ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושבע-עשרה של הכנסת השבע-עשרה, 2007-05-14 00:00

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, כ"ו באייר, 14 במאי 2007.

דליה איציק: זוהי ישיבה מיוחדת לציון יום ירושלים בסימן ארבעים שנה לאיחודה של העיר, בירתה של המדינה היהודית והדמוקרטית ובירתו של העם היהודי.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, השר לענייני ירושלים השר יעקב אדרי – זאת גם ההזדמנות לומר לך תודה על הפעילות הרבה שלך למען ירושלים – אדוני ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, חברי חברי הכנסת, יושבת-ראש השדולה למען ירושלים, חברת הכנסת קולט אביטל, וגם חבר הכנסת אלי גבאי, חברי הכנסת לשעבר, הרב הראשי לישראל יונה מצגר, הנשיא החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון, הגברת אורה הרצוג, יושבי-ראש הכנסת לשעבר, אני רואה כאן את דן תיכון ורעייתו לודמילה, מבקר המדינה מר מיכה לינדנשטראוס, שופטים, ראשי הסגל הדיפלומטי, ראשי העדות הדתיות, יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית זאב בילסקי, שאר מכובדי סגל א' של המדינה, ראש עיריית ירושלים אורי לופוליאנסקי, חברי מועצת העיר בעבר ובהווה, יקירי ירושלים, נציגי מוסדות התרבות, התיירות והאקדמיה בירושלים, חיילים, לוחמים מהחטיבות שלחמו לשחרור ירושלים, משפחות שכולות, חניכים מתנועת הנוער, מכובדי, כולם.

דליה איציק: עשרה קבין של יופי ירדו לעולם, תשעה נטלה ירושלים ואחד כל העולם כולו.

דליה איציק: אין לך יופי כיופיה של ירושלים.

דליה איציק: אבל גם עשרה חלקים של ייסורין בעולם, תשעה בירושלים ואחד בכל העולם.

דליה איציק: הדברים שהיו יפים לשעתם נכונים גם אלפי שנים לאחר שנאמרו.

דליה איציק: מלת הקסם היא ירושלים.

דליה איציק: ירושלים היתה סמל קיומו ההיסטורי של העם היהודי, גם בימים שנרמס העם, הושפל וכמעט היה על סף כיליון – הוא חלם על ירושלים.

דליה איציק: אנחנו מעולם לא ויתרנו על הגשמת ההבטחה "לשנה הבאה בירושלים".

דליה איציק: מעולם לא אמרנו נואש מהתקווה לשוב ולראות בנחמת ציון.

דליה איציק: בכל אשר הלכנו נשאנו את שמה של ירושלים.

דליה איציק: כל הנחלים הולכים אל הים והים איננו מלא.

דליה איציק: כל ישראל אינם מתכנסים אלא לירושלים ועולים אליה בשלושה רגלים.

דליה איציק: ירושלים היא המאגר העצום של נכסי הרוח של העם היהודי, בהם היא עוצבה והתקדשה.

דליה איציק: חוזים ונביאים נשאו בה את דבריהם, נבואות בשורה ונבואות חורבן נאמרו עליה.

דליה איציק: רבת רגישות היא העיר הזאת.

דליה איציק: אין תקופה שירושלים לא נמצאה בה בלב לבו של ויכוח או עימות דתי, טריטוריאלי, אידיאולוגי, תרבותי או אחר.

דליה איציק: אבני ירושלים ספגו לתוכן משקעים עצומים של כאב, של געגוע, של חרדה ותקווה.

דליה איציק: העיר הזאת ראתה רגעי שיא של שליטים עתירי עוצמה אשר עשו אותה יעד חיוני למימוש נתיב כיבושיהם.

דליה איציק: העיר הזאת ידעה רגעי מורא ופחד, היא ידעה רגעי תהילה וניצחון, היא חזתה במעמדים של התעלות, אבל גם במעמדים של תבוסה וכאב.

דליה איציק: ירושלים היא לא רק מיקרוקוסמוס של כל בעיות הארץ הזאת, היא מיקרוקוסמוס של כל בעיות העולם הזה.

דליה איציק: כמעט הכול מתחדד כאן, בעיר מלאת הקטבים, עמוסת מתיחות ושסעים.

דליה איציק: דומה שקצות העצבים הרגישים ביותר חשופים כאן.

דליה איציק: ירושלים נבנתה מאז ומתמיד מתוך מאבק.

דליה איציק: אדמתה ספוגה בדם ודמעות, אבניה מדובבות גלגולם של עמים ומנהיגים רבים.

דליה איציק: בעבר וגם בימינו אנו התקיימה ירושלים כשקדושתה טובלת במצוקות החולין שלה, זה היה מאז ומעולם אחד ממאפייניה הבולטים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ביום החג הזה אנחנו חייבים להביט לאחור ולבחון בהגינות וביושר, בעיקר את עצמנו, האם אנחנו באמת מקדישים לעיר הזאת את כל מה שראוי כי נקדיש לה.

דליה איציק: נעלה את ירושלים על ראש שמחתנו.

דליה איציק: אנחנו מעלים אותה גם לראש סדר העדיפויות שלנו?

דליה איציק: ירושלים היא תמיד על ראש שפתותינו, לא תמיד על ראש תקציבינו.

דליה איציק: השבוע טקסים רבים צפויים לנו.

דליה איציק: במהלכם בוודאי יישמעו דברי מליצה בשבחה של ירושלים, גם אני מן הסתם אנהג כך, הרי אין כירושלים כלי קיבול לשירי משוררים, להתעלות ולתפילה, אבל דווקא כאן, בכנסת, אנחנו, נבחרי הציבור, לא רשאים להסתפק בהתבשמות מאותו אוויר הרים צלול כיין.

דליה איציק: 40 השנים שחלפו מאז מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים הן פרק זמן קצר בשלושת אלפי שנותיה.

דליה איציק: 40 שנה הן כהרף עין בהיסטוריה המפוארת של העיר הזאת.

דליה איציק: אבל בכל זאת כל כך הרבה התרחש כאן בפרק הזמן הזה.

דליה איציק: מול הדברים, אני רוצה לומר שאני גאה כי בירושלים המאוחדת תחת ריבונות ישראלית מתאפשר חופש פולחן למאמינים מכל הדתות, ורק תחת שלטון ישראל מתקיים הנאמר:

דליה איציק: כי ביתי בית תפילה ייקרא לכל העמים.

דליה איציק: ואולם, רוב אומות העולם טרם השלימו עם איחוד ירושלים תחת שלטון ישראל, כפי שהן סירבו להכיר בכך בשעה שדוד בן-גוריון הכריז ב-1949 על ירושלים כבירת מדינת ישראל.

דליה איציק: סיפור יפה: בהחלטה שקיבלה עצרת האו"ם גונתה ישראל פה-אחד על צעדה זה.

דליה איציק: ראש הממשלה דוד בן-גוריון התקשר לשגרירנו באו"ם אז, אבא אבן, ושאל אותו: תגיד, מי הצביע בעדנו?

דליה איציק: רק מדינה אחת, אמר לו אבא אבן, אנחנו.

דליה איציק: זה הקול הקובע, חרץ בן-גוריון.

דליה איציק: זה לאלה שהלעיזו אתמול והיום.

דליה איציק: בבואנו לסכם 40 שנה של ירושלים מאוחדת צריך לשאול גם שאלות קשות: האם הצלחנו לחזק ולחבר טוב יותר את הפסיפס האנושי המורכב והמגוון של העיר הזאת?

דליה איציק: האם השקענו די בתושביה הערבים, בתשתיות המוניציפליות שלה?

דליה איציק: האם ידענו לתרגם את הריבונות שלנו כאן

דליה איציק: למציאות שהולמת את מעמדה של ירושלים לרווחת כל תושביה?

דליה איציק: האם יצקנו משמעות ויצרנו מציאות של ירושלים מאוחדת באמת?

דליה איציק: איך יכול להיות שירושלים היא העיר שבה שיעור בתי-האב החיים מתחת לקו העוני הוא הגבוה בישראל?

דליה איציק: ואיך נטלה ירושלים את כתר העיר הענייה ביותר בארץ?

דליה איציק: נכון, העיר הזאת שינתה וממשיכה לשנות את פניה.

דליה איציק: נכון שירושלים היא גדולה ומרשימה.

דליה איציק: ונכון, ירושלים היא בירתה הגאה של מדינת ישראל.

דליה איציק: יש לנו סיבה להיות מרוצים יחסית מהתהליכים של הפיתוח והצמיחה, ויש לנו אפילו סיבה להתבונן בסיפוק על מוקדים ייחודיים של גאווה לאומית בירושלים.

דליה איציק: אולם מדוע זה רבים מבנותיה ובניה – לצערי, רבים מדי – נוטשים אותה ובוחרים לחיות במקומות אחרים?

דליה איציק: חברי הכנסת, ריבונות היא גם אחריות.

דליה איציק: בירושלים לא רק מה שעושים חשוב; בירושלים גם מה שמונעים חשוב.

דליה איציק: קשה להתעלם – ואסור לאיש מאתנו לעצום עיניים אל מול הכרסום המתמשך במעמדה של העיר ומהתערערות החוסן הכלכלי והחברתי שלה.

דליה איציק: ההתערערות הזאת מתמשכת ומקשה את ביסוסה וחיזוקה של בירת ישראל.

דליה איציק: אנחנו צריכים להשקיע בירושלים ולהפוך אותה לאבן שואבת של עשייה, יצירה, פיתוח והשקעה.

דליה איציק: יש בה פוטנציאל איכותי מדהים.

דליה איציק: איש בא אחרי פרנסתו, ואחר כך בא ביתו, ולכן צריך לייצר מקומות עבודה.

דליה איציק: העיר המורכבת והמרתקת הזאת ידעה מעט ימים של שקט.

דליה איציק: גם כשהיא דומעת, היא חיה ונושמת.

דליה איציק: חיזוק מעמדה של ירושלים חייב לבוא לידי ביטוי בחינוך, בקשר שיש ליצור בינה ובין כל ילדה וילד.

דליה איציק: לצערי, אני פוגשת תלמידים מרחבי הארץ שלא ביקרו בירושלים מעולם.

דליה איציק: כואבת עוד יותר העובדה שיש גם חיילות וחיילים שמעולם לא ביקרו בירושלים.

דליה איציק: אין להשלים עם התופעה הזאת.

דליה איציק: הקשר של כל אחד ואחת מאתנו הוא תנאי למחויבות האישית והלאומית – אם אנחנו מתייחסים אליה כאל בירת ישראל.

דליה איציק: ביום החג הזה, כמו בכל שאר ימות השנה, נשוב ונתחייב – למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט.

דליה איציק: יום ירושלים שמח.

דליה איציק: חג שמח לכם, אוהביה של ירושלים, וחג שמח לך, העיר ירושלים.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, רשימת הדוברים מייצגת את כל העמדות בעניין ירושלים בבית הזה?

דליה איציק: אני מקווה שבכל העמדות בבית הזה, אדוני, ירושלים היא בירת ישראל.

דליה איציק: ואם יש איזו נקודת מחלוקת היא ודאי לא תיפתר בבית הזה.

חיים אורון: אבל היה ראוי שהיא תישמע בקול רם גם בבית הזה.

זהבה גלאון: אנחנו חושבים שירושלים מפוררת – – –

דליה איציק: אני מציעה, אדוני, היות שאתה קצת מכיר – אתה חבר כנסת ותיק ומכובד, ויודע את התורה, אני מניחה שהיה לך מקום לומר את הדברים.

דליה איציק: דלתי תמיד פתוחה לפניך, ודאי היית מוצא את הדרך.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך.

חיים אורון: לא במקרה בחרתי לומר את זה פה עכשיו.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי יושבת-ראש הכנסת דליה איציק, כבוד השר לענייני ירושלים יעקב אדרי, עמיתי השרים וחברי הכנסת, כבוד ראש העיר ירושלים מר אורי לופוליאנסקי, חברי הסגל הדיפלומטי וראשי העדות הדתיות המכבדים אותנו בנוכחותם במעמד זה, לוחמי ירושלים לדורותיהם, מכובדי כולם, "בירושלים תמיד תקווה לטוב", כתב יהודה עמיחי, מהירושלמים שבמשוררינו.

אהוד אולמרט: ואכן, לאורך כל הדורות מילאה ירושלים לבבות אין ספור בתקווה לטוב.

אהוד אולמרט: תקווה לשלום בעיר שלם, תקווה להתחברות בעיר שחוברה לה יחדיו.

אהוד אולמרט: אנו מציינים היום בחגיגיות 40 שנה לאיחוד שני חלקיה של העיר, אך 40 השנים האלה נראות כרגע חולף בהיסטוריה העשירה של העיר המפוארת הזאת.

אהוד אולמרט: רבים כל כך ערגו אליה, רבות כל כך כמהו אליה, וכל כך הרבה אנשים מסרו את נפשם למענה.

אהוד אולמרט: ואנו, שהתברכנו בבירה שכזאת, צריכים לשאול את עצמנו בכל שנה מחדש מה אנו עושים בשביל העיר הזאת כדי שנהיה ראויים לה.

אהוד אולמרט: דווקא כעת, מתוך פיכחון שמגיע אחרי 40 שנות איחוד, אנו רוצים לראות עיר שבמקום ליצור סכסוכים – היא פותרת אותם; עיר שאינה עוד מוקד לשפיכות דמים, כי אם להסכמה ולהבנה; עיר שבאמת מאחדת בין אבניה את לבותיהם של כל תושביה.

אהוד אולמרט: כתרים רבים כל כך נקשרו לעיר הזהב והכסף הזאת, לעיר עם ריח האורנים, שבבואנו שוב לשיר לה אנו באמת נדמים לאחרוני המשוררים.

אהוד אולמרט: אך פה, בבית הזה, אנו יכולים לעשות את מה שהמשוררים לא עשו.

אהוד אולמרט: לנו יש המנדט לעשות פעולות שיהפכו את ירושלים לעיר שאנו רואים בדמיוננו.

אהוד אולמרט: אך לא רק מנדט יש לנו, כי אם גם חובה – לחזק את העיר, לעודד את תושביה להישאר בה ולמשוך אליה עוד ועוד תושבים.

אהוד אולמרט: חמש החלטות חשובות התקבלו אתמול בישיבת הממשלה, והן יקדמו את ירושלים אל עתיד טוב יותר: הראשונה היא ביטול מס מעסיקים לארגונים ללא מטרות רווח, שייתן בפועל למוסדות תרבות, חינוך ובריאות תקציב נוסף של כ-320 מיליון שקל בשנה; החלטה נוספת שאושרה אתמול היא העברת היחידות הארציות של הממשלה לירושלים, צעד נוסף בדרך לחיזוק העיר ולשימור מעמדה כעיר הבירה שממנה כל היחידות הממשלתיות פועלות; אישרנו אתמול את בינוי שלב א' של כל בתי-המשפט בירושלים במתחם ארלוזורוב, ובכך יעברו 11 ערכאות משפטיות למרכז העיר ויהפכו אותו למשגשג עוד יותר; קיבלנו את תוכנית עידוד הצמיחה הכלכלית בעיר לשנים 2008–2012, כך שהתקציב למטרה זו בלבד יהיה 40 מיליון שקל מדי שנה; וכדי שלא נותיר את העיר עם הרבה חומר אך ללא רוח, החליטה אתמול הממשלה להקים בית-ספר מרכזי ללימודי ירושלים ב"יד בן-צבי".

אהוד אולמרט: בית-הספר הזה יהיה גוף מוביל בכל הקשור ללימודי ירושלים ויוקצו לו משאבים לעידוד מחקרים על ירושלים.

אהוד אולמרט: נוסף על כך, אל לנו לשכוח את ההשקעה התמידית של הממשלה בפרויקטים כמו הרכבת הקלה, עידוד המעבר של סטודנטים למרכז העיר, שדרוג מערך התיירות בעיר העתיקה ותמרוץ תעשיית הביו-טכנולוגיה בירושלים.

אהוד אולמרט: "בירושלים הכול סמלים", המשיך יהודה עמיחי לתאר את עירו אהובתו, "אפילו שני אוהבים בה יהיו סמל, כמו האריה, כמו כיפת הזהב, כמו השערים.

אהוד אולמרט: " ואכן נדמה לעתים כי ירושלים נותרה כסמל, בעוד החיים מתקיימים במקומות אחרים.

אהוד אולמרט: אך לא כך הדבר, וחובתנו היא להזרים אנרגיה חדשה בנימיה של העיר, לעורר שוב את מרקם החיים המיוחד כל כך, ולדאוג שלא רק סמל לעבר תהיה העיר הזו, כי אם עיר בירה שוקקת חיים, מטרופולין סואן שלא שוכח לרגע את עברו.

אהוד אולמרט: רבות יש עוד לעשות בה, הגדולה בערי המדינה, שלמעלה מ-750,000 תושבים חיים בה יחדיו.

אהוד אולמרט: לא גמרנו לצמצם את הפערים, לא סיימנו למגר את העוני, אנו עוד צריכים להבטיח רמת חיים טובה למתגוררים בשני צדי העיר.

אהוד אולמרט: נכון, הרבה עוד יש לעשות, אך אנו צריכים להביט אל 3,000 השנים שחלפו על העיר ולדעת שיש עוד זמן להספיק הכול, וכי ב-40 שנה לא מספיקים לתקן מקום כמו ירושלים.

אהוד אולמרט: "למה ירושלים תמיד שתיים – של מעלה ושל מטה?

אהוד אולמרט: " ממשיך ושואל יהודה עמיחי, ואומר: "ואני רוצה לחיות בירושלים של אמצע, בלי לחבוט את ראשי למעלה ובלי לפצוע את רגלי למטה.

אהוד אולמרט: " לא רק המשורר, גם אנחנו רוצים ירושלים אחת.

אהוד אולמרט: ירושלים של תושביה – היהודים והמוסלמים, הנוצרים והארמנים, וכל הרבים הנוספים שחיים בה.

אהוד אולמרט: ירושלים שלא מבחינה בין הצבעים, בין הדתות, בין המעמדות.

אהוד אולמרט: ירושלים שמחבקת את תושביה בחיבוק חם של כל הדורות ומבטיחה להם הגנה בין אבניה העתיקות ושואבת מהם עידוד למשך שנים רבות.

אהוד אולמרט: אל ירושלים כזו אנו נושאים עינינו, ירושלים כזו נגשים במו-ידינו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אורחים מכובדים, נשיא המדינה לשעבר יצחק נבון, הגברת הרצוג, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון ורעייתו, הרבנים, נציגי הדתות והעדות, וכמובן ראש העיר מכובדנו אורי לופוליאנסקי.

בנימין נתניהו: כשדוד המלך קבע את ירושלים כבירת ישראל, לפני 3,000 שנה, נדמה לי שכל העמים, בוודאי רובם, שאינם מיוצגים פה היום, לא היו קיימים.

בנימין נתניהו: כשדוד המלך קבע לפני 3,000 שנה את ירושלים כבירת ישראל, אף אחת מהמדינות שאינן מיוצגות כאן היום עדיין לא התהוותה.

בנימין נתניהו: הקשר שלנו עם ירושלים הוא קשר בן אלפי שנים.

בנימין נתניהו: הוא כתוב בספר הספרים, הוא נקווה בים של דמעות ותקוות במשך שנות גלותנו הארוכה.

בנימין נתניהו: בירושלים צעדו מלכים, בירושלים ניבאו נביאים, בירושלים נצרפו הזהות והמהות של העם היהודי.

בנימין נתניהו: והקשר הזה הוא כל כך חזק, שאף שנחרבה ירושלים והגלו אותנו ממנה ומן הארץ הזאת, חזרנו אליה.

בנימין נתניהו: וכשהחריבו אותה בפעם השנייה וזרעו אותה במלח ושינו את שמה, לא עזבנוה.

בנימין נתניהו: לא עזבנוה קודם כול כיהודים, שאחזו בירושלים בציפורניים במשך הדורות והיו כבר לרוב באמצע המאה ה-19, חרף העזובה בארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: כי הרי אף אחד לא בנה את הארץ הזאת, אף אחד לא שייך אותה אליו, אף אחד לא ראה אותה כבבת-עינו, בוודאי גם לא את ירושלים.

בנימין נתניהו: אנחנו לא עזבנוה גם בתפוצותינו, ויהודים אמרו בראש תפילותיהם: "לשנה הבאה בירושלים, לשנה הבאה בירושלים".

בנימין נתניהו: אין קשר כזה בין שום עם לעיר, לעירו, ואין גם קשר כזה בין שום דת לעיר כלשהי.

בנימין נתניהו: יש זיקות.

בנימין נתניהו: אומנם לא אומרים "לשנה הבאה בוותיקן", אבל יש זיקות, ויש גם זיקות של הדתות לירושלים.

בנימין נתניהו: אנחנו מכבדים את הזיקות האלה, אבל במבחן ההיסטורי של אלפי שנות קיומה של ירושלים, מאז חרבה עצמאות ישראל ועד השבתה של עצמאות ישראל, כשעלתה הנצרות, ואחר כך האסלאם, כמה מאות שנים לאחר מכן, הם התחרו ביניהם מאז מי יבלום את מי, מי ימנע ממי את חופש הדת והפולחן.

בנימין נתניהו: רק כשחזרנו אנו למשול בעיר, פתחנו את הדלתות לכולם.

בנימין נתניהו: אבל החזרה הזאת היתה כרוכה תמיד במאבק, זאת האמת.

בנימין נתניהו: מישהו סיפר לי שקרא לאחרונה ביומניו של דוד בן-גוריון, שבן-גוריון מספר שכילד בפלונסק הוא ראה את אמא שלו מדליקה נרות ליד תמונה של הכותל, והיא בוכה חרישית על ירושלים.

בנימין נתניהו: זה אולי מסביר את מה שקרה במלחמת השחרור, כי הקרב על שחרור ירושלים היה קשה מאוד.

בנימין נתניהו: כמעט 2,000 לוחמים, כשליש מהנופלים במלחמת השחרור, נפלו פה, והקרבות היו קשים מאוד.

בנימין נתניהו: גם בירושלים וגם בסביבתה וגם בגוש-עציון וגם בשער-הגיא, בבאב-אל-וואד.

בנימין נתניהו: והיו נופלים 30-20 איש ביום, והמפקדים מספרים שהם באו לבן-גוריון ואמרו לו: אי-אפשר.

בנימין נתניהו: והוא סיפר להם – הוא אולי לא סיפר להם, הוא דפק על השולחן ואמר: זו ירושלים, זו ירושלים, אין מדינה בלי ירושלים.

בנימין נתניהו: הוא ביטא כאן את האמת הזאת שנצרבה אצל כל אחד מאתנו – כך אני מקווה – בוודאי בקולקטיב היהודי שלנו.

בנימין נתניהו: אין מדינה בלי ירושלים.

בנימין נתניהו: אז תמיד היה מאבק.

בנימין נתניהו: אולי המאבק הנוסף היה מאבק של אלו שחיו בתוך החומות, לצאת ולבנות את משכנות-שאננים.

בנימין נתניהו: אבל אחר כך היה מאבק על כל שכונה.

בנימין נתניהו: לכל שכונה התנגדו.

בנימין נתניהו: בגילה וברמות, על כל שכונה היה מאבק.

בנימין נתניהו: ואלה שאינם נמצאים פה, הקהילה הבין-לאומית – היא התנגדה לכל דבר.

בנימין נתניהו: היה לי חלק צנוע, גברתי, שאני גאה בו, כראש ממשלה, להוסיף עוד שכונה, הר-חומה.

בנימין נתניהו: איזו התנגדות היתה; גם, לצערי, של כמה חברים בבית הזה.

בנימין נתניהו: אבל כך נבנתה ירושלים, וכך היא תיבנה גם בהמשך, מתוך אותה קריאה פנימית.

בנימין נתניהו: כך ייבנו אוניברסיטאות נוספות ומוזיאונים וישיבות ובתי תרבות, אם נזכור את צו הדורות ואת מה שאמר ראש הממשלה הראשון: אין מדינה בלי ירושלים.

בנימין נתניהו: ואני מוסיף: אם לא ניאבק על ירושלים, לא ניאבק על שום מקום.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: השר המופקד על ענייני ירושלים, השר יעקב אדרי.

דליה איציק: אחריו – יושבת-ראש השדולה, חברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: חברי הכנסת, נסיים לפני 17:00.

דליה איציק: בשעה 18:00 בדיוק נתכנס באולם שאגאל.

דליה איציק: אני מצטערת להטריח אתכם בדברים פעוטים, אבל נקפיד להתחיל בדיוק בשעה 18:00, מפני שיש שידור ישיר באמצעי התקשורת.

דליה איציק: אנא מכם, הקפידו על הזמנים.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, שגרירי המדינות, מכובדי ראש עיריית ירושלים, חברי מועצת העיר ירושלים, שופטי בית-המשפט, קציני צה"ל וחייליו, מבקר המדינה, הגברת הרצוג, רעיית הנשיא לשעבר, יושב-ראש הכנסת לשעבר דן תיכון ורעייתו, חברי חברי הכנסת, השלום והברכה לכולם.

יעקב אדרי: חברי חברי הכנסת, ראשית, רצוני להודות לך, גברתי, יושבת-ראש הכנסת, על קיומו של יום מיוחד זה בכנסת ישראל לכבודה של ירושלים.

יעקב אדרי: 40 שנה חלפו מאז הסתערו הצנחנים ולוחמי חטיבת ירושלים על העיר העתיקה ונגעו באבני הכותל – ביום כ"ח באייר תשכ"ז.

יעקב אדרי: 40 שנה חלפו מאז נשמעה תקיעת השופר למרגלות הר-הבית מפי הרב שלמה גורן, זכר צדיק לברכה – תקיעה שהרעידה לבבות והזכירה לכולם את דברי הנביא ישעיהו: והיה ביום ההוא ייתקע בשופר גדול, ובאו האובדים בארץ אשור והנידחים בארץ מצרים והשתחוו לה' בהר הקודש בירושלים.

יעקב אדרי: 40 שנה חלפו מאז אוחדה העיר בת 3,000 השנים.

יעקב אדרי: ירושלים, בירתנו הנצחית, היתה מאז ומתמיד משאת נפשם של בני עמנו.

יעקב אדרי: רבים נכספו אליה והוקסמו מיופיה ומהדרה.

יעקב אדרי: עולי רגל, מצביאים, משוררים וסופרים נשבו בקסמה, וכל אחד בדרכו הטביע בה את חותמו.

יעקב אדרי: כתף אל כתף צמודים להם שרידים מימי בית ראשון ושני, המתמזגים עם כנסיות ביזנטיות, עם מצודות צלבניות ועם מבנים ממלוכיים, בתי-כנסת לצד מסגדים.

יעקב אדרי: שירים רבים מהללים את העיר ומבטאים את יופיה ואת ייחודה; רבים הם הסיפורים המספרים את קורותיה.

יעקב אדרי: כזאת היא העיר ירושלים – עיר הממזגת בתוכה דתי וחילוני, חומר ורוח, ישן וחדש, עבר והווה.

יעקב אדרי: לא אחת עמדה ירושלים במוקד סכסוכים אזוריים ובין-לאומיים.

יעקב אדרי: חילות רבים ראתה העיר, ודם רב נשפך בה – גם דמם של החיילים משחרריה ומאחדיה ב-1967.

יעקב אדרי: נוקיר את זכר הנופלים, אשר ניצחו במלחמה כולה, ואת כל הלוחמים במלחמת ששת הימים ובשאר מלחמות ישראל.

יעקב אדרי: ציון הלוא תשאלי לשלום אסירייך – ביום זה עלינו לזכור ולהזכיר גם את שבויינו באשר הם ולהתפלל לשחרורם במהרה.

יעקב אדרי: אני תקווה שלא ירחק היום והעיר ירושלים תהיה מוקד לפתרון סכסוכים וסמל לסובלנות בין העמים והדתות.

יעקב אדרי: בשנים האחרונות אנו עדים לשינויים הרבים הפוקדים את העיר.

יעקב אדרי: לאחר שהסירה מעליה את שכבות ההרס, החורבן וההזנחה שהיו מנת חלקה טרם שחרורה, היא נתונה בעיצומה של תנופת פיתוח שכמותה לא ידעה מעולם.

יעקב אדרי: מפעלים רבים לצד גנים ירוקים, מוסדות תרבות ומוקדי תיירות, כבישים המובילים אליה וצירי תנועה, שכונות חדשות, דוגמת רמות-אשכול, הגבעה-הצרפתית ועוד, כל זה בלי לפגום ביופיה ובייחודה של העיר.

יעקב אדרי: אולם המלאכה עדיין רבה, וטרם הושלמה.

יעקב אדרי: צריך לומר בכנות ובגילוי לב, שלא עשינו די לאיחודה המלא של עיר בירתנו.

יעקב אדרי: הממשלה קיבלה אתמול כמה וכמה החלטות חשובות ותוכניות לעידוד העיר.

יעקב אדרי: עם זה, יש צורך בתוכנית שלמה, מקיפה וארוכת טווח, שתביא את ירושלים לתנופת פיתוח ושגשוג.

יעקב אדרי: עלינו לפעול לצמצום הפערים בירושלים ולמצוא דרכים לגשר בין דתיים לחילונים, בין מזרח למערב; יש לפעול לשמירת הרובע היהודי בירושלים, עם הגנה על זכויות המיעוטים שבה; יש להמשיך לפעול למתן תמריצים לסטודנטים ולזוגות צעירים; יש להמשיך לעודד משקיעים להשקיע בה ולפתח אותה.

יעקב אדרי: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, הנכם בניה של העיר ירושלים, הֶיו גם בוניה, פעלו לקיום דברי הנביא ישעיהו: למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט עד יצא כנוגה צדקה וישועתה כלפיד יבער.

יעקב אדרי: הבה נפעל כולנו יחד למען בירתנו הנצחית, העיר שידעה מלחמות רבות ואשר עתידה ברבות הימים להגשים את דברי נביאינו ולהיות עיר האמת, הצדק והשלום: שאלו שלום ירושלים ישליו אוהביך.

יעקב אדרי: יהי שלום בחילך שלווה בארמנותיך.

יעקב אדרי: למען אחי ורעי אדברה נא שלום בך.

יעקב אדרי: לו יהי.

דליה איציק: תודה, אדוני השר.

דליה איציק: תחתום את הנושא היום חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, כבוד השרים, כבוד ראש העיר ירושלים, חברי חברי הכנסת, עברו 40 שנה מאז אותו יום שנחרת בזיכרוננו הקולקטיבי – היום שבו הגיעו הצנחנים לכותל – ואי-אפשר לציין את היום הזה, את יום איחוד ירושלים, בלי לחוש צמרמורת, בלי להיזכר ברגע שבו כולנו פרצנו בבכי.

קולט אביטל: היום יש סיבות רבות לחגוג את אותו יום היסטורי, יום שהתפללו לו דורות כה רבים של יהודים.

קולט אביטל: כיושבת-ראש השדולה הפרלמנטרית למען ירושלים בכנסת, אני גאה לעלות לדוכן – בשמי, בשמו של היושב-ראש העמית חבר הכנסת מתן וילנאי ובשם שאר חברי השדולה; כישראלית שעלתה לארץ בילדותה וכירושלמית מבחירה, אני גאה על הזכות שניתנה לי לגור בעיר הזאת, ואני שמחה על כל מוסד כלכלי ותרבותי שנפתח בה, על כל כביש שנסלל בה, על כל גשר שנבנה בה.

קולט אביטל: ירושלים חייבת להיות בירתה הפוליטית, התרבותית והרוחנית של מדינת ישראל.

קולט אביטל: זאת נקודת המוצא שלי.

קולט אביטל: ובכל זאת, חרף כל מאמצינו, ירושלים של היום אינה עיר שחוברה לה יחדיו.

קולט אביטל: האמת המרה היא שירושלים היא היום העיר הענייה ביותר בישראל – גם את ציינת זאת, גברתי היושבת-ראש – ואם מצב זה הוא בלתי סביר לגבי כל עיר בישראל, הרי הוא בלתי נסבל לגבי העיר הבירה, שצריכה לתפקד כמרכז וכמוקד לכל דבר ועניין.

קולט אביטל: לכן, כמי שמובילה את השדולה, ובשם חבריה, אני מבקשת, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, להציג את סדר העדיפויות שהיינו מבקשים מהממשלה לאמץ כיעדים לאומיים לצורך חיזוק ירושלים.

קולט אביטל: ראשית, פיתוח וחיזוק הכלכלה באימוץ וביישום תוכנית-אב רב-שנתית.

קולט אביטל: היותה של ירושלים במשך שנים רבות כל כך עירם של פקידי ממשלה, של סטודנטים ושל אנשים קשי-יום, מנציח את העוני ואת ההגירה השלילית – ורק הבוקר שמענו סטטיסטיקות של מכון ירושלים, ש-17,000 מתושבי העיר נטשו אותה השנה.

קולט אביטל: לא די בהעברת משרדי ממשלה, שרים ופקידים לירושלים.

קולט אביטל: הדבר אינו מבטיח פיתוח כלכלי של העיר.

קולט אביטל: לירושלים דרושה תשתית כלכלית יצרנית, שפירושה בין השאר יצירת מקומות עבודה והצעת תמריצים ליזמים ולמפעלים שונים כדי לשכנעם להעתיק את מקום פעילותם לירושלים.

קולט אביטל: כך נוכל לעצור את סחף ההגירה השלילית וליצור זרימה אנושית חדשה לעיר, אשר תביא לפריחה ולשגשוג במסחר ובבנייה.

קולט אביטל: שנית, הפיכת ירושלים לבירה רוחנית ותרבותית.

קולט אביטל: לירושלים מעמד בין-לאומי מיוחד, בהיותה אבן שואבת לשלוש הדתות המונותיאיסטיות, ובמקביל היא מוקד משיכה תרבותי ורוחני בעבור אזרחי מדינת ישראל ויהדות התפוצות.

קולט אביטל: למרות מעמדה המיוחד אין בירושלים די השקעה במוסדות תרבות.

קולט אביטל: רבים ממוסדות התרבות בעיר נתונים בקשיים כלכליים, וחלקם עומדים על סף סגירה.

קולט אביטל: אין הקצאה מספקת – לא מצד המדינה ולא מצד העירייה – לתמיכה באמנות ובתרבות בעיר, וגם החוק הקובע כי תוקם רשות לפיתוח תרבות, תיירות וקשרי חוץ של ירושלים, שהתקבל כאן בכנסת השש-עשרה אינו מיושם.

קולט אביטל: אם כך, כיצד תשמש ירושלים מרכז שמושך אנשים?

קולט אביטל: שלישית, אוכלוסיית ירושלים היא פסיפס אנושי מורכב של עמים, עדות ודתות, לעתים בעלי אינטרסים שונים וסותרים.

קולט אביטל: שמירה על המסגרת המשותפת – על איחוד העיר, מחייבת השקעה אנושית וחומרית כאחת.

קולט אביטל: עלינו לזכור כי בעוד אנו מתמקדים בתנופת פיתוח בחלקה המערבי של העיר, אל לנו להזניח את חלקה המזרחי.

קולט אביטל: חייבים אנו לזכור כי מצב שבו חלק ניכר מאוכלוסיית העיר נותר עני, מחוסר עבודה ומופלה מבחינת השירותים שלהם הוא זכאי, הוא מצב לא בריא, שעלול לסכן את שלום ירושלים.

קולט אביטל: אני מצטרפת לקריאתו של הנשיא החמישי, יצחק נבון, להשקיע בעיר המזרחית בעיקר בתשתיות ובחינוך.

קולט אביטל: כל ממשלות ישראל, כל ראשי העיר שאפו לכך שירושלים תהיה סמל לסובלנות, כבוד הדדי ויחסי שכנות טובים בין תושביה, ובכך תהווה מודל אזורי בין-לאומי לחיי שיתוף פעולה.

קולט אביטל: שמחתי לשמוע את דברי ראש הממשלה אתמול על כך שירושלים מהווה סמל אוניברסלי ולפיכך דורשת מצדנו רגישות רבה, ואני מקווה שכך ימשיך להיות.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, מצב ירושלים ברור וידוע.

קולט אביטל: הגיע הזמן לחדול מדיבורים ולעבור למעשים.

קולט אביטל: בירושלים גלום פוטנציאל אדיר, וזו חובתנו – לממש אותו לטובת כולנו.

קולט אביטל: זו העיר שאליה שאפנו לחזור במשך דורות, ועתה, משאנו נמצאים כאן, עלינו לעשות כל שביכולתנו כדי לפארה ולבנותה כעיר משגשגת, כבירת תרבות רוחנית, כבירת הצדק והשלום.

קולט אביטל: אני מודה לך מאוד.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

דליה איציק: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ז באייר, בשעה 16:00.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, להזכירכם, ב-17:45, למעלה.

דליה איציק: אורחים נכבדים, הנכם מוזמנים לאולם שאגאל.