ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-וחמש-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2007-05-08 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, היום יום שלישי, כ' באייר התשס"ז, 8 במאי 2007 – אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות היושב-ראש, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 32), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת הכספים.

אריה האן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתחילים בנאומים בני דקה, כהרגלנו ביום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה להירשם, יצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: אין כאן ממשלה שתשמע אותם.

יולי יואל אדלשטיין: בנאומים בני דקה הם לא חייבים, אף-על-פי שאני מקבל בהבנה את ההערה של חבר הכנסת מלכיאור.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום, 8 במאי, נערכה השבעה של שופטים חדשים בישראל.

יוסי ביילין: בהשבעה הזאת נפקד מקומה של הגברת נאוה בן-אור, שמונתה לפני שבועות אחדים לתפקיד של שופטת בבית-המשפט המחוזי.

יוסי ביילין: היא מונתה עם סימן שאלה מסוים, עם כוכב מסוים, לגבי טענה מסוימת, שהוכחה כבלתי רלוונטית, ועם זה ניתן היה לשלושה חברים מהוועדה לערער על מינויה לפני השבעתה.

יוסי ביילין: בסופו של דבר נמצאו רק שניים כאלה, שערערו על המינוי שלה, ומה שהתברר הוא שבמקום לקיים דיון ערב או שני ערבים לפני ההשבעה, שר המשפטים בעצמו הצטרף אל השניים שערערו, הפך אותם לשלושה, ובכך מנע גם את הדיון מחדש על מינויה וגם את השבעתה היום.

יוסי ביילין: אני חושב שהדבר הזה מבייש, חושף את פרצופו האמיתי של שר המשפטים ומוכיח שהוא נותן יד לכך שמינויים מהסוג הזה יהפכו להיות מיקח וממכר ומאבק בין מחנות במערכת המשפטית, דבר שלא היה מעולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ביילין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להקפיד על מסגרת הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חילו – בבקשה גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חבר הכנסת אריה אלדד.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להקדיש את הדקה היום כדי להוקיר את העובדים הסוציאליים, שעושים עבודה נאמנה, ממש בחזית החברתית הקשה ביותר, במלחמה במצוקות חברתיות ובבלימה שלהן.

נאדיה חילו: לא פעם, הציבור הנפלא הזה – יש אלימות כלפיו.

נאדיה חילו: השבוע היה שימוש באלימות כלפי עובד סוציאלי, ומדי פעם אנחנו עדים לתופעות האלה.

נאדיה חילו: העובדים הסוציאליים צריכים לקבל בעניין הזה הגנה והערכה.

נאדיה חילו: הבית הזה אמור להגיד את דברו גם מבחינת ההערכה כלפי הציבור הזה, וגם לתת להם הגנה כדי שיוכלו לעשות את העבודה שלהם בלי סיכונים ובלי פגיעה.

נאדיה חילו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת חילו, גם על ההקפדה על הזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת יעקב כהן.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול קלטו מצלמות ערוץ הכנסת את שרת החוץ מסתודדת בישיבת הסיעה עם ראש הממשלה, והמצלמות או המיקרופונים קלטו אותה אומרת: מה שמעצבן אותי זה צה"ל – לכאורה משום שצה"ל לא הציג תוכנית להתמודד עם ה"קסאמים" ברצועת-עזה.

אריה אלדד: גם אותי יש דברים שמעצבנים בצה"ל.

אריה אלדד: אחד מהם הוא כותרת שהופיעה הבוקר ב"הארץ", שאומרת: תוכנית צה"ל להידרדרות בעזה – אזור חיץ ליד הגדר.

אריה אלדד: אני מבקש להזכיר לקברניטי המדינה וגם למפקדי צה"ל, שלפני קצת יותר משנה הם נתנו את ידם לפירוקו של אזור החיץ ולגירושם של 8,000 איש שישבו באזור החיץ הזה, ואם הם זקוקים למתנדבים כדי לאייש את האזור, אני יכול לתת להם 8,000 שמות.

אריה אלדד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב כהן, ואחריו – חבר הכנסת מלכיאור.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לפרסומים על התוכנית שנשקלת ומתגבשת במשרד הרווחה, בראשות השר הרצוג, שאמורה לספק מזון לנצרכים.

יעקב כהן: אחת האפשרויות היא שהממשלה תספק תלושי מזון.

יעקב כהן: היוזמה נשקלה לאחר עתירה של עמותת "לתת", אשר פנתה לבג"ץ ודרשה לקבוע שתפקיד המדינה לדאוג לצורכי המזון של תושביה ולממן חלוקת מזון ל-200,000 משפחות אשר נסמכות על עמותות – תפקיד שמתחייב עקב העוני המחמיר בארץ ודבר שמקובל במדינות רבות בעולם.

יעקב כהן: אני שמח שהשר הודיע בתשובתו שהוא מגבש תוכנית שהממשלה תיטול על עצמה את האחריות.

יעקב כהן: לדבריו, זה כתם חברתי על המדינה שעמותות מספקות מזון במקום המדינה.

יעקב כהן: אני מקווה שהתוכנית תתממש ותצא אל הפועל, אך במקביל לזה ובהתאם לנתונים הללו, אני חושב שמחובתנו לקדם את החוק של איסור השמדת מוצרי מזון.

יעקב כהן: הנתונים מצביעים על השמדת עודפי חקלאות בכמויות אדירות.

יעקב כהן: הם מושמדים ונזרקים על מנת לשמור על מחירי השוק.

יעקב כהן: אני חושב שבמצב כיום, כשאנו רואים תמונות מזעזעות של אנשים מחטטים בפחים כדי להשיג מזון – להשמיד פירות וירקות בשווי של כמיליארד שקלים, זה דבר שזועק עד לב השמים.

יעקב כהן: לכן אני קורא לחברי הבית לפעול לקידום החוק של חלוקת הירקות למשפחות הנזקקות ולעמותות.

יעקב כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מלכיאור, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ומבקש להתכונן.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, שביתת הסטודנטים – אנחנו רואים יום-יום שהשביתה מתארכת.

מיכאל מלכיאור: מעבר למה שאנחנו עושים בוועדת החינוך, חייבים גם לעמוד על כבודה של הכנסת בעניין.

מיכאל מלכיאור: היתה החלטה של ממשלת ישראל פה אחד, אחר כך ההחלטה הזאת התקבלה גם בכנסת, הקימו ועדה חשובה, ועדת-וינוגרד הראשונה – אני מקווה שיטפלו בהמלצותיה של ועדת-וינוגרד השנייה יותר טוב מכפי שטיפלו בהמלצותיה של ועדת-וינוגרד הראשונה – היתה מחויבות שלטונית כלפי אוכלוסייה חשובה במדינת ישראל, וכאילו זה לא קיים.

מיכאל מלכיאור: מקימים ועדה אחרת, שמים אנשים שכבר מראש התחייבו שזה בוודאי לא מה שיהיה, ומצפים מכל הסטודנטים לקבל את זה.

מיכאל מלכיאור: לא רק זה, אחר כך באה הממשלה, לדעתי בהצעה מאוד לא ראויה, ואומרת לסטודנטים שהיא יודעת שהם באמת לא נאבקים על מעמד הסטודנטים וההשכלה הגבוהה וצמצום הפערים בחברה הישראלית; מה שאכפת להם זה רק הכיס הפרטי שלהם.

מיכאל מלכיאור: ולכן אומרים: ניתן לכם, אבל לא לאף אחד שבא אחריכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מלכיאור סיים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עם פתיחת המושב הזה של הכנסת אני חוזר לסורי ומעלה כבכל יום שלישי את סוגיית המאבק במכת ההתאבדויות בישראל.

רן כהן: בישראל, אדוני היושב-ראש, יש כיום כ-400 מקרי התאבדות בממוצע בשנה.

רן כהן: זו סיבת המוות השנייה בקרב מתבגרים וסיבת המוות השלישית בקרב מתבגרות.

רן כהן: בצה"ל מתאבדים מדי שנה כ-35 חיילים בממוצע.

רן כהן: בשנה האחרונה הצלחנו להוריד את זה ל-27.

רן כהן: הניסיון שנצבר בעולם בהפעלת תוכניות למניעת התאבדות מוכיח כי הפעלת תוכניות ומימונן מצמצמים בפועל, ולעתים באופן דרסטי, את שיעור ההתאבדות.

רן כהן: למשל באוסטרליה מתוקצב המאבק באובדנות בכ-10 מיליוני דולר, התקציב לנושא בבריטניה הוא מעל 300 מיליון לירות שטרלינג, וזה אפקטיבי.

רן כהן: בישראל אין כל תקציב לנושא הזה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני קורא לממשלה להחליט להילחם באובדנות בישראל ולתקצב את התוכנית הלאומית באופן שתהיה אפקטיבית, יעילה, ותוכל לחסוך חיי עשרות ומאות מאזרחי המדינה, צעירים ובוגרים, בכל שנה.

רן כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת פרוש.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, שלשום התקיימה בעיר טייבה הפגנת ענק של כלל תושבי העיר נגד אוזלת ידה של המשטרה בטיפול בפשיעה ובמקרי הרצח בעיר.

ג'מאל זחאלקה: שנים אנו דורשים שהמשטרה תשקיע מאמץ בפענוח רצח, ופעם אחר פעם המשטרה לא עושה כלום, והתוצאה היא כמעט אפס בפענוח מקרי רצח.

ג'מאל זחאלקה: זה כמובן מעודד מקרי רצח אחרים.

ג'מאל זחאלקה: בסוף ההפגנה היה עימות בין המפגינים למשטרה, והמשטרה הכתה ועצרה כמה צעירים.

ג'מאל זחאלקה: התסכול והכעס הם עצומים.

ג'מאל זחאלקה: הדרך לפתור את הבעיה היא לא לעצור אנשים עד תום ההליכים, אלא להתחיל לפעול באמת כדי לשנות מצב שבו המשטרה לא עושה כלום כדי לפתור את בעיות הרצח האלה ולהביא לדין את הפושעים.

ג'מאל זחאלקה: זו הדרישה של האנשים, והיא דרישה לגיטימית.

ג'מאל זחאלקה: כל אדם הגון יגיד שזאת דרישה לגיטימית.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שירגיע את הרוחות.

ג'מאל זחאלקה: הכעס עצום בעיר טייבה, וגם ביישובים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חבר הכנסת אליהו גבאי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש להתריע על השערורייה המחפירה, שמשום מה אינה זוכה כלל לתשומת לב בממשלה – שדרך אגב היא עסוקה בהישרדותה.

מאיר פרוש: הממשלה טרם הקצתה את התקציב שהבטיחה לבניית חדרי ביטחון ב-5,000 בתים פרטיים ביישובי עוטף-עזה.

מאיר פרוש: כזכור, ראש הממשלה נתן הבטחה כבר בינואר שימוגנו אלפי בתים, ולהערכת פיקוד העורף עלות המיגון היא 800 מיליון שקלים עד מיליארד שקלים.

מאיר פרוש: עכשיו אומרים לנו שהוצאה של סכום כזה אינה דבר של מה בכך.

מאיר פרוש: אם חס וחלילה יקרה אסון, ואחת מרקטות ה"קסאם" תגרום, השם ישמור, אבדות בנפש – אם חס וחלילה זה יקרה, מה נגיד אז, שההוצאה של מיגון אינה דבר של מה בכך?

מאיר פרוש: אני רוצה להזכיר כי ב-2006 או ב-2005 הסכימה הממשלה להקציב 8 מיליארדי שקלים להתנתקות האומללה מעזה, ואז כל הכסף ניתן מחוץ למסגרת התקציב הרגיל.

מאיר פרוש: אני שואל: מה יקרה לכלכלה שלנו אם מיגון עוטף-עזה ייחשב גם הוא לחריגה ממסגרת התקציב?

מאיר פרוש: הנה עוד סיבה לשלוח ממשלה זו הביתה, ומהר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אליהו גבאי: אני רוצה להתייחס למקרה הטרגי, המזעזע, שקרה אתמול באזור, והשר לביטחון הפנים התייחס אליו אתמול: אדם שוכב פגוע, גוסס, מחזיר את נשמתו, והמכוניות עוקפות אותו ולא עוצרות כדי לסייע לו ולפנות אותו.

אליהו גבאי: אנחנו הופכים לחברה אכזרית – מחברה קולקטיבית, מחברה שבה עוזרים אחד לשני, לחברה אינדיבידואליסטית, שבה כל אחד קרוב לעצמו, ומתעלמים מהחשיבות של הערבות ההדדית והעזרה.

אליהו גבאי: זה צריך לזעזע אותנו ולהדליק אצלנו נורה אדומה, ולכן זה צריך להוות סימן דרך, ושכל המחנכים בישראל ייתנו שיעור על המקרה שקרה אתמול, רבני ישראל ידברו בבתי-הכנסת, במתנ"סים יקיימו שיעורים, ייתנו הרצאות והדרכה – כדי שהתופעה הזאת לא תחזור, ונתקן את הבושה של החברה הישראלית באותו מקרה.

אליהו גבאי: דבר נוסף – – –

יולי יואל אדלשטיין: אין זמן לדבר בלי סוף.

אליהו גבאי: חכה שנייה.

אליהו גבאי: היום התפרסם מאזן ההגירה השלילי של ירושלים.

אליהו גבאי: אנחנו אומרים שחשובים אחדותה של ירושלים, כבודה ומעמדה, ומעלים אותה על נס.

אליהו גבאי: ואם לא נעצור את מאזן ההגירה השלילי בירושלים וניתן הטבות לירושלים, נמצא שאנחנו פוגעים במו ידינו בעתידה של ירושלים ובמרקם החברתי והתרבותי.

יולי יואל אדלשטיין: הנקודה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גבאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, מחר, 9 במאי, יציין העולם ותציין הכנסת את יום הניצחון על הפאשיזם.

דב חנין: יום חשוב, יום היסטורי, יום שיש בו בוודאי לכולם הרבה מן המשותף, אבל לנו יש גם הרבה דברים ייחודיים.

דב חנין: לצערי, נשיאות הכנסת לא מצאה לנכון לאפשר לכל סיעות הכנסת לומר את דברן ביום החשוב הזה, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות לומר כמה מהדברים הייחודיים.

דב חנין: אני שייך לתנועה פוליטית שהיתה חלק מרכזי מהמחנה העצום שהביס את הפאשיזם והנאציזם.

דב חנין: אני שייך לתנועה הפוליטית הקומוניסטית בארץ הזאת, שמציינת ברציפות את יום הניצחון על הפאשיזם מאז 1945 ועד היום.

דב חנין: אני רוצה להקדיש את דברי לחלוצי המאבק בפאשיזם, למתנדבים האנטי-פאשיסטים בספרד, ובהם יהודים וערבים מהארץ שהתנדבו להילחם בחזית הזאת עוד לפני מלחמת העולם השנייה.

דב חנין: אני רוצה להזכיר את המנהיגים הקומוניסטים היהודים: יצחק ויטנברג, מפקד גטו וילנה; פנחס קרטין, הוא אנדז'יי שמיט, מייסד הארגון היהודי הלוחם בגטו ורשה.

דב חנין: אנחנו לא נשכח אותם, ולא ניתן להשכיח אותם.

דב חנין: אנחנו נמשיך בדרכם, דרך המאבק בפאשיזם ובגזענות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סעיד נפאע.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בן העיר טייבה, שבשנים האחרונות כורעת תחת נטל הפשיעה ומעשי הרצח.

אחמד טיבי: עשרות אנשים נהרגו, נרצחו, במעשי פשיעה ואלימות מתגברים, גם על רקע סכסוך פנימי.

אחמד טיבי: הדרישה של הציבור, של כלל התושבים – נשים, ילדים, גברים – היא שהמשטרה תספק להם הגנה והרגשת ביטחון.

אחמד טיבי: יש לנו אוכלוסייה אזרחית שאומרת: לא יעלה על הדעת שלא תהיה מניעה של הפשיעה ושל מעשי הרצח, ששרשרת הרציחות תימשך ואנשים לא ירגישו בטוחים לצאת למקום העבודה, לבית-הספר, לרחוב, לבית-הקפה.

אחמד טיבי: הפגנה מעולה, אלפים השתתפו – נכון, בסופה היה עימות וסגירת הכביש הראשי, אבל המסר היה: די לפשיעה, רוצים שהמשטרה תעשה את המוטל עליה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: אני חושב שנאום בן דקה הוא לא הפתרון, ולכן מחר אני מעלה את הנושא כדיון, שהשר לביטחון פנים ישיב, וגם זה לא הפתרון – –

יולי יואל אדלשטיין: אז מחר אנחנו נשמע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: – – כי המשטרה חייבת לעשות עבודה מערכתית אמיתית כדי למגר את התופעה.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סעיד נפאע.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, חברי הנכבדים, לאחרונה, וחדשות לבקרים, אנו עדים למדיניות של יד קלה בפירוק מועצות מקומיות, במיוחד בסקטור הערבי, והאמתלה היא כשל ניהולי.

סעיד נפאע: אין בכוונתי, במסגרת דקה, להיכנס לסיבות האמיתיות, ומי גרם לכשל הזה, אבל חשוב להדגיש שאנשים לא מעכלים כלל את ההחלטות האלה, ולדידם חוסר השוויון במעשה הוא החולי.

סעיד נפאע: אתמול או לפני כמה ימים היתה הפגנה, והפגנה גדולה, בכפר ירכא, ואם המצב הזה יימשך, מי יודע לאן יידרדרו הדברים.

סעיד נפאע: ראוי שהיד של שר הפנים תהיה כבדה יותר על ההדק בנושא הזה, לבל יידרדרו הדברים לתהום עמוקה שקשה לצאת ממנה לאחר מכן.

סעיד נפאע: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעיד נפאע.

יולי יואל אדלשטיין: בזה סיימנו את הנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש תשומת לב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אנו מכבדים פה את זכרו של חברנו שהלך לעולמו.

יולי יואל אדלשטיין: אני הייתי מציע שלפחות אלה שבאולם יעמדו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בראשית השבוע הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר דב מילמן, זיכרונו לברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת לכבד את זכרו בקימה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: )

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, דב מילמן עלה לארץ כשהוא צעיר בן 18 וכבר פעיל ותיק ומסור בתנועת בית"ר בעיר הולדתו ריגה בלטביה.

יולי יואל אדלשטיין: מייד עם עלייתו הצטרף לשורות האצ"ל, כאיש מטה הארגון במחוז ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: דב מילמן למד משפטים והוסמך כעורך-דין מטעם בית-הספר למשפטים בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: עם הקמת המדינה נמנה עם מייסדי תנועת החרות ומאז היה חבר המרכז שלה.

יולי יואל אדלשטיין: דב מילמן כיהן כיושב-ראש לשכת עורכי-הדין בתל-אביב ויושב-ראש המחלקה המוניציפלית בחרות.

יולי יואל אדלשטיין: בכנסת היה דב מילמן ידיד אמת לחברי הכנסת מכל הסיעות, שאהבו לפנות אליו ולבקש את עצתו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא כיהן כחבר הכנסת השביעית והיה חבר בוועדת הכספים, בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: כל ימיו היה איש ישר-דרך ושימש בהליכותיו מופת לצניעות מידות.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח מכאן את תנחומי ואת תנחומי חברי הבית למשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של דב מילמן ברוך.

ראובן ריבלין: אמן.

ראובן ריבלין: [הצעת חוק פ/811/17; נספחות.

ראובן ריבלין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המילואים, התשס"ו–2006.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה מובאת לדיון מוקדם.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה היא של חברי הכנסת אבשלום וילן ודני יתום וקבוצה גדולה של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק, אני מבין, חבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול לתת לך עד עשר דקות.

אבשלום וילן: לא.

אבשלום וילן: יש על זה הסכמת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תנצל את הרגע שלא הודיעו לי על הסכמת הממשלה ולא רשמו לי את הסיכום הזה.

אבשלום וילן: תודה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק המילואים – זו בעצם הקדנציה השנייה שהוא מגיע בה.

אבשלום וילן: בקדנציה הקודמת חתמו על החוק למעלה מ-50 חברי כנסת, הפעם חתמו למעלה מ-30, מכל סיעות הבית.

אבשלום וילן: החוק הוא בעצם תולדה של ועדה שהקימה מערכת הביטחון, שנקראה ועדת-ברוורמן – בטרם הפך פרופסור ברוורמן לחבר הכנסת.

אבשלום וילן: הם הציעו באופן עקרוני שינוי תפיסתי.

אבשלום וילן: אם עד היום כולם היו עושים מילואים, לפחות על הנייר, בעשר שנים האחרונות הדבר השתנה: רק חלק עושה מילואים, לא כולם.

אבשלום וילן: הרעיון המהפכני היה לעבור מתפיסה של כל העם צבא, לתפיסה שבעצם אלה שמשרתים במילואים הם רק קבוצה מסוימת מתוך האוכלוסייה שחייבת במילואים, ולכן היא תתוגמל.

אבשלום וילן: ועדת-ברוורמן הציעה מודל שלם, והחוק שהוכן על-ידי שדולת המילואים היה חוק מאוד דומה להצעת החוק הממשלתית, בהבדל אחד, שבעצם כאשר דובר על התגמולים, הצעת החוק הממשלתית הגיע לפשרה עם האוצר, ואז האוצר הציע להוסיף 137 מיליון שקלים לתגמולים.

אבשלום וילן: בהצעת החוק הפרטית של 50 חברי הכנסת התגמול היה גבוה יותר, ותיכף אני אפרט בכמה.

אבשלום וילן: בשלהי הכנסת הקודמת הגענו – בוועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון לענייני כוח-אדם, בראשותו של חבר הכנסת דאז אהוד יתום – להבנות בנוגע לחיבור שני החוקים.

אבשלום וילן: סגן שר הביטחון דאז, חבר הכנסת זאב בוים, בעצם שמח על ההסדר.

אבשלום וילן: זה הגיע לשר הביטחון, הוא התלבט, ובינתיים הוקדמו הבחירות והחוק חזר לנקודת ההתחלה.

אבשלום וילן: בכנסת הזאת הנחנו את החוק מחדש.

אבשלום וילן: היתה מלחמת לבנון השנייה, המדינה הכינה בעצם הצעת חוק חדשה, שהיא שונה מהצעת החוק המקורית – נמצא פה סגן השר אפרים סנה, והוא יסביר אותה.

אבשלום וילן: על כל פנים, אני הודעתי מראש שמכיוון שאנחנו נשארים בהצעה המקורית, אנחנו בהחלט מוכנים לעבור את התהליך שעברנו בכנסת הקודמת, שעל-פיו כאשר הצעת החוק שלנו תעבור בקריאה טרומית, אני מקווה שכך יהיה, והצעת החוק הממשלתית תעבור בקריאה ראשונה – ילוכדו שתי ההצעות לדיון משותף בוועדת החוץ והביטחון, ואנחנו מראש התחייבנו לקבל את הפשרות.

אבשלום וילן: כי אנחנו לא מסוגלים – זו הצעה שהעלות שלה מאוד מאוד גבוהה, תיכף אני אסביר.

אבשלום וילן: לכן, מה שיצא מוועדת חוץ וביטחון, ההסכמים וההסדרים שיגיעו אליהם שם, מקובלים עלינו מראש.

אבשלום וילן: אין לנו אפשרות לקדם בנפרד חוק בסדרי גודל כאלה, וזה גם לא רצוי ולא ראוי.

אבשלום וילן: לכן אני מתחייב פה מראש שבסופו של דבר, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, נגיע בוועדת החוץ והביטחון להסדרים – מה יכלול החוק.

ראובן ריבלין: נצביע.

אבשלום וילן: אני רק רוצה להסביר את ההבדלים.

אבשלום וילן: בהצעת החוק שלנו, דבר ראשון קיים תגמול למשרת במילואים שנתי, קיים תגמול בגמר 20 וכמה שנות המילואים – כל אדם שמשתחרר מקבל גם תגמול כספי.

אבשלום וילן: סדר הגודל משמעותי – אני לא רוצה להיכנס פה לסכומים.

אבשלום וילן: לא סכומים גבוהים, אבל הכרת תודה של המדינה – גמרת, עזבת מקום עבודה אחרי 25 שנה, נתת חודש בשנה?

אבשלום וילן: סדר גודל סביר.

אבשלום וילן: והדבר החשוב ביותר, אולי: תיקון, מודרג, של כל חוקי הביטוח הלאומי, שעושים עוול היסטורי למילואימניקים.

אבשלום וילן: יום העבודה של איש מילואים שווה 1/30 ולא 1/22; סטודנט שאין לו עבודה קבועה ומשרת במילואים מקבל שכר מינימום ולא שכר ממוצע – יש שורה של תיקונים בחוקי הביטוח הלאומי שאנחנו מציעים בהם לשפר, ובסופו של דבר לעזור לאנשי המילואים – הסטודנטים, בעיקר, בגילים הצעירים.

אבשלום וילן: זהו שינוי תפיסתי מרחיק לכת.

אבשלום וילן: אני חושב שבחודשים הבאים, אם וכאשר החוק יעבור, צריך בהחלט לקיים בחברה הישראלית דיון רציני במשמעות של השינוי.

אבשלום וילן: זו הפעם הראשונה שאנחנו עוברים לשיטה אחרת, שיש לה תוצאות מאוד לא פשוטות, אבל אני חושב שזאת הדרך היחידה בעצם.

אבשלום וילן: כאשר חלק מהחברה לא משרת, לאותו חלק שמשרת צריך לתת תגמול כלשהו, לא כל כך כספי כמו הכרת תודה והערכה, שמי שעושה יקבל את זה בדין.

אבשלום וילן: צפויים לנו עוד דיונים מאוד קשים, אני מניח שנעבור אותם, ואני קורא לחברי הכנסת להתאגד מאחורי ההצעה, ולאחר מכן מאחורי הצעת החוק הממשלתית, כדי ששתי ההצעות יחדיו יגיעו לוועדת חוץ וביטחון ויוכנו במשותף לקריאה שנייה ושלישית, ואז נוכל לנסות לשפר את הצעת החוק הממשלתית, שכרגע בכל נושא התגמול היא מאוד בעייתית, בלשון המעטה.

רן כהן: אני רואה ששר הביטחון לא נמצא כאן.

רן כהן: עם כל הכבוד, כשמדובר בנושא כזה לא היה ראוי ששר הביטחון יהיה פה בדיון היום?

יולי יואל אדלשטיין: זו שאלה מאוד חשובה; אני לא בטוח שאני או חבר הכנסת וילן הכתובת לשאלה הזאת.

אפרים סנה: מה הוא שאל?

יולי יואל אדלשטיין: קובל חבר הכנסת רן כהן למה שר הביטחון אישית לא נמצא כאן, אבל אנחנו מכבדים את סגן השר אפרים סנה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת וילן סיים את דבריו.

רן כהן: אני יודע מניסיון שאפרים סנה יודע יותר טוב מהשר – – –

אבשלום וילן: אני מצטרף לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מצטרף לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לך על דבריך המלומדים ואנחנו מזמינים לתת את תשובת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תשובת הממשלה מפי סגן שר הביטחון, חברנו חבר הכנסת אפרים סנה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, ההצעה של חברי הכנסת אבשלום וילן ודני יתום וקבוצת חברים היא הצעה לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר דבריו של סגן שר הביטחון, חבר הכנסת סנה, נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן סגן השר יציג הצעה של הממשלה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: דין קצת שונה, והמבין יבין.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מקבל ביותר מאשר בברכה את הצעת החוק של חברי הכנסת אבו וילן ודני יתום ועוד 39 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: היו 40 חברים – – –

אפרים סנה: אני יודע על 41.

ראובן ריבלין: אחד נטש את חתימתו – – –

אפרים סנה: אני עדיין חתום, גם שר התיירות עדיין חתום.

ראובן ריבלין: כסגן שר הביטחון אתה לא יכול להיות חתום.

אפרים סנה: נכון, גם לא שר התיירות.

אפרים סנה: אם כן, אני נאלץ להקטין את המספר הזה.

אפרים סנה: אבל עדיין, חבר הכנסת ריבלין, זה לא מוריד כהוא זה מהתוקף הציבורי והמוסרי של החוק הזה, כיוון שכל 39 החותמים העכשוויים עליו הם מכל סיעות הבית הציוניות, ואני חושב שזה חוק שנהנה מתמיכה רבה.

אפרים סנה: אנחנו הולכים אתו יחד.

אפרים סנה: עוד מעט, כשאעלה את החוק שלי, אומר מהם העקרונות.

אפרים סנה: אבל אני לא רגיל להישאר חייב תשובה.

אפרים סנה: זרק פה חבר הכנסת רן כהן הערה – למה זה שר הביטחון לא נמצא פה, שמא הוא לא מעריך את חשיבותו של היום הזה.

אפרים סנה: אני רוצה להרגיע אותו: אתמול וגם שלשום נכח שר הביטחון בכל האירועים.

אפרים סנה: למשל, היה אירוע במשרד הביטחון שבו נתנו פרס למעסיקים המצטיינים, נתנו פרס לאותם מעסיקים שהתנהגותם אל עובדיהם אנשי המילואים ראויה לתודה – – –

אורי אריאל: לאור התנהגותו הטובה הוא קיבל פטור מלבוא לכנסת.

אפרים סנה: לא נכון.

אפרים סנה: ולכן אם רן כהן חושש, אני יכול להרגיע אותו.

אפרים סנה: הוא דואג לסדר-היום של שר הביטחון, ואני יכול להרגיע אותו שב-07:00 הוא כבר היה בתרגיל ברמת-הגולן.

אפרים סנה: היינו היום בטקס לחללי המסוק שאיבדנו לפני 30 שנה בבקעת-הירדן.

אפרים סנה: חילקנו את זה כך שאני, שעוסק בענייני חקיקה במשרד, אבוא להיות אתכם, ושר הביטחון המשיך בסיור בבקעת-הירדן, שכמובן יקרה לכולנו.

אפרים סנה: לאחר שמסרתי את ההסבר המפורט – אני מכבד את רן כהן גם כשהוא לא מכבד אותנו בנוכחותו, הוא זרק שאלה והלך כנראה למקום אחר, אבל שלא ייאמר שהשארתי אותו ללא תשובה – אני מאוד ממליץ לתמוך בהצעתו של חבר הכנסת אבו וילן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת סנה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שהודעתי אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני המזכיר, לא צלצלו?

מיכאל מלכיאור: לא היה צלצול.

יולי יואל אדלשטיין: החוק הזה לא נמצא במחלוקת, וכמו כולנו שמחתי לשמוע שגם סגן שר הביטחון הודיע שהממשלה לא מתנגדת להצעת החוק הפרטית.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, אני בטוח שיש לא מעט אנשים בדרך, ובהם גם כאלה שעשו לא מעט ימי מילואים בחייהם, ולכן חשוב שהם יבואו ויביעו את עמדתם גם בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נמתין כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אחזור על מה שאמרתי: מייד לאחר שנסיים את ההצבעה על הצעת החוק הפרטית נעבור להצעת חוק דומה שבאה מטעם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נזמין שוב את סגן שר הביטחון חבר הכנסת סנה להציג את הצעת החוק הממשלתית בנושא שירות המילואים, ולאחר מכן, כנהוג בהצעת חוק שבאה לקריאה ראשונה – הממשלה פטורה מטרומית כידוע – נקיים דיון קצר וממצה בין חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נצביע גם על הצעת החוק הממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון מסכים עם ההסדר הנ"ל?

אפרים סנה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אילו הייתי בוחן אותך, חס ושלום, הייתי נותן לך ציון מצוין, אתה באמת הקשבת לדברי בקשב רב.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סנה, כאדם מנוסה בבית הזה אתה מבין שאני פשוט רוצה לתת לחברי הכנסת להגיע למליאה לאחר הצלצול, ולא לשמוע אחר כך מחאות ובקשות להוסיף אותם.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים הגיעו עוד כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שחיכינו למילואימניק שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע פעם נוספת שמדובר בהצעת חוק המילואים, התשס"ו-2006, שבאה לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: היוזמים הם חברי הכנסת אבשלום וילן ודני יתום וקבוצת חברי הכנסת, כפי שנאמר כאן, 39 בסך הכול.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק לקריאה טרומית, של אבשלום וילן ודני יתום וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נמנע?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המילואים, התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 25, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק המילואים של חברי הכנסת וילן ויתום וקבוצת חברי הכנסת עברה להכנה לקריאה ראשונה בוועדת חוץ וביטחון של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אם קולו של חבר הכנסת עתניאל שנלר, חבר ועדת חוץ וביטחון, לא נכלל בהצבעה האלקטרונית, אני מבקש להוסיף את קולו בעד החוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/295).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המילואים, התשס"ז-2007, שבאה מטעם הממשלה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין עוד פעם את חבר הכנסת אפרים סנה, סגן שר הביטחון, לעלות ולהציג את הצעת החוק הממשלתית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני מברך על החלטתך הקודמת להמתין, ולו רק כיוון שחבר הכנסת איתן כבל נכנס אלינו, והוא הרי מילואימניק פעיל.

אפרים סנה: יתירה מזו, הוא הרס"ר של הגדוד שקיבל ביום ראשון פרס הצטיינות על תפקודו במלחמה.

אפרים סנה: גדוד צנחנים של חטיבת משחררי ירושלים, וחבר הכנסת כבל הוא הרס"ר של הגדוד הזה.

אפרים סנה: אז אי-אפשר להצביע בעד חוק המילואים כאשר הוא לא נמצא אתנו, ותודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות בשם כולם לגדוד.

אפרים סנה: לאיתן ולגדוד.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק שאני עומד להציע הוא הגרסה השנייה של אותו החוק.

אפרים סנה: הגרסה הקודמת הוגשה על-ידי הממשלה, עברה בקריאה ראשונה ונאלצנו להציע תחתיה הצעה אחרת.

אפרים סנה: ההצעה הקודמת היתה בנויה על מסקנות ועדת-ברוורמן.

אפרים סנה: באה מלחמת לבנון השנייה והעמידה את מסקנות הוועדה הזאת באור כזה שהיא איננה לגמרי מעשית.

אפרים סנה: היינו צריכים לחזור ולכתוב בעצם חוק חדש, והוא החוק שאני מביא פה היום לכנסת.

אפרים סנה: ארבעה עקרונות יש לחוק הזה.

אפרים סנה: הראשון הוא שהרמטכ"ל חייב, על-פי החוק הזה, לומר ולעגן בחוק מהן כשירויות מערך המילואים, כל איש מילואים ומקצועו.

אפרים סנה: העיקרון השני הוא שאיש מילואים יזומן רק לאימונים או לתעסוקה מבצעית, ולא לעבודות שונות – או להתאמן, או לבצע תעסוקה מבצעית של ממש, וגם זה באופן קצוב, אחת לשלוש שנים.

אפרים סנה: העיקרון השלישי הוא תקרה חדשה – – –

צבי הנדל: אחת לשלוש שנים?

אפרים סנה: אחת לשלוש שנים ניתן לקרוא ליחידת מילואים לתעסוקה, ולא לאימונים.

אפרים סנה: זה שינוי לעומת החוק הקודם, חבר הכנסת הנדל.

אפרים סנה: בחוק הקודם נאמר שאי-אפשר לזמן אנשי מילואים לתעסוקה מבצעית.

אפרים סנה: הסתבר שזה לא מעשי.

אפרים סנה: למה זה לא מעשי?

אפרים סנה: משני טעמים.

אפרים סנה: האחד, כי אנשי המילואים שהולכים לתעסוקה מבצעית מאפשרים ליחידות הסדירות להתאמן.

אפרים סנה: השני, באו מפקדי הגדודים במילואים ואמרו: חשוב לנו לפחות אחת לכמה זמן שהגדוד יהיה בתעסוקה כדי שנוכל להפעיל אותו בעשייה מבצעית ולבחון את המערכות שלו.

אפרים סנה: אלה שני הנימוקים.

אפרים סנה: העיקרון השלישי הוא תקרת השירות בשלוש שנים: 54 ימים ללוחם, 70 ימים למש"ק, 84 ימים לקצין.

אפרים סנה: העיקרון הרביעי הוא החשוב ביותר.

אפרים סנה: מה שמעוגן פה הוא שהמדינה, בכוונת מכוון, באופן מגמתי, תפצה ותתגמל ותוקיר באופן מעשי את אנשי המילואים.

אפרים סנה: מדובר ב-90,000 אנשי מילואים שמשרתים מעל שבעה ימים בשנה, זה הכול.

אפרים סנה: מכל עם ישראל, 90,000 איש נושאים בנטל האמיתי.

אפרים סנה: את ה-90,000 האלה, על-פי הצעת החוק, מדינת ישראל רוצה לתגמל ולהוקיר, בכסף ובשווה כסף.

אפרים סנה: כמה ואיך?

אפרים סנה: זה יוחלט במהלך הדיונים בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית ובוועדת שרים מיוחדת שבה כל שר יצטרך לבוא ולומר מה הוא, בתחום משרדו, עושה כדי לתגמל את אנשי המילואים.

אפרים סנה: הסעיף הזה הוא נשמת החוק.

אפרים סנה: יתירה מזו, נאמר בחוק שכל העדפה של אנשי מילואים פעילים, ובלבד שתהיה סבירה ומידתית, לא תיחשב לאפליה.

אפרים סנה: למה?

אפרים סנה: כי, כפי שידוע לכם, בית-משפט בחיפה פסל בפסק-דין העדפה שנתנו לחיילים קרביים באוניברסיטת חיפה בנקודות לזכאות למעונות, כי אמרו שזאת אפליה.

אפרים סנה: בא החוק הזה ואומר: לא יהיה.

אפרים סנה: זה דבר עקרוני וחשוב מאוד; זאת נשמת החוק – העדפת העילית הזאת, קבוצה קטנה באוכלוסייה, עילית שמשרתת את כולנו.

אפרים סנה: אי-אפשר לחלוק את הנטל הזה עם אנשים שאין להם הרמה המתאימה והמקצועיות הצבאית.

אפרים סנה: מה לעשות?

אפרים סנה: הדיבור על שוויון הנטל הוא לא אמיתי, הוא לא מציאותי.

צבי הנדל: כמה לחייל רגיל?

אפרים סנה: 70.

צבי הנדל: אז למה שלוש שנים?

צבי הנדל: לפי זה אפשר בשנה אחת.

אפרים סנה: נכון, הולכים על שלוש שנים כדי ליצור גמישות, מכיוון שלא כולם מתאמנים בכל שנה.

אפרים סנה: כשאתה פורס את זה על שלוש שנים אתה יכול לאפשר גמישות – שנה אחת יותר, שנה אחת פחות, זה הרעיון.

אפרים סנה: כשאתה מעגן את זה בחוק אתה חייב להבטיח לעצמך איזה משחק, אבל את התקרה החוק קובע באופן קשיח.

אפרים סנה: עד כאן, אדוני היושב-ראש.

אפרים סנה: אני מאוד מבקש שהבית יתמוך בהצעת החוק הזאת ויעביר אותה לוועדת החוץ והביטחון.

אפרים סנה: אני חוזר ומזכיר שהחוק הקודם עבר בהתניה שהוא משתלב עם החוק שלנו.

אפרים סנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר הביטחון אפרים סנה, שהציג לנו את חוק שירות המילואים מטעם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון, כידוע, הוא דיון אישי.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים היה אמור להיות חבר הכנסת דוד רותם, אבל הוא לא יהיה, מכיוון שהוא לא באולם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים לחבר הכנסת סילבן שלום, שיפתח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ, אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

סילבן שלום: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: למרות ההיעדרות שלך שנה מהמשכן, חזרת ביד רמה ובזרוע נטויה לנהל את ישיבות הבית, כפי שעשית בצורה מצוינת בקדנציה הקודמת, ואני מאחל לך הצלחה בהמשך תפקידך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום עלו להצבעה שתי הצעות חוק, הצעת חוק פרטית שעברה כאן ברוב גדול והצעת החוק הממשלתית.

סילבן שלום: אתמול קיימנו דיון ארוך בישיבת סיעת הליכוד, לאחר פגישה שהיתה לי עם חיילי המילואים, וסיעת הליכוד החליטה לתמוך בהצעת החוק הפרטית ולתמוך בדעתם שהצעת החוק הממשלתית אינה נותנת מענה אמיתי על הצרכים ואינה עונה על הבעיות המרכזיות אשר עלו וצצו מאז המלחמה האחרונה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, עוד כשר האוצר, כאשר סגנית השר אז, דליה רבין, היתה בתפקיד סגן שר הביטחון, התחלנו לקדם את נושא המילואים.

סילבן שלום: זאת היתה פריצת הדרך – הפעם הראשונה שבה קיבלו חיילי המילואים תגמול נאות עבור שירות המילואים שלהם.

סילבן שלום: כמובן, באותם ימים היו קשיים כלכליים לא פשוטים.

סילבן שלום: נאלצנו להעביר אז מיליוני שקלים לביטחון, ולכן לא יכולנו לעשות זאת באותו אופן שבו צריך, נדרש וראוי לעשות.

סילבן שלום: אני חושב שגם אם יש מגבלות, והן תמיד קיימות, אנחנו צריכים לעשות הכול כדי להגיע לנוסחה הראויה ביותר.

סילבן שלום: אבל צריך להגיע למשהו אמיתי.

סילבן שלום: לא מספיק לקבוע רק יום הוקרה לחיילי מילואים – וזה חשוב; לא מספיק רק לכבד אותם – וזה חשוב; אני חושב שצריכים גם להגיע להכרה שהתגמול הוא מרכיב לא פחות חשוב משאר המרכיבים.

סילבן שלום: במערכת הביטחון מדברים הרבה מאוד על חשיבות מערך המילואים.

סילבן שלום: הרמטכ"ל מחלק מחמאות ומבטיח לפעול לחיזוקו; שר הביטחון דיבר אתמול וסחט תשואות.

סילבן שלום: אבל בפועל המצב שונה לחלוטין.

סילבן שלום: מתברר כי החוק המוצע עדיין יוצר קיפוח קשה עבור רוב המילואימניקים כאשר הוא מגדיר כמה כסף יקבלו חיילי המילואים עבור שירותם – כאשר הוא מדבר על 22 ימים בחודש בלבד, על-פי שכר המינימום ולא על-פי השכר הממוצע, יש כאן מגבלה קשה מאוד.

סילבן שלום: בחוק המילואים של ארגוני המילואים שהעלה כאן

סילבן שלום: חבר הכנסת אבשלום וילן יחד עם שורה של חברי הכנסת, מוצע לשנות את החישוב כדי שמי שמשרת במילואים יקבל פיצוי על כל יום שהוא משרת, ולפחות לפי השכר הממוצע במשק.

סילבן שלום: משרד הביטחון, לעומת זאת, מציע תיקון קוסמטי, שאינו מפצה באופן מלא את המשרת, וגם פיצוי זה יינתן מ-2010 בלבד.

סילבן שלום: היינו מצפים, אדוני היושב-ראש, שמפלגה חברתית כמו מפלגת העבודה – והעומד בראשה – –

גדעון סער: מתיימרת.

סילבן שלום: מתיימרת.

סילבן שלום: – – היתה מציגה את הנושא הזה בצורה יותר נכונה; היתה מבינה ששכר המינימום שמדברים עליו השכם והערב הוא נושא ראוי וחשוב.

סילבן שלום: אבל הצעת החוק הממשלתית לא נותנת מענה לכל צורכי המשרתים במילואים, ומנציחה את המשך הניצול של המעטים הממשיכים לסכן את עצמם לטובת כל אזרחי המדינה.

סילבן שלום: הצעת החוק הממשלתית, לדעתי, מקפחת ומפוררת את הבסיס המוסרי והערכי של גיוס המילואימניקים על-פי חוק שירות ביטחון.

סילבן שלום: דווקא אחרי מלחמת לבנון השנייה ודוח-וינוגרד, הממשלה וצה"ל מקדמים חוק שלהגדרת חיילי המילואים הוא אנטי-מילואים.

סילבן שלום: צריך לתת לחיילי המילואים להתעסק באימונים, ולא בהגנה על כבודם ועתידם.

סילבן שלום: המחזה שהיה אתמול, שהם הגיעו לסיעת הליכוד, לא היה מחזה מרנין.

סילבן שלום: אבל אנחנו, כמובן, שמענו אותם בקשב רב במטרה ומתוך רצון לעזור.

סילבן שלום: אני יודע, סגן השר סנה, שבוועדת החוץ והביטחון יעלו הטבות גדולות יותר מההצעה הממשלתית, וגם אתה יודע את זה.

סילבן שלום: הרי כולנו מכירים כאן את עבודת החקיקה.

סילבן שלום: ואם המטרה היא לעקוף את האוצר בדרך הזאת, אז אולי הייתי מבין אם היית אומר:

סילבן שלום: אני עדיין חייב להגיש הצעת חוק ממשלתית בתיאום עם האוצר, ואני יודע שהדבר הזה בסופו של דבר יעבור שינויים בוועדת החוץ והביטחון.

סילבן שלום: אבל ההצעה כפי שהיא כתובה, שמגדילה את הנטל בצורה משמעותית, שמעניקה סמכויות רבות מדי לשר הביטחון ולרמטכ"ל – מאפשרת להם לרוקן את החוק המוצע מתוכנו בטענות שונות ומשונות, ואם ועדת החוץ והביטחון תיטיב מדי עם חיילי המילואים, הממשלה יכולה בכל רגע נתון למשוך את החוק, חבר הכנסת וילן, ואז אתה כלוא יחד אתם בהצעה הזאת ונמצא בבעיה.

סילבן שלום: יש פה אפילו ציניות בזה שלאחר חמש שנים שוועדות שונות עוסקות בחוק – ועדת קצין מילואים ראשי קודמת, ועדת-ברוורמן, והיום הצוות שאחראי לשינויים המוצעים כעת יחד עם מועצה ציבורית סתמית – כל מה שיש למשרד הביטחון ולצה"ל להציע הוא ועדת שרים לענייני מילואים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

סילבן שלום: אני אסיים, אף-על-פי שיש לי עוד הרבה דברים לומר.

סילבן שלום: שורה אחרונה – כאשר משרד הביטחון מציע לדחות את יישום החוק ל-2010, זה מאוד בעייתי.

סילבן שלום: איך אמר חבר הכנסת ריבלין?

סילבן שלום: הוא אמר: בהצעת חוק ההסדרים של 2009 יגידו שדוחים את התחילה מ-2010 ל-2011.

סילבן שלום: אז יש לנו כאן

סילבן שלום: הצעה של אבו וילן שהיא הצעה נכונה וטובה, והתאחדנו סביבה.

סילבן שלום: אני, כמובן, לא אפריע להצעה הממשלתית אם חברים כאן רוצים לתמוך בה.

סילבן שלום: אני חושב שהיא מעט מדי ומאוחר מדי, והייתי מאוד רוצה להאמין שוועדת החוץ והביטחון תלך לקראת חיילי המילואים בלי שהממשלה תמשוך בסופו של דבר את החוק כי התגמול יהיה תגמול נדיב מדי.

סילבן שלום: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סילבן שלום.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל – הגענו מהר אליך.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היה פה הבזק, משהו ביטחוני, אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: מהרגע שעלית לדוכן כל הצלמים בהיכון ומצלמים.

אורי אריאל: אדוני סגן שר הביטחון, שמחתי לשמוע את דבריך, כולל את הגנתך המלאה – full security – על שר הביטחון.

אורי אריאל: לויאליות לשמה, זה מכובד.

אורי אריאל: זה רק לא באמת כל כך מרשים כשאני מחפש אותו לדבר אליו, אבל זה עניינו – עניינכם.

אורי אריאל: הצעת החוק שהממשלה מגישה היא בגדר מריטת השערות – או הבשר – מהצעת החוק שהגישו חברי הכנסת בראשות אבשלום וילן, דני יתום ואחרים.

אורי אריאל: אני אמנע – אני כבר אומר – כי להצביע נגד משהו שהממשלה מתיימרת בו להיטיב עם המילואימניקים זה קשה.

אורי אריאל: אני גם משוכנע שבוועדת החוץ והביטחון חברי הכנסת כולם, ללא הבדל סיעות, ילכו עם הצעת החוק הפרטית דווקא.

אורי אריאל: אני מאמין, כפי שאני מכיר אותך, את השר ואחרים, שאתם לא תמשכו את החוק.

אורי אריאל: מי כמוכם או מי כמוך יודע שנטל המילואים איננו מתחלק שווה בשווה.

אורי אריאל: מעטים, אחוזים קטנים מאוד מאלה ששירתו בסדיר בקרבי, מגיעים למילואים.

אורי אריאל: במקום לתת להם כהנה וכהנה, בלי חשבון, אז אתם מסבירים למה צריך להתחיל את זה בעוד שנתיים, ולמה רק קצת, ולמה רק לחלק, ואת כל ההסברים האלה.

אורי אריאל: זאת טעות.

אורי אריאל: מהצד של הצדק זה לא נכון.

אורי אריאל: מגיע לאנשים שעובדים 30 יום בחודש לקבל תמורת 30 יום; מגיע לאנשים שעובדים יומם ולילה לקבל על זה פיצוי; מגיע לאנשים שמסכנים את חייהם במילואים כדי שמאחור, בבית שלהם, האשה והילדים יוכלו לחיות חיים נורמליים.

אורי אריאל: אני יודע שאין לי ויכוח אתך, אבל למה אתם לא מסוגלים ליישם את זה?

אורי אריאל: כן, זה עולה כסף.

אורי אריאל: זה עולה הרבה כסף.

אורי אריאל: אני מציע לכם לבוא לדיוני ועדת החוץ והביטחון בהבנה ובהסכמה מראש שהולכים לכיוון החוק הפרטי.

אורי אריאל: תוסיפו עליו עוד, אל תפחיתו.

אורי אריאל: ראויים חיילי המילואים, בעיקר הקרביים – אבל כולם – שהמדינה תישא אותם על כפיים.

אורי אריאל: אני אומר שוב, אין לי ויכוח אתך, ואתה גם חתום על הצעת החוק הפרטית.

אורי אריאל: אתה יכול במקומך להשפיע שהממשלה, למרות האילוצים הכספיים והתקציביים, תעשה את זה אחרת – תעשה את זה עם חשק, תעשה את זה עם רצון, ותיתן לחיילי המילואים מה שכולנו, ללא יוצא מן הכלל, בטוחים שמגיע להם בזכות, ולא בחסד.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: משפט סיום טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל סיים את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליהו גבאי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, אדוני השר, סגן השר, חברות וחברי הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, אלי גבאי התחלף אתך?

צבי הנדל: הוא ביקש שנתחלף.

צבי הנדל: קודמי דיברו בעיקר על ההטבות שיוענקו לאנשי המילואים, אני לא חולק על כך ואני מסכים להן.

צבי הנדל: ודאי שזה ראוי.

צבי הנדל: אני רוצה לגעת בנקודה אחת במעט הזמן שיש לי, וזו האופוריה הציבורית הכמעט בלתי נשלטת של מזרח תיכון חדש, שהיתה לנו לפני מלחמת לבנון השנייה.

צבי הנדל: אצל חלק מהאנשים זה עד היום עוד לא השתנה לגבי חבל-עזה.

צבי הנדל: אז הציעו הצעות של כמעט לבטל את הצבא – לא צריך מילואים, רק יתאמנו, רק אם תהיה מלחמה, קיצוץ בסדיר, ואולי נעשה צבא של מתנדבים, כי אנו מדינה פוסט-ציונית, ואנו לא צריכים לעסוק במין דבר ילדותי כזה של מדינה בתחילת דרכה, שכולם צריכים להתגייס לצבא, יהיו אולי שכירים וכו'.

צבי הנדל: לכן, ברוך השם, אני שמח שהממשלה קלטה שלאופוריה המטורפת הזאת אין מקום במדינה שלנו.

צבי הנדל: עצם העובדה הזאת, ואני לא מדבר על הפרטים, כבר ראויה לברכה.

צבי הנדל: למה אנו קושרים לעצמנו את הידיים?

צבי הנדל: משום שיש כמה נבחנים צעקניים בשמאל ובתקשורת, בעיקר בתקשורת, על היקף המילואים, אנו כובלים את הידיים.

צבי הנדל: זה בידי צה"ל.

צבי הנדל: אם לא צריכים, יזמנו רק 50 יום בשלוש שנים, רק 15 יום בשנה.

צבי הנדל: למה אנו חייבים לכבול את הידיים?

צבי הנדל: אם נהיה זקוקים ליותר?

צבי הנדל: אם תהיה בעיה?

צבי הנדל: נבוא עוד פעם לשנות את החוק?

צבי הנדל: זה לא צו לשנה אחת, זה חוק.

צבי הנדל: אני מציע, שבצד התגמול שאנו חייבים לתגמל את אנשי המילואים – אני אומר לא ברוחב לב אלא ביושר – גם לעשות סדר בגיוס המילואים.

צבי הנדל: אדוני סגן השר, יש כאלה שמאוד רוצים, מעוניינים ומוכנים – זאת המלה הנכונה – לשרת במילואים.

צבי הנדל: הם ביחידות קרביות, ולא קוראים להם, כי הרשימות לא מעודכנות.

צבי הנדל: יש המון צרות בעניין הזה.

צבי הנדל: אולי זה לא המקום לדבר על כך, אבל אתה הזכרת את 90,000 מגויסי המילואים.

צבי הנדל: אני אומר לך שזה לא רק משום שרק 90,000 מוכנים לבוא.

צבי הנדל: גם אצלנו בבית יש קצת בעיות.

צבי הנדל: אני מציע קצת לסדר גם את זה.

צבי הנדל: לכן, אני מקווה שכאשר זה יגיע לוועדת חוץ וביטחון, אנחנו נעשה סדר לא רק בנושא התגמול, כפי שציינו כאן רוב הדוברים, אלא גם בגמישות שנותיר בידי משרד הביטחון וצה"ל בנושא משך המילואים.

צבי הנדל: נעשה את התיקונים הדרושים, כך שיצא בסופו של דבר חוק נכון וראוי.

צבי הנדל: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליהו גבאי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הוא חוק ראוי ולא ארד לפרטיו.

בנימין אלון: אני חושב שסגן השר סנה הציג את הדברים.

בנימין אלון: אני כן הייתי רוצה לגעת בדבר שאני חושב שהכרחי שייאמר בימים האלה, עם כל הכאב והסכנה שבכך.

בנימין אלון: אני פונה בזה לסגן השר אפרים סנה:

בנימין אלון: אנחנו כאן עוסקים בדברים כאילו ימים כסדרם וימים כתיקונם, כאילו כל מה שצריך זה צ'ופרים למילואימניקים.

בנימין אלון: זו הטמנת הראש באדמה.

בנימין אלון: הימים הם לא ימים כתיקונם.

בנימין אלון: אני זוכר מה היה בוועדת חוץ וביטחון כאשר פגשנו את המילואימניקים אחרי המלחמה הזאת, שממשלת ישראל לא ידעה שהיא מלחמה ולא הכריזה שהיא מלחמה, כמו שוועדת-וינוגרד אמרה, ועד לרגע האחרון לא הבינה שהיא בעצם מבצעת מלחמה.

בנימין אלון: אנחנו פגשנו את המילואימניקים האלה, הנפלאים, הנהדרים, שאין כדוגמתם בשום אומה ולשון, מנהלי חברות היי-טק, שעל כל יום עבודה הם מקבלים הון תועפות ויש להם אחריות כבדה על הכתפיים.

בנימין אלון: כולם בהתנדבות של 120% רצו, כאשר העם הזה היה מאוחד למלחמה האחרונה.

בנימין אלון: פגשנו אותם ושמענו את הביקורת שלהם, מהסמלים ועד למג"דים למעלה, ואת הזעזוע שלהם מרמת הניהול הנמוכה של הצבא, מרמת השליטה הנמוכה של הפיקוד.

בנימין אלון: אני אומר, אדוני סגן השר, הימים הם לא ימים כתיקונם.

בנימין אלון: צ'ופרים זה נחמד בימים רגילים.

בנימין אלון: בימים האלה אני מודאג אם חלילה תכריז הממשלה על מבצע, אפילו מבצע קצר ומוגדר באזור רצועת-עזה כתגובה על ה"קסאמים" – כולנו חושבים שאי-אפשר להפר את הריבונות ולירות כל הזמן "קסאמים" על שדרות.

בנימין אלון: כיום כל מה שתעשה הממשלה ייחשד כהישרדות פוליטית.

בנימין אלון: כיום המילואימניקים שהגיעו עם 120% התנדבות – כמו הסדירניקים, שאינם יכולים להתבטא אבל יאמרו זאת להורים שלהם, ולא משנה אם זה שמאל או ימין – כאשר הם קוראים את כל הכותרות ואת כל המאמרים אחרי ועדת-וינוגרד – אי-אפשר לטמון ראש באדמה ולהמשיך כאילו לא קרה כלום.

בנימין אלון: יש בקע נורא של אי-אמון בין העם לממשלה, שחודר לצבא, ולא תהיה אותה רמת התנדבות.

בנימין אלון: זה לא קשור לצ'ופרים.

בנימין אלון: יהיה קשה לחברי הכנסת להביט נכוחה אל עיני ההורים של החיילים הצעירים אחרי כל מה שקורה כאן.

בנימין אלון: חייבת לבוא היערכות פוליטית מיידית, שתיצור אמון בין העם והמילואימניקים לבין הממשלה, כי מלחמה יכולה לפרוץ כל רגע.

בנימין אלון: לממשלה כזאת אין הסמכות המוסרית – סמכות חוקית תמיד יש לה – לקרוא למלחמה, וזאת סכנת נפשות לאומית.

בנימין אלון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בני אלון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צריך להבין דבר אחד.

אבשלום וילן: אני רוצה פה בעיקר להשיב לחבר הכנסת סילבן שלום, שלא נוכח באולם.

אבשלום וילן: החוק הממשלתי, לטעמי הוא מאוד מאוד בעייתי.

אבשלום וילן: זה לא רק הנושאים הכספיים שהוצאו ממנו, זו גם התפיסה.

אבשלום וילן: מנסים שם לרבע את המעגל, בעיקר בתחום גיוס הכוחות – מה יעשו, איך מגייסים לצרכים מבצעיים ואיך לא, מהו הפיקוח של הכנסת.

אבשלום וילן: בכמה תחומים יש נסיגות מדאיגות מוועדת-ברוורמן, שעשתה מהלך מאוד יפה: מצד אחד תגמלה, ומצד שני הסדירה את היחסים בנושא גיוס מילואים בין שר הביטחון, הקבינט והכנסת.

אבשלום וילן: היא גם הגדירה את הייעוד של המילואים: בעיקר להתאמן.

אבשלום וילן: כאשר צריכים אותם לצרכים מבצעיים, יש פרוצדורה מאוד מסודרת.

אבשלום וילן: היא היתה צריכה להתחיל בשנת 2008, וכרגע מדובר על 2010.

אבשלום וילן: אני קורא לחברי הכנסת: תראו, החוק הזה מתגלגל כבר כמעט חמש שנים.

אבשלום וילן: בכנסת הקודמת כמעט הגענו להסכמות.

אבשלום וילן: שר הביטחון היסס, הגיעו בחירות, ואז לא הצלחנו להעביר אותו.

אבשלום וילן: אך אילו היה לנו החוק במלחמת לבנון השנייה, הדברים היו אולי יותר מסודרים במשהו.

אבשלום וילן: הכוונה של ועדת חוץ וביטחון היא לסיים את ההליכים עד סוף יולי, להביא עוד בכנס הקיץ את החוק לקריאה שנייה ושלישית.

אבשלום וילן: אני, בניגוד לשר לשעבר סילבן שלום, רואה איך בוועדת חוץ וביטחון, ללא הבדל סיעתי, כמו שאמר חבר הכנסת הנדל, רוב מוחלט של חברי הכנסת יעשה שם שיקול ענייני ויגיע למודל שייטיב עם חיילי המילואים, ישפר את התמורה הכספית בהתאם להצעת החוק הפרטית ויסדיר את מערכת היחסים בוועדת חוץ וביטחון בנושא המילואים.

אבשלום וילן: אני לא רואה את הממשלה הזאת או ממשלה אחרת מושכת בפעם השנייה את החוק לאחר הליך כזה ולא מאפשרת לכנסת לחוקק אותו.

אבשלום וילן: איך אני יודע?

אבשלום וילן: היתה לי דוגמה עם הביטוח – בזמנו, עם כמה עשרות חברי כנסת העברנו פה את חוק הביטוח של חיילי המילואים.

אבשלום וילן: אני מזכיר לכם שזה התחיל מזה שראש הממשלה דאז אריאל שרון קם ואמר: זה חוק שממשלה חייבת לחוקק – והפיל בפעם הראשונה את ההצעה הטרומית.

אבשלום וילן: לאחר מכן, כשההצעה עברה, כל חברי ועדת החוץ והביטחון התלכדו מאחורי ההצעה ושכנעו את הממשלה לתמוך בחוק, כי לא יעלה על הדעת שדברים מסוג כזה לא יוסדרו בחקיקה וחיילי המילואים לא יזכו לתגמולים שהם ראויים להם.

אבשלום וילן: לכן, צריך לקחת את הדברים בפרופורציה.

אבשלום וילן: אני חושב שההליך שהציע סגן השר הוגן וראוי.

אבשלום וילן: אם נצביע בעד החוק הממשלתי, והחוק הפרטי עבר בקריאה טרומית, שתי ההצעות יעלו במשותף לדיונים בוועדת חוץ וביטחון.

אבשלום וילן: חברי הוועדה יפעילו את שיקול הדעת ויעשו את הפשרות הדרושות.

אבשלום וילן: אני ממש לא רואה ממשלה בישראל שלאחר שההליך הזה ייגמר תגיד: לא רוצה, מושכת אני.

אבשלום וילן: תיאורטית זה יכול לקרות.

אבשלום וילן: אתם רואים את ממשלת ישראל פותחת היום חזית כזאת עם כל אנשי המילואים, עם כל הציבור הישראלי, בנושא שיש עליו הסכמה מקיר לקיר, ימין ושמאל, קדימה ואחורה ומה שלא תרצו?

אבשלום וילן: לכן, אני, בהחלט מוכן ללכת עם ההצעה שהציג סגן השר, עם כל המגבלות שלה.

אבשלום וילן: בהליך הסופי בוועדה – אני מאמין בחברי ועדת חוץ וביטחון ובכנות הבסיסית של שרי ממשלת ישראל, ונגיע להצעה משותפת.

אבשלום וילן: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה לאדוני.

אמנון כהן: נעבור להצבעה.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: לא הזמנת.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אני לא מתפרץ לבמה.

אמנון כהן: אנחנו ניתן לך את זכות הדיבור כנאה וכיאה.

אמנון כהן: אדוני, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני סגן שר הביטחון, הדיון הזה מתנהל לכאורה במתח שבין שתי הצעות החוק שמונחות כאן:

חיים אורון: האחת הצעת החוק של הממשלה, והשנייה הצעת חוק של קבוצה גדולה של חברי הכנסת.

חיים אורון: אינני חושב שבמסגרת שלוש הדקות שיש לי כאן אכנס לפרטי המחלוקות הללו בסעיפים השונים.

חיים אורון: אבל אני רוצה לומר דבר עקרוני, שהוא חלק ממציאות חיינו.

חיים אורון: השירות בצה"ל – אני בעד שירות חובה בצה"ל – אף שהוא שירות חובה, אחוזים גדולים, אחוזים גדולים מדי לטעמי, אינם נוטלים בו חלק.

חיים אורון: בכל המגזרים שבהם מדובר, כולל פטורים מוצדקים מטעמי בריאות – – –

צבי הנדל: אתה מדבר על המילואים או על הסדיר?

חיים אורון: לא, אני מתחיל משם.

חיים אורון: למיטב ידיעתי אנחנו מגיעים כבר לאזור של 25% ממחזור הבנים.

חיים אורון: "תורתם אומנותם" זה כבר מעל 10%, ואינני רוצה לפרט יותר, כי אז אתחיל לפרט נתונים שיגידו לי שאסור לפרטם מעל הדוכן הזה.

חיים אורון: אבל המספר הכולל שאמרתי הוא מספר מדויק, ופטורים מוצדקים מטעמי בריאות וכו' הם אולי חמישית מהמספר שציינתי.

חיים אורון: והשאר, לא המשכתי למנות את אותה קבוצה שמשתחררת אחרי תקופה קצרה מאוד.

חיים אורון: במילואים – ולבטח במרכיבים הקרביים בשירות המילואים – משרתות היום אוכלוסיות מצומצמות ומאוד מסוימות בחברה הישראלית.

חיים אורון: אדוני סגן השר, אני לא חושב שתמורה כספית תפתור את השאלה המהותית הזאת, אבל אני חושב שהתמונה הזאת מטילה עלינו, על הכנסת ועל הממשלה, חובה להתייחס אליה – לא אחרי האמירה הפשטנית, שגם אני אמרתי אותה לא פעם, שזוהי זכות גדולה, שזו חובה בסיסית, שצריך לשרת את העם וכו'.

חיים אורון: למרות הטון שבו אמרתי זאת עכשיו, אמשיך לומר זאת.

חיים אורון: אבל בפערים הגדולים כל כך, כשהנטל איננו מחולק באופן שווה – אני מכיר, מהמעגל הקרוב ביותר שבתוכו אני חי, אנשים בגילים הרלוונטיים שמשרתים 10, 20, 30, 40 ו-50 ימי מילואים, ולעומתם יש אנשים בגילים הללו שלא משרתים כמעט בכלל, עם כל המשמעויות של זה.

חיים אורון: נדמה לי שהחתך שבו אני מדבר הוא לא חתך אופייני.

אמנון כהן: אדוני היקר – – –

חיים אורון: כבר הסתיים זמני?

חיים אורון: לכן, השאלה היא איך מתחזקים את אותו הציבור ומהו האיזון.

חיים אורון: האיזון המתחייב עכשיו הוא מרכיב יותר רציני ומשמעותי של הטבות כספיות.

חיים אורון: אני אומר זאת בעברית פשוטה מאוד.

חיים אורון: כמה?

חיים אורון: תדונו בוועדת החוץ והביטחון, כי זמני תם.

אמנון כהן: אדוני, תודה.

אמנון כהן: נרשם גם חבר הכנסת אליהו גבאי.

אמנון כהן: אומנם תורך עבר, אבל בבקשה.

קריאה: האם הוא האחרון?

אמנון כהן: אחרון הדוברים הוא תמיד חבר הכנסת נסים זאב.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק בא להסדיר את נושא שירות המילואים.

אליהו גבאי: ידוע לנו ששירות המילואים הוא מרכיב חשוב במערך ההגנה של צה"ל, בכוח הצבאי של מדינת ישראל.

אליהו גבאי: נוסף על כך, יש לו מרכיב חברתי.

אליהו גבאי: יש לו השפעה חשובה על החברה בישראל, לא פחות מאשר למרכיב הצבאי.

אליהו גבאי: גם המרכיב החברתי חיוני ביותר.

אליהו גבאי: לצערנו, לאחרונה אנחנו עדים למצב שיש השתמטות גדולה מאוד, והמספר הזה הולך וגדל גם במערך הצבא הסדיר וגם במערך המילואים.

אליהו גבאי: לכן, צריך לעשות הכול כדי שהעול בחברה בישראל לא יהיה מוטל רק על חלק, אלא יקיף כמה שאפשר את כלל החברה.

אליהו גבאי: פעם הסתכלנו על החרדים שהם משתמטים, אף-על-פי שאנחנו יודעים שרובם תורתם אומנותם.

אליהו גבאי: ועכשיו אנחנו מתבשרים שהציבור החילוני – לצערי, מספרו גדל.

אליהו גבאי: כאשר הציבור החרדי לפחות טוען שהוא לומד, אלה המציאו להם מחשבה של השתמטות ותירוצים כיצד להשתמט מהמילואים.

אליהו גבאי: נוסף על ההטבות שמחובתנו להעניק למערך המילואים – הם מבזבזים ימי לימודים באוניברסיטה וימי עבודה, מתנתקים מהמשפחה, מהבית ומהחיים הסדירים שלהם – עלינו לתגמל אותם בצורה משמעותית, ולא רק בתגמולים קטנים שהם חסרי ערך והם רק כאילו.

אליהו גבאי: התגמול חייב להיות משמעותי בכסף, בהטבות, במעמד ובכל מה שניתן.

אליהו גבאי: עלינו להשקיע הרבה במערכת החינוך, כדי להצביע על אנשים שמשתמטים ועל החשיבות של שותפות הגורל ועל החשיבות של הערבות ההדדית בעם ישראל.

אליהו גבאי: כל הנושא הזה צריך לקבל טיפול יסודי ומעמיק וחשיבה גם במערכת החינוך, במערכת של דיון חברתי, מכיוון שנוצרה "מודה" שמדי פעם אנחנו שומעים אמירות – תמיד להכות באנשי המילואים של הצבא.

אליהו גבאי: הערך העליון, שכל אחד יסתכל עליו כעל דבר חשוב, שאסור להשתמט, מתחיל להישחק – החשיבות של מערך המילואים והגיוס לסדיר.

אליהו גבאי: ההשתמטות היתה בהתחלה בושה וחרפה, וכעת יש אנשים שלא מתביישים להגיד שהם השתמטו או מצאו דרך להתחמק מהמילואים או מהצבא.

אליהו גבאי: לכן עלינו למצוא את הדרך להיטיב עם האוכלוסייה שמתגייסת גם בצד הכספי, גם בתנאים וגם בהטבות, ועוד יותר ולא פחות להציג אותם כציבור חיוני ותורם תרומה משמעותית למדינה, כך שכולנו נצדיע להם כדי לעודד, לשבח ולהעלות אותם על נס.

אליהו גבאי: תודה.

אמנון כהן: אדוני, תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת גלעד ארדן – לא נמצא.

אמנון כהן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אין ספק שהיום יותר מתמיד צריך לתת את הדעת על נושא מערך המילואים.

נסים זאב: צריך לתת את כל הכלים לחיילים כדי שיוכלו להתמודד בשעת אמת.

נסים זאב: רק לפני כמה ימים ראינו כתבה בעמוד הראשון בעיתון "ידיעות", שאומרת ומתרעמת שגם כיום חסרים במחסנים הדברים הבסיסיים, אם זה ציוד ואם זה הדברים החיוניים ביותר.

נסים זאב: אלה דברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.

נסים זאב: אני מאמין שהרמטכ"ל החדש, שנכנס לתפקיד, עושה את הכול כדי להיערך בהתאם, אבל בנושא הזה צריך להיות קונסנזוס.

נסים זאב: זה לא עניין של הצעת חוק פרטית או ממשלתית, וצריכה להיות תחרות מי יוביל יותר ומי דואג יותר לחיילי המילואים.

נסים זאב: צריכה להיות אחדות בבית הזה בנושא הזה.

נסים זאב: הלוואי שתהיה אפשרות להיטיב יותר, ויש חברי כנסת שחושבים שצריך לחזק יותר ולתת יותר ויש רעיונות יצירתיים יותר.

נסים זאב: אדרבה, שיביאו את זה לשולחן הכנסת, שיביאו את זה לממשלה, וייתכן שהממשלה תוכל לעמוד בהטבות האלה.

נסים זאב: אני רוצה לומר שנושא המילואים הוא יותר ויותר מציאותי, מכיוון שיש יותר אנשים שהם עולים חדשים וגם בחורי ישיבות, כפי שאמר חבר הכנסת ג'ומס, שתקופה מסוימת תורתם אומנותם, ובשלב מסוים הם כן הולכים לעשות מילואים לתקופה של שלושה או ארבעה חודשים.

נסים זאב: לכן, כל העניין של צירוף אותם כוחות בשלב יותר מאוחר הוא הרבה יותר מעשי היום מאשר היה בעבר.

נסים זאב: לכן, אני חושב שדברים מינימליים, דרישות לתגמל את אותם חיילי מילואים הן חשובות, כדי להראות שהכנסת, שהעם, נמצאים מאחורי אותם חיילים, וכדי להגביר את המוטיבציה שלהם.

נסים זאב: למשל, שמעתי בקשה פשוטה מאוד שהועלתה פעם, לשמור על הכשירות של החיילים האלה, למשל לאפשר לחיילים קרביים ללכת במהלך השנה למכון כושר.

נסים זאב: הם נקראים אחת לשנה למילואים, ובמשך השנה הם לא עוסקים בתרגול ובפעילות גופנית, ופתאום הם נקראים למאמץ שהוא מעל ליכולתם.

נסים זאב: ייתכן מאוד שזו דרך החשיבה, ואם יש בקשה כזאת, צריכים לחשוב עליה ולאפשר לאותם חיילים, או לתת להם כרטיס מיוחד במהלך השנה כדי שיוכלו לבקר במכון כושר ולשמור על כשירותם.

אמנון כהן: משפט אחרון.

נסים זאב: בזה אני מסיים.

נסים זאב: בוודאי נתמוך בהצעה כדי לתת את הגיבוי המלא לאותם חיילים שמוסרים את כל מה שיש להם כדי לשרת את מדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: מי שרוצה להצביע, שישב במקומו.

אפרים סנה: – – –

אמנון כהן: אם אדוני סגן שר הביטחון רוצה לענות, בבקשה.

אמנון כהן: זו זכותך, וניתן לך אותה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שלא הייתי עולה ומבקש את זכות התשובה לולא מלה אחת ששמעתי מחבר הכנסת סילבן שלום.

אפרים סנה: אתה אמרת מלה אחת שחייבה אותי לעלות ולהתייחס אליה.

אפרים סנה: מה זה ניצול אנשי המילואים?

אפרים סנה: המלה ניצול מוכרת לי לפחות מגירסא דינקותא.

אפרים סנה: מה זה ניצול?

אפרים סנה: ניצול זה שמישהו עושה רווח על חשבון מישהו – – –

סילבן שלום: לא, אני חייב לענות.

אפרים סנה: סליחה, למה קוראים את אנשי המילואים?

אפרים סנה: אם תאמר שאתה חוזר בך מהמלה הזאת – – –

סילבן שלום: אני לא חוזר בי.

סילבן שלום: יש ניצול רווחי כלכלי.

אפרים סנה: לניצול יש משמעות אחת, ואני מבקש להזכיר שלאנשי המילואים קוראים היום יותר.

אפרים סנה: היום, השנה, ב-2007, אנשי המילואים מתאמנים פי-שלושה יחסית לתקופה הקודמת.

אפרים סנה: מי שהולך לתעסוקה הולך כדי לאפשר לחייל הסדיר ללכת מהקו או מהשטחים ולהתאמן.

אפרים סנה: אף אחד לא מזעיק אנשי מילואים להנאתו, אלא כדי לבנות את הכוח של צה"ל לנצח במלחמה הבאה.

אפרים סנה: אני מבקש להבהיר את זה גם לגבי הסדיר וגם לגבי המילואים.

אפרים סנה: לכן, המלה הזאת שלך, חבר הכנסת סילבן שלום, מאוד צרמה לי, ואני שמח לשמוע שלא אליה התכוונת.

אפרים סנה: אני שומע פה ביקורת שהצעת החוק הממשלתית "קמצנית" ומוגבלת מדי.

אפרים סנה: יש לי איזו בקשה: כל אלה שמצרים, אני רוצה לראות את תמיכתם בוועדת החוץ והביטחון, בכנסת, בדברים שאנחנו נרצה לשים בתוך החוק הזה לטובת אנשי המילואים.

אפרים סנה: אני מצפה שתהיה לזה תמיכה.

אפרים סנה: יתירה מזו, יש משרדי ממשלה, והם ייתבעו כל אחד לעסוק בתחומו, להראות מה כל שר עושה במשרד שלו כדי להיטיב עם אנשי המילואים, כדי לתגמל אותם, ולאו דווקא בכסף.

אפרים סנה: פה ארצה לראות את ההתייצבות של הבית מאחורי אנשי המילואים, ולא בדיבורים מעל הדוכן.

אפרים סנה: זה יהיה מבחנכם.

אמנון כהן: תודה לאדוני סגן שר הביטחון.

אמנון כהן: לא צריך להשיב שום דבר, חבר הכנסת שלום.

אמנון כהן: נגמר.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה – – –

סילבן שלום: אני לא הצלחתי לומר את דברי ואני רוצה להגיב על הדברים בדקה.

אמנון כהן: מהצד, בבקשה.

סילבן שלום: למה מהצד?

אמנון כהן: זה לא דיון על מי הבין מה מתוך דברים של אחר.

אמנון כהן: אני נותן לך לפנים משורת הדין.

סילבן שלום: תודה.

סילבן שלום: ראשית, אתה לא עושה לי טובה לפנים משורת הדין.

סילבן שלום: כשמישהו מדבר עלי יש לי הזכות המלאה לבוא ולומר את דברי.

סילבן שלום: זה לפי תקנון הכנסת.

אמנון כהן: על מה שאמרת, לא עליך.

סילבן שלום: יפה, אבל אני לא אמרתי את הדברים בצורה שבה הוא אומר אותם.

סילבן שלום: ניצול אין פירושו עניין כלכלי בלבד.

סילבן שלום: יכול להיות שבעבורך, מגירסא דינקותא שלך ושל אביך, בתור אחד שהיה אבי התנועה הקומוניסטית, ניצול פירושו ניצול כלכלי של העובד.

סילבן שלום: לא מדובר בזה.

סילבן שלום: אני חושב שחיילי המילואים, שעושים שירות אדיר, כשהם נמצאים שם התחושה שלהם היא שמנצלים את רצונם, מנצלים את הזיקה שלהם למולדת, את רצונם להתנדב ליחידות מובחרות, ולא נותנים להם את התמורה הנאותה.

סילבן שלום: התמורה הנאותה היא גם בכבוד, והיא גם בתשלום.

סילבן שלום: ההצעה הממשלתית, כפי שאמרתי, היא לא נכונה, אבל לא אמנע אותה.

סילבן שלום: לא עשינו כאן גיוס נגדה ולא שום דבר.

סילבן שלום: אנחנו בעד ההצעה הפרטית.

סילבן שלום: תודה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: מי שרוצה להצביע – נא לשבת, כי לא אוסיף קולות.

אמנון כהן: הצעת חוק שירות המילואים, התשס"ז-2007, בקריאה ראשונה.

אמנון כהן: הצבעה מס 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המילואים, התשס"ז–2007, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 26, אין נגד, שני נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק שירות המילואים, התשס"ז-2007, נתקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/287).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק מס' מ/287 – הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 10) (פטור לרופאי שיניים מתמחים), התשס"ז–2007, קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את שר הבריאות להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק זו מטעם הממשלה באה להסדיר בעיה טכנית בעניין התמחות רופאי השיניים בתחומים מסוימים.

יעקב בן-יזרי: בחלק מענפי ההתמחות ברפואת השיניים חייבים רופאי השיניים לעבור הכשרה במחלקות רפואיות של בתי-החולים, כגון מחלקה כירורגית, כמתחייב על-פי תקנות רופאי שיניים (אישור תואר מומחה ובחינות), התשל"ז–1977.

יעקב בן-יזרי: במסגרת הכשרה זו במחלקה רפואית, על רופאי השיניים לבצע פעולות המוגדרות כעיסוק ברפואה.

יעקב בן-יזרי: על-פי פקודת הרופאים, מי שאינו רופא מורשה לא יעסוק ברפואה.

יעקב בן-יזרי: מכאן עולה סתירה בין תקנות רופאי השיניים, המחייבות עבודה במחלקה רפואית בבית-חולים כחלק מההתמחות, לבין הוראת פקודת הרופאים.

יעקב בן-יזרי: אציין עוד כי לא מדובר בשינוי במסלול ההתמחות של רופאי השיניים, היות שהדרישה שחלק מההתמחות תתבצע בבית-חולים במחלקה כגון מחלקה כירורגית קיימת מאז הותקנו תקנות רופאי השיניים בשנת 1977.

יעקב בן-יזרי: מוצע בהצעת חוק זו להסמיך את מנכ"ל משרד הבריאות לתת פטור מהוראות פקודת הרופאים לרופאי השיניים שבמסלול התמחות ברפואת שיניים בבתי-חולים במחלקות מוכרות להתמחות, כדי שיוכלו לבצע פעולות של עיסוק ברפואה במסגרת התמחותם בלבד.

יעקב בן-יזרי: סוגי הפעילויות ברפואה שיבצעו רופאי השיניים והתנאים לביצוען ייקבעו על-ידי מנהל המחלקה הרפואית שבה מתבצעת ההתמחות.

יעקב בן-יזרי: אבקש מהכנסת ומחברי הכנסת לאשר את הצעת תיקון החוק כפי שהוצעה כאן.

יעקב בן-יזרי: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה לאדוני שר הבריאות.

אמנון כהן: נלך לפי רשימת הדוברים, רק ברשות

אמנון כהן: כם – מי שלא מופיע במליאה, אני כבר לא אקרא את שמו.

ראובן ריבלין: אדוני, ביום שלישי הכנסת היא בגדר זכות בחירה?

ראובן ריבלין: מחוקקים פה חוקים ממדרגה ראשונה וחברי הכנסת לא מופיעים – – –

אמנון כהן: מופיעים, מופיעים.

אמנון כהן: מי שחשוב לו – מופיע.

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים.

אמנון כהן: חבר הכנסת שנמצא באולם ומופיע ברשימה – נסים זאב.

אמנון כהן: הראשון והאחרון.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

נסים זאב: נושא רפואת השיניים בהחלט מחייב היום פעולה כירורגית, התמחות כירורגית, כי לצערנו הרב, לאחרונה לא אחת ראינו שרופאי שיניים מתחזים.

נסים זאב: היו מקרים מסוימים שבהם נמצאו רופאי שיניים שהם לא מוסמכים ולא מומחים, וההתמחות שלהם היא לא רק בעקירה.

נסים זאב: היום התחום הוא כל כך מורכב, כל כך רחב – הנושא של השתלת שיניים, למשל.

נסים זאב: פעם זה לא היה דבר שכל כך רגילים בו, והיום המהלך המקצועי הולך ונהיה כזה שהוא כמעט מחייב את העניין הכירורגי.

נסים זאב: לכן, ההצעה של התמחות בכירורגיה היא דבר מחויב.

נסים זאב: אבל, אדוני השר, הייתי רוצה לדבר על בתי-הספר.

נסים זאב: לפני כמה שנים היו נותנים לתלמידים אפשרות לקבל טיפולי שיניים, ולצערנו הרב, בגלל המחסור בתקציב או בגלל קיצוצים, אנחנו רואים שילדים לא מקבלים טיפולי שיניים.

נסים זאב: צריך לחפש את הדרך ואת האפשרות לתת את השירות לאותם ילדים.

נסים זאב: הרבה פעמים, כאשר אנחנו יכולים לאתר את הבעיה של שיניים עקומות או של שיניים שמחייבות טיפול – יישור שיניים למשל – אפשר לתת טיפול מבעוד מועד; כאשר רואים את הבעיה יכולים לתת את הטיפול הנכון, וכאשר הדבר נעשה יותר מאוחר, אז התיקון הרבה יותר קשה, והעלויות הרבה יותר גבוהות.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהיום אין ביטוח שמכסה את השיניים, כלומר, בביטוח רגיל היום לא מקבלים טיפולי שיניים, והעלויות הן גבוהות ביותר.

נסים זאב: השתלה אחת יכולה לעלות אלפי דולרים, ואני לא מגזים.

נסים זאב: אני לא מגזים, אדוני.

נסים זאב: אני היום נמצא בטיפולי שיניים ואני יודע מה העלויות, כי אני משלם אלפים רבים של שקלים, ואפילו אלפי דולרים, על חלק מהטיפולים שאנחנו מקבלים, אז על אחת כמה כאשר מדובר במקרים בעייתיים וחריגים.

נסים זאב: כשמדובר במשפחות עניות, במשפחות שאינן יכולות להתמודד עם העלויות הכספיות – צריכים לאפשר להן לפחות מעבר לבדיקה שגרתית או לעקירת שן טיפול כמו שצריך, כולל טיפולי שורש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: הסתיימה רשימת הדוברים בהצעת חוק זו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 10) (פטור לרופאי שיניים מתמחים), התשס"ז–2007, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 10) (פטור לרופאי שיניים מתמחים), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותעבור להמשך הטיפול לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

דוד אזולאי: אני מבקש להוסיף את קולי.

יולי יואל אדלשטיין: לא נהוג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אוזלאי מבקש להוסיף את קולו, לכן התוצאה הסופית תהיה 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון שמדובר בהצבעה פה אחד, בחוק שלא שנוי במחלוקת, הוספתי את קולו של חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/289).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק תרומת ביציות, התשס"ז–2007, שמספרה מ/289 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד שר הבריאות יציג לפנינו גם את ההצעה הזאת.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להניח בפניכם את הצעת חוק תרומת ביציות, התשס"ז-2007.

יעקב בן-יזרי: במדינת ישראל ערך ההורות, הזכות להביא ילדים לעולם והגשמת השאיפה האישית בתא המשפחתי הם מרכזיים ביותר, הן מבחינה תרבותית והן מבחינה הלכתית.

יעקב בן-יזרי: לא סוד שבמרוצת השנים עברה המדינה כברת דרך ניכרת בקידום הדרכים האלטרנטיביות להורות, והחוק מדביק במהירות את הקצב המואץ של ההתפתחות הטכנולוגית.

יעקב בן-יזרי: פתיחה של יחידות הפריה חוץ-גופית רבות ברחבי הארץ, הקפאת ביציות מופרות לאורך שנים, הבאת ילדים לעולם באמצעות אם פונדקאית, הזרעה מנפטר ועוד – כל אלה הם מפירות הקידמה הטכנולוגית שזכו למענה משפטי בחקיקה, בפרשנות מרחיבה וליברלית של הדין ובפסיקת בתי-המשפט.

יעקב בן-יזרי: הצעת החוק שלפני

יעקב בן-יזרי: כם מהווה צעד נוסף בכיוון הזה, שכן היא מטפלת בסוגיית תרומת ביציות, נושא הנוגע במצוקה לא מבוטלת של זוגות רבים ונשים רבות והיווה חסם לא מבוטל בפני הגשמת הזכות להורות.

יעקב בן-יזרי: תקנות בריאות העם (הפריה חוץ-גופית), התשמ"ז-1987, המסדירות את נושא ההפריה החוץ-גופית, מתירות תרומת ביציות רק מאשה המצויה בטיפולי הפריה או שמתן הביציות עשוי לסייע לטיפול הרפואי בה.

יעקב בן-יזרי: עקב ההוראה האמורה, קיים בישראל מחסור חמור בביציות לתרומה.

יעקב בן-יזרי: נשים הזקוקות לתרומות ביציות כדי להביא ילד לעולם נאלצות לנסוע לחוץ-לארץ ולקבל תרומת ביצית במדינות המאפשרות גם לנשים שאינן עוברות טיפול הפריה לתרום ביציות.

יעקב בן-יזרי: כדי לאפשר שימוש בביציות שנתרמו והופרו בחוץ-לארץ אף תוקנו התקנות, והן מאפשרות היום השתלתן של ביציות מופרות שהובאו מחוץ-לארץ בבתי-החולים בארץ.

יעקב בן-יזרי: החוק המוצע מרחיב את מעגל התורמות וכולל בו לא רק נשים המצויות בטיפולי הפריה או בטיפולים אחרים הכרוכים בשאיבת ביציות מגופן, אלא גם נשים שאינן מצויות בטיפולים כאמור.

יעקב בן-יזרי: נוסף על כך, החוק מטפל בהיבטים שונים הקשורים לתרומה: תנאי כשירות בסיסיים של התורמת והנתרמת; קבלת הסכמה מדעת של התורמת; עקרון אנונימיות התרומה; קביעת מנגנון ועדת חריגים, המאפשר סטייה מתנאים שונים שנקבעו בחוק ומתיר במקרים המתאימים קבלת תרומה מיועדת ולא אנונימית; קבלת תרומה מאשה נשואה; קבלת תרומה מאשה שאינה בת דתה של הנתרמת.

יעקב בן-יזרי: החוק מטפל בתהליך התרומה על שני שלביו: השלב של קבלת התרומה וייעודה והשלב שלאחר לידת הילד, שנולד כתוצאה מן התרומה.

יעקב בן-יזרי: לעניין השלב הראשון קובע החוק המוצע את מעמדו של רופא אחראי, שהוא מנהל מחלקה מוכרת העוסקת בהפריה חוץ-גופית, או סגנו, להלן – רופא אחראי.

יעקב בן-יזרי: הרופא האחראי מרכז את תהליך התרומה, ובכלל זה אחראי לבחינת התקיימותם של תנאי הכשירות הנדרשים מהתורמת ומהנתרמת ויתר תנאי החוק, לרבות קבלת האישור המתאים מוועדת החריגים במקרים המתאימים לכך.

יעקב בן-יזרי: כן הוא אחראי על ייעוד התרומה לנתרמת במקרים שבהם התרומה לא יועדה מלכתחילה לנתרמת מסוימת.

יעקב בן-יזרי: לעניין קבלת התרומה, החוק קובע מספר מרבי של תרומות שניתן לקבל מאותה אשה ופרק זמן מינימלי ממועד שאיבה אחד לאחר, שנועד להבטיח את בריאותה של הנתרמת ולמנוע מצב של תרומות סיטונאיות, בשל הבעיות הכרוכות בכך.

יעקב בן-יזרי: נוסף על כך, החוק המוצע קובע כי הפרטים על התרומות ומועדן ירוכזו במאגר מידע שיוקם במשרד הבריאות, שאליו יפנה כל רופא אחראי כדי לוודא כי תנאי החוק לעניין תהליך התרומה אכן קוימו.

יעקב בן-יזרי: המאגר יהווה צומת בין הרופאים האחראים, מרשם האוכלוסין ובנקי הזרע, באופן שיאפשר בין היתר לשלול קרבת משפחה בין הגורמים המעורבים בתהליך.

יעקב בן-יזרי: כדי לשמור על זכויות בסיסיות של התורמת ולהבטיח את שליטתה בהליך התרומה ותוצאותיו, נקבעה בחוק המוצע זכותה של התורמת לקבל מידע בדבר מספר הביציות שנתרמו מגופה ולקבוע את היעדים של ביציות אלה – השתלה בנתרמת, מחקר, הקפאה לצורך שימוש עתידי של התורמת – ואת מספר הביציות שייתרמו לכל אחד מהיעדים האלה, ובלבד שמספר הביציות שייתרמו לצורכי הולדה יהיה גבוה יותר ממספר הביציות שייתרמו למטרות האחרות.

יעקב בן-יזרי: החוק המוצע אף קובע כי תורמת תהיה זכאית לתגמול מן המדינה בעד התרומה.

יעקב בן-יזרי: לעניין השלב השני קובע החוק המוצע הקמת מרשם יילודים, שבו ירוכזו פרטי כל הילדים שנולדו כתוצאה מתרומת ביצית.

יעקב בן-יזרי: המאגר יטפל בפניות של בגירים המבקשים לברר אם נולדו מתרומת ביצית, של זוגות המעוניינים לשלול קרבה משפחתית ביניהם ושל רשמי נישואים, כל זאת תוך שמירה על סודיות לגבי זהותן של התורמות.

יעקב בן-יזרי: אני משוכנע כי תרומתו של החוק לביצור הזכות להורות תהיה איתנה ומהותית.

יעקב בן-יזרי: נשים שעד היום נאלצו להרחיק למדינות אחרות על מנת להשיג תרומת ביציות, יוכלו מעתה לעשות זאת בארץ.

יעקב בן-יזרי: בכך תיחסך ההוצאה הכספית האישית הגבוהה הכרוכה בכך, יתאפשר לאשה להמשיך בחייה הרגילים במחיצת משפחתה הקרובה ויובטח לה הטיפול הטוב ביותר שמערכת הרפואה הציבורית המתקדמת במדינת ישראל יכולה לספק, בדומה למקובל ביתר מדינות העולם הנאור.

יעקב בן-יזרי: החוק מטפל באופן מפורט ומקיף בכלל הסוגיות הקשורות לנושא, והוא תוצאה של עבודה מאומצת ביותר שנטלו בה חלק אנשי מקצוע מן השורה הראשונה, לרבות מומחים בתחום הרפואה, האתיקה וההלכה והדרגים המקצועיים והמשפטיים במשרד הבריאות ובמשרד המשפטים.

יעקב בן-יזרי: לכן אני מבקש להודות לכלל העושים במלאכה ומבקש את תמיכת הכנסת בהצעה בקריאה ראשונה ואת העברתה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב בן-יזרי: כאן אני יכול להוסיף, שאם תהיינה שאלות נוספות ואם תתבקשנה הבהרות נוספות, בהחלט ניתן להתייעץ עם המחלקה המשפטית, אשר הכינה את הצעת החוק הזאת, בדיוני הוועדה לאחר הקריאה הראשונה ותוך כדי כך, כדי לקדם את העניין הזה.

יעקב בן-יזרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר הבריאות, חבר הכנסת בן-יזרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני הוא ראשון הדוברים בהצעת חוק זו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה נרשמת גם לדיון הזה, נכון?

יולי יואל אדלשטיין: בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: לא שהיה לי ספק, רק רציתי לוודא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הבריאות השר בן-יזרי, היה שר בריאות שקראו לו בניזרי.

משה גפני: מה שיו"ד קטנה יכולה לעשות.

יעקב בן-יזרי: – – –

משה גפני: אדוני השר, החוק הזה שאתה מעלה הוא חוק מורכב מאוד, מסובך מאוד.

משה גפני: דיברנו עליו גם בכנסות הקודמות, ויש לו היבטים רבים מאוד, מסובכים ומורכבים.

משה גפני: החוק הזה עלול להביא למצב שאתה ודאי לא מתכוון אליו ומנסחי ההצעה במשרד הבריאות לא התכוונו אליו ואינם מעוניינים שזה יקרה.

משה גפני: ביקשתי ממך, ואני מבקש גם עכשיו – אני גם אומר מדוע – לא לקיים הצבעה היום כדי לאפשר עוד דיון.

משה גפני: אנחנו בתחילת כנס הקיץ; לא התקיים דיון.

משה גפני: יש פה סיעות שיש להן עניין רב בחוק הזה, והן גם היו שותפות לניסוחו בעבר.

משה גפני: אני מבקש לקיים עוד דיון לפני שמביאים אותו להצבעה.

משה גפני: יש בעיה.

משה גפני: אני כמובן לא אכנס לכל הפרטים, וזה גם לא המקום לדיון בפרטים המקצועיים, אבל אתם כותבים בדברי ההסבר: "כדי לאפשר שימוש בביציות שנתרמו והופרו בחוץ-לארץ, אף תוקנו התקנות, והן מאפשרות היום השתלתן של ביציות מופרות שהובאו מחוץ-לארץ, בבתי-חולים בארץ".

משה גפני: יש כמה וכמה בעיות שיכולות להיווצר כתוצאה מזה.

משה גפני: יכול לקרות מצב שאשה תורמת בחוץ-לארץ והיא תתרום פעמיים, ויכול להיות מצב שאח יישא את אחותו או אב את בתו, או שייוולד ילד גוי, ולא היתה כוונה כזאת.

משה גפני: יש בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: אתם אומרים בהמשך שאתם מקימים מאגר מידע.

משה גפני: דיברנו הרבה בעבר על נושא מאגר המידע, בין השאר כדי לשלול קרבת משפחה בין הגורמים המעורבים בתהליך.

משה גפני: כך אתם כותבים: "המאגר יטפל בפניות של בגירים המבקשים לברר אם נולדו מתרומת ביצית, של זוגות המעוניינים לשלול קרבה משפחתית ביניהם ושל רשמי נישואים, וזאת תוך שמירה על סודיות לגבי זהותן של התורמות".

משה גפני: אדוני השר, האם אתה מעלה על דעתך שיהיה אבא שיאמר לבנו שהוא נולד מהפריה של ביציות?

משה גפני: האם בכלל יכול להיות דבר כזה?

משה גפני: האם זה קורה בכלל?

משה גפני: מי ילך לברר?

משה גפני: רושמי הנישואים בארץ ילכו למאגר המידע לפני שהם הולכים לעשות חתונה במדינת ישראל?

משה גפני: הרי זה לא עולה על הדעת.

משה גפני: יכולות להיווצר בעיות שמן הראוי למצוא להן פתרון לפני שמביאים את הצעת החוק לקריאה ראשונה.

משה גפני: אני לא מקבל את זה שעל דבר כל כך מורכב נדון בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והקריאה השלישית.

משה גפני: צריך למצוא פתרון.

משה גפני: יש פתרון, אז בואו נמצא את הפתרון בשבוע הבא.

משה גפני: נקיים ישיבה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

משה גפני: אני כבר מסיים.

משה גפני: – – נדבר על הדברים האלה, נביא את הרופאים שעוסקים בעניין הזה, שחלק מהם נמצאים במשרדך וחלק מהם עומדים בקשר עם משרדך.

משה גפני: פרופסור שטיינברג העביר חוק מורכב בכנסת הקודמת, חוק החולה הנוטה למות, שקיבל תמיכה של כולנו, עם הבעיות ההלכתיות, הרפואיות, הציבוריות והמוסריות שהיו כרוכות בזה.

משה גפני: היו דיונים אין-ספור בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת הקודמת, ובסוף הכנסת חוקקה חוק.

משה גפני: אני לא חושב שראוי להביא את זה בצורה כזאת.

משה גפני: אני גם פונה לסיעת ש"ס ומבקש ממנה – מכיוון שאני לא בקואליציה אני פונה אליכם; אתם בקואליציה – – –

יעקב מרגי: – – –

משה גפני: אנחנו לא בקואליציה.

גדעון סער: תגיד שגם לא תהיה.

משה גפני: איפה אתה תהיה?

משה גפני: מישהו במערכת הפוליטית יודע איפה הוא יהיה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמח שהתעוררנו לדיון פוליטי מעניין, אבל אני מבקש מחבר הכנסת גפני לסיים.

גדעון סער: אני אהיה באופוזיציה עם ממשלת קדימה, וזה מה שאתה צריך להגיד מעל הדוכן.

משה גפני: לך יש פתרון – אתה יכול להגיד שתהיה בקואליציה עם ביבי.

משה גפני: אני לא יכול להגיד את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מבחינתי אולמרט וביבי זה אותו דבר.

משה גפני: על כל פנים, נחזור לנושא הרציני.

משה גפני: אני מבקש ממך, יושב-ראש סיעת ש"ס, חבר הכנסת יעקב מרגי – היות שמדובר בנושא מאוד מאוד מורכב – שלא להביא את זה לדיון בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, אלא לקיים בשבוע הבא דיון עם הרופאים שעוסקים בזה, עם הרבנים שעוסקים בזה, ולמצוא את הפתרונות לפני הקריאה הראשונה, ואז להביא את זה לקריאה הראשונה, ויהיה הרבה יותר קל להביא את זה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

יעקב מרגי: אני אענה לך מעל הדוכן.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק באה לשפר את המצב הקיים – הרב גפני, אני עונה לך, ידידי.

נסים זאב: אתה צריך לדעת שהמצב היום מופקר לחלוטין, ולראשונה מציעים היום עקרונות.

נסים זאב: מאגר המידע מאפשר לרושם הנישואים לוודא שהם לא אח ואחות.

נסים זאב: אתה צריך לדעת שהדברים המהותיים השנויים במחלוקת בין הפוסקים הם מה קורה כשהביצית באה מגויה – האם יש צורך בגיור לחומרה או לא.

נסים זאב: אתה יודע את דעתו של הרב אלישיב: עד לפני 15 שנה הוא אמר שאין צורך בגיור, והיום הוא אומר שאולי יש צורך בגיור לחומרה.

נסים זאב: אז לפחות מי שיודע שהביצית באה מגויה – אז היא מגויה, אז אין בעיה של אח ואחות מגויה, גם אם אותה אשה תרמה את הביציות לכמה נשים, וזה קורה; אני מודיע שבדרך כלל אותה אשה נותנת ביציות לכמה וכמה נשים.

נסים זאב: יש בעיה נוספת, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: מה קורה כשמדובר באשת איש – האם יש עניין של ממזרות או לא?

נסים זאב: עד היום, הרב גפני, אני מודיע לך ש-99% מהביציות הנתרמות היו מנשים נשואות.

נסים זאב: ליוויתי מקרים בודדים בחיים שלי כשנדרשתי לכך.

נסים זאב: כשהייתי ממונה על תיק הרווחה בעיריית ירושלים הופנו אלי בקשות אולי קצת חריגות, נתבקשתי לעזור לנשים שהיו צריכות את ההפריה הזאת, להשיג את הביציות האלה מנשים רווקות או גרושות, והצלחתי בסייעתא דשמיא.

נסים זאב: היום, על-ידי מאגר המידע הזה יש גם בחירה.

נסים זאב: מעבר לבחירה שיהודי יכול לדעת בבירור ממי זה הגיע, רשם הנישואים – שעד היום הוא לא יודע וגם אין לו אפשרות להגיע לאותו מידע – על-פי החוק הזה הוא כן יהיה רשאי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת זאב, האם הרבנים רואים בתרומת ביצית חשש לממזרות?

נסים זאב: יש דעות שאם מדובר באשת איש – – –

ראובן ריבלין: ברור, ממזרות זה אשת איש.

נסים זאב: יש דעה שאומרת שיש בזה ספק ממזרות.

נסים זאב: זאת הבעיה שהרב גפני העלה, ולכן עדיף שזה יהיה מגויה – סליחה שאני אומר את זה; עדיף שזה יהיה מפנויה או מגרושה, או אפילו מגויה, שאפשר לעשות גיור לחומרה, מאשר מאשת איש.

נסים זאב: כאשר במציאות שלנו היום רוב הביציות – יש מחלוקת בין הפוסקים – הדעה היום היא, כפי שאני יודע, שצריך להיזהר בעניין הזה.

נסים זאב: אני לא מזלזל בעמדה של חבר הכנסת ידידי הרב גפני.

נסים זאב: גם לו יש עמדה של גדולי ישראל.

נסים זאב: הוא לא אומר דעתו האישית כרב – הוא מביע עמדה של גדולי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

נסים זאב: מר רובי ריבלין, זו סוגיה מאוד רצינית, אבל מכיוון שמרן רבי עובדיה יוסף – פסיקתו בעניין היא ברורה וחד-משמעית, אנחנו בוודאי נשאל עוד פעם.

נסים זאב: באופן אישי, בעזרת השם, אני מקווה לשאול את הרב, ונשמע את עמדתו של הרב כדי שלא תהיה בעיה – לא של ספק ממזרות ולא של ספק של חיוב בגיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תשאיר משהו לחבר הכנסת גפני.

נסים זאב: אם בשתי הבעיות האלה דעת מרן רבי עובדיה יוסף היא שאין מה לחשוש מהן, ודאי שש"ס תתמוך, אחרי כל כך הרבה דיונים ממושכים וארוכים.

נסים זאב: גפני, אל תחשוב לרגע שבשבוע הבא ישתנו דברים, כי זו סוגיה שנדונה במשך שנים בישיבות רבות וארוכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , זאת ההזדמנות שלך לענות לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע את דעתו בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, הייתי מוותר על רשות הדיבור אילו לא היה שואל אותי הרב גפני.

יעקב מרגי: אבל, ייאמר לזכותו שהוא פנה אלי היום בנושא ובדקתי את הנושא.

יעקב מרגי: ואכן, הצעת החוק הזאת שהממשלה מביאה – שמשרד הבריאות מביא – באה להסדיר את כל נושא תרומת הביציות, והיא בליווי ובפיקוח של הרב הלפרין; בליווי צמוד ובפיקוח של חבר הכנסת הרב בניזרי מסיעתנו, שהוביל את זה; בליווי צמוד, בפיקוח ובהנחיה של הרב עובדיה יוסף, שהוא הפוסק שלנו.

יעקב מרגי: ועם כל זאת, משרד הבריאות והממשלה קשובים, ואם יש עוד הערות ועוד סייגים ומגבלות שבאים למנוע פרצות וטעויות ותקלות, הם מתחייבים שלקראת הקריאה השנייה והשלישית יוכנסו התיקונים הנדרשים.

יעקב מרגי: אדרבה ואדרבה, אמרתי לרב גפני, אם יש לו חששות משלו, נקדם את זה בוועדה, נתקן את זה.

יעקב מרגי: לכן אני לא רואה מקום לדחות את ההצבעה היום, אלא אדרבה – כדי שזה לא ייתקע, כדי שזה כבר יבוא לידי בשלות וביצוע, זה יעבור היום בקריאה ראשונה, וכל תיקון שיידרש, במידה שנצטרך עוד לתקן, בשמחה רבה נתקן לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי, גם על הקיצור הנמרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר הנכבד, חברותי וחברי חברי הכנסת, אינני שומר תרי"ג מצוות.

ראובן ריבלין: אני שומר – גם אם י"ג – אני שומר את המצוות העיקריות, אבל אני יודע בהכרה שלמה שהסטטוס היהודי נקבע על-פי ההלכה.

ראובן ריבלין: ואני לא יכול לשבת כאן, בבית-המחוקקים, כאשר מביאים חוק חשוב ביותר מהבחינה האנושית, אבל הוא צריך גם לעלות בקנה אחד עם הרצון שלנו למנוע מחלוקות בתוך עמנו, למנוע מחלוקות מיותרות.

ראובן ריבלין: אני חושב שממשלה, שגם בה יושבים אנשים אשר שומרים תרי"ג מצוות – – –

קריאה: משתדלים.

ראובן ריבלין: משתדלים – כולם משתדלים, אבל הם בשאיפה, זאת כוונתם.

ראובן ריבלין: לצערי הרב, אני מודה שאני בחולשתי לא שומר תרי"ג מצוות.

ראובן ריבלין: אבל לא יכול להיות מצב שבו יכולה להיות מחלוקת שעלולה לקרוע את החברה בישראל, והממשלה לא יודעת איך להביא את העניין הזה לכאן.

ראובן ריבלין: אני לא יכול לבוא ולפסוק בין הפוסקים בנושא שהוא הלכתי מהמעלה הראשונה, ושהוא יכול לקבוע, חלילה, שאדם אשר נולד בישראל כיהודי הוא בחזקת ממזר, רחמנא ליצלן, או שהסטטוס שלו הוא כזה שהוא יצטרך גיור לחומרה.

ראובן ריבלין: מדוע אתם לא מביאים בממשלה – ייתכן מאוד שתבוא הממשלה ותאמר דברים אחרים; תבוא ותאמר לפני הכנסת: תראו, יש כאן חשש כזה או אחר.

ראובן ריבלין: המדע ודרך המחשבה האוניברסלית ואנחנו, כבני דור המאה ה-21, חושבים שאין פה שום עניין כאשר לא מדובר, חלילה, באיזה מעשה ניאוף.

ראובן ריבלין: לא יכולה להיות בכלל איזו מחשבה.

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: אבל אנחנו לא יכולים לבוא ולומר שבין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית נבוא ונקבע אם הדבר כשר או לא כשר מבחינה הלכתית.

יעקב מרגי: אני אמרתי שאין בעיה.

יעקב מרגי: ואדרבה – – –

ראובן ריבלין: אם אין בעיה, לא תהיה בעיה בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית.

ראובן ריבלין: אני מצפה, כאזרח ישראל וכיהודי, כפי שהייתי מצפה כאזרח ישראל בן דת אחרת, כאשר מדובר בדבר שנוגע לאחדותה של האומה – ולא חסרות מחלוקות; לא חסרות מחלוקות, לא רק בין בית שמאי לבית הלל, אלא לא חסרות מחלוקות אשר מהוות התרסה אלה כלפי אלה בין העדות השונות בתוך הזרמים השונים, כפי שנקרא.

ראובן ריבלין: אני יודע רק דבר אחד: יהודי הוא מי שנולד לאם יהודייה או גויר כהלכה.

ראובן ריבלין: זה מה שאני יודע.

ראובן ריבלין: עכשיו, אתם באים אלי ואומרים לי שיש פה איזה ספק, ואתם מבקשים שאני אצביע בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: ואני מבקש מהממשלה: אם אתם באים ואומרים לי, כבוד השר, שבדקתם את כל העניין והעניין הזה הוא כשר מכל הבחינות והממשלה עומדת מאחוריו – יש לי שומרים בממשלה, ביום ובלילה, על נושא הסטטוס היהודי.

ראובן ריבלין: אדרבה ואדרבה.

ראובן ריבלין: אבל לבוא ולומר שאני אאשר חוק שחלילה עלול אדם אשר ייוולד להיחשב לממזר?

ראובן ריבלין: שומו שמים.

ראובן ריבלין: אני מבקש חד-משמעית שלא יאמרו לי שבין קריאה ראשונה לקריאה שנייה ושלישית יבואו ויקבעו מהי ההלכה.

ראובן ריבלין: יפה תעשה הממשלה אם תבוא ותקבע חד-משמעית מה עמדתה בנושא זה כדי שאוכל להצביע עבורו.

ראובן ריבלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ראובן ריבלין: מצטער שהארכתי, אבל אני חושב שאלה הדברים החשובים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שמתי לב שהארכת.

יולי יואל אדלשטיין: השר רוצה לומר משהו?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: להודיע, בעצם.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, טוב שנשאלות שאלות כאלה וטוב שמקפידים וטוב שמחמירים וטוב שמחטטים.

יעקב בן-יזרי: אבל בואו נזכיר לעצמנו שהחוק הזה מתגלגל כבר הרבה מאוד שנים, והועלו כל מיני סוגיות, קלות כחמורות, ונשאלו השאלות המקצועיות, הרפואיות, הטכניות, האובייקטיביות וההלכתיות, ולא נקבע החוק ולא נכתב החוק בלי להתייעץ עם כל בני-הסמכא בכל התחומים.

יעקב בן-יזרי: רבותי, כולנו מנוסים.

יעקב בן-יזרי: לדחות דיון זה לדחות את ההצעה.

יעקב בן-יזרי: מתי יתקיים עוד דיון, אינני יודע.

יעקב בן-יזרי: גם אם אומרים: בעוד חודשיים; גם אם אומרים: אם יש הסכמה; גם אם מסכימים על דין-ודברים שאנחנו יכולים להגיד שבטוח שנקיים אותו.

יעקב בן-יזרי: כאשר נעשתה עבודה יסודית, כאשר לובנו כל נושאי המחלוקות שעיכבו את קבלת החוק הזה, ייתכן מאוד שעדיין יישארו אי-אלו שאלות שצריך להבהיר אותן הלכה למעשה – ואני מקבל את ההצעה לשאול ולברר עוד.

יעקב בן-יזרי: יש לנו זמן בעת הדיון בין הקריאה הראשונה לשנייה להוסיף וללבן, אם צריך להוסיף וללבן, אם צריך לחזק, אם צריך להדגיש, אם צריך לוודא.

יעקב בן-יזרי: אבל, לדעתי, בהצעת החוק, כל המגבלות אשר הפריעו לקידום החוק מצאו את ביטוין בצורה חד-משמעית, הן מבחינת המאגר, הן מבחינת הבקרה, הן מבחינת הרישום, הן מבחינת הפיקוח, הן מבחינת מספר הביציות שמוצאות מאשה שנותנת ביציות, ואיך קובעים איך נותנים.

יעקב בן-יזרי: הדברים האלה כולם מצאו את ביטוים בהצעת החוק.

יעקב בן-יזרי: אני חושב שצריך לברך על ההכנה שנעשתה עד כה.

יעקב בן-יזרי: נביא את זה לדיון בוועדה, השאלות שתישאלנה תלובנה בין הקריאות האלה, ואני מבקש להעביר את זה בקריאה ראשונה.

יעקב בן-יזרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר הבריאות, חבר הכנסת בן-יזרי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, השר מבקש להצביע בקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תרומת ביציות, התשס"ז-2007 – חברי הכנסת, מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תרומת ביציות, התשס"ז–2007, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאות הן: בעד – 19, מתנגדים – 3, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק תרומת ביציות, התשס"ז–2007, אושרה בקריאה ראשונה ותעבור להמשך הטיפול בה – אדוני השר, באיזו ועדה?

קריאה: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעקב בן-יזרי: בוועדה שמטפלת בנושא – – –

גדעון סער: אדוני היושב ראש, אני אבקש – בפעם הקודמת החוק טופל בוועדה משותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדה למעמד האשה.

גדעון סער: לצורך הדיון, אני מבקש להעביר לוועדה לקידום מעמד האשה.

יולי יואל אדלשטיין: העמדה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי שיקול דעת, ועדת הכנסת תכריע בנדון.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, לוועדה משותפת השר מסכים.

יולי יואל אדלשטיין: נציין לפרוטוקול שהשר לא הביע התנגדות, אבל עדיין ועדת הכנסת תצטרך להצביע על העניין באופן פרוצדורלי.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/143).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק האחרונה בסדר-היום היא הצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים (תיקון) (אי-חישוב תשלום כהכנסה), התשס"ז–2007 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרינה סולודקין, יוזמת החוק, תציג לנו את ההצעה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה לציין, וחברת הכנסת סולודקין בוודאי גם יודעת, שההצבעה לא תתקיים היום, אבל הדיון, למי שרוצה להתבטא, זה עכשיו.

ראובן ריבלין: הממשלה מתנגדת להצעת החוק?

מרינה סולודקין: הממשלה לא מתנגדת, אבל זה סמלי, כי מחר מציינים מלאות 62 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית, ומאוד חשוב שמצביעים על החוק הזה מחר.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים (תיקון) (אי-חישוב תשלום כהכנסה) היא הצעת חוק מיוחדת במינה, כיוון שהיא נועדה לתקן אי-צדק היסטורי כלפי ניצולי השואה החיים במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: מאז נבחרתי לראשונה לכנסת בשנת 1996 במסגרת מפלגת ישראל בעלייה אני נלחמת נגד הרעיון של מיסוי תשלומים שניצולי השואה מקבלים מגרמניה.

מרינה סולודקין: הרי מדובר על פיצוי מזערי על הגיהינום שעברו האנשים האלה, על עינויים, עבודת פרך, צעדות מוות ומותם של קרובי משפחה.

מרינה סולודקין: מיסוי כזה איננו מוצדק לא מבחינה כלכלית – תקציבית מדובר על אלפי שקלים בודדים; לא מבחינה משפטית – את זה אישר בזמנו גם מבקר המדינה לשעבר השופט בדימוס אליעזר גולדברג; וגם לא מבחינה מוסרית.

מרינה סולודקין: למרות זאת, פעם אחרי פעם מנסים פקידים מהמשרדים השונים, בעקשנות בלתי מוסברת ובלתי מובנת, להטיל מסים מסוגים שונים על הכספים האלה.

מרינה סולודקין: לכן הגשתי יחד עם חברי הטוב חבר הכנסת מיכאל נודלמן הצעת חוק זו, שעל-פיה התשלומים שמקבלים ניצולי השואה מגרמניה אינם נחשבים להכנסה לפי כל דין.

מרינה סולודקין: חברי הכנסת הנכבדים, לא מזמן עברנו את יום השואה והגבורה, ולראשונה אחרי שנים רבות של שתיקה והשתקה התחיל בחברה הישראלית דיון אמיתי ונוקב בנושא מצבם העכשווי של ניצולי השואה החיים בינינו.

מרינה סולודקין: החברה שלנו גילתה בתדהמה שניצולים רבים, כולל אלה שלאחר שחרורם ממחנות ריכוז ומגטאות הספיקו להילחם נגד הנאצים, חיים בעוני, ולעתים קרובות אינם מסוגלים לרכוש תרופות וגם אינם יכולים לממן את הוצאות המחיה הבסיסיות ביותר.

מרינה סולודקין: אני שמחה ועצובה; אני שמחה משום שהחברה וההנהגה שלנו סוף-סוף שמו לב לבעיה כאובה זו, ואני עצובה משום שזה קורה כל כך מאוחר.

מרינה סולודקין: לכן אני קוראת לכם לראות בהצעת חוק זאת צעד ראשון לקראת תיקון אי-צדק היסטורי כלפי אזרחי מדינת ישראל שעברו את השואה.

מרינה סולודקין: זהו גם צעד ראשון לשיפור מצבם הכלכלי והחברתי.

מרינה סולודקין: אני קוראת לכם לתמוך מחר בהצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים (תיקון) (אי-הכרה בתשלום כהכנסה) בהצבעה בקריאה ראשונה.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, ואני ארשה לעצמי לומר גם יישר כוח לחברת הכנסת סולודקין ולשותפים שלה להצעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, ההצבעה לא תתקיים היום, אבל הדיון חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזמין, ברשותכם, את חברי הכנסת שנמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ראשון הדוברים, חבר הכנסת .

דב חנין: כבוד היושב-ראש, כבוד שר הפנים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בהצטרפות להבעת ההערכה שלך, אדוני היושב-ראש, לחברת הכנסת סולודקין.

דב חנין: אני מודה לך ומעריך את הצעת החוק שאת וחברי כנסת אחרים הגשתם.

דב חנין: אני חושב שזו התחלה של תיקון עוול.

דב חנין: אנחנו כחברה חייבים חוב שהוא לא רק חוב של כבוד לניצולי השואה.

דב חנין: אנחנו חייבים חוב של כבוד לניצולי השואה, אבל אנחנו חייבים הרבה יותר מזה; לצערי הגדול, אנחנו גם חייבים לניצולי השואה חוב של כסף.

דב חנין: זה מטריד אותי וזה מצער אותי.

דב חנין: כי אני חושב שהאחרונים שצריכים להידפק על דלתות המוסדות ולהיאבק על זכותם ועל מעמדם הם ניצולי השואה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, היום בדיוק הוא ערב יום הניצחון, ולפני זמן לא רב ציינו כולנו את יום השואה.

דב חנין: ציינו את יום השואה השנה באמת עם תמונות קשות מההווה שהצטרפו לתמונות הנוראות מהעבר.

דב חנין: נתקלנו במקרים מזעזעים של ניצולי שואה שאין להם יכולת לממן את הטיפולים הרפואיים ואת המכשירים הרפואיים שהם צריכים, ניצולי שואה שנמצאים על סף רעב, ואני לא יכול לשכוח את אותה ניצולה שראיתי שאומרת:

דב חנין: זה לא נורא שאני הולכת לישון רעבה, כי גם אז הלכתי לישון רעבה.

דב חנין: הדברים האלה מעוררים צמרמורת.

דב חנין: ממש מעוררים צמרמורת.

דב חנין: אני חושב שאנחנו לא יכולים להרשות שמצב כזה יימשך.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהחוב שאנחנו כחברי הכנסת חייבים לניצולי השואה הוא חוב מאוד רחב.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק מאוד ראוי.

דב חנין: אני אתמוך בו ואני מאחל שבמהירות רבה וללא שום התנגדות הוא יעבור וייכנס לספר החוקים.

דב חנין: אבל זו חייבת להיות התחלה של דרך, התחלה של דרך של שורה שלמה של תיקונים שאנחנו חייבים לעשות כדי לאפשר לניצולי השואה בישראל לחיות בכבוד, לחיות עם זכויות.

דב חנין: החוב שאנחנו חייבים לניצולי השואה מחייב אותנו לעשייה.

דב חנין: יש שורה של עניינים, ואני קורא לכל חברי הכנסת שיושבים כאן באולם ברגע זה: בואו כולנו נשתף פעולה בייזום של חקיקה להגנת זכויותיהם, מעמדם וכבודם של ניצולי השואה בישראל.

דב חנין: אני חושב שאם נעשה את זה יחד, יש סיכוי שגם בכנס הנוכחי, שהוא כנס קצר, נוכל להביא לשינוי בתחום הכואב והקשה הזה.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אם חבר הכנסת יגיע, אנחנו נאפשר לו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת סולודקין, חבר הכנסת חנין, כולם רוצים לדעת מה השם שלך, אומרים אותו במלרע.

ראובן ריבלין: על כל פנים, בסוגיה שמעלה חברת הכנסת סולודקין על סדר-יומה של הכנסת בהצעת חוק, באמת התחבטתי, שהרי מס הכנסה הוא פרוגרסיבי, והוא תלוי בהכנסתו של אדם.

ראובן ריבלין: אני בכל זאת מגיע למסקנה שצריך לתמוך בחוק המוצע ולו מסיבה אחת – שנושא התגמולים לניצולי השואה הוא נושא ערכי לא פחות מאשר נושא כספי.

ראובן ריבלין: כאשר אנחנו מדברים בנושא ערכי, אנחנו לא יכולים לעשות מבחן הכנסה, שמא יהיה מישהו שיתבייש לקבל או יתלבט או יגמגם או יאמר.

ראובן ריבלין: מדובר באותם אנשים שכבר היום הם מתי מעט, שכן הביולוגיה עושה את שלה.

ראובן ריבלין: מה שלא עשה הצורר עושה הביולוגיה.

ראובן ריבלין: את אותם אנשים לא צריכים לשאול שאלות.

ראובן ריבלין: התשלום והתגמול הזה הוא בעל ערך של הוקרה, של הכרה, של ערכיות ממדרגה ראשונה.

ראובן ריבלין: לכן אני חושב שכל חברי הכנסת צריכים, כמו במקרים רבים אחרים, לבוא ולתת יד לאותם אנשים אשר הם בינינו – הזיכרון הוא לא רק זיכרון כדי לשמר את זכר הדבר הנורא שעשה לנו עמלק.

ראובן ריבלין: אני זוכר בהתרגשות את דבריו של השר בר-און, שביום השואה בא והזכיר את היום שבו ביקש אביו לקיים את האזכרה שלו בפרשת זכור, שכן באמת זה דבר שבו אנו מחויבים בכל דור ודור – לזכור ולא לשכוח, ולהגיד לבנינו ולבני בנינו.

ראובן ריבלין: אבל אני חושב שמהצד האחר, אלה הנותרים שנמצאים בינינו, אנחנו צריכים להתייחס אליהם התייחסות ערכית ולא כספית, שזה דבר שבחיי היום-יום שלנו הוא כורח בל יגונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת .

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברים, כשאנחנו מדברים על הקבוצה הזאת – ובאמת חברי הכנסת סולודקין ונודלמן נלחמים כבר שנים ארוכות כדי להשיג את היעד הזה – כשאני מסתכל על הקבוצה הזאת היום, וביום השואה האחרון ראיתי קבוצה כזאת של אנשים, אני רואה אנשים צעירים.

יואל חסון: אנשים שבשואה הם היו צעירים, ילדים, נערים, נערות, ובזכות האסרטיביות שלהם, היוזמה שלהם והכוחות הנפשיים שלהם ניצלו כל כך הרבה אנשים.

יואל חסון: כולנו זוכרים את הסיפורים האלה על אותם ילדים קטנים שבגלל היכולת שלהם, בגלל הגודל הפיזי שלהם, הם יכלו להיכנס לתוך בורות ולתוך סליקים ולהחביא שם מזון ולצאת מהגטו ולחזור אליו עם אוכל.

יואל חסון: הילדים האלה, עם הכוחות האלה, הם אנשים שאנחנו רואים היום, האנשים המבוגרים האלה, שלצערי חלקם באמת נאבקים על קיומם.

יואל חסון: במצב כזה, לאנשים כאלה, אין חשבון, אין חשבונות ואין שאלות, וזה בכלל לא תלוי בהכנסה כזאת או אחרת.

יואל חסון: לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת – שנצביע עליה, ובעזרת השם היא גם תעבור מחר – היא בשורה אמיתית.

יואל חסון: אבל היא חייבת להצטרף לחקיקה מרכזית – שאני מבין שמוביל אותה השר הרצוג בממשלה – בנושא של מצבם של ניצולי השואה בכל המובנים, אם זה במובנים הכלכליים, אם זה בנושא שיקום ואם זה בעוד הרבה נושאים אחרים.

יואל חסון: חייבת להיות כאן חקיקה מרכזית שתוריד את הנושא הזה מסדר-היום אחת ולתמיד ותאפשר לאנשים האלה לחיות בכבוד.

יואל חסון: בעיני, חברי חברי הכנסת, האנשים האלה הם פשוט תוכנית לימודים מהלכת.

יואל חסון: הם כל כך חשובים, כדי להמשיך ולחנך.

יואל חסון: אני הייתי ביום השואה בטקס מיוחד בחולון, עם ילדים.

יואל חסון: היתה שם קבוצה גדולה של ניצולי שואה מבוגרים.

יואל חסון: כשאתה רואה אותם, כשהם פוגשים את הילדים ומקבלים הזדמנות להסביר להם ולספר להם – אני רוצה שהם יתעסקו רק בזה.

יואל חסון: אני לא רוצה שהם יהיו מוטרדים מקיום.

יואל חסון: אני רוצה שהם באמת יתעסקו רק בזה.

יואל חסון: ואלה שנשארו, שיהיו בשבילנו באמת תוכנית חינוכית חשובה.

יואל חסון: אז יישר כוח על הצעת החוק, ותודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה תתקיים מחר.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, כנסת נכבדה, כ-260,000 ניצולי השואה חיים במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: כשליש מהם חיים מתחת לקו העוני, בתנאים מחפירים.

שמואל הלפרט: אלפים מהם חולים סיעודיים הרתוקים לכיסא גלגלים במצב מחריד.

שמואל הלפרט: לצערנו יש התעלמות מוחלטת מתרומתם של ניצולי השואה להקמת המדינה.

שמואל הלפרט: במלחמת העצמאות היו שליש מהלוחמים ניצולי השואה שנלקחו מהאוניות ישר לשדה הקרב ללא כל הכשרה צבאית.

שמואל הלפרט: הטיעון המרכזי להקמת המדינה היה שחייבים לתת מדינה לניצולי השואה.

שמואל הלפרט: בשנות ה-50 קיבלה המדינה מיליארדים מממשלת גרמניה לצורך מתן פיצויים לניצולי השואה לכל החיים.

שמואל הלפרט: חלק מניצולי השואה, שהתמזל מזלם ומקבלים את הפיצויים ישירות מממשלת גרמניה, מקבלים פי-שניים ויותר מאלה שמקבלים ממדינת ישראל.

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, ממשלת ישראל ומשרד האוצר נוהגים סחבת בכל הצעת חוק שאמורה להיטיב במקצת את תנאי הקיום של ניצולי השואה; אולי משום שהגיל הממוצע של ניצולי השואה הוא מעל 80, ומדי יום נפטרים, לצערנו הרב, בין 120 ל-130 ניצולי שואה.

שמואל הלפרט: אני שואל את עצמי, איפה החמלה?

שמואל הלפרט: איפה הרגש האנושי המינימלי של מנהיגי המדינה כלפי אנשים שסבלו כל כך הרבה, כלפי אנשים שסבלו שבעת מדורי גיהינום, שתרמו תרומה מכרעת להקמת המדינה, שהמדינה קיבלה עבורם מיליארדים?

שמואל הלפרט: גם אם היא תאשר את כל הצעת החוק, היא לא עושה להם שום טובה.

שמואל הלפרט: היא בסך הכול תחזיר חלק מהכספים שקיבלה מממשלת גרמניה עבורם.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, איך אפשר להתאכזר בצורה כזאת לאנשים אומללים חסרי ישע?

שמואל הלפרט: הפנסיה הזעומה שניצולי השואה מקבלים עוד נחשבת להכנסה, כדי למנוע מהם קבלת השלמת הכנסה או הכנסה אחרת.

שמואל הלפרט: לכן אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ולהעביר אותה.

שמואל הלפרט: מחר תהיה הצבעה, בעזרת השם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק ראויה, ואני מברך את המציעה, חברת הכנסת סולודקין.

נסים זאב: גם חבר הכנסת נודלמן שותף לאותה הצעה, אני מבין.

נסים זאב: ברור שניצולי השואה מקבלים פיצוי מסוים על הטבח הנורא שביצעו הנאצים, יימח שמם, שאין בו כדי לתת פיצוי אמיתי.

נסים זאב: צריך לזכור שניצולי השואה עדיין נמצאים בחרדה מתמדת, אינם יכולים לשאת את הפחדים, את האימה, את הזוועה.

נסים זאב: הם זקוקים ליותר תרופות.

נסים זאב: חלקם הגדול, שעדיין בחיים, הם סיעודיים, ואינם יכולים להילחם בעצמם לקבל את הזכויות שלהם.

נסים זאב: לכן אנחנו הכתובת לתת להם את מה שמגיע להם, על-פי דין.

נסים זאב: אגב, גם בתחומים אחרים אותן הטבות היו מוכרות.

נסים זאב: למשל, היו בעבר דרישות לגבי נכים, שקצבת הנכות לא תיחשב חלק מההכנסה לעניין תשלומי ארנונה או הטבות אחרות.

נסים זאב: הכנסת הזאת הלכה לקראת זה.

נסים זאב: למשל, אני יודע שלגבי מבחן ההכנסה וקצבאות הילדים – לגבי מס הכנסה כן, אבל לגבי הטבות אחרות בהחלט נלקח בחשבון שאותן הטבות של קצבאות ילדים, לא צריכים להחשיב אותן במבחן ההכנסה לקביעת הזכאים לקבל הנחה מתשלומי ארנונה.

נסים זאב: על אחת כמה וכמה כאשר מדובר בניצולי שואה.

נסים זאב: עם כל הוועדות שקוימו בכנסת הזאת, שאני הייתי חבר בהן, עדיין כספים רבים נמצאים בבנקים, ואותן משפחות לא יודעות איך להגיע לאותם כספים אישיים שלהם, שבני המשפחה שלהם הפקידו לפני 60–70 שנה.

נסים זאב: בוודאי אם אנחנו בטוחים שאותם ניצולים, שאנחנו מכירים אותם שמית – אם המשפחות ידועות ומקבלות היום פיצוי, שהפיצוי הזה יהיה הולם והוגן.

נסים זאב: ולא לתת מצד אחד ולפגוע מצד שני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שנשארו שלושה דוברים: דוד טל, יעקב כהן וזאב אלקין, ובזה הרשימה סגורה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, אני חייב למלא חובה.

דוד רותם: אני תפסתי את מקומו של חבר הכנסת יורי שטרן ז"ל, ואני חושב שכאשר אנחנו עוסקים במתן עזרה לניצולי השואה אנחנו חייבים להזכיר אותו.

דוד רותם: הוא היה אדם שכל ימיו בכנסת לחם למען זכויותיהם של ניצולי השואה, ואין לי ספק שאילו היה נוכח כאן היום, הוא היה שמח וצָהֵל על הצעת החוק הזאת.

דוד רותם: חברי הכנסת, לאומה יש חובה לא רק כלפי המסכנים והאומללים שלה.

דוד רותם: אני חושב שניצולי השואה הם לא אומללים ומסכנים.

דוד רותם: ניצולי השואה הם הגיבורים הגדולים של מדינת ישראל.

דוד רותם: אנחנו משום-מה שוכחים שיום הזיכרון נקרא "יום השואה והגבורה", כי אנחנו שוכחים לפעמים את גבורתם של הניצולים האלה, ואנחנו לפעמים שוכחים שהדגל הזה לא מעט מונף בזכותם, בזכות העובדה שהם שרדו את האימים ושמרו על צלם אנוש, ושמרו על היהדות שלהם, ושמרו על הקשר שלהם עם ארץ-ישראל.

דוד רותם: אנחנו פשוט שוכחים את זה.

דוד רותם: אומה שאיננה יודעת להעריך את גיבוריה ואיננה יודעת בשעת משבר להחזיר להם כגמולם, מאבדת את ערכיה ומתאבדת מרצונה.

דוד רותם: לא די בחוק הזה.

דוד רותם: יש כמה חוקים שהוגשו על-ידי חברת הכנסת סולודקין וחברת הכנסת סופה לנדבר וחברי כנסת נוספים.

דוד רותם: חובתנו להעביר את החוקים האלה ומהר, משום שהגיבורים האלה הולכים ונעלמים.

דוד רותם: אדוני השר, אני יודע את רגישותך לנושא, ואני הייתי מבקש בשם הבית שתהיה מליץ יושר בממשלה לחוקים אלה, על מנת שיעברו ועל מנת שגיבורים אלה אכן יזכו עוד בחייהם למגיע להם.

דוד רותם: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת דוד רותם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד טל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – כאמור – חבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: יחתום חבר הכנסת זאב אלקין.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי שר הפנים, הצעת החוק – בהחלט תכלית ראויה.

דוד טל: אני חושב שכולנו מסכימים לכך.

דוד טל: אני רק רוצה להוסיף ולומר, אדוני השר, שמחר תובא לכאן הצעת חוק נוספת, שהוחל עליה דין רציפות, מוועדת הכספים, שגם היא נוגעת לנכי הנאצים.

דוד טל: ומה לעשות?

דוד טל: נער הייתי וגם זקנתי וראיתי את אנשי האוצר פעם אחר פעם מגישים הערכות של הצעות חוק כאלה ואחרות – אני לא יודע מאיפה הם לוקחים את המספרים.

דוד טל: הראיה היא שכנראה גם הם לא יודעים.

דוד טל: אז הם אומרים שהצעת החוק הזאת עולה בין 1 מיליארד ל-10 מיליארדים, בין 2 מיליארדים ל-20 מיליארד.

דוד טל: זה ממש לא רציני.

דוד טל: אמר פה קודם חבר הכנסת רובי ריבלין שמה לעשות, השעון הביולוגי עובד וכל יום הולכים לבית- עולמם יותר ויותר אנשים, וצריך לעשות משהו למען האנשים האלה.

דוד טל: אנחנו צריכים וחייבים לעשות.

דוד טל: די אם אזכיר מה אמר ראש הממשלה אהוד אולמרט בישיבת הממשלה ב-15 באפריל: "תפקידנו לדאוג לכך שמי שעבר את מאורעות השואה יסיים את חייו בכבוד הראוי לו".

דוד טל: החוק של היום והחוק של מחר ממלאים תוכן את הדברים שלו.

דוד טל: שר התעשייה והמסחר אמר: "מזעזע אותי לשמוע שיש ניצולים שאינם יכולים להתקיים".

דוד טל: שר הבריאות אמר: "לצערנו, הבעיה הזאת קיימת ומתעוררת מחדש ערב יום השואה.

דוד טל: זה ביזיון שהבעיה הזאת צריכה להתעורר רק ערב יום השואה".

דוד טל: אנחנו אחרי ערב יום השואה, ואנחנו צריכים להוכיח זה לא מהשפה ולחוץ, אלא "ברוך אומר ועושה".

דוד טל: אמרנו?

דוד טל: התכוונו לזה, או שאנחנו לא רציניים?

דוד טל: אני לא אכביר מלים, אבל אני אומר גם מה אמר שר הרווחה והשירותים החברתיים, יצחק הרצוג.

דוד טל: הוא אמר כי יכנס אחר-הצהריים בלשכתו דיון חירום בנושא.

דוד טל: לדיון הוזמנו נציגי אגף התקציבים, משרד האוצר, החשב הכללי, לשכת שיקום נכים, הביטוח הלאומי, נציגי ועידת התביעות, נציגי ארגוני השואה.

דוד טל: לאחר מכן אמר גם ראש ממשלתנו, בדיון מיוחד בלשכתו בנושא: מצבם העגום של ניצולי השואה בישראל, ב-25 באפריל: "לא ייתכן שיהיה ניצול שואה אחד שירעב ללחם ויגור במקום שאינו ראוי למגורי אדם.

דוד טל: אנחנו מוכרחים למצוא דרך לפתור את הבעיה".

דוד טל: זאת הדרך, זאת אחת הדרכים, ומחר תהיה הדרך השנייה.

דוד טל: יושב-ראש האופוזיציה, ידידנו משכבר הימים, אדוני השר, חבר הכנסת בנימין נתניהו, אמר: "דווקא היום, כשקופת המדינה מלאה, ויש עודפים של 17 מיליארד, 15 מיליארד, די בהם כדי להיטיב עם האנשים האלה".

דוד טל: ניתן לסייע בקלות וביד רחבה לאותם קשישים ניצולי השואה שעדיין נמצאים אתנו.

דוד טל: אין מקום לחיסכון בעניין זה.

דוד טל: צו המצפון והלב מחייבים זאת.

דוד טל: אני קורא לממשלה לעשות מעשה ולהירתם למען כבוד ניצולי השואה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דוד טל: היה לי פה מכתב מניצול שואה מהונגריה שחשבתי לקרוא משפט או שניים ממנו.

דוד טל: אם זמני תם, אני אעשה את זה מחר, בדיון בהצעת החוק השנייה.

דוד טל: אני מקווה שאז יותר לי.

דוד טל: אני רוצה לברך את עמיתתי וחברתי מרינה סולודקין על הצעת החוק שהגישה יחד עם חבר הכנסת נודלמן.

דוד טל: זה ראוי ונכון.

דוד טל: כל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב כהן – בבקשה, אדוני.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהצעת החוק שעומדת היום לדיון היא הצעת חוק חיובית, הגיונית.

יעקב כהן: ברור שהתגמול שמקבלים ניצולי השואה לא יכול להיקרא הכנסה.

יעקב כהן: יש לכסף הזה ערך עליון, ולא שייך לקרוא לזה הכנסה ולחייב אותה במס.

יעקב כהן: הצעת החוק שמוצגת היום – ולא ברור אם היא תובא לאישור ומה עמדת הממשלה – היא רק אחת מאותם חוקים שחייבים לבוא לאישור.

יעקב כהן: יכול להיות שמחר יבוא אחד מהם.

יעקב כהן: הצעת החוק מדברת על כך שכיום מורידים מהגמול שמקבלים ניצולי השואה את ההכנסה של הביטוח הלאומי – מענק שאירים, מענק זקנים.

יעקב כהן: לא יכול להיות שלאלה שמקבלים את הכסף ישירות מגרמניה לא יורידו ולא יפרישו, ואילו לאלה שמקבלים דרך המדינה יורידו את זה.

יעקב כהן: אני לא חושב שהמדינה שותפה לכסף הזה.

יעקב כהן: זה לא כסף שהמדינה נותנת אותו כתגמול וכמתנה.

יעקב כהן: ביום השואה התעורר הנושא, ואני גם פניתי אל משרד ראש הממשלה ודיברתי על זה.

יעקב כהן: היתה התעוררות השנה.

יעקב כהן: ראש הממשלה הקים ועדה בין-משרדית של שרים, בהשתתפות שר הרווחה, שר המשפטים, שר הבריאות ושר האוצר, והבטיחו, בביטויים חריפים ביותר, שהשנה יזוזו דברים.

יעקב כהן: עבר שבוע מיום השואה, וכנראה הם שכחו.

יעקב כהן: אני חושב שאי-אפשר להוריד את הנושא מסדר-היום.

יעקב כהן: אנחנו צריכים לזכור שהכסף הזה הוא לא תגמול, הוא לא מתנה.

יעקב כהן: זה רק סמלי – זה כסף שהגיע לגיבורים שחירפו את נפשם, עברו את כל שבעת מדורי הגיהינום.

יעקב כהן: אם אחרי זה הם הצליחו להגיע ולשרוד, אנו צריכים לתת להם את הכסף.

יעקב כהן: זה כסף שהמדינה קיבלה.

יעקב כהן: בזמנו זה היה 850 מיליון דולר.

יעקב כהן: זה היה אז סכום עצום.

יעקב כהן: כל תקציב המדינה באותה שנה לא הגיע לזה.

יעקב כהן: בכסף הזה בנו את החברות, בנו את המדינה.

יעקב כהן: היום אנו אוכלים את הפירות האלה, המדינה הגיעה לעת רוויה, לרווחה, ואנו צריכים לתת להם ולא לקזז להם.

יעקב כהן: אנחנו צריכים לדעת שבבנקים במדינה יש היום כסף של ניצולי השואה.

יעקב כהן: יש כסף של אנשים שהלכו לעולמם, וסכומי עתק נשארו בבנקים.

יעקב כהן: זה כסף שלהם, וצריך לתת להם את זה.

יעקב כהן: צריך לזכור שבשנים האלה המצוקות של הגיבורים האלה, החרדות והמחלות עולות, ולא יכול להיות שהם יגיעו עד פת לחם.

יעקב כהן: הם צריכים סיעוד, הם צריכים כסף.

יעקב כהן: לא יכול להיות שהם יחיו חיי עוני.

יעקב כהן: הבה נזכור שיום-יום נעלמים הגיבורים האלה.

יעקב כהן: הבה ניתן להם לחיות בכבוד באחרית ימיהם ונקל את מצוקתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב אלקין, אחרון הדוברים, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, ברכות על חזרתך לתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת.

זאב אלקין: נדמה לי שזאת הישיבה הראשונה שאתה מנהל, אז ברכותי.

זאב אלקין: אני שמח לראות אותך כאן.

זאב אלקין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ברצוני לברך את עמיתתי לסיעה ולכנסת, חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואת עמיתי חבר הכנסת מיכאל נודלמן, על קידום הצעת החוק הזאת.

זאב אלקין: זאת דוגמה קלאסית לכך שחברי הכנסת עוזרים למדינת ישראל להימנע ממעשי עוולה.

זאב אלקין: עצם הרעיון לקחת מכסף שניצולי שואה מקבלים מקרנות בין-לאומיות ומממשלת גרמניה לצורכי מיסוי או לצורכי מיסוי עקיף ולקזז מתשלומים שהמדינה חייבת לאנשים, הוא פסול מלכתחילה.

זאב אלקין: טוב שאנו, חברי הכנסת, עושים את מלאכתנו ועוזרים למדינת ישראל שלא לעשות את הצעדים שאסור לה לעשות.

זאב אלקין: לכאורה, חובת המדינה היתה לא רק שלא לקחת מסים ולא לקזז את הכספים האלה, אלא גם לקבל על עצמה את הדאגה לניצולי השואה.

זאב אלקין: החוב של מדינת ישראל לניצולי השואה טרם שולם.

זאב אלקין: כבר הוזכר כאן שמונחות על שולחן הכנסת הצעות חוק רבות ומגוונות בנושא ניצולי השואה.

זאב אלקין: לצערי, לא תמיד הן מקבלות את התמיכה של הממשלה, וכל הצעת חוק כזאת עוברת בדרך כלל ייסורים לא פשוטים בדרכה לאישור, בעיקר בהתמודדות מול פקידי האוצר.

זאב אלקין: אני חושב שכדאי לממשלה לנסות לרסן את פקידי האוצר, כי הנזק שיכול להיגרם מהתמודדות נגד הצעות חוק בעניין הזה – גם הנזק הכלכלי – יכול לגבור על התועלת.

זאב אלקין: במוקדם או במאוחר נשמע קולות בקהילייה הבין-לאומית שאומרים: למה לשלם לניצולי השואה אם מדינת ישראל חוסמת, כמעט בגופה, את כל הרעיון של תשלום לניצולי השואה?

זאב אלקין: הוזכרה כאן הצעת החוק של חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה.

זאב אלקין: גם מהצעת החוק הזאת הוציאו ברגע האחרון את המרכיב העיקרי שלה.

זאב אלקין: יהיה עלינו לנסות להשלים אותה בכנסת הזאת.

זאב אלקין: מדובר בעזרה לניצולי השואה ברכישת תרופות.

זאב אלקין: יורי בזמנו ראה בכך את היהלום שבכתר, את המרכיב העיקרי בחוק, אבל פקידי האוצר הצליחו ברגע האחרון להוציא משם את המרכיב הזה.

דוד רותם: – – –

זאב אלקין: אני מקווה שאנחנו עוד נצליח להשלים את הליך החקיקה גם בנושא הזה.

זאב אלקין: ניסינו דרך הצעת החוק של יורי שטרן להכניס את ההגדרה של ניצולי השואה, ולראשונה להגדיר בחוק הישראלי מיהו ניצול השואה.

זאב אלקין: צוות גדול של מומחים, לרבות מומחים מ"יד ושם", עמל על כך חצי שנה, ושוב נחסמה דרכנו.

זאב אלקין: אני מקווה שבכנסת הזאת, בסופו של דבר, מדינת ישראל תגדיר – ותגדיר בהגדרה רחבה ככל האפשר – מיהו ניצול שואה.

זאב אלקין: אמרו כאן בצדק חבר הכנסת ריבלין ועמיתים אחרים, כי יפה שעה אחת קודם, כי יכול להיות שעד שנעשה את זה ועד שסוף-סוף נשכיל להגדיר מיהו ניצול שואה, ההגדרה הזאת תהיה רלוונטית אך ורק למוזיאונים ולספרי היסטוריה.

זאב אלקין: מוטב לעשות את זה שעה אחת קודם.

זאב אלקין: כאן, אדוני השר, אנחנו נשמח לראות בך שליח נאמן של הנושא הזה בממשלה ובוועדת שרים לענייני חקיקה, כי אחרי החוק הזה יבואו חוקים רבים אחרים.

זאב אלקין: תודה, ושוב ברכות לחברת הכנסת מרינה סולודקין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זאב אלקין.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, הסתיים הדיון, וההצבעה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום רביעי.

יולי יואל אדלשטיין: (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2007),

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף האחרון בסדר-היום הוא בקשתו של יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת משה כחלון, לתקן שתי טעויות שחלו בשני חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין, סגנית המזכיר, שלא נדרשת כאן הצבעה, וזו רק הודעה.

משה כחלון: חייב אישור.

משה כחלון: זה טיעון אישור.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אני מבקש להצביע על שני התיקונים בנפרד.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו גם אני שמתי לב שמדובר בהצעות חוק.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007) נפלה טעות טכנית.

משה כחלון: החוק המתקן האמור התקבל בכנסת ביום 3 בינואר 2007 ופורסם ברשומות בספר החוקים התשס"ז, עמוד 52.

משה כחלון: בעת הכנת הצעת חוק ההסדרים האמור לקריאה השנייה ולקריאה השלישית הוסף, בין היתר, לסעיף 4א לחוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982, סעיף קטן שלא נכלל בנוסח הצעת החוק.

משה כחלון: סעיף קטן זה סומן "(ד2)", ועקב כך שונה סימונם של הסעיפים הקטנים שהוספו אחריו.

משה כחלון: בשל טעות טכנית, כאמור, לא תוקנה ההפניה שבסעיף 4א(א4) לחוק התקשורת לסעיף קטן (ד4) שבו, בהתאם לשינוי הסימון.

משה כחלון: בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, קבעה ועדת הכלכלה של הכנסת ביום 7 במאי 2007, כי אכן מדובר בטעות טכנית.

משה כחלון: אבקש כי הכנסת תחליט לתקן טעות זו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה כחלון, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע על תיקון טעות בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז–2007.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

משה כחלון: תוסיף את קולי.

יולי יואל אדלשטיין: אוסיף את קולו של חבר הכנסת כחלון.

יולי יואל אדלשטיין: אחרים מתבקשים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההחלטה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר תיקון טעות בחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז–2007, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, בתוספת קולו של חבר הכנסת משה כחלון, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החלטת ועדת הכלכלה בנדון נתקבלה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, הנושא הבא, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בחוק משק החשמל (תיקון מס' 6), התשס"ז–2007, נפלה טעות טכנית בשל פליטת קולמוס.

משה כחלון: החוק המתקן האמור התקבל בכנסת ביום 19 במרס 2007, ופורסם ברשומות בספר החוקים התשס"ז, עמוד 153.

משה כחלון: בעת הכנת הצעת חוק משק החשמל האמור לקריאה השנייה ולקריאה השלישית הוספו, בסעיף 2 שבו, סעיפים קטנים שלא נכללו בנוסח המקורי של הצעת החוק.

משה כחלון: במהלך הכנת הנוסח הסופי נפלה, כאמור, טעות טכנית בסעיף 3(ב) להצעת החוק, שעניינו חובת התקנת תקנות ראשונות, ונותרה בו הפניה לסעיף 31א(ב) לחוק משק החשמל, התשנ"ו–1996, במקום לסעיף 31א(ג) שבו.

משה כחלון: כדי לאפשר התקנת תקנות ראשונות לפי הסעיף הקטן המתאים בתוך המועד שנקבע בסעיף 3(ב) האמור, מוצע לקבוע כי תחילתו של תיקון הטעות תהיה בתום 60 ימים מיום פרסומו של החוק המתקן, דהיינו ב-27 במאי 2007.

משה כחלון: בהתאם להוראות סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח–1948, קבעה ועדת הכלכלה של הכנסת ביום 7 במאי 2007 כי אכן מדובר בטעות טכנית.

משה כחלון: אבקש כי הכנסת תחליט לתקן את הטעות.

משה כחלון: אדוני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת משה כחלון, יושב-ראש ועדת הכלכלה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מתבקשים להצביע על תיקון טעות בחוק משק החשמל (תיקון מס' 6), התשס"ז–2007.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד החלטת ועדת הכלכלה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

רוני בר-און: אתה בא לכנסת בשעות כאלה.

רוני בר-און: כמה חברי מרכז אתה מפסיד?

משה כחלון: אתה מכיר את הגן-עדן הזה?

משה כחלון: הצבעה מס' 7 בעד ההחלטה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר תיקון טעות בחוק משק החשמל (תיקון מס' 6), התשס"ז–2007, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החלטת ועדת הכלכלה בנושא חוק משק החשמל התקבלה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"א באייר התשס"ז, 9 במאי 2007, בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.