא שולח פקיד.

שלמה בניזרי: אתה לא יכול לזמן אותו בחוק.

שלמה בניזרי: מה שהיא אמרה פה, ואולי אני אקח את זה על עצמי, הוא שיש לחוקק חוק שיחייב כל פקיד להגיע, ראש רשות או כל אחד אחר.

שלמה בניזרי: כשמזמינים אותם לוועדות הם חייבים להגיע.

שלמה בניזרי: הם חייבים להבין שיש עליהם אימה, משהו מסוים שיכול לאיים עליהם; שיבינו שהם לא יכולים לעשות מה שהם רוצים, כי אין לנו עם מי לדבר.

ראובן ריבלין: התקנון קובע שלוועדה לענייני ביקורת המדינה ולוועדת החוץ והביטחון הם צריכים להגיע.

שלמה בניזרי: היו לי דיונים בוועדת הפנים, הייתי צריך ראש רשות.

שלמה בניזרי: לא יכולתי לעשות כלום, והכול תקוע.

שלמה בניזרי: והוא – תעשו מה שאתם רוצים.

ראובן ריבלין: כל אזרח במדינה צריך שתהיה - - -

שלמה בניזרי: אני כבר מסיים, אף-על-פי שאחרים קיבלו עוד ארבע דקות, אבל אני מסיים.

גדעון סער: אני רוצה שחברי הכנסת שבסוף הרשימה ידברו בשעה סבירה.

שלמה בניזרי: באמת משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

שלמה בניזרי: אחרים האריכו.

שלמה בניזרי: אני דווקא רוצה להגיד מלה טובה ליושבת-ראש הכנסת.

שלמה בניזרי: הרבה לא התייחסו לכך.

שלמה בניזרי: אני כבר 15 שנים בבית הזה, ואני חושב שהיושבת-ראש הצליחה להטביע חותם לפחות במרכיב הגשמי של הבניין.

שלמה בניזרי: אתם רואים סדר וניקיון בכל פינה.

שלמה בניזרי: מה יש, צריך לפרגן.

שלמה בניזרי: זה לא עולה כסף, זה עולה דקה, על חשבון הבית.

שלמה בניזרי: צריך להגיד מלה טובה ליושבת-ראש הבית, חברת הכנסת דליה איציק, ששינתה המון דברים ונותנת תחושה של נוחות – במליאה, מחוץ למליאה, בכל הבניין.

שלמה בניזרי: אני חושב שמן הראוי להודות לה על כך.

שלמה בניזרי: הלוואי שתשמע את דברי ואת הצעותי, שפורטו כבר, והן יתקבלו וייפלו על אוזן קשובה.

שלמה בניזרי: תודה, אדוני.

גדעון סער: כולנו מצטרפים לשבחים.

גדעון סער: הדובר הבא הוא חבר הכנסת דוד רותם מסיעת ישראל ביתנו.

גדעון סער: אחריו ידבר חבר הכנסת יצחק לוי מסיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל.

גדעון סער: בבקשה, אדוני; לרשותך שש דקות.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זהו יום חג, אנחנו חוגגים את יום כינונה של הכנסת במדינת ישראל.

דוד רותם: אני חושב שאם לפני 70-60 שנה, בערבות פולין, היו אומרים לסבא שלי שתהיה פעם כנסת ישראל, הוא היה מחייך וצוחק, כי הוא לא היה מאמין בזה.

דוד רותם: לכן כל אחד ואחד מאתנו צריך להודות לבורא עולם שיש לנו מדינה ויש לנו כנסת.

דוד רותם: אני חושב שביום כזה אנחנו חייבים לזכור ולהזכיר את חיילי צבא-הגנה לישראל – אלה ששומרים עלינו ביום ובלילה, אלה שבעזרתו של בורא עולם מנצחים עבורנו מלחמות – ולשלוח להם ברכת חזק ואמץ בשם העם בישראל.

דוד רותם: ביום חג זה אני גם רוצה לבקש מכל אחד ואחד מחברי הכנסת לזכור כי שלושה מחיילינו מצויים בשבי אויב רע, אויב אכזר.

קריאה: רון ארד.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: ארבעה.

יצחק לוי: חמישה, גם יונתן פולארד.

דוד רותם: בואו נישא כולנו תפילה להחזרתם המהירה הביתה של רון ארד, גלעד שליט, אלדד רגב ואהוד גולדווסר.

יצחק לוי: ויונתן פולארד.

גדעון סער: אל תעשו את זה.

גדעון סער: הרי יש עוד נעדרים, אפשר להזכיר עוד שמות.

גדעון סער: לכן לא צריך לתקן את הדובר.

דוד רותם: ושאר השבויים והנעדרים.

דוד רותם: בואו נקבל על עצמנו, כנציגיו של העם הזה, שנמשיך וננדנד ביום ובלילה לכל מי שבידו כוח.

דוד רותם: חבר הכנסת בשארה, יש לך כוח בעניין הזה, כדאי שתישאר.

עזמי בשארה: פה?

דוד רותם: לא, אבל ממילא אתה מדבר היום בטלוויזיה של ה"חיזבאללה".

דוד רותם: אז תדאג משם, תדאג לשחרר אותם.

דוד רותם: בואו נדאג שכל מי שיכול לעשות פעולה יעשה את המקסימום, כי זאת חובתו של העם בישראל.

דוד רותם: ובסופו של דבר אנחנו נציגיו של העם בישראל.

דוד רותם: אנחנו מתגאים לומר, רבותי חברי הכנסת, שאנחנו דמוקרטיה.

דוד רותם: מה המשמעות של היות המדינה דמוקרטית?

דוד רותם: האם המשמעות היא שיש רק הפרדת רשויות?

דוד רותם: האם המשמעות היא שיש בית-נבחרים?

דוד רותם: האמת היא שלדמוקרטיה יש משמעות רחבה הרבה יותר.

דוד רותם: אני אומר לכם את האמת, הכנתי חומר – אני חבר כנסת חדש, אני עוד צריך להכין את עצמי לנאומים, אני לא מדבר בקלות.

דוד רותם: אבל כשעליתי אל הדוכן, אחרי שכבר שלושה ימים יש פרומו לישיבה החגיגית הזאת, חשבתי שאולי בהתחלה אומר: רבותי, חבל על הזמן, בואו נוותר על הזמן ונרד.

דוד רותם: אבל משום כבודה של הכנסת ומשום כבודו של העם בישראל, החלטתי לומר את הדברים שיש לי לומר.

דוד רותם: צריך לזכור שהריבון במדינת ישראל הוא העם.

דוד רותם: העם הוא אשר בוחר את הכנסת ואת חברי הכנסת, ולכן הכנסת מהווה את הרצון האמיתי והאותנטי של העם.

דוד רותם: הכנסת, בדרך של חקיקה – כך נהוג בשלטון דמוקרטי – מביעה את רצונו של העם.

דוד רותם: הכנסת איננה מביעה את רצונה שלה, היא מביעה את רצונו של העם.

דוד רותם: אף-על-פי שאיננה הריבון, אלא היא מביעה את דעתו של העם, הכנסת היא הרשות העליונה משלוש הרשויות.

דוד רותם: מי שמנסה לומר שיש שוויון בין הרשויות פוגע בדמוקרטיה.

דוד רותם: הנשיא לשעבר אהרן ברק אמר פעם: כנסת חזקה משמעותה דמוקרטיה חזקה.

דוד רותם: כנסת חלשה משמעותה דמוקרטיה חלשה.

דוד רותם: והנה, כל הדוברים לפני הסבירו לנו כמה הכנסת חלשה, והמשמעות היא שאנחנו אומרים: הדמוקרטיה הישראלית חלשה.

דוד רותם: אני חושב שזה לא נכון.

דוד רותם: אני חושב שבין חברי הכנסת יש אנשים שהם שליחי ציבור אמיתיים.

דוד רותם: אנחנו לא נבחרי הציבור, אנחנו שליחי הציבור.

דוד רותם: כל מי שמרגיש את עצמו שליח ציבור עושה את עבודתו נאמנה, ופועל באמת לטובתו של הציבור ששלח אותו ולטובת הציבור הכללי במדינת ישראל.

דוד רותם: זה תפקידו של חבר הכנסת.

דוד רותם: הכבוד הניתן לכנסת צריך להינתן גם לחברי הכנסת.

דוד רותם: יותר ויותר אנחנו רואים שמשמיצים אותנו, מבזים אותנו, ובעצם לא יודעים באמת מהי עבודתנו.

דוד רותם: גם כאשר חבר כנסת מביע דעה שאיננה אהובה או איננה אהודה על כלל הציבור, או איננה אהודה על כלל חברי הכנסת, צריך להיות מספיק מנומס לשמוע אותו, להבין את דעתו ולכבד את דעתו.

דוד רותם: לא חייבים לקבל את דעתו.

גדעון סער: חבר הכנסת רותם, אנא חתור לסיום.

דוד רותם: אני אחתור.

דוד רותם: רבותי חברי הכנסת, יש נקודה אחת שעלתה לאחרונה ויוצרת מעין פגיעה בכבודה של הכנסת.

דוד רותם: בדמוקרטיה יש ביקורת שיפוטית על חוקי הכנסת, ומותר שתהיה, והכרחי שתהיה.

דוד רותם: השאלה היא מה משמעות הביקורת השיפוטית על חוקי הכנסת.

דוד רותם: האם המשמעות היא שבית-המשפט מבטל את חוקי הכנסת?

דוד רותם: או האם – כמו דעות של פרופסורים מכובדים, גם כאלה שיש להם אג'נדה – בית-המשפט מחזיר את החוק לכנסת?

דוד רותם: שתי הגישות האלה כשרות, וטעות לחשוב שכאשר מבקשים מבית-המשפט להחזיר את החוק לכנסת, כדי שהיא תקבל בו החלטה, יש בכך פגיעה בדמוקרטיה, או שמי שטוען נגד גישה כזאת פוגע בדמוקרטיה במדינת ישראל.

דוד רותם: אבל צריך לזכור, ולהזכיר גם לשופטי בתי-המשפט: אתם, שופטי בתי-המשפט, לא נבחרתם על-ידי העם.

דוד רותם: שופטי בתי-המשפט ממונים בידי ועדה מצומצמת, ואינם משקפים את רצון העם.

גדעון סער: חבר הכנסת רותם, כל הזמן יש לי הרגשה שאתה בתחילתו של הנאום.

דוד רותם: לא, אני כבר גומר.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש ייתן לי עוד דקה אחת, אני עוד לא רגיל לזמנים - - -

גדעון סער: תחשוב שזה זמן שנקצב לך באולמו של בית-המשפט.

צבי הנדל: שם נותנים לו שש שעות.

דוד רותם: אם כך, אדוני היושב-ראש, יש לי הרבה זמן.

דוד רותם: בבתי-המשפט יש הרבה זמן גם לפסקי-הדין וגם לטיעונים.

דוד רותם: שם זה לא לפי השעון.

אפשר להגיש ערעור על החלטת היושב-ראש?

גדעון סער: לא.

דוד רותם: לא, זה לא הנאום הראשון שלי.

דוד רותם: בנאום הראשון מותר.

דוד רותם: גם מי שסבורים שלבתי-המשפט יש סמכות לבטל חוקים של הכנסת – ופה אני רוצה לצטט דברים שאמר השופט ברק, ואני חושב שראוי שבתי-המשפט ילכו עם זה כל הזמן בראש: "בית-המשפט צריך לגלות איפוק שיפוטי - -

גדעון סער: אדוני, תודה רבה.

דוד רותם: - - עליו לבטל חוק של הפרלמנט - - -

גדעון סער: תודה.

דוד רותם: עוד דקה אחת.

גדעון סער: לא, אדוני מתחיל לצטט.

דוד רותם: אני גומר את הציטוט.

גדעון סער: לא, אדוני לא שומע את מה שאני אומר לו, ולכן אני מבהיר לאדוני שאני מנהל את הישיבה.

גדעון סער: אני מודה לך.

גדעון סער: תודה.

דוד רותם: תודה, אדוני.

גדעון סער: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת יצחק לוי מסיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל, ואחריו ידבר חבר הכנסת משה שרוני.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, הדיון הזה הוא דיון חשוב, כי אין ספק שהמצב מחייב שינויים.

יצחק לוי: מצב הכנסת מחייב שינויים, וכולנו מרגישים זאת ורואים זאת.

יצחק לוי: כולנו מצטערים ומתביישים בכך שאנחנו מקבלים אמון משיעור נמוך בקרב העם שלנו, בציבור שלנו.

יצחק לוי: לכן, צריך לעשות שינויים, אך יש לקבוע את יעדי השינויים.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רציתי לקבוע שלושה יעדים: הראשון הוא שיקום אמון הציבור בכנסת; השני הוא חיזוק הביקורת והפיקוח של הכנסת על עבודת הממשלה, והשלישי הוא יעילות העבודה של הכנסת.

יצחק לוי: מבחינתי הסדר של שלושתם ברור.

יצחק לוי: החשוב והדחוף ביותר הוא החזרת אמון הציבור לבית-המחוקקים.

יצחק לוי: ללא אמון הציבור אין לנו כוח.

יצחק לוי: כמה שנעשה וכמה שנפעל, כוחנו בא מהציבור.

יצחק לוי: מדוע אבד האמון?

יצחק לוי: האמון אבד בשנים האחרונות כנראה בעיקר בגלל מה שאנחנו קוראים לו שחיתות – שחיתות פלילית, שחיתות מוסרית.

יצחק לוי: בהלכות תלמוד תורה הרמב"ם אומר: "וכן הרב שאינו הולך בדרך טובה" – הוא לא מדבר על עבירות פליליות; די בכך שהוא אינו הולך בדרך טובה – "אף-על-פי שחכם גדול הוא וכל העם צריכין לו, אין מתלמדין ממנו עד שיחזור למוטב, שנאמר: 'כי שפתי כהן ישמרו דעת ותורה יבקשו מפיהו, כי מלאך ה' צבאות הוא'.

יצחק לוי: אמרו חכמים: 'אם דומה הרב למלאך ה' צבאות – תורה יבקשו מפיהו, ואם לאו – אל יבקשו תורה מפיהו'".

יצחק לוי: יש פה נורמה גבוהה מאוד המחייבת אנשים המשמשים דוגמה ציבורית והמנהיגים את העם.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, הציבור רוצה את בית-המחוקקים נקי.

יצחק לוי: הציבור תמה על כך שבית-המחוקקים אינו עושה שום מאמץ להיות נקי.

יצחק לוי: הוא משאיר את המלאכה ליועץ המשפטי לממשלה ולבתי-המשפט.

יצחק לוי: מה אנחנו עושים כדי להיות נקיים?

יצחק לוי: שום דבר.

יצחק לוי: יש לדייק ולומר שהכנסת עשתה כמה צעדים, אך בעיני, וכנראה גם בעיני הציבור, צעדים אלה אינם מספיקים.

יצחק לוי: הכנסת הסדירה את עניין החסינות באופן שונה מכפי שהיה פעם, והיום קל יותר להסיר את החסינות מחבר הכנסת.

יצחק לוי: הצעות חוק נוספות שנדונות היום בוועדות הכנסת מכוונות להחמיר עם חברי הכנסת שהואשמו בבתי-משפט.

יצחק לוי: יש הצעה מקיפה בנושא האתיקה בכנסת.

יצחק לוי: אבל נראה שזה לא מספיק.

יצחק לוי: ראשית, כי זה לא מחזיר את אמון הציבור; שנית, אנחנו לא רואים בהצעות, בחוקים האלה, תוצאה מסוימת.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, יש להפנים את דברי הרמב"ם שהזכרנו לעיל, ואני רוצה להוסיף על כך את דברי הגמרא במסכת שבת, ובעיקר את דברי רש"י על הגמרא: "אמר רבי יוחנן, כל תלמיד חכם שנמצא רבב על בגדו חייב מיתה".

יצחק לוי: מסביר רש"י, איך זה שכל כך חמור רבב – כתם – על בגדו, שחייב מיתה: "שממאסין עצמן בעיני הבריות, והבריות אומרים אוי להם ללומדי התורה שהם מאוסים ומגונים, ונמצא זה משניא את התורה".

יצחק לוי: זה לא פלילי; זה רק עניין של דעת הציבור.

יצחק לוי: תלמיד חכם שמשניא את התורה חייב מיתה.

יצחק לוי: לא כתוב שצריך שיהיה לו כתב אישום; לא כתוב שצריך שתיגמר החקירה.

יצחק לוי: לא כתוב אפילו שצריכה להיות חקירה.

אצלנו צריך - - -

יצחק לוי: מספיק שהוא משניא את התורה בגלל הרבב שנמצא על בגדו.

יצחק לוי: אני הייתי קורא את רש"י היום: שממאסין עצמן בעיני הבריות, והבריות אומרים, אוי להם למנהיגי הציבור שהם מאוסים ומגונים.

יצחק לוי: זה משניא את הכנסת ואת מוסדות השלטון.

יצחק לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים להחמיר עם עצמנו הרבה יותר מהנורמות הנהוגות בציבור.

יצחק לוי: לאיש ציבור אין חזקת חפות רגילה.

יצחק לוי: שמעתי את דברי ראש הממשלה, ואני חולק עליו.

יצחק לוי: לאיש ציבור אין חזקת חפות רגילה, כי תדמית הכנסת והמדינה מוטלת על כתפיו.

יצחק לוי: אנחנו שונים משאר האזרחים.

יצחק לוי: היה פעם חבר כנסת שאמר, אנחנו אחרים משאר האזרחים, והתכוון לזכויות; אני אומר שאנחנו שונים משאר האזרחים לא רק בזכויות, אלא בעיקר בחובות – כלפי הציבור וכלפי המדינה.

יצחק לוי: אל לנו למשכן את כבוד הבית ואת כבוד המדינה למען מימוש זכותנו הפרטית – זכות החפות.

יצחק לוי: מי שמעוניין בחזקת החפות, שיעזוב את הבית הזה וילך להילחם על חזקת החפות שלו.

יצחק לוי: הנכנס לבית הזה צריך להיכנס בחרדת קודש מפני תדמית המדינה ומהות השליחות הציבורית שהוא לוקח על עצמו.

יצחק לוי: אם לא נקבל על עצמנו נורמות מחמירות יותר מאלה של מי שאינם שליחי הציבור, לא נצליח לתקן את התדמית שלנו.

יצחק לוי: הצעתי היא – אני רוצה להגיע להצעה מעשית – שברגע שמוגש כתב אישום פלילי בעבירה שיש בה – בצדה – מאסר, חבר הכנסת יושעה עד להוכחת חפותו, והבא אחריו יכהן בכנסת עד שאותו חבר הכנסת יזוכה.

יצחק לוי: במקום לעשות חוק נורבגי לשרים, נעשה חוק נורבגי לחברי כנסת שיקבלו כתב אישום.

יצחק לוי: דרך אגב, זה לא סותר.

יצחק לוי: אפשר לעשות את שניהם אם רוצים.

זהו.

תפריד בין הטורים.

יצחק לוי: אני מפריד, אבל אני מדבר על הטכניקה.

יצחק לוי: עם זאת, יישמרו לחבר הכנסת המושעה זכויותיו - השכר והחסינות.

יצחק לוי: יזוכה – יחזור; לא יזוכה – לא יחזור.

יצחק לוי: ולא נעמוד עם כנסת של אנשים שהוגשו נגדם כתבי אישום, והם עסוקים במשפט שלהם, והציבור בא ואומר: איך אותו אחד שיש נגדו כתבי אישום, בא ומצביע על חוקים, או בא וקובע החלטות, וכן הלאה.

ראובן ריבלין: - - -

יצחק לוי: אין כאן פגיעה בחזקת החפות וגם לא פגיעה בדמוקרטיה, כי הבחירות אינן אישיות, אלא מפלגתיות.

יצחק לוי: יש לעשות מעשה חריג כדי להחזיר את האמון.

יצחק לוי: אם אנחנו רוצים להישאר בנורמות הרגילות של המשפט של הציבור, הרי שלא עשינו מאומה.

יצחק לוי: הבית איננו נקי, לצערי הרב, אם כי ייתכן שכל חברי הכנסת יצאו זכאים בדינם; ואני מתפלל ומקווה שכל חברי הכנסת המואשמים היום, או בחקירה וכו', יצאו זכאים בדינם.

יצחק לוי: אבל עבור הכנסת זה לא מספיק, צריך להיות הרבה יותר נקי.

יצחק לוי: אני יודע שעברתי על הזמן, אבל אם תרשה לי עוד כמה מלים על הנושאים האחרים – אנסה לעשות את זה בקיצור רב.

גדעון סער: כמה מלים.

יצחק לוי: עניין הפיקוח.

יצחק לוי: אני רוצה להצטרף להצעות שנאמרו כאן – לדרוש ששר יבוא וידווח, וכן בתחילת כל שנת תקציב.

יצחק לוי: אני חושב שהפיקוח על תקציבי המשרד צריך לעבור במשותף לוועדת הכספים ולוועדה הייעודית.

יצחק לוי: יש כאן דבר משונה: הוועדה מחוקקת וועדת הכספים מתקצבת, וזו לא יודעת מזו.

יצחק לוי: הרבה פעמים יש חוקים שיש להם השלכות תקציביות, ואנחנו מתווכחים עם פקידי האוצר כך וכך וכך, ובצד השני יש העברות תקציביות, וכן הלאה.

יצחק לוי: צריך לעשות איזה חיבור, שאפשר למצוא לו טכניקה – אבל אין לי זמן כרגע להציע אותה - צריך לעשות חיבור בין ועדת הכספים לבין הוועדה הייעודית לגבי כל עניין התקציב של המשרד, גם אישור התקציב וגם העברות ופיקוח.

יצחק לוי: הדבר הנוסף שאני רוצה לומר, אדוני – ואני ממש מקצר בדברי – הוא בעניין הייעול בכנסת, שבעיני הוא העניין השלישי בחשיבותו משלושת הנושאים שציינתי.

יצחק לוי: יש הרבה מאוד הצעות, למשל, להפוך את ההצעה בקריאה ראשונה להצעה סיעתית ולא אישית.

יצחק לוי: אנחנו רואים שכל חברי הכנסת שעולים לדבר כמעט לא מדברים על החוק.

יצחק לוי: עשו סטטיסטיקה על הפרוטוקולים – עולה חוק, וכולם מדברים.

יצחק לוי: ביום שהיה, נניח, האירוע החמור בבית-חאנון, היו פה כמה הצעות חוק בקריאה ראשונה – אף אחד לא דיבר על הצעת החוק, לא על הביטוח הלאומי ולא על זכויות נשים, כולם דיברו על עניין בית-חאנון.

יצחק לוי: אחר כך, כשהיה המשפט של רמון, דיברו על המשפט של רמון.

יצחק לוי: כלומר, אנחנו רואים שזה לא אפקטיבי, והדיון נמשך ונמשך - - -

גדעון סער: חבר הכנסת לוי, יש סעיף בתקנון הכנסת שמאפשר ליושב-ראש לחייב, ולחלופין, להפסיק את הנאום - - -

יצחק לוי: כן, אבל זה לא נעשה.

גדעון סער: זה שלא משתמשים בסעיף – זאת הבעיה - -

יצחק לוי: נכון, אבל זה לא נעשה.

יצחק לוי: אני מציע - - -

גדעון סער: - - אבל יש סעיף שנותן מענה בסיטואציה הזאת.

יצחק לוי: אני יודע, אבל אני אומר: צריך לחייב את זה.

יצחק לוי: חוץ מזה, זה יחייב את הסיעות לגבש עמדה על הצעת החוק.

יצחק לוי: אותו דבר לגבי שאילתות.

יצחק לוי: את השאילתא הרגילה - - -

גדעון סער: חבר הכנסת לוי, אתה חייב לסיים.

יצחק לוי: אני כבר מסיים.

יצחק לוי: אותו דבר לגבי השאילתות.

יצחק לוי: את השאילתא הרגילה יש לבטל.

יצחק לוי: יהיו או דחופות, או ישירות, או בוועדות.

יצחק לוי: מי נמצא פה בשאילתות הרגילות?

יצחק לוי: מי שומע?

יצחק לוי: וחוץ מזה, עונים עליהן אחרי חודש, או אחרי חודש וחצי, או אחרי חודשיים.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, יש בוודאי הרבה מאוד מה לתקן.

יצחק לוי: העליתי הצעות מעטות.

יצחק לוי: אני מקווה שהכנסת השבע-עשרה תאזור עוז ואומץ, בעיקר בנושא הראשון – לנקות את בית-המחוקקים מכל חשד, והיה מחננו טהור.

יצחק לוי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לך.

גדעון סער: חבר הכנסת משה שרוני, יושב-ראש סיעת גיל, יהיה הדובר הבא, ואין לי צל של ספק שהוא יעמוד במסגרת הזמן אשר מוקצית לו, שכן בדרך כלל הוא אף עושה למעלה מכך.

גדעון סער: אחריו ידבר חבר הכנסת דוד טל מסיעת קדימה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: איזה - - - נערכים בכנסת - - -

גדעון סער: האם השתנה שם הסיעה?

דוד טל: לא, אבל כנראה השאיפות השתנו.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת שרוני.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הבריאות, חברי הכנסת, היום, 5 בפברואר 2007, אנו מציינים 58 שנות קיום לכנסת ישראל.

משה שרוני: זהו יום חג.

משה שרוני: ישיבתה הראשונה של האספה המכוננת – שמה של הכנסת בתחילת דרכה – התקיימה בירושלים, בבניין הסוכנות, בט"ו בשבט תש"ט, 14 בפברואר 1949, בחג האילנות.

משה שרוני: אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, את חברי הכנסת ואת עובדי הכנסת ביום חג זה של כנסת ישראל.

משה שרוני: כינוס זה הינו הכינוס הראשון שלי כחבר כנסת מן המניין בבית-המחוקקים במדינת ישראל.

משה שרוני: ביום זה אני מצהיר כי חברי הכנסת השבע-עשרה ימלאו שורה של משימות היסטוריות, כאשר לנגד עיניהם עומדת מטרה עליונה של ביסוס מעמדה של מדינת ישראל בעולם ובקרב תושביה.

משה שרוני: מטרתה של הכנסת ככלל היא לייצג את ההשקפות, את הקבוצות ואת האינטרסים העיקריים בחברה.

משה שרוני: אנו, חברי הכנסת, ממלאים שליחות.

משה שרוני: הציבור במדינת ישראל בחר בנו כדי שנשקול ונחליט על-פי האינטרסים אשר מייצגים את טובת המדינה, ועלינו לבצע משימה זו בדבקות, בנחישות, בתום-לב וללא משוא-פנים.

משה שרוני: הכנסת טומנת בחובה את תפקיד המחנך והמיידע בכך שהיא מספקת לציבור הרחב מידע הן על מדיניות הממשלה הן על המדיניות החלופית אשר מציעה האופוזיציה.

משה שרוני: בעצם כך אנו, חברי הכנסת, תורמים לחינוך הקהל הרחב לראות סוגיות מהיבטים שונים, לגלות סובלנות לדת הזולת ולקבל ריבוי השקפות כדבר טבעי ורצוי.

משה שרוני: הכנסת מציינת היום בחגיגיות 58 שנות עשייה בהליך הדמוקרטי.

משה שרוני: במהלך כל כנסות מדינת ישראל חלו תמורות אשר עיצבו ותרמו לבניית המדינה.

משה שרוני: כך למשל, ב-1949, בכנסת הראשונה, הצטרפה ישראל לאו"ם כחברה; בכנסת השלישית נחקק חוק-יסוד: הכנסת; בכנסת החמישית נחקק חוק-יסוד: נשיא המדינה; בכנסת השישית נחקק חוק-יסוד: הממשלה; בתחילת 1970, הכנסת השביעית, הוכנס לחוק השבות תיקון מס' 2, וזאת בשל הפרעות נגד יהודים בגולה המזדהים עם ישראל; הכנסת הבאה, הכנסת השמינית, היתה אחראית על פעולת החילוץ הנועזת של צה"ל באנטבה; הבחירות לכנסת התשיעית כונו בחירות "המהפך" – אנואר סאדאת ביקר בירושלים, והסכמי קמפ-דייוויד נחתמו; ב-7 ביוני 1981, בכנסת העשירית, התקבלה החלטה להשמיד את הכור האטומי בעירק; חוקי-היסוד, עמוד התווך של מדינת ישראל: חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, חוק-יסוד: חופש העיסוק וחוק-יסוד: הכנסת, נחקקו בכנסת השתים-עשרה.

גדעון סער: לפי דעתי, חוק-יסוד: הכנסת נחקק קודם.

משה שרוני: תבדוק את זה.

משה שרוני: דבר נוסף, ולא פחות חשוב, קרה בכנסת הזאת.

משה שרוני: הבחירות לכנסת היו הראשונות מאז 1969 שנערכו במועד הקבוע, ועד כה הן גם היו האחרונות להתקיים במועד כזה.

משה שרוני: בכנסת השלוש-עשרה היו שינויים חשובים בתחום המדיני, וביניהם החתימה על הסכמי אוסלו והחתימה על הסכם השלום עם ירדן.

משה שרוני: במהלך הכנסת החמש-עשרה הוגש מספר שיא של הצעות חוק פרטיות – 4,236, אשר מתוכן התקבלו 239, לעומת 162 הצעות חוק ממשלתיות ו-39 הצעות חוק של ועדות.

משה שרוני: התנהלות זו הובילה לתיקון חשוב לחוק-יסוד: משק המדינה.

משה שרוני: על-פי התיקון, הצעת חוק פרטית שכרוכה בביצועה הוצאה שנתית של 5 מיליוני שקלים או יותר ואשר איננה נתמכת על-ידי הממשלה, חייבת לעבור בתמיכה של לפחות 50 חברי הכנסת.

משה שרוני: מבין החוקים המשמעותיים שנחקקו על-ידי הכנסת החמש-עשרה, ראוי להזכיר את חוק טל.

משה שרוני: במהלך הכנסת השש-עשרה כיהנה ממשלה אחת, אולם למעשה כיהנו בה שלוש ממשלות.

משה שרוני: למרות הישגיה של הכנסת השש-עשרה בתחום החקיקה, ואף שהתמודדה עם שינויי מדיניות חדים מצד הממשלה בקביעת תוכנית ההתנתקות, המדיניות הכלכלית ומערכת החינוך – לטעמי, היא היתה הכנסת בעלת התדמית הירודה ביותר מאז כינונה של הכנסת הראשונה.

משה שרוני: תיקים פליליים רבים נפתחו לחברי כנסת בגין עבירות, היתה פרשת ההצבעות הכפולות והיו מקרים אחרים שלא מכבדים את בית-המחוקקים.

משה שרוני: רבותי וגבירותי, תפקידה של הממשלה למשול ותפקידו של הפרלמנט לבקר.

משה שרוני: סקירה זאת נעשתה כדי להדגיש בפניכם את תפקידה העצום של הכנסת, בית-המחוקקים של מדינת ישראל, ואף להדגיש את משמעות התפקיד שלנו, חברי הכנסת.

משה שרוני: הכנסת, נוסף על היותה הרשות המחוקקת, ממלאת את תפקידה כרשות מבקרת, מפקחת ומאזנת.

משה שרוני: ממשלתנו צומחת מתוך הכנסת, נהנית מאמון הרוב ואחראית כלפיו.

משה שרוני: הגיע הזמן כי בית זה יפגין כלפי אזרחיו יותר יציבות שלטונית.

משה שרוני: יש צורך ברור למנוע מצב שבו משך הכהונה הממוצע של ממשלה בישראל הוא 23 חודשים.

משה שרוני: צריך למנוע מצב שבו שרים לא מספיקים להיכנס למשרדיהם וכבר מוחלפים בשרים אחרים.

משה שרוני: אנחנו צריכים להבטיח ממשלה יציבה, שתוכל לפעול ארבע שנים מלאות לטובתם ולרווחתם של אזרחי ישראל; ממשלה יציבה, שתוכל להתעלות מעל לשיקולי היום-יום ולקבל החלטות לטווח ארוך, לתקן את העיוות שמביא לכך שהחלטות רבות אינן מבוצעות, להבטיח שהחלטות אכן יבוצעו במלואן.

משה שרוני: הכנסת השבע-עשרה צריכה למצוא את הדרך להחזיר את אמון האזרח במוסדות השלטון והממשל.

משה שרוני: עליה להבטיח יציבות, שיפור המערכת השלטונית ויעילות.

משה שרוני: עליה לייצג נאמנה את אזרחי המדינה.

משה שרוני: בנימה זו אני מאחל לכנסת השבע-עשרה אריכות ימים.

משה שרוני: אמן, אמן, אמן.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת שרוני.

גדעון סער: אכן, כפי שסברתי, חוק-יסוד: הכנסת נחקק קודם, ב-1958.

עזמי בשארה: אתה מדבר על 7א.

גדעון סער: אכן חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק-יסוד: חופש העיסוק חוקקו ב-1992.

גדעון סער: 7א, בהחלט יכול להיות.

גדעון סער: חבר הכנסת דוד טל יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: בבקשה, אדוני.

דוד טל: ידידי היושב-ראש, אישי הכנסת, הצעתה של יושבת-ראש הכנסת לחיזוק מעמדו של בית-הנבחרים היא, לדעתי, מן המובחרות.

דוד טל: אני לא מסכים לכל ההצעות שלה, אני חלוק על חלק מהן, אבל אין ספק, רבותי חברי הכנסת, שהפגיעה הקשה באמון הציבור כלפי מערכת המשפט מביאה עמה בשורה לא נעימה באשר לאמון הציבור בכנסת.

דוד טל: באיזון בין זכויות מתנגשות, חבר הכנסת רובי ריבלין, לעולם רצון העם גובר.

דוד טל: רצון העם לחיזוק מעמדו החוקתי של הריבון, שינוי תדמיתו החוקתית של בית-הנבחרים, מיצוב סמכויותיו כריבון הבא לשקף את רצון העם, רצויים הם וראויים כאחד.

דוד טל: הגבולות החוקתיים של רשויות השלטון גלשו זו למלכותה של זו, וכלל גדול הוא שאין רשות אחת עושה מלאכתה של רשות אחרת.

דוד טל: מאחר שעוד חזון למועד, וכל עוד החוק הנורבגי לא התקבל אצלנו, ההפרדה היא מלאכותית, ואפשר לראות פעמים רבות שהשר המבצע או סגנו הוא בה בעת גם המבקר של עצמו בהיותו חבר הכנסת.

דוד טל: הרצון של האופוזיציונר בכנסת עדיין מובן.

דוד טל: הוא מבקש להחיל את הביקורת בהיותו האוזן ששומעת את האזרח או האוזן שיש לה היגיון פנימי משלה, הבא לידי ביטוי בדברי הביקורת שהוא משמיע על הרשות המבצעת.

דוד טל: עקרון הפרדת הרשויות, כפי שביקש ללמד אותנו הפילוסוף הצרפתי שארל מונטסקיה, יושם במשטרנו בגבולות חופפים של רשויות השלטון.

דוד טל: ולראיה, פסיקותיו של בית-המשפט העליון, המשמיעות את קולו של הריבון שנדם.

דוד טל: ההרכב הקואליציוני, גדול ככל שיהיה, אין בו כדי להפחית כלל וכלל את הפיקוח החוקתי שעל הכנסת לקיים על עבודת הממשלה.

דוד טל: אדוני המזכיר, אתה מפריע לי, ואני כל כך רוצה את האוזן של רובי ריבלין, מפני שכשהוא מהנהן, אני יודע שהוא מסכים אתי, כשזה הפוך, אני יודע שהוא מתנגד לי, ואני רוצה לשכנע אותו.

דוד טל: אני רוצה להתבונן בו.

דוד טל: נהפוך הוא, הפיקוח צריך וחייב להיות כזה שיגשים את רצון העם המתגבר, הכמה לבית-מחוקקים ריבוני במלוא הדרו ובמלוא עוצמתו החוקתית.

דוד טל: הצעותיה המגוונות והמבורכות של יושבת-ראש הכנסת מבליטות את המאפיינים המכוננים של בית-המחוקקים כתיקונו.

דוד טל: יישום חלק – בכל אופן, כפי שאני מבין את זה - מהרפורמה ייתר את הצורך לקרוא לראש הממשלה לכנסת על אפו ועל חמתו באיסוף של חתימות או לקרוא לשר להשיב על עניינים הקשורים בניהול משרדו.

דוד טל: ככה שלי יחימוביץ לא תצטרך לכתת את רגליה ולהחתים 40 חברי כנסת.

דוד טל: זה יהיה דבר מובן מאליו שיש מישהו שאחראי למסור דין-וחשבון לבית הזה.

דוד טל: כל שר ושר, לרבות פקידיהם, ידעו מעתה כי על כל מעשה ומחדל על השר להופיע במועדים קבועים ולהסביר את מניעי החלטתו או ביצועי החלטתו.

דוד טל: אילו היה מעמדו של בית-המחוקקים כפי שצריך היה להיות בעת הזאת, לא היינו נזקקים לציווי נוסף.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, בזמן שנותר לי אני רוצה לגעת בכמה נושאים שהיושבת-ראש - - -

ראובן ריבלין: בפרלמנט הקנדי, גם בפרלמנט הבריטי במידה מסוימת, כל שבוע מתייצבת הממשלה בפני הפרלמנט.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה נשאל שאלה והוא אומר לאחד מהשרים לענות.

ראובן ריבלין: משיבים על כל דבר, בלי להכין קודם.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לגעת בכמה נושאים שאני כן מסכים אתם, בעניין הגבלה בחוק של חקירה פלילית נגד חברי כנסת.

דוד טל: באולם הזה יושב חבר הכנסת שהתנהלה נגדו חקירה כזאת או אחרת.

דוד טל: מה לעשות, היו בחירות וכוננו ממשלה, ואותו חבר כנסת היה ראוי מאוד - אני אומר את זה בכל לב - להיות שר משפטים במדינת ישראל.

דוד טל: רק מה?

דוד טל: החרב מתהפכת מעל ראשו - שאולי, אולי, אולי - אז הוא לא יכול היה להיות שר המשפטים.

דוד טל: למה נמנע את זה ממנו?

דוד טל: יש צורך להגביל את החקירה; יש כתב אישום או אין כתב אישום.

דוד טל: אי-אפשר להשאיר את החרב המתהפכת הזאת לאורך זמן.

דוד טל: אני מכיר חבר כנסת אחר, שכמדומני יותר מקדנציה החרב מתהפכת מעל ראשו.

דוד טל: תארו לעצמכם שהוא צריך להיבחר?

דוד טל: אי-אפשר, זה פרוע, זה לא נורמלי שיחזיקו בדבר כזה כל כך הרבה זמן.

דוד טל: אם אנחנו רוצים לנקות את הכנסת הזאת, שיבדקו חברי כנסת מלמעלה עד למטה, אם חבר כנסת אשם יגישו כתב אישום, אם הוא לא אשם - שירדו ממנו.

דוד טל: אי-אפשר להשאיר את זה בלי הגבלה של זמן.

דוד טל: נושא נוסף, שאני כן מסכים אתו, הוא היישום של קוד האתיקה החדש.

דוד טל: עברתי בין בתריו.

דוד טל: ברמה עקרונית, היום יותר מתמיד, חבר כנסת יודע לומר מה מותר לו ומה אסור לו, זה יותר חד.

דוד טל: לכל אחד מאתנו יש ראייה קצת אחרת, מה שאני אומר שהוא מותר, מישהו אחר יחמיר עם עצמו ויגיד שזה אסור, והפוך.

דוד טל: הקוד האתי הזה בא לשים גבולות, ויותר קל לחבר כנסת לא ליפול.

דוד טל: זה בבחינת לא תשים מכשול בפני עיוור.

דוד טל: דיבר חבר הכנסת שרוני על חוק-יסוד: משק המדינה, הצעות חוק תקציביות.

דוד טל: בניגוד לחבר הכנסת שרוני, אני סבור שסירסנו את עבודת המחוקק.

דוד טל: היום אין לנו כוח בכלל.

גדעון סער: אני רוצה לתת לך קומפלימנט.

גדעון סער: ביום רביעי האחרון ראיתי שאותו תיקון בחוק-יסוד: משק המדינה אינו פוגע כלל ועיקר ביכולתך להעביר הצעות חוק תקציביות.

גדעון סער: אני אומר את זה על מנת לשוות להמשך דבריך נימה יותר מתונה, כי בכל זאת ראינו כאן משהו ביום רביעי האחרון.

דוד טל: זה הצריך מאמץ גדול, ובלי עזרת חברים מהאופוזיציה קשה לי להאמין שהייתי מצליח להעביר את החוק, הגם ששר האוצר הצביע עליו, ראש הממשלה הצביע עליו ועוד שרים כהנה וכהנה.

דוד טל: עם כל זאת, חבר הכנסת סער, אני סבור שיש להחזיר את המכשיר הזה לחבר הכנסת.

דוד טל: נכון שיש בעיות, יש דילמות, וזה לא פשוט.

דוד טל: אני מעביר היום הצעת חוק בעלות של חצי מיליארד, מיליארד או 3 מיליארדים, ומאין יגיע הכסף הזה?

דוד טל: אנשי האוצר, עם כל הכבוד – אנשים נבונים וחכמים – איך הם יעשו סדר בבלגן?

דוד טל: קודם כול, אפשר להחליט שתחולת כל הצעת חוק כזאת שתעבור תהיה רק מהשנה שלאחר מכן, וכך ייוותר לנציגי האוצר די זמן להכניס את הצעת החוק הזאת למסגרת התקציבית.

ראובן ריבלין: לתקצב אותה.

דוד טל: לתקצב אותה, ואז יתקיים מה שצריך להתקיים בפרלמנט – אנחנו צריכים לקבוע את המדיניות שלפיה אם אני מעביר הצעת חוק מסוימת, כמו שהעברנו בשבוע שעבר, והיא עולה, למשל, חצי מיליארד שקל, אני צריך לומר מהיכן יגיע הכסף, ולא להשאיר את זה – לאלוקים פתרונים – שמישהו אחר יחפש את המימון.

דוד טל: אני צריך לומר שחצי מיליארד ש"ח יועברו מכאן, ואני מבקש להעביר אותם לכאן.

דוד טל: כך אני אצליח להביא את גילוי דעת המחוקק לכלל יישום, וכך נמצא שפקידי האוצר יקיימו את המדיניות שהתוו להם חברי הכנסת.

דוד טל: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הדקה הנוספת שאפשרת לי לדבר.

גדעון סער: חבר הכנסת טל, את התיקון שאתה מציע בדבר המקור התקציבי אני מציע לך שלא להחיל כבר על הצעת החוק שלך.

דוד טל: אנחנו נעשה את זה בפעם הבאה.

גדעון סער: אני מודה לאדוני.

גדעון סער: יושבת-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

גדעון סער: אחריה - חברי הכנסת רביץ ואורון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים את יום הולדתה של הכנסת, כנסת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: יום חגה של הכנסת הוא גם יום חגה של המדינה כולה.

רוחמה אברהם-בלילא: הבחירות הראשונות לכנסת, כפי שכבר אמרו חברי – או כפי שהיא נקראה בתחילה, האספה המכוננת – התקיימו ביום כ"ד בשבט תש"ט, 25 בינואר 1949.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבתה הראשונה של האספה המכוננת התקיימה בירושלים בט"ו בשבט תש"ט, 14 בפברואר 1949, חג האילנות.

רוחמה אברהם-בלילא: זהו יום חג בעבורנו, חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת היא לבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הכנסת, המייצגת את הכנסת כולה, עוסקת כל השנה בביצור מעמדה של הכנסת ובהעלאת קרנה בעיני הציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: מאז תחילת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה אפשר למנות הישגים של ממש של ועדת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: עם כניסתי לתפקיד היושב-ראש כינסתי פורום מיוחד של ראשי הוועדות, ובמסגרת זו בין השאר התקבלה החלטה בדבר תיאום מועדי ישיבות הוועדות, כדי שחבר הכנסת יוכל להיות נוכח בכל אחת מישיבות הוועדות שהוא חבר בהן.

רוחמה אברהם-בלילא: החלטה זו הוכיחה את עצמה בחודשים האחרונים, ואני בטוחה שכל חברי הכנסת הבחינו בכך.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו עדים היום לתופעה שבה חברי הכנסת – אומנם לא בצורה מלאה עדיין – נוכחים יותר בישיבות הוועדות.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הכנסת מקיימת ישיבות קבועות בעניין תקנון הכנסת כדי להביא לשיפור ניכר בכל הקשור לכלים הפרלמנטריים העומדים לרשות חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת זו נקבעו תיקונים אשר שיפרו את הכלים הקיימים.

רוחמה אברהם-בלילא: בחודש אוגוסט תיקנה ועדת הכנסת את החלטתה בדבר השאילתות הישירות.

רוחמה אברהם-בלילא: מהות התיקון הזה היא הגדלת מספר השאילתות הישירות שחבר הכנסת רשאי להגיש בכל מושב והקביעה שמותר להגיש שאילתות גם בתקופת פגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: בחודש נובמבר אישרה הכנסת את המלצת הוועדה לתיקון התקנון בעניין התקופה למתן תשובה על שאילתא.

רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת זו קוצר משך הזמן המוקצב לשר להשיב על שאילתא במידה ניכרת, ואפשר לומר שהתיקון הזה חיזק את מוסד השאילתות באופן המתבקש.

רוחמה אברהם-בלילא: הוועדה דנה גם בתיקון תקנון הכנסת בנושא חוק ההסדרים, המשך ישיר לעבודת הוועדה במסגרת חוק ההסדרים האחרון ובעקבות יום העיון המדהים שקיימנו, שנכחו בו מיטב בכירי המשפט ומיטב בכירי הכלכלה, ובהם השופט בדימוס חשין, שר האוצר לשעבר ושר המשפטים לשעבר יעקב נאמן, ועוד רבים אחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין צורך להכביר מלים על פגיעתו של חוק ההסדרים במעמד הכנסת, ביכולת החקיקה של הכנסת ובפיקוח שלה על הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: הביקורת הזאת נשמעה מכל עבר, והגיע הזמן לעשות מעשה שיביא, ולו בהדרגה, לביטול חוק ההסדרים.

רוחמה אברהם-בלילא: הדגשתי שוועדת הכנסת תדון בכל יום שלישי בתיקון התקנון בנושא חוק ההסדרים, ואני מבקשת מכם, חברי חברי הכנסת, לבוא לישיבות אלה ולהביע את דעתכם, משום שחשוב מאוד שאנחנו נקבע את התקנון שיסדיר את כללי המסגרת.

רוחמה אברהם-בלילא: חוק ההסדרים הקרוב, אם יגיע לשולחנה של הכנסת, יגיע מתוך קביעת מסגרת רצינית ואחראית.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק, אירועים מסוימים שהתרחשו בשנים האחרונות הקצינו את ההתייחסות הביקורתית בקרב הציבור ואף בקרב חברי הכנסת עצמם למצב האתיקה של חברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: הגדיל לעשות יושב-ראש הכנסת הקודם, חברי חבר הכנסת ראובן ריבלין, אשר מינה ועדה ציבורית בראשות השופט בדימוס יצחק זמיר.

רוחמה אברהם-בלילא: הוועדה הזאת ישבה על המדוכה במשך שלוש שנים והכינה ספר כללי אתיקה לחברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוכרחה לומר שהיתה לי שיחה בנושא זה עם חבר הכנסת חיים אורון, יושב-ראש ועדת האתיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: מתוקף היותי יושבת-ראש ועדת הכנסת היתה לי הזכות הגדולה להשתתף בחצי השנה האחרונה בוועדת הקוד האתי.

רוחמה אברהם-בלילא: מלה על הקוד האתי החשוב הזה: בהיותי חברת כנסת חדשה, טעיתי טעות אתית כי לא הייתי מודעת לכללי האתיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בטוחה שחברי כנסת חדשים, אם יקבלו לידיהם קובץ כללים שינחה אותם מה מותר ומה אסור להם, וכיצד עליהם להתנהל ולהתנהג, ימעטו לטעות.

רוחמה אברהם-בלילא: מלבד העובדה הזאת בכוונתי להקים ועדה מיוחדת, שתהיה בה נציגות של כל הבית הזה, לפחות נציג מכל סיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: ישיבות הוועדה המיוחדת יתנהלו בראשותי, בפיקוחה ובניהולה של ועדת הכנסת, מתוך שיתוף פעולה מלא עם יושב-ראש ועדת האתיקה, חבר הכנסת חיים אורון, ועם ועדת האתיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: דבר זה יתרום תרומה אדירה למפעל של קבלת הקוד האתי והטמעתו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני בטוחה שההמלצות שתתקבלנה – וחברי הכנסת יקבלו בסופו של דבר את רובן – יוכלו לעשות דבר אחד: לגרום לכך שנצעד צעד אחד גדול קדימה למען השבת אמון הציבור, שאבד לנו, וחלקנו הרווחנו זאת ביושר רב.

רוחמה אברהם-בלילא: לאור המלצת יושבת-ראש הכנסת, שהונחה על שולחנכם, בדבר רפורמה, ובתיאום אתה, אני מתכוונת להניח את כל נושא הרפורמה על שולחן הוועדה המיוחדת הזאת, שתעסוק בכל מה שקשור לנוכחות בישיבות.

גדעון סער: גברתי, אם יש לוועדת הכנסת סמכות, למה צריכה להיות ועדה מיוחדת?

גדעון סער: בין ההצעות לרפורמה יש הצעות לתיקון חוק-יסוד: הכנסת.

גדעון סער: לפי תקנון הכנסת, תיקון חוק-יסוד: הכנסת הוא בסמכות ועדת הכנסת.

גדעון סער: אני מציע לגברתי – כשם שלא הייתי מעלה בדעתי שיושב-ראש ועדה אחרת בבית היה מוותר על זכותו בנושא שתקנון הכנסת קובע כי הוא מסור לוועדתו, לא לעשות זאת במקרה הזה, שדווקא בו מדובר בדברים חשובים ומורכבים, שבחלקם אני מאוד תומך.

גדעון סער: אלה דברים כבדים.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שהדברים הללו, שהונחו על שולחננו לפני כשלושה שבועות, הם דברים כבדים.

גדעון סער: תראי איך חבר הכנסת ליצמן נזעק היום כשרצינו למנות ועדה מיוחדת אשר תדון בתיקון פקודת מס הכנסה.

גדעון סער: זה לא כל כך מצא חן בעיניו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר לאדוני, בעיני זה פחות עניין של אגו, וזה פחות עקרוני בעיני.

ראובן ריבלין: יושבת-ראש ועדת הכנסת התכוונה לוועדה מכינה לקראת הדיון בוועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: ועדת הכנסת תצטרך להצביע.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נדון בכל הסעיפים הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי בדיוק את אשר התכוונתי לומר.

רוחמה אברהם-בלילא: בכל מקרה, אם נחליט בוועדת הכנסת שנקים ועדה בראשות ועדת הכנסת, וכל אחד מחברי הכנסת שיהיה לו מה לתרום – אני מניחה שלרבים מחברי הכנסת יהיה מה לומר בנושא הזה – יוכל לעשות זאת מתוך שיתוף פעולה עם חברי ועדת האתיקה ועם היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה, בהיותך חבר ועדת האתיקה, יודע שאחת לשבוע אתם דנים בסוגיות כאלה ואחרות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם יכולים להביא מהניסיון היומיומי שלכם לוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: יש חברים, כמו חבר הכנסת חיים אורון, שמאוד חשוב בעיני שהם יהיו בהרכב הזה, אך חבר הכנסת אורון אינו חבר ועדת הכנסת, ואני רוצה לכלול אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, המטרה חשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: המטרה היא שאנחנו, חברי הכנסת, נמצא את הדרך לקחת את הקוד האתי הזה ולאמץ אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מצהירה על כך שנאמץ את כולו, אבל את רוב ההמלצות שבו נצליח לאמץ.

רוחמה אברהם-בלילא: בשיתוף פעולה עם ועדת האתיקה הכי נכון יהיה שהכנסת תוכל לומר לציבור: לא רק קיבלנו את ההמלצות, אלא בכוונתנו לבחון את הדרכים להטמיע אותן.

רוחמה אברהם-בלילא: מאוד חשוב בעיני שחברי ועדת האתיקה יהיו חלק בלתי נפרד מהוועדה בכל הקשור לחלק של ההטמעה.

רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת ועדה זו נשקול תיקוני חקיקה, תיקוני תקנון, קביעת נוהלי עבודה וכיוצא בזה, ככל שיידרש.

רוחמה אברהם-בלילא: אני משוכנעת כי שיפור מנגנוני ההטמעה והאכיפה של כללי האתיקה החדשים יביא במישרין לשיפור האמון בנבחרי העם ובמעמדה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, הכנסת איננה רק הרשות המחוקקת של מדינת ישראל; היא גם חלון הראווה של הדמוקרטיה הישראלית.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת שואבת את עוצמתה מהעם.

רוחמה אברהם-בלילא: גם כשהנושאים טעונים עלינו לשמור על מעמדה של הכנסת, שכן מדובר בנפשה של הדמוקרטיה הישראלית.

רוחמה אברהם-בלילא: הרשה לי, אדוני היושב-ראש, לסיים בתחילת ספר תהילים.

רוחמה אברהם-בלילא: לא לחינם נמשלו שם הצדיק והרשע לעולם הצומח: "הרשעים - כמֹץ אשר תדפנו רוח", וישרי הדרך "כעץ שתול על פלגי מים אשר פריו יתן בעתו ועלהו לא יבול וכל אשר יעשה יצליח".

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאחלת לנו, אדוני היושב-ראש, ולשולחינו, כי תתקיים בנו הברכה כי בכל אשר נעשה נצליח.

רוחמה אברהם-בלילא: חג שמח לכנסת ולכל בית ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

גדעון סער: תודה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם.

גדעון סער: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם רביץ מסיעת יהדות התורה.

גדעון סער: אחריו - חבר הכנסת חיים אורון.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, בתחילת דברי, אדוני השר, אבקש לצטט פסקה אחת ממגילת היסוד של בניין הכנסת, שבו אנחנו נמצאים כעת.

אברהם רביץ: שם נאמר כך: "ייבנה הבית הזה ויהיה לברכה ולתהילה בפי כול, בתיתו לעם חוקים ומשפטים צדיקים".

אברהם רביץ: בהמשך כתוב: "כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים".

אברהם רביץ: חברת הכנסת רוחמה אברהם דיברה לפני כמה דקות על עץ שתול על פלגי מים ועל מוץ אשר יעוף ברוח.

אברהם רביץ: אני חושב שנכון כיוונה הפסקה הזאת בכך שהיא מדגישה שיש חוקים ומשפטים צדיקים.

אברהם רביץ: נראה שיש גם כאלה שהם אומנם חוקים, והם אומנם משפטים, אבל אינם צדיקים.

אברהם רביץ: אנחנו חייבים ללמוד שמעצם העובדה שאנחנו מחוקקים חוק לפי כל כללי הדמוקרטיה, לפי כל כללי המשחק, עדיין לא נובע שהחוק צדיק או מוצדק.

אברהם רביץ: צריכה להיות אבן יסוד, תשתית, למערכת החוקים שאנחנו מחוקקים בבית הזה.

אברהם רביץ: לנו, כפי שנאמר בהמשך אותה פסקה, זה פשוט מאוד.

אברהם רביץ: היכן נמצא המבחן אם החוק המדובר שייך למערכת החוקים הצדיקים?

אברהם רביץ: לפי ההמשך, הנאמר באותה פסקה: "כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים".

אברהם רביץ: כל חוק שאנחנו יכולים לראות בו שהוא מושתת על מקורות הקיום שלנו, על ציון, שממנה התורה יוצאת, המה החוקים הצדיקים.

אברהם רביץ: פעמים רבות אנחנו מתפלאים, ובוויכוחים שבינינו מטיחים בפנינו: מה אתה רוצה?

אברהם רביץ: הרי זה חוק שנחקק על-פי כללי הדמוקרטיה, לפי רוב ומיעוט.

אברהם רביץ: אבל עלינו להיזהר: יש חוקים שהם כמוץ ברוח, ויש חוקים שהם באמת כעץ שתול על פלגי מים.

אברהם רביץ: מובטח לנו, חברי חברי הכנסת, שלעולמי עד, למשך כל הדורות – אחד הדברים המופלאים ביותר שמלווים את עם ישראל – אם נתבונן אפשר אפילו להזדעזע מהעוצמה של זה.

אברהם רביץ: יש פסוק בבראשית שאומר: לא יסור שבט מיהודה ומחוקק מבין רגליו עד כי יבוא שילה.

אברהם רביץ: "יבוא שילה" זה סוף הימים; יבוא המשיח.

אברהם רביץ: שילה, מפרש רש"י במקום שבאמת המחוקקים - "מבין רגליו", פירוש הדבר מדור לדור, מדורי דורות, הם לא יסורו.

אברהם רביץ: תמיד יהיו.

אברהם רביץ: תמיד, לאורך כל ההיסטוריה היהודית, מאז מתן תורה עד ימינו שלנו, לא יסור שבט מיהודה.

אברהם רביץ: לפיכך, אני באמת חושב שראוי מאוד – אני יודע לפני מי אני עומד ולפני מי אני מדבר, מיהו השומע ומיהו שאינו מסוגל לשמוע – בכל זאת, כל עם שיכבד את עצמו וייצור לעצמו מערכת חוקים, יחזיר את התשתית הקיומית שלו, שתהיה אבן תשתית לכל מערכת החוקים האחרת.

אברהם רביץ: יש היום שאיפה לרבים מבני עמנו, שלצערנו הם די מנותקים מאותה ציון שממנה יצאה תורה, ובכל זאת מרגישים שחייבים למצוא תשתית לבניין הזה – לכן כל כך הרבה מדברים על הצורך בחוקה לישראל.

אברהם רביץ: יש לנו חוקה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמה דברים המאפיינים את כל בני המין האנושי מאז היות אדם עלי אדמות.

אברהם רביץ: מה הם הדברים שמאפיינים את המין האנושי באשר הוא?

אברהם רביץ: כי בצלם אלוקים ברא את האדם – כל אדם.

אברהם רביץ: זה עוד לפני פילוג העמים, לפני דור ההפלגה.

אברהם רביץ: לפני מתן תורה.

אברהם רביץ: לאדם, כדי שיהיה מותר האדם מן הבהמה, ניתנו חוקים, עוד לפני התורה, ואלה שבע מצוות בני נח.

אברהם רביץ: יש בשבע מצוות בני נח מצוות שמקובלות על כל המין האנושי, כמו לא תרצח, אבר מן החי אפילו - - -

ראובן ריבלין: מצוות אוניברסליות.

אברהם רביץ: מה היא המצווה הראשונה שבה נמדד האדם, או העם, באשר הוא אדם?

אברהם רביץ: קוראים לזה במקורותינו דינים.

אברהם רביץ: הרמב"ם מונה אותם וקורא להם דינים, וגם בתלמוד זה כך.

אברהם רביץ: כל חברה אנושית, כדי לזכות בתואר הכבוד של חברה אנושית, חייבת ליצור מערכת של דינים, של חוקים, של משפט, אשר המה יכוונו את מנהגי החברה האנושית.

אברהם רביץ: דינים זה הדין הראשון, המצווה הראשונה של המין האנושי באשר הוא.

אברהם רביץ: זה יום חגה של הכנסת.

אברהם רביץ: אני רוצה לסיים בכמה ברכות שלום.

אברהם רביץ: ראשית, שנזכה לעשות שלום בינינו ובין שכנינו.

אברהם רביץ: צריך לקוות להפסקת שפיכות הדמים.

אברהם רביץ: לעשות שלום בינינו לבין עצמנו, גם זה חשוב.

אברהם רביץ: לעשות שלום בין הכנסת ובין הממשלה ובין הממשלה ובין הכנסת.

אברהם רביץ: כוונתי לכך שכאשר הכנסת מחוקקת חוקים, שתכבד אותה הממשלה ותקיים את החוקים האלה.

אברהם רביץ: לצערי, מצאנו לאחרונה סטטיסטיקה, ש-80% מהחוקים לא באים כלל לידי יישום.

אברהם רביץ: לבסוף, לעשות שלום בין הכנסת, בין בית-המחוקקים, ובין המערכת המשפטית.

אברהם רביץ: בסופו של דבר יתברר שזו אחת הבעיות הקשות ביותר בחברה שלנו.

אברהם רביץ: אם לא יהיה שלום ולא ידע כל אחד את גבולו ויפלוש האחד לגבולו של הזולת כדי לכופף אותו ולהיות עליון עליו, זה יביא לריב לאורך כל התקופה.

אברהם רביץ: לכן אנחנו מאוד מקווים שנעשה הכול כדי שיהיה שלום בין הכול, ויש לי בצנרת הצעת חוק שתוביל לכך במידה מסוימת.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 109), התשס"ז-2007, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אריה האן: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: מעמדו של בית-המחוקקים במדינת ישראל

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נראה שמה שנשאר מחגיגיות הישיבה זה הכותרת למעלה.

קריאה: והפרחים במליאה.

חיים אורון: אם כך נראית ישיבה חגיגית, איך צריכה להיראות ישיבה רגילה?

חיים אורון: נראה שזה לא מקרה.

חיים אורון: שמענו פה גם מיושבת-ראש הכנסת ובהמשך מחברים נוספים המון הצעות לייעול עבודתה של הכנסת, כאילו שמבחנה של הכנסת הוא במידת יעילותה, כאילו שהציבור אומר "אין לנו אמון בכנסת, משום שאתם לא מספיק יעילים".

חיים אורון: אני מודה, יוצא לי לשמוע ציבור, כמו לכל אחד פה.

חיים אורון: את הטענה הזאת לא שמעתי.

חיים אורון: אבל לעומת זה שמעתי טענה שמאוד נוח לעקוף אותה פה, דרך שאלות אם השאילתות יהיו ככה או החוקים יהיו ככה, ואפילו אם לא יהיה חוק הסדרים.

חיים אורון: ואני לא צריך להגיד לחברים שיושבים במליאה מה דעתי על חוק ההסדרים.

חיים אורון: שמעתי טענה מאוד קשה, שפשוט לא מאמינים לבית הזה.

חיים אורון: ראשית אני רוצה להצהיר באופן הכי מפורש, שאני לא חבר במועדון שקוראים לו "כנסת ישראל".

חיים אורון: אני נבחרתי במסגרת סיעה, גם היא לא בדיוק מועדון, אבל היא הדבר הכי קרוב למועדון שאני מוכן לקבל, ולגביו - שיבדקו אותנו.

חיים אורון: עם חלק מהסיעות בבית הזה אני ביריבות גדולה ואל חלק מהסיעות בבית הזה אני קרוב.

חיים אורון: אבל הפיכת המועדון - פתאום הכול חגיגה.

חיים אורון: המבחן הפשוט שבו נבחנת הכנסת, למשל, הוא מה הקשר בין מה שאתה אומר במערכת הבחירות ובין מה שאתה אומר כשאתה מגיע לפה.

חיים אורון: שום קוד אתי לא יסדיר את זה.

חיים אורון: בשום קוד אתי לא יהיה כתוב שחבר הכנסת צריך להיות נאמן לדבריו.

חיים אורון: כמי שהיה כבר פעמיים יושב-ראש ועדת האתיקה, אני אומר לכם שאין סעיף בתקנון האתיקה, לא בקיים ולא בהצעת זמיר, שאומר לחבר הכנסת:

חיים אורון: דע לך שאם אמרת במערכת הבחירות שאתה חברתי ואתה עכשיו פועל הפוך, יביאו אותך לוועדת האתיקה, כי זו התנהגות שאינה הולמת, או כי אתה פוגע במעמדה של הכנסת.

חיים אורון: חברי הכנסת הנוכחים, אני רוצה לומר לכם שזה הכי פוגע במעמד הכנסת.

חיים אורון: לשיטתי, זה הכי לא אתי, אבל זה לא במבחן של ועדת האתיקה.

חיים אורון: זה יסוד האי-אמונה הגדולה של חלקים בציבור כלפי אנשים שקוראים להם חברי הכנסת, שאומרים דבר אחד ועושים דבר שני.

חיים אורון: אגב, זה המבחן המאוד אלמנטרי בכל מקצוע אחר.

חיים אורון: תארו לכם רופא שאומר דבר אחד ועושה דבר הפוך או עורך-דין או מורה.

יצחק גלנטי: אצל עורך-דין זה מקובל.

חיים אורון: בסדר, אז אני אעזוב עכשיו את העורך-דין.

חיים אורון: על המבחן הזה ככה בקלות עוברים, לא רק במערכת הבחירות, גם פה, בבית הזה.

חיים אורון: המבחן השני – פתאום נכנס לי לפה מבחן החפות.

חיים אורון: סליחה, אני מצהיר בזה שאין לי שום פתק בארנק שאני זכאי.

חיים אורון: לא יצאתי בשום מקום זכאי.

חיים אורון: למיטב ידיעתי, לא חברי יוסי ביילין ולא חברי רובי ריבלין ולא אברהם רביץ, אין להם פתק זכאי.

עזמי בשארה: גם אני.

חיים אורון: סליחה, לא חבר הכנסת ברכה ולא בשארה.

עזמי בשארה: אני אשם תמיד.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: הטענה שאני טוען היא, שהאמירה הזאת היא לא נורמטיבית.

חיים אורון: בעיני איש ציבור נבחן בכך שכאשר הוא פועל, עושה ומדבר, על פניו הציבור מאמין שהוא דובר אמת, עד שהוכח אחרת.

חיים אורון: בתהליך של ההוכחה אחרת, יש גם שלב של מבחן החפות.

חיים אורון: לא כל מי שאמרו עליו שהוא דובר אחרת מייד אשם.

חיים אורון: אבל פה מסתובבים חברי כנסת ואומרים: תשמע, זה לא התגבש לכלל אשמה.

חיים אורון: מה זאת אומרת "זה לא התגבש לכלל אשמה"?

חיים אורון: השאלה הגדולה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא, האם כאשר הציבור רואה אותך, הוא כבר החליט, ואם הוא החליט יותר מדי פעמים על יותר מדי חברי כנסת ועל יותר מדי סיעות, אין לו אמון בבית הזה.

חיים אורון: אני חוזר למשפט הראשון שאמרתי, האמון הוא לא קולקטיבי.

חיים אורון: אני רוצה לטעון טענה נוספת בהקשר זה.

חיים אורון: סליחה שאני קצת מקלקל את החגיגה וקצת שובר את המועדון, אבל חלק מחברי הכנסת וחלק מהסיעות לא רוצים שהמבחן הזה יהיה המבחן של האמון.

חיים אורון: יש פער ענק בין מה שאומרים על הכנסת והמשקל העצום שמייחסים לניקיון הכפיים בשיחות יום שישי ובין איך שמצביעים.

חיים אורון: יכול להיות שמה שאני אומר פה עכשיו יש בו מידה של התרסה כלפי הציבור.

חיים אורון: יש מבחן אמיתי?

חיים אורון: יש שכר להתנהגות נאמנה לעקרונות שלך, ליושר הציבורי שלך, לעבודת הבית?

חיים אורון: יש קשר בין זה ובין איך שחלקים גדולים בציבור מצביעים, ובין איך חלקים גדולים בבית הזה אומרים לציבור: זה לא חשוב?

חיים אורון: כל הספינולוגיה וכל הפרסוניפיקציה של הפוליטיקה, במבחנים האלמנטריים האלה – ושנעשה קודקסים עד מחר, ואני חושב שצריך לקבל בעיקרו את דוח-זמיר, לא את כולו.

חיים אורון: אבל לא שם הבעיה.

חיים אורון: המשבר של הדמוקרטיה הישראלית לא נמצא שם.

חיים אורון: הוא מתחיל, אדוני השר המקשר, בזה שהציבור שואל: לאן אתם מוליכים אותנו?

חיים אורון: מה אתם רוצים מאתנו?

חיים אורון: לא רק במלחמה, מחר בבוקר - לאן כל זה הולך?

חיים אורון: הרובד האתי הוא שלב של הנורמה.

חיים אורון: מה שמשתבש זה הנורמה, לא זאת שמופיעה בקודקס האתי.

חיים אורון: פה, משום מה, כולם משתמשים בביטוי "זה בל ייעשה", או משתמשים בביטוי האנגלי.

חיים אורון: זה אותו דבר שבכל מערכת אחרת אנחנו אומרים זה על זה: זה בכלל תנאי יסוד, זה לא תנאי מצטבר, זה לא חזקת החפות; זה תנאי יסודי לאיש ציבור, זה תנאי יסודי למעמד הכנסת.

חיים אורון: ואני מודה, באופן תמים ציפיתי שעל זה יהיה הדיון.

חיים אורון: הדובר השישי או השביעי הזכיר פה את המלה "שחיתות", עד אז המלה בכלל לא נאמרה.

חיים אורון: כאילו שאנחנו לא טובלים בנושא הזה עד כאן.

חיים אורון: ואני השתמשתי במושג "טובלים" בלשון רבים, כי אף אחד לא יוצא חף מזה.

ראובן ריבלין: במקורות "טובלים" זה כאשר אתה עושה מעשה צדקה.

ראובן ריבלין: טובל ושרץ בידו – השרצים הם הבעיה.

ראובן ריבלין: טובל זה להיטהר.

חיים אורון: אתה רואה שהאסוציאציה שלי הובילה אותך לאן שרציתי, בלי לומר את הפסוק המפורש.

חיים אורון: אני נזהרתי.

חיים אורון: אמרו "חגיגי", אז אני אגיד פה "טובל ושרץ בידו" על מישהו מהדוברים מעל הדוכן?

חיים אורון: היו פה כמה אירועים היום אחרי הצהריים, של "מי שבירך" ו"מי שאמר".

חיים אורון: בכל זאת, חברים יקרים, זה המבחן הכי קשה, והמבחן הזה לא ייעשה בישיבות חגיגיות.

חיים אורון: ולכן טוב שהמערכת החוקית, על כל החלקים שבה, פועלת במלוא העוז, אבל היא לא תפתור את הבעיה.

חיים אורון: וצריך לעשות קוד אתי וצריך להגדיר כמה שאילתות יישאלו ובאילו ימים יעשו את זה ובאילו ימים יעשו משהו אחר.

חיים אורון: מדובר בהתמודדות עם שורש הבעיה של הדמוקרטיה הישראלית, שכנראה היא לא רק ישראלית.

חיים אורון: היא מתחילה מהתערטלות המפלגות מכל מבנה ערכי אידיאולוגי והפיכתן לקבוצת אנשים שמתקבצת כל פעם לקראת בחירות בשביל לקבל הכי הרבה קולות, ואז בהגדרה לא צריך להתחייב לשום דבר, כי אם מתחייבים, איך אפשר כולם להתחייב ביחד?

חיים אורון: ואחר כך יש השלב של הפרסוניפיקציה של הפוליטיקה הישראלית, ואחר כך יש מסרים חזקים מאוד של שניוּת שקיימת בתקשורת, שקיימת בפרלמנט, שקיימת בציבור: דיבור חריף מאוד נגד השחיתות, ואין שום קשר בין הדיבור הזה ובין ההתנהגות, שרק אם היא תיקשר, תהיה לה השפעה בבית הזה.

חיים אורון: ככל שהסיעות ידעו שעל התנהגות בלתי הולמת והתנהגות מושחתת ורשימה שיש בה אנשים שיש נגדם כתבי אישום, גם חקירות, לא ישלמו בקלפי - לא תהיה שום בעיה, הכול יעבור; אבל ברגע שהשוט הזה יתחיל לפעול, יתחילו להשתנות דברים.

חיים אורון: אם קלטתם נימה של פסימיות בדברים שלי ופחות חגיגיות מאשר בכותרת, לא טעיתם בפירוש של מה שאמרתי.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, זה יום חגיגי לציון יום הולדתה של הכנסת כבית-המחוקקים, כבמה פוליטית, מקום שידע אירועים רבים, מהם שנחרתו בזיכרון כלל אזרחי המדינה, ערבים ויהודים, אירועים מעוררי גאווה לכולם, ואירועים מביישים שעלינו לפעול לסלקם מהזיכרון ולהזכיר את האירועים הטובים.

עבאס זכור: היום החגיגי הזה אומר לנו לחזור אחורה 58 שנים, לזכור את הראשונים, את המייסדים, שחלק גדול מהם לא נמצא היום, לא בינינו ולא בכנסת, וחלק גדול לא בחיים.

עבאס זכור: מה שנשאר מהאנשים האלה הוא המעשים שהם עשו.

עבאס זכור: הם עשו למען האדם, למען האזרח, למען השלום, למען הביטחון האמיתי לכל אזרח במדינה וגם באזור.

עבאס זכור: זה מזכיר לי סיפור מוכר בעולם האסלאמי, שבו מדובר על אחד הח'ליפים, הארון אל-רשיד, מהגדולים ששלטו בעולם האסלאמי, שדיבר גם עם העננים ואמר: תקשיבו איפה שאתם רוצים, אני ארוויח מזה.

עבאס זכור: כמה שהתרחב העולם האסלאמי בזמנו.

עבאס זכור: באחד הימים נכנס אליו אחד המאמינים הגדולים והח'ליף אמר לו: תגיד לי דברים שיחזקו אותי, שאני אשאר בשלטון, אז אמר לו בערבית: לו דאמת לע'ירכ מא וסלת אליכ - אם השלטון היה נשאר אצל קודמך, הוא לא היה מגיע אליך.

עבאס זכור: אני אומר: אם הראשונים והמייסדים עוד היו שולטים ונבחרים, אז היום לא היינו יושבים במקום הזה.

עבאס זכור: וגם אנחנו לא נישאר; אחרים, שהאזרחים יבחרו בהם, יבואו אחרינו, והם יהיו הנבחרים.

עבאס זכור: הם ישבו בבית הזה או בכל מקום של נבחרים בכל העולם.

עבאס זכור: זה אומר שצריך לעשות הרבה ולחשוב הרבה על הדברים הטובים, כי הדברים הטובים הם שנשארים, ולעשות את כל המאמץ להביא כנבחרים את השלום האמיתי לאזרחים שבחרו בנו.

עבאס זכור: שנעשה הכול למען האזרח, כל אזרח, במדינה וגם באזור.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, מכובדי, בית זה יבורך ויתברך אם יפעל למען כל אזרחי המדינה, למען שלומם, רווחתם ועתידם, ויעשה למען כינון שלום אמת ושלום צודק, למען כבוד האדם כאדם וללא הבדל של גזע, דת ומין.

עבאס זכור: אל לנו, כחברי כנסת ונציגי הציבור, להתעלם מ-20% מאזרחי המדינה הערבים, אשר סבלם הולך ומחריף ואין רואים תקווה לשינוי לטובה, והפערים בכל התחומים הולכים ומתרחבים ונעשים בלתי אנושיים.

עבאס זכור: אני דואג מאוד כשאני שומע בכנס הרצלייה מאחד הגדולים במדינת ישראל שהוא רואה בערביי מדינת ישראל שהם סכנה יותר גדולה מהאיום האירני.

עבאס זכור: עד מתי נשמע את הדברים האלה?

עבאס זכור: מה הסכנה?

עבאס זכור: איזו סכנה אנחנו כערבים מביאים למדינת ישראל?

עבאס זכור: מספיק לשמוע את הדברים האלה.

עבאס זכור: הגיע הזמן להתייחס אלינו כאל אזרחים ושנקבל את כל הזכויות שמגיעות לנו.

עבאס זכור: ביום החגיגי הזה חשוב מאוד לזכור את העם הפלסטיני, המתגעגע למדינה פלסטינית עצמאית ומתגעגע לפרלמנט משלו, כמו שיש לאחרים.

עבאס זכור: אנחנו כאן חוגגים, וחברי פרלמנט ושרים מהצד הפלסטיני - כשליש מהם - יושבים בכלא.

עבאס זכור: עלינו לחשוב שגם לאחרים מגיע לחיות, לאפשר להם כנבחרי ציבור לחגוג בפרלמנט שלהם ולעשות הכול למען האזרח שבחר בהם ולמען החיים ולמען כל אדם בכל העולם.

עבאס זכור: נקודה אחרונה: בביקורנו, כמה מחברי הכנסת הערבים, בירדן - אתמול חזרנו מירדן, ישבנו עם כבוד המלך הירדני ועם אחראים אחרים בירדן.

עבאס זכור: שמענו מהמלך וגם מהעם בירדן כמה חשוב לירדנים השקט, הביטחון והשלום בישראל.

עבאס זכור: חשוב להם מאוד.

עבאס זכור: אני חושב שגם מגיע שאנחנו כאן נחשוב על השקט והשלום לצד האחר, ובמיוחד לצד הפלסטיני.

עבאס זכור: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, עיקר דברי לא ייגע בדרכים לניהול הבית אלא במהויות, כמובן עם זיקה כלשהי לנושא.

מוחמד ברכה: הכנסת היא בית הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: את חגה של הכנסת צריך לבטא במחויבות לדמוקרטיה ובמאמץ לריפויה מחולשותיה ומתחלואיה.

מוחמד ברכה: הדמוקרטיה הישראלית בקריסה.

מוחמד ברכה: המשבריות הכרונית שמאפיינת אותה הגיעה לשלב שבו היא מאיימת על עצם קיומה.

מוחמד ברכה: פנים וביטויים רבים למשבר.

מוחמד ברכה: היות שהדמוקרטיה הישראלית שברירית, טכנית במהותה, חסרת מהויות, אתוס ומסורת עמוקה, היא למעשה נאבקת על חייה.

מוחמד ברכה: שיעור ההצבעה היורד בהתמדה הוא ביטוי מובהק למעמדה הקשה של הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: סירוב במפגיע של הרבה אנשים ראויים ואיכותיים, מכל תחומי החיים ומכל קצוות הקשת, להיכנס לזירה הפוליטית, הוא ביטוי ועדות נוספת לירידת קרנה של הפוליטיקה ולהחלשת הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, קו פרשת המים של הדמוקרטיה הישראלית והדבר שמסכן אותה יותר מכול ואוכל בה כל חלקה טובה עובר בכיבוש שהחל ב-1967 ונמשך כבר ארבעה עשורים.

מוחמד ברכה: קולוניאליזם יומיומי לא יכול לדור לצדה של דמוקרטיה.

מוחמד ברכה: ערכיה נשחתים - בתי"ו ובטי"ת – על-ידו.

מוחמד ברכה: חברה שמושלת בכוח על זולתה אינה יכולה לקיים דמוקרטיה ממשית בתוכה.

מוחמד ברכה: זאת שניות שאינה עובדת.

מוחמד ברכה: אין דמוקרט בביתו וכובש בצאתו.

מוחמד ברכה: הכפילות הזאת, סופה שמערכת ערכים אחת מאפילה על רעותה.

מוחמד ברכה: זה הרי לא מקרה שהדמוקרטיה הישראלית מקרטעת.

מוחמד ברכה: הכנסת בהווייתה ובאורחותיה, ברוחה ובדינמיקה היומיומית שמתרחשת בה - בכל אלה היא מבטאת דמוקרטיה ותרבות של שיח, בירור וליבון.

מוחמד ברכה: אולם הכנסת איננה חיה בחלל ריק, והאטמוספירה מקישה עליה ומשתקפת בה.

מוחמד ברכה: לא די שיתקיים בכנסת תהליך של דמוקרטיה פורמלית.

מוחמד ברכה: בלי עצירת הכרסום בזכויות החברתיות וללא חקיקה חברתית שתוביל לצדק חברתי - שהוא-הוא הביטוי של הקיום האנושי בכבוד והביטוי של הקיום הבסיסי של דמוקרטיה - הדמוקרטיה הזאת תישאר פורמלית.

מוחמד ברכה: בלי עצירת החקיקה הגזענית, חקיקת ההדרה והדה-לגיטימציה, הפגיעה האנושה בערכי השוויון שחוגגים בכנסת הזאת וגם בזאת שלפניה; ללא חקיקה שוויונית אוניברסלית, שהיא המהות הבסיסית של דמוקרטיה בתפארתה, הדמוקרטיה תהיה שקרית.

מוחמד ברכה: בלי חוקה דמוקרטית ושוויונית, הדמוקרטיה תהיה חירשת-אילמת.

מוחמד ברכה: לא חוקה בהסכמה רחבה ולא בהסכמה צרה.

מוחמד ברכה: הרי חוקה בהסכמה של 80% היא חוקה בהסכמה רחבה.

מוחמד ברכה: אבל זו חוקה שקשובה ל-80% ואטומה ל-20%.

מוחמד ברכה: זו חוקה שנעדרת ממנה התכלית העיקרית של חוקה - השמירה על זכויות יסוד שאינן כפופות לרודנות הרוב.

מוחמד ברכה: הרי לא החזק הוא שזקוק לסעד החוקה.

מוחמד ברכה: ובכל זאת, למה אנחנו כאן?

מוחמד ברכה: דווקא משום שאנו חושבים ותובעים שהשינוי יהיה מתוך הבית הזה, מתוך המנדט של העם, שלדעתי אינו מיטיב לעתים לבחור, אבל זה מה שהוא בוחר.

מוחמד ברכה: למה אנחנו כאן?

מוחמד ברכה: כי האלטרנטיבה לייצוג היחסי-הדמוקרטי היא מצעדי רחוב יהירים שרומסים את כל מה שנקרה בדרך.

מוחמד ברכה: ובכל זאת, רבותי, דאגה נוספת: השחיתות הפושה בכל חלקה, ההידרדרות המוסרית, מייאשות את העם מהדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: חיסול השחיתות הציבורית הוא מערכה למען תקניות ציבורית, אבל גם יעד דמוקרטי מהמעלה הראשונה.

מוחמד ברכה: יחסי קואליציה-אופוזיציה חשובים לעבודת הכנסת, אבל לא פחות חשוב הוא שהכנסת תימנע מלתפקד כחותמת גומי קואליציונית - וכאן אני מצטרף כמובן לדבריו של חבר הכנסת אורון.

מוחמד ברכה: הכנסת צריכה להיות רלוונטית לא רק בעיני המיינסטרים החברתי והפוליטי.

מוחמד ברכה: נושא לדיון אשר מוגש רק על-ידי חברות כנסת או רק על-ידי חברי כנסת חרדים או רק על-ידי חברי כנסת ערבים או תושבי עיירות פיתוח הוא נושא ראוי שהכנסת תדון בו.

מוחמד ברכה: הוא נושא שראוי שיהיה חלק מסדר-יומה של הכנסת.

מוחמד ברכה: כי הוא לא רק נושא סקטוריאלי אלא נושא שבלעדיו הפאזל אינו שלם.

מוחמד ברכה: בלא חברה דמוקרטית, אדוני היושב-ראש, גם הכנסת תתקשה לשמור על דיוקנה הדמוקרטי.

מוחמד ברכה: בתוך המציאות האלימה והמדממת הזאת, מייצגת הכנסת את שרידותה, לפי שעה, של הדמוקרטיה הישראלית.

מוחמד ברכה: הבית הזה הוא בבחינת בועה דמוקרטית בתוך מרחב שהדמוקרטיה וערכיה מסתלקים ממנו.

מוחמד ברכה: מבחינה זאת, הבית הזה סובל מדפציט לא מוצדק בדימוי הציבורי.

מוחמד ברכה: קרנה הציבורית של הכנסת נמוכה, אבל אין בה כדי לשקף את פניה והעבודה רבת-התחומים שנעשית בה.

מוחמד ברכה: הדרך לשמירת הבית הזה ושיפוצו עוברת בשיקום הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: חג שמח לכל החוגגים.

מוחמד ברכה: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שחלק גדול מהדברים שרציתי להגיד נאמר ואני לא רוצה לחזור עליו, כולל בעניין של הרגשת החגיגיות הדביקה.

עזמי בשארה: אני לא נגד חגיגיות - על העניין של קומזיץ כזה; אנחנו כולנו יושבים בין החבר'ה, וכאילו צריך לשמור על המשותף.

עזמי בשארה: חלקנו באים לכאן כדי להיאבק בחלק אחר, בדעותיו ובאידיאולוגיה שהוא מייצג.

עזמי בשארה: נשלחתי גם על-ידי הציבור כדי להיאבק בחלק מהאנשים בבית הזה, בדעותיהם ובאידיאולוגיות שלהם.

עזמי בשארה: גם חלק ממי שיושב כאן צריך שלא לשכוח מה זה פרלמנט בכלל; פרלמנט הוא מקום למאבק בין דעות.

עזמי בשארה: לא מין מקום אינטימי שכולנו פה נחגוג פתאום את הלאומיות הדביקה הזאת, המיוחדת מאוד, שאפילו מושג הריבון לא ברור לי כאן.

עזמי בשארה: בדרך כלל אומרים "אנחנו הריבון".

עזמי בשארה: בדמוקרטיות הפרלמנט הוא לא הריבון אלא העם, והפרלמנט כמייצג של העם יכול לסמל את הריבוניות או לייצג את הריבוניות.

עזמי בשארה: זה הדבר הכי קרוב לריבוניות במשטרים דמוקרטים, כיוון שהוא נבחר על-ידי העם.

עזמי בשארה: העם הוא הריבון, אבל בישראל לא ברור מה זה העם.

עזמי בשארה: כשאנחנו אומרים "עם ישראל" אנחנו לא מתכוונים לציבור הבוחרים.

עזמי בשארה: כשבישראל אומרים "עם ישראל" לא מתכוונים לציבור הבוחרים, מתכוונים להרבה אנשים שאינם בישראל, אינם בוחרים ואפילו אינם אזרחים.

ראובן ריבלין: יש כאלה שמבחינים בין עם אזרחי ובין עם - - -

עזמי בשארה: הלוואי.

עזמי בשארה: זה אחד המאוויים שלי – שיבחינו בין עם אזרחי ובין תרבות, בין לאומיות, בין אתניות.

עזמי בשארה: הלוואי.

עזמי בשארה: אני אפילו קורא לאומה האזרחית מול לאומיות; זה אחד המושגים שפיתחתי בוויכוחים מסוימים, אפילו יש מאמרים שלי בעברית בנושא הזה.

עזמי בשארה: מה שאני רוצה להגיד הוא, שזה אחד המקורות להרבה מהסתירות בבית הזה, בין דתיות לחילוניות, בין ערבים ליהודים, ובין אידיאולוגיה ציונית לאחרת בבית הזה.

עזמי בשארה: זה אחד המקורות שלה.

עזמי בשארה: לא ברור מה מושג העם וציבור הבוחרים הדרוש כדי שנסכים בינינו מה הבית הזה מייצג ואיזה דבר משותף הוא מייצג.

עזמי בשארה: אמרתי את הדברים האלה, ואני רוצה להוסיף ולהגיד שאני לא יכול לעמוד פה ולהגיד "חג שמח" בחגיגיות, אף שנאמתי פעם בכנסים לציון ייסודה של הכנסת, כשהם היו קצת יותר מצומצמים, ודיברו חמישה או שישה נואמים בכנס, ולדעתי הכנסים האלה היו מוצלחים יותר מאלה שבהם כל הסיעות מדברות – ובכל זאת, זאת ישיבה חגיגית וצריך לעשות את זה.

עזמי בשארה: אבל עניין החגיגיות, ההקמה, האבות המייסדים – אתם יודעים שיש לי נרטיב הפוך על ההיסטוריה של המקום הזה, אבל בכל זאת, חוץ מהמאבק בינינו על ההיסטוריה ועל האידיאולוגיה – ויש הרבה יהודים שאני שותף לחלק מדעותיהם – חוץ מכל זה יש גם פשרות שאנחנו עושים יחד כדי לחיות בבית הזה.

עזמי בשארה: קוראים להן "כללי המשחק".

עזמי בשארה: צריך גם להבין שהפשרות שאנחנו עושים הן לא פשרות שצד אחד עושה מול השני, אלא שני הצדדים עושים זה מול זה.

עזמי בשארה: כל מושג האזרחות, במקרה זה, הוא פשרה אחת גדולה; כאשר אנחנו נמצאים פה – אני צריך לעבור על כמה מהאמונות שלי כדי להיות פה בכלל.

עזמי בשארה: יש כמה אנשים שצריכים להבין שלא רק הם סובלים אותי, אלא גם אני סובל אותם, ואני לא מדבר עכשיו כעזמי בשארה, אלא כנציג של ציבור שיש לו היסטוריה מסוימת, והבית הזה, כהיסטוריה, נבנה על חורבותיה של ההיסטוריה ההיא, ואני צריך לעשות כמה פשרות כדי להיות פה.

עזמי בשארה: פלסטיני, כדי להיות בכנסת של ישראל, עושה פשרות.

עזמי בשארה: זה לא רק שהכנסת מקבלת אותו.

עזמי בשארה: בלי להבין את זה לא נוכל אפילו להתווכח בסבלנות זה עם זה.

עזמי בשארה: בעניין כללי המשחק, אף שאני שותף לגמרי לעניין היעילות שחיים אורון דיבר עליו - אני לא חושב שהעניין הוא יעילות.

עזמי בשארה: זה גם לא אקזקוטיבה, זה לא מקום ביצועי; צריך לתת מקום גם לדיונים שנראים לא יעילים.

עזמי בשארה: בנקודה אחת אתמקד, אדוני היושב-ראש.

עזמי בשארה: יש הרבה דברים שנאמרו ואני מסכים להם.

עזמי בשארה: הנקודה היא שעקב זרמים אידיאולוגיים מסוימים, במיוחד בשני העשורים האחרונים, הבית והשיח בו מתוכנתים כאילו הפרדת הרשויות היא מול הרשות השיפוטית.

עזמי בשארה: אני חושב שבמשטר פרלמנטרי הדאגה צריכה להיות שהבית ישמור על עצמו לעומת הממשלה, לא לעומת הרשות השיפוטית.

עזמי בשארה: בדיוק מכיוון שהמשטר הוא פרלמנטרי, ולא נשיאותי, ואין בחוקי-היסוד מה שישמור על הרשות המחוקקת מול הרשות המבצעת.

עזמי בשארה: אני חושב שזה מה שצריך להעסיק אותנו בבית הזה יותר מכל דבר אחר.

עזמי בשארה: במשטר פרלמנטרי צריכים להיות מתחים בין הרשות המבצעת ובין הרשות השיפוטית; למה צריכים להיות מתחים בין הרשות השופטת ובין הרשות המחוקקת?

עזמי בשארה: הרי הם בסופו של דבר שופטים לפי החוקים שאנחנו מחוקקים, וכלולים בזה ערכי היסוד, שלפעמים אנחנו צריכים שמישהו יזכיר לנו שאנחנו צריכים לשמור עליהם, ולא לפי רוב שרירותי או מזג מסוים, בפרט משום שאנחנו יודעים איך רוב נוצר בבית הזה, ומה הקשר בין הרוב בבית הזה, שהוא אוטומטי לפעמים, ובין אמצעי התקשורת, ובין הממשלה, ובין המזג הציבורי, שאסור לסמוך עליו בשום דמוקרטיה.

עזמי בשארה: יש כמה יסודות לדמוקרטיה; דמוקרטיה היא לא שלטון הרוב.

עזמי בשארה: היא גם לא שלטון הרוב מתוך שמירה על זכויות המיעוטים וכל השטויות האלה.

עזמי בשארה: דמוקרטיה היא שלטון הרוב לפי עקרונות הדמוקרטיה.

עזמי בשארה: אם הרוב כפוף לעקרונות הדמוקרטיה – זה שלטון דמוקרטי.

עזמי בשארה: לדמוקרטיה יש עקרונות יסוד, שלפיהם הרוב שולט, ואז הוא רוב דמוקרטי.

עזמי בשארה: אם הוא שולט שלא לפי עקרונות דמוקרטיים הוא לא רוב דמוקרטי.

עזמי בשארה: הוא רוב, אבל לא רוב דמוקרטי.

עזמי בשארה: אז יש דבר שנקרא ערכי הדמוקרטיה, ומישהו צריך להיות אמון עליהם; מישהו צריך להזכיר לנו אותם.

עזמי בשארה: איפה המתח?

עזמי בשארה: לדעתי במשטר פרלמנטרי אין לנו שיניים מול הממשלה.

עזמי בשארה: אני מצטער.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים איך ההצבעות מתנהלות פה, ולא היעילות חשובה, חשוב העיקרון.

עזמי בשארה: אין לנו הכלים לתחקר פקיד בכיר כשממנים אותו, ואילו היו לנו, לדעתי זה היה מאוד עוזר במאבק בכל מיני מינויים בממשלה.

עזמי בשארה: אם היינו יכולים, כמו בקונגרס האמריקני, להזמין לוועדה מנכ"ל או ראש מנגנון ביטחון, ולתחקר אותו, מול הציבור, על עברו, על מה שהוא עושה, למה הוא מונה ומה הקשר הפוליטי בינו ובין מי שמינה אותו, היינו חוסכים הרבה.

עזמי בשארה: אבל אין לנו השיניים האלה.

עזמי בשארה: אין לנו השיניים שיש לקונגרס במשטר נשיאותי.

עזמי בשארה: אנחנו כל כך שלובים בממשלה וברוב הקואליציוני – היה בכנסת הקודמת חבר כנסת שבקושי נאם נאום אחד, אבל היה לו כוח בגלל קרבתו לממשלה ולקואליציה, במקרה ההוא קרבה של ממש, כלומר kinship אמיתי.

עזמי בשארה: הוא כמעט שלא נאם כאן, אבל כולם היו סביבו.

עזמי בשארה: אני לא הייתי סביבו.

עזמי בשארה: אני אומר, חברי הכנסת, פה הכבוד של הפרלמנט; לא נאם, לא עשה, לא יזם ולא כלום, כי הכוח והשרירות – פה נכנס העניין של הנורמות, ואין לנו כלים, וצריך לדאוג לזה.

עזמי בשארה: דבר נוסף: מה קורה לחבר הכנסת שלא יודע לעשות קומבינות, לא יודע להתיידד, אין לו תרבות העולם השלישי ולא יודע לחבק ולהסתחבק - מה קורה לו בבית הזה?

עזמי בשארה: חשבתם על זה?

עזמי בשארה: מול תרבות פוליטית שמידרדרת, הכלי היחיד – אנחנו לא יכולים להפוך פה את התרבות הפוליטית; זאת נורמה, אי-אפשר להילחם בזה בחוקים, אבל כמה שיותר פורמליזם במקרים האלה, כמה שיותר דברים מסודרים, שהולכים עליהם באדיקות, כדי שלא יסדרו כל הזמן אנשים כמונו, שלא יודעים להיכנס למזכיר הזה ולמזכיר ההוא.

עזמי בשארה: כמה שיותר פורמליזם ואדיקות, כדי שלא יהיו קומבינות.

עזמי בשארה: אם מדברים על עבודה ועל כלים, מול תרבות פוליטית שצריך שנים בשביל ליצור אותה, צריך גם פורמליזם.

עזמי בשארה: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נעתרתי לבקשתו של חבר הכנסת מנחם בן-ששון, הוא רוצה לומר כמה מלים.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מן הדין שאת הברכות יביאו לא רק ותיקי הבית, לא רק המנוסים, לא רק אלה שיודעים לשאוב ניסיון מריר, לא רק אלה שיודעים לעלוב, לצלוף, לא רק אלה שעושים חשבון עם עצמם בשנאה, ברוגז, בחוסר נחת, אלא גם מי שמתוודע לכנסת מנקודת המבט האחרת, האזרחית; מי שקודם היה בעולם של לימודים, של הוראה, של חינוך.

מנחם בן-ששון: שייאמרו הדברים ביום חגה של הכנסת דווקא מעל הדוכן, אם כי, כמו שאמרתי, לפי סדר הדוברים אולי לא ניתן לראשונים ולצעירים מקום לומר את דבריהם בהרחבה.

מנחם בן-ששון: רבותי חברי הכנסת, אלו הנוכחים ואלו שישמעו את הדברים ויקראו אותם, מה שמוצא אדם שהגיע זה מקרוב, ולא מתוך שמן זית, ולא מתוך הסתחבקות הדדית, ולא מתוך שכחת הקשיים, הוא העוצמה החברתית, הניסיון הפרלמנטרי, האחריות הציבורית, היכולת להוציא דברים מהכוח אל הפועל, אמנות הפשרה, הידע להאזין - אלו דברים שהבית מתברך בהם, והציבור אינו מודע לכך מספיק.

מנחם בן-ששון: אלו דברים שלא הכרתי קודם שהייתי כאן, אבל מיום שזכיתי לשבת בקרבכם – אלו שנמצאים ואלו שאינם – אני עומד משתאה הרבה פעמים, לא על מה שיש כאן, אלא בראותי עד כמה ממעטים להכיר בנו, ועד לפני תשעה חודשים – בכם.

מנחם בן-ששון: זהו ט"ו שבט, זהו חג של אילנות, זה יום שבו אומרים את הברכה כך: מה נברך אותך, אילן?

מנחם בן-ששון: הרי פירות נאים יש לך, הרי יכולת להפרות יש בך; הרי מסורת של עבודה יש בכם, חברי.

מנחם בן-ששון: אני מאחל לעצמנו רק דבר אחד, שעוד אנשים יתוודעו אל הטוב הזה, כי הם נהנים ממנו הרבה בלי לדעת מה מסתתר מאחוריו.

מנחם בן-ששון: אלו אינם דברים תמימים, אלו דברים שיכולים להיאמר דווקא על-ידי מישהו חדש בבית.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, תודה על שנתת לי את הזמן.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון על סיום מכובד ליום חגיגי זה.

עזמי בשארה: התרבות הפוליטית בכנסת מעל הממוצע ברחוב, בהרבה.

עזמי בשארה: זה נכון.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח בשבט התשס"ז, 6 בפברואר 2007, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.