ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה התשעים-ושבע של הכנסת השבע-עשרה, 2007-02-13 00:00

יצחק זיו: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, כ"ה בשבט התשס"ז, 13 בפברואר שנת 2007.

יצחק זיו: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2007, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אריה האן: תודה רבה.

רן כהן: הצעת חוק טובה.

יצחק זיו: חברי הכנסת, הסעיף על סדר-היום: נאומים בני דקה.

יצחק זיו: אפשר להירשם.

מוחמד ברכה: צריך להפעיל את ההצבעה.

יצחק זיו: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יעקב כהן מיהדות התורה.

יצחק זיו: בבקשה.

יצחק זיו: אחריו - חבר הכנסת דב חנין.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להתייחס לשערורייה השבוע הקשורה לבנייה ליד הר-הבית.

יעקב כהן: אני חושב שכל הגורמים ראו – אין החי יכול להכחיש את החי – אלה דברים שרואים, העבודות והמקום שבו הן נעשות.

יעקב כהן: כולם רואים שזה לא נעשה בהר-הבית, אלא סמוך לו, וזה גשר שהיה כל הזמן.

יעקב כהן: המצב שקיים לא יכול להימשך, כמובן.

יעקב כהן: יש סכנת התמוטטות של כל הגשר הזה, וחייבים לגמור את העבודות במהרה.

יעקב כהן: אני קורא לחברי הכנסת הערבים להתאחד ולא לעשות סערה בכוס מים; להשקיט את הרוחות, לא לתת לקיצונים לעשות מהומות, אלא לשבת ולראות איך אפשר לגמור את זה.

יעקב כהן: לא נעשו כאן דברים חדשים, ואלה בסך הכול קיצונים שרוצים לתפוס טרמפ על המצב הזה וללבות את האש.

יעקב כהן: הבה נתאחד כולנו, נשקיט את המצב, ואני קורא לראש הממשלה לדאוג לכך שהעבודה תיגמר במהרה.

יעקב כהן: נזכור שזה שריד בית-מקדשנו, אשר עליו נאמר שמעולם לא זזה השכינה משם, וכך היה מדור-דור.

יעקב כהן: צריך לגמור את זה על הצד הטוב ביותר ולהשקיט את הרוחות.

יעקב כהן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: אני קורא לחברי הכנסת החרדים לאפשר את סלילת כביש 6 – בלי עיכובים ובלי - - -

קריאות: - - -

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אתמול שמענו שראש העיר ירושלים החליט לבטל את ההסכמה לבניית הגשר החדש בשער המוגרבים.

דב חנין: היום אני שומע שגם החברה לפיתוח הרובע היהודי, שהיא בעלת מעמד בקרקע, לפי גרסתה, החליטה לבטל את בקשתה להקים את הגשר הזה.

דב חנין: מסתבר שאפשר לא להקים את הגשר הזה ושום דבר לא יקרה.

דב חנין: הרי כל העבודות שנעשות באזור הזה נעשו כיוון שטוענים שהגשר הקיים לא טוב, מסוכן, וצריך להחליף אותו בגשר חדש.

דב חנין: עכשיו מסתבר שלגשר החדש אין היתר, וכנראה גם אין לו מעמד, ואין מי שמבקש לתת היתר לגשר חדש כזה, ובכל זאת העבודות האלה – שמשנות לחלוטין את הסטטוס-קוו באזור הר-הבית, באחד האזורים הקרובים ביותר להר-הבית – עדיין נמשכות.

דב חנין: מדובר בעבודות מאסיביות, עבודות כוחניות, שאני מבין שנועדו להמחיש – כפי ששמעתי הבוקר מאחד הפוליטיקאים – את העובדה שישראל היא בעלת-הבית, היא מחליטה והיא עושה מה שהיא רוצה.

דב חנין: הדברים האלה נעשים למרות הפגיעה הקשה ברגשות הדתיים של המוסלמים, למרות הסערה שהם עוררו גם בארץ וגם באזור, ואני קורא לממשלת ישראל, ברגע זה, לקבל החלטה ברורה להפסיק לחלוטין את העבודות האלה, כי החלטה זו יכולה להוביל לתוצאה שלפני דיבר עליה חבר הכנסת כהן, כלומר הרגעת הרוחות, התמודדות עם הסערה הקיימת וגישה נכונה יותר לשאלה המורכבת הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

מאיר פרוש: ואחריו?

יצחק זיו: אחריו - חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מאיר פרוש: צריך להזכיר לחברי הכנסת שמדובר בנאומים בני דקה ולא בני שלוש דקות.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: רציתי היום לברך את הקהילה הדרוזית והצ'רקסית שמגיעה היום לכנסת.

אמנון כהן: קיימנו היום דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת בנושא עידוד התיירות, כדי לראות איך אפשר לשלב את העדה החשובה הזאת, שבאמת משתפת פעולה עם המדינה, וגם משרתת בצבא.

אמנון כהן: ראינו לנכון באמת לקדם את הנושאים התיירותיים בוועדת הכלכלה, ונמשיך לפתח גם את נושא התיירות וגם את נושא התעסוקה במגזר הדרוזי והצ'רקסי, עם שר התמ"ת.

אמנון כהן: אני מברך אותם עם בואם לכנסת.

אמנון כהן: מובן שלאחר מכן נערוך עוד דיונים, פשוט ניצלתי את ההזדמנות לברך אותם.

אמנון כהן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו - חבר הכנסת רן כהן.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להצטרף לברכה לעדה הדרוזית והצ'רקסית, שהיום מציינת יום מיוחד בכנסת.

אברהם מיכאלי: לפני כחצי שעה השתתפנו אתם באירוע מיוחד שהתקיים באודיטוריום של הכנסת, בנוכחות ממלאת-מקום נשיא המדינה ויושבת-ראש הכנסת, ראש הממשלה והרבה מאוד חברים וחברי הכנסת.

אברהם מיכאלי: באמת, זו עדה חשובה שתורמת רבות לעם ישראל.

אברהם מיכאלי: הם נמצאים אתנו כתף אל כתף במאבק על קיום המדינה.

אברהם מיכאלי: אנחנו מברכים אותם, ובאמת מקווים שהמלים יהפכו למעשים והעוול או העוולות שהם סובלים מהם במשך שנים יתוקנו.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מתייחס לאמירה הלא-נכונה, לדעתי, של כבוד השופט בדימוס חשין לפני ימים אחדים בעקבות מינוי שר המשפטים החדש.

אברהם מיכאלי: אם מישהו חיפש אמתלה לתקוף את בית-המשפט העליון ולא היתה לו סיבה או הצדקה לעשות זאת, השופט חשין, לצערי, נתן הצדקה לטעון נגדם על הקליקה המסוימת – כך טוענים – שיצרו כנראה בבית-המשפט העליון במשך שנים.

אברהם מיכאלי: אדם שנחשב אחד מראשי בית-המשפט העליון עד לא מזמן, שמדבר על לגדוע יד, אפילו אם מישהו יכול לפרש ולהגיד שהוא לא התכוון לכך, ובאמת לא היתה לו כוונה כזאת או אחרת – אם אנשי ציבור אחרים או מישהו אחר, באמת, היו משתמשים באותה שפה, כבר מזמן היתה מוגשת נגדם תלונה, מזמן כבר היו שופטים אותם, הן בתקשורת הן על-ידי הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה.

אברהם מיכאלי: אנחנו חושבים שאמירה כזאת נגד מינוי שר מכובד, שבשבוע שעבר בירכנו אותו, היא אמירה אומללה.

אברהם מיכאלי: אמירות כאלה אסור שייאמרו.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת רן כהן.

יצחק זיו: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שאתה, ואתי כל חברי הכנסת הנוכחים, מכבדים כאן את בואם של נכבדי העדה הדרוזית.

רן כהן: ברוכים אתם בבואכם אלינו.

רן כהן: כפי שאני עושה בכל יום שלישי זה שנתיים ומשהו, בנושא ההתאבדויות בישראל – מחר אני מכנס את השדולה בפעם הראשונה, בשעה 13:00, ואני מזמין את כל חברי הכנסת לבוא.

רן כהן: רבותי, מדובר בסוגיה מאוד-מאוד קשה וכבדה, שלא עוסקים בה.

רן כהן: אנחנו משלימים עם 400–500 מתאבדים מדי שנה, דבר שהדעת לא סובלת.

רן כהן: בכתבה מעניינת בעיתון סוף-השבוע הזה של "הארץ" הופיע מאמר של אמיר אורן, המנתח את הירידה הדרמטית שחלה בעשורים האחרונים בשיעור החללים מתאונות מסוגים שונים בצה"ל.

רן כהן: אלא שעובדה בלתי ידועה היא שמספר החיילים המתאבדים גדול ממספר החיילים ההרוגים מכל סיבה אחרת – מבצעית, תאונות דרכים או תאונות אימונים.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, חוקרים רבים הצביעו בעבר פעמים רבות על הדוגמה מתחום התאונות כמודל אפשרי לחיקוי לצורך התמודדות עם נושא ההתאבדויות.

רן כהן: לצערי, עדיין ממאנים, גם בצה"ל, להעתיק את מודל המאבק הזה כדי לצמצם את מספר המתאבדים בצבא.

רן כהן: למרות כל ההיערכות שנעשתה, הפעולות העיקריות לא נעשו.

רן כהן: יש להקים גוף ייחודי לנושא החוסן הנפשי – עם דגש באובדנות – בראשות קצין בכיר שיוכפף לסגן הרמטכ"ל.

רן כהן: במתכונת הנוכחית של מבנה הצבא, כאשר קצינים פועלים בנושא זה במסגרת נוספת על תפקידם, אין כל סיבה לחולל את פריצת הדרך שהושגה בתחום התאונות האחרות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך על ההצלחה החלקית של ההתמודדות עם הנושא ועל הרצינות שבה צה"ל לקח על עצמו את ההתמודדות עם התופעה.

רן כהן: אני קורא לצה"ל להציג יעד של אפס מתאבדים לשנת 2007, ולהעמיד את המאבק במקום הראוי לו לנוכח מספר הקורבנות הרב שההתאבדויות בצה"ל גובות באופן קבוע בטובי בנינו.

רן כהן: בפעם האחרונה דיברתי כאן לפני שבועיים – ולצערי, בשבוע שעבר לא הייתי בארץ – ידענו אז על שני מתאבדים בסטי"לים של חיל הים, ועל עוד חיילת מתאבדת.

רן כהן: פגשתי את הוריהם, ואני אומר לכם, הנושא הזה הוא קריעת לב.

רן כהן: צריך לטפל בו.

רן כהן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק זיו: אחריו - חבר הכנסת שמואל הלפרט.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, כמו קודמי אני מברך את נציגי העדה הדרוזית שנמצאים פה, וודאי עוד מעט נדבר במסגרת חוק המורשת הדרוזית.

מאיר פרוש: במסגרת נאום בן דקה אני רוצה להביא לתשומת לב חברי הכנסת את העובדה שתנועת אגודת ישראל באמריקה יצאה בקריאה, לכל יהודי שאכפת לו, להעביר פנייה לנשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש, כי יונתן פולארד נמק בכלא זה 22 שנה והגיעה השעה לשחררו.

מאיר פרוש: על הקריאה האנושית הזאת חתומים גדולי התורה והחסידות באמריקה, חברי מועצת גדולי התורה שם, חברי נשיאות התנועה המפוארת הזאת ביבשת כולה וקרוב ל-100 נציגים ממועצת רבני בתי-הכנסת של אגודת ישראל לאורכה ולרוחבה של ארצות-הברית של אמריקה.

מאיר פרוש: אקרא רק משפט אחד מלשון הקריאה של ההנהגה הרוחנית של אגודת ישראל באמריקה.

מאיר פרוש: נאמר שם: "כל יהודי המבין את החיוב ואת המצווה של פדיון שבויים, והמבין את החשיבות היות נושא בעול עם חברו, נקרא להעביר את המסר לנשיא בוש, כי פולארד כבר ריצה מספיק זמן בכלא והגיעה השעה לשחררו".

מאיר פרוש: בארצות-הברית נקראים היהודים לטלפן לבית הלבן מדי יום בשעות 11:00–14:00, עד חג הפסח.

מאיר פרוש: אני קורא מכאן, מהכנסת, לכל אזרחי ישראל, לכל הרוצים לקיים מצוות פדיון שבויים, להצטרף אל יהודי ארצות-הברית ולהתקשר גם הם לבית הלבן בעניין החנינה לפולארד.

מאיר פרוש: מי ייתן ובעזרת השם נזכה לראות בחג הפסח, חג החירות הבא עלינו לטובה, את פולארד חופשי.

מאיר פרוש: בחודש ניסן נגאלו ישראל ממצרים, ובו עתידין להיגאל – כך אמרו קדמונינו.

מאיר פרוש: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 11 כרזות קשות מוצגות בוועדה העלייה בכנסת, עם קריקטורות אנטישמיות מחרידות ועם ביטויים מזעזעים.

שמואל הלפרט: הכרזות הן מתוך עיתוני אירופה, נגד יהודים, נגד צה"ל ונגד ישראל.

שמואל הלפרט: שני חיילי צה"ל במדים הדומים למדי הוורמאכט ניצבים עם רובים והורגים פלסטינים במחנה פליטים בג'נין.

שמואל הלפרט: אחד מהם אומר לחברו: "אל תרגיש אשם, הרי לא היינו באושוויץ ובדכאו רק כדי לסבול, אלא גם כדי ללמוד".

שמואל הלפרט: ישראל מוצגת בקריקטורות האיומות באירופה כמודל של גרמניה הנאצית.

שמואל הלפרט: הקריקטורות האנטישמיות האלה חייבות להדליק נורה אדומה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, השואה הנוראה במלחמת העולם השנייה החלה בקריקטורות הנוראות האלה בעיתונות הגרמנית, ב"שטירמר" ועוד.

שמואל הלפרט: חלילה לנו להקל ראש בהסתה האנטישמית הנוראה ברחבי אירופה.

שמואל הלפרט: מדינת ישראל חייבת לשים את המלחמה באנטישמיות בראש סדר העדיפויות, לפעול במהירות מול ממשלות ופרלמנטים כדי להוקיע את התופעה וליזום מייד הקמת קואליציה של כל ראשי המדינות בעולם למיגור האנטישמיות.

שמואל הלפרט: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשנת 1475 נעלם הילד סימון בן השנתיים וחצי, וגופתו נמצאה לאחר שלושה ימים בבאר הסמוכה לביתו של ראש הקהילה היהודית בעיר טרנטו שבאיטליה.

מנחם בן-ששון: השמועה שהתפשטה היתה שהיהודים השתמשו בדמו של הילד הנוצרי לאפיית מצות.

מנחם בן-ששון: בעקבות זאת הוצאו להורג יהודים ש"הודו" ברצח הילד במהלך משפט שנערך להם.

מנחם בן-ששון: בהמשך טען חוקר מטעם האפיפיור, כי היהודים לא זכו למשפט הוגן, הם הודו ברצח בשל העינויים הקשים שעברו.

מנחם בן-ששון: רק מאוחר יותר, ב-1968, הוותיקן הכיר בשקריות של טענות אלה הודות לפעולתו הנמרצת של הרב הראשי של יהודי איטליה.

מנחם בן-ששון: הסוגיה חוזרת מדי פעם לדיון באתרים אנטישמיים שדיבר עליהם חבר הכנסת שקדם לי, ועכשיו שוב בעיתונים כתוצאה ממחקר שלא עשה חוקר בנדון, אלא עשה בשתי סוגיות אחרות, ובכשל לוגי חיברו דבר אל דבר.

מנחם בן-ששון: הפרופסור ראובן בונפיל מן האוניברסיטה העברית העמיד על כך שהתנאים שבהם נערכו משפטים שכאלה היו בלתי אפשריים.

מנחם בן-ששון: עוד הצביע פרופסור בונפיל על כך שבמקרה שלפנינו - מצד אחד טען הפרופסור טואף שאין לשלול קיומה של אלימות, שהיתה יכולה להתבטא במעשים תקיפים ותוקפניים כלפי אחרים, ומצד שני, היו רבים באירופה באותה תקופה, ואולי גם יהודים אשכנזים, שהשתמשו בדם יבש לצרכים רפואיים.

מנחם בן-ששון: מזה נוצרה תמונה של פרסום שכאילו מצדיק את מה שטענו בזמנו מי שהוציאו להורג את ראשי הקהילה היהודית במאה ה-15.

מנחם בן-ששון: הנושא מעורר תשומת לב.

מנחם בן-ששון: עיסוק בדם הוא חמור מאז ומתמיד.

מנחם בן-ששון: יש ניסיון לטעון שאלימות מולידה שנאה, ומכאן אפשר להגיע גם לרצח לפי הגרועות שבאמירות, ומכאן המסקנות הקשות שחלק מן החוקרים ניסו לייחס כנראה אפילו לאותו חוקר מאוניברסיטת בר-אילן.

מנחם בן-ששון: דברים פרק י"ב פסוק כ"ג: "רק חזק לבלתי אכל הדם, כי הדם הוא הנפש ולא תאכל הנפש עם הבשר".

מנחם בן-ששון: את השבוע מייחדים אצלנו בארץ להתרמה של מוח עצם, לחיפוש אחר תורמים מתאימים לחולים.

מנחם בן-ששון: תרומה יכולה להציל חיים.

מנחם בן-ששון: טיפול במחלת הלוקמיה, הראו לנו חוקרים, יכול להיעשות על-ידי השתלת מוח עצם והשתלת דם טבורי.

מנחם בן-ששון: לאחרונה יושם המהלך גם לגבי חיילים בוגרים.

מנחם בן-ששון: הדרך שבה אוספים את הדם הטבורי פשוטה יחסית, ואפשר להעשיר את הבנקים שלנו, אם באמת תשומת הלב של מי שעוסק ברפואה תוקדש לצורך להביא מזור באמצעות הפעילות הזאת של חיפוש אחרי דם טבורי.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לערבית: רצוני לברך תחילה את נכבדי העדה הערבית הדרוזית שהגיעו לכנסת.

מוחמד ברכה: אנו אומרים להם: ברוכים הבאים למשכן הדמוקרטיה, שמוטל עליה לתמוך באזרחים ולתת להם את זכויותיהם.

מוחמד ברכה: אלף ברכות לכם; ברוכים הבאים כולכם, ובפרט זקני העדה הנכבדים.

מוחמד ברכה: ) החלטתי הבוקר, שבחודש הקרוב אקדיש את נאומי ביום שלישי ליישוב ערבי-דרוזי אחד, בכל פעם יישוב אחר.

מוחמד ברכה: היישובים והאזרחים הערביים-הדרוזיים אינם זקוקים רק למילות נימוס.

מוחמד ברכה: זה חשוב, זה טוב, אבל זה לא מספיק כשלעצמו.

מוחמד ברכה: היום אני רוצה להתחיל דווקא לא עם היישוב שלי, שפרעם, אלא עם ירכא, למשל.

מוחמד ברכה: זה חודשים ירכא סובלת מניתוקי מים - הדבר הבסיסי ביותר.

מוחמד ברכה: עובדי המועצה לא קיבלו משכורות עשרה חודשים.

מוחמד ברכה: יש כ-400 בתים ללא רשיון בנייה, יש אדמות של התושבים שהתושבים אינם יכולים להשתמש בהן ואינם יכולים לממש אותן.

מוחמד ברכה: אני חושב שאם ראש הממשלה רוצה לקדם את העדה הדרוזית, הוא צריך לטפל בבעיות הבוערות.

מוחמד ברכה: ירכא ידועה כמקום שיש בו מסחר משגשג ויש בו תעשייה מפותחת יחסית ליישובים הערביים, אבל דווקא שם שיעור האבטלה קרוב ל-30%, כמו בכל היישובים הערביים והיישובים הערביים-הדרוזיים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני חושב שהקריאה העיקרית היום צריכה להיות לברית חיים, לברית של שוויון, לברית של זכויות לכל האזרחים ולעדה הדרוזית בפרט.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני רוצה לברך את העדה הדרוזית, כי אני חושב שהיום, לפי האוכלוסייה שנמצאת כאן, הוא יום חג לכולנו - לכנסת ישראל ולעדה הדרוזית והצ'רקסית.

יצחק זיו: אני רוצה לברך על היום הנפלא הזה ועל מה ששמענו מפי ראש הממשלה אהוד אולמרט על כל מה שניתן ויינתן כדי לפתח את התשתיות ביישובים.

יצחק זיו: אני מברך את חבר הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת מגלי והבה, על המחווה העצומה שהוא עושה בהקמת המרכז למורשת הדרוזים.

יצחק זיו: אני מברך את החטיבה המהוללת והמיוחדת שנמצאת כאן אתנו.

יצחק זיו: תבורכו.

יצחק זיו: אני משתתף בצערן של המשפחות של אלה שנפלו מהעדה הדרוזית.

יצחק זיו: יהי זכרם ברוך.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת עבאס זכור להמשיך בנאומים בני דקה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף ומברך את כל השיח'ים והדרוזים שהגיעו ובירכו את המקום הזה.

עבאס זכור: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: ברוכים הבאים כולכם.

עבאס זכור: אנו מברכים אתכם, הדרוזים, ומאחלים לכם הצלחה בכל מעשה ידיכם, ושתשיגו את זכויותיכם המלאות.

עבאס זכור: ) כבוד היושב-ראש, היום הגיע אלי פקס בנושא חשוב מאוד מתושבי מזרח-ירושלים - מוועד הסוחרים בשוק בירושלים, שהם לא יכולים להתפרנס בימים האחרונים.

עבאס זכור: בכל שער מהשערים לכניסה לשוק בירושלים נמצאים עשרות ומאות אנשי כוחות הביטחון ומונעים מאזרחים להיכנס לתוך השוק.

עבאס זכור: לסוחרים קשה מאוד להתפרנס ולפרנס את המשפחות שלהם.

עבאס זכור: אני חושב שלא צריך להתעסק עם האזרחים בירושלים כפי שמתעסקים אתם בימים האלה.

עבאס זכור: חשוב מאוד לאפשר לכל האזרחים והתושבים שרוצים להתפלל במסגד להיכנס ולהתפלל, ומי שרוצה לקנות את כל הדברים שלו - שייכנס ויוכל לקנות.

עבאס זכור: בכלל לא מקובל לעשות את כל זה ולהקשות על האזרחים ועל הסוחרים שצריכים לפרנס את הילדים שלהם.

עבאס זכור: חשוב מאוד שבמקום מאות ואלפים מאנשי כוחות הביטחון שנמצאים על כל שערי מזרח-ירושלים, שחלק מהם יהיו בין בני-הנוער בתוך המדינה.

עבאס זכור: 10% מבני-הנוער משתמשים בסמים.

עבאס זכור: בימים האלה חשוב מאוד להקל על הסוחרים ועל התושבים ועל הבאים להתפלל במסגדים.

עבאס זכור: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יצחק גלנטי מסיעת גיל.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קהל הנכבדים והצופים, אני שמח לראות את המשלחת הגדולה כל כך שממלאת את היציע.

יצחק גלנטי: אני מזכיר לנו ולכם כי השבוע, על-פי התורה היהודית, פרשת יתרו; יתרו, שהוא הנביא והאב הרוחני המקודש של העדה הדרוזית, היה הראשון שידע להוביל הליכי משפט ולייעץ בהקמת מערכת המשפט הדמוקרטית הראשונה לראשון נביאי ישראל, משה רבנו, והציע לו, מניסיונו, להביא לבחירת שופטי ישראל הראשונים בשיטה שבה האלפים בוחרים את שרי האלפים, שרי האלפים בוחרים את שרי המאות, שרי המאות בוחרים את שרי העשרות.

יצחק גלנטי: ולאחר מכן לא נותר למשה אלא לאשר את הבחירה המוצלחת.

יצחק גלנטי: מכאן יוצא שעם ישראל למד רבות מיתרו נביאכם.

יצחק גלנטי: לכו בכוח זה שלכם, ונלך יחד כולנו – אני משוכנע שנגיע רחוק.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: כבוד השר גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מגלי והבה – (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: שלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

גאלב מג'אדלה: ברוכים הבאים כולכם.

גאלב מג'אדלה: לכבוד הוא לנו.

גאלב מג'אדלה: יום זה הוא יום עיון ומפגש חשוב.

גאלב מג'אדלה: יזם אותו סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מג'לי והבה, ונרתמו להצלחתו כלל חברי הכנסת.

גאלב מג'אדלה: כולנו מקווים ובטוחים שהמטרה תתגשם ותהיה לנו חברה שוויונית לכלל האחים תושבי מדינה זו, על כל העדות והדתות שבה.

גאלב מג'אדלה: חברה זו תהיה חברה של שוויון, אחווה ושלום.

גאלב מג'אדלה: ברשותכם, אעבור לשפה העברית, כדי שגם אחינו יבינו את דברינו.

גאלב מג'אדלה: תמיד האמנו שהרוב צריך להבין את המיעוט ולהיות בקיא בבעיותיו, ואם אנו רוצים שהם יהיו בקיאים בבעיותינו ובחיינו, עלינו לדבר בשפתם.

גאלב מג'אדלה: ) אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מגלי והבה, יוזם הדיון היום והמפגש החשוב הזה, אני מברך אותך ואת כל המשתתפים כאן, נציגי העדה, השיח'ים של העדה, האזרחים והאזרחיות שנמצאים כאן אתנו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מאמינים בדרך השוויון, אנחנו מאמינים בדרך ההבנה וההסכמה, אנחנו מאמינים בדרך השלום.

גאלב מג'אדלה: אנחנו סבורים שהשוויון לאזרחי ישראל הערבים הוא זכות יסוד שכולנו בחברה הישראלית צריכים לשאוף לה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מאמינים שעל הממשלה לפעול כדי להבטיח את הזכויות של כל אזרחיה, כדי שכל אזרחיה יחיו בחברה ראויה, חברה דמוקרטית, חברה שראוי וטוב לחיות בה, כאשר את כולנו מדריכים ומנחים עקרון השוויון לכל האזרחים ודרך השלום להבנה בין העמים.

גאלב מג'אדלה: אני מאמין שאנחנו בכנסת ובממשלה נפעל תמיד כדי ליישם ולהשיג את שתי המטרות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר.

יצחק זיו: יושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר הנכבד – זאת הפעם הראשונה שאני מדבר מאז נכנסת לתפקיד, ואני יכול לברך אותך, אדוני השר הנכבד.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מגלי והבה, יש לנו יום חג היום, ואנחנו מקדמים בברכה את השיח'ים, את הקאדים ואת כל ראשי העדה הדרוזית והצ'רקסית.

ראובן ריבלין: אני מציע שתהיה לנו היום הכרזה על תוכנית חומש.

ראובן ריבלין: בתוכנית החומש, לפי הגישה שלי, אנחנו מבטיחים שלא להבטיח שום דבר לעדות, לערבים בכלל, לדרוזים בפרט ולצ'רקסים, ולקבוע שבחמש השנים האלה לא נבטיח שום הבטחה, רק נקיים את כל ההבטחות שהבטחנו כל השנים – ובא לציון גואל.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: איך אומרים?

יצחק זיו: בעזרת השם ואינשאללה.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/132).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: נעבור לסעיף הבא.

יצחק זיו: נפתח את הדיון: הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2007, של חבר הכנסת מגלי והבה - קריאה ראשונה.

יצחק זיו: בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, ראש העדה הדרוזית שיח' מואפק טריף, ראש פורום ראשי הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות מר נביל נסר א-דין, שופטים, קאדים, ראשי רשויות, קצינים וחיילים, ובמיוחד אני רוצה לברך את חיילי גדוד "חרב" ומפקדיהם, שנמצאים כאן אתנו.

מגלי והבה: ראיתי גם את מפקד משמר הגבול וראיתי עוד מפקדים אחרים שהיו אתנו היום.

מגלי והבה: אורחים יקרים ומכובדי כולם, לקראת סיומו של יום חשוב ומיוחד זה, שהוקדש כולו לחיזוק המגזר הדרוזי והצ'רקסי, עלי לציין בסיפוק רב כי הכנסת כולה, בוועדותיה השונות, עם נכבדי העדות ובכיריהן, דנה בדרכים המעשיות שתאפשרנה את השלמת שוויון הזכויות של שתי העדות האלה בחברה הישראלית.

מגלי והבה: יום זה הוא פרי של מחשבה מעמיקה ועמל רב שהוקדשו כדי לעורר מודעות בקרב מנהיגות המדינה ונבחריה לצרכים ולקשיים של שתי עדות אלה, שקשרו את גורלן בגורל המדינה בברית דמים נאמנה.

מגלי והבה: אין ספק כי מדינת ישראל מכירה באיכותם ובתרומתם הרבה של אזרחיה הדרוזים והצ'רקסים, אך היא לא בהכרח מודעת לקשיים הבלתי-אפשריים שבני עדות אלה מתמודדים עמם.

מגלי והבה: אולי גם בנו, בני העדה, האשמה; אולי אנו שקטים מדי, עסוקים בעשייה ולא פנויים לחשיפה ולרעש.

מגלי והבה: אחת ממטרותיו של יום זה היא לחשוף אותנו, את תרומתנו ואת עשייתנו, וכן את מחאתנו, את קשיינו ואת כאבנו.

מגלי והבה: בוועדת הפנים קיימנו דיון במשבר שהרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות נתונות בו.

מגלי והבה: הוועדה החליטה לפנות לשר הפנים בדרישה להשוות את מענקי האיזון ליישובי המגזר עם המענקים הניתנים ליישובים היהודיים.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה, שהיה שר הפנים, טען בדיונים היום שבתקופה שהוא היה שר הוא אומנם דאג להשוואה בנוסחה של מענקי האיזון, והופתע היום למצוא שעדיין יש במענקים הפרש לטובת היישובים היהודיים.

מגלי והבה: כמו כן קבעה הוועדה דפוסי עבודה לטיפול בתוכניות המיתאר ברשויות האלה.

מגלי והבה: אנחנו נמשיך לעקוב, וקבענו שהוועדה תזמן דיונים ויהיה מעקב חצי שנתי.

מגלי והבה: בוועדת החינוך דנו היום בצורך הדחוף ברפורמה יסודית ומקיפה, ושוקדת עליה כבר בימים אלה המנהיגות החינוכית של העדה.

מגלי והבה: הוועדה לקחה על עצמה לעקוב מקרוב אחר העשייה ולוודא כי משרד החינוך יסייע בידה.

מגלי והבה: בוועדת הכלכלה הוקדש הדיון לדרכים מעשיות לעידוד התיירות במגזר הדרוזי והצ'רקסי.

מגלי והבה: אני מברך את שר הביטחון, השר פרץ, שהצטרף אלינו.

מגלי והבה: בוועדת העבודה והרווחה דנו בבעיות התעסוקה במגזרים האלה ובדרכים אפשריות להתמודד עם הבעיות האלה.

מגלי והבה: בוועדה לקידום מעמד האשה הוקדש הדיון למצב התעסוקה של הנשים בחברה הדרוזית והצ'רקסית.

מגלי והבה: כל הוועדות כולן קיבלו על עצמן לקיים מעקב אחר התקדמות הטיפול בנושאים שנדונו.

מגלי והבה: בכוונתי להבטיח, אתכם, כי יום זה יהפוך למסורת קבועה מדי שנה, וכי ביום זה בעוד שנה אוכל לעמוד בפניכם ולהקריא בסיפוק את רשימת ההישגים שאליהם הגענו כולנו, כי כל התקדמות והצלחה של הדרוזים והצ'רקסים היא התקדמות והצלחה של החברה הישראלית כולה.

מגלי והבה: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, אני מצפה שתיתן לנו את הקרדיט, ונפעל יחד למימוש כל ההחלטות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, כעת אנו נדרשים לאשר את הצעת החוק להקמתו של בית למורשת העדה הדרוזית בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: מרכז זה יהיה מקום התכנסות לכנסים חשובים של העדה, ואמור לקום בו מרכז מחקר ומוזיאון לשימור מורשתה העשירה.

מגלי והבה: האורחים היקרים ראו את התצוגה למטה באולם.

מגלי והבה: זה לא יהיה רק מכון מחקר, אלא גם מוקד משיכה תיירותי מרשים, המושך קהל מכל קצוות הארץ והעולם, שיוסיף גאווה למדינת ישראל ויחזק את מודעותם של בני העדה למורשת המפוארת שלהם.

מגלי והבה: אני מודה לממשלה על תמיכתה בחוק החשוב הזה, שיש בו גם כדי להכיר בתרומה החשובה של העדה לחברה ולמולדת.

מגלי והבה: אני גם רוצה להגיד לכם, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, שהוקצו למוזיאון הזה 30 מיליון שקלים, וזאת עלות הבנייה שלו.

מגלי והבה: אנחנו גם נדאג בסעיפי החוק לאחזקתו.

מגלי והבה: בקריאה הראשונה לא נציין את הסכומים, כדי שלא נזדקק לרוב מיוחד.

ראובן ריבלין: אם הממשלה מסכימה, אין בעיה.

ראובן ריבלין: הנה, השרים פה.

מגלי והבה: בהזדמנות הזאת אני רוצה להודות לכל אלה שסייעו בהצלחתו של היום הזה: ליושבת-ראש הכנסת וממלאת-מקום נשיא המדינה, חברת הכנסת דליה איציק, שפרסה את חסותה על האירוע; למנכ"ל הבית, מר אבי בלשניקוב, על עזרתו ללא לאות בכל בקשותינו; למזכיר הכנסת, מר אריה האן, ולאנשי לשכתו; לראש אגף טקסים ואירועים, הגברת מירי יכין, לסגניתה, הגברת יעל ריצ'רדס, ולצוות המחלקה, שבלעדיהם לא היינו מגיעים ליום זה; לראש אגף היתרים וביקורים, הגברת נורית רון, ולאנשי ולשכתה; לדובר הכנסת, מר גיורא פורדיס, על תמיכתו הרבה בפרסום האירוע; לחברי יושבי-ראש הוועדות: חבר הכנסת כחלון, יושב-ראש ועדת הכלכלה; חבר הכנסת אופיר פינס, יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת; חבר הכנסת משה שרוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; חבר הכנסת גדעון סער, יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה; למנהלי הוועדות על עזרתם הרבה בקיומו של יום הדיונים הזה; לחבר הכנסת מיכאל מלכיאור, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת; למנהלת הוועדה, למזכירות הוועדה וליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-דין מירב ישראלי, על עזרתם בקידום הצעת החוק להקמת מרכז למורשת הדרוזים ובזירוז ההליכים, כדי שנוכל להביא היום, ביום החשוב הזה, לאישורו.

מגלי והבה: אני מודה לכל חברי הכנסת שנטלו או ייטלו חלק בדיונים, לכל חברי הכנסת שמשתתפים כעת בדיון ולכל האורחים שבאו מרחוק והיו אורחי הבית ביום חשוב זה.

מגלי והבה: אני מקווה שהיום הזה לא ייזכר ויישאר בבדידות מזהרת, אלא יהיה אות ופתיחה לעליית מדרגה בקירוב הלבבות, בשיתוף הפעולה וביחסים המיוחדים בין שתי העדות לחברה הישראלית כולה.

מגלי והבה: היו ברוכים כולכם, ואני מקווה כי נתאחד כולנו להצביע בעד החוק כדי לקבל אותו בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: תודה.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת.

יצחק זיו: אולי זה לא מקרה שאני, כאוהב העדה הדרוזית, ישבתי כעת בין שני חברי כנסת דרוזים - מזכיר וחבר הכנסת.

יצחק זיו: אנחנו נעבור לשר עמיר פרץ, שהוא יושב-ראש ועדת השרים לעניין המגזר הלא-יהודי.

עמיר פרץ: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת מגלי והבה, שהוא גם-יושב ראש השדולה למען הדרוזים והצ'רקסים כאן בכנסת, היום זה הוא יום חשוב ומיוחד.

עמיר פרץ: כבוד השיח' מואפק טריף, ראש העדה הדרוזית, כבוד השיח'ים כולם, מכובדים, ראש פורום ראשי הרשויות מר נביל נסר א-דין, ראשי הרשויות, ראשי העדה, ראשי המגזרים, כבוד גדול הוא לכנסת שאתם נמצאים כאן ונותנים הזדמנות לכנסת להביע תודה והערכה על כל פועלכם ועל ההשתלבות שלכם בחיים במדינת ישראל.

עמיר פרץ: האירוע המיוחד הזה כאן במשכן נערך לכבודכם, אחינו הדרוזים והצ'רקסים.

עמיר פרץ: כשר הביטחון אני רואה במפגש הזה משמעות מיוחדת, בשל העובדה שבניהן של שתי העדות האצילות הללו משרתים בצבא-הגנה לישראל ובכל זרועות הביטחון.

עמיר פרץ: שתיהן שותפות מלאות ונאמנות בנשיאה בעול, במאמץ ובהקרבה, ואף במחיר הכבד הנדרש, למרבה הצער, כדי להציב למדינת ישראל חומת מגן.

עמיר פרץ: הדרוזים - "בני מערוף" - והצ'רקסים - "אדיגה" - ראויים להכרה רבה לא רק בזכות השתלבותם ותרומתם הגדולה לביטחון המדינה, אלא בראש ובראשונה בזכות מה שהם מהווים ומה שהם מייצגים: סולם ערכים נפלא, שורשיות, אמונה, ייחוד ועושר תרבותי.

עמיר פרץ: האתגר שהציבו לעצמם - שותפות ואינטגרציה חברתית, שותפות במדינה תוך שמירה קפדנית על המסגרת האתנית והדתית, הזהות העצמית והלכידות הפנימית - איננו אתגר פשוט.

עמיר פרץ: אבל אתם עומדים באתגר זה בהצלחה ראויה לציון.

עמיר פרץ: אתם עושים זאת בגאון, ללא שום רגשי נחיתות כלפי שום עדה אחרת.

עמיר פרץ: אני גאה בכך שבני הדור הצעיר, הדרוזים וכמוהם הצ'רקסים, משולבים בכל זרועות צה"ל ובמיטב היחידות הלוחמות, כתף אל כתף עם חבריהם היהודים.

עמיר פרץ: אני גאה בעובדה שלא מעט מהמוכשרים, הנועזים והשאפתנים שבהם פילסו את דרכם בצבא אל השורה הראשונה ואל עמדות הפיקוד הבכירות ביותר.

עמיר פרץ: אני גאה בכך שחסמים שהגבילו בעבר את שיבוצם וקידומם הוסרו ואינם עוד.

עמיר פרץ: כך, למשל, אנחנו גאים שבמטה הכללי יושבים אלוף דרוזי וכמה תת-אלופים.

עמיר פרץ: במחזור הגיוס של אוגוסט 2006 שולב חייל בקורס טיס, חייל בסיירת מטכ"ל, חיילים בגולני, בצנחנים, בשריון וביחידות המיוחדות של חיל המודיעין.

עמיר פרץ: מערכת הביטחון פתחה בפני צעירי העדה הדרוזית את תוכנית "עתידים" לטיפוח נוער, וכיום לומדים בתוכנית 144 סטודנטים, 16 מהם במגמת רפואה.

עמיר פרץ: אני גאה ברוח האחווה, הרעות, השוויון והשותפות המלאה השוררת בצה"ל בין הלוחמים, ללא הבדלי עדה, מוצא ודת.

עמיר פרץ: אני יודע היטב כי השוויון במישור האזרחי עדיין לא התקדם בקצב אחיד כמו השוויון במסגרת כוחות הביטחון.

עמיר פרץ: אני אומר במפורש: אסור שהשוויון יהיה רק בשדה הקרב; הוא חייב לבוא לידי ביטוי גם בעורף.

עמיר פרץ: המינימום הוא שכאשר הצעירים האלה חוזרים הביתה, הם יוכלו לבנות בית בביתם שלהם, ביישוביהם שלהם, להשתלב בעבודה ראויה ולהרגיש חלק מהחברה הישראלית במלוא מובן המלה.

עמיר פרץ: חרף כל מה שעשתה המדינה לקידום יישובי הדרוזים והצ'רקסים ולפתיחת הזדמנויות לפני הדור הצעיר, עדיין יש לעשות הרבה ואף לנקוט העדפה מתקנת כדי להקנות לציבור היקר והנאמן הזה תחושה מלאה, אמיתית ובלתי מעורערת של שוויון, התפתחות וקידמה.

עמיר פרץ: כראש ועדת השרים לענייני המגזר הלא-יהודי, בכוונתי לטפל בנושא הזה ולהקדיש בעיקר לציבור הצעירים.

עמיר פרץ: אנו צריכים לתת להם תשובות נחרצות ולהפוך אותם לגורמים שיראו באופן ברור שיש אפשרות להגיע לשילוב אמיתי ויש האפשרות להתקדם כמדינה אחת, כאזרחים שמקבלים הזדמנות שווה וחיים בשוויון מלא.

עמיר פרץ: בתנאים של חברה פתוחה ושל זרימה בלתי פוסקת של השפעות חיצוניות השוברות מחיצות תרבותיות, נדרש מאמץ חינוכי אדיר כדי לשמור ולקיים את המורשת הנפלאה, את הזהות הנבדלת שלכם בתוך החברה.

עמיר פרץ: אני רואה זאת כחובתה של מדינת ישראל לתמוך במאמציה של ההנהגה הרוחנית הדרוזית ושל ההנהגה הצ'רקסית, לבצר ולחזק את מורשתן ולהנחילה מדור לדור.

עמיר פרץ: חוסנה של ההנהגה, הנאמנות למסורת, החינוך השורשי ותחושת הגאווה והכבוד העצמי של בני הדור הצעיר היו עד כה בלמים איתנים בפני כל שחיקה וסחף.

עמיר פרץ: אין לי ספק כי הם יבטיחו גם להבא את המשך קיומם ושגשוגם של המגזרים התרבותיים, הדתיים והאתניים המיוחדים האלה, המוסיפים איכות והדר לפסיפס הלאומי המרהיב של החברה הישראלית.

עמיר פרץ: בשמה של מערכת הביטחון, בשם צבא-הגנה לישראל ובשמי אני מודה לכם, בני העדה.

עמיר פרץ: אני מודה לכם בשם הממשלה כולה, ואני ודאי רוצה להודיע בשם ממשלת ישראל שאנו אכן תומכים בהצעת החוק שמוגשת היום לכנסת.

עמיר פרץ: אני רוצה להודות על גבורתם ועל תרומתם של צעיריכם להגנת המדינה.

עמיר פרץ: אני רוצה להרכין ראש היום לזכרם של החללים שנפלו במערכות ישראל, לאמץ את ידי המשפחות השכולות ולשלוח רפואה לפצועים ולנכים ששילמו בגופם על הגנת המולדת.

עמיר פרץ: אני מקווה שכל הקשיים הנוגעים לתקציב "יד לבנים" ייפתרו, ומהר מאוד תוכלו לעשות את מלאכת הקודש שאתם עושים כל השנים.

עמיר פרץ: מי ייתן ולא נידרש לשאת שוב חרב, מי ייתן והשלום המיוחל ייכון במהרה.

עמיר פרץ: ידנו מושטת לשכנינו, ולא נחסוך כל מאמץ כדי למנוע מלחמה וכדי להשכין שלום בכל גבולותינו ועם כל שכנינו.

עמיר פרץ: אני יודע כי חלומכם הוא שיגיע היום שבו גבולות מדינת ישראל ייפתחו ויחסי ידידות ושכנות טובה ישררו בכל עבר, וכך הקשרים עם קהילות דרוזיות וצ'רקסיות בארצות השכנות יתחדשו ויתחזקו.

עמיר פרץ: כולנו שותפים לתקווה זו; כולנו מלאי תקווה שיום יבוא והמפגש שלכם עם בני עדתכם בכל רחבי המזרח התיכון יהיה הסמל המרכזי לכך שמדינת ישראל הגיעה אל השלום המיוחל ויכולה להבטיח עתיד טוב יותר, עתיד שמבטיח לכולנו המשך קיום איתן.

עמיר פרץ: תודה רבה לכם על נוכחותכם.

עמיר פרץ: אני גאה בכם, ומדינת ישראל גאה בכם ומודה לכם מקרב לב.

מגלי והבה: תודה לשר הביטחון, השר עמיר פרץ.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לך פעמיים: פעם אחת על זה שנשאת דברים על החוק ועל התמיכה שלך ושל הממשלה בחוק, ופעם שנייה על שאדוני בא במיוחד להיות שותף ולהודות לכל בני עדתי ולבני העדה הצ'רקסית ולכבד אותנו בנוכחותו.

מגלי והבה: תודה רבה לך.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דוד אזולאי.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, עמיתי חברי הכנסת, כבוד השיח' מואפק טריף, מכובדי הקאדים, השופטים שנמצאים פה, יושב-ראש הפורום של ראשי הרשויות, ראשי רשויות, שיח'ים ונכבדי העדה הדרוזית והצ'רקסית, אני מקדם אתכם בברכת אהלן וסהלן בִּכֻּם.

דוד אזולאי: אני רוצה בראש ובראשונה לברך את חברי, סגן יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש השדולה הדרוזית, חבר הכנסת מגלי והבה, על היוזמה של היום הזה, יום שכולו נקרא יום לחיזוק המגזר הדרוזי והצ'רקסי.

דוד אזולאי: עוד לא היה יום כזה, כמדומני, ועל כך תבורך.

דוד אזולאי: ביום כזה מן הראוי גם לזכור את תרומתו לחברה ולמדינה של השיח' אמין טריף, זיכרונו לברכה, שהנהיג את העדה עשרות שנים וזכה לקבל את פרס ישראל על חיזוק קשרי הידידות והאחווה בין העדות.

דוד אזולאי: זה הדרך שציווה המנוח לכולנו, וראוי שנאמץ את דרכו של המנוח לאהבה ואחווה שהעם הזה זקוק להן בימים הללו.

דוד אזולאי: לעניין הצעת החוק, אדוני היושב-ראש - הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל באה לתת ביטוי לחשיבות שרואה מדינת ישראל בהקמתו של מוסד מרכזי שיאגד את מורשת הדרוזים ויחשוף את הציבור הישראלי למורשת הדרוזית ולעדה הדרוזית.

דוד אזולאי: מן הראוי שיום כזה יהיה מנוף לשוויון של האוכלוסייה הדרוזית.

דוד אזולאי: לפי הדיונים שהשתתפתי בהם הבוקר אני יכול לומר, שכל מה שדורשים אנשי העדה זה דבר אחד – שוויון.

דוד אזולאי: הם לא רוצים יותר מזה, ומגיע להם.

דוד אזולאי: כדאי שהדברים יעברו משפת הדיבורים לשפת המעשה, כי עם סימפתיה בלבד אי-אפשר לקדם נושאים חשובים.

דוד אזולאי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני חייב להזכיר כאן כמה דברים חשובים.

דוד אזולאי: אחת הבעיות שצריך לפתור היא דיור לחיילים המשוחררים.

דוד אזולאי: אומנם ראש הממשלה הזכיר בדבריו שהולכים לפנות 700 מגרשים לטובת אותם חיילים משוחררים, אך אנו יודעים שאין הקומץ משביע את הארי, ולא יעלה על הדעת שחייל המשתחרר מצה"ל לא ימצא לו פינה להקים בה בית.

דוד אזולאי: היות שהיושב-ראש מאיץ בי לקצר, אעשה את זה טלגרפית - הדברים החשובים, ואני קובע את זה לפי סדר עדיפויות שאני חושב שהוא ראוי: לעדכן את תוכניות המיתאר בכל היישובים - מתוך 14 יישובים רק לשני יישובים כנראה יהיו השנה תוכניות מיתאר; לחזק את ההנהגה הרוחנית בראשות השיח' מואפק טריף; למנות קאדים חסרים בבית-הדין השרעי; לטפל בהזנחה בבית-הקברות.

דוד אזולאי: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשגר מכאן ברכה בשם מרן הרב עובדיה יוסף.

דוד אזולאי: הוא ביקש לברך ולחזק את בני העדה לרגל הכינוס החשוב הזה.

דוד אזולאי: חזקו ואמצו.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי על דבריו המאלפים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אהלן וסהלן, אני לא רוצה לשאת את הנאום של החשיבות, אני בן המשפחה, ואני מרגיש שייך לעדה, שייך לציבור הזה, ומי שיודע – יודע.

מוחמד ברכה: אני רוצה לדבר, אדוני היושב-ראש, על הצעת החוק, הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים, ואני רוצה להסביר – לא ליושבים ביציע, כי הם יודעים מהי המורשת הדרוזית – אני רוצה להסביר ליושבים במליאה מהי המורשת הדרוזית.

מוחמד ברכה: המורשת הדרוזית היא השפה, ואני שייך לשפה; המורשת הדרוזית היא ההיסטוריה של העדה, ואני שייך להיסטוריה של העדה; המורשת היא המאכלים, המאכלים הם גם המאכלים שלי; היא השירים, ואלה השירים שלי.

מוחמד ברכה: היא הדת והספר, הקוראן אלכרים הוא הספר שלי; האדמה היא אדמה משותפת; כלי החקלאות – מן עוד לחראת'ה לזקזקה - הם הכלים שלי, כלי הבית – מן אלג'רה אלא' אלחבה אללי בדכ איאתה; הפולקלור הוא שלנו כמו שהוא של המורשת של העדה הערבית-הדרוזית; השירה, המשורר הראשון בארץ הזאת בשבילי בערבית הוא סמיח אלקאסם, בן העדה; אחד הסופרים הראשונים שלי בערבית בארץ הזאת הוא מוחמד נפאע, בן העדה.

מוחמד ברכה: אחד הגיבורים הלאומיים שלי הוא סולטן פשה אלאטרש.

מוחמד ברכה: אם כן – אני דרוזי, או אתם ערבים?

מוחמד ברכה: גם וגם, אני אומר.

מוחמד ברכה: אני גאה להיות שייך לעדה הזאת, ואני גאה שהעדה הזאת שייכת ללאום הערבי.

מוחמד ברכה: מה שנדרש היום, אדוני היושב-ראש, הוא ללכת בכיוון שחבר הכנסת ריבלין, יושב-ראש הכנסת לשעבר, דיבר עליו: לא להבטיח שום דבר, ליישם מה שהובטח; לא לעשות שום דבר מעבר למה שמקובל – אך ורק שוויון.

מוחמד ברכה: אני מסכים עם חבר הכנסת אזולאי – מה שדרוש הוא לא לנתק את העדה מעברה, מאמונתה, משפתה, מההיסטוריה שלה, אלא לתת לה את זכויותיה.

מוחמד ברכה: לא להרעיף מלים, אלא לתת תקציבים ולהכיר בשוויון.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אני מכבד כל מה שאמרת, אבל זה שאנחנו רוצים לשמור על צביוננו וקיומנו, אתה צריך לחזק אותנו ולא לבוא אלינו בטענות.

מוחמד ברכה: אני לא בא בטענות.

מגלי והבה: אם הייתם שומרים על צביוננו כמו שאנחנו שומרים, העולם היה נראה אחרת.

מוחמד ברכה: הצביון שלך ושל העדה הוא הצביון שלי.

מגלי והבה: לא אמרתי אחרת.

מוחמד ברכה: הצביון של קדימה הוא לא הצביון שלי ושלך.

מגלי והבה: גם לא הצביון של חד"ש.

מגלי והבה: אסור לי להיכנס יותר מדי לפוליטיקה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת יעקב מרגי.

מגלי והבה: אם הוא אינו נוכח – חבר הכנסת משה גפני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כבוד השיח' מואפק טריף, שיח'ים נכבדים, אחים וחברים בני העדה הערבית- הדרוזית, רבותי השרים וחברי הכנסת, תמיד טוב שאנחנו נפגשים; פעמים רבות מחוץ לכנסת – היום בכנסת.

אחמד טיבי: אין ספק שהמורשת של העדה הערבית-הדרוזית בכל המזרח התיכון היא מורשת של ציבור הגאה בהשתייכותו, ציבור העומד על זכויותיו, גם כאשר הן נגזלות ממנו, ציבור הרוצה להתקדם וליישם את זכויותיו אחת לאחת.

אחמד טיבי: העדה הערבית-הדרוזית, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, היא חלק בלתי נפרד מאתנו.

אחמד טיבי: העדה הערבית-הדרוזית היא עדה שהוציאה אל העולם את מיטב האינטלקטואלים, המנהיגים, המשוררים, אנשי העט ואנשי האומץ והתעוזה בכל פינה של המזרח התיכון.

אחמד טיבי: במסגרת השתייכותם הלאומית הערבית אין ספק שלכל קבוצה יש ייחוד.

אחמד טיבי: הייחוד יכול להיות – וצריך להיות – בולט ומובלט במסגרת התמונה הכללית, הממוסגרת, ולכן מן הדין שבכל פעם שמדברים אל העדה הערבית-הדרוזית, לא שר הביטחון הוא שצריך לפתוח את הדיון, כי אסור להביט אל העדה הערבית-הדרוזית רק דרך השירות הצבאי והקורבנות, כפי שאמר שר הביטחון, כי אם הרבה יותר מכך – אלה אנשים עם היסטוריה, עם שיוך, עם גאווה, עם זכויות אזרחיות מופקעות.

אחמד טיבי: אנחנו לא מדברים פעם אחת בקדנציה, אדוני חבר הכנסת ריבלין, אדוני היושב-ראש; הדברים על זכויות העדה הערבית-הדרוזית מוכחים כאן, בפרוטוקול.

אחמד טיבי: אין פעם אחת שהדברים מובאים כאן ולא אנחנו בראש הזועקים את זעקתם.

אחמד טיבי: בעיקר ראשי הרשויות יודעים זאת.

אחמד טיבי: לכן, רבותי, זכויות אזרחיות הן לא משהו עונתי.

אחמד טיבי: אדוני שר הביטחון, אתה שר חשוב, אתה יושב-ראש מפלגה, אתה אפילו שר ביטחון שתקציב המשרד שלו מה-זה-גדול – עד כדי כך שהייתי מצפה ממך, למשל, להודיע מעל הדוכן היום שאתה מעביר מתקציב הביטחון 150 מיליון שקלים לבתי-הספר ביישובים הערביים-הדרוזיים.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: תן לי להמשיך, אני מבקש.

אחמד טיבי: כי זה מביך.

מגלי והבה: זה לא מביך.

אחמד טיבי: דברים קוסמטיים לפעמים מייפים.

אחמד טיבי: נכון, קוסמטיקה זה דבר יפה, אבל פנים יפות הן הרבה יותר יפות מאשר פנים קוסמטיות, ולכן יש לטפל בבעיה באופן העמוק והיסודי ביותר.

אחמד טיבי: אין לקבל מצב שבו יישוב ערבי – יישוב ערבי-דרוזי או יישוב ערבי במשולש – יזכה לפחות זכויות, לא ייהנה מעקרון השוויון, שלא מופיע בחוקי-היסוד של מדינת ישראל, רק בשל העובדה שהוא לא יהודי.

אחמד טיבי: אתה כבר הזכרת את זה בדבריך.

אחמד טיבי: איך אמרת, חבר הכנסת ריבלין?

אחמד טיבי: טוב לא רק להבטיח ולחייך, אלא, אולי עם קצת עצב ונשיכת שפתיים, לקיים ולתת את הזכות היסודית שיש לכל אחד מכם, כאן ובבית, ואף אחד לא עושה לכם טובה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי, שדיבר מהלב ובהתרגשות.

אחמד טיבי: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: כבוד השיח' מואפק טריף, זקני העדה הנכבדים, המשפחה, החברים והאחים, בני העדה הערבית הדרוזית.

אחמד טיבי: )

מגלי והבה: אתה רואה, הנה, כבר נבהלת.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת יואל חסון, אכן כאן.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מגלי והבה: בבקשה.

יואל חסון: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח וגאה לעמוד כאן, במליאת הכנסת, ביום חשוב כזה, שבו אנחנו מצדיעים לעדות כה חשובות, שהן חלק אמיתי מהחברה הישראלית.

יואל חסון: אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, באופן אישי, על היוזמה הברוכה הזאת ועל היום הזה, שהוא באמת יום ייחודי וחשוב, שהיה חשוב שיהיה, והיה חשוב שכל ראשי הרשויות, נכבדי העדה והמכובדים שנמצאים כאן יהיו, וירגישו, ויראו את היום הזה, ויהיו חלק מאתנו ביום הזה.

יואל חסון: יש לי זכות גדולה מאוד להכיר רבים מהעדה הדרוזית ולהיות חלק מתהליכים רבים שהיו בתוכה, ולהכיר רבים מהאנשים גם מהעדה הצ'רקסית.

יואל חסון: אני חייב לומר שהרבה שנים אני טוען ומקווה ומתפלל שהברית הזאת שלנו, שנוטים תמיד – ומגדירים אותה "ברית דמים", תהפוך ותהיה יותר ויותר ברית של חיים, ברית של חיים יחד במדינה כל כך מיוחדת, שאנחנו חלק ממנה, והצלחנו בצורה כל כך ייחודית להוכיח ששני עמים שונים, מתרבויות שונות, יכולים ליצור בינם לבין עצמם תרבות של שיתוף פעולה ודו-קיום, וחיבור וגם עשייה גדולה משותפת בכל התחומים.

יואל חסון: היום, במהלך הדיון הזה, נחשפנו לבעיות של העדה, של הכפרים ושל הרשויות.

יואל חסון: אני חושב שהגענו למסקנה אחת ברורה: ההחלטות מתקבלות, הנבחרים מחליטים, הממשלות והכנסות מחליטות, אלא שזה לא מחלחל למטה בקצב הנכון.

יואל חסון: זה לא מספיק להגיע לאנשים למטה.

יואל חסון: באירוע באודיטוריום שמענו את ראש הממשלה מדגיש כמה החלטות משמעותיות עברו.

יואל חסון: אנחנו יודעים על התקציבים הגדולים שמופנים, אבל אנחנו לא מספיקים ולא מצליחים במערכת שלנו היום, המערכת השלטונית, להביא את הדברים האלה לביצוע מספיק מהיר בשטח.

יואל חסון: תפקידה של הכנסת – ואמרתי את זה גם בדיונים בוועדות – תפקידנו בכנסת היום הוא לפרוט לפרטים נקודתיים את המטרות שלשמן הוקצו המשאבים והתקציבים, ולוודא שזה מחלחל לשטח ויוצא לפועל.

יואל חסון: לוועדות הכנסת יש היכולת לעקוב אחר הדברים האלה בעבודה עם משרדי הממשלה.

יואל חסון: זאת לדעתי הבשורה החשובה שעשויה לצאת מהיום הזה – שנצליח, בכוחות משותפים, להוביל לביצוע אמיתי, בשטח, של החלטות הממשלה.

יואל חסון: לא צריך החלטות חדשות; צריך לדאוג שההחלטות שכבר התקבלו והכספים שהוקצבו אומנם יצאו לשטח.

יואל חסון: לסיכום, אני חייב לומר שבמהלך השנים אפשר לראות שהעדה הדרוזית והצ'רקסית הלכה כברת דרך ארוכה.

יואל חסון: אפשר לראות שיפור משמעותי בתחום החינוך, בתחום ההשתלבות בעבודה ובתחומים אחרים ובתחום הפיתוח.

יואל חסון: אני מקווה, ביום הזה, שנמשיך את מגמת ההתפתחות.

יואל חסון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חסון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו - חבר הכנסת דני יתום.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים יקרים, שותפות של גורל מחברת אותנו יחד ביום של שותפות של ייעוד.

מנחם בן-ששון: מי שמכיר את ההיסטוריה המשותפת של "תקייה", של התפתחות העדה בזמנו של אלחכים באמר אללה, בשנים 1000-–1010, של קבוצות שהתחבטו פה, במזרח התיכון, כדי לשמור על קיומן בצוותא, יודע שלא צריך לחכות לסופר הדרוזי הראשון ולמשורר הדרוזי הראשון.

מנחם בן-ששון: יש לנו כמעט 1,000 שנות עבודה משותפות.

מנחם בן-ששון: מי שרוצה לדעת היטב את ההיסטוריה של עם ישראל חייב לדעת את ההיסטוריה של העדה הדרוזית.

מנחם בן-ששון: אגיע לכך בעוד דקה, כשאתאר את נפלאותיו של החוק שהביא לנו חבר הכנסת מגלי והבה.

מנחם בן-ששון: ההיסטוריה משותפת; היא ברית של גורל משותף כברית דמים.

מנחם בן-ששון: והנה, בימים האחרונים, שני חברי כנסת, אחד מהם עבדכם, הניחו, לאחר עבודה משותפת עם בתי-הדין שלכם, הצעת חוק כללי אתיקה לקאדים ולקאדים מד'הב, כדי לנסות להכניס את המיטב שבשיקול הדעת החברתי והחינוכי גם לבתי-הדין שלכם, כדי שיראו מופת לבתי-הדין השרעיים.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שאלה יבואו בשלב הבא, באותה מסגרת.

מנחם בן-ששון: אין סעד כנראה, שהאנשים שחיים פה, באזור שלנו, שיש הקוראים לו "מזרח תיכון", יש הקוראים לו "אזורנו" ויש הקוראים לו "אל-שרק אל-אוסט", כל אחד בשפתו, אבל סביב המים האלה אנו חיים בצוותא.

מנחם בן-ששון: ולכן, המרכז מסתכל קדימה, אדוני היושב-ראש, אל מה שאתה יזמת, כברית של ייעוד.

מנחם בן-ששון: נער ישראלי שירצה לדעת כיצד מתהווה דת חדשה באזור – יבוא אל המרכז.

מנחם בן-ששון: נערה ונער דרוזים שירצו לדעת את משמעותה של עדה שמתפשרת לשעה כדי לשמור על נצח הקיום שלה – זו המשמעות של "תקייה" – יבואו אל המרכז הדרוזי.

מנחם בן-ששון: מי שרוצה לדעת כיצד מחנכים ילדים – יבוא גם הוא אל אותו מרכז.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מרכז אינו רק 30 מיליון.

מנחם בן-ששון: מרכז איננו רק קירות וגם לא ארכיון.

מנחם בן-ששון: אל המרכז יבואו הילדים, כדי שיקיימו את המצווה שידענו כשהיינו במחנות הקיץ ליד הכפרים הדרוזיים, "שאל אביך ויגדך זקניך ויאמרו לך".

מנחם בן-ששון: מי שיודע לנהל דו-שיח עם זקני העדה ועם זקנות העדה יודע לשמור את המורשת.

מנחם בן-ששון: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מקנא בכך שהמרכז קם מחדש, כי תדעו להקים אותו לא רק עם אלה שבאו לכאן היום כנציגי זקני העדה, אלא גם עם אלה שמשרתים היום בצבא, גם עם צעירים שבאו היום למעמד הנשגב שהיה בכינוס ההמוני במעמד ראש הממשלה.

מנחם בן-ששון: את המרכז יקימו שלושה דורות, ומי שיהיה שותף בו ידע לאחר מכן להנחיל אותו לדורות שיבואו.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת ברכה, חברי הכנסת אחרים, אמרנו על היום שהוא יום יפה, דיברנו על מכנים משותפים, נדע ליצור מחנות משותפים ליעדים לדורות שיבואו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת בן-ששון.

מגלי והבה: אני יכול להגיד שכפרופסור גדול להיסטוריה התמקדת בהרבה דברים בהיסטוריה הדרוזית, ואני מודה לך.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מגלי והבה: אחריו, כפי שאמרתי, חבר הכנסת דני יתום.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מברך אותך על הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל שמונחת כאן, לפנינו, לקריאה ראשונה.

אברהם מיכאלי: אני יודע שהעדה הדרוזית המפוארת, שהיום מתארחים כאן אצלנו נציגיה בראשות ראשי העדה והאנשים הבולטים בעדה, כבר חוקרת ומקיימת את מרכז המורשת במשך שנים.

אברהם מיכאלי: אני אפילו זוכר שלפני כעשור ביקרתי בדאלית-אל-כרמל וראיתי שם את האוסף היפה שהכינו במרכז.

אברהם מיכאלי: אבל אני חושב שהצעת החוק שאתה מניח, אדוני היושב-ראש, כאן בכנסת ישראל, כדי למסד את המרכז לחקר מורשת הדרוזים, כדי להשתמש במרכז הזה לחנך ולהגביר את התודעה ואת המורשת היפה של העדה הדרוזית, היא הדבר הנכון לעשות, אפילו שמישהו יכול להעיר: למה כל עדה בארץ, הן יהודית והן לא יהודית, רוצה להקים מרכז מורשת משלה?

אברהם מיכאלי: אנחנו אומרים: כל אחד בנושא הזה צריך לדאוג לביתו, כדי שננציח את הדברים היפים שכל עדה בפני עצמה תרמה ותורמת לקיום במדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: ובאמת, כמה נאה וכמה יאה שהחוק הזה מובא היום לכנסת ישראל, ביום המיוחד שאדוני היושב-ראש יזמת להוקרה ולחיזוק הקשר של המגזר הדרוזי והצ'רקסי למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

אברהם מיכאלי: ובאמת, אולי מישהו יגיד, למה אנחנו צריכים לחזור ולשבח את העדה על התרומה הגדולה שלה, הן בתחום הצבאי הן בתחום החברתי והן בתחום התעסוקתי?

אברהם מיכאלי: אנחנו כן צריכים לשבח, אדוני היושב-ראש, כי באמת העדה הזאת מראה למגזרים הלא-יהודיים במדינת ישראל שבדרך נכונה, בדרך חכמה, בדרך של שילוב - כפי שחברי חבר הכנסת בן-ששון הזכיר את ה"תקייה" - אפשר לחיות במדינה אחרת, לא שלך מבחינה דתית ולא שלך מבחינה לאומית; לחיות במדינה הזאת יחד, בשילוב ידיים, בשיתוף פעולה.

אברהם מיכאלי: אבל אני מסכים לקריאה החשובה שנשמעה פה היום, שלא מספיק להגיד במלים שהעדה הדרוזית והעדה הצ'רקסית תורמות ותורמות למדינה, אלא יש לתת לעדות האלה את מה שמגיע להן.

אברהם מיכאלי: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מברך את העדה וקורא לממשלת ישראל לגמול לה על כל מה שעשתה טוב ועושה טוב בשוויון שמגיע לה.

אברהם מיכאלי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דני יתום.

מגלי והבה: אני גם רוצה להודיע לכם שנשארו לנו ארבעה דוברים ואז נעבור להצבעה.

מגלי והבה: קצת סבלנות, וגם זה יעבור.

דני יתום: השיח' מואפק טריף, שיח'ים, לוחמים, מפקדים, אחי בני העדה הדרוזית והצ'רקסית, ידידי וחברי משכבר הימים חבר הכנסת מגלי והבה, סגן יושבת-ראש הכנסת ויושב-ראש הישיבה הזאת, אני מבקש לברך אתכם, אורחים יקרים, בבואכם היום לכנסת, ולחלוק אתכם את ההרגשה המיוחדת שיש ביום הזה.

דני יתום: זה איננו רק יום שמצביע על הצורך הדחוף להקים בית מורשת לבני העדה הדרוזית, אלא הוא יום שבו הכנסת, על כל סיעותיה, מגלה סולידריות עם אחינו בני העדה הדרוזית והעדה הצ'רקסית.

דני יתום: אתם, יחד עם בני העדה היהודית, נושאים בנטל העשייה הביטחונית, החברתית, המדינתית.

דני יתום: יחד אנחנו צועדים שכם אל שכם עוד מאז החליטה המנהיגות הדרוזית האמיצה במלחמת השחרור על גורל משותף לבני העדות הדרוזית, הצ'רקסית והיהודית.

דני יתום: מאז צעדנו יחד בנתיבות הקרבות והמלחמות.

דני יתום: דמינו התערבבו זה בזה, והגיעה העת שהגורל המשותף שעליו החלטנו יחד יאיר לכם פנים.

דני יתום: אין לדבר רק על ברית דמים.

דני יתום: צריך לדבר, קודם לכל דבר אחר, אדוני היושב-ראש, על ברית חיים; חיים בצוותא, במדינה הזאת, חיים שבהם אתם, בני העדות הדרוזית והצ'רקסית, תחושו שאתם לא רק נתבעים למלוא החובות, אלא שאתם מקבלים, בדין, בצדק וביושר את מלוא הזכויות.

דני יתום: לצערי הרב, לא זה המצב.

דני יתום: אני עומד כאן ומעיד בבושת פנים שהמדינה שלנו לא עשתה די לגשר על הפערים, לא עשתה די לתקן את העוול והעיוות.

דני יתום: הקמת בית המורשת היא פסיעה ראשונה.

דני יתום: זה צעד ראשון.

דני יתום: הדרך עוד ארוכה.

דני יתום: אני מתפלל שממשלת ישראל הנוכחית תלך בדרכו של יצחק רבין זכרו לברכה, שהבין את המשמעות של חיים משותפים והבין את הצורך בסגירת פערים, ועשה כמיטב יכולתו, יותר מכל אחד אחר, כדי לסגור את הפערים עם בני המיעוטים - המוסלמים, הנוצרים, הדרוזים, הצ'רקסים, הבדואים ואחרים.

דני יתום: אני מקווה שמכאן תצא היום בשורה ונצא לדרך חדשה.

דני יתום: עלו והצליחו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת .

מגלי והבה: אחריו, כמובן, יבואו חבר הכנסת חיים אמסלם וחבר הכנסת יצחק וקנין.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, כיהודי מאמין בן מאמין עומד לפני תמיד צו תורת ישראל: "כאזרח מכם יהיה לכם הגר הגר אתכם ואהבת לו כמוך".

מאיר פרוש: "הגר הגר אתכם" - הכוונה כמובן לבן המיעוטים שחי בקרבך, והתורה אף מנמקת זאת: "כי גרים הייתם בארץ מצרים".

מאיר פרוש: כלומר, אל תשכחו כי גם אתם, בני ישראל, הייתם פעם מיעוט בקרב עם אחר, בארץ אחרת, ולכן - "ואהבת לו כמוך".

מאיר פרוש: תן לו את מלוא הזכויות האזרחיות כמו בן מבני עמך.

מאיר פרוש: ולכן יהודי מאמין ויהודי שומר תורה ומצוות אינו נזקק למשפט החשוב במגילת העצמאות, שם נאמר:

מאיר פרוש: מדינת ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי גמור לכל אזרחיה, בלי הבדל דת, גזע ומין.

מאיר פרוש: תורתנו ציוותה עלינו זאת לפני מגילת העצמאות.

מאיר פרוש: כאשר התחלתי בתפקידי כסגן שר הבינוי והשיכון כממונה על ניווט מדיניות המשרד, שאלתי את עצמי כיצד אוכל לקיים את מצוות התורה, כיצד איישם בפועל את הפסוק: "כאזרח מכם יהיה לכם הגר הגר אתכם".

מאיר פרוש: אומנם, אני שמח לומר שעשיתי ברוך השם רבות, אך בסיום תפקידי במשרד היתה לי תחושה שעדיין לא עשיתי מספיק.

מאיר פרוש: וכיוון שאנחנו עוסקים כאן היום בעדה הדרוזית הנפלאה, אתמקד כמובן בה ואומר שוב: אכן, עשיתי רבות, אך אומר ביושר: לא עשיתי מספיק.

מאיר פרוש: וגם התירוצים וההסברים של אילוצי תקציב אינם נותנים לי מנוח, כי אני חושב - - -

ראובן ריבלין: ותקופתך היתה התקופה הטובה - - -

מאיר פרוש: היתה תקופה טובה, אבל תמיד אדם צריך לדעת שהוא לא עשה מספיק.

מאיר פרוש: ואני אומר: אף שעשיתי, לא עשיתי מספיק, כי אני חושב בכנות רבה שזו התחושה המלווה את רוב היהודים במדינה: לא עשינו מספיק למען העדה הנפלאה הזאת; לא רק בגלל שכך מצווה עלינו התורה, ולא רק בגלל ההצהרה המכוננת של מגילת העצמאות, אלא בגלל הברית שנכרתה בינינו.

מאיר פרוש: קוראים לה "ברית דמים", ואני מעדיף לקרוא לה "ברית החיים".

מאיר פרוש: אין יישוב או כפר דרוזי שלא ביקרתי בו בעת שכיהנתי במשרד הבינוי והשיכון.

מאיר פרוש: נפגשתי ושוחחתי ארוכות – עם עמך, כמובן, קודם כול, ועם המנהיגים הרוחניים וגם האזרחיים.

מאיר פרוש: נעים זמירות ישראל לימד אותנו: "מכל מלמדי השכלתי" – ואני יכול לומר בגאווה שרבות למדתי מאותן שיחות; לפעמים הן היו גם שיחות נפש.

מאיר פרוש: הם נתנו בי אמון אישי רב, ואני קיבלתי זאת כמחמאה גדולה.

מאיר פרוש: להתרגשות גדולה גרמה לי הזמנתם לייצג את הממשלה בטקסי הזיכרון בבתי-העלמין ביום הזיכרון.

מאיר פרוש: גם כאשר הייתי באופוזיציה קיבלתי הזמנות מהסוג הזה לשאת דברים בטקסי הזיכרון.

מאיר פרוש: מכאן תבין, אדוני היושב-ראש, מדוע אני עצמי תומך נלהב בהצעת החוק שלך להקים מרכז לחקר מורשת הדרוזים, ומדוע אני חושב שטוב וחשוב כמובן לקיים את היום המיוחד הזה לחיזוק המגזר הדרוזי והצ'רקסי במדינת ישראל.

מאיר פרוש: ראוי וחשוב שאזרחי המדינה ילמדו וידעו כי הקשרים בין הדרוזים לבין היישוב היהודי בארץ-ישראל החלו כבר בשנות ה-30 של המאה ה-20.

מאיר פרוש: הקשרים התהדקו ערב הקמת המדינה, עד אשר הוענק לדרוזים המעמד של עדה מוכרת, עד אשר הוקמה ב-1962 המערכת האוטונומית של בתי-דין דתיים דרוזיים.

מאיר פרוש: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שלא רק נשיר שירי הלל לברית בין הדרוזים לבין היהודים בארץ-ישראל, אלא שנחזור ונאמר לעצמנו: לא עשינו עד כה מספיק למען עדה נפלאה זו; עלינו לעשות יותר – לא רק מכוח הצו של התורה "כאזרח מכם - - - ואהבת לו כמוך", אלא גם כהכרת הטוב על ברית הנאמנות שנכרתה בין הדרוזים ליהודים.

מאיר פרוש: תודה לך, חבר הכנסת מגלי והבה, על יוזמתך – אני תומך בה בכל לב – ותודה לכם, בני העדה הדרוזית, שבביקורים וכאשר אני פוגש אתכם אני מושיט לכל אחד מכם יד, וגם עכשיו אני מושיט לכל אחד מכם יד.

מאיר פרוש: תודה לכם, שהקדוש-ברוך-הוא יצליח דרככם.

מאיר פרוש: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת על הדברים המאלפים, שיצאו מהלב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אמסלם, ואחריו - חבר הכנסת יצחק וקנין.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השיח' טריף, נכבדי העדה והאורחים, העדה הדרוזית, על מורשתה המפוארת, הוכיחה ועדיין מוכיחה בכל יום ויום נאמנות בלתי מסויגת למדינת ישראל, וכרתה עמנו ברית דמים.

חיים אמסלם: הברית הזאת עלתה ביוקר רב בהקרבת מיטב בניה של העדה על תקומת העם וארצו.

חיים אמסלם: אנו מאוד שמחים וגאים להשתתף באירועים מעין זה שהתקיים היום בכנסת, המצדיע לעדה הדרוזית והצ'רקסית.

חיים אמסלם: אין שום ספק שאנו נשמח להשתתף תמיד עם העדה בימי שמחה והצדעה.

חיים אמסלם: אבל אל לנו לשכוח את הקיפוח ואת חוסר השוויוניות שאנו נתקלים בהם; את הקשיים שעומדים בפני הבחור הדרוזי בתום שירותו הצבאי; את הקושי להשתלב במעגל העבודה, במסגרת התעסוקה; את הקושי של זוגות צעירים לרכוש בית והקושי לבנות קן ותא משפחתי לנוכח המצב הכלכלי.

חיים אמסלם: זה נכון שהחברה הישראלית כולה נתקלת בקשיים האלה, אבל אנו צריכים לשים דגש מיוחד בעידודה של עדה שבניה הם כאחים לנו, עדה שהתייצבה ומתייצבת לימיננו.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני אומר בפה מלא שאנו זקוקים כאן לאפליה מתקנת של העדה הדרוזית.

חיים אמסלם: חיזוקה ומעמדה של העדה והחדרת המוטיבציה והגאווה הלאומית בקרב בניה הם בסופו של דבר נכסי צאן ברזל שכל החברה הישראלית תתברך בהם.

חיים אמסלם: אני שמח לציין שלעדה הדרוזית, חברים, יש בבית הזה נציגים מכובדים המכבדים את העדה ופועלים למענה ללא לאות.

חיים אמסלם: תודה לך, חבר הכנסת אדוני היושב-ראש, מגלי והבה, על פעילותך למען העדה שחשובה לנו ולעם ישראל.

חיים אמסלם: תורתנו מצווה אותנו על הכרת הטוב.

חיים אמסלם: אנו מכירים לכם טובה ומוקירים אתכם.

חיים אמסלם: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חיים אמסלם.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק וקנין.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת דב חנין, ויסכם בסוף הרשימה, כרגיל – חבר הכנסת נסים זאב.

גאלב מג'אדלה: נסים לא מסכם, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: לא, אני התכוונתי לחברי הכנסת, וכמובן - - -

קריאה: אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השיח'ים ובראשם שיח' מואפק טריף, בני העדה, רבותי, כולנו מדברים רבות על השוויון שאנחנו חשים שצריך להנהיג כלפי העדה הדרוזית.

יצחק וקנין: אני כבר ותיק בבית הזה, אני חושב – רובי, נכון?

יצחק וקנין: - 11 שנה.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם שבמשך השנים אני שומע את הססמה הזאת השכם והערב, וכולנו חייבים לעשות מעשה ולא לדבר, כי אנחנו נמצא את עצמנו בעוד חמש שנים ובעוד עשר שנים עם אותן ססמאות.

יצחק וקנין: כמי שמכיר טוב את העדה וקרוב לעדה, אני חושב שכולנו חייבים לקבל החלטות ברורות.

יצחק וקנין: אנחנו כבר לא מדברים על שוויון - אנחנו מדברים על העדפה מתקנת כלפי העדה בכל התחומים: תעסוקה, חינוך, בריאות.

יצחק וקנין: כמי שמכיר את הדברים מקרוב, אני חושב שבשנים האחרונות המצב לא כל כך טוב.

יצחק וקנין: אנחנו חייבים להגיד את זה דווקא ביום הזה, כשכולם יושבים פה ושומעים, כי כולנו נעלה, נגיד את הדברים ונרד, ובזה אנחנו מסיימים.

יצחק וקנין: אני לא חושב שכך הדברים צריכים להיות.

יצחק וקנין: אני חושב שהממשלה חייבת לקבל החלטות ברורות כלפי מגזר המיעוטים כולו, גם לגבי האוכלוסייה הערבית.

יצחק וקנין: אבל אני חושב שלגבי העדה הדרוזית אנחנו מדברים על שותפות גורל, והשותפות הזאת לא מוטלת בספק לגבי אף אחד מאתנו - אני חושב שזה חייב לבוא לביטוי במעשים ולא בדיבורים.

יצחק וקנין: אני חושב שהדברים לא נפלו ככה במקרה דווקא בשבוע הזה - וכל חברי דיברו על ציוויי התורה.

יצחק וקנין: הפרשה שקראנו השבת היא פרשת יתרו.

יצחק וקנין: כבר אז היא דיברה על שותפות הגורל המיוחדת של העדה הדרוזית עם עם ישראל.

יצחק וקנין: ולכן, אנחנו לא צריכים לבטא את הדבר הזה רק בדיבורים, אלא להוציא אותו מהכוח אל הפועל.

יצחק וקנין: ואני אומר לידידי יושב-ראש הישיבה, וגם בן העדה, חזק ואמץ על היוזמה הברוכה שלך.

יצחק וקנין: יש פתגם שאומר שכל עם שאין לו עבר, אין לו גם עתיד.

יצחק וקנין: אותו דבר אני אומר לעדה הדרוזית.

יצחק וקנין: העדה הדרוזית היא עדה ששומרת על המסורת שלה בחירוף נפש, וטוב נעשה אם ניתן לה את הכלים לשמור על המסורת היפה והמכובדת, וכולנו חייבים לסייע ולהביא את הדברים לידי ביצוע.

יצחק וקנין: כולי תקווה שהדברים באמת יצאו אל הפועל, וכולנו נברך את העדה הזאת שתלך ותצמח ותגדל ותשמור על המסורת הטובה שלה.

יצחק וקנין: כל טוב.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת וקנין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, אחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני רוצה לפתוח בברכה לאורחינו בכנסת ביום הדיון הזה, ואני רוצה לומר לכם שתהיו ברוכים תמיד בבואכם לכאן.

דב חנין: אתם מוזמנים להגיע לבית הזה לא רק בימים חגיגיים אלא גם בימי החול, ולהשתתף אתנו בדיונים ובעבודה כדי לקדם את אותו נושא שדיבר עליו חברי חבר הכנסת וקנין לפני – השוויון של העדה הערבית-הדרוזית בישראל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני לא רוצה לדבר על השוויון של העדה הערבית- הדרוזית בצורה כוללנית, אלא להזכיר כמה בעיות בולטות שמהן סובלים הערבים-הדרוזים בישראל היום.

דב חנין: הבעיה הראשונה היא כמובן הבעיה הכלכלית-החברתית.

דב חנין: היישובים הדרוזיים בישראל מדורגים בדירוג של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה באשכולות 3 ו-4 מתוך 10.

דב חנין: זה הדירוג הפורמלי, אבל באופן מעשי אנחנו יודעים שבחלק גדול מהיישובים הדרוזיים בישראל יש ריכוזים אמיתיים של עוני, יש מצוקה של תעסוקה ומחסור במקומות עבודה.

דב חנין: הציבור הדרוזי לא יכול להגיע לכל תחום עבודה בחברה הישראלית - יש מקומות עבודה שבפועל אינם פתוחים לפניו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כפי שאתה יודע, מספר הסטודנטים הדרוזים דווקא גדל פי-שלושה מאז 1990.

דב חנין: אבל דווקא הדרוזים בעלי ההשכלה נתקלים בקושי מיוחד להיכנס למקומות המתאימים להשכלה שהם רכשו.

דב חנין: בעיה אחרת של תעסוקה היא תעסוקת נשים.

דב חנין: בעבר הלא-רחוק חלק גדול מהנשים הדרוזיות בגליל עבדו למשל במתפרות טקסטיל.

דב חנין: עם החזון של מזרח תיכון חדש, חלק ממתפרות הטקסטיל האלה עברו למקומות שבהם כנראה יותר זול לייצר, ואז נוצרה מצוקה אמיתית של תעסוקת נשים.

דב חנין: ביישובים הדרוזיים יש מצוקה אמיתית של תשתיות.

דב חנין: היישובים הדרוזיים גדולים מאוד, אבל מערכת התשתיות לא התפתחה עם הגידול של היישובים האלה.

דב חנין: לכן, כמעט בכל אחד מהיישובים יש בעיות אמיתית של תשתיות בסיסיות, של דרכים, של רחובות, של ביוב.

דב חנין: אם אני כבר מזכיר ביוב ובעיות סביבתיות, בחלק גדול מהיישובים הדרוזיים יש מאבקים נגד אנטנות סלולריות.

דב חנין: במאבקים האלה הציבור הדרוזי הראה את הדרך לציבורים אחרים, בכמה מקומות לפחות, להתגבר על המכה הזאת של האנטנות הסלולריות, והדגים לציבור הישראלי שלא צריך להיכנע לדיקטטורה של החברות הסלולריות.

דב חנין: יש בעיות של קרקעות לבנייה, יש בעיה של מערכת החינוך שיש בה אפליה מתמשכת של הציבור הדרוזי.

דב חנין: למעשה, כמעט בכל תחום ותחום הציבור הדרוזי בישראל סובל מאותן בעיות ומאותה אפליה שסובל המיעוט הערבי בכללותו.

דב חנין: זה המבחן האמיתי של הכנסת.

דב חנין: הוא איננו בכך שאנחנו נדבר דיבורים יפים - והם חשובים וראויים.

דב חנין: המבחן האמיתי של הכנסת, ובזה כולנו ניבחן, הוא ביכולת שלנו לקדם טיפול בכל הבעיות האלה.

דב חנין: אני פונה אליכם, אורחינו הנכבדים, ואומר לכם: במאבק הזה על השוויון אנחנו חייבים וצריכים להיעזר בכם.

דב חנין: במורשת של העדה הערבית-הדרוזית יש הרבה מאוד דברים יפים.

דב חנין: אחד הדברים היפים, הבולטים והחשובים ביותר הוא שציבור זה תמיד ידע להיאבק על זכויותיו, תמיד ידע לשמור על זכויותיו.

דב חנין: ברוח הזאת של המאבק על הזכויות אני מבטיח לכם, אורחים יקרים שלנו, שתמצאו פה בכנסת בעלי-ברית.

דב חנין: יחד נוכל להתקדם לכיוון השוויון.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב - אחרון הדוברים מבין חברי הכנסת.

מגלי והבה: לאחר מכן ידבר השר גאלב מג'אדלה ונעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים, השיח' טריף, קאדים, ראשי רשויות, בעניין הצעת החוק להקמת מרכז למורשת הדרוזים בישראל אני רוצה לומר לכם, מורי ורבותי, שהקמת המורשת לא תלויה במורשת.

נסים זאב: כדי שתהיה מורשת צריך לשמר את המורשת.

נסים זאב: רק כאשר משמרים אותה, כאשר שומרים עליה - רק אז אפשר להקים מרכז.

נסים זאב: מרכז הוא רק דגל, הוא רק סמל, הוא רק אות.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהעדה הדרוזית לא היתה מוצאת עניין בהקמת מרכז מורשת אם הם לא היו אנשי מורשת.

נסים זאב: יכולים להקים הרבה מרכזים כאלה לעדות כאלה ואחרות, אבל אם הן לא משמרות את המורשת אין צורך בהקמה, כי זה יהפוך לבניין חסר ערך.

נסים זאב: אבל העדה הדרוזית היא מיוחדת במינה, עדה מאמינה, עדה רגישה.

נסים זאב: הם מאמינים "כל דעבדין משמיא לטב עבדין", מקבלים את הגזירה.

נסים זאב: ראינו אותם בימים הכי קשים, שמענו את ההורים בימים הכי קשים בזמן השכול - איך הם מקבלים עליהם את הדין.

נסים זאב: זה פשוט לא ייאמן.

נסים זאב: הצניעות של הנשים הדרוזיות - האשה הצנועה, ההפרדה בין גברים לנשים; אף-על-פי שההשכלה הגבוהה עלתה פי-שלושה, המורשת נשארה בתוך העדה הדרוזית.

נסים זאב: שיתוף הפעולה שהיה קיים עוד לפני קום המדינה בין הדרוזים מהכפרים הדרוזיים לבין היישוב היהודי בארץ-ישראל - הם הוכיחו את עצמם נאמנה; גדוד "חרב" שקיים היום בצה"ל - שיעור המתגייסים לצה"ל מקרב העדה גדול משיעור המתגייסים היהודים.

נסים זאב: הם לוחמים.

נסים זאב: מאות חללים נפלו על מזבח המולדת – 344 במספר נפלו במערכות ישראל, ולמעלה מ-200 הם נכי צה"ל.

נסים זאב: עדה נכבדה, אני לא רוצה לדבר רק על הקיפוח, כי יש קיפוח גם במגזרים אחרים.

נסים זאב: הממשלה מחויבת למה שהיא התחייבה.

נסים זאב: היא לא נדרשת ליותר ממה שהיא התחייבה.

נסים זאב: היו התחייבויות של הממשלה ב-1994, ב-1987, ב-1991, ב-1997 בעניין מענקי האיזון, מצוקת הדיור של זוגות צעירים, חיילים משוחררים, תשתיות ותחבורה ציבורית.

נסים זאב: אני לא אומר שאפשר לתקן הכול ביום אחד, אבל אפשר לצמצם את הפערים.

נסים זאב: הממשלה בוודאי תיתן את דעתה לא רק על המרכז אלא גם על הצרכים האחרים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את השר גאלב מג'אדלה לסכם, ונעבור להצבעה.

גאלב מג'אדלה: (נושא דברים בשפה הערבית; להלן תרגומם לעברית: שלום עליכם ורחמי האל וברכותיו.

גאלב מג'אדלה: המנהיג הרוחני, השיח' אמין, השיח' מואפק טריף, אחינו זקני העדה המלווים, כבוד השופטים, כבוד ראשי המועצות והעיריות המקומיות, האחים והאחיות, אנשינו בני העדה הדרוזית והצ'רקסית.

גאלב מג'אדלה: ) אדוני היושב-ראש, אני מברך אותך על שהבאת היום הצעת חוק להקמת מרכז המורשת של העדה הדרוזית.

גאלב מג'אדלה: זה מעבר לסמלי.

גאלב מג'אדלה: זה נושא שאנחנו מחויבים אליו.

גאלב מג'אדלה: המסורת שלנו, המורשת שלנו, ההווי שלנו, הם דבר שאנחנו צריכים לשמור עליו ולקדם אותו.

גאלב מג'אדלה: טוב עשתה ממשלת ישראל וטוב עושה כנסת ישראל שהיא מאגדת את זה בחוק ועושה את זה על הדרך הטובה ביותר.

גאלב מג'אדלה: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, מכובדי חבר הכנסת ריבלין, הממשלה רוצה גם לעשות, לא רק להבטיח כפי שהבטיחו ממשלות אחרות, ואני מצטרף לדרכך.

גאלב מג'אדלה: עובדה שהיא מאמצת את הצעת החוק הזאת ותומכת בה, אף שהעלויות הכספיות - אתה יודע על-פי הנהלים - הן מעבר ל-5 מיליוני שקלים.

גאלב מג'אדלה: היא עושה, אבל היא לא עושה מספיק, והיא צריכה לעשות עוד יותר.

גאלב מג'אדלה: אני מצטרף לדברי חברי חבר הכנסת דב חנין, שעמד על הקשיים ועל הנושאים שעומדים בפני העדה ובניה.

גאלב מג'אדלה: עם זאת, אנחנו מתבקשים לפחות להיות אופטימיים בזה שאנחנו שואפים לשוויון בדרך של מאבק לגיטימי וחוקי, שמאפיין חברה דמוקרטית, חברה נאורה, חברה שרוצה להבטיח לבניה חיים טובים יותר.

גאלב מג'אדלה: זו דרכנו, מכובדי חבר הכנסת ריבלין.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לדבוק בה ואנחנו צריכים לעמוד עליה ולהיות עקשנים, כדי שנוכל להבטיח שוויון לדורות הבאים.

גאלב מג'אדלה: לא מזמן אישרה הכנסת בקריאה ראשונה - וועדת החינוך, התרבות והספורט מכינה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית - הצעת חוק האקדמיה ללשון הערבית.

גאלב מג'אדלה: בפעם הראשונה מאז קום המדינה, אדוני היושב-ראש לשעבר – כי ראיתי שאמרת את הדברים בהתלהבות ומהלב – זה דבר שלא קרה 58 שנים, זה דבר שנותן לנו היום חיזוק נוסף שהממשלה הזאת כן רוצה לעשות, ואני רוצה לברך אותה ולאחל לנו שנמשיך לדבוק במאבק צודק למען שוויון לקהילה שלנו ולמען חיים טובים יותר.

גאלב מג'אדלה: זה בידינו, חברי חברי הכנסת, להתאחד סביב הנושאים שהם בסדר-יומנו לטובת הקהילה שלנו.

גאלב מג'אדלה: אני שוב מברך אותך, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מגלי והבה.

גאלב מג'אדלה: יישר כוח.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נתמוך ונסייע בכל דרך אפשרית, לא רק ביום הזה אלא גם בהמשך הדרך, בכל הנושאים שיעמדו על סדר-יומנו לטובת העדה הדרוזית והצ'רקסית וגם לכלל אזרחי ישראל, יהודים וערבים.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר גאלב מג'אדלה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2007.

מגלי והבה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2007, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מגלי והבה: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע בזאת שהצעת חוק המרכז למורשת הדרוזים בישראל, התשס"ז-2007, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לוועדת החינוך, התרבות והספורט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: תודה לכם בשם העדה הדרוזית.

מגלי והבה: בדרך כלל לא מקובל למחוא כפיים, אבל תודה לכל אורחינו, ובמיוחד לשיח' מואפק טריף, שליווה אותנו לאורך כל הדיון, ולכל ראשי העדה ונכבדיה.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/131).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39) (העמדת מידע לרשות הציבור), התשס"ז-2007, של חבר הכנסת יצחק גלנטי וקבוצת חברי הכנסת - קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת גלנטי להציג את החוק.

מגלי והבה: בבקשה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אלה שישנם ואלה שצופים, אורחים נכבדים, סעיף 26(ה) לחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, קובע כי כל קופת-חולים תעמיד לרשות החברים בה מידע על שירותיה.

יצחק גלנטי: אשר על כן, מוצע לקבוע כי נוסף על מידע זה יועמד לרשות החברים בקופה גם מידע לגבי מנהלי הקופה והאחראי לבירור תלונות החברים.

יצחק גלנטי: הצעת חוק דומה בעיקרה הונחה על שולחן הכנסת החמש-עשרה על-ידי חברת הכנסת יהודית נאות, זכרה לברכה, וקבוצת חברי כנסת נוספים, ייבדלו לחיים ארוכים.

יצחק גלנטי: הצעת חוק זהה הונחה גם על שולחן הכנסת השש-עשרה על-ידי חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי כנסת נוספים.

יצחק גלנטי: אני משוכנע כי חברי הכנסת המרובים שנותרו פה יתמכו בהצעה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת המציע.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: אני אקרא בשמות חברי הכנסת שנרשמו ונמצאים במליאה.

אמנון כהן: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: מוותרת.

אמנון כהן: תומכת ישירות.

אמנון כהן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את חבר הכנסת גלנטי על הצעת החוק.

אורי אריאל: זו הצעת חוק ראויה, טובה, שתביא ברכה לציבור רחב מאוד.

אורי אריאל: לפעמים חוק מסוים הוא לקהילה מסוימת, לציבור מסוים.

אורי אריאל: פה החוק נותן סיוע לכל אזרחי מדינת ישראל, ועל כך ראוי לציין אותך ולהודות לך ולמפלגתך.

אורי אריאל: קופות-החולים, שהוכנסו לתוך חוק ביטוח בריאות ממלכתי ונאלצות לעמוד בקריטריונים כלכליים חריפים מאוד, מגיעות לעתים למצבים קשים שאינם מאפשרים שירות ראוי ונכון לחולים שלהן.

אורי אריאל: הממשלה, שקיצצה רבות בתחום הבריאות, צריכה לבחון ולשקול מעבר לסל הבריאות, שבו היתה תוספת – גם זה בעקבות לחץ של מפלגות שונות וגם של מפלגתך – סיוע לדברים נוספים כדי להציל חיי אדם.

אורי אריאל: אני מדבר על הצלת חיים ואני מדבר על אוכלוסיות גדולות יחסית.

אורי אריאל: אני רוצה לתת דוגמה אחת, וזו הדוגמה של מחלת הסרטן והריפוי שלה על-ידי תרומת מוח עצם.

אורי אריאל: יש ארגונים וולונטריים, התנדבותיים, כמו "עזר מציון", שהקימו בנק של דגימות מאנשים, כדי שיהיה אפשר להתאים אותן בבוא היום למי שחלה.

אורי אריאל: הם הגיעו עד עכשיו לכ-300,000 איש שנתנו דגימה.

אורי אריאל: כל הפעילות הזאת נעשתה בהתנדבות ועל-ידי תרומות.

אורי אריאל: כדי לכסות את מדינת ישראל צריך עוד כ-600,000 דגימות, שכל אחת מהן עולה יותר מ-150 שקל – לקחת, לשמור, למחשב וכן הלאה.

אורי אריאל: אין להם כוח להרים את התוספת של עוד 600,000, מה שיכול לכסות את מדינת ישראל – תחום די רחב במדינת ישראל – בתחום מחלת הסרטן.

אורי אריאל: אני פונה לשר הבריאות, ובמקרה הזה גם הוא ממפלגתכם, מפלגת גיל, עם האוצר והממשלה, בקריאה להרחיב את בנק מוח העצם, שיכול לתת תרופה לרבים וטובים שחולים, לא עלינו, במחלת הסרטן.

אורי אריאל: בעזרת השם תבוא להם רפואה וישועה.

אורי אריאל: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מסכים שחוק ביטוח בריאות ממלכתי, שהטיל על קופות-החולים את האחריות למתן שירותי בריאות לכלל תושבי ישראל, צריך לתת את השירות המקסימלי במסגרת מקורות המימון.

נסים זאב: אבל אני לא בטוח, גם אם אני אתמוך, חבר הכנסת גלנטי, שצריך ששמות החברים יתנוססו ויובאו לידיעת הציבור.

נסים זאב: אתה יודע מה קורה בקופות-החולים: כל מי שיש לו תלונה – וכמעט אין חולה אחד שלא כואב לו הראש מהשירות של בתי-החולים; לכולם יש תלונות.

נסים זאב: תאר לך שהשם של חבר הדירקטוריון והטלפון שלו יימצא אצל כל אדם שמקבל שירות, והוא לא כל כך מרוצה, ויתחילו להטריד את האחראים – אני לא יודע אם זה נכון; צריך אולי נציגות מטעם הדירקטוריון, מטעם החברים שנושאים באחריות, שתהיה כתובת מטעמם, שיהיה מזכיר של המועצה הזאת, שהוא יקבל את הטלפונים.

נסים זאב: אבל לא יכול להיות ששמותיהם יופיעו, ואולי גם מספר תעודת הזהות ומקום מגוריהם.

נסים זאב: אנחנו יודעים איזו אלימות יש היום כלפי רופאים - - -

אורי אריאל: חבר הכנסת זאב, שמך, כתובתך, הטלפון שלך, גם של חבר הכנסת גלנטי, ידועים לכל דבר - - -

נסים זאב: אבל אנחנו לא נותנים שירות רפואי.

נסים זאב: אתה יודע מה קרה רק בשבוע האחרון בבתי-חולים שונים.

נסים זאב: האלימות שם גואה, אנשים לא מרוצים – או קצת לא מרוצים – מהשירות, ומתנהגים באלימות.

נסים זאב: אז תאר לך שאותם חולים שיש להם תלונות – ואני מבטיח לך שיש תלונות רבות מאוד.

נסים זאב: תשאל רופא שנותן שירות בבית-חולים כמה טלפונים של תלונות הוא מקבל בממוצע; אז על אחת כמה וכמה כשמדובר בצוות שנושא באחריות.

יצחק גלנטי: לכל הרופאים בכל קופות-החולים יש חוברות שלמות – הם משמשים כתובת – אין שום סיבה שגם שמם של האחראים לתלונות לא יתפרסמו.

יצחק גלנטי: מאי נפקא מינה?

נסים זאב: יש נפקא מינה, כי רופא מטפל בפציינט; כי רופא חייב להיות זמין, כי ברגע שרופא לא טיפל נכון, או שהחולה חש ברע, הוא צריך להתלונן לאלתר.

נסים זאב: תאר לך שמנתח שכח מכשיר בבטנו של מנותח, והוא חש ברע ומתלונן.

נסים זאב: הרופא המנתח צריך לעשות אולטרה-סאונד ולגלות מה הוא שכח בבטן.

נסים זאב: לכן, אני אומר שיש הבדל עצום בין רופא, שחייב לשמוע את החולה עד להבראתו המוחלטת, בסייעתא דשמיא, ובין דירקטוריון, שהוא מינהלי יותר, וצריך להיות נציג מטעמו שיוכל לקבל את תלונות הציבור, כפי שיש בעיריות וברשויות.

נסים זאב: בכנסת יש נציג לתלונות הציבור, וגם שם יהיה, אפילו ברמה של נציב תלונות הציבור.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר גאלב מג'אדלה, כמה נעים לי לומר לך "כבוד השר", חברי חבר הכנסת גלנטי, אני מאוד מעריך ומכבד את העבודה שלך בכנסת, משום שאתה בא לכאן לא רק כדי להצביע, אלא אתה מחפש את הנישה שבה אתה רוצה לתרום את אותה תרומה שחבר הכנסת בשליחותו צריך לתרום בתקופת כהונותיו – ואני אומר "כהונותיו" מתוך ידיעה שהאופק בלתי מוגבל.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

ראובן ריבלין: אני גם רוצה לומר לך שהחוק הזה הוא מחויב המציאות, משום שכאשר אנחנו נמצאים בתקופה כזאת של שקיפות – ויושב-ראש ועדת הכלכלה לשעבר, והשר לעתיד, חבר הכנסת אמנון כהן, יושב-ראש הישיבה הזאת, יודע בתפקידו מהי חשיפה ומהי שקיפות, ועד כמה היא מועילה לכל דבר.

ראובן ריבלין: אלא מה?

ראובן ריבלין: חוק ביטוח בריאות ממלכתי לא רצה ללכת צעד אחד נוסף; שהרי הוא קובע שכל קופה צריכה לומר מהם השירותים שהיא נותנת.

ראובן ריבלין: אבל אם היא לא אומרת זאת, למי יפנו האנשים?

ראובן ריבלין: לפני מי הם יתלוננו?

ראובן ריבלין: השרה המנוחה, זכרה לברכה, יהודית נאות, חשבה על כך, ואני זוכר שהיא הגישה הצעת חוק כזאת, ויפה עשה חבר הכנסת גלנטי שמבקש היום לחדש את היוזמה הזאת ואף להוסיף עליה.

ראובן ריבלין: אני חושב שכל אזרח בישראל אשר בחר לו קופת-חולים צריך לדעת מיהם חברי המועצה.

ראובן ריבלין: יפה מאוד שיש מועצה לקופת-חולים, אבל אם לא נדע מה כתובת חבריה ומה מספר הטלפון שלהם, וכיצד אנחנו יכולים להפנות את תשומת לבם לעוולות כאלה ואחרות או לאי-מתן שירותים שהובטחו, הדבר לא מתקבל על הדעת.

ראובן ריבלין: יבוא אדם ויבחר לעצמו אם הוא רוצה להיות במועצה או לא רוצה להיות במועצה.

ראובן ריבלין: ואם על חברי הכנסת אנחנו מדברים, קל וחומר על חברי הדירקטוריון של אותה קופת-חולים, שהרי לא ייתכן שהדירקטוריון לא ימסור את כל פרטיו לכל אדם אשר ביקש להצטרף לקופה או אשר פותה אפילו להצטרף לאותה קופה.

ראובן ריבלין: לכן, אני אתמוך בשתי ידי – אף שאסור להצביע פעמיים, כמובן - - -

אורי אריאל: - - - בשני כפתורים.

ראובן ריבלין: אני אתמוך בשתי ידי באותו כפתור אחד, כדי להצביע פעם אחת בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39) (העמדת מידע לרשות הציבור), התשס"ז-2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזה שהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 39) (העמדת מידע לרשות הציבור), התשס"ז-2007, התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/130).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת החוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 9) (הגבלות על הוצאת צו הגנה נגד קטין), התשס"ז-2007, של חברת הכנסת זהבה גלאון - קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אנא, גשי להציג את הצעת החוק.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך מאוד.

זהבה גלאון: מדובר בהצעת חוק למניעת אלימות במשפחה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אתם יודעים שבדרך כלל הכנסת מגינה על קטינים ומחוקקת חוקים מתקדמים ביותר כדי להגן על קטינים, אבל לעתים אנחנו מוצאים את עצמנו במצב שצריך להגן על בני הבית מפני הקטינים.

זהבה גלאון: זאת סיטואציה קשה ומביכה.

זהבה גלאון: לכן, במסגרת הדיונים בוועדה למעמד האשה, בראשות חבר הכנסת גדעון סער, ניסינו לראות איך אפשר לאזן בין הצורך להגן על בני המשפחה מפני קטין אלים ובין הצורך להימנע מלפגוע בזכויותיו של אותו קטין, כי אנחנו מחויבים בסופו של דבר גם לשיקומו של קטין בחברה.

זהבה גלאון: לכן ההצעה הזאת, הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה, נקראת "הגבלות על הוצאת צו הגנה נגד קטין".

זהבה גלאון: עם כל ההבנה שלעתים צריך להוציא צו הגנה נגד קטין, חשבנו שצריכים להתקיים כמה תנאים ויש להטיל כמה מגבלות לצורך זה.

זהבה גלאון: אני רוצה לציין אותן מאוד בקיצור.

זהבה גלאון: ההצעה קובעת, חברי חברי הכנסת, הוראות מיוחדות שיחולו בשעה שבן משפחה מבקש מבית-המשפט לתת צו הגנה נגד קטין, ליתר דיוק, מפני קטין.

זהבה גלאון: בראש ובראשונה, בית-המשפט יפנה קודם כול אל הצדדים.

ראובן ריבלין: האם החוק הזה מבחין בין קטין לקטין?

זהבה גלאון: קטין על-פי ההגדרה בחוק.

ראובן ריבלין: עד גיל 18.

זהבה גלאון: כן.

ראובן ריבלין: אולי קטין בן 15.

זהבה גלאון: לא, קטין על-פי ההגדרה בחוק.

זהבה גלאון: אדוני, אני צריכה לציין שאני מעלה את החוק, והוא עבר שיפורים, אבל היוזמה להביא את החוק הזה היתה של חברת הכנסת דאז ענבל גבריאלי, שהבינה את הצורך במתן מענה בנושא הזה.

זהבה גלאון: אנחנו "שפצרנו" אותו ושיפצנו אותו, קיימנו כמה ישיבות עם הגורמים, עם משטרת ישראל ועם משרד הרווחה, והכנסנו שיפורים ותיקונים.

זהבה גלאון: אני חושבת שיצא חוק נכון, מידתי והולם.

זהבה גלאון: אני אומר בקצרה רבה את הנקודות שבהן מדובר: כשיש תלונה קשה של בן משפחה נגד קטין, והעניין מגיע לפתחו של בית-המשפט, הרעיון הוא שבית-המשפט קודם כול יפנה את הצדדים ליחידת סיוע, כדי לנסות להשיג הסכמה לפני שמוציאים צו נגד קטין.

זהבה גלאון: הוצאת צו היא הליך מאוד קרדינלי, ואנחנו רוצים למנוע את זה, אז קודם כול מנסים להגיע להבנות בין בני המשפחה ובין הקטין.

זהבה גלאון: מגבלה נוספת שקבענו לפני הוצאת צו נגד קטין היא, שבית-המשפט יהיה מחויב לשמוע את הקטין ולשקול את טובתו בנסיבות העניין.

זהבה גלאון: הרבה מאוד פעמים צווים מוצאים במעמד צד אחד בלבד, הצד המתלונן.

זהבה גלאון: חשבנו שצריך לתת לקטין את מלוא ההגנה ואת מלוא הזכויות, ובית-המשפט יחויב לשמוע אותו.

זהבה גלאון: הדבר האחרון, שבעיני הוא חשוב לא פחות, הוא שלפני שמחליטים להוציא צו הגנה נגד הקטין – המשמעות של זה היא הרחקת הקטין מהבית; לעתים בני הבית פשוט אינם יכולים להמשיך בשגרת חייהם כשיש בבית קטין שמשתולל ומכה, ומדובר לפעמים במצב בלתי אפשרי – החלטנו שלא יהיה אפשר להוציא קטין מביתו עד שמוודאים שיימצא לו סידור הולם במקום אחר, כדי שהוא לא ימצא את עצמו פתאום מושלך לרחוב.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זאת ההצעה.

זהבה גלאון: זאת הצעה שבאה לתת מענה לבני הבית מפני אלימות, גם של קטינים.

זהבה גלאון: לצערי, יש גם סיטואציה כזאת.

זהבה גלאון: עד היום הכנסת נדרשה בדרך כלל להגן על קטינים מפני בני ביתם.

זהבה גלאון: לעתים יש מצב הפוך.

זהבה גלאון: אמרנו שגם במצב ההפוך, הכנסת תטיל מגבלות שיחולו טרם הוצאת קטין מביתו.

ראובן ריבלין: האם הכנסת קטין למעצר תיחשב מציאת מקום הולם?

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אני הייתי מעדיפה שלא.

זהבה גלאון: רק בנסיבות חמורות ביותר.

זהבה גלאון: אני לא רוצה בנושא הזה להפחית משיקול דעתו של בית-המשפט; יכול להיות שבית-המשפט יחליט שהקטין צריך להיות במוסד, בפנימייה, במשפחה אומנת – כל חלופה שבית-המשפט ימצא לנכון.

ראובן ריבלין: בית-המשפט לא יכול להכניס קטין למעצר.

ראובן ריבלין: הוא יכול – עד 48 שעות.

ראובן ריבלין: יכולים לבוא על-פי החוק הזה ולומר: אתה לא רשאי להכניסו למעצר.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על קטין בן 11 או בן 10.

ראובן ריבלין: אני מדבר על קטין שהוא כבר גדול מאוד.

אמנון כהן: בכל הדברים האלה אנחנו נדון בוועדה.

זהבה גלאון: במקרה שיש סכנה, למשטרה יש סמכות.

ראובן ריבלין: ודאי.

זהבה גלאון: אין ספק בזה.

זהבה גלאון: כל הדברים האלה חלים.

זהבה גלאון: הדברים האלה לא מתבטלים.

זהבה גלאון: ההצעה כאן היא להחיל כל מיני הוראות מיוחדות, כדי מצד אחד לתת מענה לבני הבית, לבני המשפחה, ומצד שני – עם כל האלימות של הקטין, לנסות להגן על זכויותיו גם בנסיבות שנוצרו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

אמנון כהן: תודה, גברתי המציעה.

אמנון כהן: הצעת חוק חשובה.

אמנון כהן: נרשמו כמה מחברי הכנסת להגיב, להביע את עמדתם.

אמנון כהן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אמנון כהן: אני אתמקד במי שנמצא באולם המליאה ולא במי שנרשם.

ראובן ריבלין: כדי לא לבייש את הכנסת, כי כל כך הרבה נרשמים ולא באים.

ראובן ריבלין: מזל שנסים זאב ישנו.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית ברצוני לומר לך, היושב-ראש, שאתה נוהג נכון, ואולי כדאי שכך ינהגו כל היושבים-ראש ויוסיפו קצת כבוד לכנסת.

אורי אריאל: הצעת החוק של חברת הכנסת גלאון היא הצעת חוק טובה וראויה, שמשפרת את המצב, שנתון כל הזמן בבחינה, בדיקה וגם שיפור.

אורי אריאל: מי שיבחן מה קרה במהלך השנים – המלה "מהפכה" היא קצת מוגזמת, אבל הוא יראה שיש פה התפתחות משמעותית ורצינית בכל הקשור לעניינים שמדובר בהם.

אורי אריאל: אני חושב שטוב עשתה חברת הכנסת גלאון שהביאה את החוק לפנינו.

אורי אריאל: אנחנו עומדים לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית, ומן הסתם החוק הזה ייכנס לספר החוקים.

אורי אריאל: פרשת השבוע שלנו השבוע היא פרשת שופטים ושוטרים, והיא מלאה בחוקים מסוגים שונים: מחוקים סוציאליים עד פליליים.

אורי אריאל: מה שאתם רוצים.

אורי אריאל: נדמה לי, כולה בה.

ראובן ריבלין: את העקרונות שמענו בשבת שעברה.

אורי אריאל: שמענו בשבת שעברה את עשרת הדיברות בפרשת יתרו, שהוזכר פה קודם – גם בהקשר של אחינו הדרוזים.

אורי אריאל: אני רוצה להגיד משפט אחד: לעתים יושבים פה, דנים באיזה חוק, ואנשים בטוחים שהם המציאו דבר יוצא מן הכלל, ואכן כן.

אורי אריאל: מי שלומד מעט, וקורא, ולא בגדר עניין דתי, שצריך לשמור או לא צריך לשמור, כל אחד לפי דרכו – יש לנו ערבות הדדית בין היהודים, אבל אנחנו לא הקוזקים של הקדוש-ברוך-הוא.

אורי אריאל: מי שקורא את פרשת השבוע, נניח, זה פשוט ספר חוקים מרתק, שאנחנו, העם היהודי, קיבלנו.

אורי אריאל: זה כמובן מטיל עלינו הרבה יותר חובות מאשר זכויות.

אורי אריאל: אומרים: יש לכם יותר זכויות.

אורי אריאל: לא, יש לנו יותר חובות, להיות אור לגויים.

אורי אריאל: זה בזמן שאחרים – אני לא יודע איפה היו.

אורי אריאל: הרי לא היתה להם שבת, ו"לא תגנוב" בקושי היה המלצה.

אורי אריאל: אפשר להמשיך הלאה והלאה.

אורי אריאל: אינני רוצה עכשיו לגזול את זמנו של הבית.

אורי אריאל: זה לא שיעור פרשת שבוע.

אמנון כהן: דברים חשובים.

אמנון כהן: אתה יכול להמשיך.

אורי אריאל: מזמן לזמן כדאי לנו לזכור מאיפה אנחנו באים ולאן אנחנו הולכים.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, חברתי וחברי חברי הכנסת, אני מברך את חברת הכנסת גלאון על ההצעה שהניחה כאן לפנינו.

אברהם מיכאלי: אנחנו, כחברה שלצערנו הפכה – לא הופכת, כבר הפכה – לחברה אלימה, נאלצים להתמודד עם כל מיני תיקונים כאלה, שמעידים על ההתמודדות שלנו, ככנסת, עם התפתחויות שלצערנו כבר חלו.

אברהם מיכאלי: לכן צריך תמיד לאזן, ולומר לעצמנו שלא נפעיל כלים שעלולים להיות כחרב פיפיות בידי כל מיני רשויות, לגבי הפעלת הגבלה או הרחקה של כל אחד ואחד מהמוגבלים או המורחקים.

אברהם מיכאלי: בדיוק בשבוע שעבר עלתה בכנסת הצעה לסדר-היום בנושא הגדלה משמעותית של היקף האשפוזים בכפייה.

אברהם מיכאלי: אנו כחברה צריכים להיות זהירים במתן כלים לרשות שכופה אשפוז כזה או אחר.

אברהם מיכאלי: בין היתר דיברנו על כך שאפילו היום הכפייה היא לאו דווקא של אותו רופא מחוזי, אלא אפילו בית-המשפט כופה אשפוז על אותם נפגעים.

אברהם מיכאלי: להבדיל, במקרה של אלימות במשפחה, כשמגבילים את זכות הקטין, צריכים להיות זהירים מאוד.

אברהם מיכאלי: אבל מכיוון שאני מכיר את חברת הכנסת גלאון, שהיא כל כך זהירה, בזכויות הילד בוודאי, האיזון הנכון ייעשה במסגרת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, ונדע לקבוע גם כלים וגם פרמטרים מאוד מדויקים וברורים, כדי שלא יהיה שימוש לרעה בהגבלה, קל וחומר הגבלה של קטין, כפי שמוצע כאן לפנינו.

אברהם מיכאלי: לכן, אתמוך בחוק הזה.

אברהם מיכאלי: חוקים כאלה - לפעמים זה לא נעים, אבל אין ברירה וזו חובה.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, האלימות במשפחה מצד אחד וההגבלות על הוצאת צו הגנה נגד קטין מצד אחר - יש לחפש את האיזונים בין זכויות הקטין לבין המשפחה המתייסרת מאותו קטין, שנראה קטין, אך זה הקטן גדול יהיה; הוא כבר גדול מאוד, הוא כבר ירד לעולם הפשע.

נסים זאב: מדובר פה בסופר-עבריינים, לא רק בנערים שאולי זקוקים למסגרת חינוכית או למוסד מתאים.

נסים זאב: הם פשוט מאיימים על ההורים, הם אפילו מהווים סכנה לעצמם ולבני המשפחה, ואנו עדים למעשים האחרונים שאוזנינו שומעות ועינינו רואות, ואיננו מאמינים שזה קיים במדינת ישראל: רצח שני הנערים, רק נערים - מדובר בילדים בני 17, 16 - ולאחרונה כל הנושא של האלימות בתוך בתי-הספר, אונס קבוצתי בקרב בני-הנוער.

נסים זאב: זה איום ונורא.

נסים זאב: אי-אפשר להאמין מה שעם ישראל עובר פה במדינת ישראל, איזה דור גידלנו, אילו גידולים אנו רואים פה.

נסים זאב: אני ודאי מוקיר ומעריך את חברת הכנסת גלאון, שבעניין זה מחפשת את האיזונים, כדי שיהיה אפשר לתת הזדמנות לשימוע לפני שופט שיתרשם שאין ברירה וצריך להרחיק את הקטין מביתו.

נסים זאב: אך לעתים, כשיש חוות דעת מקצועית של עובדת סוציאלית, יש למצוא פתרון לפרק הזמן עד שהנושא מגיע לבית-משפט, לכלל דיון.

נסים זאב: אנו יודעים שבתי-המשפט מאוד עמוסים, ולפעמים ההחלטות של עובדים סוציאליים הן מיידיות, ולכן אולי יש למצוא פתרון לפרק הזמן הזה, שלעתים הוא לא מבוטל, אגב.

נסים זאב: ראיתי את זה בהיותי ממונה על תיק הרווחה בעיריית ירושלים, שהיתה התייחסות לנערות במצוקה עד לאקלום שלהן ועד להחלטת ועדת ההשמה - איך לשייכן ולאיזו מסגרת לשייכן.

נסים זאב: בינתיים הן היו במסגרת ביניים, ואני חושב שגם במקרה זה יש לתת על זה את הדעת.

נסים זאב: יישר כוח על הצעת החוק.

אמנון כהן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

זהבה גלאון: אני רק רוצה לוודא שההצעה חוזרת לוועדה למעמד האשה.

ראובן ריבלין: בדרך כלל כל הצעת חוק שהוכנה לכל קריאה עוברת באופן אוטומטי לאותה ועדה, אלא אם כן מישהו מבקש אחרת, ואז יש פה בעיה משפטית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת גלאון, כבוד השר שיצא לרגע, כנראה, ההיגיון של החוק שבו מטפלת חברת הכנסת גלאון הוא המשפחה ושלום המשפחה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שיש להבחין בין קטינים.

ראובן ריבלין: יש קטינים שהם כבר בחורים גדולים, ובהם גם בריונים שמהווים סכנה להורים, שלעתים הם אנשים חסרי ישע.

ראובן ריבלין: פעמים רבות קורה שהנער חלילה לא שולט בעצמו ופוגע בהורים מתוך כוונה להשיג הישגים כדי לבצע עבירות או כדי לממש רצונות שהם תוצאה של התמכרות כזאת או אחרת.

ראובן ריבלין: אין ספק שהרצון להגן ואפילו על אדם אחד שיכול להישלח לרחוב הוא רצון נכון, אך יש להגבילו כדי שלא יהיה מצב שבו אנו מבקשים לרחם על אכזרים ומתאכזרים לרחמנים.

ראובן ריבלין: אני מזהיר אזהרה יתירה את חברת הכנסת גלאון, כי אני יודע כמה היא קשורה, עם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גדעון סער, לאותם ניואנסים ולאותם היבטים שבהם יכול מישהו לנצל את המצב לרעה.

ראובן ריבלין: תמיד יש לזכור שבית-משפט שפוסק מעצר או מאסר לקטין, כפסיקת בית-משפט - שלא יהיה צורך בכפילות ויהיה צורך ללכת פעם לבית-המשפט הפלילי ופעם לבית-המשפט לענייני משפחה או לבית-המשפט האזרחי כדי לתאם את הדברים כאשר יש קונפליקט, ניגוד בין האינטרס של המשפחה לאינטרס של הקטין.

ראובן ריבלין: הרצון להשגיח על הקטין הוא נכון, לכן אתמוך בהצעה גם בקריאה ראשונה, אך בכל זאת שלא נימצא פה חלילה במצב שבו אנו דואגים לאיזה דבר חריג ופוגעים בהגיון החוק.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: סיימו כל אלה שרצו לדבר, לכן אנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 9) (הגבלות על הוצאת צו הגנה נגד קטין), התשס"ז-2007, לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 7, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 9) (הגבלות על הוצאת צו הגנה נגד קטין), התשס"ז-2007, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדה לקידום מעמד האשה לשם הכנתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אמנון כהן: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אמנון כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ו בשבט התשס"ז, 14 בפברואר 2007, בשעה 11:00.

אמנון כהן: ישיבה זו נעולה.