ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלוש-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2007-05-03 00:00

דליה איציק: חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת – – –

לימור לבנת: איפה השרים?

לימור לבנת: הממשלה כבר התפטרה?

דליה איציק: את לא חייבת להפריע לי.

דליה איציק: תודה רבה לך, גברתי.

דליה איציק: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום חמישי, ט"ו באייר, 3 במאי שנת 2007.

דליה איציק: הסעיף הראשון על סדר-היום: הצהרת אמונים של חבר הכנסת סעיד נפאע.

דליה איציק: אני מתכבדת להזמין את חבר הכנסת סעיד נפאע לעלות לבמה ולהצהיר אמונים.

רוני בר-און: במקום מי?

דליה איציק: במקום חבר הכנסת עזמי בשארה.

דליה איציק: הרי אתה בוודאי לא יודע ולכן אני אזכיר לך.

ישראל כץ: הוא יצהיר אמונים למדינת ישראל ולחוקיה – – –

דליה איציק: אני מתכבדת להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת מן הכנסת, אשר נכנסה לתוקפה ביום רביעי, ו' באייר, 24 באפריל, בשעה 13:07, יבוא במקומו מר סעיד נפאע מסיעת בל"ד.

דליה איציק: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמינה אותך, אדוני, ואקרא בפניך את הצהרת האמונים ואתה תשיב: "מתחייב אני".

דליה איציק: וזה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

סעיד נפאע: מתחייב אני.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

סעיד נפאע: ברשותך, גברתי, אפשר לומר כמה מלים?

דליה איציק: כמה מלים.

סעיד נפאע: בקצרה.

סעיד נפאע: גברתי היושבת-ראש, גבירותי ורבותי הנכבדים, לפני 40 שנה ובהגיעי לגיל 14 פרצה מלחמת 1967 או ששת הימים.

סעיד נפאע: כנער עמדתי בצדי כביש עכו-צפת וצעקתי לחיילים על הזחל"מים: קדימה לדמשק, ובתמורה – זרקו לי סוכריות.

סעיד נפאע: כל זאת אף שעוד קודם לכן נגדעו לי ענפים רבים שהאכילוני, ואז באה הגדיעה הסופית לענף שעליו בני משפחתי ואני יושבים ומפירותיו אוכלים: אדמותינו.

סעיד נפאע: כך גם היה במג'ד-אל-כרום ובמעיליא, ומה ההבדל?

סעיד נפאע: התחלתי בשאלות הקשות: למה?

סעיד נפאע: לא היו אז תשובות ברורות, אבל גמלה בלבי ההחלטה שאני איאבק נגד מי שגודע את ענפי מחייתי ולוקח מאבי הפלאח הפשוט את מקור גאוותנו לגדלנו בכבוד.

סעיד נפאע: לימים, בהגיעי לגיל 17, נקראתי בצו להתגייס.

סעיד נפאע: ואז עמדה בפני השאלה: איך נמנע מאבי מלהיכנס לאדמתו ב"מוע'ר אל-דרוז", בחולה, מטעמי סיכון ביטחון המדינה, ואנוכי צריך להתחיל את אימוני הצבאיים בשטח 100, שהוא חלק מאדמה זו?

סעיד נפאע: השאלות ההן ושאלות רבות אחרות הובילוני עד הלום, כשאין זה חלום חיי.

סעיד נפאע: היום אני עומד כאן ומתחייב להיות נאמן למדינת ישראל ולחוקיה, ובנסיבות בלתי שגרתיות, במקומו של ד"ר בשארה, אחרי מסע של חודש בתוך סערת אימים.

סעיד נפאע: במערבולותיה, וגם ערב הדיון של ישיבת היום, מעלה אני את השאלה והתהייה שלהלן: השב"כ שתפקידו להגן על העם, על המדינה, מאזין לרווחתו לחבר הכנסת בשארה, והלה, במגעו עם סוכן זר מוסר ידיעות המסייעות לשולחיו של הסוכן במלחמתו בישראל, והשב"כ – –

לימור לבנת: יש גבול, באמת.

סעיד נפאע: – – מחכה 33 ימים ונותן לו להמשיך לעזור – –

אליהו גבאי: – – –

דליה איציק: אדוני – – –

סעיד נפאע: – – על יכולתו החוקית ועל-פי חוק חסינות חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

דליה איציק: אתה ביקשת כמה מלים.

דליה איציק: יש כללי מינהל.

דליה איציק: אתה מדבר בפעם הראשונה, תאמר כמה מלים מנומסות בבקשה.

דליה איציק: יהיו לך הרבה הזדמנויות.

דליה איציק: זה לא מקובל, יהיו לך הרבה הזדמנויות.

דליה איציק: תגיד כמה מילות נימוס ואתה יורד.

גלעד ארדן: עזמי בשארה – – –

דליה איציק: אתה מוכן לתת לי לנהל את הדיון?

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: טוב, למדתי, כשחבר כנסת חדש מצטרף, יהיו דעותיו אשר יהיו, מקובלות או לא מקובלות, לפחות מכבדים אותו – – –

דליה איציק: זה נכון מה שאתה אומר.

סעיד נפאע: לפחות מכבדים אותו בנאום הראשון שלו.

לימור לבנת: לא כשהוא מגן על חשוד בבגידה וריגול.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

סעיד נפאע: את הכבוד שלי אבקש מאלה שיודעים לתת כבוד ולכן – – –

גלעד ארדן: אתה נשבע אמונים כרגע.

דליה איציק: נא לסיים.

סעיד נפאע: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

סעיד נפאע: את מה שנותר לי לומר, אגיד בהזדמנות אחרת.

סעיד נפאע: תודה רבה.

דליה איציק: אני מאחלת לך בהצלחה.

דליה איציק: חבר הכנסת סעיד נפאע נבחר מטעם בל"ד, הוא הנציג השני של היישוב הדרוזי בית-ג'ן בגליל.

דליה איציק: הנציג הראשון – הוא חבר הכנסת השני שיש לנו – חבר הכנסת מסיעת קדימה.

דליה איציק: חבר הכנסת נפאע, אני מברכת אותך לרגל כניסתך לכנסת ומאחלת לך הצלחה בתפקידך.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, לפני שאדרש לתוכן הדיון המיוחד, אני מבקשת להתייחס לנושא אחר.

דליה איציק: בשבועות האחרונים נחשפנו לפרשת החשדות והחקירות שבמרכזה חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.

דליה איציק: מבלי להתייחס כלל לתוכן החקירה ולסוגיות שהיא מגוללת בתוכה, אני רואה חובה לעצמי, כיושבת-ראש הכנסת, להדגיש כי מדובר במקרה יחיד ובודד, ואין לאיש מאתנו, חברי הכנסת, הזכות להשתלח כלפי חברינו, חברי הכנסת הערבים, וודאי שלא לצאת בהתקפות חסרות רסן כלפי האוכלוסייה הערבית בישראל, שרובה המוחלט, אזרחים ישרים והגונים הנאמנים למדינת ישראל.

דליה איציק: לצערי, חלק מחברי הבית נסחפו להתקפות הללו ואני רואה בכך טעם לפגם.

דליה איציק: חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברי, קואליציה ואופוזיציה, אני מתכבדת לפתוח את הדיון המיוחד של מליאת הכנסת בעקבות פרסום חלקו הראשון של דוח-וינוגרד; זאת, כפי שהבטחתי בתום הכנס הקודם – לכנס את מליאת הכנסת לאחר פרסום הדוח.

דליה איציק: בראשית דברי אני מבקשת לשבח את הממשלה על ההחלטה להקים את הוועדה בהרכבה המצוין.

דליה איציק: חברי הוועדה קיבלו על עצמם משימה מורכבת ורגישה וניגשו אליה ללא מורא, ביסודיות ראויה לציון.

דליה איציק: ואף שטרם הושלמה משימתם, אפשר לומר כבר עתה, ואני משוכנעת שכל סיעות הבית יסכימו אתי, שהוועדה עשתה עבודה טובה וראויה לשבח, עבור עתידה וביטחונה של מדינת ישראל.

דליה איציק: היום הזה נזכור את החיילים והאזרחים שנהרגו במהלך מלחמת לבנון השנייה.

דליה איציק: נחבק את המשפחות השכולות ונחזק את הפצועים הנאבקים על שיקומם.

דליה איציק: ביום הזה אנחנו זוכרים את אלדד, את אהוד וגלעד, שטרם שבו הביתה.

דליה איציק: דוח-וינוגרד, חברי חברי הכנסת, הוא דוח קשה.

דליה איציק: זהו דוח חשוב המטפל בימים הראשונים והמורכבים של מה שהפך למלחמת לבנון השנייה.

דליה איציק: מדינת ישראל נאלצה להתמודד עם איומים חסרי רסן על העורף, אבל האמת חייבת להיאמר: הממשלה כולה ורוב מוחלט של חברי הכנסת, ובתוכם גם אני, תמכנו ביציאה למלחמה.

דליה איציק: עכשיו אין טעם לנבור מי אמר מה.

דליה איציק: המבחן האמיתי של דוח-וינוגרד יהיה בעצם יישום לקחיו ובביצוע המלצותיו.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הגם שאלו ימים לא פשוטים, של ספקולציות, של חשבונאות, קצת, של נבואות שחורות, וגם של ביקורות ענייניות, שאני מאמינה כי רובן מתכוונות לטוב, ראוי שנזכור ונזכיר לעצמנו כי הדמוקרטיה הישראלית איתנה והמערכות השלטוניות יציבות ומתפקדות.

דליה איציק: חברי הכנסת, הדיון הזה יהיה דיון סיעתי, על-פי הסכמות מוקדמות של כל חלקי הבית.

דליה איציק: הוא יהיה בעל ערך אם נאזין לוויכוחים, למחלוקות ולטיעונים מתוך כבוד הדדי, איש איש בתפקידו, איש איש בהשקפתו, והעיקר, שנפעל מתוך אחריות לאומית וציבורית.

דליה איציק: בעיני הדוח הזה הוא הזדמנות גדולה, הוא הזדמנות להצמיח דברים חדשים.

דליה איציק: אסור שזאת תהיה החמצה איומה.

דליה איציק: הדוח הזה נותן הזדמנות חד-פעמית אולי לצאת לצמיחה.

דליה איציק: המשימות והאתגרים הניצבים לפתחה של מדינת ישראל עצומים; הם מאיימים, הם עתירי סיכון.

דליה איציק: אלה לא יחכו לנו בסבלנות.

דליה איציק: שילוב כל הכוחות כאן, ככל שיהיה רחב יותר, ישרת את המטרה של יישום הדוח.

דליה איציק: אני שמחה לשמוע כי צבא-הגנה לישראל החל במערכת שלמה של צעדים במטרה לבצע את התיקון ולהתכונן לבאות.

דליה איציק: צה"ל לא יוכל להשתקם לבד; בלי שתהיה רוח גבית שנעניק לו אנחנו, שרי הממשלה, חברי הכנסת, התקשורת והציבור, צה"ל לא יוכל לעשות זאת לבדו.

דליה איציק: המערכות השלטוניות בישראל, וכמובן הכנסת, צריכות לנהל את הוויכוח באמצעות דין ודברים פוליטי, הגון, כפי שמתבקש מהדוח.

דליה איציק: חברי הכנסת, יש דברים שעלינו לעשות עכשיו, איש איש בתחומו, איש איש בהתאם לאחריותו.

דליה איציק: אני משוכנעת שאין לנו זמן, שהאויבים מחכים בפתח, שמחכים להזדמנות, בואו לא נספק להם אותה.

דליה איציק: אני מתפללת ומקווה, שבהתנהגותנו, אנחנו לא כותבים את הדוח הבא.

דליה איציק: לסיכום דברי אני מדגישה, כי הדיון המיוחד הזה יתקיים בהתאם לסיכומים המוקדמים עם סיעות הבית.

דליה איציק: הנחיתי את סגני שינהלו את הדיון בהקפדה יתירה על הסדר במהלכו.

דליה איציק: אנחנו נעמוד על כך שכל הדוברים יישאו את דבריהם, ללא הפרעות, על אף הרגישות.

דליה איציק: אני קוראת לכם, חברי חברי הכנסת, לתת דוגמה אישית בהתנהגותכם במהלך הדיון.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אני קוראת למחליפי, לסגני, לבוא לכאן ולנהל את הדיון.

דליה איציק: ראשון הדוברים יהיה יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הבית, זהו רגע של אמת למדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ביום שני השבוע, בשעה 17:00, הסירה ועדת-וינוגרד מסך מעל עיניהם של אזרחי מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הוועדה הזכירה לנו אמת שהיתה ברורה וחדה לכולנו במשך העשורים הראשונים של המדינה, אבל שהלכה וניטשטשה במהלך השנים האחרונות: שהקיום שלנו כאן והשלום עם אויבינו מותנים בראש ובראשונה בעוצמתנו; שרק אם נהיה חזקים, נמנע מלחמות או נכריע אותן.

בנימין נתניהו: רק אם נהיה חזקים תהיה לנו תקווה אמיתית להשיג שלום עם שכנינו.

בנימין נתניהו: מעל הבמה הזאת, בתום המלחמה, אמרתי: "אם אויבינו יניחו את חרבם, יהיה שלום.

בנימין נתניהו: אם אנחנו נניח את חרבנו, לא נהיה".

בנימין נתניהו: זוהי, לדעתי, האבחנה החשובה ביותר, הנוקבת ביותר, של דוח-וינוגרד, שעקב המלחמה האחרונה נדמה לרבים מאויבינו שיד רופפת אוחזת בחרב דוד; ובלשון הוועדה: "לראשונה במלחמות ישראל, מלחמה שישראל היתה מעורבת בה הסתיימה בלי שישראל ניצחה בה בבירור.

בנימין נתניהו: קשה להגזים בהשלכות מרחיקות הלכת של תוצאה זאת בעינינו, כמו גם בעיני אויבינו".

בנימין נתניהו: את זה, רבותי, את זה אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו.

בנימין נתניהו: לכן, שיקום עוצמתנו אינו רק צו השעה; זהו צו חיים בעבורנו.

בנימין נתניהו: אני מדבר על שיקום וביצור כל מרכיבי העוצמה הלאומית שלנו – המדינית, הבין-לאומית, הצבאית, הכלכלית, החברתית, ומעל הכול, הערכית, כי הערכים והרוח הם הבסיס האמיתי של העוצמה שלנו.

בנימין נתניהו: וככל שהדבר קשור לעם, הם גם באו לידי ביטוי מלא במלחמה האחרונה.

בנימין נתניהו: ב-12 ביולי, אל מול התוקפנות ואל מול הסכנה, הוכיח עם ישראל – פעם נוספת – את נכונותו להתנדב ולהתייצב.

בנימין נתניהו: אנשי מילואים עזבו באחת את שגרת יומם, רבים מהם ביוזמתם, נפרדו ממשפחותיהם, התייצבו, חיכו לצו פקודה.

בנימין נתניהו: מאות אלפי אזרחים התנסו במה שחוו אחינו בשדרות וביישובי הדרום, הם פשוט עברו לחיות במקלטים, והיו מוכנים לשהות שם ככל הנדרש, ובלבד שהממשלה תסיר את האיום מעל ראשם.

בנימין נתניהו: ובשאר חלקי הארץ פתחו רבבות משפחות את ביתן ואת לבן לתושבי הצפון שירדו דרומה.

בנימין נתניהו: הרוח הישראלית המיוחדת הזאת, שבאה לידי ביטוי דווקא בימי משבר ומבחן, הרוח של 48', של 67' ושל 73', הרוח הזאת פיעמה שוב בליבותיהם של האזרחים, של החיילים בסדיר ושל אנשי המילואים.

בנימין נתניהו: ובשעת המבחן הגדולה התייצבנו כולנו כעם אחד, בחזית אחת, מתוך אחריות לאומית ומתוך ממלכתיות, ונתנו גיבוי מלא לממשלה להשיג את היעדים שהציבה – להסיר את האיום ולהגן על אזרחינו.

רן כהן: אתם כן.

בנימין נתניהו: נרתמנו בכל כוחנו להדוף בתקשורת הבין-לאומית את ההתקפות הרבות על המדינה, על המדינה שלנו.

אחמד טיבי: תמכת בכל מהלכי המלחמה מההתחלה ועד הסוף.

בנימין נתניהו: חשבנו אז שיש על מי לסמוך.

בנימין נתניהו: חשבנו שיש על מי לסמוך.

בנימין נתניהו: רוח העם והלוחמים היתה שם; מנהיגות לא היתה שם.

בנימין נתניהו: המנהיגות כשלה פעמיים: היא כשלה בכושר הביצוע ושגתה בקריאת המציאות.

בנימין נתניהו: זה התחיל לפני המלחמה – הממשלה היתה שבויה בקונספציה של נסיגות חד-צדדיות, ובקיץ האחרון הקונספציה הזאת קרסה לנגד עינינו.

בנימין נתניהו: הנסיגה הבהולה מלבנון הביאה להקמת מדינת טרור בחסות אירן בצפון, ובדיוק אותו הדבר קורה עכשיו בדרום.

אלי אפללו: מה קרה בחברון?

בנימין נתניהו: המדיניות הזאת לא קידמה את השלום, שכולנו חפצים בו.

יואל חסון: מי אמר שצה"ל יכול לקבל פחות?

משה כחלון: יואל, אולי כדאי שהיום תשתקו.

משה כחלון: היום תשתקו.

מוחמד ברכה: זאת צביעות, עדיף שתשתקו שניכם.

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הם רוצים להספיק, אין להם פה הרבה זמן.

אלי אפללו: תוריד את החליפה ושים אותה בארון, היה מישהו שאמר את זה.

אלי אפללו: שלא ימהרו.

בנימין נתניהו: המדיניות של נסיגות חד-צדדיות לא קידמה את השלום, שאנחנו כולנו רוצים בו.

בנימין נתניהו: שלום לא משיגים במהלכים חד-צדדיים; שלום משיגים מתוך התעצמות ומתוך הידברות עם אלה מאויבינו שחפצים לשים קץ למלחמה.

בנימין נתניהו: עכשיו הגיעה עת תיקון.

בנימין נתניהו: הגיעה העת להתבונן בעיניים מפוכחות במציאות סביבנו ולהחזיר לעצמנו את העוצמה, את כושר ההרתעה וגם את הכבוד הלאומי שלנו.

בנימין נתניהו: אנחנו חברה חופשית, פתוחה ואמיצה, כזאת שאינה מטאטאת את כישלונות מנהיגיה אל מתחת לשטיח; אנחנו חושפים אותם לאור השמש, מפיקים לקחים, מרפאים חוליים.

בנימין נתניהו: ישראל היא המגדלור היחיד של חירות באזורנו, וקרן האור של החופש, של הדמוקרטיה ושל הרצון החופשי.

בנימין נתניהו: זה מקור עוצמתנו: האמת היא מקור עוצמתנו.

בנימין נתניהו: דוח הביניים של ועדת-וינוגרד חשף את האמת.

בנימין נתניהו: הוא חשף ליקויים חמורים, ואנחנו צריכים להתחיל לתקן אותם מייד.

בנימין נתניהו: בראש ובראשונה אנחנו חייבים לתקן את הליקוי העיקרי שהדוח מצביע עליו – העדר מנהיגות, העדר אחריות, העדר מיומנות, העדר יכולת לקבל החלטות קשות ולהוציאן אל הפועל.

בנימין נתניהו: רבותי, טיב המנהיגות גוזר את גורלו של כל ארגון.

בנימין נתניהו: זה נכון לגבי מפקד בצבא, מנהל בית-ספר, בעל עסק קטן או מנהל מפעל גדול, נשיא אוניברסיטה – כל ארגון.

בנימין נתניהו: גם ארגון שאנשיו הם הטובים ביותר, המוכשרים ביותר, הנלהבים ביותר, אם אין לו מנהיג שמציב חזון, שמתווה את הדרך שהוא רוצה להוביל בה ואת הדרך שבה הוא מתכוון לעשות זאת, אותו ארגון מידרדר מהר מאוד לבלבול ולאובדן דרך.

בנימין נתניהו: זה נכון, רבותי, גם לגבי ארגון שקוראים לו מדינה.

בנימין נתניהו: כבר נאמר: האומה מוכנה לכל קורבן, כל זמן שיש לה מנהיגות.

בנימין נתניהו: כלומר, כל זמן שהממשלה מראה בבירור לאן היא חותרת, וכל זמן שהאומה בוטחת שמנהיגיה עושים ככל יכולתם.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל כמהה היום למנהיגות כזאת.

בנימין נתניהו: יש תחושה עמוקה בעם – ואני בטוח שכולכם שותפים לה, כי אתם שומעים אותה כמוני – יש תחושה עמוקה בעם שכל המערכות השלטוניות אינן מתפקדות, שיש שיתוק וחוסר אונים בכול.

בנימין נתניהו: העם מצפה היום להנהגה שתציב חזון ברור, שתקבל את ההחלטות הדרושות למימושו ותפעל מתוך שיקול דעת ואחריות לאומית.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, זה מה שהיה חסר לנו בקיץ האחרון וזה מה שחסר לנו כעת.

בנימין נתניהו: אני מצטט מתוך דוח הוועדה: "ממשלת ישראל וכל אחד מחבריה לא פעלו מתוך שיקול דעת, זהירות ואחריות כנדרש".

בנימין נתניהו: הרמטכ"ל כשל, קבעה הוועדה.

בנימין נתניהו: טוב, הוא הסיק את המסקנה כבר מזמן והתפטר, פינה את הדרך, שהרי ברור לכול שרק תחת רמטכ"ל חדש צה"ל יכול להתחיל בתהליך של שיקום.

בנימין נתניהו: אבל כגודל הכישלון גדול הצורך בתיקון אמיתי.

מגלי והבה: אדוני יתחיל לסכם, כי עשר דקות הסתיימו.

גדעון סער: לא מפסיקים את יושב-ראש האופוזיציה.

לימור לבנת: לא מקובל להפסיק את ראש האופוזיציה.

מגלי והבה: חבר הכנסת סער, כשישבת פה ניהלת את הישיבה.

גדעון סער: זה לא היה מעולם.

מגלי והבה: חבר הכנסת סער, אני לא צריך את העצות שלך.

מגלי והבה: אדוני, אני מבקש לסכם.

מגלי והבה: אני אתן לך את חצי הדקה שהפריעו לך, וכך יהיה עם כולם.

מגלי והבה: נקפיד על מסגרת זמן – לאף אחד לא תהיה שנייה.

לימור לבנת: אל תסתמו פיות.

לימור לבנת: אף פעם לא הפסיקו את יושב-ראש האופוזיציה.

מוחמד ברכה: אולי תאפשר ליושב-ראש האופוזיציה לצטט קצת מנאומיו?

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו נקפיד על מסגרת דיון ועל לוחות זמנים.

מגלי והבה: אדוני, יש לך חצי דקה לסיים.

לימור לבנת: לראש האופוזיציה יש מעמד מיוחד.

ישראל כץ: אנחנו מקשיבים לכם כל הזמן.

ישראל כץ: הקשבנו אתמול לכל מלה שאמרה שרת החוץ.

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ, אתה סתם מבזבז את הזמן של חבר הכנסת בנימין נתניהו.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני, יש לך חצי דקה לסיים.

מגלי והבה: תודה.

יובל שטייניץ: יש גם מסורת.

יובל שטייניץ: אתה פוגע – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יובל שטייניץ: תכבד את המסורת.

אורי אריאל: אם אפשר לבקש רק עשר שניות.

אורי אריאל: למה כל כך הרבה?

מגלי והבה: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, לפעמים ברגעי מעמד, המסורת גוברת על הפרוטוקול.

בנימין נתניהו: אתה יודע את זה, וכולנו יודעים את זה.

בנימין נתניהו: רוב העם יודע את זה, ורוב העם מבין שאלה שנכשלו הם לא אלה שיכולים לבצע את התיקון, כי התיקון נובע מעצם תפקודם שלהם.

בנימין נתניהו: בשעה גורלית זאת העם כולו מכיר בצורך בהתחדשות ובהתעצמות.

בנימין נתניהו: מכאן החשיבות הגדולה של דוח-וינוגרד, כי הדוח הזה קבע לא רק את הגורמים לכישלון אלא גם אמות מידה למנהיגות אמיתית – מקצוענות ולא חובבנות, ממלכתיות ולא כיתתיות, ניסיון ולא פזיזות, שיקול דעת ולא הרפתקנות, נחישות ולא הססנות.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל עומדת היום בפני אתגרים עצומים.

בנימין נתניהו: היא זקוקה להנהגה אחרת עם רוח חדשה.

בנימין נתניהו: התקווה שהרוח הזאת צריכה לשאוב ממנה היא מהאבות המייסדים שלנו, מהאנשים שצפו פני עתיד מתוך בחינת המציאות וביד אמונה ונחושה פעלו בעוצמה לחיזוק ישראל לדורי דורות.

בנימין נתניהו: הם באו מן העם, כי משם באה המנהיגות.

בנימין נתניהו: ממשלה ונבחרי ציבור יונקים את סמכותם מן העם.

בנימין נתניהו: שורשי הסמכות והלגיטימציה של הממשלה הזאת יבשו.

בנימין נתניהו: בדמוקרטיה אנו הריבון.

בנימין נתניהו: על כן, צריך לחזור אל העם ולאפשר לו לומר את דברו.

בנימין נתניהו: מה רוצה עם?

בנימין נתניהו: מה הוא מבקש היום?

בנימין נתניהו: הוא רוצה הנהגה שתשמור על ילדינו – –

יואל חסון: הכול פוליטיקה בסוף.

יואל חסון: הכול פוליטיקה.

בנימין נתניהו: – – הנהגה שתבטיח את עתידנו, הנהגה שתחזיר לכולנו את האמונה.

בנימין נתניהו: אז בואו ונלך ונעזור לעם לחזור ולהאמין.

בנימין נתניהו: נלך אל העם ונחזיר לו את התקווה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

מגלי והבה: אנחנו נעבור להודעות הסיעות, ונקפיד על הזמנים של כל מי שיופיע וידבר היום.

מגלי והבה: בסוף יענה המשנה לראש הממשלה, השר שמעון פרס.

זהבה גלאון: איפה שר הביטחון?

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אפי איתם.

מגלי והבה: בבקשה.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון, אל תפריעי.

מגלי והבה: אדוני, אתן לך את כל הזמן שלך, ואני מבקש להקפיד על חמש דקות.

מגלי והבה: כך ננהג עם כולם.

מגלי והבה: בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ובעיקר חברי הממשלה – ראש הממשלה, אני מדבר אליך – ראינו אתכם ביממות האחרונות בעליבותכם, בקלונכם, מצטופפים מאחורי ההריסות, "אהוד גראד", מגינים על שרידי שלטונכם המתפורר ויודעים מה שיודע כל ילד במדינה הזאת, שזמנכם עבר.

אפי איתם: דמוקרטיה תקינה איננה זקוקה לכיכרות.

אפי איתם: יש לה נציגים נבחרים בכנסת ובממשלה.

אפי איתם: אולם יש רגעים שעורקיה של דמוקרטיה מסתיידים, שהיא איננה עוד נציגת העם אלא הופכת לנציגת עצמה, בתאוות השלטון שלה, ואז היא אטומה לקולות הסבל, לאחריות, לצווי המנהיגות הטבעיים, ואז – וזה בדיוק הרגע הזה – היא הופכת לדמגוגיה ריקה מתוכן.

אפי איתם: אז, וזה הזמן וזה יקרה הערב, הופכת הכיכר למעקף שמזרים דם וחמצן של שפיות ושל אמת קיומיים שבלעדיהם הכול יקרוס, גם אתם וגם אנחנו וכל מה שבנינו כאן.

אפי איתם: כזאת תהיה הכיכר הערב – סם חיים לכולנו, מעבר לכל מחלוקת פוליטית, אמירה ישרה וישירה לנוכח ההסתיידות והדרכים שנתעקמו בממשלה הזאת.

אפי איתם: גם מי שלא יהיו בכיכר בגופם יהיו שם ברוחם: חיילי מילואים, פצועי צה"ל, לוחמים שנפלו במערכה – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שנלר וחבר הכנסת שטייניץ, תכבדו את מי שנמצא כאן ומדבר על הדוכן.

מגלי והבה: נא לשבת.

אפי איתם: – – ואולי המשפחות השכולות שלבן המתפלץ לא יעמוד להן להגיע אל הכיכר.

אפי איתם: כולם יהיו שם.

אפי איתם: וכן, תהיה שם גם התקווה – תקווה למשהו טוב יותר שמגיע לנו, ואנחנו מסוגלים להשיגו, אם רק תיתנו למהלך הטבעי השפוי של הדמוקרטיה לומר את דברו.

אפי איתם: דבר נוסף ואולי אחרון – גם התקשורת תהיה שם, זאת שעטפה אתכם ובנתה אתכם ועשתה מכם אתרוגים ונתנה יד לא פעם לפלגנות ולטיוח.

אפי איתם: היא תהיה שם, והיא תוכל אולי במהלך נדיר זה שנים רבות להיות שותפה באמירת אמת וביצירת אחדות.

אפי איתם: יש קונסנזוס רחב מאוד, מקיר אל קיר, שרוצה דבר אחד ברצון אדיר, וזה לראות אתכם הולכים הביתה.

אפי איתם: יש רגעים שאומה מגינה לא על קבוצות בתוכה ואפילו לא על דעות בתוכה, אלא על עצם מגרש המשחקים שלה וכלליו.

אפי איתם: ובהתעלמות הבוטה מן הכללים הללו, מן היושר ההנהגתי הפשוט – טרם יבשה הדיו על הדוח, ואתם כבר הודעתם שאתם תתקנו את הליקויים.

אפי איתם: ראש הממשלה, אתה והממשלה שלך הם הליקוי, הם התקלה העיקרית.

אפי איתם: זה מה שאומר הדוח.

אפי איתם: אז עוד קומבינה, עוד ציניות: "אנחנו נתקן את הליקויים".

אפי איתם: אני רוצה לסכם ולומר לכם, ולך, ראש הממשלה: זאת לא הכנסת, זה לא הרוב של 61, זה לא ספין.

אפי איתם: הפעם זה העם טמבלים.

אפי איתם: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אפי איתם.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לך באופן מיוחד על כך שהקפדת על הזמנים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דני יתום, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

גלעד ארדן: איפה שר הביטחון?

דני יתום: אני לא יודע.

דני יתום: אני לא מזכירו הצבאי.

גלעד ארדן: יושב-ראש המפלגה שלך.

דני יתום: אדוני ראש הממשלה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל, קובע דוח-וינוגרד, בראשותך, ראש הממשלה אהוד אולמרט, כשלה בכל מה שקשור למלחמת לבנון השנייה.

דני יתום: הדוח מותח ביקורת קשה ונוקבת על ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל והממשלה כולה.

דני יתום: הממשלה לא עמדה במבחנה העליון, מבחן קבלת ההחלטות וניהול מלחמה.

דני יתום: הדוח כל כך חמור, שכמותו אני לא זוכר שידעה המדינה בכל שנות קיומה.

דני יתום: בכל מדינה אחרת הממשלה היתה מתפטרת ומחזירה את המנדט לעם.

דני יתום: אבל ישראל היא מדינה אחרת.

דני יתום: המושג אחריות ידוע רק למעטים, ואף אחד מאלה כנראה לא מכהן היום בממשלת ישראל.

דני יתום: אין סמכות בלי אחריות.

דני יתום: קיבלתם סמכות לנהל את ענייני המדינה.

דני יתום: עתה, באה עת האחריות.

דני יתום: הביקורת הנוקבת שמוטחת היא גם אישית ולא רק כללית ולא רק מבנית.

דני יתום: לכן, עליכם לגלות הפעם מנהיגות – דבר שהיה חסר כל כך במהלך מלחמת לבנון.

דני יתום: משבר האמון בין הציבור והממשלה הוא מהחריפים בדברי ימי המדינה.

דני יתום: הקרע לא ניתן לאיחוי.

דני יתום: מי שאיבד את אמון הבוחר לא יכול עוד לייצג אותו.

דני יתום: אני מביט בעיני חברי השרים ממפלגת העבודה, ואני משוכנע שהמצפון שלכם מעיק עליכם.

דני יתום: הרי היו ביניכם כאלה שלא הסכימו עם כל החלטות הממשלה ביחס למלחמה ודרך הניהול שלה.

דני יתום: על כתפיכם אתם עומסים היום אחריות נוספת בכך שאתם נותרים על כיסאותיכם בממשלה.

דני יתום: אומרים: רק הממשלה שכשלה תוכל לתקן; אומרים שיש לקדש את היציבות השלטונית.

דני יתום: תרשו לי לחלוק על שתי האמירות האלה.

דני יתום: ממשלה שאבדה לה הדרך ועשתה כל כך הרבה שגיאות, שנהגה בפזיזות ולא העמיקה לחקור וללמוד טרם קבלת החלטות, ממשלה ללא גיבוי ציבורי, ללא אמון ציבורי, לא תוכל לתקן ולשנות ולא תוכל לבנות.

דני יתום: ואשר לקידוש היציבות השלטונית – ממתי זה חשוב יותר מקיומה של ממשלה מוכשרת?

דני יתום: העם זקוק לתקווה ומקווה לבשורה.

דני יתום: צריך ואפשר לצאת מהמצב הגרוע שנקלענו אליו.

דני יתום: למדנו – וכך גם הדוח גורס ומדגיש – יש חשיבות עצומה לניסיון.

דני יתום: הממשלה בישראל חייבת להציג תוכנית אסטרטגית ארוכת טווח שיש בה נדבך של שיקום אבל גם נדבך של בנייה ושל עתיד טוב יותר.

דני יתום: במקום לעסוק בהישרדות פוליטית צריך לנהל מדינה – לטפל בחינוך, ברווחה, בפריפריה, בחיילי המילואים, בצבא הסדיר, להציע יוזמות מדיניות ולנסות להרחיק את המלחמה הבאה.

דני יתום: שנים ישבתי לצדו של יצחק רבין זכרו לברכה; ראיתי כיצד האיש המנוסה – מר ביטחון – שאל וחקר, וחזר ובדק, הקשה, דרש לראות חלופות והורה לתקן תוכניות, וכאשר הוא שלח חיילים לקרב, הוא עשה זאת מתוך חיבוטי נפש עצומים, ורק כשהיה בטוח כי ננקטו כל הפעולות ונעשו כל ההכנות.

דני יתום: הרי גם במלחמה הזאת, אדוני ראש הממשלה, היה אפשר אחרת – אבל זה לא קרה.

דני יתום: אנחנו חייבים לעשות הכול כדי להבטיח שקורבן הנופלים לא היה קורבן שווא.

דני יתום: צריך לתקן את הליקויים באופן מיידי ולבנות מדינה מתוקנת ואיכותית יותר.

דני יתום: עלינו לפעול ללא לאות כדי להחזיר את השבויים, את הנעדרים ואת החטופים הביתה מהר ככל האפשר.

דני יתום: ממשלת ישראל כשלה.

דני יתום: אני אומר זאת עם כל הצער והכאב: ממשלת ישראל כשלה, ועליה להחזיר את המנדט לעם.

דני יתום: העם ראוי להנהגה מנוסה ואחראית וצריך לומר את דברו.

דני יתום: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, השרים, חברי חברי הכנסת, עם ישראל נמצא באחד מרגעיו הקשים והחשובים.

יעקב מרגי: הרגעים קשים – כי העם שרוי בתחושה של משבר מנהיגות.

יעקב מרגי: מצב קשה, רגעים קשים – כי העם רוצה תשובות, אך הציבור ניזון רק מהביקורת ולא מתמונת המצב המאוזנת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המצב קשה, כי לנגד עינינו מבט המשפחות השכולות ועיני הפצועים המיוסרים.

יעקב מרגי: המצב קשה, כי אנו שומעים את דברי ההבל של מנהיג ה"חיזבאללה", השיח' חסן נסראללה.

יעקב מרגי: אנו רואים ושומעים איך הם מנצלים את החגיגה הדמוקרטית של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: ממשלת ישראל הקימה ועדת בדיקה שתבדוק אותה – תבדוק את הממשלה, תבדוק את תפקוד הממשלה במלחמת לבנון השנייה.

יעקב מרגי: והנה, חגיגה של דמוקרטיה – חוזקה הדמוקרטי של מדינת ישראל לנגד עינינו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מכיר חברה דמוקרטית ושלטון דמוקרטי – לא באזורנו ואף בכל העולם כולו – אין מי שהיה בודק את עצמו כך ומקיים דיון על דוח ביניים ברמה כזאת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אותה חברה דמוקרטית, שאני גאה בה, חייבת גם לנהוג בצורה אחראית, וכאן שעתה הגדולה והחשובה של המדינה.

יעקב מרגי: השופט וינוגרד בדבריו, בשליש הראשון של נאומו, הדגיש חזור והדגש: "למען העתיד" – את צמד המלים "למען העתיד".

יעקב מרגי: כשרוצים לדאוג לעתיד, לעתיד המדינה ולעתיד ילדיה, יש לנו הזדמנות גדולה לבחון, לבדוק, לשפר ולתקן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, זה הזמן להפיק לקחים.

יעקב מרגי: זה המסר וזה מה שמעניין את העם.

יעקב מרגי: העם רוצה לשמוע אם יופקו הלקחים, אם יתוקנו הליקויים.

יעקב מרגי: ואני שואל: האם כניסה למערכת בחירות שתסחרר אותנו, את החברה הישראלית, זה מה שיפתור את הבעיה?

יעקב מרגי: האם בזמן עיסוק בבחירות מישהו יהיה פנוי לעסוק בתיקון הליקויים?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אויבינו קיבלו מכה אנושה במלחמת לבנון השנייה, ואנו, עם זאת, נחשפנו לתקלות חמורות, שאפשר לתקנן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, לסיום, היום תתקיים עצרת בכיכר רבין.

יעקב מרגי: העצרת היא חלק מהחגיגה הדמוקרטית שדיברתי עליה.

יעקב מרגי: היא לא באה מחולשתנו, היא באה ממקור עוצמתנו כמדינה דמוקרטית.

יעקב מרגי: ואני רוצה מכאן להעביר מסר לעם ישראל תחילה: עם ישראל חי וקיים, עם ישראל חזק, כי אל לנו לחשוב שכוחי ועוצם ידי עשה לי את החיל הזה.

יעקב מרגי: עלינו להבין שעם ישראל חזק, כמאמר הנביא: לא בחיל ולא בכוח כי אם ברוחי אמר ה'.

יעקב מרגי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מרגי ותודה על העמידה בלוח הזמנים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דוד רותם, ואחריו ידבר חבר הכנסת משה שרוני.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברי הכנסת, המלחמה האחרונה, נדמה לי שהיא המלחמה הראשונה שהעם בישראל מרגיש שלא ניצחנו בה, ולכן הציבור בישראל, שהוא ציבור חכם ונבון, ומבין את המצב, כואב, כועס ונבוך.

דוד רותם: הוא מפנה אלינו, אל כל נבחרי העם, אצבע מאשימה על כך שלא פעלנו ולא דאגנו שהליקויים שנתגלו לא יקרו.

דוד רותם: הציבור בישראל דורש ממנהיגיו אחריות, מנהיגות אמיתית ותשובות אמיתיות וכנות, ואנחנו חייבים לתת לו את התשובות האלה.

דוד רותם: צריך לומר לציבור את האמת כולה.

דוד רותם: שורשי המלחמה האחרונה – והעובדה שהניצחון אינו מלא, למרות ההישגים – נובעים, על-פי דוח ועדת-וינוגרד, מכשלים שהחלו כבר בשנת 2000.

דוד רותם: הוועדה קובעת בצורה ברורה כי הבריחה החד-צדדית והלא-מסודרת מלבנון בשנת 2000, על-פי החלטת ממשלת ברק, אי-מתן תגובה הולמת למעשי ההתגרות של ה"חיזבאללה" מייד לאחר מכן, התפיסה המוטעית של "הכלה רחבה", שהיתה נחלת כל הממשלות, גם ממשלת ברק, גם ממשלת שרון, אשר בה, רבותי חברי הליכוד – אף אחד איננו, חוץ ממיקי איתן – הייתם אתם חברים נבחרים, הקיצוצים הנרחבים בתקציבי הביטחון בתקופתו של חבר הכנסת בנימין נתניהו, שהיה שר האוצר, הם אשר גרמו בסופו של דבר לכך שצה"ל לא יוכל להתאמן; הם שגרמו בסופו של דבר לכך שהימ"חים לא יהיו מלאים, שהיה חוסר בציוד.

דוד רותם: אי-אפשר להפיל את הכול על הממשלה הנוכחית.

דוד רותם: מי שעומד כאן וקורא להחלפת השלטון, וקורא לבחירות, כי הוא קורא סקרים, צריך גם לקחת על עצמו את האחריות למעשים שהוא עשה.

דוד רותם: חברי הכנסת, צריך גם לומר לעם את האמת.

דוד רותם: ה"חיזבאללה" חוגג היום את ניצחונו והוא משתמש בדוח ועדת-וינוגרד ובמערבולת הפוליטית שאנחנו מייצרים כהוכחה לניצחון ולהצדקת הדרך שלו.

דוד רותם: ה"חיזבאללה" ממשיך להתחזק, ממשיך לחרחר מלחמה בצפון.

דוד רותם: ה"חמאס" עושה זאת בדרום וביהודה ושומרון.

דוד רותם: האם החלפת השלטון תביא לכך שהוא יראה שאנחנו פוחדים ממנו, שהוא ניצח אותנו, או שתביא לשמחה רבה יותר אצלו?

דוד רותם: האם העם הזה רוצה היום שה"חיזבאללה" יחגוג כי הוא הצליח להפיל ממשלה בישראל?

דוד רותם: לא, העם לא רוצה את זה.

דוד רותם: אולי חלק מהפוליטיקאים כאן רוצים את זה.

דוד רותם: העם איננו רוצה בזה.

זהבה גלאון: מי מינה אותך לדבר בשם העם?

דוד רותם: מי שמינה אותך לדבר בשם העם.

דוד רותם: גם את לא מפסיקה להגיד "העם", "העם", "העם".

זהבה גלאון: – – –

אריה אלדד: תקרא סקרים ותדע מה רוצה העם – – –

דוד רותם: צריך לומר לו לעם ביושר – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון.

דוד רותם: אני עומד פה בשם העם לפחות פי-שניים ממך.

דוד רותם: את הסקרים האלה עשו כבר כמה אנשים שאני מכיר, שהלכו לישון בערב ראשי ממשלה וקמו בבוקר כראשי אופוזיציה.

אריה אלדד: יש לו פחות – – –

זהבה גלאון: – – –

דוד רותם: אינני חי על-פי סקרים.

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון, שמענו.

יואל חסון: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון.

מגלי והבה: מה קרה?

מגלי והבה: חבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: בבקשה.

דוד רותם: חברי הכנסת, צריך לומר לציבור באחריות וביושר שהחלפת הממשלה בשעה זו, אם במערכת בחירות ואם במשא-ומתן קואליציוני מחודש, תגרור אותנו למערבולת, ובאותה עת ה"חיזבאללה" וה"חמאס" יתחזקו ויפתיעו אותנו בפעולה נוספת – – –

אריה אלדד: ברצינות?

אריה אלדד: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אלדד, אנחנו רוצים לשמור על מסגרת הזמן וכל פעם שאתה מפריע אני חייב לתת לו זמן על ההפרעה.

דוד רותם: חברי הכנסת, חובתנו לתקן בהקדם האפשרי את הליקויים שנתגלו, ולצורך כך אנחנו צריכים הנהגה אשר תקבע את היעדים ותפעל להשגתם גם אם המחיר הציבורי הפוליטי והאלקטורלי יהיה כבד.

דוד רותם: צריך לפעמים ללכת נגד הזרם, כי זה בדיוק תפקידה של הנהגה.

דוד רותם: כך נהגה ישראל ביתנו כשהצטרפה לממשלה לאחר המלחמה, כשידעה את כל הכשלים והליקויים.

דוד רותם: היא לא היתה צריכה את דוח-וינוגרד כדי לדעת את האמת.

אריה אלדד: – – –

דוד רותם: אם אנחנו חפצי חיים, אני קורא לכל ראש הסיעות הציוניות בבית הזה לקום ולהתאחד לממשלת חירום, שתפקידה יהיה לתקן את הליקויים.

אריה אלדד: אתה צוחק?

דוד רותם: חבר הכנסת אלדד, מה מעניין אותך, ראש הממשלה או המדינה הזאת?

דוד רותם: תגלה אחריות למדינה הזאת.

אריה אלדד: – – –

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת רותם.

מגלי והבה: חברי הכנסת, כשאתם מפריעים אנחנו מוכרחים לפצות את מי שנואם כאן.

זהבה גלאון: – – –

מגלי והבה: אני אתן לך תיכף דקה להצגה.

מגלי והבה: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אפשר לבקש ששר הביטחון שאחראי על המלחמה הזאת יגיע למליאה?

מגלי והבה: שמענו את הבקשה שלך, תודה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, מכובדי השרים, חברי הכנסת, אנחנו עומדים כאן, משסעים האחד את דברי השני.

משה שרוני: כל אחד מתחרה ושוכח דבר אחד: צבא-הגנה לישראל לא הובס במלחמת לבנון השנייה.

משה שרוני: נקודה.

משה שרוני: אנחנו צריכים להביא בחשבון מי יושב מולנו, על הגבול בלבנון – לא נסראללה ולא "חמאס".

משה שרוני: זה לא הישג?

משה שרוני: אז מה זה, רבותי?

משה שרוני: מה קורה לנו?

משה שרוני: במקום להיות מאוחדים, במקום לחשוב מה צריך לתקן, איך לעזור כדי להיות יותר טובים במערכה שמחכה לנו, מה קרה לנו?

משה שרוני: מה קרה לעם ישראל?

משה שרוני: מה קרה לנבחריה?

משה שרוני: מתחרים כאן בדברים שבכלל לא קיימים.

משה שרוני: נודה כולנו שכשיוצאים למלחמה יודעים שיוצאים ואף אחד לא נביא ולא יודע מה יקרה.

משה שרוני: אבל עובדה היא שהשגנו את המטרה.

משה שרוני: "חמאס" לא יושב על הגבול אתנו.

משה שרוני: זה לא הישג?

משה שרוני: מה זה?

משה שרוני: שוכחים את זה?

משה שרוני: רבותי, אני רוצה לצטט את יושב-ראש האופוזיציה שנתן נאום כזה – בנאום בכנסת הוא אומר: "אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לומר כאן שאני וחברי ניתן לך את כל הגיבוי להדוף את הלחצים".

משה שרוני: מה קרה מאז עד היום?

משה שרוני: ועוד הוא אומר: "צריך להבין שהאופוזיציה, אני ותנועת הליכוד וכל חברי האופוזיציה נותנים גיבוי מלא לממשלה לפעולה תקיפה".

משה שרוני: הוא שכח מה שהוא אמר?

משה שרוני: אמר חבר הכנסת ביילין בוועדת החוץ והביטחון: "מביע הערכה לראש הממשלה ומציין שיש קונסנזוס גם בוועדת החוץ והביטחון, גם בכנסת, גם בארץ וגם בחלק גדול מהעולם לגבי צדקת המערכה".

יוסי ביילין: לא לגבי המערכה הזאת.

יוסי ביילין: אתה לא מבין מה שאתה אומר – – –

משה שרוני: אתה מבין.

משה שרוני: אתה לא צריך לקפוץ.

משה שרוני: לא אני כתבתי את זה.

משה שרוני: תהיה קצת צנוע, שיהיה לך קצת יושר, קצת מוסר.

יוסי ביילין: זאת פשוט חוצפה.

משה שרוני: מה שאני מבקש מכל אלה שדיברו, שיהיו ישרים במעט.

משה שרוני: חוצפה מה שאתה אמרת כנראה, זה משהו אחר.

משה שרוני: לא אני אמרתי, אתה אמרת.

משה שרוני: חברי הכנסת, אנחנו צריכים לצאת מכאן מחוזקים.

משה שרוני: צריך לעשות וצריך לעזור לתקן מה שניתן לתקן ולהוכיח לכל אויבינו, כדי שלא תהיה להם בכלל מחשבה לצאת לעוד מערכה.

משה שרוני: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שרוני ותודה על ההקפדה על הזמנים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב כהן, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, כנסת נכבדה, המערכת רועמת במדינה זה ימים מספר עקב הדוח החמור שהתפרסם, דוח ועדת-וינוגרד.

יעקב כהן: הדוח מצביע על רצף של כשלים.

יעקב כהן: אני רוצה להתייחס לכשל של פיקוד העורף; כלומר, הפקרת העורף, שזה הכישלון האזרחי.

יעקב כהן: כאחד מאלה שהיו בימי המלחמה עם תושבי הצפון, הקמתי מוקד אירוח לאלפי תושבי הצפון אשר נמלטו לערי המרכז.

יעקב כהן: אינני צריך את דוח ועדת-וינוגרד כדי להשיג שלא היתה יד מכוונת לטיפול באזרחי העורף.

יעקב כהן: ראינו את המקלטים שלא היו מוכנים; בתי-החולים, בתי הציבור, מבני הציבור לא היו מוגנים.

יעקב כהן: האספקה לא הגיעה ורבבות אזרחי הצפון שברחו למרכז לא סודרו להם מקומות מקלט ואירוח.

יעקב כהן: רק ארגוני ההתנדבות היו היחידים שטיפלו באזרחי הצפון.

יעקב כהן: פשוט התקיים בנו "בימים ההם אין מלך בישראל".

יעקב כהן: ואם לכישלונות אחרים יש לראש הממשלה שותפים, לכישלון הזה – לראש הממשלה אין תירוצים; זו אחריותו.

יעקב כהן: אני חייב לומר שהיום, אף-על-פי שעברו תשעה חודשים מהמלחמה, לא למדו לקחים ולא הפיקו לקחים על אף כל ההתרעות החמורות שבאות הן מה"חיזבאללה" הן מהסורים, ומדברים על מלאי גדול, עיר שלמה תת-קרקעית של טילים משוכללים ארוכי טווח, שאמורים להגיע עד מרכז הארץ, חס ושלום.

יעקב כהן: ובינתיים, לא נעשה דבר למיגון האזרחים – לא בתי-חולים, לא מבני הציבור, לא הכשרת מקלטים ולא בניית ממ"דים.

יעקב כהן: כנסת נכבדה, הפקרת העורף, לצערי, לא היתה רק בימי המלחמה, אלא אף בימי הרגיעה, כאשר הממשלה נותנת את ידה ונתנה את ידה כל השנה להפקרת מיליון ו-650,000 אזרחים ובתוכם 760,000 ילדים החיים מתחת לקו העוני.

יעקב כהן: הממשלה אשר בידה להיטיב את מצבם ממשיכה במדיניות הקשוחה והאכזרית, אף שהמצב הכלכלי במדינה טוב ביותר.

יעקב כהן: וכמו שהתפרסם, ברזרבות של התקציב נמצאים מיליארדים רבים, מחד גיסא עקב הגידול בהכנסות מעל למשוער, ומאידך גיסא בשל חוסר בביצוע תקציבי של ההוצאות, ובכל זאת היא מתאכזרת לאזרחיה ולילדיה.

יעקב כהן: זה דבר מדהים שממשלה שהוקמה אך לפני שנה בקול תרועה ומייסדיה התיימרו להביא בשורה טובה לאזרחי ישראל, התנפצה ונכשלה עד מהרה.

יעקב כהן: ממשלה זו נפלה בכל המישורים – החברתי, הביטחוני, החינוכי, כאשר כל מעשיה נדבקו בכל מחלה ומכאוב.

יעקב כהן: פשוט אין לה סייעתא דשמיא והיא נטולת מזל.

יעקב כהן: לדעתי, הסיבה לחוסר זה מופיעה במקורות; שם מופיעה החומרה שבעינוי וציעור של קשי-יום ואנשי מצוקה.

יעקב כהן: על זה הכתוב אומר: והיה כי יצעק ושמעתי כי חנון אני.

יעקב כהן: על כן, עקב המחדל של הפקרת העורף הן בימי המלחמה והן בימי הרגיעה, צריכה הממשלה להתפטר.

יעקב כהן: דבר חמור נוסף שמטריד: מתברר פעם נוספת בימים אלה, שההכרעות של ראש הממשלה אינן נגזרות מתוך שיקולים ענייניים יסודיים שמטרתם טובת האזרחים, אלא מנווטות ומודרכות על-ידי יועצי דעת קהל ואשפים של יחסי ציבור למיניהם.

יעקב כהן: וכן בדברי ועדת-וינוגרד, היעדים והמשימות כלל אינם בני-ביצוע ונראה שהם יותר ראוותניים ממעשיים.

יעקב כהן: וכך הדבר בכל השטחים.

יעקב כהן: המציאות הזאת חמורה ביותר, ובמיוחד שאין רואים שממשלה זו מסוגלת לתקן ולשנות את העיוותים והכשלים החייבים שינוי מיידי.

יעקב כהן: כיוון שממשלה אטומה הנמצאת חלקה במריבה וחלקה בחקירה אינה מסוגלת לבצע מאומה ורוב הציבור איבד בה את אמונו, והיא הפקירה את העורף הן בימי המלחמה והן בימי הרגיעה, חייבת היא להתפטר במהרה.

יעקב כהן: אני אסיים בתפילה ותקווה שלא יישמע עוד שוד ושבר בגבולנו ואך שלום ושלווה ישררו בארצנו.

יעקב כהן: אבל זה מותנה בדברי הפסוק בפרשה של השבוע הבא: אם בחוקותי תלכו ואת מצוותי תשמרו – – – וישבתם לבטח בארצכם.

יעקב כהן: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת כהן.

מגלי והבה: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, זה היה ממש "קזינו לבנון".

זהבה גלאון: אתה והממשלה שלך התייחסתם בהפקרות לחיי חיילי צה"ל ולתושבי צפון המדינה.

זהבה גלאון: אתם הימרתם על חיי חיילים ואזרחים.

זהבה גלאון: הימרתם.

זהבה גלאון: מלחמת לבנון השנייה היתה מלחמה מיותרת, מלחמה מקולקלת, מלחמה מקלקלת.

זהבה גלאון: אני מציעה להזכיר כאן, אף אחד שעמד על הבמה עוד לא אמר את זה: 119 חיילים ו-44 אזרחים נהרגו מפני שהייתם מנהיגות מופקרת, שהפקירה חיי חיילים ואזרחים.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, דוח-וינוגרד לא מותיר לך ולשר הביטחון ברירה.

זהבה גלאון: אתם חייבים להתפטר, ואם היתה בך יושרה, היית מתפטר לאלתר; אתה ושר הביטחון והממשלה כולה.

זהבה גלאון: איפה הם הגיבורים הגדולים?

זהבה גלאון: איפה הם סביב שולחן הממשלה?

זהבה גלאון: תראה מי נשאר לשבת כאן.

זהבה גלאון: כל הממשלה הזאת היתה אחראית.

זהבה גלאון: החלטתם לצאת למלחמה בפזיזות, בקלות ראש, שלחתם חיילים ליהרג כדי להשיג תמונה מנצחת, כדי לזכות בניצחון תודעתי.

זהבה גלאון: סיכנתם את חיי החיילים, צריך לקרוא לילד בשמו.

זהבה גלאון: סיכנתם את חיי החיילים בשביל תדמיתה של הממשלה הכושלת הזאת.

זאב בוים: – – – את תמכת ועוד איך.

זהבה גלאון: אתם ממשלה חלולה, כושלת, שרלטנית וחסרת אחריות.

זהבה גלאון: כשלתם – אני לא תמכתי בממשלה הזאת, זאביק בוים, אני אגיע לזה.

זהבה גלאון: כשלתם כישלון מנהיגותי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אתם חבורת פוליטיקאים שלא הבינה את חרדת הקודש שהיתה צריכה לאחוז אתכם לפני ששלחתם את חיילי צה"ל למשימה.

זהבה גלאון: אתם זלזלתם בחובה שלכם להגן על אזרחים ולשמור על ביטחונם.

זהבה גלאון: איפה השרים, אני חוזרת ושואלת, אותם שרים שישבו בממשלה, שכמו מהמר מכור נשאבה להגדיל עוד ועוד את סכום ההימור, הסתבכה, וגרמה להפסד גדול יותר.

זהבה גלאון: ממשלה שהפעילה כוח היכן שהיה דרוש יותר מוח, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: מוח.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת היא ממשלה שנכשלה, ולכן ממשלת אולמרט כולה צריכה ללכת הביתה.

זהבה גלאון: אבל אתה, אדוני ראש הממשלה, שעכשיו אני מייחדת לך את מרבית דברי, אתה אחראי לכישלון בכל ברומטר ובכל ממד שעל-פיו בוחנים את ביצועיך בתפקיד – בתכנון, בהערכה, בביצוע, בחוסר מחשבה, בפזיזות התגובה, בקביעה לא ריאלית של יעדים.

זהבה גלאון: איך עמדת כאן על הבמה בעמידה הבוטחת הזאת עם גבהות הלב, ברהב, בשחצנות, ביהירות, והצבת כאן יעדים שהיה ברור שהם אינם בני-השגה, יעדים אבסורדיים.

זהבה גלאון: אבל אתה, אין לך אלוהים.

זהבה גלאון: הרי בכלל אתה לא מתכוון להתפטר.

זהבה גלאון: חיפשת פתח מילוט מאחריות, אז במקום להתפטר אתה מקים ועדה להפקת לקחים.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, חשבתי בימים האחרונים שלו הקדשת לתכנון אופי התגובה בלבנון עשירית מהזמן שאתה מקדיש לתחבולות ההישרדות הפוליטיות שלך, מדינת ישראל היתה היום במצב הרבה יותר טוב.

זהבה גלאון: הרבה יותר טוב.

זהבה גלאון: הממשלה שלך כולה עשתה מלחמה כתחליף למדיניות, במקום למצות מהלכים דיפלומטיים להשבת החיילים החטופים, במקום לבדוק אפשרויות מדיניות.

זהבה גלאון: אני עמדתי כאן והצעתי: למה לא ממצים מהלכים דיפלומטיים?

זהבה גלאון: למה מלחמה היא האופציה הראשונה לתגובה?

זהבה גלאון: אבל אתם?

זהבה גלאון: מי מבין יותר טוב מכם?

זהבה גלאון: יצאתם למלחמה הזאת בהתרברבות, בהשמעת דברי רהב על סדר חדש בלבנון.

זהבה גלאון: לא טרחתם לתכנן, לא טרחתם ללמוד, לא טרחתם להתכונן, לבדוק, לשאול, להתלבט ולהתייעץ.

זהבה גלאון: כל הפעולה הזאת שלכם התבססה על שליפה מהמותן, בפזיזות, ביהירות, בחוסר אחריות, בלי ידע בכלל על היכולת הצבאית של צה"ל.

זהבה גלאון: הצבתם יעדים דמיוניים.

זהבה גלאון: אני חוזרת ואומרת – יעדים גרנדיוזיים שהיה ברור שהם אינם בני-השגה.

זהבה גלאון: כולכם, אבל כולכם לקיתם בעיוורון הזה, ולכן, על כל הממשלה וכל מי שיושב כאן היום, על כל הממשלה הזאת רובצת אחריות קולקטיבית.

זהבה גלאון: אבל על ראש הממשלה ועל שר הביטחון שאיננו כאן, רובצת האחריות הראשית.

זהבה גלאון: ואני מסיימת, אדוני, כיוון שמקצרים את דברי, בדבר אחד: עומדים כאן היום חברי כנסת – הזכיר חבר הכנסת שרוני מדבריו של יושב-ראש האופוזיציה – עומדים כאן

זהבה גלאון: חברי כנסת – אני שומעת פרשנים ופוליטיקאים לשעבר, ואנשי צבא לשעבר, כולם מותחים ביקורת נוקבת; איפה חשבון הנפש – כשכולם עמדו אז וקראו להכות עוד ועוד, להיכנס קרקעית – –

מגלי והבה: תודה.

זהבה גלאון: – – לצרוב תודעתית – אדוני היושב-ראש, ברשותך – – –

מגלי והבה: לא, תודה רבה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, עוד משפט אחד, ברשותך.

מגלי והבה: לא, גברתי.

מגלי והבה: אני לא ארשה לך מעבר לזמן שלך.

מגלי והבה: נקודה.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לסיים.

מגלי והבה: אני מבקש – – –

זהבה גלאון: אני מבקשת שתאפשר לי לסיים משפט אחד – לא נוח לך, אדוני היושב-ראש – – –

מגלי והבה: לא, נוח לי מאוד.

מגלי והבה: אף אחד לא הפריע לך.

מגלי והבה: השמעת את כל הנאום שלך.

זהבה גלאון: נו, אז תרשה לי עוד משפט אחד.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים, ברשותך.

אחמד טיבי: משפט אחד.

אהוד אולמרט: – – –

מגלי והבה: אדוני ראש הממשלה, יש לה כל הזמן – – –

אהוד אולמרט: היות שהיא מכוונת את זה אלי – אני מוכן להאזין.

מגלי והבה: תודה, ראש הממשלה, שהקשבת לה, אבל אני לא – – –

אהוד אולמרט: אני מבקש ממך – – –

רן כהן: פה יש סבלנות, לא כמו במלחמה.

מגלי והבה: חמש דקות לכל אחד.

מגלי והבה: נקודה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, מנהיגות נבחנת – ואני אומרת את זה לכל חברי חברי הכנסת – מנהיגות נבחנת דווקא ברגעים קשים, כשהיא לא הולכת אחרי הלך הרוח, כשהיא מנסה להוליך את הלך הרוח.

זהבה גלאון: חבל שזה לא עמד כאן למבחן, בכנסת ישראל.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים, ונקפיד על לוח הזמנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת .

מגלי והבה: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, מעטים הם חברי הכנסת שיכולים לעמוד היום, דווקא היום, מעל הדוכן הזה ולהמשיך לדבוק באותה עמדה שביטאנו ערב פרוץ המלחמה ומייד עם תחילתה.

אחמד טיבי: אני לא ביבי, אני טיבי, ולכן עמדתי היא עקבית.

מגלי והבה: אבל אדוני מכיר את האמרה "טיבי או ביבי".

אחמד טיבי: במקרה הזה רק אחד הוא עקבי.

אחמד טיבי: אני עקבי באותה עמדה, והוא עקבי בפתלתלות שלו.

אחמד טיבי: אני אמרתי מתחילת המלחמה שאסור לצאת למלחמה הזאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נתניהו תמך בראש הממשלה, התלהב מהמלחמה מתחילתה ועד סופה, חיזק את ידי ראש הממשלה – נדמה לי שהוא התקשר אליו בטלפון, אולי נפגש אתו – מה הוא לא עשה כדי להאיץ בו אולי גם להיכנס עוד, להכות יותר, פעולה קרקעית נרחבת יותר, אולי היו נהרגים יותר ישראלים ולבנונים.

אחמד טיבי: ועכשיו אנחנו באים ושומעים נאום מנוגד לחלוטין למה שהיה לפני כמה חודשים.

אחמד טיבי: זה יכול לנבוע משתי סיבות – או מאמנזיה או מזלזול בציבור.

אלי אפללו: – – –

אחמד טיבי: 11 או 12 מחברי הכנסת, מייד עם תחילת המלחמה, אמרו "לא" למלחמה – כעיקרון.

אחמד טיבי: ולכן ההשגה שלי על דוח-וינוגרד היא לא על הדרך – הכישלון החרוץ הוא לא בדרך ניהול המלחמה, אלא בעצם היציאה למלחמה.

אחמד טיבי: האופציה המדינית של מגעים מדיניים, אדוני ראש הממשלה, כדי להחזיר את החיילים, כמעט – מה זה כמעט – נשללה מייד.

מגלי והבה: חבר הכנסת שלמה – אני מקווה שתהיה שר, אבל לא מותר לך לשבת שם.

אחמד טיבי: האופציה הזאת נשללה, היא אפילו לא הובאה בחשבון, ותופי המלחמה התחילו לרעום מייד.

אחמד טיבי: מי לא קרא "רבותי, תכו בהם"?

אחמד טיבי: בימים הראשונים ראש הממשלה זכה לאחוזי פופולריות של מעל 80%.

אחמד טיבי: מר אולמרט לא השתנה.

אחמד טיבי: דעת הקהל היא מובילית.

אחמד טיבי: אמרנו לך, אדוני ראש הממשלה, מעל לדוכן הזה, ואתה זוכר מה שאמרתי: תמצה את כל המגעים המדיניים, כי המלחמה הזאת, המטרה הראשונה שהצבתם לה היא להחזיר את החיילים, ואנחנו אמרנו – מישהו מנסה להטעות את הציבור, הרי מלחמה לא מחזירה חיילים; עסקת שבויים, זה מה שמחזיר את כולם הביתה.

אחמד טיבי: וכאשר 11 או 12 מחברי הכנסת אמרו את הדברים האלה – תמיד, בכל מלחמה – והיו מלחמות – – –

אלי אפללו: מה – חטיפת חיילים – – –

אחמד טיבי: הם הוחזרו, חבר הכנסת?

אלי אפללו: מה ההמשך?

אלי אפללו: עוד חטיפה ועוד חטיפה – – –

אחמד טיבי: זה עזר?

אחמד טיבי: בכל זאת אתה שואל את השאלה הזאת היום?

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו, שמענו את השאלה שלך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אפללו, בדיוק מה שעושים היום היה צריך לעשות קודם: מגעים.

אחמד טיבי: וראש הממשלה אמר לפני יומיים שיש מגעים – ואולי הם מתקדמים, כדי להחזיר את החיילים – – –

אלי אפללו: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו.

מגלי והבה: תודה.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני ראש הממשלה, המלחמה הזאת היתה טעות – גם מהבחינה המוסרית וגם מהבחינה הפוליטית.

אחמד טיבי: אתה נכנסת לממשלה הזאת וזכית לאמון הציבור על אג'נדה מדינית דווקא, שאולי אני חולק – אני חולק – עליה, אבל זה המסר שניתן לציבור, ובמקום תהליך שלום הובלת מלחמה, ומאז ועד היום – פעם היה תהליך; אומנם לא היה שלום, אבל היה תהליך.

אחמד טיבי: היום אין תהליך ואין שלום.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, הגיעה העת – פעם אחר פעם אני אומר לך את זה – להתייחס לצד השני ברצינות, בשוויון, בגובה העיניים.

אחמד טיבי: תהליך מדיני הוא צורך השעה של שני העמים; גם עם הפלסטינים וגם עם הסורים.

אחמד טיבי: זאת תעודת הביטוח של כל אחד מאזרחי ישראל: תהליך שלום אמיתי, החזרת השטחים הכבושים וכינון שלום על בסיס יוזמת השלום הערבית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טיבי, גם על ההקפדה על לוח הזמנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אחרון הדוברים – חבר הכנסת בן-ששון.

מגלי והבה: הוא יסיים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, בתחילת הישיבה אמרה יושבת-ראש הכנסת שלא צריך לנבור במה אמר מי.

מוחמד ברכה: אני חושב דווקא את ההיפך.

מוחמד ברכה: זאת השעה לנבור במי אמר מה ומה נאמר על-ידי מי.

מוחמד ברכה: יושב-ראש האופוזיציה, שעלה הראשון והציע את הנושא, צריך להישפט על מה שהוא עצמו אמר בזמן המלחמה, ומי שגיבה את המלחמה מתחילתה ועד סופה אינו יכול להציע את עצמו ברוב צדקנות כאילו הוא המושיע, כאילו הוא הגואל.

מוחמד ברכה: נהפוך הוא.

מוחמד ברכה: תחת הנהגת הליכוד וביבי נתניהו אנחנו צפויים לא רק להעמקת החשיבה המיליטריסטית, אלא גם להעמקת החשיבה האנטי-חברתית שהוא הוביל בהיותו שר האוצר בשנים האחרונות והביא מכות איומות על השכבות החלשות במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: לכן, כאשר הטיחו אנשי הליכוד באנשי קדימה: אתם תשתקו היום, ואלה השיבו להם: לא, אנחנו נדבר – אני הייתי מעדיף ששניהם ישתקו.

מוחמד ברכה: גם מכאן וגם כאן.

מוחמד ברכה: לפחות היום תשתקו.

מוחמד ברכה: כשעמדנו על הדוכן ואמרנו שהמלחמה הזאת לא תביא להשגת שום מטרות, כי מלחמה היא לא אמצעי להחזרת שבויים ולא להשגת שלום, שיסעתם את דברינו.

מוחמד ברכה: מה לא נאמר עלינו – כאילו אנחנו תוקעים סכין בגב המדינה בזמן מלחמה.

מוחמד ברכה: ומה, לא צריך להגיד כאן היום ועכשיו מי אמר מה?

מוחמד ברכה: אנחנו אמרנו, ואנחנו ממשיכים לומר גם היום, גם לפני וינוגרד וגם אחריו, שמלחמה לא יכולה להיות אופציה לחיים.

מוחמד ברכה: היום דובר גם – בדברי הדוברים השונים על הכישלונות – על המחיר.

מוחמד ברכה: אף אחד לא טרח לדבר על כך ש-1,000 מאזרחי לבנון נהרגו במבצע, במלחמה האווילית הזאת.

מוחמד ברכה: אף אחד לא עמד כאן כדי לדבר על ההרס שנעשה במדינה שלמה – של תשתיות אזרחיות, של גשרים, של תחנות חשמל – הרס לשם הרס.

מוחמד ברכה: כאילו זה בסדר, זה מותר, רק שלא יסרטו את הרגשות העדינים של העם בישראל.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה שאף אחד יסרוט את הרגשות, לא העדינים ולא הגסים, של העם בישראל, אבל הצביעות הזאת, כאילו יש לעם בישראל מונופול על השכול, מונופול על הכאב, מונופול על היתמות – צריך לחזור לדרך השפיות ולדרך השלום מדרך המיליטריזם וההתלהמות.

מוחמד ברכה: אני יכול להסכים עם ראש הממשלה שהוא יתקן טעויות, אבל אילו טעויות אתה רוצה לתקן, אדוני ראש הממשלה?

מוחמד ברכה: שהמלחמה הבאה תהיה יותר מוצלחת?

מוחמד ברכה: או לשנות את הקונספציה בכלל?

מוחמד ברכה: יש הזדמנות פז שנקרתה בדרכו של המזרח התיכון כולו, לאחר אימוץ היוזמה הערבית, כשבאים – כל העולם הערבי – למדינת ישראל ואומרים: הנה, תוכנית שלום תמורת שלום עם כל מדינות האזור.

מוחמד ברכה: זאת לא הזדמנות שנקרית בדרכנו כל יום.

מוחמד ברכה: אם יש צורך לשנות טעויות – צריך לשנות את הטעות הבסיסית, את הטעות של הימור על המיליטריזם, על הקונספציה של היהירות, שמה שלא יוכרע בכוח יוכרע בעוד יותר כוח.

מוחמד ברכה: זה מה שטעון שינוי.

מוחמד ברכה: ללכת לאבו-מאזן ולא לעשות ישיבות לשם פרוטוקול, לשם צילום, אלא לעשות ישיבות שתהיה להן מהות, שיהיה אופק מדיני וגם דרך.

מוחמד ברכה: מה זה לתקן טעויות?

מוחמד ברכה: אלה הטעויות שצריך לתקן, ואלה לא טעויות נקודתיות.

מוחמד ברכה: אלה טעויות שבתיקון שלהן יש תקוות החיים של כל עמי האזור.

מוחמד ברכה: ועוד טוענים נגד הממשלה שלך עכשיו שהיא ממשלה חלשה ואתה ראש ממשלה חלש.

מוחמד ברכה: יש לך הזדמנות.

מוחמד ברכה: יש לך הזדמנות להגיד – הנה, אנחנו נלך.

מוחמד ברכה: יש יד מושטת מוועידת ריאד.

מוחמד ברכה: יש יד מושטת מההנהגה הפלסטינית.

מוחמד ברכה: לא רק העמים הערביים כולם מציעים שלום עם מדינת ישראל, יש גם ממשלה פלסטינית שהיא ממשלת אחדות שעומדת מאחורי היוזמה הערבית ומייצגת יותר מ-90% מהעם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, שלום בתנאים האלה הוא שלום עם כל העולם הערבי ועם כל העם הפלסטיני.

מוחמד ברכה: זאת הזדמנות שלא תחזור כל יום, אדוני ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: ולכן, הגיע הזמן להתפכח מאשליית היהירות, מאשליית המיליטריזם, וללכת לדרך של שלום.

מוחמד ברכה: כבר 60-50 שנה אנחנו צועקים וזועקים את הזעקה הזאת.

מוחמד ברכה: תשמעו אותנו פעם אחת – הפעם הזאת.

מוחמד ברכה: תודה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: שכחתי לומר משהו לראש הממשלה – קולך לא נשמע בכל ההסתה נגד הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: אני חושב – אני חושב שצריך – 20% מכלל האזרחים במדינה מרגישים עכשיו שהם מטרה לכל מיני חצים.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אם ראש הממשלה לא יפריע לי אני אתחיל בדברי.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה רק שלא יפריע לי.

ג'מאל זחאלקה: יקשיב, לא יקשיב, זאת שאלה אחרת.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת ברכה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, השאלה הגדולה לא נשאלה בוועדת-וינוגרד: האם היה אפשר למנוע את המלחמה, או "לנצח תאכל חרב"?

ג'מאל זחאלקה: האם יש מנהיגים שאחראים לכך באופן אישי, שהיו יכולים למנוע את המלחמה ולא עשו זאת.

אלי אפללו: או לעזור למלחמה הזאת.

אלי אפללו: תלוי מאיזה צד.

ג'מאל זחאלקה: הקונספציה של חד-צדדיות התחילה בלבנון בעקבות העובדה שראש הממשלה לשעבר אהוד ברק תפס פיק ברכיים, תפס רגליים קרות – אני מקווה שאת זמן הפציעות מראש הממשלה אתה תוריד לי.

מגלי והבה: דבר, אדוני; דבר.

ג'מאל זחאלקה: – – – תפס פיק ברכיים, רגליים קרות, ברגע האחרון, כשנוהל משא-ומתן שהיה קרוב מאוד לסיכום – כולם יודעים בבית הזה, בכנסת, שהמשא-ומתן היה מאוד קרוב לסיכום – ברגע האחרון הוא נסוג והחליט על נסיגה חד-צדדית.

ג'מאל זחאלקה: היה אפשר – והרבה אנשים באליטה הישראלית, פוליטיקאים, גנרלים לשעבר, אומרים זאת היום בריש גלי, שהיה אפשר להגיע לנסיגה בהסכם, ואת זה אהוד ברק לא עשה.

ג'מאל זחאלקה: ואף אחד לא בא אתו חשבון על הדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: היה אפשר להגיע להסכם ולמנוע את המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: את זה אמרנו כבר בשנת 2000.

ג'מאל זחאלקה: אמרנו את זה בקול רם.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא תמכנו בנסיגה חד-צדדית מלבנון.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רצינו שזה ייעשה בהסכם, ולא בצורה חד-צדדית.

ג'מאל זחאלקה: כמו שלא תמכנו בנסיגה חד-צדדית מרצועת-עזה, כי רצינו שיהיו הסכמים.

ג'מאל זחאלקה: היה אפשר למנוע את המלחמה הזאת אם לממשלה הנוכחית היה חזון כלשהו, רצון, תוכנית, פרויקט – להגיע להסכם, ואת זה אין לה.

ג'מאל זחאלקה: היא נכנסה למלחמה – נכנסה למלחמה הזאת – כשאין לה שום רצון להגיע לשום הסדר.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת, וגם קודמתה, עשתה מהפך אסטרטגי שלפיו לא צריך הסדר, צריך יציבות.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שמחפשים.

ג'מאל זחאלקה: לא מחפשים הסדר גרוע אפילו.

ג'מאל זחאלקה: הקברניט של הקונספציה הזאת הוא שמעון פרס, ואני מוכן להסביר מדוע, אבל בהזדמנות אחרת.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים שום הסדר.

ג'מאל זחאלקה: אין אפילו רצון בהסדרים; רק יציבות.

ג'מאל זחאלקה: מחפשים יציבות בניהול הסכסוך ולא פתרון לסכסוך, ניהול המשבר ולא פתרון למשבר, בשיטות של הימין האמריקני.

אלי אפללו: אולי הוא התכוון לבשארה?

ג'מאל זחאלקה: את המלחמה הזאת היה אפשר למנוע בפשטות, אם ראש הממשלה מר אהוד אולמרט היה מחליט שלא לפתוח במלחמה אלא במשא-ומתן ובעסקה לשחרור שבויים.

ג'מאל זחאלקה: הוא היה יכול לעשות זאת, והוא החליט – מלחמה, כתגובה ספונטנית, כתגובה כמעט יצרית, אינסטינקטיבית, של נקם, של רצון לבנות גלורי – תהילה – על חשבון אזרחי לבנון וישראל.

ג'מאל זחאלקה: היו שר ביטחון וראש ממשלה שרצו רקורד, רצו תהילה במחיר גופות של אזרחי לבנון ואזרחי ישראל, ולא עניין אותם שום דבר אחר.

ג'מאל זחאלקה: זה המניע הפוליטי שלהם – ואת זה היה אפשר למנוע.

ג'מאל זחאלקה: אבל הם החליטו – מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: זאת היתה מלחמה שהתקבלה החלטה זדונית לפתוח בה.

ג'מאל זחאלקה: בעקבות כישלון המלחמה, כבוד היושב-ראש, נתפסה האליטה הצבאית והפוליטית בישראל באובססיה – בדיבוק – של שיקום כוח ההרתעה נגד הערבים: כל הערבים, גם האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: זה היה ניסיון פתטי להתחמק מאחריות בתפירת תיק פוליטי נגד חבר הכנסת והסתה פרועה של הממסד.

ג'מאל זחאלקה: הפעם לא הסתה של חבר כנסת מטורף מהימין, אלא של השב"כ, בהוראה אישית של אהוד אולמרט.

אלי אפללו: – – –

קריאות: – – –

אלי אפללו: בוגד.

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ג'מאל זחאלקה: זה תיק שאהוד אולמרט אישית קיבל עליו את ההחלטה.

ג'מאל זחאלקה: הוא נתן הוראה, או רשות, לשב"כ – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

ג'מאל זחאלקה: משפט אחרון.

מגלי והבה: אין משפט אחרון.

ג'מאל זחאלקה: – – – או רשות לשב"כ להכריע ויכוח פוליטי בחדרי חקירות ובאולמות משפט, כמו שעושה אחרון הדיקטטורים בעולם.

אלי אפללו: – – –

עתניאל שנלר: אנחנו מבינים שאנחנו – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו, כמה צריך להעיר לך ביום אחד?

אלי אפללו: – – –

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

אלי אפללו: – – –

אחמד טיבי: – – –

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אדוני סגן ראש הממשלה, דוח-וינוגרד הוא דוח מיותר, כך אמר חבר הכנסת , כך אמר חבר הכנסת גלעד ארדן.

מנחם בן-ששון: הם אמרו את הדברים ביום שאדוני, אתה מינית את הוועדה.

מנחם בן-ששון: הם ידעו מראש שהוועדה שאתה ממנה ודאי תיתן תוצאות, כמו שהם יודעים כיצד יש לנהל את המדינה מעל דוכן הנואמים, מפינת הטלוויזיה, מעל כותרות העיתונים הצועקים.

מנחם בן-ששון: אנחנו עבריינים מודעים על חוק הלבנת הון מילולי, משום שאנשים, אתם חושבים, שוכחים את מה שאמרנו אתמול.

מנחם בן-ששון: הרי יש לנו אוסף ציטטות שיש בהן שני צדדים; מצד אחד תמיכה אחרי חמישה ימים, עוד הפעם ועוד הפעם חוזרים חברי הכנסת ותומכים, והם לא יכולים לומר היום: היינו חכמים חוכמה שלאחר מעשה.

מנחם בן-ששון: אז חושבים אנשים שהם ירחצו בניקיון כפיהם על-ידי זה שהם יכו באגרופים בפניהם של הממשלה ושל ראש הממשלה.

מנחם בן-ששון: זו שיטה לצאת בניקיון כפיים?

מנחם בן-ששון: לא.

מנחם בן-ששון: זו אינה שיטה, משום שהציבור אינו טיפש.

מנחם בן-ששון: בסוף קוראים: את הכול לפטר, להתפטר, לפזר.

מנחם בן-ששון: אלה התכתיבים של התקשורת.

מנחם בן-ששון: מי שצריכים לעמוד בפרץ הם אנחנו.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא דמוקרטיה שמנוהלת על-ידי התקשורת, אנחנו לא דמוקרטיה של כיכרות.

מנחם בן-ששון: אנחנו מאזינים, אנחנו מאזינים לביקורת, אך התכתיב הוא של שיקול דעת, לא של הלך רוח מתחלף.

מנחם בן-ששון: אנחנו יותר מכל גוף אחר צריכים לעשות דבר אחד: לקרוא ולהקשיב.

מנחם בן-ששון: איך אומר השופט וינוגרד בפתיחה – זהו דוח חינוכי.

מנחם בן-ששון: חינוך אינו תהליך של זבנג וגמרנו.

מנחם בן-ששון: חינוך אינו כותרת של רגע.

מנחם בן-ששון: תקשיבו גם לא ל-250,000 אנשים שאולי יהיו בכיכר היום.

מנחם בן-ששון: תקשיבו לאנשי הצפון, תקשיבו לראשי הרשויות, תקשיבו לדרך שבה הם מחזקים היום את ידי ראש הממשלה ואת ידי חברי הממשלה על כך שהם יכולים לישון בשקט.

מנחם בן-ששון: תקשיבו למה שמייחלים אנשי שדרות, תקשיבו גם למי שנפתרו לו הבעיות, כי זוהי אוכלוסייה שלא תמיד יודעת לצעוק, זוהי אוכלוסייה שאינה מעניינת כשלא יורים עליה, זו אוכלוסייה שפתרו לה חלק מהבעיות.

מנחם בן-ששון: מי יפתור לנו את הבעיה?

מנחם בן-ששון: יפתור לנו את הבעיה מנהיג שקורס בשעת משבר?

מנחם בן-ששון: אדם שלא יודע לעמוד בלחץ?

מנחם בן-ששון: או יפתור לנו את הבעיה אדם ששנה שלמה מטיחים בפניו עלבונות ומכות והאשמות חסרות שחר וחקירות סרק והוא מנהל את המדינה?

מנחם בן-ששון: מי שמסוגל לפתור את הבעיות הוא מנהיג שאינו כשבשבת, נכנע להלך רוח, שאומר לו חבר כנסת: תקשיב להלך הרוח ותשנה את דעתך, ומחר תקשיב להלך רוח אחר ותשנה את דעתך.

מנחם בן-ששון: מדיניות נקבעת באחריות.

מנחם בן-ששון: את הפתרון תיתן ממשלה שעומדת בביקורת, שיודעת במה כשלה, שצריכה לתת דין-וחשבון, ואת הדוח יעמוד לתת ראש הממשלה באחריות, לא בעניין של סקר אחד שהוא בעדו עם 80% ביום צאתו למלחמה וסקר אחר שאולי הוא לא בעדו, אלא בעבודה מאומצת.

מנחם בן-ששון: ומלה אחרונה, לכנסת, רבותי חברי הכנסת, אופוזיציה וקואליציה, אין לכם מה לומר על זה שאנחנו ככנסת כשלנו במנגנוני ביקורת?

מנחם בן-ששון: יש לנו אפשרות לבקר – שאנחנו ככנסת כשלנו בבדיקת עבודתה של הממשלה?

מנחם בן-ששון: שאנחנו ככנסת צריכים להצביע על כיוון לעתיד?

מנחם בן-ששון: אסכם ואומר, דוח ועדת-וינוגרד עומד לפנינו גם במתודולוגיה, קרי עבודה מסודרת, וגם לפחות בחמישה מוקדים – הדלפות, חוק-יסוד: הצבא, הקמת ועדת משנה לניהול משברים ובדיקה של מנגנוני הפעילות.

מנחם בן-ששון: אנחנו צריכים להטיל על ראש הממשלה: אדוני, עליך האחריות להקים את מנגנוני הביקורת, כפי שאומרת המשנה במסכת אבות, ואמרנו את הדברים 133 פעמים בהקשר אחר – דע מאין באת, לאן אתה הולך ולפני מי אתה עתיד ליתן דין-וחשבון.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

מגלי והבה: אני מזמין את המשנה לראש הממשלה, השר שמעון פרס, להשיב בשם הממשלה.

גדעון סער: למה לא את ראש הממשלה עצמו?

אלי אפללו: לא ייתנו לך תשובה בכלל.

אלי אפללו: תשלח שאילתא.

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו.

גדעון סער: למה אתה בורח?

גדעון סער: תעלה לדוכן.

אלי אפללו: איפה הסיעה שלך?

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

לימור לבנת: הוא לא יודע לדבר?

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: זכות דיבור למשנה לראש הממשלה.

שמעון פרס: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, אמרו לי גם שיש כאן נציגים של הורים שכולים.

שמעון פרס: אני שואל את עצמי, מה מאחד אותנו.

שמעון פרס: קודם כול, באמת, ההורים השכולים שאנו חייבים לשמוע את קולם בחרדת קודש, המשפחות של החיילים החטופים, הפצועים, חיילי צה"ל שלחמו.

שמעון פרס: בעניינים אלה אין ממשלה, אין אופוזיציה, אני חושב שכולנו מרגישים כך.

שמעון פרס: דווקא משום כך אני רוצה לומר להורים השכולים, שמעתי את הדברים, אני יכול להסכים או לא להסכים.

שמעון פרס: אני מאמין שהקורבן, לצערי הרב, לא היה לשווא.

שמעון פרס: היו לי ספקות, אני לא מסתיר.

שמעון פרס: אך איזו דרך אחרת היתה להפסיק שלוש תופעות קשות – חטיפות – – –

זהבה גלאון: אמרת – – –

שמעון פרס: שמעתי אותך, לא הפרעתי לך.

שמעון פרס: – – – חטיפות, טילים על יישובים אזרחיים וירי פרוע מצד ה"חיזבאללה" שתלה את עצמו על העצים ממש על גבול ישראל.

שמעון פרס: קודם כול עובדות פשוטות – הירי נפסק, החטיפות אינן פשוטות.

שמעון פרס: אני רוצה לומר לחבר הכנסת , שהוא אדם חכם.

שמעון פרס: הוא אומר: גם יכולתם לנהל משא-ומתן בלי מלחמה.

שמעון פרס: אחמד, בלי מלחמה החטיפות היו נמשכות, אתה יודע את זה.

שמעון פרס: היו נמשכות, וננהל משא-ומתן, ונעודד חטיפות.

שמעון פרס: הלוא באיזה מקום מוכרחים להפסיק את זה, ובלי זה יכול להיות שהטילים היו נמשכים – – –

זהבה גלאון: – – –

שמעון פרס: גברתי, תהיי מנומסת.

שמעון פרס: שמעתי אותך.

גדעון סער: – – –

שמעון פרס: מה זה חשוב?

שמעון פרס: הוא השווה במקום אחר.

שמעון פרס: וגם הדבר השלישי, היום באתר השטח שבין גבול ישראל לליטאני אין חיילים של ה"חיזבאללה".

שמעון פרס: אמרנו את זה כל הזמן, שזו תביעה של מדינת ישראל, וזה נעשה על דעת העולם.

יובל שטייניץ: מי אמר בוועדה – פגיעה קשה בביטחון ישראל?

שמעון פרס: בפילוסופיה אתה חזק.

שמעון פרס: בשאר הדברים – תהיה צנוע כמונו.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: אני לא צנוע.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד להורים השכולים – – –

גלעד ארדן: המזרח התיכון החדש זה לא פילוסופיה, זה מדע בדיוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד להורים השכולים – – –

מגלי והבה: רק רגע, אדוני.

מגלי והבה: אדוני, רק רגע.

מגלי והבה: אני לא רוצה להוציא חברי כנסת.

מגלי והבה: אפשר להקשיב.

שמעון פרס: אני שואל את עצמי מה קרה – – –

יובל שטייניץ: רק ציטטתי מה הוא אמר לוועדת-וינוגרד.

זאב בוים: אתה רוצה שאני אצטט אותך?

מגלי והבה: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: אני לא מתפלא עליו, יש לו דברי ביקורת.

שמעון פרס: זה בסדר, אבל אני שואל את עצמי מה באמת קרה במלחמה הזאת.

שמעון פרס: איפה אני יכול לשאוב עדויות מפתיעות?

שמעון פרס: ואני אומר: דווקא מהצד הערבי.

שמעון פרס: אני קורא מה שכותבים שם, ואני רוצה לקרוא חוות דעת של עבד אל-מונעם סעיד עלי, ראש המכון לאסטרטגיה של "אל-אהראם", העיתון החשוב ביותר במצרים, ודווקא הוא כותב את זה באנדרסטייטמנט.

שמעון פרס: אני רוצה לקרוא את זה בעיקר באוזני ההורים השכולים: ישראל מצאה את עצמה בעמדת נחיתות, מפני שלא היתה יכולה להשפיע על התקשורת.

שמעון פרס: היא הפסידה את מלחמת הנרטיב לא מפני שהיא הפסידה במלחמה, אלא מפני שהיא ניצחה בדרך אטית יותר ומכרעת פחות מכפי שציפו ממנה.

שמעון פרס: יצרו ציפיות גדולות מאוד.

שמעון פרס: בטווח הארוך, הוא אומר, אני מצטט אותו: מכל מקום, הכישלון הוא של הצד הערבי, במקרה זה הצד הערבי, הוא אומר, זה ה"חיזבאללה", שלא ידע לעשות חשבון נפש כמו זה שעשתה ישראל.

שמעון פרס: וכאן הפסוק המכריע: דבר זה, הוא אומר, יוביל את הצד הערבי לתבוסות נוספות בעתיד.

שמעון פרס: עדות של אדם רציני וחושב.

יובל שטייניץ: למה לא אמרת את זה לוועדת-וינוגרד?

שמעון פרס: אתה באמת רוצה להפריע?

יובל שטייניץ: לא.

שמעון פרס: אז תתנהג בנימוס ובשקט.

שמעון פרס: אני אענה לך על כל דבר.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: למה לא אמרת את זה לוועדת-וינוגרד?

יובל שטייניץ: אמרת שנכשלנו.

יובל שטייניץ: למה לא אמרת ההיפך?

יואל חסון: יובל שטייניץ, אמרת שראש הממשלה ראוי לכל שבח.

יואל חסון: זה כתוב פה.

יואל חסון: אתה אמרת את זה.

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון.

גלעד ארדן: – – – חשוב שהציבור ידע – אתם בעד הצבעות גלויות, הכול גלוי – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

גלעד ארדן: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: יש ביקורת על מעמדנו העולמי.

שמעון פרס: חשבתי, מי יכול לדבר בטון אחראי על העולם?

שמעון פרס: ומכל מה שאני מכיר לא מצאתי מישהו יותר אחראי מה"ניו-יורק טיימס".

שמעון פרס: זה באמת עיתון מכובד, חשבתי, מי יודע אילו קיתונות הוא ישפוך עלינו.

לימור לבנת: סקירת עיתונות יומית.

שמעון פרס: והנה, אתמול הוא כתב מאמר ראשי, אני אקרא רק שניים-שלושה קטעים ממנו – – –

לימור לבנת: טטיאנה הופמן.

שמעון פרס: הוא אומר כך: צריך להביע – – –

גלעד ארדן: פעם ראשונה שהשמאל משתמש בתקשורת – – –

שמעון פרס: לא נורא שמדברים בעד ישראל.

שמעון פרס: לא נורא שמדברים בעד ישראל.

שמעון פרס: אל תתרגש.

לימור לבנת: – – –

שמעון פרס: צריך להביע הערצה, כך כותב ה"ניו-יורק טיימס", לעבודתה של ועדת הבדיקה שמינתה ממשלה שהיא עצמה עמדה לבדיקתה כדי לבדוק מה היא לא עשתה כהלכה.

ישראל כץ: טעית, מה לעשות.

שמעון פרס: ועדת הבדיקה השמיעה את קולה בדיבור ישיר, וזה חלק מהמסורת הישראלית המפוארת שמעוררת הערצה וגורמת קנאה – –

רן כהן: נו, נו, עכשיו מה עושים עם זה?

שמעון פרס: – – היה נאה לראות תופעות דומות של גילוי לב קונסטרוקטיבי גם בוושינגטון.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד, אני עושה את זה רק בשביל השובבות, מפני שאני עוסק בשובב.

שמעון פרס: זה מראה שהממשלה עצמה לא הסתירה שום דבר, חשפה את הדברים בצורה מכובדת ונתנה לוועדה אובייקטיבית לבדוק כל דבר.

גלעד ארדן: לא קראת את ה"פרנקפורטר אלגמיינה" של אתמול.

שמעון פרס: לא, אני לא קורא גרמנית.

מגלי והבה: חברי הכנסת.

שמעון פרס: אני רוצה להגיד, קצת בקריצת עין, שמעתי גם את נסראללה.

שמעון פרס: הוא חברמן, הוא אמר דברים כל כך חכמים: כמה יפה שישראל בודקת את עצמה וחושפת.

שמעון פרס: יש לי רק שאלה קטנה: אם זה כל כך טוב, למה הוא לא עושה את זה?

שמעון פרס: מפני שיש בעיות, הוא צריך להשיב כך – –

אריה אלדד: הוא התומך האחרון שלכם.

שמעון פרס: – – מדוע הוא יצא למלחמה, לשם מה – –

יובל שטייניץ: כמה יפה שהרמטכ"ל התפטר וקיבל עליו את האחריות.

שמעון פרס: – – מדוע נפלו 600 מאנשיו, מדוע נהרסו בתים, מדוע היו מאות אלפי פליטים – הוא אמר שיתקן את הבתים, אבל עד עכשיו הוא לא תיקן.

שמעון פרס: בשביל מה?

שמעון פרס: שהוא ייתן תשובה בשביל מה.

שמעון פרס: אנחנו נותנים תשובה.

זהבה גלאון: גם אנחנו – – –

שמעון פרס: משלוש העדויות האלה, שתיים ערביות ואחת לא ערבית – גם היום יש לישראל גם כושר הרתעה וגם הערכה לא מבוטלת.

יובל שטייניץ: אמרת לוועדת-וינוגרד שאין כושר הרתעה.

יובל שטייניץ: אמרת לוועדת-וינוגרד שהמלחמה פגעה בכושר ההרתעה.

שמעון פרס: סלח לי, אני טעיתי.

שמעון פרס: אתה צודק.

יואל חסון: אתה אמרת שהממשלה ראויה לכל שבח.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, היום הגזמת.

שמעון פרס: אפשר לבקש ממך לא להפריע?

שמעון פרס: אדוני, יש גם נימוסים.

שמעון פרס: מספיק, את הקווטה שלך עברת.

שמעון פרס: אמר אחד האנשים החכמים ביותר בהיסטוריה הפוליטית, ד'יזרעאלי: The task of the opposition is to oppose, the task of the government is to govern.

שמעון פרס: האופוזיציה צריכה לבקר, ואני מוכרח להגיד שאתם עושים עבודה טובה מאוד.

שמעון פרס: אני מעריך את זה, בלי זה לא היתה דמוקרטיה – –

יובל שטייניץ: אנחנו לא יכולים לתת לך – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: – – אם כי אפשר גם בלי הפרעות.

אופיר פינס-פז: – – – כל אחד והתפקיד שלו.

שמעון פרס: שמעתי את דבריו של בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה.

שמעון פרס: באמת, אני אומר לכם, תענוג לשמוע.

שמעון פרס: שאלתי את עצמי, כששמעתי אותו, מה היה קורה אילולא היינו מגיבים – איזה נאום היה לו.

שמעון פרס: תאר לך שלא היינו מגיבים, ביבי.

שמעון פרס: היית עף לגבהים עצומים.

לימור לבנת: אף אחד לא אמר שלא תגיבו, אבל תעשו את זה כמו שצריך.

שמעון פרס: היות שיצאנו למלחמה – –

יובל שטייניץ: נכשלתם בניהולה.

שמעון פרס: – – והיות שתמכת בה, זה קצת קשה, אבל זה בסדר – – –

לימור לבנת: ההחלטה היתה נכונה; הביצוע היה כושל.

שמעון פרס: אדוני, אפשר לבקש?

מגלי והבה: חברת הכנסת לימור לבנת, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: אני אענה לך גם על זה.

שמעון פרס: ביבי אמר שצריך מנהיג בעל חזון.

שמעון פרס: ביבי, צריך שני דברים, צריך מנהיג בעל חזון – –

גלעד ארדן: שמעון אמר שהיה אסור לצאת למלחמה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: – – אבל גם צריך רוב בכנסת.

שמעון פרס: מה יעשה מנהיג בעל חזון שאין לו רוב?

אורי אריאל: אתה יכול לשאול את עצמך – מתוך ניסיון.

שמעון פרס: ואולי מנהיג גם צריך לדעת ליצור רוב.

שמעון פרס: אין מה לעשות.

שמעון פרס: במשטר פרלמנטרי אין דרך למדוד את המנהיגות, אבל יש דרך לספור את הרוב.

שמעון פרס: עובדה היא שלראש הממשלה הנוכחי יש רוב רציני מאוד.

שמעון פרס: גם זה כשרון – –

לימור לבנת: 1.9% מהציבור.

שמעון פרס: – – אני מכיר מנהיגים שהרוב נמס להם מתחת ליד.

שמעון פרס: מה יצא מזה?

שמעון פרס: חזון ברזרבה.

מגלי והבה: חברת הכנסת לימור לבנת.

מיכאל איתן: למשל, מנהיגים שהובילו את מפלגת העבודה, ופתאום נעלם להם הרוב – –

מגלי והבה: חבר הכנסת מיקי איתן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכאל איתן: – – הם עברו למפלגה אחרת.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיקי איתן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה – פעם שנייה.

שמעון פרס: אני, בניגוד לך, לא טוען לשום עליונות – – –

מיכאל איתן: פתאום נעלם להם הרוב.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיקי איתן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

מגלי והבה: תודה.

שמעון פרס: אני אחד האנשים שעשו הרבה טעויות.

שמעון פרס: מה זה מוכיח?

שמעון פרס: טעית, סימן שעשית.

שמעון פרס: מי שלא עשה, לא טעה.

שמעון פרס: אני חושב שגם הטעויות מעידות קצת על העשייה.

שמעון פרס: מצד שני, תסלחו לי, ממשלה – –

זהבה גלאון: – – –

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שמעון פרס: – – חייבת למשול.

שמעון פרס: היא חייבת את זה לעם.

שמעון פרס: היא לא יכולה לצאת בגלל מצב-רוח – –

חיים כץ: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת כץ, למה אתה כל הזמן מפריע?

שמעון פרס: – – היא לא יכולה להתבלבל.

שמעון פרס: היא צריכה למלא את חובתה בימים קשים.

שמעון פרס: ואין שתי ממשלות.

שמעון פרס: יכולות להיות כמה אופוזיציות, אבל ממשלה יש רק אחת.

שמעון פרס: חובת הממשלה לפעול בבהירות, באומץ, בלי מצב-רוח.

לימור לבנת: היא יכולה להתפטר.

שמעון פרס: פעם מישהו אמר, מה ההבדל בין שען לבין פוליטיקאי?

שמעון פרס: אם שעון מתקלקל, מביאים אותו לשען, הוא מפרק את השעון ומפסיק את המהלך.

שמעון פרס: ממשלה חייבת לתקן את השעון בלי להפסיק את המהלך אפילו ליום אחד.

שמעון פרס: כל יום הזמן נמשך והולך.

שמעון פרס: עכשיו, לפי דעתי – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, כמה זמן נתת לו – – –

מגלי והבה: תפסיק להפריע אז ניתן לו את הזמן המדויק.

שמעון פרס: – – הממשלה הזאת לא התבלבלה והיא קודם כול צריכה לעשות דברים ראשונים לראשונה.

זהבה גלאון: הממשלה הזאת נכשלה, נכשלה, נכשלה – – –

גלעד ארדן: גם בקואליציה מבקשים שהוא יסיים כבר – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

מגלי והבה: (חבר הכנסת גלעד ארדן יוצא מאולם המליאה.)

שמעון פרס: הממשלה הזאת קיבלה הנחיה מוועדת הבדיקה לתקן מייד את הטעון תיקון ואת זה היא עושה, והיא תעשה את זה ללא היסוס.

שמעון פרס: לי אין ביקורת על המבקרים, אני אומר, טוב מאוד שיש אופוזיציה, אני שמח, מכבד אותה, אבל הממשלה מוכרחה לעשות את המוטל עליה, ועל-פי החוק, על-פי רצונה – הדבר הראשון שעליה לעשות זה לתקן את הליקויים ולא לעשות שום דבר אחר, לא משברים, לא מערבולות ולא נאומים.

שמעון פרס: אני רואה שלוש משימות לממשלה הזאת: לתקן את הליקויים; דבר שני שמאחד את כולנו – –

לימור לבנת: תגיד לו לסיים את דבריו, הוא צריך לדבר זמן שווה לזמן שדיבר יושב-ראש האופוזיציה.

מגלי והבה: חברת הכנסת לבנת, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

שמעון פרס: – – להכרית את חרפת הרעב והעוני במדינת ישראל, ואנחנו נעשה את זה.

שמעון פרס: הדבר השלישי – להמשיך הלאה בדרך השלום.

שמעון פרס: שלום במשא-ומתן עם הפלסטינים, אם אפשר שלום אזורי.

שמעון פרס: נוסף על זה – שלום כלכלי.

שמעון פרס: לא נפסיק לחפש שלום יחד עם המשימות האחרות.

שמעון פרס: לבסוף – – –

לימור לבנת: – – –

שמעון פרס: זה יקום, אל תדאגי, עוד קצת.

שמעון פרס: אל תדאגי, מה את ממהרת, יש לנו זמן.

לימור לבנת: אני מודה לך, אבל לממשלה הזאת כבר אין זמן.

שמעון פרס: עכשיו, אני רוצה להגיד דבר נוסף לחברי הכנסת הערבים: לא יעזור לכם שום דבר, בעינינו אתם אזרחים ככל אזרחי ישראל, מכובדים ושווים, ולא ניתן יד לשום עלילה על ציבור.

לימור לבנת: אדוני, אתה צריך לסיים.

שמעון פרס: אם יהיה פושע ערבי, כמו שיש פושע יהודי, נטפל בו באופן אינדיבידואלי.

שמעון פרס: אבל אני גאה בציבור הערבי, אני חושב שאנחנו יכולים לחיות ביחד בכבוד הדדי ובשוויון מלא.

שמעון פרס: חברי הכנסת, הכנסת היום במיטבה, האופוזיציה עשתה את שלה, גם הממשלה תעשה את אשר מוטל עליה.

אורי אריאל: מר פרס, אתה מוכרח להיות ראש הממשלה?

מגלי והבה: תודה למשנה לראש הממשלה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת.

ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 37), התשס"ז-2007, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה.

תודה רבה.

מגלי והבה: תודה למזכיר הכנסת.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הנושא הבא: פגיעה בצביונה היהודי של המדינה בשל אי-אכיפת חוק חג המצות (איסורי חמץ) – מטעם יהדות התורה, האיחוד הלאומי – מפד"ל והליכוד.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש, כיוון שנכנסת, אתן לך את הבמה.

מגלי והבה: אחריך ידבר חבר הכנסת אורי אריאל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בכ"ג ניסן שנה זו, ב-11 באפריל, הגשתי ליושבת-ראש הכנסת בקשה לכינוס מיוחד של הבית בפגרה בהתאם לסעיף 37(א).

מאיר פרוש: הבקשה נומקה בין היתר בצורך לדון בפגיעה בצביונה היהודי של המדינה על-ידי אי-אכיפת חוק חג המצות (איסורי חמץ).

מאיר פרוש: למותר לציין שהבקשה ליושבת-ראש הכנסת נחתמה על-ידי 25 חברי כנסת, כפי שהתקנון מחייב.

מאיר פרוש: ובכן, רק היום, לאחר כמעט שלושה שבועות נענינו, והנושא מופיע סוף-סוף בסדר-היום.

מאיר פרוש: לא אציג מעל הבמה את השאלה מהי הסיבה לעיכוב הרב, אבל אשמח לקבל הסבר מניח את הדעת, כלומר אני מקווה שיניח את דעתם של 25 חברי הכנסת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, בדיעבד אולי טוב ששאלת אי-אכיפת חוק חג המצות עולה לאחר פרסום דוח ועדת-וינוגרד, כי דוח זה יותר מכול דן בהתנהלות השלטונית.

מאיר פרוש: דוח זה שוטף את האבק הסמיך שכיסה את הממשל במדינה.

מאיר פרוש: דוח זה מאיר בחדות רבה את הצורך להביא שינוי מהותי בכיוון ההתנהלות של מדינת היהודים בכל ההיבטים.

מאיר פרוש: יש הרבה מה ללמוד מדוח-וינוגרד והוא עושה לנו שירות טוב, כמובן אם נפנים אותו.

מאיר פרוש: העם בישראל משווע למנהיגות ישרת דרך, מנהיגות ראויה לאמון, מנהיגות מוסרית, מנהיגות שתציב לנגד עיניה לפני הכול את האינטרסים הלאומיים שלנו.

מאיר פרוש: דוח ועדת-וינוגרד נוגע לא רק למלחמת לבנון השנייה אלא לתרבות השלטון במדינה שהעם חש מיאוס וייאוש כלפיה, תרבות של שררה במקום של שירות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לכן מי שקורא בעיון את דוח ועדת-וינוגרד מבין, בין היתר, כיצד משרד הפנים בראשות קדימה לא אכף את חוק חג המצות כפי שמדינה של יהודים צריכה לאכוף, בהתאם למדיניות שנקבעה בעבר, לצערי, על-ידי מפלגת שינוי זיכרונה לדיראון.

מאיר פרוש: בשעתו הכריז מי שהיה שר הפנים, אברהם פורז, כי לא יאכוף את חוק החמץ, בטענה שמדובר בכפייה דתית.

מאיר פרוש: השר שבא אחריו, אופיר פינס-פז, גם הוא התחמק מאכיפת החוק, בטענה המגוחכת שזה חוק בלתי אכיף.

מאיר פרוש: השר רוני בר-און, שאומנם בתקופתו נעשו פעולות, אבל ודאי וודאי שהיה מדובר במשחק כאילו אנחנו הולכים לאכוף, אבל לצערנו בהרבה מקומות מצאנו את מכירת החמץ בריש גלי.

מאיר פרוש: אני אומר שצריך לקרוא את דוח-וינוגרד כדי להבין את תרבות השלטון הקלוקלת של כל ממשלות ישראל, שלא זו בלבד שאינן מכבדות את ערכי היסוד של היהדות אלא גם מבזות את חוקי בית-הנבחרים, ובמיוחד מזלזלות בדעת רוב אזרחי המדינה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, נס יציאת מצרים הונצח במורשת היהדות לדורות עולם תוך מאמץ לתת ביטוי גם לפרטים הקטנים והדקים ביותר שהיו קשורים בהתרחשותו.

מאיר פרוש: וזהו הנס שהניח את התשתית לבניינו של עם ישראל, זהו הנס שהקים את הברית בין העם לקדוש-ברוך-הוא, בין העם לתורה ולארץ, שהרי מטרת הנס היתה קבלת התורה וירושת ארץ-ישראל לעם בן-חורין.

מאיר פרוש: אומרים ש-97% מיהודי מדינת ישראל חוגגים את ליל הסדר.

מאיר פרוש: הסקרים קובעים שיותר מ-70% אף נזהרים מאכילת חמץ.

מאיר פרוש: ב-1986 חוקקה הכנסת חוק הקובע כי במהלך חג הפסח לא יציג בעל עסק בפומבי מוצר חמץ למכירה או לצריכה.

מאיר פרוש: החוק התקבל ברוב גדול ורוב קביל.

מאיר פרוש: החוק נרשם ברשומות כמקובל.

מאיר פרוש: משמעות הדברים בשפה פשוטה היא אחת: החוק חייב באכיפה.

מאיר פרוש: נקודה.

מאיר פרוש: אבל השרים שהזכרתי קודם, ואולי אני אומר שוב, השר בר-און ומנכ"לו עשו, אבל לא מספיק – – –

רוני בר-און: תמשיך בדברי הבלע, תמשיך, ואז תשאל רב מה יותר קשה, לאכול חמץ בפסח או להגיד דברים שאין להם אחיזה – – –

מאיר פרוש: האחיזה היחידה יכולה להיות רק בזה שאנחנו יודעים כמה וכמה, והרבה לצערי, חנויות עם חמץ היו.

מאיר פרוש: וליהודי שומר מצוות הנושא הזה מאוד כואב ומעציב ומצער ומייסר.

מאיר פרוש: יהודי שומר מצוות לא זקוק לחוק, כי מדובר בחג הפסח, בחג החירות, בחג שהוא אחד הסמלים של המורשת.

מאיר פרוש: ומה באמת הטעם להצדקת החירות של מדינת היהודים אם אנחנו רומסים בראש חוצות את הסמלים הלאומיים?

מאיר פרוש: מה הטעם ומה ההצדקה?

מאיר פרוש: אבל גם אלה שמסורת ישראל אינה כל כך יקרה להם, גם אלה שטורחים להדגיש שזו מדינה דמוקרטית ששוחרת חוק ומשפט, גם אלה צריכים להשיב על השאלה, הכיצד הם מבזים את שלטון החוק.

מאיר פרוש: ומי שמבזים את שלטון החוק הם גם כמובן אלה שאחראים לימ"חים ריקים, לפאשלות של מחסור במזון, במים ובתחמושת במלחמת לבנון.

מאיר פרוש: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל, וישיב להם שר הפנים רוני בר-און.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, אנחנו נמצאים בין חג הפסח, חג החירות, שכידוע המצווה החשובה בו היא ביעור חמץ, לבין חג מתן תורתנו, חג השבועות.

אורי אריאל: בימים אלה אנחנו סופרים את ספירת העומר.

אורי אריאל: בימים אלה אנחנו גם לא מתגלחים, כסמל למה שקרה לפני כ-1,700 שנה, מותם של 24,000 תלמידי חכמים – משום שלא נהגו כבוד זה בזה.

אורי אריאל: זאת היתה אשמתם.

אורי אריאל: אני לא אומר את זה לרב מאיר פרוש, אני אומר את זה קודם כול לעצמי, כי בעת הזאת, כשיש כעס, מרירות, זעם, אני מציע לכולנו לזכור את הדבר הזה שהנחילה לנו מורשת ישראל.

ראובן ריבלין: 1,800 שנה.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: ובמורשת הזאת – שאני חושב שכולנו, ללא יוצא מן הכלל, גאים בה, כל אחד לפי דרכו – אני מוכרח לומר שלמיטב ידיעתי שר הפנים הנוכחי עשה מאמץ בעניין כיבוד החוק שמייצג את ההלכה היהודית.

אורי אריאל: נכון וראוי להמשיך במאמץ הזה, ולהתארגן מעכשיו לשנה הבאה, בעיקר בהסברה, בחינוך, בהבנה, אבל גם באכיפה – שהחוק הזה יקוים על הצד היותר-טוב.

אורי אריאל: אני מקווה, ואני מאמין, כפי שאני מכיר אותך, שר הפנים, שכך ייעשה.

אורי אריאל: ביעור חמץ הוא שם קוד; מושג שמציין התנערות מדברים רעים.

אורי אריאל: אני חושב שלעת הזאת ביעור חמץ נכון לגבי ממשלת ישראל.

אורי אריאל: אני רוצה לומר לראש הממשלה ולממשלת ישראל: על מה שהיה, כבר אמרה ועדת-וינוגרד את דברה, ואני לא צריך להוסיף.

אורי אריאל: הכול ברור.

אורי אריאל: יש פה מישהו שלא מבין מה נאמר?

אורי אריאל: יש מישהו בציבור שלא מבין שהממשלה הזאת נכשלה?

אורי אריאל: שראש הממשלה נכשל?

אורי אריאל: ששר הביטחון כשל?

אורי אריאל: אני אומר לך, אדוני שר הפנים, ולממשלת ישראל: אתם צריכים ללכת הביתה לאלתר בגלל מה שאתם לא עושים כעת.

אורי אריאל: האם אדוני יודע ששר הביטחון סירב עכשיו לקבל תקציב להגנת העורף?

אורי אריאל: זה משום שראש הממשלה לא קבע דיון ולא קבע את סכום הכסף שילך למיגון העורף.

אורי אריאל: זה המצב – אין טיפול בעורף, אין טיפול בכשלים.

אורי אריאל: האם ממשלת ישראל לא יודעת מה שהרמטכ"ל אמר לה פעם אחר פעם, שה"חיזבאללה" הולכים ומתחמשים?

אורי אריאל: יום אחר יום, לילה אחר לילה עוברים הטילים, ואתם לא עושים דבר.

אורי אריאל: על כך יצאנו למלחמה.

אורי אריאל: כן, אנחנו בירכנו על המלחמה הזאת.

אורי אריאל: האם טעינו בכך שבירכנו על היציאה למלחמה?

אורי אריאל: לא, אתם טעיתם בניהולה.

אורי אריאל: אני חושב שאתה מסכים אתי.

אורי אריאל: מי לא מודה שהיה כשל במלחמה הזאת?

אורי אריאל: האם למדה ממשלת ישראל את הלקח, הפנימה את העניין והיא פועלת ברצינות לסכל את הטרור ואת המלחמה מעזה, אדוני שר הפנים?

אורי אריאל: מתי בפעם האחרונה תקפנו שם את המנהרות, את בסיסי ה"פתח", את הנייה או את מישהו אחר?

אורי אריאל: מה, רק כשיהיה אסון, רק כשיישפך דם, נתעורר ונעשה עוד ועדת חקירה?

אורי אריאל: למה אתם מחכים?

אורי אריאל: האם לא ברור שמכינים לנו שם את ה"אמ-אמא" של כל המלחמות?

אורי אריאל: אתם יודעים ומחרישים.

אורי אריאל: אתם יודעים ושותקים.

אורי אריאל: אתם יודעים ועומדים מנגד.

אורי אריאל: ואתם עוד מבקשים לתקן?

אורי אריאל: נזכרתם?

אורי אריאל: אתמול החליטה הממשלה החלטה יוצאת מן הכלל: להקים ועדה שתעסוק בדברים הדרושים תיקון.

אורי אריאל: נו, טוב.

אורי אריאל: למה חיכיתם?

אורי אריאל: לא ידעתם מה צריך לתקן?

אורי אריאל: חיכיתם לווינוגרד?

אורי אריאל: אבל אתם, סלח לי, אדוני שר הפנים, במידה רבה איבדתם את הבושה.

אורי אריאל: אתם נאחזים בקרנות המזבח כשמדובר בגורל העם היושב בציון.

אורי אריאל: אלה לא דברים שוליים, לא דברים מינוריים.

אורי אריאל: זה ראש דאגת כל אזרח במדינת ישראל, ראש דאגת כל יהודי בכל העולם – ואתם מחרישים.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, לסיום אני מבקש לומר לך, אדוני ראש הממשלה: לכו הביתה.

אורי אריאל: ואם לא תלכו מרצונכם, ולא תובילו לבחירות הבאות, העם יוביל אתכם, לצערי הרב, בכוח, ותספגו בושה אחר בושה, תבזו את העם הזה, את כולכם, את כולנו.

אורי אריאל: אני פונה אליך פעם נוספת: קבעו מועד לבחירות, התמודדו על דרך, וכאשר העם יגיד את דברו וירכיב ממשלה נמשיך בדרכנו לעבר החירות, לעבר מדינה יהודית.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אני מזמין את השר רוני בר-און, שר הפנים, להשיב.

מגלי והבה: בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשאתה מסתכל, אדוני היושב-ראש, על המליאה, אתה שוב רואה את הביזיון – 25 מחברי הכנסת נזעקים – – –

ראובן ריבלין: אני יושב פה רק כי חתמתי.

רוני בר-און: אני יודע.

רוני בר-און: הייתי אומר את זה – אני מצטער שחטפת לי.

רוני בר-און: אני זוכר שבזמן יושב-ראש הכנסת הקודם, חבר הכנסת , דנו בסוג של סנקציה, שלפיה מי שחושב שצריך להזעיק את הכנסת בפגרה כדי לדון בעניין שבוער בעצמותיו, יואיל ויהיה באולם המליאה בשעה שנפתח הדיון.

רוני בר-און: ואם אחד מהחותמים לא יהיה באולם, לא יתקיים הדיון.

רוני בר-און: אבל אז דיברנו על דמוקרטיה ועל עריצות כזאת ועל עריצות אחרת, ויושב-ראש הכנסת דאז, בדרכו המיוחדת ובהגינותו, הוריד את הנושא הזה מעל הפרק.

רוני בר-און: אבל הוא ודאי כיבד את זה, ואם בער מספיק בעצמותיו לחתום כדי לקיים את הדיון, חוץ משני המציעים, השר וחברת הכנסת , הכנסת כולה, ובוודאי 22 מהחותמים, יכולים להתבייש בזה שהם לא נמצאים כאן היום.

רוני בר-און: אני לא מתכוון להתפלמס אתך, חבר הכנסת אריאל, וגם לא עם חבר הכנסת הרב פרוש, בעניינים שהעליתם, שהם קשים וכואבים, כי הם נדונו כבר ועוד יידונו.

רוני בר-און: מבחינת הכבוד שאני רוחש לעניינים שהעליתם על סדר-היום – ענייני מלחמת לבנון ותוצאותיה – אני לא מוכן לדבר לפני מליאה ריקה, אבל מכיוון שהפרוטוקול והתקנון מחייבים אותי לענות על ההצעה, אעשה זאת.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת אריאל, על שתיקנת מעט את המעוות או את העוול שעשה חבר הכנסת פרוש, שאמר שגם שר הפנים הזה לא טיפל באכיפת חוקי החמץ.

רוני בר-און: ובכן, זאת לדעת, אחרי ששרי הפנים הקודמים, פורז ופינס, לא בשכחה ולא בהזנחה, אלא על דרך ההתרסה, בחרו שלא לאכוף בשנות כהונתם את איסור מכירת החמץ, אני עשיתי את זה – לא על דרך הצורך להוכיח, אלא על דרך האמונה ותפיסת העולם; לא רק מבחינת כיבוד החוק, אלא גם מבחינת היות המדינה הזאת קודם כול מדינה יהודית, ורק אחר כך מדינה דמוקרטית.

רוני בר-און: אבל עד שאנחנו באים לעסוק במצווה של איסור אכילת חמץ, דומני שאנחנו צריכים לפשפש גם בעבירות של לא תענה ברעך עד שקר.

רוני בר-און: לא היה צורך להמריץ אותי, ראיתי חשיבות רבה מאוד באכיפת החוקים האלה, הוריתי למנכ"ל המשרד להדגיש את החשיבות הרבה שאני רואה באכיפת החוק, בחוזר המנכ"ל ובמכתב שפורסם והופץ בין כל ראשי הרשויות, ובקבלת משוב שכולם קיבלו אותו.

רוני בר-און: וכך אמר המכתב: אל ראשי הרשויות, חוק חג המצות (איסורי חמץ) – רענון.

רוני בר-און: לקראת חג הפסח הקרב ובא, אני מבקש להפנות את תשומת לבכם להוראות חוק חג המצות (איסורי חמץ), התשמ"ו-1986, האוסר הצגת חמץ על-ידי בעל עסק בפומבי, בכפוף לסייגים הקבועים בחוק.

רוני בר-און: אכיפתו של החוק מוטלת בראש ובראשונה עליכם ברשויות המקומיות, באמצעות מפקחים מטעמכם.

רוני בר-און: משרד הפנים ידאג להסמכת כל מפקח שהסמכתו תתבקש על-ידי הרשות המקומית.

רוני בר-און: על הרשות המקומית אשר מבקשת להסמיך מפקחים לעניין חוק זה להעביר את הבקשה החתומה על-ידי ראש הרשות, לא יאוחר מיום x, לפקס שמספרו y.

רוני בר-און: יש לצרף לבקשה את אישור היועץ המשפטי של הרשות כי המפקח שמבקשים למנות עבר הכשרה מתאימה לעניין אכיפת החוק.

רוני בר-און: הכול כמצוות החוק כמובן.

רוני בר-און: אין צורך להדגיש, כי כרשויות ציבוריות מוטלות על כולנו החובות לדאוג לאכיפת החוקים שעליהם אנו מופקדים.

רוני בר-און: וכך אכן היה החוק.

רוני בר-און: הוא אינו מטיל את האחריות לאכיפה עלי, אלא אחריות משותפת בבחינת הסמכה.

רוני בר-און: יש עוד גורמים ממשלתיים שמעורבים בעניין הזה ואני לא אמנה אותם כאן, כי אני לא רוצה להכביר, לא מבוכה, לא ריב, לא מדון ולא מחלוקת.

רוני בר-און: אנחנו עשינו את הכול, וקיבלנו בסך הכול פנייה מחמש עיריות – מגבעתיים, מטבריה, מירושלים, מנתניה ומאזור, נוסף על רשויות מקומיות שהודיעו לנו שיש פקחים מוסמכים עוד מהעבר, כמו בתל-אביב ובאילת.

רוני בר-און: כל הבקשות שהוגשו על-ידי הרשויות טופלו בזמן, במועד, וההסמכות יצאו כדת וכדין.

רוני בר-און: הזרוע של האכיפה מצויה ברשויות המקומיות.

רוני בר-און: העיקרון של עצמאות מוניציפלית – אני לא יכול ללכת ולעשות את זה בעצמי: א.

רוני בר-און: אין לי כוח אדם; ב.

רוני בר-און: אני לא יכול לעשות את זה; ג.

רוני בר-און: לא נכון שאני אעשה את זה.

רוני בר-און: אני מוכן, אני אומר את זה כאן, דיוני התקציב מתקרבים, אם צריך שמשרד הפנים יעשה את זה באמצעות כוח אדם פנימי-חיצוני, ידאג מי שצריך לדאוג שבתקציב משרד הפנים יופיע סעיף כזה; נכשיר את האנשים ונסמיך אותם.

רוני בר-און: אם הרשויות לא יודעות לעשות את זה, נעשה את זה ברמת השלטון המרכזי.

רוני בר-און: תודה רבה לכם.

מגלי והבה: תודה לשר הפנים.

מגלי והבה: נקיים את ההצבעה או שמסתפקים בדברי השר?

אורי אריאל: סוכם שאין הצבעה.

מגלי והבה: אני יודע.

מגלי והבה: אם אתם אומרים שאתם מסתפקים בדברי השר, לא נוסיף את זה להצבעות ביום שני.

מגלי והבה: תודה, אדוני שר הפנים.

מגלי והבה: תם סדר-היום.

מגלי והבה: חברי הכנסת, הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ט באייר התשס"ז, 7 במאי 2007, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.