ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ועשרים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-04-02 00:00

אמנון כהן: שלום.

אמנון כהן: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

אמנון כהן: היום יום רביעי, כ"ו באדר ב' התשס"ח, 2 באפריל 2008.

אמנון כהן: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לדיון מוקדם: הצעת חוק חילופי מקרקעין בין מדינת ישראל וקק"ל, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, זאב אלקין, משה כחלון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת דיווח לרשות הרישוי על מי שקיבל פטור מגיוס מטעמים רפואיים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק שיפוט מהיר בעבירה של תקיפת זקן (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק זיו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – זכות ערעור), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הארכת תקופת ההתיישנות בעבירות חמורות), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – נבצרות חבר הכנסת), מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה על תקיפת זקנים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת משה שרוני; הצעת חוק-יסוד: בחירות אזוריות וארציות (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, מנחם בן-ששון, גדעון סער ואיתן כבל; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – איסור פרסום שם חשוד שהוא איש ציבור בשנת בחירות), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת  ורוברט אילטוב; הצעת חוק חובת הדיווח של מוסדות פיננסיים על כספים ללא דורש, התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – הגבלות על אימוץ), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה בראיון עבודה או בשליחה להכשרה מקצועית), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת גדעון סער, מרינה סולודקין, שלי יחימוביץ, רן כהן וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תגבור אבטחה במוסדות חינוך, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק זיו וחיים אמסלם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – אחריות המבטח לבדיקת מסמכים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק זיו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת ניידות), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – סמכויות פיקוח), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – כשירות להיבחר לתפקיד הרב הראשי או לחבר מועצה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק פיצוי נפגעי אסון טבע (פיצוי בשל נזקים לתשתיות לחקלאות) (תיקון – פיצוי בשל נזקים לתוצרת חקלאית), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אבישי ברוורמן, אבשלום וילן, יצחק וקנין ושי חרמש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – ועדה מקומית לתכנון ובנייה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – ביטול הבחירות למועצת הרבנות הראשית), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – איסור גביית דמי כניסה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, רוברט אילטוב ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – שלילת תושבות קבע למשפחות מחבלים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (חילוט רכוש אדם שביצע מעשה טרור), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שלילת דמי קבורה עקב פשע לאומני), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק בחירת זרם חינוך לעולי אתיופיה, התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי מזון בסיסיים), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אליהו גבאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יועץ משפטי למשרדי הממשלה, התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק זירוז עליית שארית הגולה מאתיופיה לכבוד שנת השישים למדינת ישראל, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת , דוד אזולאי, אברהם מיכאלי, רן כהן ואלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות, תשס"ח-2008, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק ביקור תלמידים במוסדות ומוזיאונים להגנת הסביבה, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת , זבולון אורלב, אברהם מיכאלי, שלמה מולה, רן כהן ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום ביטוח זיקנה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק זיו, יצחק גלנטי ואלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החנינה, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ודוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור פרסום מודעות המציעות שירותי זנות), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרעייה, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, שי חרמש ואורית נוקד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – פטור ממס ערך מוסף), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד טל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת גילוי פליטת מזהמים מכלי-רכב, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין ומיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסוף סוללות משומשות, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, משה גפני ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות המדינה (הבטחת שכר), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מתן הטבות והנחות למקבלי פנסיה (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת חיים כץ ומרינה סולודקין; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – תחילת סעיף), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה להורה יחיד), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – שלילת תושבות קבע עקב השתתפות בפעילות חבלנית נגד מדינת ישראל), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יוחנן פלסנר; הצעת חוק פיצוי נפגעי פוליו (תיקון – נפגעים שנולדו מחוץ לישראל), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הדיינים (תיקון – דיין עמית), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק שלילת אזרחות ותושבות קבע עקב השתתפות בפעילות חבלנית (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יואל חסון, עתניאל שנלר, אברהם מיכאלי, זבולון אורלב ואריה אלדד; הצעת חוק זכויות הנכים (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (ועדה לקידום מעמד הילד), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת רן כהן, מיכאל מלכיאור ואורי אריאל; הצעת חוק מינוי ועדת ביקורת לוועדה ממונה (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יורם מרציאנו; הצעת חוק הרשות לטיפול בנוער טעון טיפוח לקראת גיוס לשירות הביטחון, התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דני יתום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: בחירות חשאיות ליושב-ראש הכנסת (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת יוסף ביילין וזבולון אורלב; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – הגבלת תקופת כהונה של מנהל בשירות המדינה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק רישום פרוטוקול של הוועדה לבחירת שופטים והוועדה למינוי דיינים (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת משה גפני ויצחק לוי; הצעת חוק העונשין (עונש מזערי בעבירה של סיכון חיי אנשים במזיד בנתיב תחבורה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס ברכישת דירה באזור קו עימות דרומי) (הוראת שעה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי; הצעת חוק אזור סחר חופשי באזור קו עימות דרומי (פטורים והנחות ממסים) (הוראת שעה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, גדעון סער ויעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגברת האכיפה (הגשת תובענה בידי מפקח), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מתן קדימות לנכים בתחבורה ציבורית, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת דני יתום ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – חובת תשלום מס למי שאינו משרת שירות צבאי או אזרחי), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הגבלת משך כהונת ועדה ממונה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שמירה על ערכי מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל וזאב אלקין; הצעת חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבה שתורתם אומנותם (תיקון – איגוד הישיבות הגבוהות), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת צבי הנדל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בתובענות שעניינן יחסי עובד-מעביד), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להגבלת תקופת כהונה של מנהלי מוסדות תרבות ציבוריים, התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול שלילת תגמולים לאלמנה שנישאה), התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יואל חסון, איתן כבל, יצחק אהרונוביץ, יעקב מרגי ויצחק גלנטי; הצעת חוק איסור השימוש בשקיות מפלסטיק רגיל, התשס”ח–2008, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר ואבשלום וילן; הצעת חוק שלילת אזרחות ותושבות קבע עקב השתתפות בפעילות חבלנית (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (קיזוז הפסד הון), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק שיפוט מהיר בעבירה של תקיפת זקן (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה על תקיפת קטין או חסר ישע), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי ממס לתושבי באר-שבע והנגב), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת טלב אלסאנע; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חדרי הנקה בבניינים ציבוריים), התשס”ח–2008, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הרחבת הפטור מהיטל השבחה להרחבה או לבניית דירת מגורים במקום אחת שנהרסה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת סעיד נפאע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השבת אבדה (תיקון – חובת פרסום באינטרנט), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה) (תיקון – מענק לתשלום ארנונה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הגבלת הפחתת פטור לקצבה מזכה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת זקנה ושאירים), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק גלנטי; הצעת חוק הגנה על זכויות עובדים בהתקשרויות גופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דוד בן-גוריון (תיקון – יד דוד בן-גוריון), התשס”ח–2008, מאת חבר הכנסת אבישי ברוורמן וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: כוונת הסוכנות היהודית לפרק את מחלקת העלייה – הצעות חברי הכנסת נסים זאב ויולי יואל אדלשטיין.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושאים: סוגיית בית לוחמי-הגטאות – הצעת חברי הכנסת דוד אזולאי ואורי אריאל; סכנת סגירת המתנ"סים בסוף החודש – הצעת חברי הכנסת גדעון סער, שלי יחימוביץ, מרינה סולודקין, אליהו גבאי, נאדיה חילו ואבישי ברוורמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו ביום שני, כ"ד באדר ב' התשס"ח, 31 במרס 2008 –      לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אמנון כהן: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

אמנון כהן: הנושא הראשון בסדר-היום הוא שאילתא דחופה של חבר הכנסת גדעון סער בנושא:

אמנון כהן: מקור הנשק של המחבל שירה בתלמידי ישיבת "מרכז הרב".

אמנון כהן: אני מזמין את השרה המקשרת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, להשיב על השאילתא של חבר הכנסת גדעון סער.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת גדעון סער, תציג את השאילתא.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, השאילתא היא לא לנגד עיני, אבל מה שאני שאלתי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בוא, קח אותה.

רוחמה אברהם-בלילא: למען הסדר הטוב.

גדעון סער: אני זוכר את הנושא.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לי ספק שאתה זוכר את הנושא.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, ב-28 בפברואר 2008 בוצע טבח בישיבת "מרכז הרב" בירושלים, באמצעות רובה סער.

גדעון סער: בפיגוע נרצחו שמונה מתלמידי הישיבה.

גדעון סער: רצוני לשאול: 1.

גדעון סער: האם ידוע למערכת הביטחון מהיכן קיבל, או השיג, המחבל את נשקו?

גדעון סער: 2.

גדעון סער: האם מדובר בכלי נשק שנמסר לרשות הפלסטינית על-ידי ממשלת ישראל?

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בבקשה, השרה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לחבר הכנסת סער על שהעלה את הסוגיה הזאת כשאילתא דחופה, ובעיני היא חשובה מאוד, מה גם שמדובר בפיגוע רצחני ושפל בידי בן-עוולה, שנכנס לרצוח תלמידים בשעה שהם למדו תורה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה מקרה מזעזע.

רוחמה אברהם-בלילא: לאחר שבדקתי את שאלתך אל מול הגורמים הרלוונטיים, אוכל להשיב לך את הדבר הבא – אולי זה לא יספק בשלב הזה: 1–2.

רוחמה אברהם-בלילא: שירות הביטחון הכללי נמצא כעת בעיצומה של החקירה – חקירת הפיגוע – וכעת, בשלב הזה, כל הפרטים נמצאים תחת איפול של הצנזורה.

רוחמה אברהם-בלילא: ברגע שתסתיים החקירה, חבר הכנסת סער, אני אשמח להעביר לך את כל הפרטים שיהיו ברשותי, לשיקולך כמובן.

אמנון כהן: תודה, גברתי השרה.

אמנון כהן: שאלה נוספת לחבר הכנסת גדעון סער.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מתקשה להאמין שבשאילתא שנוגעת לשאלה מאין הגיע נשק יש כדי להביא להטלת צנזורה – על תשובה שנמסרת במליאת הכנסת.

גדעון סער: אבל אני מבין שזאת התשובה שקיבלה השרה מהגורמים הרלוונטיים.

גדעון סער: אני אסתפק בשלב הזה בהבעת תקווה שממשלת ישראל תימנע מכוונתה להעביר עוד אלפי רובי "קלצ'ניקוב" לרשות הפלסטינית, עד שתוסר הצנזורה על התשובה על השאלה איך השיג המחבל את הרובה שבו ביצע את הרצח פה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: שאלה נוספת לחבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בעצם בהמשך לסיפא של דבריו של חבר הכנסת גדעון סער, אנחנו נתבשרנו לפני ימים מספר על הקלות מרובות שהבטיח שר הביטחון, מר אהוד ברק, לקונדוליסה רייס, מזכירת המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: בין המחוות – הסרת מחסומים, העברת שריוניות, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: האם אכן, כלקח מן הפיגוע, שכפי שציינת, גברתי השרה, עדיין מתנהלת בו חקירה ואין פרטים מלאים, ומניסיון פיגוע הדקירה ליד שילה לפני יומיים – האם לא נשקלת בממשלה אפשרות בכל זאת לעכב את מתן כל ההטבות, כשהניסיון שלנו מלמד שבדרך כלל הסרת מחסומים והעברת נשק, זה נגמר בפיגועים כלפי ישראלים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מניחה שכל הסוגיה שחבר הכנסת יולי אדלשטיין מעלה – הטבות, מחוות שמוצגות לרשות הפלסטינית, לרבות כל מה שקשור לפיגועים עצמם – מובאת בחשבון על-ידי שר הביטחון, ואני מציעה שתפנה אליו את השאילתא הפרטנית, כדי שהוא יוכל גם להשיב לך עליה ביתר דיוק.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אמנון כהן: תודה, גברתי השרה.

אמנון כהן: הנושא הבא בסדר-היום: דיווח מפי חברת הכנסת לימור לבנת על ביקור באוסטריה – בכנס בנושא המאבק בסחר בבני-אדם.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי חברת הכנסת לימור לבנת, עלי ותני לנו את הדיווח.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, כל חברי הכנסת שבאולם, אני מתכבדת לדווח לכנסת על כנס בין-לאומי – למעשה כנס משולב בפורום פרלמנטרי – בנושא המאבק בסחר בבני-אדם, שהשתתפתי בו לפני כחודש וחצי כנציגת הכנסת.

לימור לבנת: מדובר בפורום פרלמנטרי שנערך על-ידי ה-IPU, האיגוד הבין-פרלמנטרי, בנוכחות 150 חברי פרלמנטים מכ-60 מדינות.

לימור לבנת: הוא התקיים בפרלמנט האוסטרי בווינה.

לימור לבנת: למחרת היום נערך כנס נוסף, גדול יותר, במסגרת מורחבת יותר, על-ידי האו"ם.

לימור לבנת: באותו כנס השתתפו כ-1,000 איש, ובהם נציגי ממשלות ופרלמנטים, נציגי ארגונים שאינם ממשלתיים.

לימור לבנת: כפי שאמרתי, שני הכנסים עסקו באותו נושא, נושא חשוב מאוד: המאבק בסחר בבני-אדם.

לימור לבנת: צריך לומר שהנושא של סחר בבני-אדם כולל סחר בנשים למטרות זנות, סחר בבני-אדם למטרות עבדות, סחר בילדים למטרות עבדות וגם סחר למטרות מכירת איברים מהגוף החי, גופם של בני-אדם.

לימור לבנת: בכנס הזה השתתפו גם נציגים של משרד המשפטים – עורכת-הדין רחל גרשוני, שעוסקת בנושא הזה באופן מאוד אינטנסיבי, וגם זוכה להערכה רבה – וגם נציג של קו הסיוע לעובדים זרים, שהיום הוא עובד ה"אינטרפול", ישראלי אף הוא.

לימור לבנת: אני רוצה להדגיש שנשאתי דברים בשם מדינת ישראל.

לימור לבנת: בתחילת שנות האלפיים מצבה של מדינת ישראל היה קשה מאוד.

לימור לבנת: מספר קורבנות הסחר בנשים בישראל למטרות זנות היה בערך 3,000.

לימור לבנת: מצבנו היה עגום ביותר, ישראל נחשבה למקום שמאוד נוח להעביר אליו נשים, קורבנות, למטרות זנות.

לימור לבנת: בשנים האחרונות חל שינוי מאוד משמעותי.

לימור לבנת: מי שיזמה בעניין הזה חקיקה מאוד נרחבת היתה חברת הכנסת זהבה גלאון, וגם היום היא עומדת בראש ועדה פרלמנטרית בכנסת לעניין זה.

לימור לבנת: זה נושא חשוב מאוד.

לימור לבנת: כאמור, יש היום גם ועדה פרלמנטרית, יש גם חקיקה חשובה ומתקדמת, יש גם אכיפה משמעותית למדי.

לימור לבנת: יש היום מקלט לקורבנות סחר בנשים למטרות זנות, והן גם מקבלות טיפול רפואי.

לימור לבנת: כמובן, בכל זה אין די, אבל יש התקדמות משמעותית: היום מדובר במספר מאות נשים – ואני אומרת "בלבד", אף-על-פי שזה הרבה מאוד.

לימור לבנת: מדובר בהתקדמות משמעותית.

לימור לבנת: ישראל גם חתומה על אמנות בין-לאומיות.

לימור לבנת: כפי שאמרתי, היו שם נציגים מכ-60 מדינות.

לימור לבנת: במדינות רבות עדיין יש מספר אדיר של קורבנות סחר בבני-אדם – גם נשים, גם למטרות עבדות וגם לדברים אחרים.

לימור לבנת: זו תופעה מעוררת זוועה.

לימור לבנת: אלה האנשים האומללים ביותר בעולם.

לימור לבנת: זה ניצול חולשה תוך הטעיה של אנשים ונשים, שחושבים שהם נוסעים לעבוד ולהרוויח את כספם בעבודות הגונות, אבל מוצאים את עצמם ללא ידיעת שפה, מוצאים את עצמם ללא דרכונים, מוצאים את עצמם הרחק ממשפחתם – נשים שיש להן ילדים, לעתים נשים נשואות.

לימור לבנת: מדובר ממש במעשי חטיפה, כאשר לעתים קשה למצוא את מי שלקחו אותם לאותן מטרות קשות ונוראות כל כך.

לימור לבנת: בכנס הובהר שיש אכן התקדמות בעולם, אבל היא לא מספיקה, והיא בעיקר באותן מדינות שבהן התופעה קשה ביותר.

לימור לבנת: אני סבורה שהכינוסים הללו תרמו למחויבות למאבק בסחר בבני-אדם ולהעמקת העניין והידע.

לימור לבנת: חבל שחברי לסיעה מדברים.

לימור לבנת: יש פה כמה חברי כנסת שלא מגלים מחויבות להעמקת העניין והידע בנושא.

אמנון כהן: חבר הכנסת ארדן, צריך להקשיב.

לימור לבנת: אני מודה לחברי בסיעה.

אמנון כהן: חבר הכנסת שטייניץ, אנא תכבד.

אמנון כהן: שאר חברי הכנסת, אני מבקש.

רונית תירוש: מותר לשאול שאלה.

לימור לבנת: אז אני אחכה.

לימור לבנת: תודה לך, חבר הכנסת ארדן.

רונית תירוש: – – – גם את מדברת.

לימור לבנת: אין ספק.

ראובן ריבלין: – – – בבחירת מנכ"לים.

לימור לבנת: אין ספק, אני מודה.

לימור לבנת: אין לי שום ספק שהכינוסים הללו תרמו למאבק בסחר בבני-אדם ולהעמקת העניין והידיעה בנושא.

לימור לבנת: כאמור, היתה השתתפות של נציגים מ-60 מדינות, בכנסים כל כך חשובים שמתקיימים מדי שנה.

לימור לבנת: אני סבורה שהכנסת נוהגת באחריות רבה.

לימור לבנת: הייתי גאה במדינת ישראל שאכן מטפלת בנושא באינטנסיביות ראויה, בצורה רצינית וראויה.

לימור לבנת: אני בטוחה שעד השנה הבאה נוכל להתגאות בכך שאכן תרמנו תרומה משמעותית להפחתת הקורבנות של סחר בבני-אדם, כמדינה נאורה וראויה.

לימור לבנת: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה לגברתי על הדיווח.

אמנון כהן: [מס' כ/207; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 15303; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת דוד טל.

אמנון כהן: בבקשה.

): ידידי היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25), שעניינה הסדרת פעילותם של שדלנים במשכן הכנסת.

): מדובר בהצעה שיזמו חברי הכנסת שלי יחימוביץ וגדעון סער, והיא זכתה לתמיכה רחבה בוועדת הכנסת.

): מוצע לקבוע פרק חדש בחוק הכנסת שעניינו שדלנים, ובו ייקבע כי שדלן יוכל לפעול בכנסת רק לאחר שקיבל היתר מאת ועדה, שבראשה יעמוד יושב-ראש הכנסת או תעמוד יושבת-ראש הכנסת, ויהיו בה חברים שני סגנים ליושב-ראש הכנסת, אחד מהקואליציה ואחד מהאופוזיציה.

): פרק זה יחליף את הסעיף הקיים היום בחוק משכן הכנסת ואת התקנות מכוחו.

): על-פי הצעת החוק, שדלן הוא מי שדרך עיסוק או בתמורה למען לקוח נוקט פעולות לשכנוע חבר הכנסת בקשר לחקיקה ולהחלטות של הכנסת וועדותיה.

): גם מי שמייצג לקוח באופן חד-פעמי תמורת תשלום יכול להיחשב לשדלן.

): עם זאת, הוועדה החליטה כי מי שמייצג גוף שהוא עובד בו לא ייחשב לשדלן.

): הכוונה לאנשים שעובדים במערכת, כמו סמנכ"ל לרגולציה או סמנכ"ל אחר שבא מטעם גוף כלשהו.

): זה חלק מעבודתו, ולכן הוא לא ייראה כשדלן.

): בהתאם להצעת החוק, המבקש לעסוק בכנסת כשדלן יגיש בקשה מפורטת.

): על השדלן מוטלת החובה לחשוף את שמות לקוחותיו, הן הקבועים והן החד-פעמיים.

): אם השדלן חבר בגוף בוחר של מפלגה שמספר בעלי זכות ההצבעה בו קטן מ-5,000, עליו לציין עובדה זו.

): לאחר שקיבל אדם היתר לפעול כאמור, יהיה עליו לעדכן את פרטי הבקשה באופן שוטף.

): פרטים אלה יפורסמו באתר האינטרנט של הכנסת.

): עוד מוצע לקבוע כי חבר הכנסת או שר לא יוכל לשמש כשדלן כנסת שנה לאחר סיום כהונתו.

): שדלן יידרש לשאת תג ייחודי ולהזדהות כשדלן במגעיו עם חברי הכנסת ועובדי הכנסת.

): הצעת החוק מפרטת כמה איסורים שיחולו על שדלנים וקובעת כי הפרתם יכולה לשמש עילה לשלילת ההיתר לפעול כשדלן או לאיסור הכניסה לכנסת.

): הצעת חוק זו אינה מונעת את עבודתם של השדלנים בכנסת, אלא מסדירה אותה ומייצרת את השקיפות הנאותה והנדרשת לפעילותם.

): לחוק צורפו שתי הסתייגויות לדיבור, וכמו כן הסתייגות של חברות הכנסת עמירה דותן ורונית תירוש, אשר נדונה בוועדה ונדחתה בה.

): אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח שאושר בוועדת הכנסת.

): תודה.

אמנון כהן: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אמנון כהן: כאמור, יש לנו מסתייגים.

אמנון כהן: ראשונת המסתייגים, חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ניסיתי להעלות הצעת חוק כדי לאזן ולהוסיף קצת, לצד הצעת חוק שקיימת בנדון של חברי הכנסת גדעון סער ושלי יחימוביץ, כאשר ביקשתי להוסיף דרישה מהלוביסטים, מהשדלנים בכנסת, לפעול תחת קוד אתי.

רונית תירוש: חבר הכנסת אופיר פינס, את ההצעה הזאת גיבשתי עם פרופסור אסא כשר, ולצערי הרב, חברת הכנסת שלי יחימוביץ הצליחה לשכנע, או לספר, שההצעה הזאת נוצרה על-ידי הלוביסטים עצמם, ובכך היא יצרה חזית מתנגדת להצעה שלי, ולפיכך היא גם נפלה.

אמנון כהן: מה היתה ההצעה?

ההצעה היתה לדרוש מהלוביסטים לפעול תחת קוד אתי שייבנה על-ידם ועל-ידי יושבת-ראש הכנסת, כנהוג – כי קוד אתי בדרך כלל מנוסח על-ידי הארגון עצמו.

אני חושבת שהוא חוק ראוי, הוא חוק מכובד, ולצערי הוא נפל מטעמים לא ענייניים.

אבל אני לומדת פה, כמו בית-ספר לחיים, על הרבה מאוד דברים שקורים כאן.

אמרתי בדיוק מה הנימוק – – –

גדעון סער: נפל למורת רוחך, אבל מטעמים ענייניים מאוד.

חבר הכנסת גדעון סער, אנא בטובך.

את כל החבלות שיכולת לעשות בחוק הזה עשית, ואני התעקשתי להוסיף נדבך על-פי הצעתו המבורכת, החכמה והנבונה של חבר הכנסת דב חנין.

ביקשתי להוסיף את זה כסעיף בהצעה של שני חברי הכנסת שהזכרתי.

אני, אין לי אלא להבין את זה כדבר שהוא מטעמי אגו מובהקים.

גם לפשרה הזאת התנגדו, ואני התקשיתי לראות גיוס כל כך קשה נגד הצעה כל כך הגונה, הוגנת ומכובדת, ולכן אני מפרשת את זה רק כטעמי אגו.

אז אין לי שום בעיה.

זה עלה שוב כהסתייגות בהצבעה בוועדת הכנסת – – –

אמנון כהן: גברתי, חברת הכנסת, זה המקום שבו את יכולה לשכנע את חברי הכנסת להצביע בעד הסתייגותך.

אמנון כהן: זאת אומרת, את צריכה לשכנע.

אמנון כהן: זה אומנם נפל בוועדה, אבל זה יכול לעבור פה.

ההצעה היא כל כך פשוטה וכל כך קצרה, ואני לא נכנסת לנבכי הקוד האתי, משום שלא אני אמונה עליו, והוא גם לא נוצר.

אבל חשבתי שנכון יהיה שאותו ארגון, עם יושבת-ראש הכנסת, יבנו יחדיו את הקוד האתי, והוא ישולב במסגרת החוק של חברי הכנסת שהזכרתי ואין לי עניין להזכיר אותם שנית.

ושוב, נעשה גיוס גם בוועדת הכנסת – אני, לצערי, לא הייתי.

הייתי במקום חשוב לא פחות.

לצערי, אני אומרת – וחברת הכנסת חברתי לסיעה שניסתה להסביר ולשכנע, גם לא צלח בידה, ולא משום שטיעוניה לא היו כשרים או ראויים, אלא משום ההתנהלות הזאת שנוצרה, ושוב אני אומרת: מטעמי אגו.

אני אומרת את זה בכאב רב.

ביקשתי גם מיושב-ראש הקואליציה לדעת מה עמדת הקואליציה לעניין, ואני מבינה שגם הקואליציה נקנתה על-ידי מי שמתנגד.

אין לי הסבר אחר.

אני גם יכולה לשער מדוע ולמה – – –

אמנון כהן: איך נקנים?

ולכן, הפעם, אני אמחל על כבודי בעניין הזה.

החלטתי ברגע זה ממש להסיר את ההסתייגות.

ראובן ריבלין: גברתי חברת הכנסת, אם הכנסת ניתנת לקנייה, אז את יכולה למחול על כבודך, אבל הכנסת לא יכולה.

אז אתה מציע שאני אעלה את זה להצבעה?

אמנון כהן: לא.

אמנון כהן: עצם האמירה.

אמנון כהן: ה"נקנית".

ראובן ריבלין: לא הצבעה, אבל – – –

רונית תירוש: טוב.

רונית תירוש: אני חוזרת בי מהאמירה הבוטה הזאת.

רונית תירוש: אני מתנצלת, בשביל כבודנו שלנו.

ראובן ריבלין: יפה מאוד.

אבל אני אומרת את זה בכאב רב, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר.

ראובן ריבלין: זה בסדר.

ואמרתי שהכנסת הזאת היא בית-ספר לחיים.

ולכן אני הפעם לא אלך עם הראש בקיר.

אם זה היה חוק בענייני חינוך, ודאי שלא הייתי מוותרת בקלות, אבל אני חושבת שבסופו של יום זה לא לטובת הכנסת שההסתייגות הזאת לא תיכנס במסגרת החוק שמוצע כאן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ואני אמשיך ללמוד.

תודה רבה, אדוני יושב-ראש הקואליציה – – –

אמנון כהן: את יכולה להגיש הצעת חוק נפרדת.

רונית תירוש: אני אומרת שאני מסירה את ההסתייגות.

אמנון כהן: מסירה?

אלי אפללו: – – –

לא באהבה ולא בתודה, בהרבה מאוד כאב, ואני ארשה לעצמי לומר: בהרבה מאוד תסכול.

אבל לא תיאמתי את הדברים עם חברתי, כי ממש בשנייה הזאת אני מקבלת את ההחלטה, אז אולי חברת הכנסת עמירה דותן תרצה משהו אחר.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: אנחנו ניתן לה – שתוכל להביע את עמדתה, ואולי תשכנע את חברי הכנסת להצביע בעד ההסתייגות.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת עמירה דותן.

עמירה דותן: נכון, אני ביקשתי, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, לעלות ולדבר משום שהייתי בוועדת הכנסת, ועליתי הנה משני טעמים: א.

עמירה דותן: משום שכבודה של הכנסת הזאת ושל הכנסת בכלל חשוב לי – –

אמנון כהן: חבר הכנסת מילר.

עמירה דותן: – – ואני לא רוצה שנפגע בעצמנו, לא באמירות ולא בתרתי-אמירות.

עמירה דותן: אני לא חושבת שנפש האדם היא טובה מיסודה, אבל אני גם לא חושבת שאנחנו רעים באופן יסודי.

עמירה דותן: לכן, אני לא חושבת שמה שהניע את חברי הכנסת להצביע כך או אחרת זה רוע לב כלשהו או התנשאות, או רצון לשים לנו מקל בגלגלים, ואני חושבת שכדאי שנשמור על פינו ועל לבנו, כי אנחנו כנסת שלמרות חילוקי הדעות רוצה לעשות פה עשייה, גם ממלכתית וגם חוקתית.

עמירה דותן: מצד שני, הדיון בוועדה היה דיון מאוד מעניין ומאוד מקצועי.

עמירה דותן: בתוך הוועדה בעצם נשמע קול מאוד ברור – גם של הייעוץ המשפטי וגם של חברי הוועדה – שאמרו שאת כללי האתיקה של מגזר מסוים, ונניח שאותם לוביסטים הם מגזר, צריך לקבוע המגזר ולא הכנסת.

עמירה דותן: ולכן, כאשר אנחנו מגישים הסתייגות שלפיה אנחנו מבקשים שיושבת-ראש הכנסת או יושב-ראש הכנסת יציגו את נושא – – –

שלי יחימוביץ': – – –

עמירה דותן: לא הסתרנו.

עמירה דותן: אני מנסה כאן לומר שני דברים, חברת הכנסת יחימוביץ: 1.

עמירה דותן: שאני לא אוהבת את מה שאמרה חברתי חברת הכנסת תירוש על הכנסת ודרך עבודתה, והקנייה או הלא-קנייה והרצון הטוב או הרצון הרע של כולנו – אני חושבת שאנחנו מעבר לשיקולים האלה; 2.

עמירה דותן: אני מנסה לומר שהסתייגותנו, שהעלינו אותה בוועדה, נדחתה משיקולים מקצועיים, שבהם בעצם נתנו לנו להבין שחוקי האתיקה נעשים על-ידי המגזר ולא על-ידי הכנסת.

עמירה דותן: עדיין, אני רוצה לומר לכם, שהייעוץ המשפטי, מבחינתי, הוא ייעוץ משפטי, ואני עושה הבחנה מאוד ברורה בין משפט לבין אתיקה.

עמירה דותן: לכן, אני לא רוצה להוריד את ההסתייגות הזאת.

עמירה דותן: ההסתייגות הזאת, גם אם נצביע נגדה, עדיין מחייבת שאנחנו ניתן איזה טון אתי לאותם לוביסטים שאנחנו רואים בכנסת, לדרך עבודתם, לאופי של עבודתם ולמה שמותר להם ומה שאסור להם, וכמובן, מה שמותר לנו ומה אסור לנו כחברי הכנסת.

עמירה דותן: לכן, אני לא רוצה להסיר את ההסתייגות, גם אם – – –

אמנון כהן: ואת מצפה שהם יעשו את זה באופן וולונטרי?

עמירה דותן: לא.

עמירה דותן: ההסתייגות שלי אומרת שיושבת-ראש הכנסת תמצא את אותם מקומות שבהם היא יכולה לומר להם מה מותר ומה אסור בכנסת ישראל.

עמירה דותן: במקומות אחרים, שכל אחד ינהג כפי שהוא רוצה.

עמירה דותן: זו ההסתייגות וזה מה שאנחנו מבקשים.

עמירה דותן: תודה רבה.

אמנון כהן: טוב.

אמנון כהן: אז את מותירה את ההסתייגות וההצבעה.

עמירה דותן: אני מותירה את ההסתייגות, אבל אני רוצה שוב לומר שלא בגלל הנסיבות של רוע לב.

עמירה דותן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הדברים הובהרו.

אמנון כהן: נרשמו עוד להסתייגות גם חבר הכנסת מוחמד ברכה – שלא נמצא כאן, חבר הכנסת חנא סוייד – לא נמצא, וחבר הכנסת דב חנין – שכן נמצא.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: יש לך שתי הסתייגויות, אדוני.

אמנון כהן: אתה יכול לדבר על שתיהן באותו זמן.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כול, להביע את צערי על השתלשלות הדברים שהובילה גם לפתיחת הדיון בהצעה הזאת.

דב חנין: אני מציע לכולנו, חברי הכנסת, לעשות מאמץ גדול להיות יותר סובלניים אחד לשני, להיות יותר פתוחים לרעיונות אחרים, לא לחשוב שמישהו שמציע הצעה אחרת – שיכולה להיות שונה – פועל דווקא ממניעים שאינם מניעים נכונים או כשרים, וגם לאפשר לחברי כנסת אחרים, שמציעים הצעות אחרות, לקדם אותן ולנהל דיון ענייני לגופו של עניין, מבלי להפוך אותו למאבקי קואליציה ואופוזיציה או למאבקים כוחניים כאלו או אחרים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לגופו של עניין, וקודם כול – – –

שלי יחימוביץ': זה היה ויכוח ענייני, לגופו של עניין.

קריאה: רק כשהוא התנגד זה היה ענייני.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לגופו של החוק, וקודם כול לברך את המציעים, חברי הכנסת גדעון סער ושלי יחימוביץ.

דב חנין: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעה ראויה וחשובה.

דב חנין: אני חושב שהיא מתמודדת עם בעיה שהיא בעיה רחבה ומערכתית.

שלי יחימוביץ': אל תטיף מוסר, דב חנין.

שלי יחימוביץ': אני לא מקבלת את העובדה – – –

אמנון כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, תני לו לנמק את הסתייגויותיו, ואני מבקש לא להפריע.

דב חנין: אני לא דיברתי אלייך.

דב חנין: אני מתפלא שאת – אני חושב שהצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, עוסקת בסוגיה חשובה ורצינית, והיא הסוגיה של יכולתנו לפעול באופן אוטונומי, כמחוקקים, בלי לחצים, בלי השפעות זרות, בלי קשרים חיצוניים, שמשפיעים עלינו לפעמים בצורה ישירה ולפעמים בצורה עקיפה.

דב חנין: לכן, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה.

דב חנין: אני חושב שהצעת החוק יוצרת פתרון מאוד מאוזן וראוי בין שיקולים ציבוריים שונים.

דב חנין: בין היתר, אני חושב שנהגו נכון יוזמי הצעת החוק כאשר הם נענו להצעת הארגונים החברתיים למצוא דרך לאפשר המשך פעולה של נציגים של ארגונים חברתיים וסביבתיים לקידום ענייני הארגונים האלה, מבלי שעובדים של ארגונים סביבתיים וחברתיים ייחשבו לשדלנים ויהיו כפופים למגבלות שבהצעת החוק.

דב חנין: אין ספק שיש הבחנה ברורה בין מי שפועל למטרות עסקיות, לקידום אינטרסים פרטיקולריים, לבין מי שמנסה לקדם את השיקולים הציבוריים הרחבים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לגופה של ההסתייגות שהועלתה כאן ולומר למה לדעתי, לגופו של עניין, לא צריך לקבל את ההסתייגות הזאת.

דב חנין: חברת הכנסת יחימוביץ, ההצעה שיש בפנינו נכונה יותר, מכיוון שהשאלה שאנחנו מבקשים להסדיר אותה איננה שאלה אתית.

שלי יחימוביץ': זה לא נכון שאתה תתייחס – – –

דב חנין: השאלה שאנחנו מבקשים להסדיר היא שאלת הסדרת יכולתנו לעבוד כמחוקקים, היא שאלה שקשורה לאופן העבודה של הבית הזה.

דב חנין: לכן ראוי שהיא תוסדר בחקיקה ראשית של הכנסת.

דב חנין: אני חושב שחקיקה ראשית זו הדרך להסדיר את עבודתה של הכנסת ואת הנורמות ששולטות בעבודה הזאת, בין היתר את העבודה של אלה שמנסים להשפיע עלינו במסגרת העבודה, כלומר השדלנים.

דב חנין: לכן, לגופם של דברים, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולנו בסופו של דבר לתמוך בחוק, לא לאמץ את ההסתייגויות שהוצעו להצעת החוק הזאת, ואני מקווה שעם אימוצה של הצעת החוק הזאת נוכל לייצר שקיפות רבה יותר בתחום שעד היום רב המעורפל בו על הברור והשקוף.

דב חנין: השקיפות והאור הם ללא ספק חלק מהתשובה על אותה בעיה רחבה, קשה ורצינית של השפעות שונות ומגוונות שיש על הכנסת ועל הליכי החקיקה שלה.

דב חנין: תודה רבה.

אמנון כהן: אתה מסיר את ההסתייגויות, אדוני?

דב חנין: כן.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, אני מבקש לשבת במקומות.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפללו.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

אמנון כהן: כאמור, יש מסתייגת אחת, ושאר ההסתייגויות הוסרו.

אמנון כהן: נא לשבת, אני לא מוסיף קולות של אלה שישבו אחר כך.

אמנון כהן: הנושא: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25), התשס”ח–2008.

אמנון כהן: לסעיף 1 אין הסתייגויות, נצביע עליו כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 1 בעד סעיף 1 – 50 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 50, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 1 עבר כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: לסעיף 2 יש הסתייגות של חברת הכנסת עמירה דותן.

אמנון כהן: אנחנו נצביע על ההסתייגות.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההסתייגות – 4 נגד – 40 נמנעים – 2 ההסתייגות של חברת הכנסת עמירה דותן לסעיף 2 לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 4, נגד – 40, שני נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

אמנון כהן: עכשיו נצביע על סעיף 2, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 51 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 51, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 2 התקבל, כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: שאר חברי הכנסת הורידו את ההסתייגויות.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על סעיפים 3 ו-4, כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 3–4 – 52 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–4 נתקבלו.

אמנון כהן: בעד – 52, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25), התשס”ח–2008, אושרה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו נצביע בקריאה שלישית, לאחר שהוסרו כל ההסתייגויות.

אמנון כהן: אפשר להצביע בקריאה שלישית, כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 54 נגד – אין נמנעים – אין חוק הכנסת (תיקון מס' 25), התשס”ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 54, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25), התשס”ח–2008, אושרה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: רוצה לברך יוזמת החוק, חברת הכנסת שלי יחימוביץ – בבקשה.

אמנון כהן: אני מבקש, יושב-ראש הקואליציה, אם יש לכם התייעצות – אז בחוץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכנסת דוד טל שהשכיל לנהל את הדיונים הנוקבים למדי סביב החוק הזה, עשה זאת בתבונה, וסייע רבות להעברה מהירה של החוק.

שלי יחימוביץ': אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': תודה גם לארבל אסטרחן, היועצת המשפטית, שהיתה חלק מהעבודה המאוד-אינטנסיבית על החוק, ולחברי חבר הכנסת גדעון סער, שכמו תמיד, אני נהנית להגיש אתו חוקים ולומדת ממנו תוך כדי כך רבות.

שלי יחימוביץ': רבים ניבאו שהחוק הזה לא יעבור, ואכן היה לובי מאוד מאוד חזק נגד החוק, תוך ייצוג חסר תקדים, מטבע הדברים, ללוביסטים.

שלי יחימוביץ': החדר היה עמוס בלוביסטים שביקשו להגן על האינטרסים שלהם, ובעיקר על האינטרסים של שולחיהם.

שלי יחימוביץ': צריך לומר שבבסיס החוק הזה הרצון לנסות ולהשיג שוויון מסוים בין הציבור הרחב – שאמורה להיות לו דריסת רגל בבית הזה, אבל אין לו מספיק – ובין בעלי הממון והאנשים החזקים במשק, שיש להם די ממון לשכור את שירותיהם של הלוביסטים, כדי שייצגו את ענייניהם בוועדות הכנסת וגם במליאה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהחוק הזה הוא תחילת הדרך בניסיון ליצור שוויון מסוים בין מי שיש לו כוח וממון ובין אדם מן היישוב.

שלי יחימוביץ': זה חוק שאני מייחסת לו חשיבות עצומה, בוודאי בכל הנוגע לעבודת הכנסת.

שלי יחימוביץ': יכול להיות שהוא רק השלב הראשון, ואנחנו נצטרך עוד לעבות ולחזק אותו.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, כפי שהוא, הוא מבטיח שקיפות ומסדיר את עבודתם של הלוביסטים בבית הזה לטובת כולנו, לטובת הציבור הרחב.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף ליוזמים ולברכות, גם לגדעון וגם לשלי, על הצעת החוק.

): אני רוצה עוד להוסיף ולברך את עובדי ועדת הכנסת, את היועצת המשפטית המסורה, שהתמודדה עם הרבה מאוד בעיות – והחוק הזה לדעתי עדיין לא סגור ולא מבוצר, ויכול להיות שיימצאו בו פרצות כלשהן בהמשך.

): אבל אנחנו, כאמור, תוך כדי תנועה נתקן אותם.

): אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, אתי בן-יוסף, לנועה בירן ולעוזרים שלי, שתמכו ותרמו לדיונים האינטנסיביים על החוק הזה כדי שנוכל להעביר אותו.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק, לשם הכנתן לקריאה ראשונה, כדלקמן: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעות אלה:

): הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הטבות לחייל משוחרר), התשס”ח–2008, של חברי הכנסת עמירה דותן ואלי אפללו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שכר מינימום לחיילים בשירות סדיר, של חבר הכנסת עמיר פרץ.

): הוועדה לזכויות הילד תדון בהצעת חוק טיפול לקטינים נפגעי עבירות מין, התשס”ח–2008, של חברות הכנסת לימור לבנת ונאדיה חילו וקבוצת חברי הכנסת.

): ההודעה האחרונה דורשת הצבעה.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדה משותפת של ועדת הכספים ושל ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק סיוע לעסקים קטנים ובינוניים בעת לחימה, התשס”ז–2006, של חבר הכנסת סילבן שלום, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): בהתאם להוראות סעיף 16(א) ו-(ב) לתקנון הכנסת החליטה ועדת הכנסת כי הוועדה המשותפת תהיה בת שמונה חברים – ארבעה חברים מכל ועדה – בראשות ועדת הכספים, לפי ההרכב הזה: מטעם ועדת הכספים חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, היושב-ראש, שי חרמש, אלחנן גלזר ואורית נוקד.

): מטעם ועדת הכלכלה חברי הכנסת משה כחלון, יצחק וקנין, חנא סוייד ואליהו גבאי.

): אני מבקש את אישור הכנסת להצעה הזאת.

): תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים להצביע על הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת על הרכב הוועדה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 36 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה שתדון בהצעת חוק סיוע לעסקים קטנים ובינוניים בעת לחימה, התשס”ז–2006, נתקבלה.

אמנון כהן: 36 בעד, אין נגד, נמנע אחד.

אמנון כהן: הבקשה של יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה.

): אני מתכבד להודיע שחבר הכנסת יורם מרציאנו יכהן כחבר בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות במקום הפנוי לסיעת העבודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: יש לנו שינוי בסדר-היום.

אמנון כהן: כרגע נדון בהחלטת הממשלה, בהתאם לסמכות הממשלה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר משר הפנים לשר לענייני גמלאים את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 143 לפקודת העיריות בכל הנוגע לעיריית אופקים.

אמנון כהן: מי שתמסור את ההודעה היא השרה המקשרת, רוחמה אברהם-בלילא.

אמנון כהן: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה היום, 2 באפריל 2008, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר רפי איתן, השר לענייני גמלאים, את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 143 לפקודת העיריות בכל הנוגע לעיריית אופקים.

רוחמה אברהם-בלילא: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקשת בשם הממשלה את אישורה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני.

דוד רותם: גברתי השרה, למה?

רוחמה אברהם-בלילא: זאת בקשה של שר הפנים להעביר את הסמכות האמורה לשר רפי איתן, בשל חששו של שר הפנים שיש ניגוד עניינים בטיפול בסוגיה של עיריית אופקים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: יש דיון שוועדת הכנסת קבעה בו שלוש דקות לסיעה.

אמנון כהן: ראשון הדוברים, מסיעת הליכוד, חבר הכנסת יובל שטייניץ – בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נשאלת השאלה איך ממשלה יכולה להחליף פונקציות בין שרים, כאשר הממשלה איננה יודעת מה היא עושה.

יובל שטייניץ: מה שקרה באופקים הוא עוול, הדחה של ראש עיר על רקע פוליטי, עם ניגוד עניינים, כפי שקבע בג"ץ, בית-המשפט העליון.

יובל שטייניץ: זאת בושה לשרי קדימה.

יובל שטייניץ: זו הפעם הראשונה בתולדות ישראל שבג"ץ קבע שמדיחים ראש עיר מטעמים פוליטיים, כדי לדאוג למפלגה השלטת ולאנשיה.

יובל שטייניץ: בושה וחרפה, שחיתות ציבורית של הממשלה, של מפלגת קדימה, שאין לה אח ורע בתולדות ישראל.

יובל שטייניץ: אזרחי ישראל, השיבוש הזה של הדמוקרטיה, שהתבטא בהדחת ראש עיריית אופקים תוך ניגוד עניינים ומתוך אינטרסים פוליטיים, הוא רק סימן לבאות.

יובל שטייניץ: מה שממשלת ישראל עושה בחודשים האחרונים הוא הרס של הדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: בשום מדינה מתוקנת בעולם, בשום דמוקרטיה פרלמנטרית, לא יעלה על הדעת שהממשלה תקיים משא-ומתן עם הפלסטינים על עתיד מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: במסגרת המשא-ומתן הזה – אני אומר עכשיו כאן מה שידוע לי – מוותרים על גבולות בני-הגנה, מוותרים על בקעת-הירדן, חוזרים לגבולות 1967, מוותרים על ירושלים, קובעים את עתידה, או יותר נכון את חוסר עתידה, של מדינת ישראל ושל המפעל הציוני כולו, והממשלה מסתירה מהציבור, מהכנסת; אין פיקוח פרלמנטרי על המשא-ומתן, לא במליאה ולא בוועדות.

עתניאל שנלר: אז איך אתה יודע?

יובל שטייניץ: אם היה מדובר בשיחה בודדת, באיזה מפגש פסגה, קורה לפעמים שהדיווח הוא לא מיידי או לא מלא.

יובל שטייניץ: אבל כאן מדובר על משא-ומתן בין מדינות שמתנהל חודשים ללא פיקוח פרלמנטרי ודמוקרטי.

יובל שטייניץ: מה הסיבה, אדוני היושב-ראש?

יובל שטייניץ: האם יש סודות ביטחוניים במשא-ומתן ששרת החוץ לבני מנהלת עם אבו עלא?

יובל שטייניץ: אילו סודות ביטחוניים?

יובל שטייניץ: הפלסטינים מדווחים, האמריקנים מדווחים, אפילו ה"חמאס" מדווח על מגעים.

יובל שטייניץ: אין לסודיות הזאת לא סיבות ביטחוניות ולא מדיניות, יש לה רק סיבה אחת – נוחות פוליטית.

יובל שטייניץ: הקואליציה מפחדת שיהיו בעיות בקואליציה אם היא תדווח לכנסת או לציבור.

יובל שטייניץ: ממשלת ישראל לא רק מוכרת את עתידה הביטחוני של המדינה, אלא פועלת בניגוד לכל עקרונות הדמוקרטיה כשהיא מונעת מהכנסת, בדבר הכי חשוב וקריטי לעתיד המדינה, לקבל דיווחים ולומר את דברה.

יובל שטייניץ: ממשלת קדימה מחזירה את הדמוקרטיה שלנו אחורה, גם באופקים וגם בכלל.

יובל שטייניץ: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

אמנון כהן: אנחנו מקדמים בברכה תלמידים מבית-הספר הממלכתי-דתי תורני "מורשת זבולון" מגבעת-שמואל.

אמנון כהן: ברוכים הבאים.

אמנון כהן: הבית הזה הוא ביתכם, תבואו לבקר.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את שר הפנים על היענותו לדרישת בית-המשפט להעביר את סמכויותיו בנושא מינוי ועדה קרואה – או ראש עיר ממונה, כפי שזה נקרא – באופקים לשר רפי איתן, לשר שאין לגביו חשש של ניגוד עניינים.

ראובן ריבלין: מה אתה מברך את השר, יש לו ברירה?

יעקב מרגי: אנחנו עדינים.

יעקב מרגי: אנחנו, אלה שבאנו ממדינות המערב, יש לנו קצת סומק בלחיים.

מנחם בן-ששון: המערב האמיתי, המגרב.

יעקב מרגי: אני רוצה לבקש מהשר רפי איתן שאכן יבדוק – טובת הציבור לנגד עינינו, טובת האזרח לנגד עינינו – אם היו ליקויים או כשלים בתפקודה של עיריית אופקים, כי אז אכן המהלך היה ראוי ונכון.

מיכאל איתן: אם במציאות כשיש כשלים אנחנו נחיל את הכלל הזה, אוי ואבוי למדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אפשר להחיל את זה רק על ראשי רשויות מהליכוד שיש אצלם ליקויים, לא של קדימה.

מאיר שטרית: אתה קשקשן שלא יודע על מה הוא מדבר בכלל.

מאיר שטרית: אתה פשוט קשקשן.

מאיר שטרית: שמעתי מה אמרת קודם, ואתה פשוט קשקשן.

מאיר שטרית: אתה חבר כנסת, אתה?

מאיר שטרית: אתה יודע מה שאתה מדבר?

מאיר שטרית: אני אענה לך.

יובל שטייניץ: תענה.

יובל שטייניץ: זה היה בבג"ץ.

אמנון כהן: כבוד השר, תוכל להגיב מתי שתחליט.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ריבלין, עכשיו אתה מבין טוב למה הייתי עדין.

ראובן ריבלין: מי שהולך עם חמאה על הראש, שלא יסתובב בלי כובע.

יעקב מרגי: גם עם כובע אני מציע לו שלא יצא.

יעקב מרגי: טובת האזרח לנגד עינינו, ויסוד חשוב בדמוקרטיה הישראלית – הציבור באופקים אמר את דברו ובחר ראש עיר, ואסור לנו שתהיה לנו אצבע קלה על ההדק בהדחת ראשי רשויות.

יעקב מרגי: זה מהלך אנטי-דמוקרטי.

יעקב מרגי: יש די גופים מבקרים במהלך כל הקדנציה, יש הרבה כלים, יש הרבה סמכויות אחרות: מינוי חשב מלווה, מינוי מבקרים ממינים שונים ומשונים שלאחרונה קמו.

יעקב מרגי: אני חושב שהכלי הזה של הדחת ראש רשות צריך להיות כלי שהשימוש בו הוא במידה ובמשורה.

יעקב מרגי: למה אני מברך על המהלך?

יעקב מרגי: היה חשש של ניגוד אינטרסים, ושמא תהיה לזות שפתיים.

יעקב מרגי: אני שמח ומודה לממשלה שאכן נענתה לבקשת בית-המשפט ואכן מעבירה היום את הסמכויות.

יעקב מרגי: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת, מכיוון שבית-המשפט בהחלטתו התייחס לחשש לניגוד עניינים.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שההחלטה שהתקבלה בכלל בנוגע לאופקים – צריך לבטל אותה, שלא יהיה שום ספק בדבר ניגוד עניינים, ולהתחיל את הפעולה מחדש או לבחון את זה מחדש.

רוברט אילטוב: יכול להיות שהיו בעיות ויכול להיות שלא היו בעיות, אבל אם היה ניגוד עניינים, חייבים לבטל את ההחלטה, חד וחלק.

רוברט אילטוב: אני מודה לכם.

רוברט אילטוב: תודה.

רוברט אילטוב: אנחנו מתנגדים להעברת סמכויות, וחייבים לבטל את הגזירה הזאת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, יפה נהגת, יפה נהגה הממשלה שהיא מבקשת להעביר את הנושא לשר רפאל איתן.

אורי אריאל: אולי אתם יכולים, במטותא מכם, לנהוג יפה גם בעניינים קצת יותר חשובים?

אורי אריאל: אני אומר שזה חשוב, הסדר הטוב וההגינות והשקיפות.

אורי אריאל: יפה מאוד.

אורי אריאל: האם התלמידים שנמצאים אתנו חושבים שהממשלה נוהגת יפה עם תושבי שדרות, למשל?

אורי אריאל: אתם חושבים שלא?

אורי אריאל: כולם עושים עם הידיים, הם חושבים שלא.

אורי אריאל: האם השר רפאל איתן חושב שהממשלה נוהגת יפה עם תושבי יישובי עוטף-עזה?

אורי אריאל: לדעתי, אין בבית הזה מישהו, אולי להוציא ראש הממשלה, שחושב שנוהגים אתם יפה.

אורי אריאל: הבטיחו תקציב למיגון.

אורי אריאל: האם מישהו ראה שממגנים ולו בית אחד?

אורי אריאל: בית אחד ממגנים כבר?

אורי אריאל: סגן שר הביטחון, אדוני שר השיכון, הרי אתם עושים מזה פארסה.

אורי אריאל: אני מבקש מכם שתנהגו יפה גם בדברים הכל-כך חשובים האלה, ביטחון מדינת ישראל.

אורי אריאל: ואם אתם לא יכולים, אז יאללה, קדימה, הביתה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יעקב כהן.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם כי מניסיוני הרב ומהיכרותי את כבוד שר הגמלאים רפי איתן, אני סמוך ובטוח כי כל נושא אשר הועבר עד כה ויועבר בעתיד לטיפולו יזכה למלוא תשומת הלב, ללא שום פנייה לכיוון לא רצוי, וברור לי לחלוטין שהנושא יידון לגופו של נושא ולא לגופו של אדם.

יצחק גלנטי: אשר על כן, אני סמוך ובטוח שהצעד נעשה בכיוון הנכון.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי כנסת נכבדים, הדיון בקשר להעברת סמכויות משר הפנים לשר לענייני גמלאים ולענייני ירושלים – יכול להיות שאני מסכים.

יעקב כהן: בטח יש הסיבות והנימוקים שהשר רוצה.

יעקב כהן: אבל עם כל ההערכה שיש לי לשר לענייני גמלאים, אני חייב לשאול, ממתי הממשלה מביאה לכנסת, על כזה דבר קטן, שאנחנו ניתן להם אישור שהשר יטפל בנושא הזה?

יעקב כהן: יש כל כך הרבה דברים שהממשלה לקחה לעצמה סמכויות והיא לא שואלת את הכנסת.

יעקב כהן: קודם כול הנושא של ירושלים: אנחנו שומעים שיש משא-ומתן, האם הם שאלו אותנו?

יעקב כהן: אולי נעביר לשר לענייני ירושלים, באמת, שהוא יטפל?

יעקב כהן: מה חיפשנו את אופקים, העיר הקטנה הזאת?

יעקב כהן: ירושלים היא עיר הקודש והמקדש, ולא הביאו לכנסת לשאול כאן מה עם הסמכויות של חלוקה.

יעקב כהן: איזו עדינות, איזו אצילות יש לממשלה הזאת בדברים הקטנים האלה של העיר אופקים; מה עם ירושלים, שכל העולם עומד ומזדעזע בימים אלה מה יהיה על גורלה?

יעקב כהן: ראש הממשלה אומר שלא מדברים על החזרת ירושלים או על חלוקתה.

יעקב כהן: עומדת שרת החוץ, שהיא-היא הממונה על המשא-ומתן, ואומרת שיש משא-ומתן על הכול, על ירושלים.

יעקב כהן: מה קורה כאן?

יעקב כהן: אין ביניכם תיאום?

יעקב כהן: כנראה, ראש הממשלה רוצה להסתיר דברים.

יעקב כהן: הוא עושה את מעשיו במחבוא, הוא מפזר ערפל על מעשיו, אבל העם לא מוכן לזה.

יעקב כהן: נוסף על כך הייתי רוצה לשאול: ממתי הממשלה נותנת סמכויות לשרים?

יעקב כהן: אני רוצה לדעת אם לשר השיכון יש סמכויות במשרד שלו.

יעקב כהן: שר השיכון כל כך מצר על מצוקת הדיור.

יעקב כהן: האוצר הוא המנהל את המדינה.

יעקב כהן: אותו דבר בנושאים אחרים.

יעקב כהן: שר הרווחה הקים ועדה למצוקת העוני והגיע למסקנות, ואנו שומעים שהאוצר הוא שמנהל את המדינה – האוצר אומר שהוא לא מסכים לזה.

יעקב כהן: האם הממשלה נותנת לשר הרווחה סמכויות לפתור את מצוקת העוני?

יעקב כהן: האם היא נותנת לשר השיכון סמכויות?

יעקב כהן: מה פתאום באים כאן עם כאלה – מאצילות, ומתעטפים: קחו – על אופקים – אנא, הכנסת, תאשרו לנו לתת לשר הגמלאים לטפל באופקים.

יעקב כהן: אנו מוותרים לו, אל תבואו לשאול אותנו על זה.

יעקב כהן: תשאלו אותנו על עניינים שעומדים ברומו של עולם.

יעקב כהן: ירושלים היא העיר שעיני כל העולם נשואות אליה.

יעקב כהן: לא נשקוט ולא ננוח ולא ניתן את חלוקתה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אמנון כהן: אם יישאר – אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואם לא – שר הפנים רצה להתייחס.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, יש בפנינו הצעה להעביר את הטיפול באופקים לשר אחר.

דב חנין: אני חושב שזו הצעה צנועה מדי.

דב חנין: אני מציע להעביר את כל הטיפול בנגב לממשלה אחרת.

דב חנין: זה מה שצריך לעשות בישראל.

דב חנין: הנגב הוא החצר האחורית של המדינה הזאת, מקום מוזנח מבחינה סביבתית, בריאותית, חברתית.

דב חנין: שיעור הבלתי-מועסקים בנגב הוא הגבוה ביותר בישראל – 10.5% מאוכלוסיית המחוז.

דב חנין: יש רמות שכר נמוכות בקרב עצמאים, בקרב שכירים.

דב חנין: תוחלת החיים של בני שני המינים במחוז הדרום היא הנמוכה ביותר בכל המחוזות בישראל, יותר נמוכה בשנה וחצי בממוצע מתוחלת החיים הארצית.

דב חנין: במחוז הדרום מספר מקרי הפטירה של תינוקות הוא המספר הגבוה ביותר בישראל – 23% מכלל המקרים בישראל בשנת 2006 היו במחוז הדרום.

דב חנין: במחוז הדרום שיעור הנשאלים המגדירים את מצב בריאותם הגופני והנפשי כטוב הוא הנמוך ביותר מכל המחוזות בישראל.

דב חנין: רק 9% ממיטות האשפוז בישראל נמצאות במחוז הדרום, בזמן ש-14% מאוכלוסיית המדינה נמצאים במחוז זה.

דב חנין: שיעור המיטות ל-1,000 נפש הוא הנמוך ביותר בישראל – במחוז הדרום יש פחות מ-1.5 מיטה ל-1,000 נפש.

דב חנין: רק 7% מכלל מיטות האשפוז בבריאות הנפש בישראל הן במחוז הדרום.

דב חנין: בתחום האשפוז במחלות ממושכות 9% בלבד מכלל מיטות האשפוז הן במחוז הדרום.

דב חנין: מספר עמדות הדיאליזה במחוז הדרום הוא הנמוך ביותר בישראל.

דב חנין: לעומת זאת, מספר החולים הזקוקים לעמדת דיאליזה ומספר הטיפולים לעמדת דיאליזה במחוז הדרום הם הגבוהים ביותר בישראל – גבוהים בהרבה מהנתונים האלה בשאר המחוזות בישראל.

דב חנין: במחוז הדרום שיעור הרופאים המקצועיים נמוך במיוחד – רק חמישה רופאים ל-10,000 מבוטחים.

דב חנין: במדד הזה מחוז הדרום הוא בתחתית הרשימה, מעט לפני מחוז הצפון, שעומד במקום האחרון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בכל התחומים הנגב ממשיך להיות החצר האחורית של מדינת ישראל.

דב חנין: הנתונים שהבאתי לפניכם על היקף שירותי הבריאות במחוז הדרום לעומת אזורים אחרים בישראל לקוחים כולם מנייר העמדה המקיף והרציני שכתבה גברת שלי לוי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת.

דב חנין: אלה נתונים רשמיים שלנו, והם מציגים רק פן אחד של בעיה חברתית קשה.

דב חנין: הנגב הוא חצר אחורית, הנגב נשאר מאחור, הנגב מופקר ומוזנח.

דב חנין: מגיע לנגב טיפול אחר, מגיעה לנגב ממשלה אחרת שתיתן התייחסות מערכתית, שתיתן תשובה כוללת, שתיתן העדפה חברתית אמיתית.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, לא את הטיפול באופקים צריך להעביר משר אחד לשר אחר, אלא צריך להעביר את הטיפול בנגב כולו לממשלה אחרת.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: כבוד שר הפנים, רצית להתייחס למשהו?

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, לא הייתי מבקש לדבר אילולא נשמעו פה דברים מפי חבר הכנסת שטייניץ, שבדרך כלל אני מעריך אותו ואת עמדתו, אבל הוא פשוט דיבר שטויות, ולכן אני מצטער על זה שהוא דיבר שטויות בלי לדעת שום דבר על שום דבר.

מאיר שטרית: אני אומר לך, חבר הכנסת שטייניץ, שאם היית קורא – אתה, לא אני – את דוח ועדת החקירה – שלא אני מיניתי אותה, היא מונתה לפני, הדוח הוגש עוד לפני שנכנסתי לתפקיד שר הפנים – אם היית קורא את דוח ועדת החקירה, אתה היית חותם מייד על פיזור עיריית אופקים.

מאיר שטרית: אתה מאשים אותי בגישה פוליטית?

מאיר שטרית: תראה את העיר ערד.

מאיר שטרית: למי שייכת העיר ערד?

מאיר שטרית: ראש העיר מקדימה.

מאיר שטרית: פיזרתי 15 רשויות אחרות בצפון, חלקן של אנשי קדימה.

מאיר שטרית: יש פה עניין פוליטי?

מאיר שטרית: יש פה עניין שתושבי אופקים סבלו מניהול – ואני לא רוצה חלילה להלבין את פניו של ראש העיר אופקים, שגם אותו אני מכיר והוא היה גם חבר שלי בליכוד.

מאיר שטרית: תשמע ממני, חבר הכנסת שטייניץ, לא כל דבר – – –

גדעון סער: בינתיים בג"ץ קבע אחרת, אז למה אתה מעביר סמכות?

מאיר שטרית: תסלח לי, אתה מפריע לי.

מאיר שטרית: גדעון, ראיתי איך אתה פועל בתחום המוניציפלי והולך נגד האינטרס של ראשי ערים שלכם.

מאיר שטרית: זה האינטרס שלך, לדפוק את ראשי ערים של הליכוד?

מאיר שטרית: הצבעת נגד האינטרס שלהם, אז אל תהיה חכם כזה גדול.

מאיר שטרית: תן לי לדבר, אני לא מדבר אליך.

מאיר שטרית: אני אומר לך, חבר הכנסת שטייניץ, אתה חבר כנסת הרבה שנים, ובעיני – מאוד מכובד, ואני מעריך אותך מאוד.

מאיר שטרית: אל תעשה טעות כזאת.

מאיר שטרית: לא כל מי שיש לו כמה קולות במרכז צריך להכתיב לך איך להצביע בכנסת.

גדעון סער: – – –

מאיר שטרית: אתה אבא שלהם.

אמנון כהן: חבר הכנסת סער, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר שטרית: אל תהיה חכם כזה גדול.

מאיר שטרית: אתה אבא שלהם.

מאיר שטרית: לכן אני אומר לך, חבר הכנסת שטייניץ, שאם אתה היית קורא את הדוח בעצמך, היית חותם על פיזור מועצת העיר.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להלבין חלילה – לא פה בכנסת, הוא לא פה – ואני לא רוצה לפגוע בו בשום צורה שהיא, גם לא אגיד כלום על מה שכתוב בדוח, אבל בית-המשפט קבע, חבר הכנסת סער – כדאי שתקרא לפני שתדבר, לפחות את פסק-הדין של בית-המשפט.

גדעון סער: תאמין לי שקראתי.

גדעון סער: אולי לך לא נוח מה שהוא כתב.

מאיר שטרית: אתה לא קראת.

מאיר שטרית: אתה כרגיל לא יודע על מה אתה מדבר.

מאיר שטרית: אין לך מושג ירוק על מה אתה מדבר.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת סער, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה, אני לא רוצה לקרוא שוב.

מאיר שטרית: במסגרת הזאת בית-המשפט כותב בפסק-הדין שלו שלא נפל שום פגם מינהלי, לא במינוי ועדת חקירה ולא במסקנותיה – –

גדעון סער: – – –

מאיר שטרית: תשתוק עכשיו ותקשיב.

מאיר שטרית: – – ולא בצוות המקצועי שעשה שימוע לחברי המועצה ולראש העיר.

מאיר שטרית: לא נפל שום פגם.

מאיר שטרית: הטענה היחידה שהעלו, עם עורך-דין שעלה הון תועפות, ואלוהים יודע מי משלם לו את הכסף, הוא שאני ביקרתי באופקים כשר השיכון, עוד לפני שהייתי במשרד הפנים, חצי שנה קודם, וביקרתי בסניף קדימה באופקים ואמרתי לאחד מחברי המועצה במקום, שהוא ראש הסניף, שהוא מועמד טוב ונתמוך בו בעתיד.

מאיר שטרית: מה זה קשור?

מאיר שטרית: זה היה לפני שהייתי שר הפנים.

מאיר שטרית: אמרו: אולי יש חשש של ניגוד עניינים אם אני חותם על ההחלטה.

מאיר שטרית: אמרתי: אין לי בעיה, נעביר את זה לשר אחר.

מאיר שטרית: אז על מה הטענה שלך, חבר הכנסת שטייניץ?

מאיר שטרית: ואני אומר לך, מפני כבודו של ראש העיר אופקים לשעבר, אני חלילה לא רוצה להלבין את פניו ולומר אף מלה על מה שכתוב בדוח החקירה, אבל מי שמכיר את החומר יודע בדיוק על מה אני מדבר.

מאיר שטרית: לכן אני מבקש, כמובן, כשיגיע מועד ההצבעה, לאשר את ההחלטה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יובל שטייניץ, ביקשת להגיב, אבל זה היה להגיב על מה שאתה הגבת, לכן אי-אפשר פה פינג-פונג.

מיכאל איתן: סעיף 54.

מיכאל איתן: בתום ההצבעה.

אמנון כהן: אחרי ההצבעה.

אמנון כהן: כרגע אין הצבעה.

אמנון כהן: אחרי ההצבעה אתן לך דקה להתייחס.

אמנון כהן: אנו ממשיכים בסדר-היום.

אמנון כהן: ההצבעה על הנושא הזה תהיה אחרי ההודעה השנייה של ראש הממשלה.

אמנון כהן: אחר כך אתן גם לחבר הכנסת יובל שטייניץ, שביקש לדבר, לפי הסעיף.

אמנון כהן: [לפי סעיף ‎42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון הבא, שהוא דיון בעקבות חתימותיהם של 40 חברי הכנסת, בהשתתפות ראש הממשלה.

אמנון כהן: הנושא הוא: ממשלה ללא דרך וללא אסטרטגיה, המכהנת לצרכי הישרדות בלבד.

אמנון כהן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער – בבקשה, אדוני; שש דקות.

גדעון סער: אני פותח את הדיון, אני מנמק, יש לי עשר דקות.

אמנון כהן: תתחיל.

גדעון סער: עם כל הכבוד, אני יוזם הדיון, אני צריך לדבר עשר דקות.

גדעון סער: עם כל הכבוד, יש תקנון, תלמדו את התקנון, באמת.

אמנון כהן: תתחיל לדבר, תתחיל קודם עם חמש דקות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום שישי, במלאות שנתיים לכהונת ממשלת אולמרט, התפרסם סקר בעיתון "ידיעות אחרונות".

גדעון סער: לא רק שרוב גדול, כ-60%, הביעו את דעתם הברורה שראש הממשלה נכשל בתפקידו – אני רוצה לומר לראש הממשלה, אל תיקח את זה אישי כל כך, כי בכל אחד מתחומי המדיניות שהציבור נשאל לגביו הוא קבע שהממשלה נכשלה.

גדעון סער: 61% חושבים שהממשלה נכשלה בתחום המדיני; 65% חושבים שהממשלה נכשלה בתחום הביטחוני; 69% חושבים שהממשלה נכשלה בתחום החינוך; 55% חושבים שהממשלה נכשלה בתחום הכלכלי; 66% חושבים שהממשלה נכשלה בתחום הביטחון האישי.

יובל שטייניץ: כמה?

גדעון סער: 66%.

יובל שטייניץ: זה שני-שלישים.

מגלי והבה: מה התמימות הזאת?

גדעון סער: אדוני שר הבריאות, אני רוצה לומר, שגם בתחום הבריאות היה רוב שחשב שהממשלה נכשלה, אבל שם הפער היה הכי קטן בין אלה שחשבו שהממשלה נכשלה לבין אלה שנתנו לה ציון טוב, לכן אתה באופן יחסי במצב הכי טוב.

גדעון סער: לכן עליך אני לא אומר היום שום מלה רעה.

משה כחלון: אז הממשלה חולה או לא חולה?

יובל שטייניץ: הממשלה חולה אבל שר הבריאות בריא.

גדעון סער: אחרי שנתיים ימים זה זמן טוב לראות איך היא עומדת ביעדים שהיא עצמה הציבה לעצמה.

גדעון סער: אדוני ראש הממשלה, מה יותר טוב מללכת לנאום הניצחון שלך בנווה-אילן מלפני שנתיים ולראות מה הבטחת לציבור, אולי משהו כן קיימת?

גדעון סער: הבטחת, למשל, להיאבק בפשיעה ולהגן על הביטחון האישי של כל אזרח בכל מקום.

גדעון סער: טוב, בזה לא בטוח ששכנעת את הציבור.

גדעון סער: אני מצטט מה שאמרת, ואני מתחייב, אדוני ראש הממשלה, שאתה אמרת את הדברים, כי אחרי שאקרא לא תאמין שאתה אמרת את הדברים: ניאבק בשחיתות ובהשחתת המידות בכל מערכות חיינו, בראש ובראשונה במערכות השלטון והמינהל הציבורי.

מגלי והבה: זה לפני לונדון או אחרי לונדון?

שלי יחימוביץ': זה ניאבק במערכות השלטון – – –

גדעון סער: עכשיו זה החלק השני, חברת הכנסת יחימוביץ: ניתן גיבוי מלא לכל גורמי אכיפת החוק ונכבד את מבצר שלטון החוק במדינת ישראל, בתי-המשפט, ובראשם בית-המשפט העליון של ישראל.

גדעון סער: טוב, איך אתם נאבקים בשחיתות אנחנו רואים.

גדעון סער: מעולם לא היה הצבר כזה של חקירות פליליות, אישומים, הרשעות נגד ממשלה כלשהי בישראל, בזה שברתם שיא.

גדעון סער: אז בשחיתות לא בדיוק נלחמתם, אבל במי שהבטחתם לתת לו גיבוי מלא, כל גורמי אכיפת החוק, אז איזה גיבוי מקבלים ממך ומשריך מבקר המדינה ונשיאת בית-המשפט העליון ופרקליטות המדינה ובית-המשפט?

גדעון סער: אתם ממש – איך אומרים החבר'ה – "מתאבדים" בשבילם יום-יום.

גדעון סער: אז איך אפשר להתייחס ברצינות, כאשר אנחנו רואים את המלים הריקות הללו, לתחום כלשהו מחיי המדינה, איך אפשר להתייחס ברצינות?

גדעון סער: אדוני ראש הממשלה, בתחילת הכנס הגעת והצבת שורה של יעדים, כפי שמקובל לעשות בתחילת כנס החורף.

גדעון סער: וכאשר אנחנו עוברים היום על היעדים הללו אחד-אחד, אני חייב לומר, ניסיתי למצוא דבר אחד שכן קיימתם, ולא הצלחתי.

גדעון סער: אמרת, למשל, שאתם קבעתם יעדים מספריים להפחתת העוני, אבל בדוח העוני האחרון היתה עלייה בעוני.

גדעון סער: דיברתם על שינוי שיטת הממשל ועל חוקה – דיברת, לא דיברתם, למה לדבר בלשון רבים – לשנת ה-60, שלפחות עד חגיגות ה-60 תעבור החוקה בקריאה ראשונה.

גדעון סער: נו, חוקה עברה?

גדעון סער: חגיגות יש.

גדעון סער: בנושא החגיגות, אתם חוגגים.

גדעון סער: חגיגות יש וחוקה אין.

גדעון סער: דיברת על הסדר היסטורי בנושא השבת, דיברת אפילו – אני רוצה לומר לך משהו, יכול להיות שגם אתה לא תאמין שאמרת: ירי רקטות על יישובי הדרום איננו יכול להימשך ללא סוף.

גדעון סער: אז אמרת, כי באשקלון לפני כמה שבועות אמרת את ההיפך, אמרת: תתרגלו.

גדעון סער: אז כנראה הוא יכול להימשך ללא סוף, לפחות עד סוף הקדנציה שלך.

גדעון סער: הפסקתם לחלוטין את כל תהליך הרפורמות במשק.

גדעון סער: כל הרפורמות, ללא יוצא מן הכלל, שהיו בחוק ההסדרים ופוצלו מחוק ההסדרים – בנושא המים, בנושא התחבורה הציבורית, בנושא תאגוד בתי-חולים, בנושא שינוי תקצוב המועצות הדתיות, הכול, שום דבר לא עבר.

גדעון סער: מה אתם עושים?

גדעון סער: מתגאים בהישרדות.

יעקב ליצמן: זה לא נורא.

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: אני מנסה לראות מה נעשה, מה הממשלה עושה, לשם מה היא מתקיימת, מה תכלית הקיום שלה.

גדעון סער: תכלית הקיום שלה היא כנראה השרידות.

גדעון סער: זאת אומרת, תכלית הקיום היא הקיום, לעבור מיום שני ליום שני, לא לעשות שום דבר משמעותי, להעביר את הזמן.

גדעון סער: לפעמים בכדורגל אנחנו יודעים שקבוצה שהיא מובילה, אדוני המשנה לראש הממשלה, קבוצה שמובילה מעבירה את הזמן, אבל קבוצה שזו התוצאה שלה בדעת הקהל, שנמצאת בכזה פיגור, כבר משחקת על זמן, ועוד מכזה שלב של הקדנציה?

ראובן ריבלין: יש רגעים שהקטסטרופה כל כך גדולה שגם הקבוצה המובילה מבזבזת זמן.

מיכאל איתן: יש כאלה שרוצים להפסיד בכבוד.

מגלי והבה: תמשיכו לחלום על להפסיד בכבוד.

גדעון סער: אתם עדיין נהנים מפירות העבר.

גדעון סער: פירות העבר זה מה שאתם עדיין נהנים ממנו, מהמדיניות הכלכלית שהוביל שר האוצר לשעבר בנימין נתניהו.

גדעון סער: כשחיפשתי בדבריו של ראש הממשלה בנווה-אילן הצלחתי למצוא משפט אחד שהיה בו אמת, ולכן עליו אני אחזור, אדוני ראש הממשלה: בשנים האחרונות עשתה מדינת ישראל צעדים חשובים בכיוון של צמיחה, הם ראויים לברכה ולהוקרה – אני חוזר על זה כי אני יודע שבטח הדוברים שתשלח לכאן יסיתו נגד יושב-ראש האופוזיציה – תרם להם לא מעט שר האוצר לשעבר בנימין נתניהו, בממשלתו של שרון ובגיבויו, והוא יכול להיות גאה בהישגיו.

גדעון סער: אז מי שצריך את נאום ראש הממשלה בנווה-אילן, אני אתן לכם אותו לאחר מכן.

גדעון סער: אדוני סגן השר, אתה עשית מהפכה במשרד החוץ, מהפכה בהסברה.

גדעון סער: אתה פשוט ענק בתחום המדינה – –

מגלי והבה: – – – ומה אתה?

גדעון סער: – – מאז נכנסת למשרד החוץ, מקצה העולם ועד קצהו כולם מתלהבים, לא היה דבר כזה.

מגלי והבה: מה הטענה?

מגלי והבה: מה הטענה?

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, האם גברתי היושבת-ראש יכולה להגן עלי?

מגלי והבה: אולי תגיד לפחות מה הטענה.

גדעון סער: סגן שר החוץ אמור לפחות להיות אמון על סגנון דיפלומטי.

יולי יואל אדלשטיין: זאת דיפלומטיה תקיפה, כמו ההסברה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, יש לך עדיין רוב בכנסת.

גדעון סער: זאת עובדה – –

דליה איציק: תודה, אדוני.

גדעון סער: גברתי, אני מסיים את המשפט.

דליה איציק: תסיים.

גדעון סער: הפריעו לי.

גדעון סער: – – הרוב הזה קטן במידה ניכרת מהרוב שאתו התחלת את כנס החורף.

גדעון סער: לנו יש רוב גדול מאוד בציבור שקץ בממשלה הזאת, ואני מבקש להזכיר שבסוף כל התרגילים, הקומבינות, הדילים, החקירות – בסוף יש קלפי, ובקלפי יוכלו אזרחי מדינת ישראל לבצע את השינוי שהמדינה זקוקה לו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת רובי ריבלין – בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך שש דקות.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, הייתי, גברתי היושבת-ראש, יושב-ראש הכנסת כאשר צלצל הטלפון מראש הממשלה שרון אלי, בזמן שהוא קיבל את המכתב מהנשיא בוש – המכתב שדיבר על אחדותה של ירושלים, המכתב שדיבר על ריכוזי אוכלוסין.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהיו לי ויכוחים, אבל ההישג היה הישג שראש הממשלה היה רשאי להתפאר בו.

ראובן ריבלין: אני חלקתי עליו.

ראובן ריבלין: והנה, דווקא ההנהגה הישראלית, הממשלה, מקעקעת את ההישג הזה ומסייעת להתכחשות הבין-לאומית אליו.

ראובן ריבלין: השחיקה קשה ביותר כאשר אנחנו ממשיכים לנהל משא-ומתן תחת טרור, כאשר הפכנו את ירושלים לנושא לגיטימי, כאשר אנחנו מקפיאים את הבנייה בתוככי ירושלים ובשכונות שמעבר ל"קו הירוק", וכעת בגיבוי שנותנת שרת החוץ, ממלאת-מקום ראש הממשלה, לחוק פינוי-פיצוי מבית "שלום עכשיו" – אין לי טענות ל"שלום עכשיו".

ראובן ריבלין: מראשית הדרך ולאחר ששוחררה ארץ-ישראל במלחמת ששת הימים הם עמדו על דעתם, ויש להם תוכנית מסודרת.

ראובן ריבלין: אבל מדיניות הממשלה – ואני מוכרח לומר, מדיניות ממלאת-מקום ראש הממשלה – מזכירה לי כאלה שבאו וביקשו לעמוד על זכותנו להיות יהודים בכלל.

ראובן ריבלין: היה זה בראשית שנות המדינה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שאז נולד ראש הממשלה.

ראובן ריבלין: הוא היה ילד מאוד צעיר כאשר התנועה המיסיונרית ניסתה למצוא סדקים, בגלל המצב הנורא שהיתה בו החברה הישראלית ורבים מבני עמנו, שגרו במעברות ולא היה בידי הממשלה לסייע להם אפילו כדי פת לחם.

ראובן ריבלין: באו אותם מיסיונרים וחשבו שכאשר היהודים אומללים אפשר להעבירם על דתם.

ראובן ריבלין: אותם מיסיונרים ניסו ולא יכלו.

ראובן ריבלין: היו מעט אשר נתפתו לאותה פרובוקציה קשה, שלאחר מכן הפכה להיות בלתי חוקית במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: היוזמה להקדמת פינוי-פיצוי לפני שנתק

ראובן ריבלין: בלה בכלל איזו הכרעה של הממשלה או של הכנסת היא מניפולציה ולא מדיניות, ואסור לשרה בממשלה – שרה כל כך בכירה, שרה המתיימרת להחליף את ראש הממשלה – לתת יד תוך רמיזה וקריצה שאכן אנשים יפונו מביתם ומאדמתם וממקומות שאליהם נשלחו להתיישב על-ידי ממשלות ישראל.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאם היה היגיון בכך שניתן לפתות את אותם אנשים אשר הלכו והתיישבו ונאחזו בארץ-ישראל מתוך אמונה מלאה שזאת זכותם של העם היהודי ושל אזרחי מדינת ישראל, הייתי אומר: לשיטתם, אולי הדבר הגיוני.

ראובן ריבלין: אבל האם אתם יכולים לשכנע את אורי אריאל לעזוב את מקומו בגלל איזה מתן?

ראובן ריבלין: האם תוכלו לשכנע את תושבי קריית-ארבע לפנות את ביתם?

ראובן ריבלין: האם תוכלו לשכנע את אריה אלדד, היושב בחומש, שיפנה את ביתו מרצונו?

ראובן ריבלין: מובן שהדברים האלה זוכים לאיזו תגובה לפיתוי ואולי לנכונות באותם אזורים שמכתב בוש הודיע במפורש שישראל תשב בהם לנצח.

ראובן ריבלין: אדוני המשנה לראש הממשלה, אתם פונים אל אותם אלה שראש הממשלה, כך שמעתי – אם יש לו מדיניות או בזמן שהיתה לו מדיניות או בזמן שהיה לו נוח שתהיה כך – רואה בריכוזי האוכלוסין שלהם בהתיישבות אינטרס חיוני של מדינת ישראל לקיומה ולביטחונה.

ראובן ריבלין: הרי חוק פינוי-פיצוי יקבל את הנכונות רק מאותם אנשים שיושבים שם, כי אותם אנשים שיושבים שם לא באו לשבת בגלל איזו דעה פוליטית, בגלל איזה חזון.

ראובן ריבלין: הם באו וביקשו למצוא להם בית, כאשר ממשלות ישראל אמרו: לכו לשם, שבו שם, תמצאו פתרון לבעיותיכם ולמצוקותיכם.

ראובן ריבלין: אלה הם דברים ברורים, אלה הן אמירות היוצרות למעשה יוזמה שיש בה חוסר הבנה מדינית, חוסר התחשבות באינטרסים החיוניים, מדיניות הנוגדת לעמדתה כביכול של ממשלת ישראל.

ראובן ריבלין: שמעתי את חבר הכנסת חיים רמון.

ראובן ריבלין: הוא לא התפלל לוולאג'ה, אבל אני מתחיל לפחד שאולי הוא לא התפלל גם להר-הבית.

ראובן ריבלין: גם להר-הבית הוא לא התפלל, או שהוא התפלל רק לחלק מהר-הבית.

ראובן ריבלין: קשה לי להבין את חבר הכנסת רמון, שהוא היום המשנה לראש הממשלה, היה ויהיה שר, אבל אני לא יכול להבין את מי שהתנועה המיסיונרית אולי דיברה אל לבה והיא שינתה את דעתה, שעכשיו הופכת אמצעי בידי מיסיונרים מדיניים-פוליטיים לבוא ולבקש מאנשי יהודה ושומרון, מתיישבים אשר נשלחו בשליחות האומה כולה, לבוא ולהתפתות ולהיות במצב שבו הם מתבקשים לשנות את מגוריהם תמורת שכר או בעבור נעליים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

אמנון כהן: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים וחברי הכנסת, זה לא סוד שפרשתי מממשלת אולמרט, וזה לא סוד שתמכתי בכך שמפלגת העבודה תפרוש מהממשלה ומהקואליציה לאחר פרסום דוח-וינוגרד.

אופיר פינס-פז: זה גם לא סוד שאני חבר הקואליציה עקב ההחלטה של מפלגתי שלא לפרוש, אבל העובדה הזאת אינה מעוורת את ראייתי.

אופיר פינס-פז: ברמה הטקטית לממשלה הזאת יש לא-מעט הישגים, באמת לא-מעט הישגים בלא-מעט תחומים, אבל הדיון היום הוא לא על הרמה הטקטית.

אופיר פינס-פז: הדיון היום מתייחס לרמה האסטרטגית.

אופיר פינס-פז: אני לא מסכים אתך, חבר הכנסת סער, שאין לממשלה הזאת אסטרטגיה.

אופיר פינס-פז: לממשלה הזאת יש אסטרטגיה, ולאסטרטגיה הזאת קוראים הישרדות; הישרדות בכל מחיר – זו האסטרטגיה של ממשלת ישראל מאז סיום מלחמת לבנון השנייה באוגוסט 2006.

אופיר פינס-פז: בכלל, הישרדות הפכה להיות אופנה בישראל, אבל על זה נדבר בפעם אחרת.

אופיר פינס-פז: הכול, הכול בממשלה ובכנסת כפוף לאותה אסטרטגיה.

אופיר פינס-פז: שימור הרוב הקואליציוני בכל מחיר – זה היעד האולטימטיבי.

אופיר פינס-פז: הכול צריך להתיישר לפי היעד הזה.

אופיר פינס-פז: כשהיה צריך, כדי לשמור על הרוב הקואליציוני והיציבות, צירפו את ליברמן ואת ישראל ביתנו לממשלה.

אופיר פינס-פז: לאחר מכן הקימו משרד הזוי להתמודדות עם הסיכונים האסטרטגיים – –

סופה לנדבר: חבר הכנסת פינס-פז, אתה לא מגזים קצת?

אופיר פינס-פז: – – שעכשיו רוצים לבטל אותו כמובן.

אופיר פינס-פז: מבטלים את ההתכנסות כי זה לא מתאים לקואליציה.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, אני לא מתנגד לשותפות עם ש"ס, למשל, בממשלה ובקואליציה.

אופיר פינס-פז: הייתי יושב-ראש הקואליציה כאשר ש"ס היתה בקואליציה של ברק, אבל מעולם לא הסכמתי שלש"ס תהיה זכות וטו בקואליציה על כל דבר ועל כל עניין.

אופיר פינס-פז: מה, באמת מנהלים כאן משא-ומתן לשלום?

אופיר פינס-פז: על מי אנחנו עובדים?

אופיר פינס-פז: באמת אפשר לנהל משא-ומתן לשלום בלי לדבר על ירושלים?

אופיר פינס-פז: יהיה שלום בלי לדבר על ירושלים?

אופיר פינס-פז: את מי אנחנו מרמים?

אופיר פינס-פז: מה אנחנו באמת רוצים להשיג?

אופיר פינס-פז: אני זוכר שאריק שרון היה ראש הממשלה, והוא החליט לעשות התנתקות.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, אתה יודע מה הוא עשה?

אופיר פינס-פז: הוא עשה פריש-מיש בקואליציה.

אופיר פינס-פז: הוא אמר: מי לאדוני אלי; מי להתנתקות – אלי, מי שלא – שילך הביתה, וסילק מהקואליציה ומהממשלה סיעות שלא רצו, והביא סיעות שרצו.

אופיר פינס-פז: והוא עשה התנתקות; הוא לא דיבר על התנתקות.

אופיר פינס-פז: יותר טוב או פחות טוב.

ראובן ריבלין: נדמה לי שמי שאמר "מי לאדוני אלי" היה המתנגדים לו.

אופיר פינס-פז: היום אנחנו מתנהלים בכלל על-פי דברים אחרים – דפוסים אחרים.

אופיר פינס-פז: הקמת משרד הדתות, זאת הבשורה לעם ישראל?

אופיר פינס-פז: זאת הבשורה של הממשלה?

אופיר פינס-פז: העובדה שההתנחלויות – אני קורא היום ב"ידיעות אחרונות" שהבנייה בהתנחלויות ב-2008 מגיעה לשיא של כל הזמנים: 1,900 יחידות דיור.

אורי אריאל: אל תאמין.

אופיר פינס-פז: זאת הבשורה שלנו לעם ישראל?

אופיר פינס-פז: זה עולה בקנה אחד עם תהליך השלום?

דוד רותם: זאת בשורה טובה.

אופיר פינס-פז: כן, לך זו בשורה טובה; אבל אתה לא בממשלה, אתה באופוזיציה.

דוד רותם: אבל אני חלק מעם ישראל.

דוד רותם: אתה מדבר אל עם ישראל.

לימור לבנת: קודם תוודא שהיא נכונה.

אופיר פינס-פז: העובדה שלא מפנים מאחזים – אפילו מאחז אחד אין אומץ לפנות.

אופיר פינס-פז: צריך אומץ כדי להנהיג, ואין מה לעשות.

אופיר פינס-פז: חוק נהרי, החוק המכונה "חוק נהרי" – ממש בשורה בחינוך.

אופיר פינס-פז: תקראו מה נגיד בנק ישראל אומר על ההתנהלות התקציבית של הממשלה.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, אתה יודע יותר טוב ממני שאנחנו נכנסים לתקופה כלכלית לא פשוטה.

אופיר פינס-פז: יש כאן חריגה מהתקציב, יש כאן התפרעות תקציבית, גם בבית הזה וגם בממשלה.

אופיר פינס-פז: לא אני אומר את זה – אומר את זה נגיד בנק ישראל, במלים שלו.

אופיר פינס-פז: רק בתחום אחד אני באמת יכול לזהות חזון שהוא מעבר לשאלת האסטרטגיה של ההישרדות.

אופיר פינס-פז: חברי חברי הכנסת, מהו התחום הזה?

ראובן ריבלין: בית-המשפט.

אופיר פינס-פז: הרס מערכת המשפט בישראל.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ריבלין, נכון.

אופיר פינס-פז: זה שיטתי, זה עקבי, זה מהיום הראשון.

אופיר פינס-פז: עושים הכול כדי לגמד את בית-המשפט העליון, לגמד את נשיאת בית-המשפט העליון, לרסן אותם, להפוך אותם לתלויים במערכת הפוליטית.

אופיר פינס-פז: יש כאן חזון ואסטרטגיה שבאמת אפשר להתגאות בהם.

אופיר פינס-פז: פשוט בושה וחרפה.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, שמעתי שמדאיג אותך מצבו של אהוד ברק במפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: אגיד לך ממה אני מודאג.

אופיר פינס-פז: אני מודאג ממשבר המנהיגות בפוליטיקה הישראלית.

אופיר פינס-פז: זה מה שמדאיג אותי.

אופיר פינס-פז: אני מודאג מזה שבבחירות הקודמות הצביעו 63% בלבד לכנסת, ואני חרד ממה שיקרה בבחירות הבאות.

אופיר פינס-פז: כל אחד צריך לשאול את עצמו מה הוא תרם למשבר האמון בין הציבור לבין נבחריו – מה הוא הוסיף לעניין הזה.

אופיר פינס-פז: האם הוא עזר כדי לגשר על המשבר, או שהוא העמיק אותו?

אופיר פינס-פז: מזה אני מודאג.

אופיר פינס-פז: אני מודאג מכך שהיום נבחרים במדינת ישראל מצפצפים על רצון הציבור.

אופיר פינס-פז: אני מודאג מכך שהיום נבחרים במדינת ישראל מכהנים אך ורק מכוח הרוב הקואליציוני, ללא תמיכה ציבורית וללא תוקף מוסרי.

אופיר פינס-פז: זה מדאיג אותי.

אופיר פינס-פז: זה מסוכן למדינת ישראל.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אדוני ראש הממשלה, כותרתו של הדיון היום: הישרדות הממשלה.

יעקב מרגי: אני רוצה להרגיע גם את חברי האופוזיציה – יש הישרדות של הממשלה ויש גם הישרדות של האופוזיציה.

יעקב מרגי: אני לא מבין על מה הם מלינים.

יעקב מרגי: בסך הכול זאת הישרדות די טובה.

יעקב מרגי: אבל לגופו של עניין – אנחנו זוכרים שעם הקמת הממשלה הזאת, כמה פרשנויות, כמה מלים נכתבו, כמה מלים נאמרו, כמה נבואות שחורות התנבאו: ממשלה שלא תשלים את ימיה, ממשלה שלא תאריך ימים – –

יעקב ליצמן: שמחלקת את ירושלים.

רונית תירוש: אל תמציאו דברים.

רונית תירוש: אל תמציא דברים.

רונית תירוש: זה נמאס.

יעקב מרגי: – – ממשלה שאין לה דרך – – –

יעקב ליצמן: – – –

רונית תירוש: זאת כבר קלישאה – – –

יעקב ליצמן: – – –

יעקב מרגי: הרב ליצמן, אתה לימדת אותנו מהם סבלנות, קור רוח – להמתין לסוף, לשמוע דברים ואחר כך – – –

יעקב ליצמן: – – – קור רוח.

יעקב מרגי: זה לא מתאים.

יעקב מרגי: זה מראה – – –

מיכאל איתן: בסוף יהיה מאוחר.

משה כחלון: – – – מחלקת בקור רוח.

יעקב מרגי: הרב ליצמן, כשאני קופץ בתחילת הדיון אני יודע שאני לא במיטבי אותו יום.

יעקב מרגי: עוד לא אמרנו כלום.

יעקב מרגי: ימתין כבודו וישמע.

יעקב מרגי: מה לא אמרו?

יעקב מרגי: אבל מה לעשות – אני תמיד אומר שאני אוהב להסתכל קצת אחורה ולראות; "מזקנים אתבונן".

יעקב מרגי: אני מסתכל אחורה, רואה מה היה, ואני מנסה להשוות את הממשלה הזאת לקודמתה, ואם נרצה נלך לזו שקדמה לה.

יעקב מרגי: אני יודע באיזו כנסת ישבתי, וזכיתי שלא להיות באותה ממשלה רעה בקדנציה הקודמת.

יעקב מרגי: אני זוכר את הגזירות ללא רחמים, ואיך ראש הממשלה דהיום, אז שר התמ"ת, אמר "נכון, בתקציב הזה אין חמלה", ואני זוכר לו את זה לטובה.

זהבה גלאון: עכשיו יש חמלה?

משה כחלון: יש חמאה.

יעקב מרגי: אני חושב שעכשיו יש יותר חמלה מאשר באותה ממשלה.

יעקב ליצמן: יש חמאה, ולא חמלה.

זהבה גלאון: – – –

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אם אתה נותן לעני לחם, ואתה נותן לו גם חמאה, הוא מברך ברכת הטוב והמיטיב.

משה כחלון: העליתם את מחיר הלחם שלוש פעמים.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: הממשלה הקודמת לקחה את הלחם, ופה נתנו גם לחם וגם חמאה.

יעקב מרגי: בואו ניזכר באותן גזירות – – –

משה כחלון: שלוש פעמים העליתם את מחיר הלחם.

יעקב ליצמן: – – –

יעקב מרגי: בואו נזכור את הגזירות שגזרו עלינו – על עם ישראל, על הציבור – בממשלה הקודמת: קיצוץ בקצבאות הילדים – קיצוץ דרסטי, שהכניס מאות אלפים מילדי ישראל אל מתחת לקו העוני.

יעקב מרגי: הממשלה הקודמת רימתה את מעמד הביניים.

יעקב מרגי: היא קמה וקיבלה לגיטימציה מהבוחר בשל הצהרתה על דאגתה למעמד הביניים, וחיסלה אותו כמעט כליל.

יעקב מרגי: הממשלה הקודמת פירקה יישובים משגשגים על-פי כל מדד.

יעקב מרגי: יישובי גוש-קטיף, שלפי כל מדד היו – הן במדד החינוך והן במדד התעסוקה, הייצור והיצוא – היו יישובים לתפארת, נעקרו.

משה כחלון: מה אתה רוצה מראש הממשלה עכשיו?

יעקב מרגי: נעקרו דווקא בממשלה הקודמת.

יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לומר לכם – –

ראובן ריבלין: ראש הממשלה באמת הצביע נגד.

יעקב מרגי: – – שלתנועת ש"ס יש תעודה, היא קיבלה תעודה לכל החיים, מתנועת שינוי ומהממשלה הקודמת – – –

רן כהן: בית-המשפט.

יעקב מרגי: – – – תנועת שינוי והממשלה הקודמת – – –

יעקב ליצמן: – – –

יעקב מרגי: מה לעשות, אני אשנה ממנהגי, ואני הולך להיות קר כמוך, הרב ליצמן.

יעקב מרגי: אני לא אכעס.

יעקב מרגי: אני הולך להיות קר.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, נכון שזה משתלם להיות קר מזג ולא חם מזג כמו המרוקאי שבי?

יעקב מרגי: לכן החלטתי להיות היום קר מזג.

יעקב מרגי: אני אומר שקיבלנו תעודה.

יעקב מרגי: מה התעודה?

יעקב מרגי: הוכיחו לנו קבל עם ועדה שש"ס, די לה בישיבתה בממשלה.

יעקב מרגי: בזה שהיא יושבת בממשלה, גם אם היא לא תעשה כלום במשך ארבע וחמש שנים, היא הוכיחה שבישיבתה היא מונעת גזירות קשות.

זהבה גלאון: – – – מה לעשות עם זה – – –

יעקב מרגי: לראיה הממשלה הקודמת – רק לא ש"ס.

יעקב מרגי: היתה זיעה קרה לאותם אנשים שהיו אדריכלי ההסכם הקואליציוני הקודם.

יעקב מרגי: רק לא ש"ס; רק לא ש"ס.

ראובן ריבלין: – – – אריק שרון לא רצה.

ראובן ריבלין: אני מעיד בפניך בשבועה.

ראובן ריבלין: אתם התחננתם – – – הם לא רצו אתכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רובי ריבלין, חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יעקב מרגי: אני אמרתי לך: אני אשתדל שלא לפנות לימין פה, לספסלים הימניים פה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: – אני ממשלה.

יעקב מרגי: אני בודק כל ממשלה מה היא עשתה, לא ספציפית, לא בן-אדם, לא אישי; מה החטאים של מפלגה.

יעקב מרגי: אני אומר: בסדר, באמת לא מעניין אותי מפלגות.

יעקב מרגי: נלך לציבור.

יעקב מרגי: מה אתם רוצים מהממשלה הזאת?

יעקב מרגי: אני לא מבין מה אתם רוצים.

יעקב מרגי: ממשלה שעושה בשקט, מתמודדת – מה?

יעקב מרגי: מתמודדת בכל תחום, בכל תחום.

יעקב מרגי: לא הזניחה – – –

אורי אריאל: אנחנו – – –

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: היא הצילה אותנו, הממשלה הנוכחית.

יעקב מרגי: אורי, גם עם המיקרופון אני לא יכול להתחרות בך, ואני קצת צרוד.

אורי אריאל: היא בונה בביתר?

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: קראו מה היה היום בעיתונות ותבינו.

יעקב מרגי: אני רוצה להגיד לך – בביתר הופשרו 687 יחידות דיור.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: רבותי, לא נוח לכם.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: יש ממשלה שמישהו עושה לה דה-לגיטימציה והיא שורדת.

יעקב מרגי: זה מקומם אתכם, מה לעשות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרגי, אתה מדבר ברצינות?

יעקב מרגי: אתה שמעת אותי פעם מתבדח?

יעקב מרגי: הרי אם היה לי חוש הומור הייתי מככב בכל הטורים של כל החבר'ה האלה.

יעקב מרגי: הם לא כותבים עלי כי אני מדבר רק אמת.

ראובן ריבלין: אני מודה לך, כי צחוק כזה אנחנו לא אוהבים.

יעקב מרגי: יפה, אז אל תאהב.

יעקב מרגי: יש הרבה דברים שאני לא אוהב ואני שומע.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו טוב טוב: זו ממשלה שמתמודדת.

יעקב מרגי: היא הצילה אותנו ממחדלי ממשלות קודמות בגבול הצפוני שלנו.

יעקב מרגי: סוף-סוף היא התמודדה עם המציאות הקשה שנכפתה עלינו, שהוזנחה על-ידי ממשלות קודמות.

יעקב מרגי: אני אדבר עכשיו קצת בנימה אישית: מאז פרישתה של ישראל ביתנו מהממשלה הופעל עלינו לחץ אטומי: תפרשו, תפרשו.

יעקב מרגי: אז אני שואל את אותם אנשים – אני לא רוצה ליפול לאותה מלכודת שאיווט נפל אליה, זרק בלון ניסוי ודחפו אותו החוצה.

יעקב מרגי: רבותי, אני שואל: אם נצא מהממשלה, המשיח יבוא?

יעקב מרגי: הרי כולכם יודעים את האמת.

יעקב מרגי: משיח יבוא בנסיבות אחרות, לא בנסיבות האלה.

קריאות: – – –

יעקב מרגי: אז, רבותי, די להלך אימים.

יעקב מרגי: זו ממשלה – לא נוח לכם עם ממשלה שמתמודדת, ממשלה שלא יוצאת בססמאות כל בוקר.

יעקב מרגי: זו ממשלה שלא קמה בבוקר וחושבת איזה בלון להפריח.

יעקב מרגי: היא חושבת עם מה יש לה להתמודד, ויש לה הרבה הרבה דברים להתמודד אתם.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: יש כאלה שחושבים על האיומים האסטרטגיים על מדינת ישראל ויש כאלה שחושבים על הפלת ממשלה – להתחיל עכשיו קמפיינים על גבי אוטובוסים, לבזבז מיליונים על בחירות, לזעזע את העם.

יעקב מרגי: ואני שואל אתכם, רבותי, הלכנו לבחירות; מה מחר?

יעקב מרגי: אם יש שינוי – זו אותה גברת בשינוי אדרת.

ראובן ריבלין: – – –

יעקב מרגי: רובי, עכשיו אני שואל אותך: אתה מדבר ברצינות?

ראובן ריבלין: ודאי.

ראובן ריבלין: אומרת לך שרת החוץ – – – מה שאומר ראש הממשלה לא נכון.

ראובן ריבלין: מנהלים – – –

יעקב מרגי: אם אתה שואל אם להאמין לראש הממשלה או לשרת החוץ – אני מאמין לראש הממשלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלת אותי שאלה, עניתי לך, ואני מחזיק ממך אדם אינטליגנט ומכובד ויקר לי.

יעקב מרגי: ואני אומר לך, אני לא מאמין לך שאתה מאמין למה שאתה אומר.

יעקב מרגי: רבותי, אני אומר לכם, אני קורא לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, ודאי שאני מאמין שממשלתך מתכננת מהלכים לטווח ארוך.

יעקב מרגי: 2010 זה תאריך, אבל אני מבקש ממך, התוכניות של הממשלה שיהיו לסוף 2010, ואני מבקש, לטובת עם ישראל, גם תכנון ארוך-טווח.

יעקב מרגי: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

דליה איציק: יש לך שש דקות.

דליה איציק: בבקשה.

אביגדור ליברמן: כבוד יושבת-ראש הכנסת, ראש הממשלה, השרים, כנסת נכבדה, מאז קום המדינה לא היה מהלך מדיני מופקר יותר מהסכמי אוסלו.

אביגדור ליברמן: ומאז הסכמי אוסלו לא היה מהלך מדיני מופקר יותר מההתנתקות.

אביגדור ליברמן: כל אחד שמסתכל היום על המציאות יכול לראות את התוצאות.

אביגדור ליברמן: אני אומר שאם יהיה מהלך מדיני עכשיו עד סוף השנה, אם נגיע להסכם מסגרת עם הפלסטינים עד סוף השנה – זו תהיה הפקרות יותר גדולה מההתנתקות.

אביגדור ליברמן: אני, לצערי, חייב לציין שלשום ממשלה לא היה אומץ אמיתי לנתח מה קרה בהסכמי אוסלו, מה הבטיחו, מה קרה בפועל, ומה היה לפני ההתנתקות, איך הגענו להתנתקות ומה התוצאות של ההתנתקות.

אביגדור ליברמן: תפסיקו לשקר.

אביגדור ליברמן: לא המתנחלים ולא ההתנחלויות הם הסיבה לסכסוך, ושום ויתור על ההתנחלויות לא יפתור את הסכסוך.

אביגדור ליברמן: הסכסוך היה פה לפני 67' וגם לפני 48', אז תפסיקו לבלבל את המוח.

אביגדור ליברמן: שום התנחלות ושום מתנחל הם לא מכשול לשלום.

אביגדור ליברמן: ואני אומר לכם יותר מזה, שאף אחד לא ישלה את עצמו – לא בעשור הקרוב, ולא ב-50 השנים הקרובות, לא יהיה פה שלום.

אביגדור ליברמן: אנחנו יכולים להגיע במקרה הטוב לביטחון, ליציבות ולפרוספריטי כלכלי.

אביגדור ליברמן: אני חזרתי השבוע מוועידה בין-לאומית ביוון, ראיתי את כל ההסברים של מדינות ערב, ודומני שהשמאל – אותו הדבר, קנה את כל התזות.

אביגדור ליברמן: היה דיון סוער על הזיהום של הים התיכון, וראיתי את הצעת ההחלטה של מדינות ערב: מה סיבת הזיהום של הים התיכון?

אביגדור ליברמן: – כיבוש ישראלי בעזה.

אביגדור ליברמן: אז אי-אפשר להגיע פה לאבסורדים גם בתוך מדינת ישראל, ובטח לא מחוץ לה.

אביגדור ליברמן: אני חושב שגם כשאנחנו מסתכלים על ההתנתקות – ואני זוכר את הוויכוח עם אריק שרון.

אביגדור ליברמן: אמרתי: אריק, אתה הולך להקים מדינה פלסטינית בלי יהודי אחד, ואתה הופך אותנו למדינה דו-לאומית עם יותר מ-20% מיעוטים.

אביגדור ליברמן: הקונסטרוקציה הזאת לא תעבוד, לא תשרוד.

אביגדור ליברמן: אין שום סיכוי שקונסטרוקציה כזאת תשרוד בעתיד.

אביגדור ליברמן: הקשר שיהיה בין ערביי ישראל למדינה הפלסטינית העתידית הוא דבר שיהרוס אותנו מבפנים ומבחוץ.

אביגדור ליברמן: הבעיה שלנו, ואני אומר את זה לחבר הכנסת מרגי שדיבר – אין לנו בעיה פלסטינית.

אביגדור ליברמן: יש לנו בעיה של שלוש פעמים אירן: יש לנו בעיה עם אירן, יש לנו בעיה עם אירן דרך ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי" ויש לנו בעיה עם אירן דרך ה"חיזבאללה".

אביגדור ליברמן: כשהצטרפתי לממשלה, כל הרצון שלי היה להעביר לגמרי את כל הממשלה למסלול אחד – המסלול האירני.

אביגדור ליברמן: לא קיים מסלול פלסטיני.

אביגדור ליברמן: לא קיים פרטנר, אין עם מי לדבר, אין שום תנאים.

אביגדור ליברמן: פשוט, אנחנו הולכים למסלול שלא קיים.

אביגדור ליברמן: המסלול היחידי, גם לפתור את הבעיה הפלסטינית – הוא המסלול האירני.

אביגדור ליברמן: אני אומר את הדברים האלה לא מתוך קנטרנות או אופוזיציה.

אביגדור ליברמן: אני גם חולק על חברי באופוזיציה – גם על האיחוד הלאומי וגם על הליכוד.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהטעות הבסיסית הזאת, שלצערי הליכוד יצר אותה בזמנו – שטחים תמורת שלום, זו הטעות הבסיסית.

אביגדור ליברמן: אין נוסחה כזאת.

אביגדור ליברמן: הנוסחה הזאת הובילה אותנו לכל האסונות.

אביגדור ליברמן: אין שטחים תמורת שלום.

אביגדור ליברמן: אני לא מסתיר את דעתי.

אביגדור ליברמן: הפתרון היחידי, הנוסחה היחידה שיכולה לעבוד היא חילופי שטחים ואוכלוסיות.

אביגדור ליברמן: אין נוסחה אחרת.

אביגדור ליברמן: אני מקווה שגם הממשלה הבאה של הליכוד וישראל ביתנו והמחנה הלאומי שתקום – אנחנו נהיה צמודים רק לנוסחה הזאת.

אביגדור ליברמן: לעולם לא נסכים לתזה של שטחים תמורת שלום.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכל המהלך המדיני, בטח זה שמוביל משרד החוץ – פשוט רותמים את העגלה לפני הסוס.

אביגדור ליברמן: היחסים שלנו עם הפלסטינים הולכים בשלושה מישורים: המישור הכלכלי, המישור הביטחוני והמישור המדיני.

אביגדור ליברמן: לא ניתן להתקדם במישור המדיני בלי הישגים בתחום הכלכלי ובתחום הביטחוני.

אביגדור ליברמן: מה שמעניין את הישראלים זה הביטחון, מה שמעניין את הפלסטינים זה הכלכלה.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד גם לשמאל הישראלי: כמעט כל יום יוצא לי לדבר עם הפלסטינים.

אביגדור ליברמן: מה לעשות?

אביגדור ליברמן: היישוב שלי, נוקדים, הוא המעסיק הכי גדול של הפלסטינים.

אביגדור ליברמן: תאמינו לי: לא מעניין אותם אבו מאזן, לא מעניין אותם אנאפוליס, לא מעניין אותם השמאל הישראלי, לא מעניין אותם חברי הכנסת, לא היהודים ולא הערבים.

אביגדור ליברמן: הם רוצים, כמו כל האנשים הנורמליים, פרנסה.

אביגדור ליברמן: פרנסה הביתה, חינוך, שייאות – הם רוצים לדאוג לעתידם ולעתיד ילדיהם.

אביגדור ליברמן: מה שמעניין אותם זה כלכלה.

אביגדור ליברמן: הם לא יתמכו בשום הסכם מדיני בלי שהבטחנו להם כלכלה.

אביגדור ליברמן: שום דעת קהל בארץ כבר לא תתמוך בשום הסכם מדיני בלי שהבטחנו ביטחון לתושבי הארץ.

אביגדור ליברמן: לכן, קודם תסגרו את שתי הסוגיות האלה – במישור הביטחוני ובמישור הכלכלי – ורק אחר כך יהיה אפשר לזוז למישור המדיני.

אביגדור ליברמן: הניסיון הזה, להגיע בחיפזון להסכם מדיני, להסכם מסגרת, לפני שיש פריצת דרך בשני המישורים האחרים, מראש נועד לכישלון, והולך לסבך אותנו הרבה יותר מההתנתקות – כפי שראינו.

אביגדור ליברמן: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם.

דליה איציק: לך, אדוני, יש חמש דקות.

אפי איתם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, אדוני ראש הממשלה, לפעמים התהליך הזה, של הצבעות אי-אמון, הופך להיות מין שגרה, מין רוטינה פוליטית שאפילו לא מעוררת בנו התרגשות, וברגע שהמספרים מופיעים על הצג, והממשלה צלחה עוד אי-אמון, כאילו נוצר אמון – ולא היא.

אפי איתם: יש רגעים שבהם האי-אמון הוא הרבה יותר מהמספרים על צג ההצבעות באולם המליאה הזה.

אפי איתם: אני רוצה לשתף אותך, אדוני ראש הממשלה, בפגישה שהיתה כאן אתמול – אצלי, במשרד שלי.

אפי איתם: נכון שכולנו נפגשים עם אנשים, אבל במובן מסוים היא היתה בעיני מין חדירה לבועה שאנחנו חיים בתוכה.

אפי איתם: זעקת אי-אמון לאו דווקא בך או בממשלתך, אלא ביכולת הכוללת שלנו – ושלך, כמי שמוביל היום את מערכת הרשות המבצעת – להבטיח לאנשים במדינה תקווה.

אפי איתם: התקשר אלי אדם – הוא לא ממצביעי הטבעיים, אינו דתי, יהודי בן 78, ניצול השואה מצ'כוסלובקיה.

אפי איתם: נכנס יהודי תמיר, עם שערות לבנות, איש מצליח, בעל מפעל היי-טק באזור הצפון.

אפי איתם: הוא ישב אצלי שעה, ואמר לי: אני חש שמתקרבת שואה.

אפי איתם: הוא אומר: אני חש שמדינת ישראל מובלת אל תוך תהליך שהיא לא תוכל לצאת ממנו, שהיא לא תוכל להתמודד אתו.

אפי איתם: אני חש ייאוש כפי שלא חשתי – כך הוא אמר לי.

אפי איתם: אני מצטט אותו – כשנדדתי, ילד בן עשר באירופה החרבה – –

רונית תירוש: – – –

אפי איתם: – – וכשנחתתי, בן 16, ישר אל תוך מלחמת השחרור, ולחמתי בה, וכשגידלתי את ילדי, וכשבניתי את מפעל ההיי-טק שלי – אני חש חוסר ביטחון בעתידה וביכולת קיומה של מדינת ישראל.

אפי איתם: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, זה אי-אמון שהוא הרבה מעבר לשאלה הפוליטית איך נצביע כאן עוד כמה דקות.

אפי איתם: אנחנו ואתה יודעים את זה.

אפי איתם: אנחנו שומעים את הקולות.

אפי איתם: מעולם, מעולם – וגם אני איזה פרק זמן לא קטן במדינה הזאת – לא פשו בנו מין ייאוש, מין חידלון, מין תחושה של אין מוצא, של אין יעד, מין תחושה שאנחנו חלולים.

אפי איתם: זה אי-אמון, אדוני ראש הממשלה, והוא לא קנטרנות כלפיך אישית.

אפי איתם: אינני יודע, יכול להיות שאם אני או מישהו אחר היינו יושבים שם, בכיסא הזה, האי-אמון הזה היה מופנה כלפיהם.

אפי איתם: יש אי-אמון של אזרחי מדינת ישראל ביכולת של המערכת המדינתית לספק להם את הצרכים הבסיסיים.

אפי איתם: זה לא כסף, אלה לא תקציבים, אלה לא קצבאות – איזה "יחד" אבד לנו, איזו מטרה, שבסוף, מעבר לוויכוחים, כולנו מחויבים לה, איזו תחושת גאווה שקשורה אלינו, למה שאנחנו, ולא למה שיגידו עלינו.

אפי איתם: והדבר הזה – על אומץ הלב האישי שלי אני לא צריך קבלות – מחריד אותי.

אפי איתם: הכתובת היא אתה, לא משום שאתה אשם, אלא משום שאתה מי שאחראי עכשיו.

אפי איתם: ביום שישי הקמנו בגליל מחדש את ארגון "השומר".

אפי איתם: על הגבעה מול ציפורי התלכדו – אתה יודע מה, אהוד – ממאיר הר-ציון מכוכב-הרוחות ועד ותיקי החקלאים; קיבוצניקים, מושבניקים בצפון, שמאסו במשטר ה"פרוטקשן" שהפך אותם מחקלאים גאים, מחלוצים, מלוחמים, למין וסאלים של מערכת שהם אפילו לא מסוגלים להבין איך היא קמה עליהם.

אפי איתם: הם עמדו שם על הגבעה ואמרו: עכשיו, אחרי 60 שנה, נקים את ארגון "השומר".

אפי איתם: לא נרכב על סוסים, אלא על טרקטורונים, אבל נגן על האדמה שלנו, על הפרות שלנו, על המכונות החקלאיות שלנו, מפני משהו שאפילו אין לו שם, אין לו צורה, אבל הוא הבעת האי-אמון הכי עמוקה של האיש ההוא, ניצול השואה, של מאיר הר-ציון שצריך עכשיו, בשנות ה-70 שלו, להקים מחדש את ארגון "השומר", של תושבי שדרות שעוד מעט צריכים לייצר טילים – קראתי את מה שכותב גלעד שרון: "גם לנו יש מחרטות" – טילים אישיים כדי להגן על עצמם.

אפי איתם: אני קורא לך כאן, לא בקנטרנות שאחר כך תסתיים בכמה מספרים שישוו חזות זמנית של אמון בממשלה שלך.

אפי איתם: אני קורא לך, אדוני ראש הממשלה – תרשה לי לקרוא לך אהוד אולמרט – – –

אהוד אולמרט: אם אתה רוצה לדייק, שמי אהוד אולמרט.

אפי איתם: אהוד אולמרט – בחולם – אני מצטער, שיבשתי את שמך לא בכוונה.

אפי איתם: אדוני ראש הממשלה, אני מנסה לדבר לא ברמת הציניות.

אפי איתם: הרי ההצבעה ידועה – התוצאה ידועה.

אפי איתם: אני אומר לך שאי-אמון מלחך את רוב אזרחי מדינת ישראל.

אפי איתם: זה אי-אמון מהותי, לא אי-אמון של סיטואציה, לא אי-אמון של איש; אי-אמון אחרי 60 שנה ביכולת שלנו להמשיך לבנות מדינה יהודית בטוחה, גאה, כאן בארץ הזאת.

אפי איתם: זה צריך להדאיג את כולנו, ובראש ובראשונה אותך, כי אתה הנושא באחריות.

אפי איתם: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: המסקנה מדבריך היא ממשלת חירום לאומית.

דליה איציק: אנחנו נזמין את חבר הכנסת יצחק גלנטי.

גלעד ארדן: כל אחד מסיק את המסקנות שלו.

דליה איציק: אילו מסקנות אתה מסיק?

דליה איציק: זה מה שאני שמעתי.

דליה איציק: חבר הכנסת גלנטי, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים נכבדים, חברי כנסת ידידים, ביקורת על הממשלה היא לגיטימית, בפרט אם הביקורת היא קונסטרוקטיבית ובונה ולא הרסנית לשם הרס בלבד.

יצחק גלנטי: בעוד כשבועיים יחגוג עם ישראל את חג הפסח.

יצחק גלנטי: מיליוני ישראלים יסבו אל שולחן החג ויערכו את סדר הפסח כהלכתו.

יצחק גלנטי: וכמו בתסריט קבוע מראש, כמו כל שנה בשנים האחרונות, אנו מתחילים לקבל את הנתונים הקשים על העוני והרעב השוררים בארץ.

יצחק גלנטי: כיצד זה הגענו למצב שבו יש אזרחים בישראל הסובלים ממחסור באוכל על שולחנם?

יצחק גלנטי: כיצד זה הגענו למצב שבו כל חושינו קהו ונעשינו אדישים למראה קורע לב של אנשים קשישים המפשפשים בפחים כדי למצוא את מנת האוכל הבאה שלהם?

יצחק גלנטי: האופוזיציה מנצלת כל במה על כדי לתקוף את הממשלה על אובדן הדרך המדינית, הביטחונית ואף החברתית.

גלעד ארדן: על זה משלמים לנו.

יצחק גלנטי: צר לי, אבל קודם ראיתי פה את יושב-ראש האופוזיציה, אדוני בנימין נתניהו, מייסד האסכולה – – –

גלעד ארדן: מייסד הגמלאים – – –

יצחק גלנטי: הנה יען כי רוע זרעת אוון תקצור, כי לא תהיה זאת לתפארת יומך, אלא נזר חרולים על ראש שיבתך ומקלעת קוץ ודרדר על לחייך.

ראובן ריבלין: האם אתה מרמז – – –

יצחק גלנטי: maybe – אין לי בעיה עם זה.

יצחק גלנטי: כי לא בן-ימין הינך, כי רפש מלאו דרכיך.

יצחק גלנטי: לא נתן-יה-הוא שלטון בידיך כי אם לחמסן-יה-הוא שמך.

יצחק גלנטי: ולממשיך דרכו, רוני בר-און, על מה זה תרון?

יצחק גלנטי: על שוד וגזל של דור הבונים?

יצחק גלנטי: על אלה ששמו נפשם בכפם והגישו לנו את המדינה על טס הכסף, כדי ששלוחיך יחגגו על משמני הארץ?

יצחק גלנטי: איך אתה מסב עיניך וזורק את זקני העם לאשפתות, אלי מצולות רעב וחידלון?

יצחק גלנטי: האם אמת בר-און הינך על חלשים, תשושים וזקנים?

יצחק גלנטי: וחדל אישים מול שועי הארץ?

יצחק גלנטי: אוצר המדינה, רבותי, לא בזהב אופיר נמצא כי אם בכבוד למייסדים ובתבונת נכדיהם.

יצחק גלנטי: אנא, אדוני שר האוצר, חדל להתעלל באבותיך ואל תשים חסכונותיהם בכליך.

יצחק גלנטי: הסר ידך מכספי הביטוח הלאומי, כי אלה הם חסכונות הוריך לימי זיקנתם.

יצחק גלנטי: זה לא כסף של האוצר.

יצחק גלנטי: כל חייהם שילמו מסיהם בכבוד – גם בשנות משבר וגם בשנות זוהר.

יצחק גלנטי: הנח להם לסיים את חייהם בכבוד ובלי שתכניס את ידך לצרורם הנקוב ככברה.

יצחק גלנטי: ב"ידיעות אחרונות" של היום, בעמוד 6, זועקת הכותרת: "עשרות אלפי ניצולי השואה מתחת לגיל 80 יקבלו החל מהחודש מתנת חג של 22 שקלים כתוספת לקצבת הזיקנה" – –

ראובן ריבלין: לא החל מהחודש.

ראובן ריבלין: החודש.

יצחק גלנטי: – – האין זו קצבת אפיקומן חודשית?

זהבה גלאון: אתם לא בקואליציה?

יצחק גלנטי: גברתי, אנחנו בקואליציה, אבל מותר גם לבקר כאשר הנושאים החברתיים אינם על סדר-היום כפי שהם צריכים להיות.

זהבה גלאון: אז תפרשו.

יצחק גלנטי: במוסף "ממון" של אותו עיתון, בעמוד 2: המנהלים השכירים של חברות ציבוריות מקבלים, כל אחד מהם, עד 36.2 מיליון שקל לשנה ולא יודעים מה לעשות עם כספם.

יצחק גלנטי: בעמוד 7 של אותו עיתון, מהיום: מעלים את שכרם של 130 מבכירי בנק ישראל, המרוויחים כבר היום למעלה מ-40,000 שקל בחודש.

יצחק גלנטי: הם יקבלו תוספת של 10%, דהיינו 4,000 שקל לחודש.

יצחק גלנטי: אדוני שר האוצר הנכבד, האם טחו עיניך מראות?

יצחק גלנטי: לאן התאדתה לה אידיאולוגיית מדינת הרווחה?

יצחק גלנטי: איפה הערכים שגדלנו עליהם וחינכנו את ילדינו בצלם, ערכים כמו: "והדרת פני זקן" – –

דליה איציק: תודה, אדוני.

יצחק גלנטי: – – "בפני שיבה תקום", "כבד את אביך ואת אמך" – –

דליה איציק: תודה.

יצחק גלנטי: – – האם שכחת מאין באת, לאן אתה הולך?

יצחק גלנטי: לסיכום, אני רוצה לומר שהממשלה כשלה, אבל אך ורק בתחום הכלכלי-החברתי, וזאת משום שאימצה את דרכו של בנימין נתניהו.

יצחק גלנטי: אך זה עדיין ניתן לתיקון, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, יש לך ארבע דקות.

דליה איציק: לחברת הכנסת זהבה גלאון יש שלוש דקות.

דליה איציק: אני אפעיל את השעון כשתגיע.

דליה איציק: ארבע דקות, אדוני; בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, לנושא הדיון "ממשלה ללא דרך" אני רוצה להוסיף: "ממשלה ללא חמלה וללא לב".

שמואל הלפרט: לפני הבחירות ואחריהן הבטיח ראש הממשלה "ממשלת חמלה", ולא רק שלא נעשה דבר כדי לשפר את המצב החברתי, אלא להיפך – המצב הולך ומידרדר מיום ליום.

שמואל הלפרט: השבוע פורסם דוח מחריד שהכינה הוועדה הבין-משרדית לבחינת הביטחון התזונתי של אזרחי ישראל.

שמואל הלפרט: הדוח קובע כי שליש מאזרחי ישראל נמנעים מרכישת מוצרי מזון בסיסיים, מחוסר יכולת.

שמואל הלפרט: מצב המשפחות החרדיות גרוע יותר – 53% מהחרדים ויתרו על רכישת מוצרי מזון בסיסיים, מחוסר יכולת.

שמואל הלפרט: העוני במדינת ישראל גדל בצורה מפחידה.

שמואל הלפרט: מיליון ו-650,000 עניים בישראל, מהם 805,000 ילדים, לעומת 420,000 בשנת 2002; 350,000 ילדים בסיכון.

שמואל הלפרט: בוועדת השרים, שישבה ביום ראשון בפעם הראשונה בקדנציה הנוכחית בנושא קצבאות הילדים, אמר מנכ"ל הביטוח לאומי לשעבר, שהמצב החמור של הכפלת מספר הילדים העניים בחמש השנים האחרונות הוא תוצאה של עושק קצבאות הילדים, וממשלת החמלה, אדוני ראש הממשלה, לא החזירה להם אפילו שקל אחד.

שמואל הלפרט: שר האוצר לא טרח כלל להגיע לישיבה.

שמואל הלפרט: מה מעניין אותו קרוב למיליון ילדים עניים?

שמואל הלפרט: באמת.

שמואל הלפרט: למאות אלפי משפחות בישראל אין כסף להוצאות מינימליות לחג הפסח.

שמואל הלפרט: את מי זה מעניין?

שמואל הלפרט: איפה החמלה?

שמואל הלפרט: בימים האחרונים המדינה גועשת מפרסום מעשי ההתעללות בילדים – מעשים נוראיים שאני מגנה אותם בכל תוקף – אבל אני רוצה לשאול את ראש הממשלה: הרעבת מאות אלפי ילדים אינה התעללות בילדים?

שמואל הלפרט: מניעת ארוחה חמה במפעל ההזנה מתלמידי החינוך החרדי אינה התעללות בילדים?

שמואל הלפרט: היום מביאה הממשלה הצעת חוק להרחבת מפעל ההזנה לגני-ילדים, אבל ילדי החינוך המוכר – הס מלהזכיר לתת להם ארוחה חמה.

שמואל הלפרט: תקציב הישיבות קוצץ ב-70%, ורק לאחר מאבקים של יהדות התורה וש"ס הואילה הממשלה להחזיר חלק מהתקציב ולהפוך אותנו ל"סחטנים".

שמואל הלפרט: תקציב של 340 מיליון שקל לתגבור לימודי יהדות הופסק.

שמואל הלפרט: 6,000 כיתות לימוד חסרות במגזר החרדי, אבל עיקר הדאגה של הממשלה היא הבינוי במגזר הערבי.

שמואל הלפרט: 30,000 יחידות דיור חסרות לציבור החרדי, ובמקום לאתר פתרונות דיור, הממשלה מקפיאה את הבנייה ביישוב החרדי ביתר.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה הכריז בפתוס האופייני לו: לא ניתן לכם לפגוע בחינוך החרדי.

שמואל הלפרט: בפועל, אדוני ראש הממשלה, פוגעים בחינוך החרדי יום-יום.

שמואל הלפרט: איפה ההבטחה שלך שלא תיתן לפגוע בחינוך החרדי?

דליה איציק: תודה, אדוני.

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים, משפט אחרון.

שמואל הלפרט: הסיבה האמיתית לכל הגזירות שמנחיתים על הציבור החרדי היא שהממשלה מפחדת מ"פן ירבה" ופועלת ב"הבה נתחכמה לו פן ירבה", אבל רוח הקודש אומרת: כן ירבה וכן יפרוץ.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: אחריה אני צריכה מישהו מרע"ם-תע"ל, ואם לא – אנחנו נעבור הלאה.

דליה איציק: טרם נרשמו.

דליה איציק: אז אם כך, חבר הכנסת דב חנין יהיה אחרי חברת הכנסת גלאון.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות, גברתי; בבקשה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לטעון שלממשלה הזאת, לפחות בתחום אחד יש דרך – הדרך לריסוקו של בית-המשפט העליון.

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, אני מפנה אליך אצבע מאשימה.

זהבה גלאון: אתה אחראי למינויו של שר המשפטים, מתוך מגמה וכוונה שהוא ישמש קבלן הביצוע שלך לריסוקו של בית-המשפט עד דק ולפגיעה בנשיאה בייניש העומדת בראשו.

זהבה גלאון: ולכן אני קוראת לך מכאן, אדוני – לראש הממשלה – –

אברהם רביץ: בית-המשפט עושה את זה בעצמו – – –

זהבה גלאון: – – להדיח לאלתר – להדיח לאלתר – את שר המשפטים מתפקידו.

מיכאל איתן: כל הזמן מאשימים שבית-המשפט זה סניף של מרצ – –

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, הממשלה בראשותך – –

מיכאל איתן: – – אני מתחיל לחשוב שאולי זה נכון.

זהבה גלאון: – – קושרת קשר נגד הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: שר המשפטים שלך, כל יום – כאילו יש כאן איזה גל של צונאמי – מנסה לקדם רפורמות ומהפכה אנטי-חוקתית – מהפכה אנטי-חוקתית – ואתה אחראי.

מיכאל איתן: רק לבית-המשפט – – –

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא לכם פסקה מתוך קווי היסוד של הממשלה; הממשלה בראשותך.

זהבה גלאון: כך נקבע בקווי היסוד: "יובטח מעמדה הבכיר של מערכת המשפט הישראלית, ובראשה בית-המשפט העליון"; "הממשלה תשמור על מעמדו הרם ומכלול תפקידיו וסמכויותיו של בית-המשפט העליון, ותתנגד לכל שינוי העלול לפגוע במעמדו או בדרך המינוי של השופטים במערכת המשפט".

זהבה גלאון: אני שואלת, אדוני ראש הממשלה, האם קווי היסוד של הממשלה שלך אינם מחייבים אותך?

זהבה גלאון: האם הם אינם מחייבים את שר המשפטים?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, חדשות לבקרים אנחנו מתעוררים – כל פעם אני אומרת: איזו יוזמה תהיה היום לשר המשפטים?

זהבה גלאון: כולם מתעסקים או עוסקים ביוזמות של שר המשפטים, כאילו מדובר כאן באיזה מאבק בין השר לנשיאה, כאילו יש כאן יצרים ויש כאן איזה אגו של אחד הצדדים.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי, זה מאבק על דמותה של החברה הישראלית, זה מאבק על הדמוקרטיה הישראלית, זה מאבק על שמירת הזכויות של הקבוצות הכי מוחלשות, הכי מקופחות במדינה.

זהבה גלאון: אבל מה אכפת לכם מהקבוצות האלה?

זהבה גלאון: כי יש כאן עריצות הרוב של הכנסת.

זהבה גלאון: בית-המשפט העליון נותר המעוז האחרון המגן על הזכויות שאותן קבוצות זקוקות להן, ואתם, מה אכפת לכם?

זהבה גלאון: אתם נותנים יד לכל מיני הצעות חוק מסוכנות שבאות לפגוע בקבוצות האלה.

זהבה גלאון: ומה שמטריד, למי שעוקב, כשאני שומעת את ההנמקות והנימוקים של שר המשפטים, גם כשהוא עומד כאן על דוכן הכנסת במין עמידה כזאת, חצי מכונסת, בהשתלחויות וגידופים והשמצות והאשמות חסרות יסוד, חברי חברי הכנסת, והנמקות שבסופו של דבר מביאות – כשעושים סקרים, ורואים שחל פיחות – –

דליה איציק: נא לסיים.

זהבה גלאון: – – במעמדו של בית-המשפט העליון, אנחנו רואים שההנמקות האלה וההשתלחויות האלה בעצם מביאות לפגיעה במעמדו.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, משפט אחרון.

זהבה גלאון: שר המשפטים, ובוודאי ראש הממשלה, ובוודאי לאור קווי היסוד, צריכים לשמש מגן של עצמאות המערכת המשפטית, בוודאי מפני התערבותה של המערכת הפוליטית.

זהבה גלאון: אני קוראת לך, לפני שיהיה מאוחר: תדיח אותו מתפקידו, כדי שאפשר יהיה עדיין לשמור על בית-המשפט.

זהבה גלאון: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין; שלוש דקות.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, יש לי בעיה עם הממשלה הנוכחית.

דב חנין: זו ממשלה שלפעמים הדיבורים שלה נשמעים סבירים, אבל מה שמדאיג זה המעשים שלה.

דב חנין: בתחום המדיני אנחנו שומעים דיבורי שלום, אבל בפועל, עמיתי חברי הכנסת, אני חושש שאנחנו הולכים ומידרדרים בכיוון ההפוך, עד סכנת מלחמה כוללת.

דב חנין: אנחנו צריכים מעשי שלום.

דב חנין: מה עם מעשי שלום?

דב חנין: אני אדבר על שלושה דברים.

דב חנין: ראשית, לא תנופת בנייה בהתנחלויות, לא להתיר את הבנייה בביתר ובמקומות אחרים, אלא הפסקה אמיתית של הבנייה בהתנחלויות; לא המשך של מריחת המאחזים הבלתי-מורשים, אלא ביצוע מיידי של דוח-ששון, שמונח ומעלה אבק על המדפים.

דב חנין: שנית, הסכמה מיידית על רגיעה בדרום.

דב חנין: זה אפשרי.

דב חנין: שמענו אתמול את הקולות מעזה.

דב חנין: יש אפשרות כזאת, וצריך לנצל אותה.

דב חנין: הסכם חילופי שבויים ואסירים, לרבות גלעד שליט ולרבות מרואן ברגותי.

דב חנין: שלישית, משא-ומתן לשלום עם הפלסטינים כשכל הדברים על השולחן – ירושלים, גבולות, פליטים – אלה השאלות הקשות, אתן צריך להתמודד, אפשר לתת עליהן תשובות, היום אפשר לתת עליהן תשובות וצריך לתת אותן.

דב חנין: משא-ומתן לשלום עם סוריה.

דב חנין: המחיר ידוע וצריך להיענות לו.

דב חנין: צריך ללכת בכיוון הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין ספק, אנחנו במירוץ נגד הזמן.

דב חנין: הסכנות גדלות.

דב חנין: מה שצריך לעשות זה לא אחדות על בסיס של עיוורון וקונסנזוס של התלהמות לאומנית, אלא צריך ראייה מפוכחת של המצב ופעולה אמיצה לשינוי.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, בתחום הכלכלי – הבנקים מדווחים על רווחי עתק, אבל מספר העניים החדשים הולך וגדל, שכבות הביניים הולכות ונשחקות ורשת הביטחון של הסדרי הרווחה הולכת ונפרמת.

דב חנין: בתחום שוויון האוכלוסייה הערבית – נדרשת התייצבות תקיפה נגד הגל העכור של הגזענות, שהולך וגובה ומגיע עד תוככי הבית הזה.

דב חנין: בשנת ה-60 למדינה הגיע הזמן לתוכנית כוללת לשוויון האוכלוסייה הערבית, לפתוח דף חדש אמיתי ביחסי המדינה עם המיעוט הערבי הגדול שחי בתוכה, להבטיח לו שוויון זכויות לאומי ואזרחי באמת.

דב חנין: בתחום הסביבתי – קל מאוד לדבר ירוק, אבל לא פשוט לעשות את המעשים הנכונים.

דב חנין: נדרשת פה תנופה אמיתית, כי ישראל יכולה וחייבת להיות חלק משמעותי מהפתרון הסביבתי ברמה הגלובלית והלאומית.

דב חנין: מה צריך לעשות כאן?

דב חנין: ראשית, תוכנית אנרגיה נועזת; לא תחנה פחמית נוספת, אלא מהלכים אמיתיים של חיסכון באנרגיה ושל אנרגיה מתחדשת.

דב חנין: שנית, מהפכה בתחבורה הציבורית – לא עוד תחבורה לקהל שבוי, אלא תחבורה ציבורית שהאזרחים יעדיפו אותה על הרכב הפרטי.

דב חנין: שלישית, התמודדות אמיתית עם התעשיות המזהמות והחומרים המסוכנים.

דב חנין: אנחנו כבר ראינו את הסכנות במלחמת לבנון השנייה – –

דליה איציק: נא לסיים.

דב חנין: – – אבל ההתמודדות עדיין חסרה.

דב חנין: רביעית – ובכך אני מסיים – צדק סביבתי.

דב חנין: להתמודד עם בעיות החצר האחורית בנגב, בגליל, האוכלוסיות החלשות והמופלות, התמודדות עם הקשרים בין הזנחה סביבתית לבריאות.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, הזמן קצר והמלאכה מרובה.

דב חנין: אנחנו רוצים ממשלה שתעשה בכל הכיוונים האלה, ולא רק תדבר עליהם.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: יש לך שלוש דקות, אדוני.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת עתניאל שנלר, ויש לך 14 דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי הכנסת, כשהממשלה מחליטה על תוכנית, יש לה יכולת לבצע אותה.

ואסל טאהא: ב-2003 החליטו על תוכנית כלכלית קשה, אכזרית.

ואסל טאהא: ביצעו אותה ללא חמלה, באכזריות.

ואסל טאהא: פגעו בחלשים.

ואסל טאהא: אבל כשמדברים על תוכנית שלום, הם רק מדברים שלום, ללא תוכנית, ללא פרוגרמה.

ואסל טאהא: מדברים שלום ומוסיפים בנייה בהתנחלויות; מדברים שלום – מוסיפים מחסומים; מדברים שלום – הורגים בפלסטינים יום-יום.

ואסל טאהא: עוצרים אותם.

ואסל טאהא: הצד השני שהחליט על משא-ומתן – זה כבר 15 שנה – החלטתו נפלה אחרי דיון רב בצד השני, אחרי שהסכימו על פשרה היסטורית – קודם בינם לבין עצמם – וקיבלו מדינה על 20% מהשטח שהאמינו שכולו להם, אף-על-פי שבאומות המאוחדות, ב-1947, החליטו על פשרה, על חלוקה כמעט הוגנת בין יהודים לערבים.

ואסל טאהא: למרות זאת, אין אוזן קשבת בממשלות ישראל השונות.

ואסל טאהא: לוחצים, לוחצים ולוחצים.

ואסל טאהא: אני חושב שהתוכנית הזאת, שהפלסטינים הסכימו עליה – מדינה פלסטינית בגדה וברצועה, לרבות ירושלים המזרחית – עוד מעט תיפול, ולא תמצאו פלסטיני אחד שיסכים לתוכנית הזאת.

ואסל טאהא: זאת הזדמנות פז לממשלת ישראל.

ואסל טאהא: ומה יישאר?

ואסל טאהא: תישאר הצעה אחרת, אופציה אחרת: מדינה אחת מהנהר עד הים, דו-לאומית – ואני אישית תומך בזה.

ואסל טאהא: אני תומך במדינה אחת שתישען על האזרחות, ולא על שייכות אתנית.

ואסל טאהא: אני תומך בזה שהמדינה הזאת תהיה מהים עד הנהר, מדינת כל אזרחיה.

ואסל טאהא: יוזמה ערבית – לא רוצים לשמוע; הזדמנות פז – מפנים עורף להזדמנות הזאת; הסורים מוכנים למשא-ומתן, והמחיר ידוע – מפנים עורף גם לסורים.

ראובן ריבלין: הסורים בסוריה הגדולה מוכנים לספח אותנו אפילו.

ראובן ריבלין: למה – – –

ואסל טאהא: תשמע, במזרח תיכון חדש, מזרח תיכון חדש, זה גם אפשרי.

ואסל טאהא: במזרח תיכון חדש גם זה אפשרי.

ראובן ריבלין: אפשרי.

ראובן ריבלין: כשיבוא המשיח.

ואסל טאהא: לכן, אדוני ראש הממשלה, אי-אפשר רק לדבר שלום.

ואסל טאהא: ואי-אפשר רק להצטלם עם אבו מאזן.

דליה איציק: נא לסיים.

ואסל טאהא: הצד השני מחכה בקוצר רוח לשלום אמיתי וצודק, ואם כבודו ואם הממשלה ירצו שלום אמיתי, צודק ובר-קיימא – זו לא אגדה.

ואסל טאהא: זה אפשרי וזה ניתן, וזו הזדמנות פז.

ואסל טאהא: צריך לנצל אותה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נחתום עם חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: יש לך 14 דקות.

דליה איציק: לקראת סיום נצלצל, ראש הממשלה ידבר, אחריו ראש האופוזיציה, ונעבור להצבעה על הודעתו של ראש הממשלה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, ראש הממשלה, שרים, כנסת נכבדה, "ממשלה ללא דרך" – זו כותרת הדיון של היום.

עתניאל שנלר: נכון, אתם צודקים.

עתניאל שנלר: לממשלה הזאת דרכים רבות בתחומים שונים.

עתניאל שנלר: לא, לא דרך אחת – צדקתם.

עתניאל שנלר: לממשלה הזאת הרבה דרכים, המתמזגות לדרך רחבה, שאומה שלמה יכולה לצעוד עליה.

עתניאל שנלר: לא דרך צרה אחת, חד-ממדית, המתאימה לתפיסת עולם של קבוצה אחת – או של מפלגה אחת – כלשהי.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שיש לה מסלול המראה רחב, יציב, שיכול להכיל בתוכו את כל היעדים הלאומיים, וגם את כל הגישות בעם.

עתניאל שנלר: אתם צודקים.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שממשיכה את דרכן של ממשלות העם היהודי והתנועה הציונית מני אז.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, אנו בפתחם של ימים מיוחדים לעם היהודי ולתנועה הציונית, ערב שנת ה-60 למדינה.

עתניאל שנלר: אתם יודעים, בכל שנה, ערב חג הפסח, כשאתה עומד ומביט כאן, בכנסת ישראל, בשלטון העם היהודי בארצו, ואתה נזכר בסיפור יציאת מצרים, עם עבדים, תחת נטל ההישרדות – אז זאת היתה הישרדות – שיצא מעבדות לחירות, והגיע, עם המנהיגות של משה – שגם לה היתה אופוזיציה קשה – מנהיגות שהובילה לארץ-ישראל, ארץ אבותינו – אתה מבין את המונח "מעבדות לחירות".

עתניאל שנלר: הממשלה הזאת גם ממשיכה את דרכה של תנועת שיבת ציון לאחר גלות בבל, שאף שגם אז היתה אופוזיציה של אנשים בעלי רוח גלותית, שביקשו להישאר בגלות, אותם מנהיגים החזירו אותנו לארץ-ישראל והקימו את הבניין היהודי מחדש.

עתניאל שנלר: כן, הממשלה הזאת ממשיכה את תהליך העצמאות המדינית והערכית של העם היהודי השוכן בציון.

עתניאל שנלר: בעוד פחות מחודש נציין את יום השואה, את יום הזיכרון ואת יום העצמאות – משואה לתקומה, מגלות לתחייה.

עתניאל שנלר: והיום מדברים סרה בממשלת ישראל?

עתניאל שנלר: לא, לא זאת הדרך.

עתניאל שנלר: לא בארץ נוכרייה אנחנו גרים, לא בחברה מושחתת אנחנו חיים.

עתניאל שנלר: אנו דור התקומה, ואנחנו צריכים לומר לעצמנו את התקומה, את התחייה הלאומית.

עתניאל שנלר: אומרים: ממשלה ללא דרך – כן, ממשלה זו היא ממשיכת דרכן של ממשלות ישראל כולן, מאז שחררנו את עצמנו מעול זרים בתש"ח.

עתניאל שנלר: אדוני ראש הממשלה, הממשלה הזאת ממשיכה את דרכן הציונית, היהודית, הדמוקרטית של ממשלות ישראל שהיו בראשות בן-גוריון, בגין, רבין, שרון, זיכרונם לברכה.

עתניאל שנלר: אומרים: ממשלה ללא דרך, אך יודעים שהממשלה הזאת – דרך רחבה ומהירה – –

קריאה: – – –

עתניאל שנלר: יאריך ימים שרון.

עתניאל שנלר: – – יודעים שלממשלה הזאת דרך רחבה ומהירה בכל שבעת קניה.

עתניאל שנלר: בקנה האחד מאירה מנורת העלייה וקיבוץ הגלויות – כולם עסקו בקיבוץ גלויות ובעלייה: מאירופה, מבגדד, מצפון-אפריקה, ממערב אירופה, מברית-המועצות – אבל הממשלה הזאת, שעושה לקידום העלייה, גם עושה מהפכה בתחום הגיור, אחרי כל כך הרבה שנים.

עתניאל שנלר: מחד גיסא היא מקפידה על גיור על-פי ההלכה, ומאידך גיסא היא ממשיכה בניסיון לפתוח את השערים, להקל את ההצטרפות לעם הזה.

עתניאל שנלר: אומרים: ממשלה ללא דרך.

עתניאל שנלר: בקנה השני מאירה מנורת החינוך, שהשכילה במהלך כל השנים לאגד אוסף של בודדים מכל קצווי תבל וליצור מערכת חינוך אחת ערכית, יהודית, ציונית, בגישות ובתפיסות שונות.

עתניאל שנלר: חנוך לנער על-פי דרכו – כך ראוי.

עתניאל שנלר: מערכת נפלאה, שהוציאה מתוכה מדענים, חתני פרס נובל.

עתניאל שנלר: הממשלה הזאת, לאחר שנים רבות, עושה רפורמות כל כך עמוקות, חשובות ויסודיות בתחום החינוך – דברים שלא נעשו עד כה – בביסוס מעמדו של המורה, בהעמדת כלים מקצועיים טובים יותר לתלמידים, במאבק באלימות במוסדות חינוך, בדאגה לפרט.

עתניאל שנלר: רק אתמול, על הדוכן הזה, בבית הזה, חוקקנו חוק לטובת סטודנטים המתקשים בלמידה.

עתניאל שנלר: מהפכה עצומה עשתה דווקא הממשלה הזאת בתחום החינוך.

עתניאל שנלר: ואומרים: ממשלה ללא דרך.

עתניאל שנלר: בקנה השלישי זורחת הכלכלה הלאומית – ממפעלים קטנים לקונצרנים בין-לאומיים; מייצור תעשייתי פשוט לחברות ההיי-טק המובילות בעולם; מטכנולוגיות מיושנות לחברות סטארט-אפ משגשגות.

עתניאל שנלר: הממשלה הזאת מעצימה את הישגי העבר בצמיחה חסרת תקדים, במטבע חזק ומוערך, במעמד בין-לאומי ההולך ומתבסס.

עתניאל שנלר: האם כל חברי הכנסת יודעים שהממשלה הזאת קיבלה, ממש בימים אלה, את הדוח הטוב ביותר שקיבלה ישראל אי-פעם מקרן המטבע הבין-לאומית, וחברות אשראי וקרנות בין-לאומיות מעלות את דירוג האשראי של ישראל לזה של אחת המדינות החזקות בעולם?

ראובן ריבלין: מה היינו עושים בלי הממשלה הזאת?

ראובן ריבלין: נושענו.

ראובן ריבלין: עם ישראל נושע.

עתניאל שנלר: ואומרים שאין לממשלה דרך.

עתניאל שנלר: והקנה הרביעי – החוסן החברתי-הכלכלי של אזרחי ישראל, ממעברות ועוני, שאדוני זוכר – –

מיכאל איתן: אפשר לשאול שאלה?

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: – – מתקופת הצנע לתקופת רווחה, לרמת חיים בישראל, שעלתה מעלה-מעלה.

עתניאל שנלר: יש עוד הרבה לעשות, אבל הממשלה – –

מיכאל איתן: אפשר לשאול שאלה?

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: – – הזאת יודעת למצוא את האיזון הראוי, מיקי, בין כלכלה חופשית ובין עיניו הבוהקות של האזרח היחיד.

מיכאל איתן: יש לי שאלה.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שאומרים שאין לה דרך.

עתניאל שנלר: כן, זאת ממשלה שבמסגרת חוק ההסדרים עשתה שתי רפורמות שאף אחד מכם לא עשה.

עתניאל שנלר: האחת בנושא הביטוח הפנסיוני, האחרת בשוק הגז הפרטי.

עתניאל שנלר: זאת הממשלה שהנהיגה מס הכנסה שלילי כדי לסייע למשתכרים מעט בשוק העבודה; זאת הממשלה הראשונה שדנה בקצבאות לניצולי השואה, הן ברמת הביטוח הלאומי והן בסיוע נוסף לאותם ניצולי השואה; זאת הממשלה שאישרה את התקנון בנושא פיצוי עקיף לתושבי שדרות ואזורים אחרים שנפגעים מפעילות מלחמה.

עתניאל שנלר: ואומרים שאין לה דרך.

עתניאל שנלר: מי אומר את זה?

יולי יואל אדלשטיין: למה יש אזורי מלחמה?

עתניאל שנלר: אתם יודעים מי אומר את זה?

עתניאל שנלר: אומרים את זה כאשר בקנה החמישי של אותה מנורה שלנו מאירה דרכה של ישראל בתשתיות.

עתניאל שנלר: כאשר מדרך-בורמה, מהכביש הצר לירושלים, באוטוסטרדה של חיפה–תל-אביב, כביש 6 והרכבות, שכל ממשלות ישראל עשו, הממשלה הזאת – – –

מיכאל איתן: עתני, לא היה לך – – –

עתניאל שנלר: תצעקו.

עתניאל שנלר: אתה היית שר השיכון, גם אתה תרמת הרבה מאוד לבניינה של הארץ, אבל הממשלה הזאת גיבשה תוכנית חמש-שנתית לפיתוח תשתיות, שמרכיב יכולת הביצוע הפיזי בה הוא המרכיב הקובע את קצב הפיתוח, ולא התקציב.

עתניאל שנלר: זאת הפעם הראשונה.

צבי הנדל: ואת כל זה האזרחים לא יודעים?

עתניאל שנלר: כן, תצעקו.

עתניאל שנלר: אתם צודקים, כי באין מענה צועקים.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שבימיה הרכבת מסיעה 30 מיליון איש בשנה; זאת ממשלה שתשקיע 2.4% מהתל"ג בתשתיות; זאת הממשלה שמספר תאונות הדרכים וההרוגים בה ירד; זאת הממשלה המפתחת את הנמלים, את התפלת המים.

עתניאל שנלר: ואומרים: אין לה דרך.

מיכאל איתן: מה עם הגשם?

מיכאל איתן: גשם היא יכולה להוריד?

ראובן ריבלין: גשם זה ביבי.

עתניאל שנלר: אני הולך לסיים, כי הגעתי לאבוקה השישית, שמקשרת בין ערכי היהדות למדינה יהודית.

עתניאל שנלר: אתם יודעים – מהחדר לישיבה הגדולה; מתפיסה יהודית אחת לפלורליזם ופתיחות.

עתניאל שנלר: זאת הממשלה המשכילה למצוא את האיזון הראוי בין דת למדינה.

עתניאל שנלר: הדאגה לחינוך הדתי והחרדי מחד גיסא, וקידום מערכת חינוך יהודית טובה לא פחות, גם זו שאינה דתית, מאידך גיסא.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שחוקקה את חוק השתלת איברים ואת חוק מוות מוחי-נשימתי; זאת הממשלה ששומרת על זכויות הפרט מחד גיסא, ושומרת על מעמד בתי-הדין הרבניים מאידך גיסא.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שלצד פתיחות רבה שומרת על צביונה היהודי של המדינה – ועדיין אומרים שאין לה דרך.

עתניאל שנלר: נשארה לי עוד דקה להגיד לכם – – –

דליה איציק: יש לך עוד שש דקות.

דליה איציק: יש לך 14 דקות.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אני מודה לך.

עתניאל שנלר: והקנה השביעי במנורת שבעת הקנים הוא לפיד הביטחון והשלום.

צבי הנדל: טומי לפיד.

עתניאל שנלר: ממחתרות לצבא הנלחם בפדאיון, המנצח במלחמת סיני – זאת לא הממשלה הזאת, זה כל ממשלות ישראל, זה כל עם ישראל – המשחרר את ארצנו מעול זרים ב-1967, לצה"ל וכוחות הביטחון כולם – האהובים עלינו – הנלחמים בטרור, מבית ומחוץ.

עתניאל שנלר: ולצד כל אלה, מאבק קשה לא פחות להשיג את השלום.

עתניאל שנלר: שלום מבקשים כל יושבי הבית הזה, הגם שיש מחלוקת על מחירו של השלום, ומותר שתהיינה מחלוקות בשאלות ערכיות.

עתניאל שנלר: אבל הממשלה הזאת, ולעתים שלא בטובתה, אותה ממשלה שאין לה – איך אמרתם?

עתניאל שנלר: – אין לה דרך, היא גילתה את הקשיים הרבים ואת הבעיות הקשות שהיו במערכת הביטחון, כפי שלמדנו בניתוח תוצאות מלחמת לבנון השנייה, שאחריה בירכתי הגומל על כך שגילינו את הליקויים.

עתניאל שנלר: אוי לנו אם לא היינו מגלים את הליקויים אז.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, זאת ממשלה ששיקמה את צה"ל – שיקמה זאת מלה קשה – שהוסיפה נדבך לחוזק ולחוסן של צה"ל ומערכת הביטחון.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שהכינה את צה"ל לקרב העתידי, אם וכאשר יידרש.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שעושה ותעשה הכול כדי שכל אזרחיה, בכל מקום, יחיו בבטחה.

עתניאל שנלר: ולצד כל זה, זאת ממשלה שמבינה את החשיבות האסטרטגית של תהליך השלום ושל שמירת הגמישות המדינית במאבק נגד הטרור העולמי, אם קוראים לו "אל-קאעידה" ואם "פתח אל-אסלאם" או כל טרוריסט בין-לאומי אחר; שמבינה את החשיבות של המהלך המדיני בשמירת הקואליציה במאבק נגד הצורר מאירן; וזאת הממשלה שצריכה להכין ומכינה אותנו למלחמה בטרור המשותף של ה"חמאס" וה"חיזבאללה", בצפון ובכל מקום אחר.

עתניאל שנלר: זאת ממשלה שיודעת להחזיק ביד אחת צבא חזק, גאה, שיודע מה תפקידו, שלא ממצמץ עוד, שיודע לכבוש אם צריך – אנחנו לא עם כובש, אנחנו עם הנלחם על קיומו – ומצד שני זאת ממשלה שיודעת להושיט את היד השנייה לשלום, ככלי חשוב, ערכי מאין כמותו.

בנימין אלון: אתה כותב בחרוזים?

אפי איתם: אם אתה נואם נאום להגנת הממשלה – ברור שאין לה דרך.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, השרים, גברתי יושבת-ראש הכנסת, לקראת החודש הבא, שבו נחגוג 60 שנה לעצמאותנו, בואו ונקבע חודש אחד, חברים, חודש אחד, לא יותר, שבו ננסה כולנו לראות את הכוס המלאה של החברה המדהימה שלנו, את הפלא הציוני הבלתי-ייאמן שקרה לנו על-ידי כל ממשלות ישראל מני אז.

אפי איתם: בשדרות "קסאם" לכל ילד.

עתניאל שנלר: אפי, תאזין, תאזין.

עתניאל שנלר: ננסה לשדר לאזרחי ישראל הצופים בנו – הצופים בך ובי – את האמת של הארץ ושל החברה הנפלאה הזאת: היא הרבה יותר יפה מכפי שאנחנו מציגים אותה.

צבי הנדל: אתה מטורף?

עתניאל שנלר: בואו נשאיר לכנס הבא את חילוקי הדעות הפוליטיים ונתמקד בדיון של סוף הפגרה היום במסר אחד, במסר של אחדות – אחדות לאומית, אחדות חברתית, אחדות פוליטית.

צבי הנדל: חייב אשפוז.

עתניאל שנלר: במסר של גאווה על העבר המפואר, בתקווה להמשך בניית המדינה היהודית הציונית הדמוקרטית בארצנו.

אפי איתם: מה לקחת?

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, בעיני, אשרי העם שככה לו, בכנסת ישראל, על כל חלקיה, אשרי העם שזאת ממשלתו.

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, אני מבקש שתאפשרו לנו למחוא כפיים.

דליה איציק: תודה, אדוני חבר הכנסת שנלר.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, נושא הדיון היום הוא דרכה של הממשלה.

אהוד אולמרט: אחלק את נאומי לשלושה חלקים.

אהוד אולמרט: כל חלק יעסוק באחד מן הדגלים שהניפה הממשלה בעת כהונתה ומאפיינים את מדיניותה.

אהוד אולמרט: הדגל הראשון הוא כמובן הדגל המדיני.

אהוד אולמרט: ישראל שואפת להגיע להסדרי שלום עם כל שכניה, והיא פועלת בנושא הזה.

אהוד אולמרט: לראשונה זה שבע שנים חודש התהליך המדיני עם הפלסטינים, והוא מתנהל ברצינות ובזהירות המתחייבות, במטרה להגיע להסכם.

אהוד אולמרט: הדגל השני הוא דגל הביטחון.

אהוד אולמרט: בנושא זה פעלה הממשלה – ופועלת – מול האיומים השונים בכמה גזרות המשליכות זו על זו באופן ישיר, החל באיום הנשקף מאירן, דרך האיומים בגבול הצפון וכלה באיומי הטרור מעזה ומשטחי יהודה ושומרון.

אהוד אולמרט: הדגל השלישי הוא בתחום החברתי, בדגש בתחומי הרווחה והחינוך.

אהוד אולמרט: במסגרת האג'נדה הכלכלית-החברתית שאימצה הממשלה הופנו תקציבי עתק לבלימת הגידול בעוני, לתוכנית ממשלתית כוללת לטיפול במאות אלפי ילדים בסיכון, לטיפול הוליסטי בילדים בגיל הרך מלידה ועד גיל שש, לבניית אלפי כיתות לימוד חדשות ברחבי הארץ ולרפורמות במערכת החינוך.

אהוד אולמרט: תפקידה של אופוזיציה בכל מקום בעולם הוא להציג אלטרנטיבה למפלגת השלטון ולממשלה.

אהוד אולמרט: אני מבין זאת היטב.

אהוד אולמרט: עם זאת, נער הייתי וגם זקנתי בבית הזה ולא זכיתי עדיין לשמוע ולראות דיון כה אמורפי, חסר תוכן, צורה ותכלית כמו הדיון הזה, אשר לצערי אין בו אלא כדי להמשיך לפגוע בכנסת ובמעמדה.

אהוד אולמרט: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור לראש האופוזיציה, ומייד אחר כך נעבור להצבעה.

דליה איציק: נסיים את המושב הזה בצורה מכובדת ותרבותית, ומי שיפריע עכשיו אוציא אותו.

דליה איציק: בבקשה, ראש האופוזיציה.

יובל שטייניץ: ממתי ראש הממשלה נותן ציונים לכנסת?

דליה איציק: קריאה ראשונה, חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: את צריכה לעמוד על זה – – –

דליה איציק: עכשיו אני קוראת אותך פעם שנייה.

דליה איציק: תחלוק אתי את המשכורת בסוף החודש.

דליה איציק: תודה לך.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, ידידי חברי הכנסת, יותר מאוחר אביא היום לאישור הכנסת הצעת חוק למניעת השקעות ישראליות באירן, ואני מודה מראש לחברי הכנסת מכל הסיעות – אני מקווה גם מהסיעות הערביות – שיתמכו בחוק החשוב הזה.

בנימין נתניהו: בכך תבהיר כנסת ישראל שמדינת ישראל נאה דורשת ונאה מקיימת; שהיא אינה רק דורשת ממדינות אחרות לפעול באמצעים כלכליים ואחרים נגד תוכנית הגרעין האירנית, אלא מתייצבת בראש המדינות שנוקטות צעדים קונקרטיים כדי לממש את היעד הזה בתוך הכלכלות שלהן עצמן, ולא רק בכלכלות של אחרים.

בנימין נתניהו: החוק הזה משקף את מה שאמרתי מעל במה זו פעמים רבות: בנושא הגרעין האירני אין אופוזיציה ואין קואליציה.

בנימין נתניהו: בהדיפת האיום הזה אנו מאוחדים ופועלים במשותף.

בנימין נתניהו: אבל, גברתי, האיום האירני אינו מתמצה רק בסכנה הגרעינית, חמורה ככל שתהיה, כי אירן מעמידה בפנינו איומים חמורים אחרים, שכבר הכו ומכים בערינו וביישובינו.

בנימין נתניהו: רק לפני ימים אחדים פורסם שהנשיא מובארק אמר בשיחה עם דיפלומט מערבי: למצרים יש היום גבול משותף עם אירן.

בנימין נתניהו: הוא התכוון כמובן למצב ברצועת-עזה, שהפכה לבסיס אירני לכל דבר, ואם הבסיס הזה נחשב איום על מצרים, שאת מרכזי האוכלוסייה שלה מרחיק מעזה חצי האי סיני, על אחת כמה וכמה שזהו איום אסטרטגי על מדינת ישראל, שיישוביה ועריה ממש נושקים לעזה, לגבול האירני החדש.

בנימין נתניהו: ואכן, שדרות ויישובי הנגב המערבי ואשקלון כבר סופגים דרך קבע טילים ורקטות, וגם אשדוד כבר נמצאת בטווח הטילים, והנשק הולך ונערם בחסות אירן ב"חמאסטן".

בנימין נתניהו: אתמול התבשרנו באמצעי התקשורת שפצצת מרגמה אירנית ראשונה נחתה בנגב – היא ודאי לא האחרונה.

בנימין נתניהו: במקביל מתרחשת התעצמות דומה ואף גדולה יותר בלבנון, שם אוגר ה"חיזבאללה" כ-40,000 טילים בחסות אירן, שיכולים לפגוע כמעט בכל מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אירן זה כאן.

בנימין נתניהו: אם אמרתי שאין לנו מחלוקת בדבר הצורך לטפל באיום הגרעיני האירני, הרי יש לנו גם יש מחלוקת בשאלה כיצד למנוע את התפשטות איום הטרור והטילים האירניים.

בנימין נתניהו: נכון שצה"ל מתבקש להיערך עתה לטפל באיום הזה.

בנימין נתניהו: אנו אומרים כבר זמן רב, חברי ואני, שדרושה מדיניות חזקה, וכי בהפעלת כוח מחץ אפשר לנטרל את האיום הזה, שצריך לעבור ממדיניות של התשה למדיניות של הכרעה.

בנימין נתניהו: אבל הנושא שאני מביא היום – והוא נכון לא רק לגבי העבר המיידי; הוא נכון גם לגבי ההמשך המיידי – הוא כיצד אפשרה ישראל למאחזים אירניים אלה להתפתח מלכתחילה, ומה צריכה להיות המדיניות שלנו כדי למנוע הקמת בסיסים אירניים נוספים שיסכנו את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אני מבין שנוח מאוד להתעלם מהשאלות האלה, אך אני חושב שאסור לנו לעשות זאת, כי הסיבות לחלק גדול מאוד מבעיות הביטחון של מדינת ישראל הן קריאה שגויה של ממשלות ישראל את המציאות, ועיוורון מדיני שהביא בעקבותיו איום ביטחוני.

בנימין נתניהו: גבירותי ורבותי, האנשים שמובילים היום את המדינה שגו פעם אחר פעם במדיניות שלהם, ואחר כך הם באים לגייס את צה"ל כדי לנסות לתקן את המפולת הביטחונית שיצרו במו-ידיהם.

בנימין נתניהו: יתר על כן, הם אינם מסתפקים בשגיאות העבר.

בנימין נתניהו: הם חוזרים ורצים קדימה כדי לחזור על אותה שגיאה פעם נוספת – הפעם כמובן מעל גוש-דן, בלב הארץ, וגם בתוך ירושלים.

בנימין נתניהו: מדובר כאן בחובבנות מדינית שמייצרת הפקרות ביטחונית.

בנימין נתניהו: זה התחיל בנסיגה החפוזה בלבנון, המשיך בהתנתקות, עבר לתוכנית ההתכנסות ועכשיו הגיע תור השלום המדומה עם אבו מאזן, ועל כן, זאת השאלה היסודית ביותר שעומדת בפני הציבור בישראל – מה היו כשלי העבר ומה היא המדיניות הדרושה כדי להבטיח את ביטחוננו בהמשך.

בנימין נתניהו: גברתי, הנסיגה מלבנון בשנת 2000 והנסיגה מרצועת-עזה בשנת 2005 היו מוקד לוויכוח ציבורי נוקב.

בנימין נתניהו: היו אנשים כמו אהוד אולמרט ואהוד ברק, שהבטיחו שהצעדים הללו יגבירו את הביטחון ויקרבו את השלום.

בנימין נתניהו: היו גם אחרים, ובראשם חברי ואני, שהזהירו מפני צעדים אלה שיקרבו את הטרור ויגבירו את האיום על אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: יש שאלה מאוד פשוטה, שיש לשאול אותה: מי צדק?

בנימין נתניהו: מר אולמרט, למשל, אמר – ציטוט: "ההתנתקות תביא יותר ביטחון, יותר שגשוג ויותר עושר לעמי האזור.

בנימין נתניהו: אנו בטוחים שההתנתקות תהיה הצלחה, שחר של תקווה גדולה יאיר באזורנו".

בנימין נתניהו: האומנם?

בנימין נתניהו: "יהיה צמצום משמעותי בטרור", הבטיח מר אולמרט; "יהיו פארקים תעשייתיים".

בנימין נתניהו: האומנם?

בנימין נתניהו: ועוד מדברי אולמרט: "אין שום קשר בין היציאה מעזה לבין התחזקות ה'חמאס'".

בנימין נתניהו: וזה ממשיך עוד ועוד ועוד.

בנימין נתניהו: עכשיו – מר אולמרט משתמש בשני טיעונים; הוא ער לדברים האלה, הוא יודע שאנו מעלים אותם מזמן לזמן, ועל כן הוא נותן טיעוני נגד.

בנימין נתניהו: הוא משתמש בשני טיעונים חבוטים כדי להצדיק את דרכו השנייה, כאילו היינו בבית-משפט וירטואלי, ולא במשפט האמיתי, של החיים, של המציאות.

בנימין נתניהו: לטיעון הראשון של מר אולמרט אני קורא: "טענת הטרור בכל מקרה".

בנימין נתניהו: בכל מקרה, אומר ראש הממשלה, היה פה טרור ויהיה פה טרור, אז מה זה כבר משנה אם נעשה עוד נסיגות?

בנימין נתניהו: אתן לכם דוגמה של השימוש בטיעון הזה.

בנימין נתניהו: לטעון ש"כשאנו יוצאים מהשטחים" – זה ציטוט – "יהיה טרור, כאילו לא היה טרור כל זמן שהיינו בשטחים, זה להוליך עצמנו שולל", אמר מר אולמרט מעל במה זו.

בנימין נתניהו: מר אולמרט, נסיגות הביאו טרור ולא ביטחון, וודאי שהן לא הביאו שלום, ויש הבדל עצום בהיקף ובעוצמה של הטרור שאנו סופגים לאחר הנסיגה מאשר הטרור שידענו לפניה, כי ברגע שצה"ל יוצא, ה"חמאס" נכנס, ואז הוא ממטיר אש תופת על יישובינו.

בנימין נתניהו: אתן לכם מספרים, כי מר אולמרט אומר: היו גם טילים לפני הנסיגה.

בנימין נתניהו: נכון.

בנימין נתניהו: בחמש השנים לפני הנסיגה, מינואר 2000 ועד אוגוסט 2005, נורו מהרצועה 513 "קסאמים".

בנימין נתניהו: לעומת זאת, בשנתיים וחצי, חצי תקופת הזמן מאז הנסיגה – מספטמבר 2005 ועד מרס 2008 – נורו יותר מ-4,000 טילים, כלומר פי-ארבעה טילים בחצי הזמן.

בנימין נתניהו: מתמטיקה פשוטה – קצב המטרת טילים: פי-שמונה.

בנימין נתניהו: לא פי-שניים, לא פי-שלושה ולא פי-ארבעה.

בנימין נתניהו: כמעט פי-עשרה.

סילבן שלום: פי-16.

בנימין נתניהו: זה כמו מכות מצרים בהגדה.

יואל חסון: מה קרה לנסיגה של שרון?

בנימין נתניהו: אני מציע שתקשיבו, כי יש עוד טיעון שראש הממשלה מעלה, ואני קורא לטיעון הזה "טיעון מהלכי האימים".

בנימין נתניהו: למשל, לפני הבחירות לרשות הפלסטינית שהעלו את ה"חמאס" לשלטון הוא אמר – ציטוט: "איני שותף למהלכי האימים שמספרים לנו כמה קשה יהיה לנו אחרי הבחירות לרשות הפלסטינית", או להבדיל – כמה קשה יהיה לנו אחרי ההתנתקות, או אחרי ההתכנסות, אחרי התוכנית התורנית המסוכנת שהממשלה מציעה.

בנימין נתניהו: כלומר אין דיון מהותי בטענות של ביקורת או של דעה חלופית, אלא ביטול והקנטה של יריבים פוליטיים ללא בסיס עובדתי – הייתי אומר – הפוך, בניגוד לעובדות שמכות על פנינו פעם אחר פעם.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר, שלצערי לטקטיקה הזאת שותף שר הביטחון ברק, שכשהיה ראש ממשלה אמר בנושא הנסיגה החפוזה בלבנון: אין שחר לנבואות האימה של הקיצונים שאיימו עלינו ב"קטיושות" בזמן חתימת הסכם אוסלו.

בנימין נתניהו: ומי הם הקיצונים האמיתיים, מר ברק?

בנימין נתניהו: אלה שצדקו בניתוח המציאות, או אלה ששגו שגיאה גסה פעם אחר פעם בניתוח המציאות והביאו עלינו מציאות ביטחונית קשה?

בנימין נתניהו: מהו התפקיד של מנהיגות?

בנימין נתניהו: בשביל מה בוחרים מנהיגים פה, כדי שישבו על הכיסא?

בנימין נתניהו: בוחרים אותם כדי להבטיח את ביטחוננו, כדי שיקראו את המציאות, יעשו את הצעדים הנכונים, אולי הלא-פופולריים – אולי הלא-פופולריים בקרב אלה שכותבים ומשדרים, אבל הנכונים והדרושים כדי להבטיח את עתידה של המדינה, את ביטחונה ואת שגשוגה.

בנימין נתניהו: מר ברק טעה לחלוטין במקרה של לבנון.

בנימין נתניהו: אני לא רוצה להלאות אתכם – הוא אמר: הטרגדיה הלבנונית באה על סיומה, כל מי שינסה לפגוע בנו – אין לו הזדמנות, סיבה או תירוץ לעשות זאת.

בנימין נתניהו: זה היה שלושה חודשים לפני חטיפת חיילי צה"ל.

בנימין נתניהו: הוא טעה לחלוטין במקרה של לבנון, והוא טעה לחלוטין בהקשר של הנסיגה משטחי עזה.

בנימין נתניהו: הוא אמר: שום דבר שיקרה בשטחי הרשות לא יסכן אותנו.

בנימין נתניהו: כמה אלפי רובים הם סכנה למדינת ישראל?

בנימין נתניהו: מה הבדיחה הזאת?

בנימין נתניהו: ועל כן אין פלא שהוא קבע יותר מאוחר שההתנתקות היא צעד חשוב בכיוון הנכון.

בנימין נתניהו: אני לא מעלה את הדברים הללו כדי להתריס לשם התרסה; אני רוצה להבהיר שיש כאן שוני ביכולת של קריאת המציאות ושל התוויית המדיניות.

בנימין נתניהו: בניגוד לדברים הללו, חברי ואני קראנו את המציאות אחרת לגמרי.

בנימין נתניהו: מעל הבמה הזאת אני אמרתי – – –

בנימין בן-אליעזר: מה אתה מציע?

צבי הנדל: אני מציע שתלכו הביתה.

בנימין נתניהו: פואד, אני אמרתי: אל תגידו בקריית-גת ואל תבשרו בחוצות אשקלון שה"פתח" יגן עליכם מפני ה"קטיושות" של ה"חמאס".

ראובן ריבלין: פואד, זה לא אהוד ברק, זה ביבי.

דליה איציק: למה אתה מפריע לו, חבר הכנסת ריבלין?

ראובן ריבלין: הוא חושב שאהוד ברק על הבמה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לדעת מה התוכנית שלו, זה הכול.

דליה איציק: הוא תיכף יגיד.

בנימין נתניהו: היושבת-ראש נתנה תשובה מצוינת, איך ידעת?

לימור לבנת: פואד, תיזהר, יש מיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: יש פה מיקרופונים, פואד.

בנימין נתניהו: בהזדמנות אחרת אמרתי – וחברי אמרו גם כן: יש זרימה אדירה של נשק וטילים, כבר לא "קסאמים", נשק אחר, עזה הופכת להיות לבנון שנייה, בסיס דרומי של האסלאם הקיצוני תחת אירן.

בנימין נתניהו: אבל כפי שאמרתי, אולמרט וברק חשבו אחרת, טעות רודפת טעות, ועם ישראל משלם את המחיר – ישראל נתפסת כבורחת, ה"חיזבאללה" מתעצם, צה"ל יוצא, ה"חמאס" נכנס.

בנימין נתניהו: הלא-ייאמן הוא, גברתי, שממשלת אולמרט-ברק עומדת לחזור על הטעות הזאת בפעם השלישית.

בנימין נתניהו: היא עומדת, כפי הנראה בחודשים הקרובים, להביא הסכם עקרונות – כך קוראים לזה – שאת העקרונות שלו אנחנו שומעים מהפלסטינים ומגורמים בין-לאומיים: האחד, נסיגה לקווי 67' עם תיקונים מזעריים; אחר, חלוקת ירושלים; שלישי, האפשרות שיוצב כוח בין-לאומי כזה או אחר – מפקדות או יותר מזה – שאמור להגן על ישראל.

בנימין נתניהו: אנחנו שומעים הדלפות מהשרים, אבל המצרף של כל הדברים שאנחנו שומעים מאשש את הדברים הללו.

בנימין נתניהו: אם התוכנית הזאת תיושם, חלילה, כל חלקי ישראל יעמדו בסכנה עצומה.

בנימין נתניהו: ברור שבצד הפלסטיני אין לנו פרטנר; אין לנו פרטנר למעשים, אין פרטנר שיילחם בטרור, ומי שיתפוס את השטח זה ה"חמאס" בחסות אירן.

בנימין נתניהו: ברור לנו – לא לכם – שאין קבלני משנה לביטחון ישראל, רק צה"ל וכוחות הביטחון יכולים לטפל בבעיות הביטחון שלנו, ורק הם יגנו עלינו, ואסור למסור את המשימה הזאת לשום גורם אחר.

חיים אורון: אין עם מי לדבר.

בנימין נתניהו: יש שלוש אפשרויות.

בנימין נתניהו: אפשרות אחת היא לדפוק את הראש בקיר, ולהגיד – אין לנו הצעה אחרת, אנחנו הולכים ומוסרים את השטח לאירן, יהיה מה שיהיה, נעצום את העיניים ונקווה לטוב.

בנימין נתניהו: לא יהיה טוב, ג'ומס.

בנימין נתניהו: יהיה רע.

בנימין נתניהו: אפשרות אחרת היא לא לעשות כלום, וגם לה יש מחיר.

בנימין נתניהו: אפשרות שלישית, אמרו כאן חלק מחברי, ואמרתי אני, גם בדיון הזה וגם בדיונים קודמים – הביטחון נשאר בידינו, נקדם שלום כלכלי עם הפלסטינים, נשתף פעולה עם ירדן בפרויקטים אזוריים, ורק כשנראה שייצבנו את הביטחון, ייצבנו את הכלכלה, יש שליטה כלשהי באנרכיה הפלסטינית – נתקדם למסלול המדיני, שהרי באמת, כפי שנאמר, לא שמים את העגלה לפני הסוס, אלא את הסוס לפני העגלה.

בנימין נתניהו: זה דבר ריאלי.

בנימין נתניהו: מה שאתם עושים זה לחזור על דבר בלתי ריאלי ומסוכן.

בנימין אלון: 41 שנה היינו שם.

בנימין נתניהו: הלוואי, פואד, הלוואי שבשאר התחומים של העשייה הלאומית התבונה שלנו היתה פחות קודרת, אבל הדשדוש ואובדן הדרך מכים בכל תחום – בחינוך, בתשתיות, בכל תחום.

בנימין נתניהו: עד לאחרונה, חברי הכנסת, היה לפחות תחום אחד שהיה יוצא מן הכלל, וזה התחום הכלכלי.

בנימין נתניהו: הממשלה הזאת, בראשית דרכה, נהנתה מתנופת הצמיחה ומהקופה המלאה שהשארנו – שאפשר לחלק.

בנימין בן-אליעזר: רק לעשירון העליון.

דליה איציק: השר בן-אליעזר.

יובל שטייניץ: ממתי שרים קוראים קריאות ביניים?

דליה איציק: חבר הכנסת שטייניץ, אתה מפריע.

יובל שטייניץ: השרים מפריעים.

יובל שטייניץ: את קוראת לי כשהשרים מפריעים?

בנימין בן-אליעזר: הם מחפשים את המצלמות.

דליה איציק: השר בן-אליעזר.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת, סליחה, טעיתי – על סמך קריאות הביניים חשבתי "חבר הכנסת", אבל השר פואד אמון על אמירות שונות בימים האחרונים.

בנימין נתניהו: הוא מדבר למיקרופון מכאן לכאן.

בנימין נתניהו: אני לא רוצה חלילה לסתור את המומחיות שלך בתחומים שונים, אבל בתחום הכלכלי אני רוצה להגיד לך משהו.

בנימין בן-אליעזר: אצלנו לא מפחדים לדבר.

בנימין נתניהו: אפשר ליהנות מהתנופה שנתנו, אבל הכלכלה של ישראל, ללא הנהגה כלכלית חזקה, היא כמו מכונית שמאבדת בהדרגה את הדלק – מאטה ואחר כך נתקעת.

בנימין נתניהו: כי הממשלה הזאת נתקעת מול המשבר הכלכלי – – –

בנימין בן-אליעזר: אצלנו מדברים, לא משלמים כסף.

ישראל חסון: רק כסף בראש שלו.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, השר בן-אליעזר, מה קורה לכם?

מיכאל איתן: פואד, העיקר שיש לך ברק בעיניים.

ראובן ריבלין: אתה טועה, יש לו אולמרט בעיניים.

ראובן ריבלין: אין לו ברק בעיניים.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, זה לא מכובד שאני אעיר לך.

דליה איציק: די.

דליה איציק: ישבת פה במקומי.

דליה איציק: אני מבקשת ממך.

ראובן ריבלין: צודקת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: יש לנו משבר כלכלי בעולם, שמולו הממשלה הזאת לגמרי פסיבית.

בנימין נתניהו: היא מקבלת בשוויון נפש את המצב הכלכלי בעולם.

בנימין נתניהו: אם לא שמתם לב, היא מודיעה לנו כלאחר יד, בשנה הקרובה הצמיחה תרד מיותר מ-5% בשלוש השנים האחרונות – ל-2%.

בנימין נתניהו: כאילו זה דבר חיצוני, מה שהכלכלנים קוראים לו דבר אקסוגני.

בנימין נתניהו: הכלכלה נוחתת, אין מה לעשות.

בנימין נתניהו: אנחנו מרכינים ראש ומקבלים את זה.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, היא מוכנה לקבל את הצניחה בכלכלה, וחבר הכנסת ברוורמן, אתה יכול להעיד כמה שהיא תפגע בכל אזרח, תפגע בתקציבי הרווחה, תפגע בתקציבי הביטחון; היא יושבת ביציע כאילו זה לא נוגע לה, היא פשוט לא פרטנר – הצמיחה תנחת.

יואל חסון: בוז'י מטפל בכל בעיות הרווחה.

בנימין נתניהו: גברתי, מדינת ישראל חייבת לחזור למדיניות של צמיחה.

בנימין נתניהו: כדי לחזור למדיניות צמיחה הממשלה חייבת לחזור להנהיג רפורמות שהפסיקה לגמרי – היא חייבת להוריד מסים, היא חייבת לעודד תחרות, היא חייבת לפרוס תשתיות; היא חייבת לפעול.

יואל חסון: רק העושר בראש שלך.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, פעם ראשונה.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אני קוראת לך פעם שנייה.

דליה איציק: נשבעתי שאתם לא תוציאו אותי מהכלים, ואתה עושה את זה.

דליה איציק: בבקשה.

בנימין נתניהו: בדרך כלל האופוזיציה קוראת קריאות ביניים לראש הממשלה.

בנימין נתניהו: בדרך כלל הממשלה והקואליציה מקשיבות לראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: כיוון שהתפקיד התחלף עכשיו במליאה, אני יוצא מתוך הנחה שהחברים מרגישים שאנחנו כנראה עומדים להחליף תפקידים, והם כבר מתכוננים לזה.

בנימין נתניהו: זה כנראה יקרה מוקדם מכפי שחושבים.

רן כהן: זה החלום הרטוב שלך.

בנימין נתניהו: אבל זה יקרה לא בגלל מה שקורה בתוך הבית הזה, אלא בגלל מה שקורה מחוץ לבית הזה; כי אזרחי ישראל רוצים ממשלה אחרת.

בנימין נתניהו: הם רוצים תנופה כלכלית, הם רוצים מהפך אמיתי בחינוך, אבל מעל הכול הם רוצים ממשלה שתקרא את המציאות ותחזיר להם את הביטחון שאבד להם תחת ממשלת אולמרט המדשדשת.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש האופוזיציה.

דליה איציק: חברי, נא לשבת, לסגור דלתות.

דליה איציק: לפני ההצבעה, חברי היקרים, מונחת לפניכם חוברת הרפורמות לתיקון התקנון.

דליה איציק: כמו שאתם יודעים, אחת לשבועיים אני עוקבת אחר ביצוע הרפורמות.

דליה איציק: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שהיו פעילים.

דליה איציק: הרבה רעיונות שאבתי מכם.

דליה איציק: אנחנו נמשיך.

דליה איציק: תודה מיוחדת לחבר הכנסת דוד טל, יושב-ראש הוועדה, שעשה עבודה בלתי רגילה.

דליה איציק: אני לא יודעת אם תהיה לי הזדמנות נוספת לומר לכם שאני מאחלת לכם – לך, אדוני ראש הממשלה, לחברי הממשלה, לחברי באופוזיציה, לחברי בקואליציה – חג שמח, ולכל בית ישראל.

דליה איציק: ובכל זאת תודו שהמושב הזה לא יצר הרבה בושות, וגם זה משהו.

דליה איציק: נעבור להצבעה.

דליה איציק: אנחנו מצביעים עכשיו על העמדה שהביא לפנינו ראש הממשלה.

דליה איציק: חברי, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הסיכום שהביא ראש הממשלה אהוד אולמרט – 56 נגד – 40 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא ראש הממשלה אהוד אולמרט נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת בזה שהעמדה שהביא ראש הממשלה לפני הכנסת התקבלה ברוב של 56; נגד – 40, שני נמנעים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת הממשלה בהתאם לסמכות הממשלה לפי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה להעביר משר הפנים לשר לענייני גמלאים את הסמכות הנתונה לשר הפנים לפי סעיף 143 לפקודת העיריות בכל הקשור לעיריית אופקים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 8 בעד הודעת הממשלה – 60 נגד – 36 נמנעים – 2 הודעת הממשלה על העברת סמכות משר הפנים לשר לענייני גמלאים נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת כי הודעת הממשלה שמסרה השרה המקשרת התקבלה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ב, עמ' 9581.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 156) (זיכוי ומענק להורה עובד בעד טיפול בילדים).

דליה איציק: הצבעה בלבד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – 50 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 156) (זיכוי ומענק להורה עובד בעד טיפול בילדים), התשס”ז–2007, לוועדה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

דליה איציק: נא לשבת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות המילואים, התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבעת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקים עם אירן, התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 88 – הוראת שעה), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008, שהחזירה הוועדה לזכויות הילד; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה; וכן לוח תיקונים לדף נלווה להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008, ולהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ראשי הסיעות, נא תשומת לבכם.

דליה איציק: היום אני אחתום על כללי פריסת החובות לבחירה לרשויות המקומיות.

דליה איציק: המפלגות לא השיבו, למעט חבר הכנסת יצחק לוי, שהתחשבנו בהערה שלו, והיום אני אחתום.

דליה איציק: אחרי שאחתום לא אשנה.

איתן כבל: אני אישרתי.

דליה איציק: אתה אישרת.

דליה איציק: אמרתי שהיו כאלה שלא נענו, ואתה אישרת.

דליה איציק: למעט חבר הכנסת יצחק לוי, שהעיר לנו והבאנו בחשבון את הערתו, היום אחתום, ואחר כך לא אשנה את הכללים.

דליה איציק: [מס' מ/295; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ה, עמ' 8398, מושב שלישי, חוב' כ"ה, עמ' 16285; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המילואים – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה איציק: חבר הכנסת צחי הנגבי, אתה מוזמן להציג את הצעת החוק; בבקשה.

דליה איציק: מי מחליף אותי כאן?

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן.

צחי הנגבי: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אנשי המילואים שנמצאים אתנו ביציע – –

אמנון כהן: אני מבקש מחברי הכנסת להתיישב במקומות.

אמנון כהן: מי שרוצה להחליף מלה עם חברו – בחוץ.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפללו.

אמנון כהן: בבקשה.

צחי הנגבי: – – בדרך כלל, אדוני היושב-ראש, כאשר יושב-ראש ועדה או חבר הכנסת מתייצב על הדוכן הזה כדי להציג הצעת חוק לפני המליאה, הוא פותח את דבריו כדבר שבשגרה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפללו, אני לא שומע.

אמנון כהן: חבר הכנסת סער, קצת בשקט.

צחי הנגבי: אני אתחיל שוב, אדוני, לכבוד המעמד החשוב.

אמנון כהן: חבר הכנסת סער.

אמנון כהן: חבר הכנסת סער, אתה רוצה לעלות הנה?

אמנון כהן: אני שומע אותך מפה.

אמנון כהן: חבר הכנסת בנימין נתניהו.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל כאשר יושב-ראש ועדה או חבר הכנסת מתייצב מעל הדוכן הזה כדי להציג לפני המליאה הצעת חוק, הוא פותח את דבריו כדבר שבשגרה באמרה המקובלת: אני מתכבד להביא לפני הכנסת את הצעת החוק הזאת והזאת.

צחי הנגבי: הפעם יש לאמרה הזאת, אדוני היושב-ראש, משמעות שחורגת הרבה מעבר למושג הפורמלי "אני מתכבד".

צחי הנגבי: חוק שירות המילואים מכבד לא רק את הוועדה שגיבשה אותו, או את הממשלה שניסחה אותו, או את יוזמיו המקוריים – במקרה שלנו חברי הכנסת וילן ויתום – או את הכנסת שזוכה היום לשבץ את החוק הזה בספר החוקים של מדינת ישראל.

צחי הנגבי: קודם כול, חוק שירות המילואים מבטא את הכבוד, את ההוקרה ואת התודה שכולנו חבים ללוחמי מערך המילואים, מערך שנושא על שכמו, לצד מערך חיילי החובה בסדיר ובקבע, את נטל ביטחון המדינה.

צחי הנגבי: לצערי, הנטל הזה, כידוע, אינו מוטל על שכמם של הרבים.

צחי הנגבי: מיעוט נושא בנטל השירות הצבאי – ודאי הקרבי – ומיעוט קטן עוד יותר נושא בנטל שירות המילואים.

צחי הנגבי: ככל שהשנים חולפות מתעצמת תחושת חוסר השוויון, גדל התסכול, מתרבות התהיות, ובלב המשרתים במילואים עולה ומנקר הספק אם מדינת ישראל – אם החברה הישראלית – מודעת לגודל המחיר שאנשי המילואים נתבעים לשלם פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם, שנה בשנה, להפסיד לימודים, לסכן מקור פרנסה, להתנתק מן המשפחה, להידרש שוב ושוב למאמץ תובעני, מתיש, שלעתים לא נדירות כרוך גם בסכנת חיים מוחשית.

צחי הנגבי: חוק שירות המילואים, שאושר השבוע בוועדת החוץ והביטחון, משקף את חובתה של המדינה להסיר את הספק הזה, להוכיח הלכה למעשה – לא במלים גבוהות, לא במחמאות ריקות, לא במליצות נבובות, אלא בחיי המעשה – כי המדינה יודעת להעריך, יודעת לפצות, יודעת לתגמל את מערך המילואים.

צחי הנגבי: מרגע שהחוק יאושר היום בקריאה שלישית, ידע כל אזרח הנקרא למילואים, לתעסוקה מבצעית, לאימון – חלילה לשדה הקרב, כי אומנם הוא נשאר חלק מקבוצה קטנה, מקבוצה של מתנדבים, אבל הוא איננו בודד, כי כנסת ישראל השכילה לאמץ אותו אל לבה, להכיר בתרומתו הייחודית לקיומה של המדינה ולעתידה, להוקיר את היותו שותף למערך מוביל, ערכי ומובחר.

צחי הנגבי: לפני שאכנס לסעיפי החוק, אני מבקש להודות לאנשים שבלעדיהם החוק הזה לא היה מגיע היום אל קו סיום החקיקה.

צחי הנגבי: ראשית, אני רוצה להודות לסגן השר מתן וילנאי, שהיתה לי הזכות לשרת כלוחם בחטיבת הצנחנים שבראשה הוא עמד בעת שהתגייסתי לפני עשרות שנים, ומאז הוא נשא עוד עשרות שנים בנטל ביטחון המדינה והבין לפני רבים אחרים עד כמה מתחייב מעשה – עד כמה חייבים לקום, לאחר שנים ארוכות של דיון ציבורי, של שיח ציבורי, של קיטורים ציבוריים, ולתרגם את תחושותינו – את רגשות החיבה, וההוקרה והאהבה – לעשייה.

צחי הנגבי: סגן השר, אני שמח שהיתה לנו הזכות להיות שותפים במהלך החשוב הזה.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות גם לממשלה, בראשות ראש הממשלה, שהיתה הראשונה בממשלות ישראל, לאחר 60 שנים, שבפועל הקצתה משאבים חסרי תקדים כדי לממש הלכה למעשה את המלים היפות האלה למשאבים שעשויים לסייע בפועל לצמצם, ולו במשהו, את הקרבתם של חיילי המילואים.

צחי הנגבי: ראש הממשלה, אני מניח שגם אתה, כמו כולנו, תמשיך, לאחר שהחוק הזה כבר יהיה על מדף החקיקה, לעסוק בחוק ולראות היכן אפשר, לאורך הזמן וברבות החודשים והשנים, לשפר ככל האפשר את מצבם של חיילי המילואים.

צחי הנגבי: בהזדמנות זו, אני מניח שהברכה שלי לממשלה ולראש הממשלה היא גם לשר הביטחון, שהיה שותף מלא במהפכה שמתקיימת ומסתיימת ברגע הזה.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לנציגי הפורומים של חיילי המילואים שישבו אתנו בוועדה, צעקו עלינו, נזפו בנו והביעו מפעם לפעם את אכזבתם, אבל בעיקר היו שותפים לחשיבה, לשיח המקצועי, לחידוד ולליטוש של כל סעיף ואות בחוק.

צחי הנגבי: בלעדיכם החוק הזה לא היה מגיע לסוף הזה, ובלי המאמץ הציבורי – המאבק הציבורי – שאתם הובלתם הרבה מאוד שנים, חיילי המילואים היו נותרים בלא הנהגה.

צחי הנגבי: אני לא יודע אם אתם מכירים את כל אלה שאתם מסייעים להם, אבל ודאי שהיום הם מכירים לכם תודה.

צחי הנגבי: רק אציין חלק קטן מהאנשים שנאבקו: מי שהיה קצין מילואים ראשי לשעבר, תת-אלוף אריאל היימן, האלוף עוזי דיין, איתי לנדסברג, אבי אסייג, עלה מיקנובסקי, רועי רון, דוד מורגנשטרן, איתי בן-חורין ואחרים בפורומים של המג"דים, המח"טים, הטייסים ופורום חפ"שים, תנועת בלת"ם, וודאי שלא הזכרתי את כולם, אבל לכולם מגיעות התודה והברכה.

צחי הנגבי: ברכות נוספות תהיינה כמובן גם בסיום ההצבעה.

צחי הנגבי: אני רוצה רק לחזור לתהליך שבו החוק הזה התקדם.

צחי הנגבי: במשך כמה שנים התקיים עיסוק – גם בכנסת – בסוגיית מערך המילואים, על רקע התמורות שחלו בחברה הישראלית ובצה"ל.

צחי הנגבי: בעבר הקימה הממשלה ועדה לבחינת מערך המילואים בראשות מי שהיה אז פרופסור והיום הוא גם פרופסור וגם חבר הכנסת, אבישי ברוורמן, ובעקבות המלצותיה הוגשה הצעת חוק ממשלתית בשנת 2005.

צחי הנגבי: הממשלה לא הספיקה – עם הכנסת – להשלים אז את החקיקה.

צחי הנגבי: כאמור, לאחר מלחמת לבנון השנייה הממשלה עשתה הערכה מחדש של הנושא והגישה הצעת חוק חדשה.

צחי הנגבי: הצעה זו נדונה בוועדה שלנו עם הצעות חוק פרטיות שהעבירו חברי הכנסת אבשלום וילן, דני יתום ורבים אחרים בקריאה טרומית.

צחי הנגבי: אנחנו שילבנו חלק מהצעות החוק הפרטיות בהצעה שמובאת היום, וחלק אחר פוצל, על-פי הוראת הכנסת, והדיון בסעיפים השונים יימשך גם בעתיד.

צחי הנגבי: הצעת החוק שתועלה להצבעה היום מסדירה מגוון נושאים הקשורים למערך המילואים, ובהם כשירות המערך, מטרותיו, משך השירות, פיצויים, תגמולים והוקרה לחיילי המילואים.

צחי הנגבי: החוק ארוך, רחב ועמוק.

צחי הנגבי: בהזדמנות הזאת, של הצגתו, רק אציין בתמצית את עקרונותיו.

צחי הנגבי: היקף מערך המילואים וכשירותו – אחד ההיבטים החשובים בכל הקשור למערך המילואים, כפי שנוכחנו לדעת במלחמת לבנון השנייה, הוא החובה לשמור על כשירות המערך ועל מוכנותו לשעת חירום.

צחי הנגבי: במלחמה האחרונה, כמו במלחמות העבר, ראינו שמי שנקרא ונושא בפועל בחלק עיקרי מהעימות הצבאי שאנחנו נדרשים לו מזמן לזמן הוא מערך לוחמי המילואים.

צחי הנגבי: גם במלחמה האחרונה לוחמי המילואים נקראו ובאו בשיעורי גיוס מדהימים, סמוך מאוד ובקרבת 100%.

צחי הנגבי: חיילי מילואים רבים שלא נקראו כלל נזעקו מכוח צו מצפונם אל היחידות וכפו על היחידות לשבצם ולשלבם במערכה.

צחי הנגבי: אבל שמענו לא אחת הבעת תסכול על כך שהכשירות לא היתה כמצופה.

צחי הנגבי: עסקו בכך ועדות רבות, וגם הוועדה שלנו, ועדת החוץ והביטחון, ייחדה לכך סעיפים חשובים בדוח שלה.

צחי הנגבי: בהצעת חוק שירות המילואים מוצע לחייב את הרמטכ"ל לקבוע בפקודות הצבא את רמת הכשירות הנדרשת ממערך המילואים, את המדדים לקביעת רמת הכשירות ואת מספר ימי המילואים המזערי הנדרש כדי לעמוד ברמה הזאת.

צחי הנגבי: הרמטכ"ל יביא את רמת הכשירות לידיעת הממשלה ויציג אותה לפני הממשלה מדי שנה, ובמקביל יציג הרמטכ"ל את רמת הכשירות גם לוועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: יש בכך צעד חריג, צעד מהפכני, צעד ייחודי, אבל מצאנו לנכון, בנסיבות שכולנו מכירים, לכלול את ההנחיה הזאת בחוק המדינה.

צחי הנגבי: היקף מערך המילואים ייקבע על-ידי הממשלה, והיא תחויב לבחון אותו מדי שנה.

צחי הנגבי: מטרות שירות המילואים – לראשונה נקבעות במפורש בחוק המטרות שלשמן ייקרא חייל מילואים לשירות.

צחי הנגבי: בראש ובראשונה אנחנו מדגישים שמטרת שירות המילואים היא אימונו והכשרתו של חייל המילואים.

צחי הנגבי: מובן שגם מטרה אפשרית נוספת קיימת, והיא תעסוקה מבצעית שתוגדר מעתה: פעולה צבאית שמטרתה ביטחון שוטף באזורים שייקבעו בפקודות הצבא.

צחי הנגבי: כמו כן, יהיה מותר לקרוא לשירות מילואים למטרת ארגון וניהול כוח-אדם וכן לשירות בתפקידים ובמקצועות לשם מטרה ששר הביטחון קבע – גם זה בפיקוח פרלמנטרי, באישור ועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: גם החובה הזאת, כפי שהיא מוגדרת כעת בחוק לראשונה, מבטאת את הדגש שמדינת ישראל שמה בכך שאת החייל שואבים מביתו, ממשפחתו, משגרת חייו, מאורח החיים שהוא רגיל לו, בעיקר כי המדינה רוצה להכשיר אותו, לחזק את היכולת המקצועית שלו ולאפשר לו להיות מוכן ביום פקודה.

צחי הנגבי: את המשימות האחרות הוא ימלא אך ורק באמת בנסיבות של העדר ברירה, ולא בנסיבות של שגרה.

צחי הנגבי: משך שירות המילואים – כיום, מותר לקרוא לחייל מילואים ל-36 ימי מילואים מדי שנה, ובסמכות שר הביטחון, באישור ועדת החוץ והביטחון, מותר להאריך את התקופה הזאת בשבוע נוסף.

צחי הנגבי: לפי הצעת החוק, מערך המילואים עובר למודל תלת-שנתי, שבו בכל פרק זמן של שלוש שנים חייל מילואים שאיננו בעל תפקיד פיקודי משרת 54 ימים; חייל מילואים שהוא מפקד שאינו קצין משרת 70 ימים, וחייל מילואים שהוא קצין – 84 ימים, לעומת 108 ימים בפרק זמן זה כיום.

צחי הנגבי: מובן שההגדרות האלה הן הגדרות שבחוק, אבל איננו יכולים לחזות תקופות של חירום, ונסיבות מיוחדות, ולכן כמובן על החוק להותיר מרחב של גמישות בנסיבות כאלה, והחוק נותן לשר הביטחון את הסמכות להורות על הארכת תקופה זו, באישור ועדת החוץ והביטחון, במקרים שבהם יש צורך בתקופות הכשרה ואימון ארוכות יותר או שיש חוסר בכוח-אדם במקצועות או בתפקידים ששר הביטחון יקבע.

צחי הנגבי: לגבי שירות מילואים בתעסוקה מבצעית נקבע כי אורך השירות יוגבל ל-25 ימים, וכי חייל מילואים ייקרא לשירות כזה רק אחת לשלוש שנים.

צחי הנגבי: עם זאת, גם כאן הסמכנו את השר – גם כאן באישור הוועדה – לקבוע כי הקריאה תהיה בתדירות גבוהה יותר.

צחי הנגבי: הוראות אלה, בדבר משך שירות המילואים ובדבר התעסוקה המבצעית, ייכנסו לתוקף בשנת 2010, כדי לאפשר היערכות כפי שנדרש בשינויים משמעותיים מהסוג הזה.

יובל שטייניץ: אמרנו 25 ימים או 45 ימים?

צחי הנגבי: 25 – תעסוקה מבצעית.

יובל שטייניץ: תעסוקה מבצעית.

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: את המספרים האחרים כבר אמרתי.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, את גיל השחרור ממילואים העמדנו על 40, קצין ישתחרר בגיל 45.

צחי הנגבי: השר, גם במקרה זה כמובן, יוכל לקבוע – שוב, בפיקוח פרלמנטרי, של הוועדה שלנו – כי בתפקידים ובמקצועות שיש בהם מחסור בכוח-אדם – גיל השחרור יהיה 49 שנים.

צחי הנגבי: שירות מילואים במצב חירום – נוסף על קריאה לשירות מילואים במצבי שגרה, הצעת החוק מסדירה את הקריאה במצבי חירום.

צחי הנגבי: סוג אפשרי אחד של קריאה, המכונה בעגה זה עידן ועידנים "צו 8", נועד למצבי מלחמה, שבהם הקריאה היא ממש בנסיבות חירום.

צחי הנגבי: צו כזה טעון אישור הממשלה, אלא אם כן יש דחיפות שבעטיה אין אפשרות לכנס את הממשלה.

צחי הנגבי: בכל מקרה צו כזה חייב להיות מובא לאישור ועדת החוץ והביטחון בתוך 48 שעות.

צחי הנגבי: יש סוג נוסף של קריאה – קריאה למילואים במקרים שבהם הממשלה מחליטה על מצב מיוחד.

צחי הנגבי: מצב כזה עשוי להתעורר כאשר יש צרכים ביטחוניים חיוניים, כגון הגברת הכוננות או צורך חיוני בתגבור הכוחות, או אם התרחשה פגיעה חמורה בשלום הציבור, בנפש או ברכוש, או התעורר חשש לפגיעה כזאת במקרה חירום שאנחנו יכולים להעלות על דעתנו: מגה-פיגוע, רעידת אדמה, אסון אקולוגי וכהנה וכהנה דברים שאנחנו מקווים שלא נדע.

צחי הנגבי: אך אם נדע כאלה, ויהיה צורך לגייס חיילים כדי שיסייעו בהתמודדות הלאומית של מדינת ישראל עם המשבר, הדבר אפשרי.

צחי הנגבי: גם צו כזה חייב להיות מובא לאישור ועדת החוץ והביטחון בתוך 48 שעות.

צחי הנגבי: בכל מקרה, תוקף הצו מוגבל ל-25 ימים.

צחי הנגבי: רבותי חברי הכנסת, החוק מסדיר גם את שירות המילואים במסגרות ביטחוניות נוספות שמחוץ לצבא-הגנה לישראל.

צחי הנגבי: את השירות במשמר הגבול, שמאז 2001 מונהג כהוראת שעה, מוצע בהצעת החוק לעגן בהוראת קבע.

צחי הנגבי: הצבת חייל מילואים במשמר הגבול תותנה מעתה בהסכמתו או בכך שגם את השירות הסדיר הוא עשה במשמר הגבול.

צחי הנגבי: יש מסגרות נוספות שמוצע להסדיר, והן יחידות סמך של משרד ראש הממשלה שתכלית פעילותן היא ביטחונית.

צחי הנגבי: גם כאן השירות יתאפשר אך ורק אם חייל המילואים עבר הכשרה מתאימה להפעלת הסמכויות שיינתנו לו במסגרת יחידת הסמך.

צחי הנגבי: גם כאן לא מדובר בכפייה, אלא אך ורק במצב שבו חייל המילואים נתן את הסכמתו להצבתו ביחידה הזאת.

צחי הנגבי: חיילים אלה יקבלו סמכויות שראש הממשלה יקבע, והוראות המשמעת של יחידת הסמך יחולו כמובן גם עליהם.

צחי הנגבי: יש לחוק נדבך נוסף; חיילי המילואים הדגישו לפנינו בכל תקופת העיסוק בחוק שהם לא רוצים שזה יהיה הפרק המרכזי בחוק, שיזכה לתהודה תקשורתית, אבל אנחנו, אף שכמובן כיבדנו את העמדה הזאת, חשבנו שראוי שלפרק הזה יהיה המשקל שיפורט להלן.

צחי הנגבי: מדובר בפרק שעניינו פיצויים ותגמולים.

צחי הנגבי: כאמור, חייל המילואים מאבד ימי עבודה.

צחי הנגבי: ימי העבודה האלה נגזלים ממנו על-פי דרישת המדינה, שקוראת לו לדגל, ולכן מן הראוי שיהיה פיצוי כנדרש, וכמובן גם תגמול כאות הוקרה על הפעילות הזאת.

צחי הנגבי: התגמול שחייל מילואים מקבל מן הביטוח הלאומי באמצעות המעסיק מחושב לפי גובה השכר בשלושת החודשים שקדמו לשירות המילואים, והתשלום שניתן לחייל המילואים בעבור כל יום הוא השכר, מחולק ב-90.

צחי הנגבי: על פי דרך חישוב זו, מי שמשרת במילואים תקופות קצרות משבעה ימים אינו מפוצה על אובדן שכר עבודה מלא.

צחי הנגבי: מי שמשרת חמישה ימים מפוצה בשיעור של 3 חלקי 30 מהשכר, ובעבור שבוע בן חמישה ימי עבודה הוא היה זכאי לשכר עבודה של שבוע, כלומר פי 1.4 מגובה הפיצוי.

צחי הנגבי: בהצעת החוק אנחנו מציעים – וזאת כמובן גם עמדת הממשלה ועמדת הצבא – לתקן את העיוות הזה, כך שהפיצוי יהיה מלא.

צחי הנגבי: על כן, מי ששירת שבעה ימים יקבל פיצוי כמקובל היום; מי שיתרת שירותו היא שישה ימים יפוצה כאילו שירת שבעה ימים; מי שיתרת שירותו היא חמישה ימים או פחות – שכרו בעבור כל יום יוכפל ב-1.4.

צחי הנגבי: נוסחה זו מבטיחה את ערכו האמיתי של אובדן ההכנסה שהחוק נועד לפצות עליו.

צחי הנגבי: חוק הביטוח הלאומי קובע גם את התגמול המזערי שישולם לכל חייל מילואים; כיום התגמול המזערי מוצמד לשכר המינימום, כלומר מי שמשתכר פחות משכר המינימום ומשרת 30 ימי מילואים מקבל כיום תגמול בגובה שכר המינימום, שהוא 3,700 ש"ח.

צחי הנגבי: לפי הצעת החוק החדשה, ומרגע שהיא תאושר – למעשה עוד לפני כן – ייקבע גובה התגמול המזערי על 68% מהסכום הבסיסי, כלומר כ-5,000 ש"ח.

צחי הנגבי: הפיצוי שיקבל חייל מילואים שמשכורתו החודשית נמוכה מסכום זה יחושב כאילו היתה משכורתו 68% מהסכום הבסיסי.

צחי הנגבי: כאמור, מלבד הפיצוי שנועד לכסות על אובדן ימי העבודה של חייל מילואים יוענקו לחיילי המילואים תגמולים נוספים, לאות הוקרה על פעילותם.

צחי הנגבי: תגמול אחד, המכונה "תגמול מיוחד", הוא תגמול שכבר כמה שנים מוענק למי ששירת ימי מילואים רבים.

צחי הנגבי: התגמול החדש, שמעוגן בהצעת החוק, מכונה "תגמול נוסף", וגם הוא מבוסס על מספר ימי המילואים שחייל המילואים שירת.

צחי הנגבי: הממשלה החליטה להקצות מדי שנה למימוש התגמול הזה סכום קשיח שכיום הוא 150 מיליון ש"ח ובעוד שלוש שנים הוא יהיה 300 מיליון ש"ח, וכספים אלה יועברו, באמצעות רשות המסים, בסכומים שווי-ערך לנקודות זיכוי, עד גובה של שתי נקודות זיכוי, ששוויין כיום הוא כ-4,000 ש"ח.

צחי הנגבי: מאחר שהקריטריונים לחלוקת התגמול הזה ישתנו משנה לשנה, בהתאם למספר ימי המילואים בכל שנה, נקבע שהממשלה, באמצעות משרד הביטחון וצה"ל, יבואו מדי שנה בשנה לפני ועדת החוץ והביטחון להציג את הקריטריונים, את ההתפלגות, את החלוקה ואת המשמעויות, כדי שנוכל לוודא שאכן הסכום המקורי לא נשחק, לא קוצץ ולא התפוגג במשך הזמן, והתגמול הנוסף החשוב-מאוד הזה נותר על כנו.

צחי הנגבי: כפי שרמזתי קודם, ועכשיו אני מדגיש, ההוראות האלה, בדבר התגמול הנוסף, חלות למעשה לא מהיום והלאה, אלא רטרואקטיבית, על כל החיילים ששירתו במילואים מאז 1 בינואר 2007.

צחי הנגבי: נוסף על התגמולים שחיילי המילואים מקבלים – ויקבלו – כהוקרה על פועלם, קבועים בהצעת החוק כמה סעיפים שעיקר משמעותם ערכי, אבל גם הם נועדו לבטא את ההוקרה שאנחנו רוחשים כלפי המערך הזה.

צחי הנגבי: קודם כול, נקבע שהממשלה וכל גוף ציבורי אחר יהיו רשאים לקיים פעולות ולקבוע הוראות שיש בהן כדי לתגמל חיילי מילואים או להביע הוקרה לפועלם, בין השאר בהתחשב במספר הימים שהם שירתו במילואים, במשך התקופה שהם שירתו, ברציפות שירות המילואים לאורך השנים, בטיב ההטבה שתינתן להם, לפי פעולה או הוראה כאמור, ובהיקפה.

צחי הנגבי: לעניין זה נקבע כי פעולה או הוראה כאמור, שהיא סבירה ומידתית, לא תיחשב אפליה אסורה.

צחי הנגבי: בוועדה היו אנשים שרמזו – ואפילו אמרו במלים נוקבות – שהם חוששים מאוד שעל-פי מסורות שאנחנו מכירים מחיי המעשה בישראל, או מפסיקות כאלה ואחרות, יהיה מי שיטען שהרצון לסייע לחיילי המילואים עשוי להיחשב בעיני מישהו – או אולי בעיני שופט כלשהו – בלתי מידתי, בלתי סביר, בלתי חוקתי, ויהיה אפשר לפסול – עד כדי כך הרחיקו החוששים – את החוק הזה בבית-המשפט הגבוה לצדק.

צחי הנגבי: חברי הוועדה, שהצביעו בסוף הדיון פה-אחד, הביעו בכך את הרגשתם ואת אמונתם שהחשש הזה הוא מופרך, שבית-משפט בישראל לא ינסה לחסום ניסיון של החברה הישראלית לתגמל באופן מידתי וסביר את מערך לוחמי המילואים.

צחי הנגבי: להיפך, אנחנו משוכנעים שאם מישהו אומנם יביע את הסברה שמן הראוי לעתור נגד החוק בהקשר זה, או נגד אחת מההטבות שגורם ממשלתי או ציבורי כלשהו ייתן לפי החוק הזה, בית-המשפט ידע להדוף את המתקפה הזאת ולהעניק גושפנקה נוספת, הפעם קונסטיטוציונית, להוקרה הפרלמנטרית והמיניסטריאלית שבאה לידי ביטוי בהצעת החוק הזאת.

צחי הנגבי: עוד מוצע בהצעת החוק כי תוקם ועדת שרים לענייני מילואים.

צחי הנגבי: למעשה, כבר קיימת ועדה כזאת, אך היא לא תפקדה כל כך לאורך שנים, מלבד בתקופה האחרונה.

צחי הנגבי: תפקידה של הוועדה הזאת יהיה לבחון בשם הממשלה את כלל ההיבטים שנוגעים במערך המילואים, ובכלל זה את זכויותיהם של חיילי המילואים ואת חובותיהם ואת הדרכים לתגמל אותם בתחומים שונים.

צחי הנגבי: גם הוועדה הזאת מצווה לדווח על פעילותה מדי שנה, הן לממשלה והן לוועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: מוצע, אדוני היושב-ראש, כי מדי שנה יצוין ביום י"ח באייר, הוא ל"ג בעומר, יום ההוקרה למערך המילואים, ואנחנו משוכנעים שתימצא דרך – גם לגופים פרטיים וגם לגופים ממלכתיים – להעניק תוכן ליום הזה.

צחי הנגבי: יש עוד הסדרים, אני לא אפרט אותם כרגע – שעניינם יציאה לחוץ-לארץ, שקיפות, היבטים אחרים שוודאי יעלו במסגרת הדיון בהסתייגויות.

צחי הנגבי: ההצעה שהוצגה כרגע מבטאת בשורה שיש לה משקל אסטרטגי; היא מחזקת את החברה הישראלית, היא מחזקת את הלכידות בציבור הישראלי, היא מעניקה לגיטימציה למתנדבים ומעניקה קריאת כיוון הפוסלת את המשתמטים, היא מעניקה אות של כבוד למערך המילואים, ולבית הזה, שמקפיד ויקפיד לטפח אותו, והיא, ידידי חברי הכנסת, רק תחילתה של דרך.

צחי הנגבי: כאמור, פיצלנו סעיפים מסוימים בהצעות החוק הפרטיות כדי לאפשר, בהמשך הדרך – כאשר מבחינה כלכלית ומבחינות אחרות תהיינה אפשרויות להמשיך ולתעדף את מערך המילואים ולהעניק לו סממנים נוספים של הוקרה.

צחי הנגבי: רצינו לשמר את היכולת הזאת.

צחי הנגבי: הוגשו הסתייגויות להצעות.

צחי הנגבי: חלק מההסתייגויות הן "מצוות פרלמנטרים מלומדה", ונועדו לאפשר לחברי הכנסת שטרחו על החוק ועמלו עליו והיו שותפים לדיונים להתייצב כאן על הדוכן ולהביע את עמדתם.

צחי הנגבי: לעומת זאת, יש הסתייגויות אחרות, שהן הסתייגויות מהותיות שאם תתקבלנה – אף-על-פי שכמובן כולנו היינו רוצים כמה שניתן – אבל אם תתקבלנה, זה בבחינת "תפסת מרובה לא תפסת", לא בהקשר הנורמטיבי אלא בהקשר של החיים הפרלמנטריים.

צחי הנגבי: המשמעות המעשית של קבלת הסתייגות, כפי שהממשלה הדגישה, או כפי שאנחנו גם נשמע ודאי מסגן השר, שמייצג את הממשלה, היא שניאלץ למשוך מחדש את החוק לוועדה ולחדש בו את הדיון.

צחי הנגבי: זו הצעה לא רצויה – הייתי אומר מאוד לא רצויה.

צחי הנגבי: אומנם במקורות היהודיים יש שאומרים "כל המרבה הרי זה משובח", אבל לעתים נאמר גם "כל המוסיף גורע".

צחי הנגבי: נדמה לי שבמקרה הזה, אדוני היושב-ראש, כל המוסיף הסתייגות שזוכה לרוב גורע, במובן המעשי, ולכן – אני לא רוצה להציע לחברי למשוך את ההסתייגויות.

צחי הנגבי: להיפך.

צחי הנגבי: זו דרך פרלמנטרית ראויה וחשובה להביע ולסמן עמדה אישית, ולקבע את הנורמות שהיינו רוצים לחזק גם בהמשך הדרך, אבל ביותר מרמז אני אומר לחברי שלא יתאמצו לגבש רוב מקרי כזה או אחר סביב ההסתייגויות, כי התוצאה המעשית היא שבמקום שנחגוג היום את העברת החוק הזה, נמצא את עצמנו בסיטואציה שנשוב אליו בעוד חודשים, כאשר מושב הכנסת יתחדש, וחבל, כי היינו רוצים שהיום, מכאן, תצא קריאה בהירה ויצא מסר חד, ובהמשך הדרך נעסוק גם בשיפור, ככל שהדבר יהיה אפשרי.

צחי הנגבי: אני רק רוצה, בסיפא של דברי, להודות גם לצוותים המקצועיים שעסקו בחקיקה הזאת.

צחי הנגבי: ראשית – לצוות המשפטי של ועדת החוץ והביטחון, בהובלת עורכת-הדין מירי פרנקל-שור, שעסקה בחוק יותר מכל חברי הכנסת יחד, מאות שעות בשנים האחרונות, עם הצוות המסור שלצדה – עידו ושגיב, ובעבר גם מורן.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות לצוותים המקצועיים, גם של ועדת החוץ והביטחון בראשות מנהל הוועדה אבריאל בר-יוסף, וגם של משרדי הממשלה האחרים – משרד הביטחון, משרד האוצר, משרד המשפטים, הביטוח הלאומי.

צחי הנגבי: כל אלה ישבו על המדוכה ותרמו תרומה ייחודית לאיכותה של החקיקה כפי שהיא מוגשת היום, וכולם יבואו על הברכה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש.

צבי הנדל: ארגוני המילואים.

צחי הנגבי: אתה לא היית, אבל בזה פתחתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאנחנו נעבור למסתייגים – והראשון יהיה חבר הכנסת וילן – אני מאפשר לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, לומר כמה מלים גם בשמו, כי הוא היה מיוזמי החוק, וגם בשם הממשלה שהוא מייצג כעת.

מתן וילנאי: תודה ליושב-ראש.

מתן וילנאי: חברי חברי הכנסת, לפני שנה, בהיותי חבר בוועדת החוץ והביטחון, פניתי אל יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת צחי הנגבי, וביקשתי ממנו להתמודד פעם נוספת עם חוק המילואים.

מתן וילנאי: החוק היה מונח על הקרשים.

מתן וילנאי: על הפודיום הזה יותר משר ביטחון אחד הצהיר הצהרות מפליגות, אבל שם בערך זה נגמר.

מתן וילנאי: ולכבודו של צחי והודות לו התחלנו להפעיל תת-ועדה שעסקה בתחום הזה.

מתן וילנאי: היום, לאחר כשנה – קצת פחות – לאחר תשע ישיבות מרתוניות, רק בשבועות האחרונים, של ועדת החוץ והביטחון בראשותו של צחי, אנחנו מגיעים לקו הגמר.

מתן וילנאי: אני רוצה להעיר כמה הערות שחשובות לכל אחד מאתנו להעברת חוקים בכלל.

מתן וילנאי: קודם כול, צריך להיות ברור: אין ויכוח על החוק.

מתן וילנאי: השאלה היחידה היא מה המקורות התקציביים.

מתן וילנאי: שר הביטחון הוא הראשון שאמר: אני משקיע מאות מיליוני שקלים בחוק הזה.

מתן וילנאי: והודות לשר הביטחון אהוד ברק הגענו למקום הזה.

מתן וילנאי: מייד לאחריו – ראש הממשלה אהוד אולמרט, בכל ויכוח שהתעורר בינינו לבין מערכות אחרות, פסק כך שיכולנו להמשיך ולהתקדם עם החוק, וזה לא דבר מובן מאליו.

מתן וילנאי: ולהוכחה, שנים ארוכות לא הצליחו לקדם את החוק, אף-על-פי שלדעתי יש תמיכה גורפת בו מקיר לקיר, אבל ללא שר הביטחון וראש הממשלה לא היינו מגיעים לרגע הזה.

מתן וילנאי: אני רוצה לייחד מלים לגורם נוסף שהצליח לעצבן אותי לכל אורך הדרך – ארגוני המילואים שיושבים כאן.

מתן וילנאי: זו תופעה מרתקת.

מתן וילנאי: אלה לא לוביסטים שבאים לקבל שכר.

מתן וילנאי: הם גם לא ארגונים – למעט ארגון המפקדים הבכירים, המג"דים, שזה פורום של אנשים שעוסקים בזה, כל היתר מייצגים את עצמם.

מתן וילנאי: זה כוח עצום.

מתן וילנאי: בהתחלה אמרתי לעצמי: מה הם מטרידים אותי?

מתן וילנאי: אבל זה כוח עצום.

מתן וילנאי: אלה אזרחים שבאים לכנסת על חשבונם, על חשבון זמנם, עשרות פעמים, עם כל הבדיקות הביטחוניות, ובכנסת לא מוותרים להם במאומה.

מתן וילנאי: הם השפיעו מאוד על החוק, ואני מודה להם על כל הצרות שהם העמיסו לכל אורך הדרך, כי זו דוגמה לאזרחות נכונה קלסית.

מתן וילנאי: הארגונים האלה, שחלקם יושבים פה, הוכיחו את זה.

מתן וילנאי: אני מודה להם על כך מאוד.

מתן וילנאי: הצבא – שוב, זה לא מובן מאליו.

מתן וילנאי: והרמטכ"ל, לזכותו ייאמר, תפס את השור בקרניים.

מתן וילנאי: שוב, לפניו דיברו ולא עשו, אבל הוא נתן הנחיות ברורות, וראש אכ"א המיועד ליווה אותנו בכל דיון ועזר לצחי ולי לצאת מיותר מפלונטר אחד.

מתן וילנאי: ללא העזרה שלו היינו היום במקום אחר.

מתן וילנאי: גם קצין מילואים ראשי, שיושב אתנו כאן, תת-אלוף דני ון-בירן, הוא חלק מזה, והיועצים המשפטיים למיניהם, בראשותה של מירי פרנקל-שור, היועצת משפטית של ועדת החוץ והביטחון, הם חלק מזה.

מתן וילנאי: אני רוצה שנבין כולנו שאנחנו הולכים להצביע על חוק יסוד במערכת הביטחון.

מתן וילנאי: זה לא חוק יסוד במובן של חוק-יסוד ברמה המדינתית, אלא חוק יסוד במערכת הביטחון.

מתן וילנאי: הוא מצטרף לחוק שירות ביטחון משנת 1949, שכולנו משרתים מתוקפו.

מתן וילנאי: גם אלה בבית הזה שאינם משרתים – זה מתוקפו של אותו החוק.

מתן וילנאי: חוק המילואים מצטרף אליו כחוק יסוד מכל בחינה שהיא במערכת החוקים של מערכת הביטחון, וחשיבותו רבה לאין שיעור ממה שנתפס כהטבה כזאת או אחרת לאנשי המילואים.

מתן וילנאי: חברי הכנסת שליוו אותנו באופן קבוע – שוב, זה פרלמנט, אז מדברים, parler, אבל אבו וילן, שהוא אבי הצעת החוק הפרטית, לא פספס ישיבה ותרם תרומה משמעותית לדיונים, ולצערי גם לחלק מההסתייגויות, ותיכף אני אתייחס אליהן.

מתן וילנאי: וחבר הכנסת צבי הנדל – זה לא מקרה ששניהם יושבים כאן גם עכשיו כשכולם בוחרים להיות במקומות אחרים – בראש פשוט של פלאח – תסלח לי, צבי – העיר הערות במקום ותרם תרומה משמעותית לחוק.

מתן וילנאי: מאוד משמעותית.

מתן וילנאי: אני מדגיש את כל הדברים האלה כי זו הדרך הראויה לטפל בחוק כבד כזה ובעל משקל כזה במערכת הביטחון.

מתן וילנאי: אני רוצה לבקש מהכנסת לאשר את החוק ולהתנגד להסתייגויות.

מתן וילנאי: חבר הכנסת הנגבי דיבר על ההסתייגויות.

מתן וילנאי: אנחנו בנינו חוק, דבר סדור על אופניו, אחרי עשרות ישיבות, אחרי שמיעה של מגוון עצום של דעות, כי ארגוני המילואים דאגו להביא יותר מעמדה אחת ברוב התחומים, וחברי כנסת כאלה ואחרים שהצטרפו גם כן.

מתן וילנאי: חשוב מאוד לנו, לעם ישראל, למערכת הביטחון, לאנשי המילואים – בעצם אין משפחה בישראל שזה לא נוגע בה בצורה כזאת או אחרת – שהחוק יעבור.

מתן וילנאי: ההסתייגויות יכולות לגרום למשיכתו חזרה, לדיונים שלא יתרמו לנו לאחר כל סאגת הדיונים שעברנו.

מתן וילנאי: אני חושב שראוי שבסיום המושב נגיע למצב שחוק המילואים עובר ומופעל מוקדם ככל שניתן.

מתן וילנאי: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי הסיפא של חבר הכנסת הנגבי ונאומו של סגן שר הביטחון כבר לא נצטרך להזמין מישהו להודות לאחר החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודות נאמרו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן, כאמור מיוזמי החוק, הוא הראשון שינמק את הסתייגויותיו, אבל אני מודיע שלרשות כל מסתייג עד חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מבקש להקפיד על מסגרת הזמן.

אבשלום וילן: על-פי התקנון – חמש דקות לכל הסתייגות, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את התקנון, חבר הכנסת אבשלום וילן, ולכן דיברתי בלשון בקשה.

אבשלום וילן: יהיה בסדר.

אבשלום וילן: אני רוצה להתחיל מההיסטוריה.

אבשלום וילן: יושבים פה ארגוני המילואים – אני חושב שזו הדוגמה.

מאיר שטרית: אולי אפשר לקצר ולהצביע.

אבשלום וילן: אדוני השר, הקטע הזה חשוב, אז תקשיב לו.

אבשלום וילן: חמש שנים לקח להעביר את חוק ביטוח לאנשי מילואים, מה שנקרא "חוק הקצבאות".

אבשלום וילן: אדוני שר הפנים, אני לא יודע אם ידעת – אתה טסת יותר מפעם אחת במטוסי חיל האוויר, אבל פשוט לא היית מבוטח אז – כאשר שני טייסים עלו לאוויר, אחד איש מילואים ואחד איש קבע, איש הקבע היה מבוטח ואיש המילואים לא.

מאיר שטרית: אני מוכן לטוס שוב בלי ביטוח.

אבשלום וילן: למזלנו, למרות התנגדות הממשלה ואף-על-פי שראש הממשלה דאז עלה לדוכן והסביר מדוע ממשלה צריכה להעביר חוק כזה, עבר חוק ביטוח אנשי המילואים, ובשנות האינתיפאדה וכל מה שעברנו היה ביטוח מסודר לאנשי המילואים ולמשפחותיהם של נפגעים וחללים.

אבשלום וילן: פורום אנשי המילואים שיושב פה, על כל הארגונים – בלת"ם, חפ"שים, מג"דים ומח"טים – בא עם הצעת החוק הפרטית, שניסח עם עוזי דיין, שהתנדב לעזור, ועם – היום אני אומר פה בפעם הראשונה מי, היום הוא שופט בית-המשפט העליון – יורם דנציגר.

אבשלום וילן: ובמקביל הממשלה, ביוזמתו של קצין מילואים ראשי דאז, תת-אלוף במילואים אריאל היימן, קידמה עם ועדת-ברוורמן את החוק שלה.

אבשלום וילן: השר שטרית לא יודע, אבל בשלהי הכנסת הקודמת כמעט הגענו להסכם על איחוד החוקים.

אבשלום וילן: מערכת הביטחון בראשות שר הביטחון דאז נרתעה ברגע האחרון ולא הצלחנו לסיים.

אבשלום וילן: צר לי – אני אומר את זה לפרוטוקול, שידעו – אילולא מלחמת לבנון השנייה ומה שעברנו בה כולנו ומה שהתגלה לגבי מערך המילואים, ספק אם היינו מגיעים לרגע הזה.

אבשלום וילן: אני אומר את זה על דרך השלילה, אבל לפעמים מעז יוצא מתוק.

אבשלום וילן: כלומר, בעקבות מה שראינו בתחקירים, הבינו גם ראשי מערכת הביטחון שמוכרחים להתקדם עם החוק.

אבשלום וילן: פה נכנס גם סגן שר הביטחון לתמונה, חבר הכנסת מתן וילנאי, שהיה יושב-ראש ועדת המשנה, ועל בסיס החוק הממשלתי פלוס החוק הפרטי התחלנו לקיים ישיבות בניסיון לקדם.

אבשלום וילן: חיכינו ללקחי הצבא – ועדת אלוף אבי מזרחי ואחרים – ולאט לאט התקדמנו.

אבשלום וילן: אז גם יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת צחי הנגבי, נרתם.

אבשלום וילן: אני מוכרח לומר בפתח הדברים שממשלת ישראל החליטה לקדם את החוק.

אבשלום וילן: יש ויכוח – הם אומרים שעלות החוק היא 800 מיליון שקלים.

אבשלום וילן: אני טוען שחלק מזה כבר היום בפנים.

אבשלום וילן: זה לא משנה.

אבשלום וילן: באופן עקרוני כמה מאות מיליוני שקלים נוספו מתקציב המדינה כדי לאפשר את קיום החוק, וזה הרבה מאוד כסף.

אבשלום וילן: בחוק הפרטי, שחלקים ממנו פוצלו, חלק מהדברים באו לידי ביטוי וחלק הוצאו.

אבשלום וילן: הצעת החוק הפרטית – בפעם הקודמת היה אתי בשדולה חבר הכנסת כבל, ויחד קידמנו את הנושא.

אבשלום וילן: איתן כבל התמנה לשר, וחבר הכנסת דני יתום היה אתי בראשות השדולה וקידמנו את זה יחדיו.

אבשלום וילן: על החוק הפרטי הקודם היו חתומים 50 חברי הכנסת, ובכנסת זו חתומים 34 חברי הכנסת.

אבשלום וילן: רוצה לומר שהיתה פה חזית מאוד רחבה, מכל סיעות הבית, שנרתמה לעזור בנושא.

אבשלום וילן: מה שאין בחוק במלים, אבל בפועל, וזו הנקודה המהותית ביותר – חברים יקרים, לאחר שנצביע על החוק; תירגעו עם ההסתייגויות – הכרזנו מראש שלא נפרוץ את המסגרת התקציבית ועל כל הסתייגות שתעבור יש לנו הצעה איך להוריד.

אבשלום וילן: יש פה דברים שאינם כספיים, וגם אם יעברו כמה הסתייגויות, לא נורא, יהיה בסדר.

אבשלום וילן: יושב-ראש הוועדה מחליט, אבל ניפגש בסוף ההצבעות.

צבי הנדל: ניפגש בשמיניות.

אבשלום וילן: לא, סעיף 8 זה צו 8.

אבשלום וילן: אל תיפגש לא בשביעיות ולא בשמיניות, תשאיר את צו 8, שחס וחלילה לא נצטרך לו.

אבשלום וילן: לענייננו, בעצם, בהצעת החוק הזאת אנחנו נפרדים מהמודל ההיסטורי של "כל העם צבא".

אבשלום וילן: אנחנו לא אומרים את זה, כי באמירה בחוק כתוב במפורש: שר הביטחון יקרא לכל מי שמוצב במערך המילואים.

אבשלום וילן: לכאורה דבר לא השתנה, אבל בפועל, רק חלק מחיילי המילואים – אלה שיעשו את המילואים – ייהנו גם ממנגנוני הפיצוי והתגמול, שהסביר אותם יושב-ראש הוועדה.

אבשלום וילן: בפועל אנחנו נכנסים למודל אחר.

אבשלום וילן: אגב, אני לא אגלה שום סוד, כבר כמה שנים טובות זה המודל.

אבשלום וילן: רק חלק קטן עושה מילואים, והחלק הזה היום, בקביעת הכנסת, יפוצה ויתוגמל בהתאם.

אבשלום וילן: זה שינוי מרחיק לכת.

אבשלום וילן: עד היום זה לא היה.

אבשלום וילן: את הדיון הציבורי לא ערכנו, לצערי, אבל בסופו של דבר הוא יצטרך להיערך, משום שזה לא הבעיה של הלכאורה אלא הבעיה היא בפועל.

אבשלום וילן: כדי שתבינו, חבר הכנסת צחי הנגבי הסביר קצת את המודל, אבל תראו – שליש מהמערך, מאלה שמשרתים בפועל, הם מה שנקרא סטודנטים, בהגדרה רחבה.

אבשלום וילן: השליש הזה, רובו חי משכר מינימום.

אבשלום וילן: לפי המודל המתמטי שהסביר פה יושב-ראש הוועדה, צעיר כזה שישרת חודש במילואים, יוכל לקבל במקום 3,700 שקל, שהוא מביא היום, למעלה מ-9,000 שקל.

אבשלום וילן: זה משמעותי מאוד.

אבשלום וילן: זאת אמירה של המדינה שאנחנו במפורש הולכים לקראת האנשים הללו, וזה שליש מהמערך שבפועל עושה את רוב המילואים.

אבשלום וילן: בהסתייגויות שלי, למשל, מערכת הביטחון הציעה – בעבר היה חוק שהעברנו, חבר הכנסת דאז מוסי רז ואנוכי, עוד לפני שתי כנסות – שבמקום שכר מינימום, מי שהולך למילואים יקבל את השכר הממוצע במשק.

אבשלום וילן: היום קבעו 68% משכר הבסיס.

אבשלום וילן: ההבדל בין השכר הממוצע לשכר הבסיס הוא שאת שכר הבסיס – הפסיקו להצמיד אותו ב-2001, כששינו את שיטת הצמדת הקצבאות.

אבשלום וילן: אז היום, במספרים של היום, השכר הממוצע במשק הוא כמדומני 7,500 או 7,600 שקל בחודש, ושכר הבסיס הוא 6,900 שקל.

אבשלום וילן: לכאורה ההפרש זניח, אבל לא במקרה בהסתייגויות כתבנו: הצמדה לשכר הממוצע, כי כל אחד יודע שהצמדה לשכר הממוצע מבטאת את העלייה ברמת החיים.

אבשלום וילן: הצמדה לשכר הבסיס פירושה שלאורך זמן הכסף שחיילי המילואים יקבלו יישחק.

אבשלום וילן: נכון אמר יושב-ראש הוועדה, שכל שנה מערכת הביטחון תצטרך לבוא לוועדה, להציג את תוכנית התגמולים, בעיקר דרך נקודות הזיכוי במס וכו'.

אבשלום וילן: אגב, הסכומים פה, כל 800 המיליון, כביכול, מגולמים – כל נושא המס שמערכת הביטחון והאוצר לקחו עליהם.

אבשלום וילן: כלומר, הכול במונחי ברוטו, ואנחנו מדברים פה על מה שיקבלו החיילים במונחי נטו.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש לסכם, אדוני.

אבשלום וילן: עוד לא התחלתי.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט אנחנו כרגע – חבר הכנסת וילן – – –

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אפריע לך.

אבשלום וילן: – – על החוק הזה עבדתי יותר מארבע שנים, אז תן לי פעם אחת עוד כמה דקות, לא יקרה שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתן לך כמה שאתה תרצה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק אומר לך – אנחנו בסעיף 7.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף האחרון בסדר-היום הוא סעיף 28, הצעה של אחד מחברי הכנסת, לא זוכר את שמו, על איסור אלימות בספורט.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם אתה רוצה שבשלב כלשהו נגיע לסעיף 28, הייתי מבקש.

יולי יואל אדלשטיין: התקנון אתך וזכות עבודה של ארבע שנים אתך.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מציע לך להתמקד.

אבשלום וילן: א.

אבשלום וילן: אני יודע זאת; ב.

אבשלום וילן: מכיוון שלילה לבן לא מפחיד אותי – התכוננתי מראש – –

יולי יואל אדלשטיין: גם אותי לא.

אבשלום וילן: – – אז נעבור גם את זה.

אבשלום וילן: אני רוצה להסביר קמעה את ההסתייגויות, בקצרה.

ראובן ריבלין: בהכירי את חברי בכנסת, נדמה לי שאתה תנהל את הישיבה, תנעל ותצביע.

אבשלום וילן: יש סגן היושב-ראש.

אבשלום וילן: אני ורונית תירוש יזמנו את החוק – מי יישאר.

אבשלום וילן: יהיו עוד כמה צדיקים, הכול בסדר.

ראובן ריבלין: אין ספק.

ראובן ריבלין: זה גם החוק הכי חשוב שאנחנו מטפלים בו.

אבשלום וילן: אגב, אני שמח שזה החוק הזה – שני חוקים חשובים.

אבשלום וילן: לענייננו.

ראובן ריבלין: הכי חשוב שהיה.

אבשלום וילן: ההסתייגות הראשונה אומרת כך: יש פה בסעיף 4 – – –

יולי יואל אדלשטיין: בקצרה.

אבשלום וילן: ממש בקצרה.

אבשלום וילן: מה שהסביר סגן השר וילנאי, שהחוק הזה בעצם פוצל מחוק שירות הביטחון מ-1949.

אבשלום וילן: ההגדרה מי נמנה עם מערך המילואים – בחוק שאנחנו מעבירים היום – נשארה בחוק שירות הביטחון הכללי.

אבשלום וילן: ההסתייגות הראשונה שלנו לסעיף 4 מציעה להעביר את זה אל חוק המילואים.

אבשלום וילן: אומרים שיש איזו בעיה משפטית, המשפטנים היו חלוקים.

אבשלום וילן: זאת הצעתנו, היא לא עולה דבר, היא גם לא תשנה דבר ברמה העקרונית.

אבשלום וילן: היא קשורה יותר למבנה החוק.

אבשלום וילן: יש הסתייגות לסעיף 17, שמדברת על כך שאנשי מילואים משירותי ביטחון אחרים מקבלים פטור ממילואים.

אבשלום וילן: אנחנו בזמנו הובלנו – בתחילת החוק שלנו; גם הצבא תמך בנו – שאנשי קבע יעשו שירות מילואים עם היחידות שלהם.

אבשלום וילן: לא רק שזה לא קורה, אלא פה משחררים קצת יותר מדי – לפי דעתי שגיאה.

אבשלום וילן: אני מציע למחוק.

אבשלום וילן: יש פה הסתייגות אחת שאני מוותר עליה בשלב זה.

אבשלום וילן: יש פה כמה הסתייגויות סמנטיות.

אבשלום וילן: לדוגמה, אמר יושב-ראש הוועדה גם פיצויים וגם תגמולים – ויש הבדל.

אבשלום וילן: פיצוי – אתה מקבל אובדן יום עבודה וכו'; תגמול – אתה מקבל אקסטרה לאות הערכה, הוקרה וכו'.

אבשלום וילן: בסעיף 21 למשל כתוב רק "לתגמולם" – אנחנו מציעים גם לפיצוים.

אבשלום וילן: אני לא רואה עם זה שום בעיה, לא צריך להחזיר לוועדה, אם זה יעבור.

אבשלום וילן: יש פה בעיה של כמה סעיפים – איך הכנסת דואגת, האם דברים צריכים להגיע לאישור הכנסת או מסתפקים באישור ועדה.

אבשלום וילן: אחת הבעיות – – –

ראובן ריבלין: תגמולם ופיצוים זה דבר – – – לשלטונות המס?

אבשלום וילן: לא, לא, לא.

אבשלום וילן: רק ברמה ההצהרתית.

ראובן ריבלין: ערכית.

אבשלום וילן: יש פה בעיה ש"בלעו" אותה, אבל תשימו לב להבדל העקרוני שנוצר.

אבשלום וילן: עד היום, לפי צו 8, שר הביטחון, הרמטכ"ל, יכולים להוציא עשרות אלפי מילואימניקים, בהחלטה.

אבשלום וילן: היום כל המנגנון הוא הרבה יותר מסודר, זה עובר מסננות.

אבשלום וילן: יש קבינט ביטחוני, יש קטעים של ממשלה – הכול חייב להגיע בתוך זמן די קצר לוועדת החוץ והביטחון, כלומר שתהיה פריזמה ציבורית שעושה את שיקול הדעת.

אבשלום וילן: נשארו סעיפים 8 ו-9, שמהיום למחר מאפשר מיידית, אבל זה חייב מהר מאוד להגיע לאישור, כדי שלא יקרה מצב ששני אנשים – בכל הכבוד הראוי – יקבלו החלטות לפעמים על גורל של מאות אלפי משפחות, בלי שמישהו הפעיל שיקול דעת טיפה יותר רחב.

אבשלום וילן: חלק מההסתייגויות שלי גם צריכות להגיע עד אישור הכנסת, לדוגמה: יש פה מודל שאומר כמה ימי מילואים יעשו בתלת-שנתי, כמה אפשר להוסיף, ולאחר מכן תמיד יש לשר הביטחון או לצבא אפשרות להוסיף עוד.

אבשלום וילן: אני את זה מנסה למנוע, ואומר: כל אישור כזה – יתכבדו ועדת החוץ והביטחון או הכנסת לאשר.

אבשלום וילן: אי-אפשר להשאיר את זה רק לגורמים מקצועיים, זה חלק מהתפיסה הדמוקרטית.

אבשלום וילן: אני מבין ככה.

אבשלום וילן: אני יודע שההסתייגות היחידה פה שהיא עם כסף, משמעותית, היא אחת שאמרתי: במקום ה-68% – השכר הממוצע, וברור שהשכר הממוצע זה תוספת של כמה עשרות מיליוני שקלים.

אבשלום וילן: אני אומר מראש, צריך יהיה להוריד את זה מהסכום שניתן לנקודות זיכוי או דבר כזה.

אבשלום וילן: אם על זה יקום או ייפול החוק היום, אני מוכן להמתין, כי זה גם מופיע בחוק הפרטי, אבל בטח אין היגיון שכתוב בעניין השכר – ההצמדה, שתהיה לשכר הממוצע במשק.

אבשלום וילן: היא זניחה, היא פחות מ-4 מיליוני שקל, לדעתי, במונחים שנתיים, והיא יכולה להיספג, והיא הרבה יותר הוגנת.

אבשלום וילן: הצבא ביקש להפעיל את המודל ב-1 בינואר 2010, זה מה שכתבה הוועדה.

אבשלום וילן: אם המודל הוא כל כך טוב, ואני חושב שהוא ראוי, למה לא ב-2009?

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד משהו לסיום.

אבשלום וילן: תראה, אדוני היושב-ראש, רוב ההסתייגויות לפי דעתי נכונות.

אבשלום וילן: נגיע להצבעות, נראה מה נעשה.

אבשלום וילן: אני מקווה שאת חלקן נעביר, על חלקן נתפשר, אבל יש הרבה חוקים שאנחנו עובדים עליהם באורח שוטף, מובילים חוקים – זה בסדר.

אבשלום וילן: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק שנוגע, הייתי אומר בהערכה זהירה, בעשרות אלפי משפחות בישראל ויותר, ובסופו של יום – עד היום הסתכלנו על הרבה מאוד דברים כמובנים מאליהם, והתגלגלנו לאורך השנים.

אבשלום וילן: אני חושב שקבוצות האזרחים שנקראות ארגוני המילואים, שדחפו את כל התהליך הזה – וקצין מילואים הראשי הקודם וקצין המילואים הנוכחי, ואנשי הצבא שבסופו של יום נרתמו לתהליך הזה – הובילו פה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב ביסודו של דבר למדינה דמוקרטית.

אבשלום וילן: הרי כל המערך הזה בנוי בסופו של יום על ההסכמה של האנשים – וזה לא רק האנשים; זה המשפחות.

אבשלום וילן: באיזו עוד מדינה בעולם אתה עוזב בית לשבועיים, שלושה שבועות, חודש, אתה נקרא למלחמה – מלחמת לבנון השנייה עד היום לא הוגדרה כמלחמה – למצב מיוחד, אתה מסכן את חייך, ובעצם אנחנו בפעם הראשונה, בשנת ה-60 למדינה, כמחוקקים, יושבים ואומרים: רגע, במקרים כאלה זה יהיה התהליך המסודר.

אבשלום וילן: זה יהיה הנוהל – איך קוראים, מה עושים.

אבשלום וילן: אני רוצה להגיד לך, לקחנו מהחוק הבריטי, למשל, מה שפיצלנו לפני שבוע.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, למשל כל נושא קרן פנסיה.

אבשלום וילן: אני באמת חושב שמי ש-20–25 שנה נמצא במערך המילואים, ראוי היה שהמדינה תשים 100 שקל ביום לזכויות הפנסיה שלו – זה לא פנסיה; זה קרן תגמולים.

אבשלום וילן: בגיל 40, 45, 49, כשהוא ישתחרר, לא יהיו שם יותר מכמה עשרות אלפי שקלים, אבל זה חלק מהמבנה של מדינת חוק מתקדמת.

אבשלום וילן: אז זה לא נכנס מסיבות תקציביות.

אבשלום וילן: אני מאוד מקווה – לפי התחייבות שנתן בוועדה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת צחי הנגבי – חלק מהסעיפים בחוק הפרטי שעדיין לא טופלו יועברו לדיון לאחר הפגרה, ואני מקווה שברבות הזמן באמת נביא אותם לחקיקה.

אבשלום וילן: כי מדינה מסודרת שקוראת לאזרחיה לצאת לשירות מילואים – גם אימונים, גם מבצעי, אולי לתת את חייהם – צריכה באותה מידה להיות מספיק חזקה ונבונה כדי לקבוע בחוק את כל הזכויות המגיעות להם, ובדין.

אבשלום וילן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יוסי ביילין.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, לכבוד ולעונג לי לברך את ראשי השדולה היהודית של קנדה – CIC – שנמצאים אתנו כאן ביציע הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: אלה אנשים שפועלים בהתנדבות לשיפור היחסים בין המדינה שלנו לקנדה, וחייבים לומר שהם מצליחים לא מעט, לכן העמדות של ממשלת קנדה הרבה יותר נוחות למדינת ישראל, גם בפורומים בין-לאומיים, ביחסים בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם וברוכים הבאים למשכן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אני רוצה להצטרף לברכותיך לארגון ה-CIC, ובאמת להצטרף גם להערכה למה שהארגון הזה עושה כבר לא-מעט שנים.

יוסי ביילין: הרגע הזה הוא באמת רגע היסטורי.

יוסי ביילין: אנחנו מעבירים חוק שיש לו בהרבה מאוד היבטים אופי מהפכני לגבי מה שהיה עד כה, ואני מרגיש צורך לברך את המעורבים בחוק הזה, גם את חבר הכנסת אבו וילן, גם את חבר הכנסת דני יתום, את מתן וילנאי, סגן שר הביטחון, ואת יושב-ראש הוועדה, צחי הנגבי.

יוסי ביילין: יש כאן, באמת, עבודה מאוד מאוד אמיתית, רצינית, קשה, עם מחלוקות לשם שמים בנקודות מסוימות בין הגורמים השונים.

יוסי ביילין: אני חושב שגם הפרוצדורה היא פרוצדורה מאוד נכונה וחשובה, כלומר – לשמר את החוק הפרטי, להעביר כרגע את החוק הממשלתי ולהעביר אחר כך, יותר מאוחר, אם אפשר יהיה ואם ניתן יהיה, דברים שעדיין לא הושלמו ולא הועברו לחוק שנאשר היום, מתוך החקיקה הפרטית.

יוסי ביילין: בתהליך הלא-קצר שהועבר בו החוק, הרגשתי מצד אחד תחושה שאנחנו עושים דבר נכון מאוד לגבי חיילי המילואים, שהרבה מאוד שנים שילמו מחיר מאוד יקר – מאוד יקר – על שירות המילואים הזה, וגם תחושה, לא אחת, שהמערכת לא כל כך שמה על הזמן שלהם.

יוסי ביילין: אני זוכר לפעמים את הדבר המרגיז הזה שהיה, שהיית צריך להישאר עוד יום אחד במילואים בשביל לקבל מהשלם 30 לירות.

יוסי ביילין: אנשים אמרו: תשחרר אותנו בערב, יום קודם לכן.

יוסי ביילין: אתה כבר מעביר באפסנאות את כל מה שצריך, אתה מזדכה על הכול – הם אומרים: לא, לא.

יוסי ביילין: השלם כבר הלך הביתה, מחר.

יוסי ביילין: אתה מקבל עוד יום אחד, אבל היום הזה הוא יום שאתה גם משלם עליו, כי אם אתה מתחיל את הבוקר בצבא, אז כל היום עובר בצבא.

יוסי ביילין: מה שקרה מאז, כבר לפני די הרבה שנים – גם בנושא הביטוח הלאומי, שפתאום הצבא הבין שיש עלות להחזקת אנשי המילואים, אבל בוודאי מה שאנחנו עושים היום – יוצרים מצב חדש.

יוסי ביילין: מה הבעיה בכל העניין?

יוסי ביילין: שאתה חושב על כך שכל העניין הזה נעשה לפחות ופחות אנשים.

יוסי ביילין: שמהמערכת שלנו פחות ופחות אנשים מגיעים גם לגיוס הצבאי – ואנחנו רואים מה שקורה גם בשנתונים האחרונים שמתגייסים לצה"ל, ירידה בהיקף, במספר האנשים המתגייסים – ואותו דבר גם לגבי המילואים, זה משפיע גם שם.

יוסי ביילין: תראו, החוק הזה יכול לסייע גם בהקשר זה.

יוסי ביילין: הוא יכול לסייע בכך שלא רק שמי שבין כה וכה מתגייס מקבל גמול או פיצוי, אלא גם שיותר אנשים יתגייסו, אף-על-פי ששיעור הגיוס הוא לא נמוך, אבל אנחנו יודעים – לא מעט.

יוסי ביילין: אנחנו חיים בתוך עמנו, ויודעים שאנשים מוצאים לעצמם דרכים חוקיות להשתמט משירות מילואים כשזה לא נוח להם, ואולי הדבר הזה יצמצם את התופעה הזאת.

יוסי ביילין: אבל בגדול, זאת לא יכולה להיות התשובה של החברה הישראלית על צמצום השורות.

יוסי ביילין: זה לא יספיק.

יוסי ביילין: אנחנו מוכרחים למצוא תשובה הרבה יותר עמוקה כדי שהשורות יתרחבו.

יוסי ביילין: והתשובה היא לא בחוק טל, שמוארך בחמש שנים, ולא בדברים הדומים לאלה.

יוסי ביילין: בעולם היהודי מעולם לא היה מצב שכל האנשים הדתיים או החרדים היו בישיבות ולא עבדו ולא היו במערכות אחרות.

יוסי ביילין: אין דבר כזה בעולם החרדי מחוץ לישראל.

יוסי ביילין: כשזה היה מצומצם יכולנו לחיות עם זה – עם 200, עם 400, עם 600, עם 1,000.

יוסי ביילין: אי-אפשר.

יוסי ביילין: אי-אפשר יותר.

מיכאל איתן: זה לא רק עניין של צבא, זה גם עניין של כלכלה ויכולת – – –

יוסי ביילין: אני אומר – שלא עובדים ולא נמצאים במערכת הצבאית.

יוסי ביילין: לכן, הרוב שקיים בבית הזה, וכל פעם בשלטון אחר – אנחנו דיברנו על זה, חבר הכנסת רובי ריבלין ואני, לא מעט, לא פעם אחת.

יוסי ביילין: כל שלטון מוצא לעצמו את התירוץ מדוע הוא חייב להיכנע ולהמשיך את השיטה הזאת.

יוסי ביילין: אבל הדמוגרפיה עובדת כאן שעות נוספות.

יוסי ביילין: יבוא רגע שבו נגיד: רגע, עם שורות כאלה אי-אפשר להמשיך.

יוסי ביילין: מה יקרה?

יוסי ביילין: נאריך את שירות החובה לארבע שנים?

יוסי ביילין: נעשה את השינוי בחוק המילואים ובמקום 54 יום זה יהיה 108 יום או 100 יום?

יוסי ביילין: החברה לא תוכל לעמוד בזה.

יוסי ביילין: ולכן אני אומר, בהזדמנות הזאת, לפני שיהיה מאוחר מדי: בואו נשב על זה יחד, יחד – אופוזיציה וקואליציה – וננסה לראות איך מנצלים את הקבוצה הגדולה הזאת, הגדולה והגדלה – אני מוכן לומר: ברוך השם – שלא רק ישבו בישיבות אלא שגם יצטרפו אלינו.

יוסי ביילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ביילין, גם על העמידה בזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני מקבל בברכה את תלמידי כיתה י"א מבית-הספר המקיף מהכפר מע'אר.

יולי יואל אדלשטיין: סגן מזכיר הכנסת, מר נאזם בדר, מצטרף לברכות בשם הכנסת.

רן כהן: וגם אני מצטרף.

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני באמת חושב שזה חוק חשוב ויום חשוב.

רן כהן: אני רוצה לברך את חברי הכנסת אבו וילן ודני יתום על היוזמה, וכמובן את הממשלה ואת יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, שעשה בנושא הזה עבודה מאוד מאוד מאומצת ומביא אותה לידי גמר.

רן כהן: זה באמת יום חשוב.

רן כהן: אני חושב שאיחרנו, במידה רבה מאוד, להגיע ליום הזה, כי היה ראוי להגיע אליו הרבה יותר מוקדם, לפחות בכמה שנים.

רן כהן: צריך לומר את האמת, ואני, בתור בוגר של תקופת ה"סמוך", התקופה הבראשיתית של היציאה למילואים, שבה זה היה מבוסס על מוטיבציה ורק על מוטיבציה, יכול לומר שחלו שינויים כל כך משמעותיים בחברה הישראלית, שבלא הסדרת נושא המילואים בחוק כפי שהוא מוצע כאן, נדמה לי שלא היינו מגלים בגרות.

רן כהן: אני חושב שחלק מהבגרות של מדינת ישראל ביום הולדתה ה-60 הוא גם לעשות את המהלך הזה, שבא להסדיר את הנושא של המילואים בחוק.

רן כהן: נדמה לי – ואני מקווה שאני לא אובן בסתירה לדברים שאמר חבר הכנסת וילן – אני מאמין שהחוק הזה כן בא לשמר, עדיין, את התפיסה של צבא העם; צבא העם לא במובן שכל העם יוצא לצבא, כי לאסוננו הגדול, מדינת ישראל התירה לשר הביטחון לשחרר מהשירות הסדיר קבוצות ענקיות – היום זה 50,000 חרדים שלא משרתים בצבא בכלל, וגם לא משרתים את הכלכלה, לא משרתים את החברה ומנותקים מהחברה הישראלית.

רן כהן: הם גם לא תורמים שום דבר רוחני למדינת ישראל כפי שחשבו, שתהיה איזו תרומה יהודית סגולית – גם זה לא מתקיים, כיוון שהם מבודלים לחלוטין.

רן כהן: אבל החוק הזה כן בא לשמר, לדעתי, דווקא בשכלול שלו, במענה שהוא נותן היום לצרכים של איש המילואים, דווקא את התקופה המשוכללת יותר, המתקדמת יותר, של המדינה.

רן כהן: בעוונותינו הרבים, חלק מזה הוא תוצאה של מדינה שהיא יותר רכושנית, שהיא יותר חומרנית, שהיא יותר אגואיסטית.

רן כהן: אבל זאת החברה שבה אנחנו חיים, ואין לנו דרך אלא לתת מענה לאנשי המילואים, גם בהקשרים התרבותיים הללו.

רן כהן: אני לא בטוח שדווקא תשלום שכר מינימום לחיילים, כפי שעבר כאן, נדמה לי, לפני שבוע בקריאה טרומית – דווקא זו התשובה, אף-על-פי שהצבעתי בעד, סגן השר וילנאי.

ראובן ריבלין: הרי כל אותם אנשים שהחוק הזה מכוון אליהם כבר הוכיחו במשך 60 שנות קיום המדינה שהם עושים את זה גם בלי זה.

ראובן ריבלין: ברמה הערכית, את זה החברה רוצה לתת.

ראובן ריבלין: הם עושים כך או כך.

רן כהן: זה נכון, חבר הכנסת ריבלין, אבל בוא קודם כול נלמד שהתקופה השתנתה והחברה השתנתה.

רן כהן: בתקופה שבה אתה ואני יצאנו למילואים, מאותו רצון ומאותה שותפות חברתית – – –

ראובן ריבלין: אבל הצד הערכי עדיין קיים.

רן כהן: חבר הכנסת הנגבי ציין שהוא היה חייל בחטיבה שמתן וילנאי פיקד עליה.

רן כהן: אני הייתי איש מילואים בחטיבה הזאת.

רן כהן: זה היה מתוך מוטיבציה להגן על המדינה, להגן על היכולת שלנו להתקיים כאן.

רן כהן: אבל מה לעשות, שזה באמת – בפערים שהחברה הישראלית יצרה בין מי שמשרתים שירות מלא ודחוס, למי שעורקים עריקה גמורה משירות מלא ולמי שמשרתים שירות מאוד חלקי – בין אלה שכבר משרתים, גם חילונים, ולאחר מכן עורקים משירות מילואים.

רן כהן: החברה יצרה סגרגציה הרבה יותר גדולה, ולכן המענה בחוק הוא לדעתי מענה נכון.

רן כהן: דרך אגב, אני מסכים עם ההגדרה שלך.

רן כהן: יש פה יותר פיצוי מאשר תשלום בעבור השירות.

רן כהן: מישהו אמר בישיבת ועדת החוץ והביטחון שתהיה מוטיבציה לצאת למילואים כדי לקבל את הכסף.

רן כהן: זו שטות גמורה.

רן כהן: קודם כול, שום איש מילואים לא קורא לעצמו למילואים; הוא נקרא למילואים על-ידי יחידתו.

רן כהן: שנית, זה בכל זאת לא פיתוי מי יודע מה.

רן כהן: ראיתי היום באחד העיתונים את טבלת השכר של השכירים הכי כבדים במשק.

רן כהן: זה סדרי גודל של 10–11 מיליוני שקלים לשנה ומעלה.

רן כהן: בחברה הזאת, איזה פיצוי יכול להינתן לאנשים שיוצאים למילואים?

רן כהן: מה שכן, אני בא להתעקש, סגן השר וילנאי, ואני יודע שבמידה רבה מאוד לבך אתנו.

רן כהן: אמר אפילו יושב-ראש הוועדה, צחי הנגבי, שהלוואי שזה יעבור כאן במליאה.

רן כהן: לא העמדנו את הנושאים של ההסתייגויות להצבעה, מתוך רצון שהחוק יעבור בוועדת החוץ והביטחון ללא הצבעות וללא התנגשויות, אבל ההצמדה ל-68% מהשכר הבסיסי ממש לא הוגנת, לא נכונה.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שאותן מעות שאיש המילואים יקבל לא יוצמדו לשכר הממוצע במשק.

רן כהן: אז תהיה עוד תוספת קטנה של כמה עשרות שקלים, מה קרה?

רן כהן: בזה המדינה לא יכולה לעמוד?

רן כהן: על זה משרד האוצר יקמוץ את ידו?

רן כהן: זו ממש חרפה.

רן כהן: הסתייגות שנייה, שאני חושב שהיא מאוד חשובה – וציין אותה גם חבר הכנסת אבו וילן: אין סיבה שזה לא יתחיל ב-2009.

רן כהן: למה דוחים את זה ל-2010?

רן כהן: כבר הפסדנו כמה וכמה שנים, חבל.

רן כהן: אין שום סיבה שהתחולה לא תהיה מ-1 בינואר 2009.

רן כהן: נדמה לי שהדבר הזה ראוי מכל ראוי.

רן כהן: אני רוצה לסיים באמירת תודה ליוזמים, שוב, אבל אני רוצה לומר תודה גדולה מאוד לכל ארגוני המילואים: קצינים וחיילים, חפ"שים וקצינים לדרגותיהם ותפקידיהם.

רן כהן: אני אומר לכם, זו הוכחה נוספת ששום דבר טוב בחקיקה לא עובר בלי שאנשים מהעם, שזה עניינם, שותפים בו, אבל פה הייתם ממש פקטור אדיר.

קריאה: אתה לא מהעם?

רן כהן: אני נבחר העם, אבל הם בחרו לבוא לעזור לנו לחוקק את החוקים האלה מתוך מוטיבציה גדולה לייצג את אנשי המילואים שהם חיים אתם, והדבר הזה הוא מעשה מאוד מאוד גדול.

רן כהן: אני רוצה לומר תודה גדולה מאוד לסגן השר מתן וילנאי.

רן כהן: אתה יודע, שולחן הממשלה ריק.

רן כהן: מזל שמשקלך הסגולי הוא הרבה יותר משל סגן שר.

רן כהן: תודה גדולה לך על הסיוע בעניין הזה.

רן כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הסתייגויות קבוצת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל – איננה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עתניאל שנלר – בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתחיל בברכות ואסיים בברכות.

עתניאל שנלר: הברכה הראשונה תהיה לחטיבה 35, שבה גדלתי וממנה יצאתי, ועד היום בזכותה אני עושה מילואים, ואני מקווה – עד גיל 70.

רן כהן: עד עכשיו כל מי שעלה – – –

עתניאל שנלר: נכון, זה חלק מהאתוס החשוב שצריכים לטפח.

עתניאל שנלר: הוא כבוד רב, הוא זכות גדולה, ורק מי שידע כמילואימניק לקנות את השבת ביום חמישי בלילה במסע קשה או לנהל תרגיל גדודי או לנהל תרגיל אוגדתי, מבין עד כמה הדברים האלה חשובים לרוחו של העם הזה.

עתניאל שנלר: רק מי שהוא בפנים מבין את הדברים.

עתניאל שנלר: החוק הזה הוא חוק סופר-חשוב, אבל אני רוצה להזהיר – אני רוצה להזהיר מבלבול.

עתניאל שנלר: החוק חשוב, אבל אסור להתבלבל בין הערכה לתגמול; אסור להתבלבל בין המלה "שליחות" למלה "תפקיד"; אסור להתבלבל בין המלה "חובה" למלה "זכות".

עתניאל שנלר: בז'רגון שלי יש הערכה, יש שליחות ויש זכות, וזה לא סותר גם את המלים האחרות.

צבי הנדל: בבנק לא מתבלבלים.

עתניאל שנלר: אבל זה לא בנק, זה בנק החיים.

עתניאל שנלר: בהקשר זה היו לי כמה הסתייגויות.

עתניאל שנלר: ההסתייגות הראשונה היא לסעיף 4.

עתניאל שנלר: הצעתי להרחיב את החוק, כדי שהחייבים בשירות מילואים לא יסיימו את תקופת החיוב שלהם בגיל 40 כי אם בגיל 45, וקצינים לא בגיל 45 אלא בגיל 50, ואם אפשר להרחיב עוד – הלוואי.

עתניאל שנלר: אני חושב שמבחינה ערכית-רעיונית, כאשר מדברים על זכויות, לא מסבירים למה צריכים לעצור את הזכות בגיל.

עתניאל שנלר: אומרים הפוך: תן לי את הזכות עוד קצת.

עתניאל שנלר: אם מבינים שזו שליחות, לא אומרים: תעצור את השליחות בגיל.

עתניאל שנלר: תגיד: תן לי עוד טיפת שליחות, עוד טיפת זכויות.

עתניאל שנלר: אני אסיר את ההסתייגות שלי בסעיף הזה, לא מפני שהיא לא נכונה, אלא משום שברור לי שהציבור לא יהיה שלם אתה.

עתניאל שנלר: מכיוון שמעל הזכות הגדולה יש גם הזכות של הביחד, של ההסכמה הלאומית, אסיר את ההסתייגות הזאת.

עתניאל שנלר: אבל בעיני היא הסתייגות שבאה מתוך אמונה גדולה, שלא שמים סוף לזכויות שיש לך.

עתניאל שנלר: להיפך.

עתניאל שנלר: לוקחים ומושכים קדימה, ונותנים ונותנים ככל שרק ניתן.

עתניאל שנלר: היתה לי הסתייגות גם לסעיף 7, ואותה לא אסיר.

עתניאל שנלר: ביקשתי שלא תהיה בכל מקרה תעסוקה מבצעית עד 25 יום – ביקשתי שזה יהיה עד 33 יום.

עתניאל שנלר: הסיבה היא: 33 יום יאפשרו לצבא, כי יש מסגרות של 12 חודשים – 12 מסגרות בכל מרחב או קו או תעסוקה.

עתניאל שנלר: הגבלה ל-25 לא מוסיפה בטור חשבוני רגיל, זו הכפלה הרבה מעבר לזה, ומספר יחידות המילואים שתידרשנה לעשות מילואים יגדל בצורה דרמטית.

עתניאל שנלר: יידרשו הרבה יותר ימי תעסוקה מבצעית של היחידות הסדירות ללא צורך, על חשבון המוכנות, על חשבון אימונים.

עתניאל שנלר: לדעתי הדבר הוא לא נכון עניינית.

עתניאל שנלר: החוק לא אומר שבאופן קבוע תעסוקה מבצעית תהיה 33 יום, החוק אומר – עד.

עתניאל שנלר: אז הצבא מספיק חכם לדעת מתי לוקחים ומושכים עוד, ומתי מסתפקים ב-25 ימים.

עתניאל שנלר: לכן, מבחינה עניינית, אני חושב שזאת היתה שגיאה, ולכן אני כן מבקש שהסעיף הזה יעלה.

עתניאל שנלר: את ההסתייגות בסעיף 17 אוריד, כי היא סמנטית.

עתניאל שנלר: ההסתייגות האחרונה שלי היא לסעיף 20.

עתניאל שנלר: בסעיף 20 מדובר על מתן תגמול או תשורות.

עתניאל שנלר: כתוב: תגמול והוקרה בסבירות ומידתיות.

עתניאל שנלר: הצירוף "סבירות ומידתיות" היא צירוף משפטי.

עתניאל שנלר: לכו לראות, מתעסקים אתנו בגדר הביטחון, אז בית-המשפט בודק מידתיות.

עתניאל שנלר: זה דבר מדיד, זה לכאורה דבר שפיט.

עתניאל שנלר: אני סבור שצריך להיות תגמול או דברים מהסוג הזה בצורה ראויה, כי המלה "ראויה" מבטאת נורמה חברתית, וחברה צריכה לקבל החלטות על-פי נורמות ערכיות וחברתיות, ולא בהכרח על בסיס קביעה סבירה, מידתית, משפטית.

עתניאל שנלר: די, לא צריך, גם באמירת תודה אני צריך את בית-המשפט?

עתניאל שנלר: עוד יקבל מישהו משהו ויגידו לו: תעביר את זה לבית-משפט, שיבדוק אם התמורה היא מידתית.

עתניאל שנלר: מה פתאום?

עתניאל שנלר: החברה קובעת מהו דבר ראוי, ואם הדבר יהיה ראוי, במידה ראויה.

עתניאל שנלר: זה מה שהחוק צריך לומר.

עתניאל שנלר: גם על זה אני מבקש להצביע.

עתניאל שנלר: אסיים, כמו חברי, במלת תודה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, אם מותר לי.

עתניאל שנלר: זה לא קורה לי הרבה.

עתניאל שנלר: יש לעם ישראל יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון מדהים, מצוין.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אני גאה לשרת בוועדה הזאת תחת הנהלתך, חבר הכנסת הנגבי.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות לסגן שר הביטחון, שהוביל אותנו בביטחון רב, בידיעה ברורה שהחוק הזה יעבור במושב הזה, ללא ספקות.

עתניאל שנלר: גם את זה למדתי ממך.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות לנציגי המילואימניקים שנמצאים כאן.

עתניאל שנלר: אני מתכבד וכבוד הוא לי להיות חלק מכם.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות לאחד ממפקדי היושב ביציע, לאלוף עוזי דיין.

עתניאל שנלר: תודה רבה על הרבה פעמים והרבה דברים.

עתניאל שנלר: אני רוצה להודות לכל אחי ואחיותי המשרתים במילואים ולהתפלל שעד גיל 70 יאפשרו לי להמשיך לשאת בנטל הלאומי הזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יצחק בן-ישראל, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות גברתי עד חמש דקות, בבקשה.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ביקשתי לעלות לכאן, אדוני יושב-ראש הוועדה, בדיוק בשל אותה טענה שהצגת – כדי שקולי יישמע בחוק כל כך מיוחד זה, ולא כדי להעלות הסתייגות כזאת או אחרת.

עמירה דותן: ההסתייגות שאני מצטרפת אליה, ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר וגם של חברי חבר הכנסת צבי הנדל, מדברת באותו סעיף 20 שמדבר על תגמול והוקרה לחיילי מילואים – הבחנה מותרת.

עמירה דותן: הייתי מוותרת על ה"הבחנה" והייתי מוותרת על ה"מותרת".

עמירה דותן: אני חושבת שיש יותר מדי משפטנים ומשפטולוגיה בתוך החוקים האלה.

עמירה דותן: ואני גם חושבת שצריכים לעסוק בנושא של "ראוי" במקום "מידתי", כי אני חושבת שהאנשים האלה והנשים האלה ראויים וראויות לכל אמירה של תודה, בהנחה שהיא חוקית ועוברת את הדברים.

עמירה דותן: גם אני רוצה לומר תודה לסגן שר הביטחון, ראש אכ"א לשעבר, מפקדי לשעבר, כשהייתי קצינת ח"ן ראשית – –

מתן וילנאי: צריך פה להיזהר, כי יתברר שכולם היו פקודים שלי.

יולי יואל אדלשטיין: במלה אחת נגיד: למתן וילנאי, שפיקד על כולם.

עמירה דותן: מה שנכון נכון.

עמירה דותן: מה שמגיע מגיע, מה שלא לא.

עמירה דותן: – – וכמובן ליושב-ראש הוועדה, שניהל הרבה מאוד מישיבות הוועדה בצורה כל כך מושכלת ועם הרבה מאוד לב ושכל; ובמיוחד לחברי הכנסת היוזמים, שלא הרפו ועשו באמת את כל מה שמוטל, כדי לתת את הטון ואת הקול של אנשי המילואים והמפקדים שאותם אתם מייצגים.

עמירה דותן: סיבה אחרת לעלייתי לכאן היא העובדה שבשנים האחרונות – ואני מאוד גאה על כך – הרבה מאוד חיילות ומפקדות משרתות במילואים, ולא ייתכן שהחוק הזה עובר בלי אמירה מגדרית של יישר כוח והרבה מאוד הערכה.

עמירה דותן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק בן-ישראל – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: נשמע מי פיקד עליו.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת, אלוף במילואים.

יצחק בן ישראל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ב-18 באוקטובר 1953 הגיש בן-גוריון, ראש הממשלה ושר הביטחון דאז, לממשלה מסמך מאוד מעניין, שכדאי לקרוא אותו בגלל הרבה דברים, אבל גם בגלל סוגיית המילואים.

ראובן ריבלין: יש ראשי ממשלה שבעוד 30–40 שנה יצטרכו להגיד עליהם שהם היו ראש ממשלה.

ראובן ריבלין: לגבי בן-גוריון אפשר לומר בן-גוריון, זה מספיק.

יצחק בן ישראל: באותו מסמך הוא דן, בין היתר, בשאלה אם צה"ל יכול להיות בנוי כצבא קטן וחכם – ולמי שמתפלא אני יכול להגיד שהמלים "צבא קטן וחכם" מופיעות שם; זאת לא אינטרפרטציה שלי למלים אחרות שהוא משתמש בהן – או שהוא צריך להיות צבא שהוא קורא לו מיליציוני, שבנוי בעיקרו על העם, על מילואים.

יצחק בן ישראל: אחרי שהוא עושה חשבון של הצבאות שעומדים מולנו והאיומים שעומדים מולנו, הוא מגיע למסקנה שבזמן מלחמה הצבא שאנחנו נצטרך הוא של מאות אלפי חיילים.

יצחק בן ישראל: צבא קטן וחכם, זאת אומרת צבא מקצועי, שמשולם לו כל השכר ועל זה הוא מתפרנס, מדינה בגודלה של מדינת ישראל לא יכולה להחזיק, נקודה.

יצחק בן ישראל: לכן כל הרעיון של צבא המילואים, שמתואר יפה מאוד במסמך ההוא, הוא בעצם התשתית לצה"ל בכלל.

יצחק בן ישראל: בעצם צה"ל הוא ברובו צבא מילואים.

יצחק בן ישראל: הגרעין הסדיר אמור להיות גרעין שקולט את צבא המילואים בזמן מלחמה.

יצחק בן ישראל: הוא לא אמור להיות משהו שאנחנו מסתדרים רק אתו.

יצחק בן ישראל: הדבר הזה קצת נשכח מאתנו, וזאת אחת מהתוצאות של מלחמת לבנון השנייה, שסבלה, בין היתר, מחוסר הביטחון של הנהגת צה"ל בשאלה עד כמה אפשר לסמוך על המילואים, מסיבות כאלה ואחרות שאני לא רוצה להיכנס אליהן.

יצחק בן ישראל: הדבר הזה מחייב בין היתר החזרת עטרה ליושנה במובן הזה.

יצחק בן ישראל: חוק המילואים, כמו שאני רואה אותו, הוא רק צד אחד של העניין הזה, לא הכול.

יצחק בן ישראל: קודמי אמרו פה דברים רבים שאני מקבל, ובעיקר הרחבת הבסיס של אנשים שמשרתים בצה"ל בכלל, ואחר כך במילואים.

יצחק בן ישראל: כשאני מסתכל אחורה על המושב הזה, שהיה ארוך באופן יחסי, אני לא חושב שהועבר במושב הזה חוק חשוב יותר וערכי יותר מחוק המילואים.

יצחק בן ישראל: במובן מסוים, דרך אגב, הוא מהווה תשובה טובה על החלק הראשון של הבוקר, למי ששאל איפה הממשלה.

יצחק בן ישראל: אז יש גם דברים טובים שנעשים כאן.

יצחק בן ישראל: אני חושב שזאת תהיה שגיאה להחזיר את החוק לוועדה מסיבות כאלה ואחרות, ולכן אסיר את הסתייגויותי.

יצחק בן ישראל: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת בן-ישראל.

דוד רותם: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, אדוני השר – זמנית סגן – יושב-ראש הוועדה, חברי חברי הכנסת, הסוגיה שהזכירו סגן השר וגם יושב-ראש הוועדה, של תמיכה בחוק מקיר אל קיר, אולי באה לידי ביטוי הכי בולט בפעילות רבת השנים של חבר הכנסת אבו וילן, שהוא בקצה השמאלי של המפה הפוליטית – מכיוון שהצטרפתי רק לאחרונה לא זכיתי לעסוק בזה כמוהו כל כך הרבה שנים בוועדת החוץ והביטחון.

צבי הנדל: הוא נמצא בקצה השני של המפה הפוליטית.

צבי הנדל: ומעבר לאמירה של אחדות – מסר מאוד חשוב בעת הזאת לעם בישראל, שהייתי מאוד רוצה להאמין, הייתי רוצה שזה גם יקרה, שכל העם הזה כולו יהיה בצבא, בין שהוא נקרא השנה ובין שלא.

צבי הנדל: זה מסר מאוד חשוב וראוי, כמו כל החוק הזה; כל מהות החוק הזה.

צבי הנדל: הכבירו מלים, אמרו תודות, אני מצטרף לכל המלים ולכל התודות.

צבי הנדל: אני חושב שהחוק ראוי בעיקר בשל המסר שבו.

צבי הנדל: אני חושב שהחוק הזה, בניגוד למה שתכננו חלק ממתכנניו, נשאר חוק שמדגיש שכל העם צבא, ולא רק חלק מהעם.

צבי הנדל: הצעת הממשלה שהגיעה לשולחן הוועדה הציעה שחלק מהאנשים, ברגע שהם משתחררים מסדיר, יודיעו להם שהם נמחקים ממצבת המילואים, וברוך השם, זה לא עבר, והיום כולם נמצאים במילואים.

צבי הנדל: ודאי שלרמטכ"ל, לשר הביטחון, מוקנית הזכות להזמין את מי שהוא רוצה לפי הצורך, וודאי שיעשו חשבונות כלכליים, כי זה עולה הרבה כסף, זה תקציב הביטחון, ויוזמנו כאלה שזקוקים להם באמת או כאלה שחייבים לאמן אותם כי הם נמצאים בחוד החנית.

צבי הנדל: זה ודאי שיקול חשוב, אבל פוטנציאלית הוא יכול להזמין את כולם.

צבי הנדל: אין מישהו שהוא פטור מהיום שהשתחרר מסדיר – רעיון שהועלה.

צבי הנדל: אני חייב להדגיש שבטרם המלחמה האחרונה בלבנון – מתן לא אוהב שאני אומר "אחרונה" כי היא לא אחרונה, אבל בסלנג שלנו כך מקובל – היו כאלה שחשבו על צבא קטן וחכם – האלוף במילואים בן-ישראל – ואולי צבא שכיר, וודאי מילואים, הרבה יותר מצומצם.

צבי הנדל: כמו שאמר חבר הכנסת וילן, המלחמה בלבנון, המלחמה השנייה, הפילה הרבה אסימונים גם בסוגיה הזאת.

צבי הנדל: גם הטרנד האדיר הזה, שכולם מתראיינים ברדיו ובטלוויזיה שהנה, כל שרי הביטחון בשנים האחרונות התחייבו שיקצרו את המילואים, יצמצמו את הצבא, יקצרו את השירות הסדיר – כבר היה תאריך שבו היה אמור להתקצר השירות בסדיר.

צבי הנדל: לכולם נפל האסימון.

צבי הנדל: השלום עוד לא בדרך.

צבי הנדל: נראה שערפאת לקח אותו לקבר.

צבי הנדל: זה לא מחר בבוקר.

צבי הנדל: ועדיין, לצערי הגדול – הלוואי ואתבדה – עדייין אנו מוקפים אויבים.

צבי הנדל: המהלך הציוני עוד לא כל כך מקובל בכל המזרח התיכון.

צבי הנדל: לכן, טוב שהתפכחו, ואז, דווקא בעידן הזה, המאוד-חומרני, אני רוצה להגיד תודה רבה לאנשים נהדרים שמוסרים את נפשם באמת, לעתים ממש את נפשם, כדי להגן על המולדת היחידה שיש לנו ולשמור על העם שיושב בציון.

צבי הנדל: כנראה אנו חייבים להסביר, גם בהיבטים החומריים, שאלה המזלזלים ויושבים בבית ולא נקראים למילואים, לעתים מעזים להחציף פנים ולומר עליהם – פראיירים.

צבי הנדל: אז שלא יהיה אדם אחד שיחשוב שמי שעושה שליחות כל כך חשובה הוא פראייר, וכאלה שמסוגלים להגיד, כנראה מבינים את זה, רק כשיראו שיש גם תגמול, או הכרה, או לא חשוב איך נקרא לזה – אך יש לעניין הזה הבנה במדינה לרוחב כל החזית, והוא מקבל בסופו של דבר גם דבר שנקרא צ'ק.

דוד רותם: תודה.

צבי הנדל: עוד משפט וחצי.

צבי הנדל: אני חייב לומר עוד דבר אחד, אחרי כל הברכות שנתנו לאנשי המילואים.

צבי הנדל: נציגיהם שיושבים פה, חלקם, לא כולם, ודאי לובשי המדים – זה באמת מעורר הערצה.

צבי הנדל: לא הכרתי אותם לפני זה, הכרתי אותם עכשיו בוועדת החוץ והביטחון, וזה מרגש, זה עושה טוב על הנשמה, כי זה מראה אזרחות טובה, שאין טוב ממנה, שאדם מקדיש מעצמו חלק – לא לעצמו בכלל.

צבי הנדל: הוא מקדיש מעצמו לכלל, כי הוא כבר בכלל לא בגיל שעושים מילואים.

צבי הנדל: אפילו אין לו איך לבוא לחבר'ה אחר כך ביחידה ולספר, כי הוא כבר בבית, ובכל זאת הם באים יום-יום.

צבי הנדל: אני חייב לתת את מלוא הוקרתי, וגם הדוגמה הזאת של להגיע לפה עשרות פעמים, גם אלה שדרגת אלוף על כתפיהם או מג"דים או כל פורום אחר, ראויה לציון.

דוד רותם: תודה.

צבי הנדל: מלה אחרונה.

צבי הנדל: יש הסתייגות אחת, שגם קודמי חזרו עליה, ומעבר לכל שאר ההסתייגויות, שאני מוכן להוריד, הסוגיה הזאת של הצמדת אותו שכר נמוך – לאלה שהם סטודנטים בעיקר – של 68%, שיהיו מוצמדים לשכר הממוצע במשק ולא לדבר אחר.

צבי הנדל: זה כרגע לא עולה הרבה, אבל השכר הממוצע משקף את ההצמדה האמיתית.

צבי הנדל: השכר הקבוע לא משקף הצמדה.

צבי הנדל: לכן, את הדבר הקטן הזה – – –

דוד רותם: תודה.

צבי הנדל: אני רק רוצה לומר לך, ידידי היקר, שאם אנו כבר מדברים על כמה מותר וכמה אסור, יש לי שתי הסתייגויות לפחות.

צבי הנדל: יש לי הרבה יותר, אבל אני כבר מסיים.

צבי הנדל: זה לא הרבה כסף, זה סמנטי, זה מלכתחילה תוכנן להיות מוצמד לשכר הממוצע במשק, גם בחוק שהביאה הממשלה.

צבי הנדל: כנראה מישהו בביטוח הלאומי או איפה שהוא התעורר ושינו את זה.

צבי הנדל: אני מקווה שאת זה נצליח להחזיר לאחור.

צבי הנדל: אף-על-פי שהייתי רוצה יותר, ה-68% יכולים להישאר – בלית ברירה, כי לא הייתי רוצה שימשכו את החוק עכשיו חזרה וכו'.

צבי הנדל: 68% כן, אבל 68% מהשכר הממוצע במשק.

צבי הנדל: תודה לכולם וגם לחברת הכנסת עמירה דותן.

צבי הנדל: זה לא שהיא היתה כל כך פעילה בחוק, אבל אני יודע שאלה שלא מכירים את שיטת העבודה בכנסת, זלזלו באחת מחברות הכנסת הכי טובות שיש לנו – היא לא מהמפלגה שלי, היא לא בדעותי – אחת הכי טובות שיש לנו, מפני שהיא נרתמה לעזור לקואליציה והצביעה כמעט אוטומטית כמכונה.

צבי הנדל: היא באמת חברת כנסת נהדרת, והרגשתי צורך להגיד את זה פה.

צבי הנדל: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

דוד רותם: אדוני מוותר.

דוד רותם: חבר הכנסת זבולון אורלב – איננו; חבר הכנסת אפי איתם – איננו; חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – איננו; חבר הכנסת יצחק לוי – איננו; חבר הכנסת אליהו גבאי – איננו.

דוד רותם: חבר הכנסת אריה אלדד – בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אחריו – יושב-ראש הוועדה, אם ירצה להשיב.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנשי המילואים ונציגיהם שביציע, החוק ראוי וטוב שהגיע, וכל מי שעסק בו ראוי לברכה, וכל מי שהביא אותו עד הלום יבורך.

אריה אלדד: החוק הזה בא לתקן עוול קשה ושחיקה וירידה ביוקרה ובמעמד הציבורי והחברתי שחלו בשנים האחרונות לגבי מערך המילואים, אבל יותר מזה, ואולי חמור הרבה יותר מזה – שחיקה קשה מאוד גם ביכולות של מערך המילואים.

אריה אלדד: קל לתלות את הסיבות לכל זה בכסף.

אריה אלדד: לא העבירו תקציבים לצה"ל, צה"ל מצדו היה צריך להחליט איפה הוא משקיע את מה שנשאר לו, החליט לחזק את הצבא הסדיר בלית-ברירה, וכך נחלש מאוד מערך המילואים.

אריה אלדד: אבל שורש התופעה, חברי חברי הכנסת, הוא במקום אחר, לא בכסף אלא בחזיון תעתועים.

אריה אלדד: מאז הסכמי אוסלו מבטיחים לישראל כי אנו נכנסים לעידן השלום.

אריה אלדד: רבין ופרס בעיוורונם הביאו את האויב הביתה פנימה, אבל הבטיחו לנו שזה שלום.

אריה אלדד: המציאות שטפחה על פנינו לא הצליחה לשכנע אותם שהם טעו טעות טרגית.

אריה אלדד: גם אם אפשר היה להתייחס למהלך הראשוני שלהם כאל טעות, הרי הסירוב להתבונן בפניה של המציאות הוא כבר פשע.

אריה אלדד: ואלה שבאו אחריהם והמשיכו להתעלם מהמציאות תרמו גם הם כל אחד את חלקו למעשה הפשע הזה – גם ברק וגם שרון וגם נתניהו, כשמסר את חברון וכשנתן ידו להתנתקות.

אריה אלדד: הגדיל לעשות מכולם ראש הממשלה הנוכחי, אהוד אולמרט.

אריה אלדד: ולמה כל זה קשור לחוק המילואים?

אריה אלדד: כי כשמבטיחים שאם ניסוג ונפנה ונעקור וניכנע יבוא שלום, ואנחנו חיים בעידן השלום, ואנחנו מרחק נגיעה משלום ושאר הבלים, ודאי שמקצצים בתקציבים לצבא.

אריה אלדד: מי צריך צבא גדול בעידן השלום ולמה לאמן צבא מילואים ולפגוע במשק ובחיי המשפחה?

אריה אלדד: כך ניוונו את מערך המילואים ביודעין.

אריה אלדד: לא כי לא היה כסף – ניוונו אותו כי חשבו באמת שכבר אין בו צורך, כבר לא צריך טנקים בעידן מסכי הפלזמה ולא צריך חיילי חי"ר בעידן המזל"טים, וודאי שאין צורך לאמן ולצייד את חיילי החי"ר והשריונאים, וכך הגענו למלחמת לבנון כפי שהגענו, עם צבא מילואים בלתי כשיר, עם פיקוד צבאי שהקונספציה שלו קרסה ועם מנהיגות לאומית חלולה.

אריה אלדד: החוק הזה בא לתקן חלק מהעיוות הזה, חלק מהניוון הזה, להחזיר את היוקרה ואת היקר ולצקת שוב תוכן מחודש לצבא המילואים כצבא העם, גם אם לא כל העם משרת בו בפועל.

אריה אלדד: אני קורא לכל חברי לתמוך בחוק ולתמוך גם בהסתייגות שהעלינו, שאומרת שהתגמול המינימלי לא יהיה 68% מהשכר הבסיסי אלא השכר הממוצע במשק, או לחלופין – 68% ממנו.

אריה אלדד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, האם ברצונך להשיב למסתייגים?

צחי הנגבי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, משיב למסתייגים.

צחי הנגבי: רבותי, שמעתי בקשב רב את דברי הדוברים.

צחי הנגבי: על הברכות אני יכול רק להודות, בעיקר הברכות למתן וילנאי, לארגוני המילואים ולחברי הכנסת שנטלו חלק בדיון.

צחי הנגבי: גם אני רוצה לשבח את חברי הכנסת שהצטיינו בהשתתפותם בדיונים, אבו וילן, צבי הנדל, רן כהן, דני יתום כמובן – הוא ממגישי החוק, וודאי שהוא חש אבהות ונטל חלק בדיונים – עתניאל שנלר ניהל חלק מהדיונים בהיעדרי, ביד רמה, ואפשר לומר שנעשתה עבודה רבה מאוד.

צחי הנגבי: יובל שטייניץ, קודמי, עסק בנושא הזה, קידם אותו, בתקופתי הוא התקדם, ועכשיו הגענו אל קו הסיום אבל לא הגענו אל המנוחה ואל הנחלה.

צחי הנגבי: כפי שכבר אמרתי, עדיין יש סוגיות שדורשות ליבון, ובעיקר תקצוב.

צחי הנגבי: סגן השר וילנאי הישיר מבט אל המסתייגים והבהיר להם שאלה כרגע היכולות.

צחי הנגבי: אני רוצה להזכיר לכולנו: היכולות האלה הן בהיקפים חסרי תקדים.

צחי הנגבי: הממשלה והכנסת מקצות בחוק הזה מאות מיליוני שקלים מדי שנה למערך המילואים, דבר שאנחנו – אני לפחות, בתחילת דרכי כיושב-ראש הוועדה, לא האמנתי שנגיע לרגע הזה או לחצי ממנו.

צחי הנגבי: לכן אפשר לומר שהבשורה היא בשורה פרלמנטרית.

צחי הנגבי: החוק שייך לאופוזיציה כמו שהוא שייך לקואליציה, הוא שייך ליושב-ראש האופוזיציה כמו שהוא שייך לראש הממשלה, הוא שייך לראשי סיעות האופוזיציה כמו שהוא שייך לשר הביטחון, וכמו בוועדה, שהתאחדו סביבו, מצבי הנדל ועד אבו וילן, כאיש אחד, פה-אחד, כך אני מצפה מהבית להתאחד סביבו.

צחי הנגבי: אני חייב לחדד מחדש את נושא ההסתייגויות.

צחי הנגבי: בעיקר אני פונה אליך, חבר הכנסת וילן.

צחי הנגבי: אני יודע שאתה לא מגייס – – –

גדעון סער: הוא הוריד את ההסתייגויות הכספיות.

צחי הנגבי: יושב-ראש הישיבה יפנה אליך מייד, אתה אפילו חוסך לי את הפנייה אליך, כי היינו רוצים לגמור את המפגש הזה היום לא רק באחדות ובהרמוניה, אלא בתחושה שצעדנו צעד עצום קדימה.

צחי הנגבי: אני מודה ליושב-ראש הישיבה על ניהולה, כהרגלו, בשכל רב.

צחי הנגבי: אני מודה מראש לבית.

צחי הנגבי: לא אחזור הנה אחרי ההצבעה, ואני רק רוצה לנצל את ההזדמנות לתודה אחרונה, לשר הביטחון, לעמיר פרץ השר הקודם – גם בתקופתו נעשתה עבודה מאוד משמעותית, לאפרים סנה, שקדם למתן וילנאי, ולנציגי צה"ל, תת-אלוף אבי זמיר, המיועד להיות ראש אמ"ש ולהיות אלוף, וקצין המילואים הראשי דני ון-בירן, שנמצא אתנו כאן, עם אנשי הצוות שלכם והמערכת המשפטית שלכם וכל מי שליווה אותנו לכל אורך התקופה.

צחי הנגבי: נמשיך להיפגש בוועדה כדי להמשיך לחזק, לטפח ולהוקיר את מערך המילואים.

צחי הנגבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להצביע – נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש שקט במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אתה מוזמן לשבת ולכבד אותנו בהשתתפות בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מכיוון שדובר רבות על הסמליות שבחוק הזה, פרט לדברים המעשיים, אני רוצה לחרוג קצת מסדר ההצבעה הרגיל ולבדוק את מצבנו.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ, יש לכם כמה הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו וילן, אתה מסיר בשם קבוצת מרצ את ההסתייגויות?

יולי יואל אדלשטיין: נא להודיע לנו.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אנחנו מסירים את ההסתייגויות הכרוכות בעלויות כספיות כדי שהדיון לא יחזור לוועדה.

אבשלום וילן: ההסתייגויות המשפטיות, הסמנטיות – אודיע לך מה כן ומה לא.

אבשלום וילן: אין שום בעיה, זה עניין של ניסוח.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לא נחרוג ונלך בפרוצדורה המקובלת.

צחי הנגבי: אבקש רשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: ראשית, אני מודה לסיעת מרצ על משיכת חלק מההסתייגויות, אבל שלא יובן מדברי אבו וילן שההסתייגויות המשפטיות ניתנות להשלמה ורק הכספיות לא.

צחי הנגבי: גם המשפטיות בעייתיות, לכן, בשלב הזה, משאלתנו – – –

צבי הנדל: לתת העדפה לסטודנט שעושה מילואים – – – -

צחי הנגבי: צבי, אתה כבר ויתרת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, כפי שאתה יודע, אם תעבור הסתייגות כלשהי, אפנה אליך כמקובל וכמצוות התקנון לפני ההצבעה בקריאה השלישית, ואת הזכויות שלך אתה מכיר כחבר כנסת ותיק.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הצעת חוק שירות המילואים, התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק ולסעיפים 1–3 אין הסתייגויות, לכן אנחנו מצביעים כנוסח הוועדה בקריאה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–3 – 59 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 59, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק וסעיפים 1–3 אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 4, הסתייגות של קבוצת סיעת מרצ – חברי הכנסת אבשלום וילן, יוסי ביילין, חיים אורון, רן כהן וזהבה גלאון.

אבשלום וילן: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ מבקשת להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שגם חברת הכנסת קולט אביטל שותפה להסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אביטל מסירה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אני מודיע כי אנחנו מצביעים על הסתייגות קבוצת סיעת מרצ לסעיף 4.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד ההסתייגות; מי שנגד – להסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 54 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 4 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 5, מתנגדים – 54, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שלסעיפים 5 ו-6 אין הסתייגויות, אנחנו מצביעים על סעיפים 4, 5 ו-6.

אבשלום וילן: סעיף 7 – אני מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עתניאל שנלר, אתה מסיר את ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים עד סעיף 11, כולל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כרגע בקריאה שנייה על סעיפים 4–11, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 4–11, כהצעת הוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–11, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 60 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 4–11 אושרו בקריאה השנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 12 – קבוצת סיעת מרצ?

אבשלום וילן: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כעת על הסתייגות קבוצת סיעת מרצ לסעיף 12.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד ההסתייגות, מי שנגד – מבקש להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 12 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההסתייגות – 7, 51 מתנגדים ואחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אין עוד הסתייגויות לסעיף 12, ולסעיפים 13–16 גם כן אין.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 17.

אבשלום וילן: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת עתניאל שנלר מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 18 – חבר הכנסת הנדל הסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 19 – חבר הכנסת הנדל הסיר.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ – לסעיף 20.

אבשלום וילן: מוותרים.

יולי יואל אדלשטיין: שנלר גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 21 – קבוצת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נצביע כרגע בקריאה שנייה עד סעיף 20, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 12 עד סעיף 20 בקריאה השנייה, כפי שהודעתי.

צבי הנדל: לא על סעיף 20.

צבי הנדל: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 12–20, כהצעת הוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 12–20, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 60 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני מודיע על תוצאות ההצבעה, אני רוצה להבין את פשר דבריו של חבר הכנסת צבי הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות לסעיף הזה.

צבי הנדל: לסעיף 20, בעמוד 27 למטה, יש הסתייגות של עמירה דותן, עתניאל שנלר ושלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הנדל, הודעת שאתה מסיר את כל ההסתייגויות, ולכן כל ההסתייגויות שלך נמחקו.

אבשלום וילן: חברת הכנסת עמירה דותן הסירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת עמירה דותן ועתניאל שנלר הסירו, לכן לא קראתי את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע על התוצאה.

יולי יואל אדלשטיין: 60 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 12–20, כולל, אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 21 – קבוצת מרצ.

אבשלום וילן: מוותרים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בן-ישראל – מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: סעיפים 22–31 – אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 32 – קבוצת מרצ וחברת הכנסת קולט אביטל.

אבשלום וילן: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עתניאל שנלר מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 34 – קבוצת מרצ.

אבשלום וילן: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צבי הנדל הסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בנימין אלון.

בנימין אלון: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת זבולון אורלב, אפי איתם, ניסן סלומינסקי, יצחק לוי, אליהו גבאי, אריה אלדד ואורי אריאל – אין מי שמבקש להצביע, כולם הסירו.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 35–48 מלכתחילה לא היו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 49 – קבוצת מרצ.

אבשלום וילן: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: כעת אנחנו מצביעים עד לסעיף 48, לרבות סעיף 48.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, קריאה שנייה, סעיפים 21–48, כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: כעת הצבעה כנוסח הוועדה על סעיפים 21–48.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 21–48 – 62 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 21–48 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: 62 בעד.

יולי יואל אדלשטיין: התמיכה כל הזמן גוברת.

יולי יואל אדלשטיין: אתם רואים?

יולי יואל אדלשטיין: אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 21–48 אושרו, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 49 – קבוצת מרצ מבקשת להצביע על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד ההסתייגות; מי שנגד – מבקש להסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 35 נמנעים – 3 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 49 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, נגד – 35, נמנעו – 3.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, סעיף 49 – קריאה שנייה – כנוסח הוועדה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 49, כהצעת הוועדה – 59 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 49, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 59, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי כל הסעיפים אושרו בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אין לי נושא לשיחה עם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ואנחנו עוברים ישר לקריאה השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד בקריאה השלישית של חוק שירות המילואים?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 61 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות המילואים, התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש שקט במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: 61 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק שירות המילואים, התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות והפכה לחוק במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך את כל היוזמים ואת כל אלה שטרחו, ובמיוחד את אנשי ארגוני המילואים ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוחכם.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/141; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ג, עמ' 8076; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל מלכיאור להציג את הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: רבותי, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אפילו אני לא שומע מה שאתה אומר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הרווחה, אדוני חבר הכנסת כבל, זה לא קולגיאלי מצדכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, חבר הכנסת זיו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הרווחה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, אני מזמין אותך לשבת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שכולם יצביעו בעד.

מיכאל מלכיאור: לא ארחיב עכשיו.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם מראש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתקרבים לשיא הלקוניות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שנאמר, אנחנו עוברים להצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לחוק הזה יש כמה הסתייגויות.

קריאה: לא, אין הסתייגויות.

קריאה: אין הסתייגויות.

רן כהן: הורדנו את ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן הסיר את כל ההסתייגויות?

רן כהן: כולן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין – מי מהם נמצא?

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן, גם בהמשך הסיר את ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן וקבוצת חד"ש – חד"ש לא נמצאים וחבר הכנסת רן כהן הסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כל ההסתייגויות הוסרו על-ידי המציעים עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה – הצעת חוק סיוע לקטיניים נפגעי עבירות מין או אלימות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד שם החוק וכל הסעיפים בקריאה שנייה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–6 – 67 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 67, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת ולהפסיק להרעיש במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 67 נגד – אין נמנעים – אין חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 67, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאה: – – – אין הסכמות.

קריאה: אין הסכמות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היה סיכום לפני שהתחלתי לנהל את המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת שטייניץ – הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן נמשיך בסדר ההצבעות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל אני מבליג על לשון הרע וגידופים, אבל כשזה בא מהממשלה ומאחד השרים החלטתי שלא להבליג עוד.

יובל שטייניץ: שר הפנים, שנמתחה עליו כאן ביקורת קשה ומוצדקת, בחר להשתמש כלפי וגם כלפי חברים אחרים בביטויים לא פרלמנטריים בלשון המעטה, שאינני רוצה לחזור אליהם.

יובל שטייניץ: אבל, אני רוצה להגיד לכבוד שר הפנים – אז אני אגיד את זה בדרך אחרת – – –

קריאה: מה הוא אמר?

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: אומר לכבוד שר הפנים מאיר שטרית שבשמונה שנותי הצנועות בכנסת, באלפי ויכוחים, קריאות וקריאות ביניים מעולם לא גידפתי חבר כנסת, לא מהאופוזיציה ולא מהקואליציה, וגם אינני מתכוון לפתוח בכך כעת.

יובל שטייניץ: אבל ההשתוללות של שר הפנים – – –

קריאה: – – –

יובל שטייניץ: אני אפילו לא יכול לחזור על מלים כאלה.

יובל שטייניץ: הסיטואציה היתה שנמתחה עליו ביקורת, גם שלי וגם של אחרים, לגבי הדחת ראש עיריית אופקים, והזכרנו את פסק-הדין של בג"ץ, שקבע שהיה שם ניגוד עניינים.

יובל שטייניץ: בנאומי אפילו לא הזכרתי אותו אישית בשמו, אבל על ראש הגנב בוער הכובע.

יובל שטייניץ: אגב, זה כנראה – וזו הסיבה שאני גם עולה לכאן, אדוני היושב-ראש – לא מקרה חד-פעמי.

יובל שטייניץ: כמו שראינו את שר הפנים היום מגדף חברי כנסת שמתחו עליו ביקורת, ראינו מה שלא יכול להיות, לא ייאמן בשום דמוקרטיה אחרת – ראינו את ראש הממשלה של מדינת ישראל מגדף את הכנסת ונותן לדיונים בכנסת ציונים.

יובל שטייניץ: איך הוא אמר?

יובל שטייניץ: הדיון כאן היה משמים ורדוד.

יובל שטייניץ: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שבשום דמוקרטיה פרלמנטרית לא יעלה על הדעת ששר יגדף חברי כנסת וראש הממשלה ייתן ציונים שליליים לפרלמנט שמפקח עליו.

יובל שטייניץ: ייתכן שזה אולי איזה פיצוי.

יובל שטייניץ: לא נותר אלא לחשוב שלאחר שראש הממשלה מקבל ציונים כל כך נמוכים בציבור, אז הוא החליט לתת ציונים נמוכים לכנסת.

רונית תירוש: – – –

יואל חסון: – – –

יובל שטייניץ: אני קורא לכנסת, גם לכם מהקואליציה, לעמוד על כבודה ולמנוע מראש הממשלה לחלק ציונים לפרלמנט שמפקח עליו.

רונית תירוש: – – – מה זה?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יואל חסון: – – – את הבמה להודעות אישיות – – –

יובל שטייניץ: זו היתה הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא להירגע.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהודעתי, קיבלתי את הסיכום של מי שניהל כאן את הישיבה לפני.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אני לא מבין כאן את פשר ההתלהמות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/171; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 10794; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת צחי הנגבי – הוא יהיה היום לא פחות עסוק ממני – להציג את הצעת חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן, התשס”ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הנגבי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לפי איזה סדר אתה הולך?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הוועדה, בבקשה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אל תתחייב בשם כל הסיעות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש שקט.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע רשות הדיבור ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני כשעה הסתיים דיון – – – אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו.

צחי הנגבי: אני מבקש לייצג אותך מעל הבמה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, רגע – – –

צחי הנגבי: לא.

צחי הנגבי: זה מפריע.

צחי הנגבי: אדוני יושב-ראש הישיבה, לפני כשעה הסתיים כאן דיון.

צחי הנגבי: כדרכה של מערכה פרלמנטרית – דיון נוקב.

צחי הנגבי: יושב-ראש האופוזיציה סיכם אותו ותקף במלים נוקבות הן את הממשלה והן את העומד בראשה.

צחי הנגבי: אבל, בסוגיה אחת משלל הנושאים שאפיינו את דברי האופוזיציה, ובא לביטוי בדברי יושב-ראש האופוזיציה, עלתה המיה של הרמוניה ואחדות שבאמת משקפת, אדוני היושב-ראש – – –

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רק יכול לדעת לפי איזה סדר הכנסת עובדת היום?

יולי יואל אדלשטיין: אני שותף לדאגותיך – – –

משה גפני: אבל אתה היושב-ראש, עם כל הכבוד, אתה צריך לדעת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אני שותף לדאגותיך ולכן – – –

ראובן ריבלין: סדר-היום – – –

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, קודם כול תשב.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, תשב.

ראובן ריבלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, נא לא לעזור לי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחבר הכנסת גפני לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לומר שגם אני הערתי על הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תיכף יכינו סדר-יום מסודר, ואנחנו גם נודיע בהקדם האפשרי על סדר החוקים.

גלעד ארדן: דווקא עכשיו – – – עד עכשיו זה היה – – – עכשיו אתה צועק.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני מתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: זהו, הנקודה ברורה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

משה גפני: מה סדר-היום עכשיו?

משה גפני: מה הדיון?

צחי הנגבי: חבר הכנסת גפני, תיארתי לעצמי שיש סכנה שהאירנים ינסו לטרפד את הדיון הזה, אבל לא העליתי בדעתי איזה תעלול מתוחכם הם יעשו וישתמשו בך, בעוצמתך ובתקיפות שלך כדי לטרפד את החוק הזה.

משה גפני: האירנים – – – אני בעדך, ואני רק לא יודע על מה.

צחי הנגבי: אם אתה בעדי, אני בטוח שאתה סומך עלי, ועכשיו אתה יודע גם על מה.

יולי יואל אדלשטיין: עם הכישורים שלך תוכל לשמוע את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ועם הכישורים הרטוריים שלו אתה מייד תבין על איזה חוק הוא מדבר.

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסוף אשאל אותך אם הבנת, וכך נגמור את הטריוויה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

יוחנן פלסנר: כישורי הניהול – – – של הישיבה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני חוזר לנושא.

צחי הנגבי: האחדות שהופגנה כאן מאפיינת גם את הצעת החוק הזאת, ועניינה קיומי.

צחי הנגבי: עניינה הצעת חוק שיזם חבר הכנסת בנימין נתניהו לפני כמה חודשים, והיא אושרה במליאה בקריאה טרומית ולאחר מכן בקריאה הראשונה, והיא מגיעה לכלל הבשלת הליכי החקיקה ברגע הזה ממש.

צחי הנגבי: הבסיס לה הוא המאמץ הבין-לאומי, המתקיים זה כמה שנים, לנסות ולסכל את תוכנית הגרעין של אירן.

צחי הנגבי: במסגרת מאמצים אלה יש מגוון של תחומים, ואחד מהם, אולי היום הוא המוביל, הוא הפעלת לחץ כלכלי על אירן כדי להטות ולשנות את מדיניותה ולהביא את המשטר שם לכלל הכרעה, שהמחיר שהיא נדרשת לשלם בגין הובלת המאמץ להשגת נשק גרעיני הוא מחיר בלתי נסבל.

צחי הנגבי: על האירנים הושתו בשלוש החלטות של מועצת הביטחון סנקציות בין-לאומיות.

צחי הנגבי: ההחלטות האלה הן דלות.

צחי הנגבי: יש להן אומנם משקל מצטבר ויש להן אפקט, אבל נדרשת תוספת משמעותית עליהן, כזאת שמחייבת מדינות בעולם המערבי ומדינות בכלל בעולם לצרף אל הסנקציות הבין-לאומיות גם החלטות שלהן, שמגבירות ומעצימות את הלחץ על אירן.

צחי הנגבי: כאשר חבר הכנסת נתניהו הציג את הצעת החוק, הוא למעשה הבהיר, והוא יעשה זאת יותר מאוחר כמי שמקבל את רשות הדיבור כשחוק עובר, שזה קצת בעייתי למדינת ישראל לנסות להשפיע בעולם, במדינות ארצות-הברית, באירופה ובמקומות אחרים – עליהן ליטול על עצמן למעשה קורבן כלכלי מסוים בכך שהן משתתפות במהלך הכלכלי של הסנקציות על אירן – אם ישראל עצמה איננה מהווה דוגמה, אם ישראל עצמה איננה מקבלת על עצמה את אותה נורמה לא פשוטה, שהיא מנסה להחיל והיא מנסה למנף בעולם כולו.

צחי הנגבי: משום כך הגיעה הצעת החוק הזאת אל העולם והיא הגיעה גם אל המליאה ומשם אל הוועדה, והוועדה אישרה אותה פעם אחר פעם.

צחי הנגבי: אנחנו לא ניכנס לסעיפיה, רק נאמר באופן כללי – כי הסעיפים מונחים לפניכם – שמטרת החוק היא למנוע השקעה של מוסדות פיננסיים ישראליים בתאגידים המקיימים קשר עסקי מהותי עם אירן בתחומי האנרגיה ו/או בתחומים של פיתוח נשק בלתי קונבנציונלי.

צחי הנגבי: בזאת מרחיב החוק את האיסורים הקיימים בחוקים דומים ואחרים שחוקקו במדינות שונות בארצות-הברית, והוא גם מעבר לסנקציות שהוטלו, כאמור, על אירן על-ידי האומות המאוחדות.

צחי הנגבי: אנחנו מאמינים שהחוק הזה יתרום תרומה של ממש ליכולת הישראלית להמשיך ולמנף בקהיליית המדינות השפויות בעולם את המאמץ לסגור את טבעת החנק הכלכלית על אירן, ובזאת אני חושב שכנסת ישראל עושה דבר חשוב, אחד מני רבים שצריך לעשות, בתחום המאבק נגד הגרעין האירני.

צחי הנגבי: אני מודה ליושב-ראש, אני מודה לוועדה, אני מודה ליוזם החוק, יושב-ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, ומודה לכנסת על כך שהחוק הזה יאושר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

צחי הנגבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן, התשס”ח–2008 – יש הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק בן-ישראל, ברצונך לנמק את ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הוא המסתייג היחיד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בן-ישראל גם יודיע במהלך דבריו אם הוא מבקש להצביע על ההסתייגות שלו.

קריאה: כמה הסתייגויות יש?

יולי יואל אדלשטיין: הוא היחיד.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: שתיים, אבל אנחנו נבקש מחבר הכנסת בן-ישראל לנמק בתוך חמש דקות, כנהוג היום.

יצחק בן ישראל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה שאנחנו מדברים בו ועבדנו עליו בוועדת החוץ והביטחון הוא, לדעתי – אמרתי קודם על חוק המילואים שהוא החוק הכי חשוב שחוקקנו במושב הזה?

יצחק בן ישראל: אז אולי עכשיו אנחנו מגיעים למספר שתיים אחריו.

יצחק בן ישראל: מעניין שהכול נעשה ביום האחרון.

יצחק בן ישראל: זהו חוק חשוב ביותר.

יצחק בן ישראל: זאת אומרת, לא ייתכן שאנחנו נפגר אחרי מדינות כמו רוב המדינות בארצות-הברית, בדאגה לכך שכספים ממוסדות פיננסיים ישראליים לא יגיעו בדרך כזאת או אחרת למימון של פעולות באירן – שכידוע מכריזה השכם והערב, יום ולילה, על רצונה לראות אותנו נעלמים מן המפה, שלא לדבר על ביטויים כמו "מוצצי דם" וכל מיני דברים כאלה שאנחנו שומעים פעמיים בשבוע.

מיכאל איתן: מה עם כסף לעזה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא חייב להתייחס.

יצחק בן ישראל: אני חושב שזה רעיון לא רע.

יצחק בן ישראל: תעלה יוזמה כזאת ונדון גם בה, מה הבעיה?

יצחק בן ישראל: בינתיים אנחנו מדברים עכשיו על חוק אחר.

יצחק בן ישראל: רציתי לומר, במקרה הזה, שאנחנו לא מדברים על סתם סנקציה כלכלית, שבדרך כלל אנחנו לא אוהבים לעשות אותה, כי חרמות הם לא מסוג הדברים החיוביים, אלא מדובר פה במשהו שהוא בנפשנו, ולכן גם המסקנה המתבקשת מהעניין הזה היא שאני אסיר את ההסתייגות שלי כדי שלא נעכב את תהליך החקיקה.

יצחק בן ישראל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, המצב כרגע הוא שאין הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, בוודאי מי שמעוניין להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן, התשס”ח–2008 – קריאה שנייה על שם החוק וכל הסעיפים, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–10 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–10 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 26, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה, על כל סעיפיו.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן, התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד הצעת החוק בקריאה שלישית – 29, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק איסור השקעה בתאגידים המקיימים קשר עסקי עם אירן אושרה כנדרש בשלוש קריאות, והפכה לחוק במדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יוזם החוק, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לברך בשם הוועדה ובשמו.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, תודה.

בנימין נתניהו: הסנדלר לא יכול ללכת יחף.

בנימין נתניהו: במקרה הזה הסנדלר זה אנחנו.

בנימין נתניהו: היינו יחפים כי אנחנו פועלים, גם הממשלה וגם האופוזיציה – ואני גם באופן אישי – להאדיר ולהעצים את העיצומים, את הסנקציות נגד אירן.

בנימין נתניהו: שמונה מדינות של ארצות-הברית עשו זאת – אחת התחילה לפנינו, מיזורי.

בנימין נתניהו: שבע מדינות בתוך ארצות-הברית חוקקו מאז, ובהן מדינות גדולות מאוד כמו קליפורניה ופלורידה, ואחרות יבואו בעקבותיהן.

בנימין נתניהו: החוק הזה נולד בשיחה שהיתה לי עם מחוקקים בפלורידה.

בנימין נתניהו: הייתי בשיחת ועידה בחצות שעון ישראל עם 20 ומשהו מחוקקים.

בנימין נתניהו: הם שאלו אותי שתי שאלות.

בנימין נתניהו: השאלה הראשונה – הם אמרו: הרי אתה מאמין בשוק חופשי, אז מה זה העיצומים הכלכליים?

בנימין נתניהו: אמרתי: תראה, אם השנה היא, כפי שאמרתי בהזדמנות אחרת, 1938 וגרמניה היא אירן, אירן היא גרמניה, והיא רצה להתחמש בנשק גרעיני, מה אתה חושב שהייתי אומר ב-1938?

בנימין נתניהו: האם היה צריך להטיל עיצומים על המשטר ההוא?

בנימין נתניהו: התשובה היא שחסידי השוק החופשי אז בבריטניה ובארצות-הברית הטילו עיצומים ועוד איך, ובצדק.

בנימין נתניהו: זו ההקבלה להיום.

בנימין נתניהו: השאלה השנייה ששמעתי ברקע היתה "ומה אתכם?" אני לא יודע אם ה"מה אתכם" כוון למחוקקים האחרים או אלינו, כי זה לא היה בחדר אחד, אבל חשבתי שאם השאלה הזאת תישאל יותר מדי פעמים, היא תפגע במעמד שלנו, ולכן צריך לתת עליה תשובה.

בנימין נתניהו: והתשובה היא שאף אחד מאתנו לא רוצה שהכסף שלו שבקרן פנסיה או בקרנות אחרות או במוסדות פיננסיים יגיע למימון המשטר ששואף להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: ולכן, אם מישהו צריך להתייצב זה אנחנו.

בנימין נתניהו: ואכן צדק חבר הכנסת הנגבי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, כשאמר שהחוק הזה בעצם מאגד כמה וכמה מאמצים.

בנימין נתניהו: הוא יותר מקיף ממה שנעשה במדינות אחרות.

בנימין נתניהו: הוא מתרכז בתחום האנרגיה, משום שבערך 80% מההכנסות של המשטר האירני הן מתחום האנרגיה, אבל הוא נוגע גם לכל הסדר או מגע או השקעה, יותר נכון, עם חברות שמסייעות לטכנולוגיה הגרעינית, והוא גם יוצר פתח – אם תקראו את החוק – להכנסה של תחומים אחרים, לפי רשימות בין-לאומיות ולפי החלטת השר.

בנימין נתניהו: ועל כן הוא החוק המקיף ביותר שנמצא כרגע, וישראל יכולה היום להתייצב ולומר: אנחנו מתייצבים בראש הרשימה, אנחנו מחילים על עצמנו מה שאנחנו מבקשים מאחרים להחיל על עצמם.

בנימין נתניהו: ולכן מכאן חשיבותו – גם המעשית וגם הדקלרטיבית.

בנימין נתניהו: אני רוצה להודות, קודם כול לך, אדוני היושב-ראש, על העזרה המצוינת שלך לכל אורך הדרך, וגם לחברך חבר הכנסת אפללו – גיוס הקואליציה.

בנימין נתניהו: אני חייב להודות לחברי מוועדת החוץ והביטחון, ליובל שטייניץ ולחבר הכנסת איציק בן-ישראל, ששניהם עמלו קשה מאוד והעירו הערות חשובות מאוד, כפי שעשית אתה, אדוני היושב-ראש; וגם לחברת הכנסת לימור לבנת, חבר הכנסת ישראל כץ וחברים אחרים בוועדת החוץ והביטחון.

בנימין נתניהו: וגם לצוות הוועדה.

בנימין נתניהו: יש פה הרבה בעיות שהיינו צריכים לטפל בהן – הממשק הזה בין חסימת פעולה עסקית של השקעה אל מול יעד לאומי הוא ממשק קשה, לא ברור.

בנימין נתניהו: גם הפכנו את זה לנושא פלילי, זה לא דבר פשוט.

בנימין נתניהו: בדיונים עלתה שאלה שאני רוצה לספר לכם עליה, זה פשוט היה אתמול.

בנימין נתניהו: חלק מהאנשים שמופקדים על כך בתחום הכלכלי שלנו אמרו: הנה, אנחנו יכולים לפטור את המקרים בעונשים, כמו שנהגנו בוועדת-בכר למפירים.

בנימין נתניהו: אני חושב שעניתי – לא התפרצתי אבל עניתי בעוצמה, שהיתה כבושה, אני חושב, אבל בכל אופן אמרתי: אנחנו עוסקים פה במשטר שמתכוון להשמיד את ישראל.

בנימין נתניהו: ואם יש מנהלים שמאפשרים לגופים שלהם לשרשר כספים לתוך גוף שמכין פצצות גרעין כדי למחוק אותנו מעל פני האדמה, האנשים האלה, אם לא ימלאו אחר הוראות החוק, ראוי שילכו לכלא.

בנימין נתניהו: לדעתי – ליותר זמן ממה שחוקקנו.

בנימין נתניהו: על כן אני רוצה להודות לכם.

בנימין נתניהו: בירכתי את יושב-ראש הוועדה, את חבר הכנסת הנגבי, בראשית דברי, אבל אני גם מברך אותו בסוף דברי:

בנימין נתניהו: אני מודה לך על דאגתך.

בנימין נתניהו: היא מוצדקת.

בנימין נתניהו: אני חושב שזה חוק חשוב למדינת ישראל ולקהילה הבין-לאומית.

בנימין נתניהו: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בנימין נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה ויוזם החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל אלה שעמלו.

יולי יואל אדלשטיין: בשמו של יוזם החוק, חבר הכנסת נתניהו, אני מודה לעורכת-הדין מירי פרנקל-שור ולצוות הוועדה.

בנימין נתניהו: ולסני סנילביץ שהוביל את זה מהצוות שלי, אני מבקש להודות.

בנימין נתניהו: [מס' מ/371; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 16177; נספחות.

בנימין נתניהו: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בניגוד לחוקים האחרים שהבאתי בפניכם קודם, בחוק הזה דברי קצרים.

צחי הנגבי: בסך הכול מדובר פה בהארכת הוראת שעה לחוק קיים, שנקרא חוק שירות ביטחון, המאפשר ליוצאי צבא לסייע לשירות בתי-הסוהר; דבר שמתקיים כבר זה זמן.

צחי הנגבי: אני אקריא את התיקון: בחוק שירות הביטחון, ברישא, במקום "בתקופה של שלוש שנים החל מיום פרסומו של חוק זה" יבוא: בתקופה שהיא עד 30 ביוני 2008.

צחי הנגבי: כלומר, תוקף החוק מוארך בסך הכול בשלושה חודשים.

צחי הנגבי: במסגרת זמן זו נערכים דיונים בין המשרד לביטחון הפנים, צה"ל, מערכת הביטחון.

צחי הנגבי: כלל הגורמים האלה מנסים לבחון באופן יותר יסודי את סוגיית מעורבותם של חיילים יוצאי צבא וחיילי מילואים בשירות בתי-הסוהר.

צחי הנגבי: אני רק אומר את הבסיס – הבסיס לכך הוא יוזמה שבשלה לפני כמה שנים, ועל-פיה שירות בתי-הסוהר הופך להיות ארגון הכליאה היחיד המוביל במדינת ישראל, ומרכז תחת אחריותו – למעשה, תחת אחריות השר לביטחון הפנים – את כלל בתי-הסוהר בישראל, ומשום כך גם את בתי-הכלא הצבאיים, שבעבר, בתקופת כהונתי, היו באחריות צה"ל – "קציעות", "מגידו", "עופר"; גם אלה עוברים להיות תחת אחריות שירות בתי-הסוהר.

צחי הנגבי: והמשרד לביטחון פנים למעשה אחראי כפי שהוא אחראי על כלל המערך של שירות בתי-הסוהר.

צחי הנגבי: כדי לעמוד במשימה הזאת אפשר צה"ל לחיילים יוצאי צבא לסייע לשירות בתי-הסוהר בהמשך הניהול של אותם בתי-כלא – בעבר צבאיים, היום אזרחיים.

צחי הנגבי: במקביל מתנהלת כרגע עבודת מטה כוללת, שאמורה להביא את מסקנותיה בפני השר לביטחון פנים, בפני המשטרה, ותדווח כמובן גם לכנסת.

צחי הנגבי: עד אז, לחודשים האלה אנחנו מבקשים להאריך את תוקף אותה הוראת השעה שהקראתי קודם לכן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני חבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, קיימת לחוק הסתייגות של חברת הכנסת יחימוביץ, אבל כיוון שהיא לא נמצאת במליאה, אז מרגע זה ההסתייגות לא קיימת יותר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: על כל החוק, שם החוק והסעיפים – כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–2 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, נגד – אין, נמנעים – אין.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהחוק אושר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – בקריאה שלישית, בעד החוק – 21, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון), התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/258; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ב', עמ' 3205; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא: הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון להציג את הצעת החוק לקראת הצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, תודה, גם זאת נעשה בקצרה.

צחי הנגבי: ככל הידוע לי אין הסתייגויות להצעת החוק.

צחי הנגבי: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), שיזמה הממשלה.

צחי הנגבי: חוק האב שלנו, חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא, למעשה מהווה בסיס חוקי לגיוסם של כלי תחבורה, ציוד הנדסי ומתקנים אזרחיים לצה"ל.

צחי הנגבי: גיוס זה נדרש בעתות חירום, כי אין הצדקה כלכלית שצבא-הגנה לישראל יחזיק ברשותו לאורך שנים, בעת שגרה, את הציוד הזה, יתחזק אותו ויטפל בו ולמעשה יישא בעלויותיו.

צחי הנגבי: מאז נחקק החוק הזה, הותנתה הפעלתו בקיום מצב חירום בישראל.

צחי הנגבי: במסגרת הליכי החקיקה שנועדו לבטל את התנייתם של חוקים שונים בקיומו של מצב חירום, יזמה הממשלה גם את תיקון החוק הזה, כך שהוא יקל על האזרח שציודו מגויס לצה"ל.

צחי הנגבי: התיקון הביא בחשבון גם לקחים שהופקו במהלך שנות יישומו של החוק, לרבות במהלך מלחמת לבנון השנייה.

צחי הנגבי: הוועדה אישרה כמה תיקונים; הם כוללים עניינים רבים ומגוונים המצויים בחוק שלפניכם ולא נכביר מלים עליהם.

צחי הנגבי: הוועדה גם החליטה כי היא תעגן בחוק הקמה של ועדת ערר, שבפניה ניתן יהיה לערער על עצם רישומו של ציוד כבר-גיוס.

צחי הנגבי: כמו כן, אישרנו להקים ועדת ערר שבפניה ניתן יהיה לערור על גובה דמי השימוש או על הפיצויים שנפסקו לבעל הציוד.

צחי הנגבי: עוד החלטנו כי ישולמו דמי שימוש גם לגבי ציוד שנאסרה הוצאתו מהארץ.

צחי הנגבי: ובנוסף, בוטלה ההוראה שקבעה שלא ישולמו דמי שימוש בשל גיוס רכב פרטי לפחות מ-24 שעות.

צחי הנגבי: אבקש מחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי ששמענו מיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אין הסתייגויות להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, שם החוק וכל סעיפיו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 25 בעד סעיפים 1–29 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–29 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאות בקריאה שנייה: 15 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכול אושר כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 16 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/202; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 15661; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני עומד להציג עתה בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה השלישית שתי הצעות חוק לתיקון חוק הגנת הצרכן: תיקון מס' 22, ובהמשך – תיקון מס' 23.

גלעד ארדן: בטרם אתחיל בהתייחסות לתיקון מס' 22, אני רוצה לומר שלדעתי הכנסת מביאה לציבור בישראל היום, ביומה האחרון של הכנסת, בשורה צרכנית מהמעלה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: של הכנס הנוכחי, זה עדיין לא אפוקליפטי כזה.

גלעד ארדן: סליחה, ביום האחרון של הכנס.

גלעד ארדן: זה חזון, לא?

גלעד ארדן: הנשיא אמר שצריך להציג חזון.

גלעד ארדן: לדעתי, שתי הצעות חוק אלה הן מהחשובות ביותר שהתקבלו בכנסת בתחום הההגנה על הצרכן, שכן שתיהן, כפי שאפרט, יאפשרו לציבור להשתחרר, בנסיבות המפורטות בכל אחת מההצעות, מכבילה לעוסקים שונים, ויחייבו שקיפות באשר לתקופות ההתקשרויות בין צרכנים לעוסקים.

גלעד ארדן: הצעות אלה יאפשרו יציאה מעבדות צרכנית לחירות צרכנית, ואני שמח במיוחד שאנו יכולים לתת אותן לעם ישראל ערב חג הפסח.

גלעד ארדן: אתחיל, כמובן, בהצגת הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008.

גלעד ארדן: את הצעת החוק החשובה מאוד הזאת, וכפי שציינתי כשאני אומר זאת אינני מפריז בחשיבותה הצרכנית, יזמה חברת הכנסת אורית נוקד עוד בכנסת השש-עשרה, והיא אף התקבלה אז בקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: אך כיוון שלא ניתן היה להחיל עליה דין רציפות, הגישה אותה חברת הכנסת נוקד שנית בכנסת הנוכחית והמשיכה להיאבק עליה, עד שהשלימה את תהליך החקיקה שלה.

גלעד ארדן: בבסיס ההצעה עומד העיקרון שלא תהיה עוד הארכה אוטומטית של התקשרויות בין צרכן לעוסק.

גלעד ארדן: בכל מקרה, חייבת להיות מודעות מלאה של הצרכן לתקופת ההתקשרות, וככל שהצרכן התקשר בעסקה לתקופה קצובה, לא תוארך תקופה זו ללא הסכמתו המפורשת.

גלעד ארדן: בנוסף, ההצעה עוסקת בחיוב עוסק לשלוח לצרכן את פירוט התשלומים שהוא משלם בגין העסקה.

גלעד ארדן: כאמור, העיקרון הבסיסי בהצעת חוק זו הוא שאם הצרכן מתקשר בעסקה לתקופה קצובה, אין בשום פנים להאריך את תוקף ההתקשרות ללא הסכמתו המפורשת, שתינתן בתקופה שתחילתה לא לפני 60 ימים ממועד סיום העסקה או ההתחייבות.

גלעד ארדן: הצעת החוק מתמודדת עם סוגים שונים של עסקאות, וקובעת מהו מועד סיומן.

גלעד ארדן: כולנו מכירים את התופעה השכיחה מדי של צרכן המסכים להתקשר עם עוסק בעסקה לתקופה מוגבלת, כשהוא אינו מודע לכך שהחוזה כולל הוראה שלפיה ההתקשרות תוארך אוטומטית בתום אותה תקופה.

גלעד ארדן: מוכרת לנו גם התופעה של עוסקים המעוניינים להתקשר עם צרכנים בעסקאות, בדרך כלל לתקופות ארוכות, בין שמדובר בתקופות קצובות ובין שמדובר בתקופה בלתי קצובה, וכדי לפתות את הצרכן להתקשר באותן עסקאות, מציעים לו העוסקים, לתקופה מוגבלת, מחיר מוזל, או הטבות אחרות.

גלעד ארדן: מקרה אחר שבו עוסקת הצעת החוק הוא של עסקאות שלובות, היינו, המחיר בעסקה אחת, שהיא לתקופה קצובה או בלתי קצובה, מושפע מעסקה אחרת נפרדת.

גלעד ארדן: לדוגמה, מציעים לך לרכוש מכשיר טלפון סלולרי, ואז תקבל הנחה במחיר זמן אוויר בעסקה לקבלת שירותי טלפוניה, אבל ההנחה היא לפרק זמן מוגבל, ואחריו אתה חוזר לשלם מחיר גבוה יותר.

גלעד ארדן: מטבע הדברים רוב רובם של הצרכנים אינו מנהל מעקב מסודר, וגם אינו יכול לנהל מעקב כזה, אחר כל מועדי פקיעת החוזים או סיומי ההטבות שבשלהן הוא התקשר בעסקה כזאת או אחרת, כיוון שהיום הצרכנים קשורים בעסקאות רבות לספקים רבים.

גלעד ארדן: כתוצאה מכך ממשיך העוסק לחייב את הצרכן בתשלומים, שהם לעתים קרובות גבוהים מהסכומים שבהם התחייב בעת ביצוע העסקה לגבי אותו מוצר או שירות.

גלעד ארדן: תופעות אלה פוגעות בצרכן, שכן בתנאי התחרות בשוק, לו היה הצרכן מודע למועד הסיום כאמור, הוא היה יכול לברר בין עוסקים שונים, ואפילו אצל אותו עוסק, אפשרות להתקשרות חדשה בתנאים משופרים.

גלעד ארדן: כאמור, הצעת החוק מגדירה שלושה סוגים של עסקאות לתקופה קצובה, כפי שתיארתי זה עתה.

גלעד ארדן: כדי להבטיח את מודעות הצרכן למועד סיומה של עסקה קצובה, מוטלת על העוסק החובה להודיע לצרכן על מועד הסיום.

גלעד ארדן: על העוסק להביא לידיעת הצרכן את מועד סיום העסקה הקצובה בחוזה, אם קיים חוזה בכתב, והחל משלושה חודשים לפני מועד סיום העסקה, גם בחשבונית, בקבלה או בהודעת התשלום, וזאת אחת לחודש לפחות.

גלעד ארדן: בנוסף, הודעה כזאת צריכה להימסר לו בתקופה שחלה בין 60 הימים לפני מועד סיומה לבין 30 הימים לפני אותו מועד.

גלעד ארדן: פרק זמן זה נקבע כדי לאפשר לצרכן לקבל מספיק זמן מראש על מנת שיוכל לשקול את צעדיו, לברר את מחירי העסקה בהמשך ולהשוות מחירים עם עוסקים נוספים.

גלעד ארדן: כאמור, לתנאי בחוזה הקובע כי ההתקשרות בעסקה לתקופה קצובה תימשך לאחר סיומה, לא יהיה תוקף, וההתקשרות תתבטל במועד סיומה המקורי, אלא אם כן ניתנה הסכמה מפורשת של הצרכן להארכה, ובתנאים שסוכמו.

גלעד ארדן: אם הארכת העסקה לתקופה קצובה לא בוצעה במסגרת התקופה האמורה, תוארך ההתקשרות בהתאם להסכמה, אולם במהלך 30 הימים הראשונים של העסקה המוארכת לא יהיה העוסק רשאי להעלות את המחירים או לפגוע בתנאי העסקה, וכן יוכל הצרכן לבטלה ללא שום קנס.

גלעד ארדן: להוראה הכללית המונעת הארכה אוטומטית של התקשרות ללא הסכמתו המפורשת של הצרכן נקבעו בוועדה שני חריגים.

גלעד ארדן: חריג אחד נוגע לשירותים בסיסיים הדרושים לצרכן, שביטולם, אף ללא הסכמה מפורשת מצדו, עלול לגרום לו נזק, כיוון שהוועדה הכירה בכך שיש כמה שירותים שהם שירותים חיוניים.

גלעד ארדן: לתנאי הקובע הארכת תוקף אוטומטית יהיה תוקף בתנאי שהעוסק הודיע לצרכן על מועד סיום העסקה בהתאם לחוק המוצע.

גלעד ארדן: בשלב זה הוחל החריג על שירותי טלפון בסיסיים נייחים וניידים ועל גפ"ם לצריכה ביתית, ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה, רשאי, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, להוסיף או לגרוע שירותים בסיסיים החיוניים לצרכן.

גלעד ארדן: החרגה נוספת מתייחסת לעסקאות מהסוג השני והשלישי בהגדרת עסקה קצובה, כלומר, לעסקה שבתקופה מסוימת משולם בה מחיר מוזל או ניתנת הטבה אחרת עבור טובין או שירותים – אם העסקה העיקרית היא לתקופה מסוימת ואם לא – ולעסקה הקשורה לעסקה אחרת, כך שהמחיר עבור רכישת טובין או שירותים בעסקה אחת מושפע, לתקופה מסוימת, מהמחיר המשולם בעסקה האחרת, או משפיע עליו.

גלעד ארדן: להחלת החריג במקרים אלה נדרש קיומם של שני תנאים מצטברים, והם: הראשון, סכומי התשלומים שיחולו לאחר מועד סיום העסקה מפורטים במסמך בכתב שנמסר לצרכן; השני, ניתנה הודעה על מועד סיום ההתקשרות כאמור, אלא אם מועד סיום העסקה הקצובה קצר מארבעה חודשים, והצרכן יוכל להשתחרר מהעסקה בתום התקופה הקצובה האמורה ללא כל תשלום בשל סיום ההתקשרות.

גלעד ארדן: אני מבקש לציין עוד כי הפרת הוראות החוק המוצע תקנה לצרכן זכות לתבוע פיצויים, לדוגמה, בנסיבות המפורטות בהצעה.

גלעד ארדן: נושא נוסף ואחרון שבו מטפלת הצעת החוק הוא חובת משלוח פירוט תשלומים שצרכן משלם באמצעות הוראת קבע בבנק או בכרטיס אשראי.

גלעד ארדן: כידוע, יש עוסקים שאינם שולחים כלל לצרכן חשבונות, חשבוניות או הודעות תשלום, או שהם שולחים אותם למחשב או למסך הטלוויזיה, כשהצרכנים כלל אינם מודעים לכך.

גלעד ארדן: הצעת החוק קובעת, כי בעסקאות כאמור ישלח העוסק פירוט של התשלומים האלו לצרכן לפחות כל שישה חודשים.

גלעד ארדן: החובה כאמור לא תחול לעניין תשלומים שאינם משתנים, אלא אם כן ביקש זאת הצרכן.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, זאת הפסקה האחרונה.

גלעד ארדן: לוועדה היה ברור שיש להחיל את הצעת החוק גם על התקשרויות שנעשו לפני מועד תחילתו של החוק החדש.

גלעד ארדן: עם זאת, בהתחשב בטענות שהעלו עוסקים, ולאחר דיונים, החלטנו לקבוע שהחוק המוצע יחול על עסקאות עבר רק אם מועד סיום העסקה לפיהן חל אחרי מועד התחילה.

גלעד ארדן: במאמר מוסגר אומר את הברור מאליו, שאין בכך כדי להכשיר הארכות שיסתבר שנעשו בניגוד להוראות לפי דין אחר.

גלעד ארדן: בנוסף, קבענו שתחילתו של החוק תהיה תשעה חודשים ממועד פרסומו ברשומות, וזאת כדי לאפשר לכל העוסקים זמן התארגנות מספיק.

גלעד ארדן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הכנסת לקבל הצעת חוק חשובה זו בקריאה השנייה ובקריאה שלישית.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלעד ארדן, רק שצר לי לסתור את דבריו – כן הוגשו הסתייגויות.

גלעד ארדן: אז הוסרו.

גלעד ארדן: אם זה לדיבור – אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע אם זה לדיבור, אנחנו תיכף נברר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה כחלון – בלאו הכי לא נמצא במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורית נוקד, מסירה?

אורית נוקד: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב כהן – איננו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, עכשיו אנחנו יכולים לאשר את דברי יושב-ראש ועדת הכלכלה: אין הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008, כולל לוח התיקונים – שימו לב, לרבות לוח התיקונים – כנוסח הוועדה – קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 27 בעד סעיפים 1–4 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו, אתה יקר לי ולכן אני לא רוצה שתעמוד בפני משפט – ואתה לא חבר הכנסת מגלי והבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע לפרוטוקול שחבר הכנסת אפללו הצביע בטעות במקומו של סגן שר החוץ, חבר הכנסת מגלי והבה, וזה היה בטעות – וראיתי שזה היה בטעות.

יולי יואל אדלשטיין: וזה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), לרבות לוח התיקונים בדף הנלווה, עברה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

אלי אפללו: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: הצלתי אותך מדבר עבירה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 28 בעד החוק – 12 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 12, מתנגד אחד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאשר כי חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22), לרבות לוח התיקונים בדף נלווה, אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: אורית.

יולי יואל אדלשטיין: להודות קודם כול, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורית נוקד, קודם כול תודה לכל אלה שעסקו במלאכה, ולאחר מכן אני כן אזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה להציג את התיקון הבא.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושבת שהצעת החוק שהצבעתם עליה עכשיו היא אחת ההצעות הצרכניות החשובות ביותר שהכנסת הזאת קיבלה, והעיקרון שגלום בה, שקובע שהחברות יחויבו לקבל את הסכמת הצרכן להארכת ההתקשרות וליידע אותו על תום תקופת מבצע, הוא דבר חשוב מאין כמוהו.

אורית נוקד: הכנסת כאן מביאה סטנדרטים של הוגנות ושל שקיפות לטובת הלקוחות.

אורית נוקד: אני חייבת לציין שאכן עבר הרבה מאוד זמן עד שהצלחתי להביא לידי סיום והצבעה על הצעת החוק.

אורית נוקד: אתם יודעים, יש כאן חברות שכל פגיעה בכיסן גורמת לפניות ומעכבת את הדיונים בוועדות השונות.

אורית נוקד: ואני רוצה כאן להודות מאוד ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת גלעד ארדן, שבאמת הרים את הדגל והביא את ההצעה הזאת לכלל סיום; אני גם יכולה להודות ליושבי-ראש ועדות הכלכלה לדורותיהם.

אורית נוקד: אני רוצה להודות מאוד ליועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, עורכת-הדין אתי בנדלר, שסייעה מאוד בהכנת החוק, וכמובן למנהלת הוועדה לאה ורון.

אורית נוקד: אני רוצה גם להודות לעוזרי הפרלמנטריים ולכם, חברי הכנסת.

אורית נוקד: אני יודעת שגם אם היו כאלה שלא תמיד הסכימו, בסופו של דבר, בהצבעה היום גרמתם לכך שכל האזרחים והצרכנים במדינת ישראל יצאו נשכרים.

אורית נוקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד, יוזמת התיקון לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/210; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 15661; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008 – אני מזמין את חבר הכנסת גלעד ארדן, יושב-ראש ועדת הכלכלה, להציג את הצעת החוק.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008, שיזם יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלי אפללו, וגם אני הקטן – אני אקרא את זה עבור שנינו.

גלעד ארדן: חברי הכנסת, הצעת החוק נועדה להגן על זכותם של צרכנים המעוניינים לבטל עסקאות מתמשכות למתן טובין או שירותים ונתקלים בקשיים בבואם לעשות כן.

גלעד ארדן: במקרים רבים נאלצים צרכנים אלה לשוב ולבקש מהעוסק את ביטול העסקה, ללא הועיל.

גלעד ארדן: להתקשר בעסקה ניתן בקלות רבה, אך כשצרכן רוצה להתנתק ממנה מעמידים בדרכו קשיים שונים ומשונים, ולעתים עליו לעבור ממש מסלול ייסורים.

גלעד ארדן: כך, למשל, כשצרכן מגיע לעוסק עם בקשת התנתקות, או אם הוא כבר מצליח להגיע למוקד הטלפוני של העוסק עם בקשת התנתקות, הוא מועבר בדרך כלל למחלקת שירות לקוחות במטרה לשכנעו שלא לבטל את העסקה.

גלעד ארדן: ואם הוא צלח את מחלקת שירות הלקוחות, מבקשים ממנו לתאם מועד עם הטכנאי כדי לבצע את ההתנתקות, וכן הלאה וכן הלאה, והכול על מנת לדחות את ההתנתקות ולהקשות על ביצועה ולהמשיך לחייב את הצרכן בתשלומים נוספים.

גלעד ארדן: הצעת החוק המונחת בפניכם באה להסדיר סופית את נושא ההתנתקות משירותים מתמשכים ולחזק את מעמדם של הצרכנים מול העוסקים, תוך יצירת איזון ראוי ביניהם, בהתחשב בפערי הכוחות ובאי-שוויון הקיים בין הצדדים, אשר מוצאים את ביטוים, באופן מובהק למדי, בכל הנוגע לביטול עסקאות מתמשכות.

גלעד ארדן: לשם כך, החוק המוצע מטיל חובות גילוי מוגברות על העוסק בעסקה מתמשכת, אך עיקר החוק הוא בקביעת מנגנון מהיר ופשוט יותר לביטול ההתקשרות בעסקה כאמור.

גלעד ארדן: לעניין זה, תוגדר עסקה מתמשכת כעסקה לרכישת טובין או למתן שירותים באופן מתמשך, לרבות שינוי בעסקה או תוספת לה שאין בהם כדי ליצור עסקה חדשה.

גלעד ארדן: הגדרה זו תחול בין שמדובר על עסקה לתקופה קצובה ובין שמדובר על עסקה לתקופה בלתי קצובה.

גלעד ארדן: אציין כי התיקונים המוצעים לעניין עסקה מתמשכת לא יחולו על עסקאות מתמשכות לאספקת גז ביתי, שכן יש כיום הוראות רגולטוריות ספציפיות לעניין זה בחקיקה – שהכנסת הסדירה רק לאחרונה – המסדירות בין היתר את הליך ההתנתקות של צרכן גז משירותים לאספקת גז, לרבות קביעת מועדים לסיום ההתקשרות השונים מאלה המופיעים בהצעת החוק.

גלעד ארדן: לעניין חובות הגילוי שיוטלו על עוסק הקשורות לביטול עסקה מתמשכת, מוצע לקבוע כי עוסק העומד לחתום על חוזה בכתב עם צרכן בעסקה, יחויב לגלות לצרכן בעל-פה – ואם יש חוזה בכתב, גם בכתב – טרם ההתקשרות, את הפרטים הבאים: 1.

גלעד ארדן: משך העסקה, ככל שמדובר בעסקה לתקופה קצובה, ואם מדובר על עסקה לתקופה בלתי קצובה – את העובדה כי לא נקבע מועד לסיומה; 2.

גלעד ארדן: את זכותו של הצרכן לבטל את העסקה המתמשכת ואת דרכי ביטולה, לרבות בעסקה לתקופה בלתי קצובה, וכן את הצורך במסירת פרט מזהה לצורך ביטול העסקה; 3.

גלעד ארדן: פירוט התשלומים שעל הצרכן לשלם בשל ביטול או דרך חישוב תשלומים אלה, אם נקבעו תשלומים כאמור לפי תנאי העסקה המתמשכת; 4.

גלעד ארדן: פרטי העוסק שישמשו את הצרכן לצורך מסירת הודעת ביטול: כתובת ומספר טלפון, וכן מספר פקסימיליה וכתובת דואר אלקטרוני, ככל שהם קיימים.

גלעד ארדן: אני מבקש להדגיש שהודעה חד-צדדית מטעם הצרכן בכתובת שסוכם עליה מראש או במספר הטלפון תיחשב הודעת התנתקות, גם אם מהצד השני נטענת הטענה שלא דיברו עם הגורם המתאים או שאין סמכות לנתק.

גלעד ארדן: בנוסף, אם נערכה העסקה המתמשכת בכתב, יחויב העוסק לכלול את כל הפרטים האמורים גם בחוזה שנחתם עם הצרכן, ואילו בעסקה המתמשכת שנערכה בעל-פה, יחויב העוסק למסור לצרכן, לא יאוחר ממועד אספקת הטובין או השירותים, מסמך גילוי בכתב הכולל את אותם פרטים.

גלעד ארדן: על-פי המוצע, פרטים אלה יובאו, הן בחוזה והן במסמך הגילוי כאמור, בסמוך זה לזה, וכן באופן מודגש ובאותיות ברורות וקריאות.

גלעד ארדן: במסגרת חובות הגילוי כאמור מוצע גם לחייב עוסק לציין בכל חשבונית, קבלה או הודעת תשלום הנשלחת לצרכן, באופן מודגש ובאותיות ברורות וקריאות, את פרטי העוסק שאליהם יוכל הצרכן לשלוח הודעת ביטול.

גלעד ארדן: בנוסף, יפרסם העוסק באתר האינטרנט שלו, אם קיים, את כל הדרכים לביטול עסקה מתמשכת ואת פרטיו כאמור.

גלעד ארדן: כפי שציינתי בראשית דברי, עיקרה של הצעת החוק ביצירת מנגנון חדש לביטול עסקה מתמשכת, שיהיה בו כדי להקל על צרכנים לבטל עסקאות מסוג זה.

גלעד ארדן: בהתאם לכך, צרכן שברצונו לבטל עסקה מתמשכת יוכל לעשות כן באמצעות מסירת הודעת ביטול באחד מהאמצעים שציינתי, לפי בחירתו: בעל-פה, בטלפון או בהודעה בעל-פה במקום העסק, וכן בכתב, באמצעות דואר רשום, דואר אלקטרוני או פקסימיליה, אם קיימים.

גלעד ארדן: הצרכן יחויב לכלול בהודעת הביטול כאמור פרט מזהה – את שמו ומספר תעודת הזהות שלו.

גלעד ארדן: בעת הכנת הצעת החוק נתנה הוועדה את דעתה גם לזכויות העוסקים ולטענותיהם באשר ליישום החוק המוצע, לרבות לעניין הקושי לזהות באופן ודאי את הצרכן המבקש לבטל עסקה, ועל כן החליטה כי יש לאפשר לעוסק לדרוש פרט מזהה נוסף לצורך ביטול העסקה.

גלעד ארדן: בהתאם לכך מוצע כי אם נמסרה הודעת הביטול בעל-פה, יוכל העוסק לדרוש מהצרכן פרט מזהה נוסף, ובתנאי שהוסכם על הפרט המזהה בעת ההתקשרות.

גלעד ארדן: ואילו אם נמסרה הודעת הביטול לעוסק בכתב, יהיה העוסק רשאי לדרוש מהצרכן למסור לו גם את כתובתו או פרט מזהה אחר ככל שהדבר נחוץ, אבל זאת רק לגבי סוגי עסקאות כפי שיקבע שר התעשייה, המסחר והתעסוקה בתקנות.

גלעד ארדן: לאחר שנמסרה הודעת ביטול לעוסק בהתאם להוראות האמורות, יסתיים החוזה בעסקה המתמשכת בתוך שלושה ימי עסקים מיום שנמסרה ההודעה לעוסק.

גלעד ארדן: אך אם נמסרה הודעת הביטול בדואר רשום, יסתיים החוזה בתוך שישה ימי עסקים, והכול אם לא נקב הצרכן במועד מאוחר יותר מאלה בהודעת הביטול.

גלעד ארדן: על-פי המוצע, החל במועד סיום החוזה כאמור, יחויב העוסק להפסיק את מתן הטובין או השירותים לצרכן, וכן לא לחייבו בתשלומים בשל טובין או שירותים שניתנו לאחר מועד זה.

גלעד ארדן: עוד נקבע בהצעת החוק, כי צרכן יוכל לתבוע פיצויים, לדוגמה בשל המשך חיובו בתשלומים בשל העסקה לאחר מסירת הודעת ביטול, וזאת בהתאם להוראות סעיף 31א לחוק העיקרי, בתנאים שפורטו בהצעה.

גלעד ארדן: ולסיום, כדי לאפשר לעוסקים זמן התארגנות הולם, קבענו כי הצעת החוק תיכנס לתוקפה בתום שישה חודשים מיום פרסומה.

גלעד ארדן: בהתחשב בכך שחלק לא מבוטל מציבור הצרכנים בישראל מחויב כבר כיום לעסקאות מתמשכות, מוצע כי ההוראות הנוגעות לביטול עסקה מתמשכת יחולו גם על התקשרויות שנעשו לפני יום התחילה, כאשר בהודעת הביטול יפרט הצרכן את שמו, מספר הזהות שלו וכתובתו לצורך זיהויו.

גלעד ארדן: כמו כן, בסוגי עסקאות מתמשכות שיקבע השר בתקנות, יהיה העוסק רשאי לדרוש מהצרכן למסור לו פרט מזהה נוסף כפי שיקבע השר, וזאת רק לגבי מקרים שבהם פרט זה הכרחי לזיהוי הצרכן המבקש את ביטול העסקה.

גלעד ארדן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם להצביע בעדה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: למרות השימוש המרובה במלה "התנתקות" אני שוקל לתמוך בהצעת החוק שלך.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לא הוגשו הסתייגויות, כפי שציין יושב-ראש ועדת הכלכלה, לכן אנחנו עוברים ישר להצבעה בקריאה שנייה על שם החוק וכל סעיפיו, לרבות לוח התיקונים בדף נלווה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 29 בעד סעיפים 1–6 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 11, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק, כולל לוח התיקונים בדף נלווה, אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד, מי נגד – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מזמין את יוזם החוק, חבר הכנסת אלי אפללו, לצרור ברכות בשם המציע והוועדה.

צחי הנגבי: נגד, נגד.

יולי יואל אדלשטיין: בשעות כאלה של פעילות המליאה, חבר הכנסת הנגבי, אתה עלול לגרום להתקף לב אצל מישהו.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 30 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 14, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 23), התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות והפכה לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

יואל חסון: אפשר לבקש רוויזיה?

יולי יואל אדלשטיין: כן, בוועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ..

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני דווקא רוצה לפתוח את דברי ולהודות למנהלת הוועדה, לאה, כאן אני רוצה להגיד לך תודה על העבודה הקשה – – –

ראובן ריבלין: לאה ורון.

אלי אפללו: לאה ורון, בוודאי.

אלי אפללו: אני אומר לאה כי פשוט אני מרגיש קרבה, ואני באמת רוצה להודות לך על השעות הקשות האלו של ההשקעה שאת עושה.

אלי אפללו: וכמובן, היועצת המשפטית, אתי, שאני ככה בצניעות ובהערכה הגדולה שיש לי אליה, גם בעשייה שלה, גם באישיות שלה, וכל כך הרבה עבודה היא משקיעה, ותמיד כשיש בעיות היא מוצאת את הפתרונות בדרך של פשרה – אני באמת שמח ומודה לך בשם כולנו פה.

אלי אפללו: תודה לכן.

אלי אפללו: אדוני יושב-ראש הוועדה, גלעד ארדן, גם לך – שותפי גם להצעת החוק – אתה בעיקר מוביל מהפכות בחוקים שהם חברתיים ממדרגה ראשונה, וזה עוד חוק שמשלים המון חוקים.

אלי אפללו: החוק הזה בא באמת לגרום לביטול עסקה מתמשכת, שעד היום אזרחים פשוטים רצו לגרום לכך – או בעצם נגרם להם עוול, בזה שהם לא יכלו להתנתק מעסקה שהם חתמו עליה או נגררו אליה בצורה כזאת או אחרת.

אלי אפללו: דחינו את התחלת ביצוע החוק בשישה חודשים, כדי שהחברות יוכלו להתארגן.

אלי אפללו: אבל, סוף כל סוף נעשה סדר והחוק הזה נכנס לתוקפו, ולכל חברי הכנסת שהצביעו בעד הצעת החוק פה אחד – אני רוצה להודות לכולם.

אלי אפללו: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אפללו.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בימים האחרונים היו כמה מקרים שבהם המודים קראו למנהלת הוועדה "יושבת-ראש הוועדה".

יולי יואל אדלשטיין: היום היה ניסיון לקרוא לעורכת-הדין בנדלר "חברת הכנסת בנדלר" – בטח לפרויד היה מה לומר על זה.

יואל חסון: – – –

יואל חסון: [מס' מ/362; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 15112; חוב' כ"ה, עמ' 16220; נספחות.

יואל חסון: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת יואל חסון, בשם ועדת הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יואל חסון: הצעת החוק דנה בתיקונים שונים לפקודת התעבורה, שעניינם התליית רשיון נהיגה, עבירות קנס ואיסור שיפוטי על שימוש ברכב.

יואל חסון: מטרת התיקונים המוצעים היא הגברת האכיפה וייעול ההליכים בעניינים האמורים.

יואל חסון: ביום י"ח באדר ב' התשס"ח החליטה הכנסת להתיר לוועדת הכלכלה להביא בפניה רק חלק מהצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, בהתאם להוראות סעיף 121 לתקנון הכנסת, כך שכמה סעיפים העוסקים בסמכות בית-המשפט ביחס להפעלת פסילה על תנאי, וכן בנוגע להרחבת השימוש בסנקציה של איסור שימוש ברכב – הן באופן מינהלי והן על-ידי בית-המשפט – לא יובאו לקריאה השנייה ולקריאה השלישית עם שאר סעיפי הצעת החוק, אלא במועד אחר.

יואל חסון: הצעת חוק זו מתייחסת, אם כן, לסעיפים האחרים שבהם דנה הוועדה ואותם אישרה.

יואל חסון: לפי המצב החוקי הקיים, רשות הרישוי מוסמכת להתלות רשיונות נהיגה של נהגים שלא צייתו לזימונם להתייצב בפניה או שלא קיימו החלטות שנתנה.

יואל חסון: התליית הרשיון תקפה עד אשר יתייצבו הנהגים כפי שזומנו או עד אשר יקיימו את החלטות רשות הרישוי.

יואל חסון: הסתבר כי מעמדם המשפטי של הרשיונות שהותלו אינו ברור, ולכן מוצע לקבוע כי התליה היא פסילה מלהחזיק רשיון נהיגה כל עוד לא התקיים התנאי שנקבע להפסקתה, ויחולו עליה כל הדינים החלים על פסילת רשיון.

יואל חסון: עוד מוצע בהצעת החוק להחליף את המונח "ברירת קנס" בפקודה, כך שבמקום "ברירת קנס" ייכתב "עבירת קנס".

יואל חסון: החלפת המונחים תתאים למשמעות המונחים האמורים על-פי חוק סדר הדין הפלילי [נוסח משולב], התשמ"ב–1982.

יואל חסון: בנוסף, מוצע לתקן את סעיף 29 לפקודה, הקובע כי אם היה לשוטר יסוד להניח כי אדם עבר עבירת קנס בנסיבות מחמירות, הוא יועמד לדין ולא יקבל הודעת תשלום קנס.

יואל חסון: מוצע לקבוע כי נסיבות מחמירות תכלולנה גם נסיבות הקשורות באותו אדם, ולא רק את נסיבות ביצוע העבירה, דבר שיאפשר החמרה, בעיקר עם עבריינים המבצעים עבירות רבות.

יואל חסון: הנסיבות המחמירות שאליהן מתייחס הסעיף נקבעו בהוראות מאת ראש מחלקת התנועה של משטרת ישראל, בהסכמת שר המשפטים ושר התחבורה, ומוצע לקבוע כי אלו תפורסמנה, נוסף על פרסומן ברשומות, גם בשלושה עיתונים יומיים, שאחד מהם מתפרסם בשפה הערבית, וכן באתר האינטרנט של משטרת ישראל.

יואל חסון: תיקון נוסף מתייחס להליך אישור עבירות קנס לפי הפקודה.

יואל חסון: לפי המצב החוקי הקיים, כדי לאכוף עבירת תעבורה כעבירה של ברירת משפט, נדרש אישורן של שתי ועדות בכנסת: ועדת החוקה, חוק ומשפט, המוסמכת לאשר קביעה של עבירה כעבירת ברירת משפט, וועדת הכלכלה, המאשרת את גובה הקנס.

יואל חסון: כדי למנוע את הפיצול המיותר ולפשט את ההליך, מוצע לקבוע כי ועדת הכלכלה של הכנסת, שהיא האמונה על הטיפול בחקיקה בתחום התחבורה והבטיחות בדרכים, תהא המוסמכת להליך כולו.

יואל חסון: תיקון חשוב נוסף מתייחס לעבירות קנס המבוצעות ברכב תאגיד.

יואל חסון: מוצע לקבוע כי אם נעברה ברכב עבירת קנס, למעט עבירת חנייה, ובעל הרכב או המחזיק בו הוא תאגיד, שיעור הקנס בשל העבירה יהיה גבוה פי-ארבעה מהשיעור שנקבע לאותה עבירה, אלא אם כן הודיע בעל הרכב מי נהג ברכב במועד העבירה.

יואל חסון: העלאת שיעור הקנס נועדה לתמרץ תאגידים לדאוג להסבת דוחות על שם הנהג בפועל, שכן בהתאם למצב כיום, כאשר הרכב רשום על שם תאגיד והדוח אינו מוסב על שם הנהג חומק הנהג ממלוא האחריות לעבירה, שכן ההרשעה אינה נרשמת לחובתו, ולפיכך הוא גם אינו מקבל נקודות בגינה.

יואל חסון: עוד קובעת הצעת החוק כי על ביצוע עבירה של אי-ציות לרמזור באור אדום, שבוצעה בנסיבות מחמירות, יטיל בית-המשפט, נוסף על כל עונש אחר, עונש חובה של איסור שימוש ברכב למשך 60 ימים לפחות.

יואל חסון: בית-המשפט רשאי יהיה לקבוע תקופת איסור שימוש קצרה יותר בנסיבות מיוחדות, שאותן יפרט בגזר-הדין.

יואל חסון: להצעת חוק זו, שאני מקווה שתהווה נדבך נוסף במאבקנו בתאונות הדרכים – וכך מקווה גם יושב-ראש ועדת הכלכלה גלעד ארדן, שביקש ממני להציג את הצעת החוק – לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יואל חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, אנחנו מברכים בברכת ברוכים הבאים את תלמידי בית-ספר "עמקים-תבור-מזרע".

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שציין חבר הכנסת יואל חסון, אין הסתייגויות להצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, ולכן נצביע בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 1–5 – 9 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–5 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 9, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה בקריאה שלישית החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 32 בעד החוק – 11 נגד – אין נמנעים – 1 חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, התוצאות של הקריאה השלישית הן: בעד – 11, אין מתנגדים, נמנעים – 1.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 87), התשס”ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/185; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 12979; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון להציג את תיקון מס' 88 לאותו חוק – פקודת התעבורה.

ראובן ריבלין: אני מציע לאדוני להציע בנשיאות קוורום של חברי הכנסת שיעבירו חוקים בקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני צודק, רק שאתה יודע, יהיה קל מאוד לטרפד חוקים – פשוט להצביע ברגליים, כפי שעלה בדיונים בינינו לא אחת.

ראובן ריבלין: 12 איש.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אתה צודק, כי המחזה לא נראה בעיני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יואל חסון.

ראובן ריבלין: הציבור מסתכל עלינו – – –

יולי יואל אדלשטיין: במיוחד כשמדובר בחוקים חשובים, שכל אחד יתגאה בהם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עם המספר המצומצם של חברי הכנסת, אני חושב שבסוף הציבור צריך להסתכל על מבחן התוצאה ועל החוקים שאנחנו מוציאים מהבית הזה, שהם חוקים טובים.

יואל חסון: אבל אני מקבל את ההערה, באמת צריך שיהיו כאן יותר אנשים.

יואל חסון: השאלה, כמה יש בבניין.

ראובן ריבלין: לא, לא ביקשתי היום.

ראובן ריבלין: להבא.

יולי יואל אדלשטיין: נחשוב על זה, אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: יש טעם רב בדבריך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, אנא הצגתך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג הצעת חוק נוספת לתיקון פקודת התעבורה (מס' 88 – הוראת שעה), התשס”ח–2008, שיזם חבר הכנסת נסים זאב.

יואל חסון: סעיף 64ב לפקודת התעבורה, שעניינו בדיקת שיכרות, מסמיך שוטר או ממונה על הרכב, כהגדרתו בסעיף, לתת לו דגימה של אוויר הנשוף מפיו לשם בדיקה אם מצוי בגופו אלכוהול ובאיזה ריכוז, אף בהעדר חשד כי נעברה עבירה לפי הפקודה.

יואל חסון: הסעיף אף מסמיך שוטר לדרוש מנוהג רכב או מממונה על רכב לתת לו דגימת שתן או דגימת דם, לשם בדיקה אם מצוי בגופו אלכוהול ובאיזה ריכוז או אם מצוי בגופו סם מסוכן כהגדרתו בסעיף, או תוצרי חילוף חומרים של סם מסוכן, באחד משני מצבים: האחד – אם הוא היה מעורב בתאונת דרכים, והשני – אם יש לשוטר חשד סביר שהוא שיכור, המוגדר בסעיף גם כמי שנתון תחת השפעת סם מסוכן.

יואל חסון: ואולם, כיום שוטר אינו מוסמך לדרוש מנוהג רכב או מממונה על רכב לתת דגימה של רוק מפיו כדי לגלות אם מצוי בגופו סם מסוכן, אף-על-פי שנטילת דגימת רוק היא פעולה פולשנית פחות מנטילת דגימת דם או דגימת שתן, ופגיעתה בכבודו ובפרטיותו של האדם שממנו היא ניטלת קלה יותר, והיא אף הולמת את תנאי השטח.

יואל חסון: אשר על כן, מוצע להסמיך שוטר לדרוש מנוהג ברכב או מממונה על הרכב לתת דגימת רוק לשם ביסוס חשד סביר, שיאפשר לשוטר לדרוש ממנו לתת דגימת שתן או דם לצורך בדיקה אם מצוי בגופו סם מסוכן.

יואל חסון: כך, במקום להסתמך רק על שיקול דעתו בביסוס החשד הסביר, יוכל השוטר לבסס חשד כאמור גם על סמך תוצאות דגימת הרוק.

יואל חסון: בנוגע לאמינות דגימת הרוק – מנתונים שהוצגו בפני ועדת הכלכלה על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה כי אף שהמכשור הקיים לדגימת רוק אינו אמין ומדויק דיו, התוצאות השגויות שלו אינן מראות כאילו אדם נטל סם מסוכן אף שבפועל לא נטל אותו, אלא להיפך: המכשיר אינו תופס את כל אלה שנטלו סם מסוכן – ברוכים הבאים ליושב-ראש החדש – ולעתים הוא מספק תוצאה שגויה, שלפיה הנבדק לא נטל סם מסוכן אף שבפועל הוא נטל אותו.

יואל חסון: יתירה מכך, מומחים רפואיים שהופיעו בוועדה העידו כי לדגימות הרוק אמינות גבוהה.

יואל חסון: בפני הוועדה הוצגו גם נתוני המעבדה שאליה מועברות דגימות הדם והשתן של נהגים – ובארץ יש רק אחת כזאת – ומהם עולה כי בשנתיים האחרונות העבירה המשטרה לבדיקתה כ-1,000 דגימות דם ושתן, והתוצאות של כ-400 מהן העידו שהנבדק היה תחת השפעת סמים.

יואל חסון: חשוב לזכור, עם זאת, שלא כל הדגימות מועברות בשל חשד סביר של השוטר, וככל הנראה רוב הדגימות שהועברו היו דווקא של נבדקים שהיו מעורבים בתאונות דרכים.

יואל חסון: כמו כן, נראה שגם הדגימות שהועברו למעבדה לבדיקה בעקבות חשד סביר ולא לאחר תאונות דרכים, נבעו ממידע מודיעיני לגבי הנוהג ברכב או הממונה על הרכב ולא מבדיקה אקראית שהולידה חשד סביר אצל השוטר, מה שמחדד עוד יותר את הצורך בהצעת החוק.

יואל חסון: עם זאת, מוצע להבהיר בהצעת החוק כי תוצאת דגימת הרוק לא תוכל להוות ראיה שעל-פיה יוכל אדם להיות מורשע, אלא כאמור, יהיה בה רק כדי לבסס את החשד הסביר שמאפשר לשוטר לדרוש דגימת שתן או דם לפי הפקודה.

יואל חסון: כדי להבהיר שאין חובה להסתמך על תוצאות דגימת הרוק, קובעת הצעת החוק במפורש שאין בתוצאת דגימת רוק כדי לגרוע מסמכותו של שוטר לדרוש מנוהג רכב או מממונה על רכב לתת לו דגימת שתן או דם כשיש לו חשד סביר שאינו נובע מתוצאת דגימת רוק כאמור.

יואל חסון: בנוסף, יהיה בסירוב של נוהג רכב או של ממונה על הרכב לתת דגימת רוק לפי דרישת שוטר לפי החוק המוצע כדי לבסס חשד סביר כאמור.

יואל חסון: ואולם, מאחר שמדובר בתיקון מהותי, שהוועדה מעוניינת לעקוב אחר יישומו בפועל ולבחון את השלכותיו, החליטה הוועדה כי ההסדר המוצע יהיה הוראת שעה לארבע שנים, ושר התחבורה והבטיחות בדרכים, באישור ועדת הכלכלה, יהיה רשאי, בצו, להאריך את תוקפו כך שהוא יהפוך להסדר קבוע, אם הניסיון שיצטבר בתקופה האמורה ישכנע כי התיקון רצוי ונכון.

יואל חסון: מאליו ברור, שאם יהיה צורך בתיקונים מהותיים, אלה ייעשו בדרך של תיקון החוק.

יואל חסון: להצעת החוק החשובה הזאת, החשובה באמת, לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת חסון.

דוד רותם: כאמור, להצעת החוק אין הסתייגויות, לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 33 בעד סעיפים 1–5 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

דוד רותם: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

דוד רותם: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 34 בעד החוק – 6 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 88 – הוראת שעה), התשס”ח–2008, נתקבל.

דוד רותם: שישה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 88 – הוראת שעה), התשס”ח–2008, נתקבלה בקריאה שלישית.

דוד רותם: אדוני חבר הכנסת זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק לגבי דגימות הרוק היא חשובה ביותר, מכיוון שהיא לא פולשנית, היא לא מבזה, ויש בה הרבה לתרום למשטרת ישראל כדי לבצע בדיקות של אנשים חשודים, ולא באמצעות בדיקות דם ושתן.

נסים זאב: מכיוון שהבדיקה כל כך מורכבת והמשטרה נמנעת מלדרוש בדיקות שתן ודם, לא עושים שום בדיקה.

נסים זאב: אגב, כאשר בדיקת הרוק היא חיובית, היא חיובית במאת האחוזים.

נסים זאב: זאת אומרת, אין מקרה אחד של אדם שלקח סמים ובדיקת הרוק אימתה שיש במדגם סם, והדגימה היתה מטעה.

נסים זאב: לכן אני חושב שזה יכול לתת כלים נוספים למשטרת ישראל כדי להתמודד עם בעיית הסמים כאשר אנשים נוהגים – גם תוך כדי שיכרות, אבל גם תוך כדי תחת השפעת סמים.

נסים זאב: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין אתי בנדלר, ולמנהלת הוועדה לאה ורון.

נסים זאב: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, שקידם את הצעת החוק והביא אותה לסיומה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת זאב.

דוד רותם: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת האתיקה מיום כ"ה באדר ב' התשס"ח, 1 באפריל 2008, בעניין שימוש בסמל הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ח', עמ' 4672; נספחות.

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים להצעת חוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008.

דוד רותם: יציג חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

יואל חסון: הצעת חוק זו, שיזמו חברי הכנסת ונסים זאב, נדונה בקריאה הראשונה עוד בכנסת השש-עשרה והועברה לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: ביום י"ד בכסלו התשס"ז החליטה הכנסת השבע-עשרה להחיל על הצעת החוק דין רציפות, בהתאם לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993.

יואל חסון: מטרתה של הצעת החוק המונחת לפניכם היא למגר את התופעה של מכירת דלק שאינו עומד בדרישות התקן הרשמי החל לגביו או בדרישות אחרות שנקבעו בחוק או בתקנות, ובעיקר של מכירת דלק מהול.

יואל חסון: מכירת דלק לא תקני עלולה לפגוע בתפקוד כלי הרכב, פוגעת באיכות הסביבה וגורמת נזקים כלכליים לצרכנים, המשלמים מחיר מלא על הדלק ומקבלים חומר זול יותר.

יואל חסון: בהתאם למצב המשפטי היום, מכירת דלק שאינו עומד בדרישות התקן היא עבירה לפי חוק התקנים, התשי"ג–1953, אולם הענישה מכוח הוראות אותו חוק אינה מרתיעה דיה.

יואל חסון: בנוסף, אין כיום סמכות להורות על סגירתן של תחנות תדלוק העוברות על הוראות החוק, וכתוצאה מכך תחנות תדלוק המוכרות דלק שאינו עומד בדרישות התקן ממשיכות לפעול.

יואל חסון: בעיה נוספת היא בעיית הפיקוח.

יואל חסון: למשרד התשתיות הלאומיות אין משאבים מספיקים כדי לבצע בדיקות איכות הדלקים שנמכרים בתחנות תדלוק.

יואל חסון: הצעת החוק המונחת בפניכם מנסה להתמודד עם הבעיות האמורות.

יואל חסון: מוצע לקבוע איסור של מכירה או ייצור של דלק שאינו עומד בדרישות התקן הרשמי החל לגביו או בדרישות שנקבעו בחוק לשם הנעת רכב מנועי.

יואל חסון: הצעת החוק קובעת הגדרה רחבה ל"מכירה", לרבות אספקה, שיווק, הובלה, ניפוק לתחנת תדלוק או החזקה לצורך מכירה.

יואל חסון: בנוסף, מוצע לאסור על בעל תחנת תדלוק למכור דלק, אלא אם כן הוא או מי שהוא הסמיך לכך התקשר עם מעבדה מאושרת לפי חוק התקנים, התשי"ג–1953, לשם ביצוע בדיקות לצורך קביעת התאמתו של דלק הנמכר בתחנה לדרישות החוק.

יואל חסון: הצעת החוק מטילה על בעל תחנת התדלוק חובה להודיע למנהל מינהל הדלק במשרד התשתיות הלאומיות על התקשרות כאמור וכן על סיומה או פקיעתה.

יואל חסון: בהתאם למוצע, נציג המעבדה ייטול בכל שנה שש דגימות דלק מכל תחנת תדלוק ויעבירן לבדיקת המעבדה, וביצוע הבדיקות ייעשה בהתאם להנחיות המנהל ובמועדים שעליהם יודיע המנהל למעבדה.

יואל חסון: תוצאות הבדיקות תועברנה ישירות מן המעבדה למנהל, ונאסר על המעבדה או על מי מטעמה לגלות את מועד ביצוע הבדיקה או כל מידע אחר הקשור לביצוע הבדיקה לפי ההתקשרות, למעט באישור המנהל.

יואל חסון: מוצע גם להסמיך את שר התשתיות הלאומיות לקבוע, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, מספר גדול יותר של דגימות שיינטלו.

יואל חסון: אם התגלה בבדיקת המעבדה כי דלק שנמכר בתחנת תדלוק אינו עומד בדרישות החוק, והודעה על כך נמסרה לבעל התחנה, על-פי הצעת החוק ייאסר על בעל התחנה למכור דלק ממכל המספק דלק למשאבה, אלא אם כן הוא עצמו רוקן וניקה את המכל בהתאם להוראות המנהל, העביר את הדלק שרוקן מן המכל לבית-זיקוק וקיבל את אישור המנהל להשתמש במכל בשנית.

יואל חסון: המנהל ייתן את אישורו לאחר שהדלק שבמכל ייבדק במעבדה והמעבדה תאשר למנהל כי הוא עומד בדרישות החוק.

יואל חסון: עוד מוצע להסמיך את בית-המשפט, אם הוגש כתב אישום בעבירת ייצור או מכירת דלק שאינו עומד בדרישות החוק, לתת, לבקשת תובע, צו לסגירת תחנת התדלוק שבה נמכר דלק נושא כתב האישום למשך תקופה שתיקבע בו ושלא תעלה על 90 ימים, אלא אם כן בוטל בתקופת תוקפו בידי בית-המשפט.

יואל חסון: הדיון בבקשת צו הסגירה יתקיים במעמד שני הצדדים או במעמד צד אחד – אם בעל התחנה זומן לדיון ולא התייצב – אלא שאז יוכל בעל התחנה להגיש בתוך שבוע בקשה מנומקת לביטול הצו.

יואל חסון: בית-המשפט יוסמך לדון מחדש בצו סגירה שנתן, אם מצא שהדבר מוצדק בשל נסיבות שהשתנו או עובדות חדשות שהתגלו לאחר שהצו ניתן.

יואל חסון: בהצעת החוק מוצע עוד, כי המנהל יפרסם – באתר האינטרנט של משרד התשתיות הלאומיות ובכל דרך אחרת שיחליט – רשימת תחנות תדלוק שנמצא בהן דלק לא תקין ורשימת תחנות תדלוק שאין להן התקשרות תקפה עם מעבדה, בסייגים הקבועים בהצעת החוק.

יואל חסון: המנהל יהיה רשאי שלא לכלול תחנת תדלוק ברשימה, או להסיר תחנת תדלוק מהרשימה, אם הוכח להנחת דעתו שבעל תחנת התדלוק עשה את כל שביכולתו כדי למנוע הימצאות דלק לא תקין בתחנה.

יואל חסון: פרסום תחנת תדלוק ברשימה יהיה למשך שישה חודשים, ובמקרה שמדובר בהפרה חוזרת של הוראות החוק אף לתקופה ארוכה יותר, כפי שקבוע בהצעת החוק.

יואל חסון: עוד מוצעות ומפורטות בהצעת החוק הוראות עונשיות, שיחולו בין השאר על מי שמייצר או מוכר דלק שאינו עומד בדרישות החוק, על מי שמוכר דלק בלי שדאג לרוקן ולנקות מכל שהתגלה בו דלק כאמור – – –

ראובן ריבלין: עד היום אסור להשתמש בדלק תקני – – –

יואל חסון: העניין הוא לא דלק תקני, העניין הוא דלק רגיל שמוהלים אותו – נגיד – במים.

יואל חסון: עד היום הענישה היתה חלשה מאוד, ואכיפה כמעט שלא היתה קיימת, וזה יצר תופעה של מהילת הדלק הטהור בתחנות הדלק, שגרמה נזקים גדולים מאוד למכוניות.

יואל חסון: זאת עבירה פלילית חמורה מאוד.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, שאלת ההבהרה של חבר הכנסת ריבלין גרמה לי לתת במשפט קטן את מהות החוק.

יואל חסון: כולנו מבינים מה החוק הזה אומר.

יואל חסון: אנו חושבים שהצעת החוק הזאת תביא לאכיפה גדולה יותר על מי שעוברים עבירות של מהילת דלק – ענישה חמורה יותר ואכיפה נרחבת יותר.

יואל חסון: להצעת החוק החשובה הזאת, של חברי הכנסת ונסים זאב, לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם בהתלהבות ובאהבה גדולה להצביע בעדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יואל חסון: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברי הכנסת, מכיוון שאין הסתייגויות, אנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: מי נמנע?

דוד רותם: הצבעה מס' 35 בעד סעיפים 1–8 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

דוד רותם: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

דוד רותם: אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

דוד רותם: מי בעד? מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 36 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, נתקבל.

דוד רותם: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים, לכן אני קובע שחוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 4), התשס”ח–2008, נתקבל בקריאה שלישית, ובזה נוסף לנו עוד חוק לספר החוקים.

דוד רותם: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ביום גדוש ועמוס, מתוך תקווה שלא יגיעו אלינו עוד חוקים שאנו צריכים להישאר בגללם עוד כמה שעות, אני מבקש להודות למי שלא נמצא כאן כרגע, יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת ארדן, וכן למי שכמוהו לא נמצא, מי שכיהן לפניו בתפקיד יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כחלון.

מובן שאני רוצה להודות למנהלת הוועדה וליועצת המשפטית של הוועדה, שעברו תקופה ארוכה, עם הרבה דיונים סביב הנושא הזה, ואני שמח שהכנסת אישרה את החוק הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אולי זה ייטיב קצת עם אלה שבעבר נפגעו.

תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון), התשס”ח–2008 [מס' מ/367; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 15309; נספחות.

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דוד רותם: חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבי-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית הצעת תיקון לחוק ארוחה יומית לתלמיד, התשס”ח–2008, שיזמה הממשלה.

מיכאל מלכיאור: בהצעת חוק זו שני תיקונים עיקריים לחוק ארוחה יומית לתלמיד שנחקק בשנת 2005.

מיכאל מלכיאור: התיקון הראשון הוא הרחבת מעגל הילדים הזכאים לארוחה יומית חמה.

מיכאל מלכיאור: יודגש כי בנוסח שהוועדה מביאה לאישור הכנסת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית לא הושמטה הדרישה שהארוחה שהילדים זכאים לה היא ארוחה חמה, לאחר ששרת החינוך שקלה מחדש, על דעת הוועדה, את הנושא הזה והודיעה כי אין כוונה לשנות את מהות הארוחה כפי שהיתה בנוסח שעבר בקריאה ראשונה.

מיכאל מלכיאור: כמו כן נקבע שתפריט הארוחה החמה שהשר קובע יפורסם גם באתר האינטרנט של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: לפי הצעת החוק, נוסף על הילדים בבתי-הספר היסודיים שהוחל בהם יום חינוך ארוך, תוחל הזכות לארוחה חמה גם על ילדי גני החובה שהוחל בהם יום חינוך ארוך כאמור.

מיכאל מלכיאור: ההצעה טופלה בדחיפות בשל הרצון להתחיל ביישום החוק בגני החובה מייד לאחר חופשת הפסח.

מיכאל מלכיאור: כל דכפין ייתי וייכול, זה ודאי חל על הארוחה הזאת בגני החובה.

דוד רותם: החוק הזה יחול רק במקום שחוק חינוך חובה חל עליו?

מיכאל מלכיאור: רק במקום שיש בו הצו של יום חינוך לימודים ארוך.

דוד רותם: לדוגמה, בביתר-עילית יש יום לימודים ארוך מכוח צו של מפקד – – –

מיכאל מלכיאור: כל מקום שחל בו יום חינוך ארוך, מכל הצדדים של "הקו הירוק".

מיכאל מלכיאור: כל מקום שהוחל בו הצו – אגב, לא השרה הנוכחית החילה את הצו הזה.

מיכאל מלכיאור: כל מקום שהצו הזה חל בו, יש בו ארוחה בגנים.

יולי תמיר: זה חוק שכפוף לצו.

מיכאל מלכיאור: זה העניין.

מיכאל מלכיאור: כמו כן מוצע בהצעת החוק תיקון למנגנון הקיים היום בחוק, בנושא קביעת שיעור ההשתתפות של הרשויות המקומיות ביישום החוק, עקב קשיים שהתגלו ביישום המנגנון הקיים היום, ולכן מוצע כי שר החינוך, בהסכמת שר האוצר ושר הפנים, יקבע את שיעור ההשתתפות בהתאם לדירוג החברתי-הכלכלי של הרשויות, וכן יקבע מנגנון מיוחד לקביעת זכאות של רשות מקומית מסוימת לשיעורי השתתפות מיוחדים, החורגים מהמדרג הרגיל שנקבע, עקב נסיבות החלות בה, ובכללן מצב כלכלי מיוחד.

מיכאל מלכיאור: זה חוק חשוב, רבותי.

מיכאל מלכיאור: זה יוסיף, אחרי פסח, עוד 40,000 ילדים למעגל המקבלים את הארוחה היומית.

מיכאל מלכיאור: זה מעט מדי, אבל זה הרבה יותר טוב מהמצב היום, ולכן אני מאוד מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, חבר הכנסת מלכיאור.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי שרת החינוך, חברת הכנסת תמיר, ודאי שהיא יכולה לומר את דברה, ולאחר מכן נשאל את המסתייגים אם הם רוצים לנמק, אם רוצים להסיר.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמחה שהצעת החוק הזאת באה להצבעה היום.

יולי תמיר: צריך לציין שבתוקף ההחלטה שמתקבלת היום, תקציב ההזנה שממשלת ישראל מקצה עולה בצורה ניכרת.

יולי תמיר: כשהתחלתי את התפקיד היו 50 מיליון שקלים להזנה; בשנה הבאה נעמוד עם למעלה מ-120 מיליון שקלים להזנה, ונגדיל באופן משמעותי את מספר הילדים שאוכלים.

יולי תמיר: התבקשתי למסור, על-פי בקשת ראש הממשלה, שהממשלה תומכת בהסתייגות השנייה בלבד, ונמסר לי על-ידי ראש הממשלה ויושב-ראש הקואליציה שמשרד החינוך יקבל את התקציב הראוי על מנת לכסות את העלות של ההסתייגות הזאת, וכך יבוא לציון גואל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשרת החינוך, חברת הכנסת יולי תמיר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לסעיף 3 בחוק קיימות שתי הסתייגויות, הראשונה שבהן היא של חברי הכנסת שמואל הלפרט ומשה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: האם המסתייגים רוצים לנמק את ההסתייגות או להסיר אותה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת גפני – מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הלפרט?

יולי יואל אדלשטיין: – מצטרף לחברו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, קיימת הסתייגות נוספת לאותו סעיף 3, של חברי הכנסת משה גפני ודוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, רוצה לנמק את ההסתייגות השנייה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שההסתייגות שלהלן היא הסתייגות תקציבית, כהגדרתה בסעיף 3(ג) לחוק-יסוד: משק המדינה.

משה גפני: לא, היא כבר לא תקציבית.

ראובן ריבלין: יש הסכמה של המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהכרזתי מה שהכרזתי חשוב מאוד לציין שהשרה תמיר הודיעה בשם ראש הממשלה והממשלה, שהממשלה, בהסתייגות השנייה – וכרגע נשמע את הנימוק של חבר הכנסת גפני – כן תומכת, ולכן לא נדרש רוב מיוחד במליאה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת – אדוני יושב-ראש הקואליציה, נראה לי שאתה נראה עכשיו יותר רגוע.

משה גפני: כך נראה לי.

אלי אפללו: כן.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תמיד היה רגוע.

משה גפני: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חיובית וטובה, אבל אני מבקש קצת להוריד מהחגיגיות.

משה גפני: בכל זאת, בסופו של דבר, זה שהממשלה הביאה את זה בחגיגיות ובמהירות כזאת, אין לזה על מה לסמוך.

משה גפני: אני אגיד לכם מה היתה תמונת המצב עד היום.

משה גפני: תמונת המצב היתה שביישובים הללו, בגני החובה היתה הזנה, אלא שהיא לא ניתנה על-ידי הממשלה, אלא היא ניתנה על-ידי קרנות, ביניהן באופן בולט קרן סאקט"א-רש"י, והיה מדובר שהקרן הזאת נותנת את ההזנה לפרק זמן לא ארוך, ופרק הזמן הזה הוארך פעם אחת, אבל עד פסח זה היה אמור להסתיים.

משה גפני: הממשלה ידעה את זה, והיא היתה יכולה להיערך לזה מבעוד מועד.

משה גפני: אני, אדוני היושב-ראש, סבור שלנושא של ההזנה אין בכלל קשר לשאלה באיזו מערכת חינוך מדובר.

משה גפני: מדובר על הזנה.

משה גפני: אני זוכר את השרה יולי תמיר, כשהיתה חברת הכנסת ובאה לסיור עם השרה רוחמה אברהם, שגם היא היתה אז חברת הכנסת, בביתר-עילית.

משה גפני: ונדמה לי שהיתה גם חברת הכנסת קולט אביטל, ויולי תמיר אמרה שההזנה לא קשורה לשאלה באיזו מערכת חינוך מדובר.

משה גפני: מה שקרה בהצעת החוק הזאת הוא שבגני-הילדים, באותם מקומות שבהם יש יום לימודים ארוך ויש הזנה – ובתי-הספר היסודיים של החינוך העצמאי ו"מעיין החינוך התורני" כלולים בהם – גני-הילדים לא כלולים בגלל לקונה בחוק.

משה גפני: אבל הגנים הללו קיבלו את ההזנה עד עכשיו, בגלל העובדה שזה התקבל מקרן סאקט"א-רש"י.

משה גפני: הממשלה – – –

מיכאל מלכיאור: והרשויות.

משה גפני: הרשויות וההורים, זאת אומרת, אותו הסדר שההורים משלמים לפי התעריף הקבוע בעניין הזה, גם הרשויות המקומיות, ובמקום הממשלה – קרן סאקט"א-רש"י.

משה גפני: עד היום זה נעשה בצורה הזאת.

משה גפני: ברגע שהקרן יורדת והממשלה צריכה לבוא באופן טבעי, כפי שצריך להיות במדינה מסודרת, ולכן צריך את החוק, גני-הילדים החרדיים ירדו, מכיוון שיש לקונה בחוק, לפחות לגבי אלה שהם רשת הגנים של החינוך העצמאי, רשת הגנים של אגודת ישראל, של החינוך העצמאי, ורשת הגנים של "מעיין החינוך התורני".

ראובן ריבלין: ההסתייגות עושה שוויון?

משה גפני: ההסתייגות ממשיכה את המצב הקיים.

משה גפני: אני אביא דוגמה, חבר הכנסת ריבלין.

משה גפני: יש שלושה זוגות הורים בשדרות שבה יש יום לימודים ארוך: אחד שולח לגן הממלכתי, אחד לממלכתי-דתי ואחד לחינוך העצמאי או ל"מעיין החינוך התורני" – ה"קסאמים" לא מבחינים ביניהם, אבל אחרי פסח היה צריך הילד בממלכתי לאכול, בממלכתי-דתי לאכול ובחרדי – לא.

ראובן ריבלין: ההסתייגות שלך מקובלת על הממשלה?

משה גפני: עכשיו התבשרנו, מכיוון שבוועדה היתה מלחמת עולם, והיא היתה מיותרת.

משה גפני: היושב-ראש, יושב-ראש ועדת החינוך, הביע את עמדתו שזה לא בסדר, ובסופו של דבר הממשלה קיבלה את עמדתנו.

משה גפני: למה במדינה הזאת אני צריך להילחם על כל דבר?

משה גפני: למה זה לא מובן מאליו?

ראובן ריבלין: צודק.

ראובן ריבלין: הם למדו.

משה גפני: אחרי זה אני אלך להשוויץ שכאילו השגתי משהו, כשלא השגתי כלום.

אלי אפללו: את ההסתייגות שלך השגת.

אלי אפללו: תגיד.

משה גפני: למה הייתי צריך את זה?

משה גפני: למה הממשלה בוועדת השרים לא הביאה את זה מלכתחילה?

משה גפני: זה דבר מובן מאליו.

ראובן ריבלין: להצביע בגלל זה בעדך או לא?

משה גפני: כן, כן, בעדי, ודאי.

משה גפני: בסופו של דבר, גברתי השרה, הנושא של ההזנה איננו נושא של מערכת חינוך כזאת או אחרת.

משה גפני: ההזנה צריכה להיות בכל בתי-הספר, היא צריכה להיות בכל הגנים, לא רק במקומות המוגדרים, שעדיין מאוד מצומצמים.

משה גפני: צריך להעביר את מפעל ההזנה לכל בתי-הספר בכל הארץ.

משה גפני: יש מקומות שבהם ילדים מגיעים לבתי-הספר רעבים, ואני לא אשכח את ססמת ש"ס: ילד רעב אינו לומד.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה; הוא המסתייג השני, או אותה הסתייגות רשומה על שם שני חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, ההסתייגות הזאת היא אחת ההסתייגויות הצודקות ביותר לחוק הזה, שחוקק בחיפזון גדול, כדי לאפשר לאותם תלמידים שזקוקים לאותה ארוחת צהריים את הארוחה – שלא יתפרש חלילה מדברי שאני נגד, להיפך, אני מברך על היוזמה לתת לאותם ילדים בגני חובה את הארוחה החמה שלהם, כי זה מגיע להם.

דוד אזולאי: תוך כדי הדיון, אני חייב לציין את יושב-ראש הוועדה, הרב מלכיאור, שכל כך התלבט כשהוא שמע את ההסתייגויות שלנו.

דוד אזולאי: הוא הבין את צדקת דרכנו, אבל משום מה עמד חסר אונים, כאילו הוא יהיה נגד אותם ילדים שלא יקבלו את הארוחה.

דוד אזולאי: לנו לא היתה ברירה, אלא להגיש את ההסתייגות הזאת למרות התנגדות הממשלה.

דוד אזולאי: ואני שמח שלאחר משא-ומתן ארוך ומייגע, סוף כל סוף הממשלה הבינה את הטעות הגדולה שעשתה והחליטו לתקצב את ההסתייגות הזאת.

דוד אזולאי: ולכן חובה עלי להודות בראש ובראשונה ליושב-ראש תנועת ש"ס, הרב אלי ישי, על המאמצים הגדולים שעשה כדי להשיג את התקציבים, וכמובן ליושב-ראש סיעת ש"ס, ובלעדי יושב-ראש הנהלת הקואליציה לא היינו מצליחים להגיע לתוצאה, וודאי וודאי שלכולם מגיעות כל התודות וכל הברכות מאותם מאות אלפי הילדים שהיה מגיע להם לקבל את הארוחה הזאת בזכות ולא בחסד – אבל מה לעשות, זה מה שנקרא הרע במיעוטו.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, עד הרגע הזה הם לא השתכנעו.

ראובן ריבלין: השר ישי ידע איך להסביר להם.

ראובן ריבלין: זה הכול.

ראובן ריבלין: הוא ידע איך להסביר להם.

ראובן ריבלין: עד היום הם לא מבינים את הטעות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: השר אלי ישי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אף אין שום סעיף בתקנון שמאפשר לעשות את זה, לפנים משורת הדין אנחנו נעשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לדבר בקצרה.

משה גפני: – – –

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרב גפני, כדאי שתקשיב – –

משה גפני: הקשבתי.

אליהו ישי: – – ותפסיק לצעוק בלי שום היגיון.

משה גפני: אני לא יכול שלא לצעוק.

אליהו ישי: אז תמשיך לצעוק.

דוד רותם: הוא לא יכול להפעיל היגיון.

אליהו ישי: אז תמשיך לצעוק.

אליהו ישי: נכון, הוא לא יכול להפעיל את ההיגיון.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר את זה, את הדברים שלי במכוון גם אליך, הרב גפני.

אליהו ישי: אני מרגיש שהברברת והפטפטת פה, בתוך הכנסת, בתוכנו, כנציגים חרדים, כשהמטרה היא באמת להביא לשוויון בין כל ילדי ישראל, מקדשות את הוויכוח, חילוקי הדעות והמלחמות במקום את המהות ואת העיקרון עצמו.

אליהו ישי: אני יושב בממשלה על מנת לדאוג לילדי ישראל ולעם ישראל ולעולם התורה.

אליהו ישי: כך עשינו גם לגבי תקציב הישיבות, והותקפנו כל הזמן בלי שום היגיון, ועשינו למען עולם הישיבות, ופה אנחנו בממשלה כדי לעזור לעם ישראל, לשכבות החלשות ולעולם התורה.

משה גפני: אבל למה זה עבר בוועדת השרים?

אליהו ישי: עוד דקה אסביר לך.

אליהו ישי: אני רוצה להגיע לזה.

אליהו ישי: אני עושה הקדמה.

אליהו ישי: תקשיב לי.

אליהו ישי: אני אגיע לזה.

אליהו ישי: אתה תקשיב לי עד הסוף.

אלי אפללו: תקשיב, ולא לצעוק.

משה גפני: אני בקואליציה שאתה צועק עלי?

אלי אפללו: אל תצעק.

קריאה: – – –

אליהו ישי: הרי כבר אף אחד לא יכול לשלוט על הצעקות שלך, ותמיד תצעק – גם בלי מיקרופון.

משה גפני: – – –

אליהו ישי: נולדת עם מיקרופון בפה, וגם בלי מיקרופון ובלי הגברה שומעים אותך, הרב גפני, כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

אליהו ישי: חברים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אני מודה שאני לא מלקק דבש בממשלה.

אליהו ישי: אני נמצא בממשלה כדי למלא את הייעוד שלנו למען כלל ישראל ולא רק למען ציבור בוחרינו.

אליהו ישי: כך עשינו בכל הדברים.

אליהו ישי: כרגע אני לא אתייחס לדברים האלה, כדי שלא למשוך הרבה זמן, כי יש דברים שיותר חשוב כרגע לבצע אותם.

אליהו ישי: ברוך השם הכנסנו את ההסתייגות, וגם על זה היתה מלחמה, כי יכלו לגייס את הרוב בקואליציה ובאופוזיציה ביחד וגם את זה לא היינו מצליחים להעביר.

אליהו ישי: אמרתי חד-משמעית שהחוק הזה לא יעבור אלא אם כן יהיה שוויון בין כל הילדים.

אליהו ישי: פה נלחמנו גם כשהיינו באופוזיציה, ונלחמנו ועשינו.

אליהו ישי: נלחמתי נגד תוכנית ויסקונסין – סגרתי אותה.

אליהו ישי: נלחמתי במחירי הלחם – הבאתי פיצוי.

אליהו ישי: נלחמתי על קצבאות – הבאתי עצירה של כל הקיצוץ, ועכשיו יש ועדה כדי להביא תוספת לקצבאות.

אליהו ישי: אני נמצא בתוך הממשלה כדי להשפיע.

אליהו ישי: נכון שלא גמרתי הכול.

אליהו ישי: שום מפלגה לא גומרת את הקדנציה וכל תאוותה בידה, אבל בעזרת השם נביא את רוב הדברים שביקשנו; מה שמעולם לא עשו בשום הסכמים קואליציוניים.

אליהו ישי: אני אביא את רוב ההישגים האלה בעזרת השם, בסייעתא דשמיא.

אליהו ישי: עם זאת, בוועדת שרים לחקיקה, נכון שלא היה רוב, כי גם הממשלה מבינה שחלק מהדברים צריכים להביא לכנסת.

אליהו ישי: אבל, אמרתי חד-משמעית שאם לא תעבור ההסתייגות – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: בכנסת הם ידעו שיש יהדות התורה.

אליהו ישי: אמרתי שאם לא תעבור ההסתייגות – – –

משה גפני: – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, קודם כול תשב.

יולי יואל אדלשטיין: תשב.

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול לומר לך שתיקח כוס מים, כי זה אסור במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תשב ותירגע.

יולי יואל אדלשטיין: השר כבר מסיים.

משה גפני: – – –

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, הוא אמר משהו ובוא ונתייחס אליו: יש פה יהדות התורה.

אליהו ישי: אני אגלה לו שבגלל יהדות התורה, בגלל השחצנות, ההתנשאות והיהירות – דווקא את זה הם לא רצו להעביר היום פה.

משה גפני: איזו שחצנות?

משה גפני: מה?

אליהו ישי: ואז, כרגיל, באה תנועת ש"ס – – –

משה גפני: מה השחצנות?

משה גפני: מה השחצנות?

אליהו ישי: אני כבר מסביר לך.

אליהו ישי: עוד שנייה.

אליהו ישי: תקשיב לי.

אליהו ישי: תקשיב לי.

אליהו ישי: תקשיב עד הסוף.

יעקב כהן: הרב ישי – – –

אליהו ישי: ואז, ברוך השם, באה תנועת ש"ס ואמרה כרגיל – – –

יעקב ליצמן: סוף-סוף בעזרת השם – – – שונא ישראל.

יעקב ליצמן: אתה פשוט ירדת מדעתך.

אליהו ישי: ואז, ברוך השם – – –

יעקב ליצמן: – – –

אליהו ישי: תקשיב טוב.

אליהו ישי: תקשיב טוב.

יעקב ליצמן: תתבייש לך.

יעקב ליצמן: חוצפן גדול.

יעקב ליצמן: תתבייש לך.

אליהו ישי: תקשיב עד הסוף.

אליהו ישי: תקשיב טוב עד הסוף.

יעקב ליצמן: חצוף גדול, תתבייש לך.

אליהו ישי: תקשיב טוב.

אליהו ישי: אל תפריע לי בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, מספיק.

יעקב ליצמן: – – – תתבייש לך.

יעקב ליצמן: – – – כמוך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אליהו ישי: הרב גפני, כדאי שתקשיב עד הסוף.

אליהו ישי: למה אתה קם?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני – – –

אליהו ישי: הרב ליצמן, אני חוזר על מה שלא הבנת.

אליהו ישי: אני חוזר למה שלא הבנת.

יעקב ליצמן: אתה – – – תתבייש לך.

יעקב ליצמן: תתבייש לך.

אליהו ישי: אני חוזר עוד פעם על מה שלא הבנת.

אליהו ישי: הבנתי, תודה רבה.

אליהו ישי: אמרו חברים בקואליציה – – –

יעקב כהן: – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת אזולאי.

אליהו ישי: הרב ליצמן, תשמע עד הסוף.

אליהו ישי: אתה סתם צועק.

אליהו ישי: תשמע עד הסוף.

יעקב ליצמן: – – – תתבייש לך – – –

אליהו ישי: אבל תשמע עד הסוף.

אליהו ישי: אמרו חברים בקואליציה: משום שיהדות התורה הגישה, עם כל הכבוד, אנחנו מוכנים לבוא לקראתכם – הרב גפני, כדאי שתקשיב.

אליהו ישי: אמרו גם חברים בקואליציה: אנחנו מוכנים לבוא לקראתכם, אבל לא מוכנים לבוא לקראת יהדות התורה.

אליהו ישי: בגלל יהדות התורה אנחנו לא רוצים להעביר את זה.

אליהו ישי: הרב ליצמן, זה מה שאמרתי.

אליהו ישי: אם אתה רוצה לפרש אחרת, זו זכותך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, תודה.

אליהו ישי: אני כבר מסיים.

יולי יואל אדלשטיין: הכול ברור.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק לא מבין מה עניין המליאה בעניינים האלה.

יעקב ליצמן: תתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה שאתחיל לקרוא לסדר?

אליהו ישי: אמרו חברים בקואליציה שבגלל יהדות התורה – – –

יעקב ליצמן: חצוף כמוך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, מספיק.

אליהו ישי: אדוני, הוא רוצה לתקוף – תן לו לתקוף.

אליהו ישי: אני חוזר על הדברים עוד פעם.

יעקב ליצמן: אנחנו נהיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר רוצה לסיים את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים את דבריך.

קריאה: חבר הכנסת גפני – – –

אליהו ישי: אלי אפללו, תודה רבה.

אליהו ישי: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת אפללו, תרשה לי לסיים.

שמואל הלפרט: אדוני השר, הצעת החוק באה לסדר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת הלפרט, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שלמדתי את הלקח.

יולי יואל אדלשטיין: סטיתי מן התקנון לשנייה, וזו התוצאה.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא מקשיב לי?

שמואל הלפרט: החוק הזה בא להסדיר – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר ישי, נא לסיים.

אליהו ישי: אני כבר מסיים.

אליהו ישי: הרב גפני, כדאי שתקשיב עד הסוף.

אליהו ישי: הרב ליצמן, אנשים בקואליציה אמרו: דווקא בגלל יהדות התורה, שהיא לא בקואליציה, אנחנו לא רוצים להעביר את זה.

אליהו ישי: אמרתי שאני לא אתן שיעשו הפרדה.

אליהו ישי: תקשיב, ואתה סתם צעקת – – –

יעקב ליצמן: אלה החברים שלך?

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: אלה החברים.

יעקב ליצמן: – – –

אליהו ישי: כן.

אליהו ישי: תקשיב עד הסוף.

אליהו ישי: מה קרה?

אליהו ישי: יש גם כאלה דברים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אליהו ישי: מה לעשות?

אליהו ישי: כן, יש גם כאלה דברים.

יעקב ליצמן: אלה החברים בקואליציה.

אליהו ישי: כן, אלה החברים בקואליציה.

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: יש גם חברים בקואליציה שאמרו: לא.

אליהו ישי: אני הודעתי, חד-משמעית, ש"מעיין החינוך התורני" והחינוך העצמאי יקבלו שוויון.

אליהו ישי: אמרתי שהגנים של "מעיין החינוך התורני" יקבלו כמו הגנים של החינוך העצמאי.

אליהו ישי: אתה רואה שסתם צעקת?

אליהו ישי: אתה רואה שסתם צעקת?

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: הנקודה ברורה.

אליהו ישי: אני מסיים.

שמואל הלפרט: מה עם ילדי בית-הספר?

אליהו ישי: לעצם העניין, אני רוצה להודות לשרת החינוך.

אליהו ישי: השרה יולי תמיר, אני כן רוצה להודות לך על שהסכמת, למרות כל המורכבות המשפטית והשלכות הרוחב, שלא תהיה אפליה בין ילדי ישראל, בפרט במה שקשור להזנה.

אליהו ישי: אני רוצה להודות גם לך וגם ליושב-ראש הקואליציה אלי אפללו, שבסוף השכל הישר גבר, ולא נתנו ולא ניתן.

אליהו ישי: אמרנו שגם אם יהיה אי-אמון, אצביע נגד הממשלה.

אליהו ישי: לא תהיה לי ברירה ואצביע נגד הממשלה, אם אני חס וחלילה – ר' יעקב, זה מפריע לי.

אליהו ישי: חבר הכנסת אפללו.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישי.

אליהו ישי: אני מסיים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מסיים כבר הרבה זמן.

יולי יואל אדלשטיין: אתה עלית לכאן, כפי שאמרתי, לא לפי התקנון, ואתה מנצל את טוב לבי.

אליהו ישי: תודה רבה.

אליהו ישי: אמרתי שאני אהיה מוכן, אם אין לי ברירה, להצביע נגד הממשלה, ובתנאי שיהיה שוויון בין ילדי ישראל, ולא יפלו בין ילד לילד בהזנה ובשאר הדברים האחרים.

אליהו ישי: ברוך השם, זה הסתדר.

אליהו ישי: אני מצפה, בעבודות החשובות האלה, הרב ליצמן, דווקא לשיתוף פעולה ולא למאבק כזה במסגרת הדיונים בכנסת.

אליהו ישי: הגיע הזמן להפסיק את המלחמות והמחלוקות האלה ולעבוד ביחד למען כלל ישראל, עם ישראל ותורת ישראל.

גדעון סער: – – – לכם באופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבקש מחברי הכנסת – יש עוד סדר-יום עמוס – את הקרדיטים ואת ההתקפות.

יולי יואל אדלשטיין: לכולם יש דוברים, ביפרים וטלפונים.

יולי יואל אדלשטיין: תעבירו את זה לא מדוכן הנואמים במליאה, אלא, כפי שאמרתי, באמצעות הביפר והטלפון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק ולסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע בקריאה שנייה על שם החוק ועל סעיפים 1 ו-2 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 37 בעד סעיפים 1–2 – 30 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק וסעיפים 1 ו-2 אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מה כל הצעקות?

יולי יואל אדלשטיין: חברים שם בתא המומחים, מספיק.

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אותך לא קראתי לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך יהיו פרשנויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 3 – חברי הכנסת שמואל הלפרט ומשה גפני הסירו את ההסתייגות הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין נותרה הסתייגות שנייה, של חברי הכנסת משה גפני ודוד אזולאי, וההסתייגות היא עד להודעת שרת החינוך בשם הממשלה וראש הממשלה שהממשלה תומכת בהסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: זו היתה הסתייגות תקציבית.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת שרת החינוך שינתה את המצב ולא נדרש רוב מיוחד במליאה, כי יש כאן תמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – הוא בעד ההסתייגות, ומי שנגד – מבקש להסיר את ההסתייגות של חברי הכנסת גפני ואזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 38 בעד ההסתייגות – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת משה גפני ודוד אזולאי לסעיף 3 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות התקבלה על-ידי המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אנחנו מצביעים על סעיף 3, עם ההסתייגות שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יתום, זו הודעה שקשורה להצבעה?

דוד רותם: כן.

דוד רותם: הוא רוצה להגיד לנו להיזהר.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט כבר רציתי לקרוא לרופא.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3, עם ההסתייגות שהתקבלה – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 39 בעד סעיף 3 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ליצמן, לא באמצע ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: צעקת מספיק.

יעקב ליצמן: זה נקרא לצעוק?

קריאה: חס וחלילה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 31, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3 אושר, עם ההסתייגות של חברי הכנסת גפני ואזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על סעיפים 4–7, שלהם אין הסתייגויות, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 40 בעד סעיפים 4–7 – 31 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 4–7 נתקבלו.

משה גפני: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 31, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: כל הסעיפים, לרבות ההסתייגות לסעיף 3, אושרו בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לפנות ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת מלכיאור: יכולים לעבור להצבעה בקריאה שלישית?

מיכאל מלכיאור: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן, יושב-ראש ועדת החינוך מביע את הסכמתו.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית – – –

יש סעיף 8.

יולי יואל אדלשטיין: איבדתי הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל.

ראובן ריבלין: יש עוד הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה בצד השני של הדף ולא ראיתי.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסתייגות אחרי סעיף 7.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת משה גפני ודוד אזולאי, מסירים?

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו אישרנו את הכול בקריאה שנייה כנדרש, כי חברי הכנסת גפני ואזולאי הסירו את ההסתייגות השנייה, שהיתה אמורה לבוא אחרי סעיף 7.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע יש לנו הסכמת יושב-ראש ועדת החינוך, ועוברים להצבעה בקריאה שלישית.

קריאה: סעיף 8 בקריאה שנייה.

קריאה: הצבעה מס' 41 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, ואין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, אני רוצה לחזור ולהצביע על סעיף 8.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לחזור ולהצביע, למען הסר ספק, על סעיף 8 בשתי הקריאות.

ראובן ריבלין: סעיף 8 לא קיים.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהסירו את ההסתייגות, אין, ובעצם זה מבטל את סעיף 8, שהיה קיים רק אילו היתה מתקבלת ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, כל הסעיפים לחוק אושרו כנדרש בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי רוצה להודות בשם ועדת החינוך?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, יושב-ראש ועדת החינוך.

מיכאל מלכיאור: אני מבין שיש הרבה התרגשות, ואני מקווה שזה מפני שכולם דואגים לילדי ישראל ולא למה שיהיה כתוב מחר בעיתון.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, אני רוצה רק להודות לאנשי הצוות שלי, כתמיד: היועצת המשפטית הנפלאה שלנו, מירב ישראלי, ואנשי הוועדה שלנו, על שיתוף הפעולה.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שבעתיד נוכל לעשות דברים סוף מעשה במחשבה תחילה ולא תמיד סוף מחשבה במעשה תחילה.

מיכאל מלכיאור: שיהיה לכולם חג כשר ושמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר ישי, נא לפזר את ההתקהלות שם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ליצמן והלפרט.

משה גפני: עשינו – – – עד החוק הבא.

יולי יואל אדלשטיין: נא לפזר את ההתקהלות באמצע המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: משום מה, היום לא מקשיבים לי.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישי, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/201; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 14927; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תציג את החוק יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, בבקשה.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, בשם הוועדה לקידום מעמד האשה אני מתכבדת להביא לפניכם את הצעת החוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

ליה שמטוב: הצעת החוק הוגשה ביוזמת חברת הכנסת עמירה דותן ובסיוע ארגון "נעמת".

ליה שמטוב: מטרת הצעת החוק להביא לשינוי בתרבות העסקית במדינת ישראל כך שמקומות עבודה יפעלו יותר לשילוב ולקידום נשים ולהתאמת מקומות העבודה לנשים ולחיי משפחה והורות.

ליה שמטוב: בהצעת החוק מפורטים אמצעים מעשיים להשגת מטרה זו, אך היא נועדה גם לעורר מודעות ציבורית ודיון ציבורי בחברה הישראלית בנושאים אלה, בדומה למגמות הקיימות במדינות מערביות אחרות.

ליה שמטוב: שיעור ההשתתפות של נשים בשוק העבודה בישראל ורמת השכלתן נמצאים בעלייה מתמדת בעשורים האחרונים, ולמרות זאת, הנשים רחוקות ממימוש הפוטנציאל שלהן בשוק העבודה.

ליה שמטוב: נוסף על כך יש פערים ניכרים בגובה השכר, בתנאי ההעסקה ובקידום לתפקידים בכירים ולעמדות ניהול בין נשים לגברים.

ליה שמטוב: נשים רבות מועסקות במשרות חלקיות.

ליה שמטוב: קבוצות מסוימות של נשים מתקשות במיוחד להשתלב בשוק העבודה, כגון נשים מבוגרות – מעל גיל 45 – נשים לאחר חופשת לידה, אמהות לילדים קטנים ונשים מקבוצות אוכלוסייה מסוימות, כגון עולות חדשות, נשים חרדיות ונשים מהמגזר הערבי.

ליה שמטוב: תופעות אלה נובעות גם מכך ששוק העבודה אינו מותאם לנשים ולחיי משפחה והורות.

ליה שמטוב: בהצעת החוק מוצע כי שר התעשייה, המסחר והתעסוקה יעניק אחת לשנה מענקים ואותות הכרה למעסיקים שיעשו התאמות במקומות העבודה, בנוהלי העבודה, בשעות העבודה ועוד, אשר יאפשרו לנשים ולהורים בכלל להשתלב במקום העבודה, ולמעסיקים אשר יראו כי פעלו לשילוב ולקידום נשים במקום העבודה.

ליה שמטוב: בהצעת החוק מודגש כי לא די בכך שבמקום עבודה מסוים עובדות נשים רבות, אלא יש לשים את הדגש בקידום נשים לדרגות בכירות ולעמדות ניהול, בשילוב ובקידום נשים מקבוצות אוכלוסייה שמתקשות להשתלב בעבודה וכן בשיפור תנאי העסקתן והיקף העסקתן של נשים.

ליה שמטוב: לפי החוק המוצע תוקם במשרד התמ"ת מועצה ציבורית לשילוב ולקידום נשים בעבודה, שיכהנו בה 11 חברים שימנה השר.

ליה שמטוב: במועצה הציבורית יכהנו נציגים של משרדי הממשלה, של ארגוני נשים, של ארגוני עובדים, של ארגוני מעסיקים וכן נציגי אקדמיה העוסקים בתחום המגדר ובקידום נשים.

ליה שמטוב: בראש המועצה הציבורית תעמוד שופטת בדימוס של בית-משפט מחוזי, או של בית-המשפט העליון או של בית-הדין הארצי לעבודה.

ליה שמטוב: המועצה הציבורית תהיה הגורם שמייעץ לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה בכל נושא הקשור להענקת המענקים ואותות ההכרה למעסיקים, והיא תמליץ לו על קריטריונים לצורך זה.

ליה שמטוב: המועצה הציבורית תהיה מוסמכת לייעץ לשר גם בנושא עריכת מחקרים ותוכניות פיילוט במטרה לבחון דרכים נוספות לשילוב ולקידום נשים בעבודה ולהתאמת מקומות עבודה לנשים ולהורות, ובכל הקשור לייעוץ ולסיוע למעסיקים המבקשים לפעול למטרות אלה.

ליה שמטוב: בדיונים בוועדה לקידום מעמד האשה הוחלט כי אמות המידה לא ייקבעו בחוק עצמו אלא בתקנות שיקבע השר לפי המלצות המועצה הציבורית ולאחר אישור הוועדה לקידום מעמד האשה של הכנסת.

ליה שמטוב: עם זאת, בדיונים בוועדה צוינו דוגמאות לאמות מידה שראוי לכלול במסגרת הקריטריונים שיקבע השר, כגון מתן ייצוג הולם לנשים, ובפרט בעמדות בכירות ובעמדות ניהול; השתתפות מעסיקים בהוצאות טיפול בילדים קטנים, ובכלל זה בעלות הטיפול במעונות או במועדוניות; הכרה בשעות עבודה גמישות ובשעות עבודה מהבית; קיום ישיבות בשעות העבודה הרשמיות או קביעת נוהל של הודעה מוקדמת על ישיבות שמתקיימות בשעות חריגות; קביעת יום עבודה קצר בשבוע.

ליה שמטוב: שמות המעסיקים שקיבלו מענקים ואותות הכרה יפורסמו באתר האינטרנט של משרד התמ"ת ושל הרשות לקידום מעמד האשה.

ליה שמטוב: אחת ממטרות החוק היא להקנות לפעילותם של המעסיקים הראויים לכך הכרה והערכה חברתית ולפרסם את דרכי פעולתם כדי שישמשו דוגמה להתנהלות ראויה של מעסיקים וכדי לשפר את המודעות ולקדם את השיח הציבורי בנושאים אלה.

ליה שמטוב: לפי הצעת החוק ידווח שר התמ"ת אחת לשנה לוועדה לקידום מעמד האשה, וגם לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, על ביצוע הוראות החוק ועל שמות המעסיקים שקיבלו מענקים ואותות הכרה ועל הפעולות שעשו.

ליה שמטוב: להצעת החוק לא מצורפות הסתייגויות.

ליה שמטוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ליה שמטוב: אני מבקשת להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין תמי סלע, ולמנהלת הוועדה בפועל אריאלה אהרון על העבודה הכל-כך חשובה.

ליה שמטוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שמטוב.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, כפי ששמענו, אין הסתייגויות לחוק, לכן ניגש להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לעידוד של שילוב נשים וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008 – נא לשבת ולהצביע בקריאה שנייה על שם החוק וכל סעיפיו, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 42 בעד סעיפים 1–13 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–13 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 43 בעד החוק – 16 נגד – אין נמנעים – אין חוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק לעידוד של שילוב וקידום נשים בעבודה ושל התאמת מקומות עבודה לנשים, התשס”ח–2008, נתקבלה בקריאה שלישית: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש, בשלוש קריאות, והפכה לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יוזמת החוק, חברת הכנסת דותן, להודות למי שעסקו במלאכה.

עמירה דותן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, אדוני השר, ברשותכם, שלוש נקודות.

עמירה דותן: האחת – לימדו אותי הורי, שהאומר דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם, לכן אני רוצה לומר שהחוק הזה הוא בעצם יוזמה של "נעמת", שעשתה עבודת מחקר מקיפה מאוד, של ד"ר רובי נתנזון, והחוק הזה עלה גם בכנסת הקודמת – הגישו אותו חברי הכנסת דאז אתי לבני, אראלה גולן ורשף חן.

עמירה דותן: נקודה שנייה – אני מודה ושמחה, ליה, שהחוק הזה הוא החוק הראשון שאת מעלה כאן והוא עובר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ליה שמטוב: השני.

עמירה דותן: השני.

עמירה דותן: חשבתי שהוא הראשון.

עמירה דותן: אני מברכת אותך מקרב לב בהצלחה בתפקיד יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה ומאחלת שעוד הרבה חוקים לקידום נשים יעברו בכזאת מגמתיות ובכזאת קלות.

עמירה דותן: מובן שהנושא השלישי הוא תודה רבה, מקרב לב, במיוחד לאנשי התמ"ת, ולבני פפרמן, שהוא מנהל מינהל תכנון מחקר וכלכלה, שידיעותיו, מקצועיותו והאכפתיות שלו עזרו לנו מאוד לקדם את החוק, וכמובן לעורכות-הדין תמי סלע ויפעת מצגר, שהתחילו את התהליך הזה והביאו אותו לידי סיום כל כך מוצלח.

עמירה דותן: למנהלות הוועדה, דלית – שכרגע נמצאת בבית עם התינוק הנולד – ואריאלה, שעושה עבודה יוצאת מן הכלל.

עמירה דותן: זאת בשבילי הזדמנות לסיים את הכנס ולומר – לכולנו – חג שמח.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: [מס' מ/372; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 15995; נספחות.

עמירה דותן: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסעיף הבא: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק הרבנות הראשית (תיקון מס' 2).

אופיר פינס-פז: הכבוד הגדול נפל בחלקי – – –

התפקיד מחייב.

אופיר פינס-פז: כן, מתוקף תפקידי.

כולנו יודעים – – –

אופיר פינס-פז: אני נשארתי מפא"יניק.

אופיר פינס-פז: קודם כול גילוי נאות, כי אני לא אוהב שהולכים סחור סחור.

אופיר פינס-פז: כתבו לי כל מיני דברים בנאום, זה נחמד מאוד, אבל אני רוצה קודם להגיד לכם את האמת ואת כל האמת.

אופיר פינס-פז: זה חוק פרסונל, אני מביא לכם עכשיו את כבוד הרב הראשי מצגר.

אופיר פינס-פז: אני לא משחק משחקים בבית, תדעו בדיוק על מה מדובר.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם את האמת, אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: אגיד לכם מה הבעיה.

אופיר פינס-פז: יש כאן חוק שחוקקנו בוועדה, ואני שלם אתו במאת האחוזים.

אופיר פינס-פז: תיכף אסביר אותו.

אופיר פינס-פז: אבל יש גם הסתייגויות.

אופיר פינס-פז: אם ההסתייגויות יתקבלו, הן ישנו את החוק שינוי מהותי, ואני רציתי למשוך את החוק לוועדה.

אופיר פינס-פז: אבל אם אני מושך את החוק לוועדה, ביום ראשון כבוד הרב מצגר הופך להיות – לא פחות ולא יותר – אב בית-הדין הרבני הגדול של מדינת ישראל, ולזה אני לא יכול להסכים.

אופיר פינס-פז: לכן, אין לי הרבה אופציות.

אופיר פינס-פז: אני אצביע נגד ההסתייגויות, אבל לא אוכל למשוך את הצעת החוק, כי אחרת ביום ראשון אנחנו נהיה בבעיה לא פשוטה.

ראובן ריבלין: – – –

אופיר פינס-פז: כדי שלא אשכח, אני אאחל לכם עכשיו חג פסח כשר ושמח, ולכל עם ישראל פסח שמח.

דוד אזולאי: לכל עם ישראל – – –

אופיר פינס-פז: כן, איחלתי לכם.

דוד אזולאי: לא, אמרת לנו – – –

אופיר פינס-פז: לכם במיוחד, כי אני יודע שאתם מקפידים על זה.

דוד רותם: בגלל השמחה הוא מתחיל להיות לא כשר – – –

אופיר פינס-פז: כאמור, אני מביא לפניכם הצעת חוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: חוק הרבנות הראשית, בסעיף 17, אומר – זה החוק הקיים – שבמחצית תקופת כהונתם של הרבנים הראשיים לישראל, קרי חמש שנים מתוך עשר, ישמש האחד נשיא מועצת הרבנות הראשית לישראל והאחר נשיא בית-הדין הרבני הגדול, ובמחצית השנייה הם יתחלפו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתבינו, עד היום יש רוטציה שהיא חובה הקבועה בחוק.

אופיר פינס-פז: כרגע כבוד הרב עמאר הוא נשיא בית-הדין וכבוד הרב מצגר הוא נשיא מועצת הרבנות.

משה גפני: – – –

אופיר פינס-פז: אני חייב להסביר את זה לחברי הכנסת שלא שוחים, תרתי משמע, בחומר כמוך.

משה גפני: – – –

אופיר פינס-פז: אני חייב להסביר את זה לאנשים.

אופיר פינס-פז: אתה חושב שכולנו כל היום ברבנות?

קריאה: – – –

משה גפני: – – –

אופיר פינס-פז: אני אזדרז.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אפללו, אדוני יושב-ראש הקואליציה, גפני מעצבן אותי.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, זאת בעיה מאוד רצינית.

אופיר פינס-פז: לכן אמרתי, אדוני היושב-ראש, שביום ראשון מסתיימות חמש השנים, ואם החוק לא ייחקק תהיה רוטציה.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק היא בעצם לאפשר, בהסכמת שני הרבנים, שלא תהיה רוטציה, וכל אחד ימשיך בתפקידו, ואני תומך בזה תמיכה רבה מאוד.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא ההסתייגויות.

אופיר פינס-פז: אתם יודעים מה?

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני אתן למסתייגים להסתייג, ולאחר מכן אשיב על ההסתייגויות.

אופיר פינס-פז: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להצעת החוק יש כמה הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סדר המסתייגים הוא כדלקמן: חבר הכנסת דוד רותם יהיה הראשון, ואחריו – חברי הכנסת משה גפני, דוד אזולאי, יורם מרציאנו ויוסי ביילין.

משה גפני: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מסיבות טכניות, אדוני חבר הכנסת גפני, שאני אסביר לך אותן בבוא העת.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאם מישהו מן המסתייגים אינו רוצה לנמק את ההסתייגות שלו, או מבקש להסיר את ההסתייגות, הוא מוזמן להודיע על כך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רותם.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד עד חמש דקות.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הדתות, הצעת החוק הזאת עושה מהפכה ברבנות הראשית.

דוד רותם: צריך לבחון ולבדוק איך המהפכה הזאת עובדת.

דוד רותם: לכן ההסתייגות שלי אומרת שהתיקון הזה יהיה מוגבל לתקופה של חמש שנים, כדי שיהיה אפשר לבדוק ולראות אם ההסכמות בין הרבנים הראשיים לא יוצרות חוכא ואטלולא ולא גורמות מהומה על לא מאומה ברבנות הראשית.

דוד רותם: הרבנות הראשית היא גוף חשוב מכדי שנאפשר שיהיה בה בלגן אחד גדול.

דוד רותם: לכן אני מציע שתקופת החוק תהיה חמש שנים, כדי שיהיה אפשר לבחון אותה, ובתום חמש שנים אנחנו נראה: אם הדבר טוב, יהיה אפשר לתקן את החוק – מלכתחילה – ואם לא, נתקן את החוק כולו.

דוד רותם: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רותם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני – בבקשה, אדוני.

דוד רותם: איזו הסתייגות יש לגפני?

דוד רותם: גפני הגיש הסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: כך רשום, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שהביא שר המשפטים היא – אפשר לדבר בכנסת הזאת בלי שיפריעו?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי.

משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, חשובה לי מאוד ההקשבה של האופוזיציה לפחות.

ראובן ריבלין: – – – -

משה גפני: כי עכשיו עוד מעט תהיה הצבעה.

ראובן ריבלין: תסביר לי מה ההבדל בין ההצעה שלך לבין ההצעה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חשוב שנבין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משה גפני: הצעת החוק שהביא שר המשפטים היא הצעה ראויה – בלי להיכנס לנושא הפרסונלי.

משה גפני: כאשר חוקק חוק הרבנות הראשית הפסקה הנוכחית היתה חסרה בו.

משה גפני: מדוע?

משה גפני: מכיוון שכאשר נבחרים שני רבנים ראשיים, האחד, על-פי החוק הקיים, הוא בתפקיד שיפוטי מובהק – נשיא בית-הדין הרבני הגדול, והאחר בתפקיד שאיננו תפקיד שיפוטי, נשיא מועצת הרבנות הראשית, והדברים הטכניים הם בחלק הזה.

משה גפני: אומנם יש להם נגישות הלכתית, אבל זה לא נושא שיפוטי.

משה גפני: בלחץ הזמן שהחוק חוקק נקבעה רוטציה – נקבע שכעבור חמש שנים מתחלפים בתפקידים.

משה גפני: לא נקבע בחוק שאם יש הסכמה בין שני הרבנים הראשיים, הם נשארים בתפקידם, שכאמור, כל אחד מהם הוא תפקיד שונה לחלוטין, עשר שנים, וזה בסדר.

משה גפני: עכשיו מובא התיקון, ואין לו קשר לנושא הפרסונלי.

משה גפני: החוק הזה הוא חוק טוב, אלא שבא חבר הכנסת דוד אזולאי, חברי הטוב, ובלחצה של סיעת ש"ס – הייתם צריכים לראות את ההתגייסות של כולם בוועדת הפנים והגנת הסביבה לעניין הזה – הולכים לעשות אנדרלמוסיה ברבנות הראשית.

משה גפני: אדוני סגן ראש הממשלה, ההסתייגות שלו קובעת שלא רק בתפקידים המוגדרים, בתפקיד השיפוטי ובתפקיד של נשיא מועצת הרבנות הראשית, הרבנים יוכלו להמשיך במשך כל הקדנציה או להחליף ביניהם, אלא בתחומי סמכות נוספים.

משה גפני: למה הכוונה בתחומי סמכות נוספים?

משה גפני: עכשיו אני אספר לכם מה הולך לקרות ביום ראשון אם ההסתייגות של דוד אזולאי תתקבל: תתחיל מערכת לחצים וסכסוכים בין שני הרבנים הראשיים, על כל מיני דברים שאינם קשורים בכלל לתפקידים המוגדרים.

נסים זאב: אם אתה לא מסכסך ביניהם לא יהיה סכסוך – – –

משה גפני: ואני שואל את עצמי, איך יכול להיות שבחוק הקודם שדיברנו עליו, חוק ארוחה לתלמיד, לא היו חברי הכנסת של ש"ס בוועדה – היינו צריכים לקרוא להם – –

יעקב מרגי: – – –

משה גפני: – – ובחוק הזה, בוועדת הפנים והגנת הסביבה אני מוצא את כולם מגיעים ואומרים לדוד אזולאי: אתה חייב להגיש את ההסתייגות.

משה גפני: על זה מלחמת עולם.

משה גפני: על מה?

משה גפני: על מה?

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, בואו נפעיל רגע את ההיגיון.

ראובן ריבלין: אמר יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה שהוא מודה חד-משמעית שזה חוק עם פרסונה.

משה גפני: לא, אני תומך בחוק.

משה גפני: אני תומך בחוק.

משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, אמרתי שהיה צריך לכלול את זה בחוק המקורי.

משה גפני: עד כאן בסדר.

משה גפני: אחד מהרבנים הראשיים יהיה נשיא בית-הדין הרבני הגדול כל הקדנציה והאחר יעמוד בראש מועצת הרבנות הראשית כל הקדנציה.

משה גפני: מה מבקש חבר הכנסת דוד אזולאי להוסיף?

משה גפני: שלא החלוקה הזאת לבדה תהיה, אלא שיתחילו להעביר כל מיני סמכויות מזה לזה.

משה גפני: אתה מבין מה הולך לקרות, חבר הכנסת ריבלין?

משה גפני: אתה מבין גם את הכוונה שלהם?

יצחק אהרונוביץ': מה הכוונה?

ראובן ריבלין: תפרט לנו, אולי יש דבר שאני לא מבין.

יצחק אהרונוביץ': מה הכוונה?

ראובן ריבלין: לא יסכים, אז לא יהיה – – –

משה גפני: כן, אבל תתחיל מערכת לחצים נוראה.

משה גפני: זה פשוט נורא, מה שהולך לקרות.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לדבר סרה ברבנים.

משה גפני: אני לא מדבר סרה.

ראובן ריבלין: הם הרבנים הראשיים שלי.

משה גפני: נכון, הם גם הרבנים הראשיים שלי.

קריאה: – – –

אברהם מיכאלי: – – –

משה גפני: הם הרבנים הראשיים שלי.

משה גפני: איך אני מדבר?

משה גפני: אני מגן על כבודם של הרבנים הראשיים.

משה גפני: למה?

משה גפני: בשביל מה צריך את זה?

משה גפני: חבר הכנסת מיכאלי, תסביר לי.

אברהם מיכאלי: – – –

משה גפני: מה אני מעלה?

משה גפני: אני פשוט לא מבין.

משה גפני: אתם מביאים פה דבר מאוד אינטרסנטי, מאוד ברור.

משה גפני: תסבירו, מבחינה ממלכתית, למה אתם מתכוונים.

משה גפני: נשיא בית-הדין הרבני הגדול זה תפקיד שיפוטי הכי מכובד שיכול להיות.

משה גפני: זה התפקיד.

משה גפני: לדעתי, הוא צריך להיות כל הקדנציה.

משה גפני: ויש נשיא מועצת הרבנות הראשית, שזה תפקיד אחר לחלוטין.

משה גפני: אין לו קשר לתפקיד השיפוטי.

משה גפני: למשל, מחלקת עירובים – יעבירו את מחלקת העירובים לנשיא בית-הדין הרבני הגדול?

משה גפני: עולה על הדעת דבר כזה?

דוד רותם: הוא רב ראשי.

משה גפני: גם השני הוא רב ראשי.

אלי אפללו: – – –

משה גפני: חבר הכנסת אפללו, אפילו לדבר אתה לא נותן לי?

יולי יואל אדלשטיין: הוא דווקא לא קשור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש ממך לסיים, כי הסתיים הזמן שלך.

משה גפני: אני מבקש מכם, רבותי חברי הכנסת, מי שכבוד הרבנות הראשית יקר ללבו, ורוצה שתהיה רבנות ממלכתית מסודרת, ולא העברות, כמו שנעשה במקום לא ממלכתי – – –

ראובן ריבלין: בקדנציה הזאת ייתכן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, המסתייג צריך לסיים את דבריו.

משה גפני: לא.

משה גפני: לכן אני מבקש להתנגד להסתייגות של חבר הכנסת דוד אזולאי.

משה גפני: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הדובר הבא הוא אומנם חבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, תקשיב קשב רב לדברי חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אפילו אני לא שומע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, כבר שלוש פעמים אני פונה אליך.

דוד אזולאי: גפני, נו, מספיק להסית.

דוד אזולאי: מספיק.

דוד אזולאי: די.

דוד אזולאי: שמעו.

משה גפני: – – –

דוד אזולאי: במקום שתבוא לכאן ותודה ליושב-ראש ועדת הפנים על כך שהוא עשה עבודה טובה – תשמע, לראות את אופיר פינס, יושב-ראש ועדת הפנים, מטפל ועושה מלאכתו נאמנה – ואני אומר את זה בשיא הרצינות – בנושא הרבנות, אני חושב שעל זה מגיע לו יישר כוח.

דוד אזולאי: את זה לא עשית.

דוד אזולאי: על מה אתה מדבר כאן – – –

משה גפני: הוא התנגד להסתייגות.

אלי אפללו: – – –

דוד אזולאי: אתה יכול לקרוא אותו לסדר, אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד אשתדל, אדוני הנואם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, יושב-ראש הקואליציה, תעזור לי בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תשב.

יולי יואל אדלשטיין: אני אסתדר.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו עם חבר הכנסת גפני אני אשתדל להסתדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

דוד אזולאי: עומד כאן הרב גפני, ובמקום לחזק ולברך את יושב-ראש ועדת הפנים, במקום להיות שמחים שיש לנו, ברוך השם, שני רבנים ראשיים, שניהם גאוני הדור, שניהם עושים עבודת קודש, שניהם עובדים בשיתוף פעולה, עושים מלאכה נאמנה לעם ישראל – המצב הזה כנראה לא כל כך טוב לך, ואתה מעוניין אולי להכניס מחלוקת בין שני הרבנים.

משה גפני: אני תומך בכל – – –

דוד אזולאי: בעצם מה עשינו כאן?

דוד אזולאי: חבר הכנסת הרב מרגי, לא הצלחתי להסביר לו, לא הצלחתי לשכנע אותו.

דוד אזולאי: תן לי ניסיון אחרון לעשות את זה, אולי בכל זאת אצליח.

דוד רותם: אין סיכוי.

דוד אזולאי: ידידי וחברי הרב גפני, על מה בעצם ההסתייגות שלי?

דוד אזולאי: כפי שידוע לכולם, שני הרבנים מכהנים בשני התפקידים ברוטציה.

דוד אזולאי: עשינו דבר מקובל – אמרנו שאם תהיה הסכמה בין שני הרבנים, ויסכימו כל אחד להישאר בתפקידו עד סוף הקדנציה – אפילו היושב-ראש אופיר פינס הסכים לזה, והלכנו עם זה.

דוד אזולאי: אז הגשתי את ההסתייגות שלי בעניין שני הרבנים.

דוד אזולאי: מה אומרת ההסתייגות שלי?

דוד אזולאי: לא באתי לכפות על אף אחד שום הסדר, שום העברת סמכויות.

דוד אזולאי: אני מפנה את החברים להסתייגות, ואני אקרא אותה כלשונה וככתבה: על אף האמור בסעיפים קטנים – – – הרבנים הראשיים לישראל רשאים, בתקופה שמיום תחילתו של חוק הרבנות הראשית לישראל ועד תום חמש שנים מאותו מועד, להסכים ביניהם – רבותי חברי הכנסת, הדגש הוא במלה "להסכים" – כלומר, שני הרבנים הראשיים צריכים להסכים ביניהם כדי להעביר את הסמכות מזה לזה, ואיש לא מנסה לכפות את הדבר הזה על רעהו.

דוד אזולאי: לא רק זה – כדי שלא ניצור תקדימים מסוכנים לעתיד, אמרתי שזה יהיה רק כהוראת שעה, לחמש השנים האלה בלבד.

ראובן ריבלין: זאת ההסתייגות של חבר הכנסת רותם.

דוד אזולאי: לא.

דוד אזולאי: גם העברת הסמכויות היא לחמש שנים בלבד.

דוד אזולאי: למה עשינו את זה?

דוד אזולאי: גם ההסתייגות של דוד רותם וגם ההסתייגות שלי הן אך ורק מסיבה אחת: ידענו שיש אידיליה בין שני הרבנים הראשיים לישראל.

דוד אזולאי: יש הסכמות ביניהם.

דוד אזולאי: אני אומר בשיא הרצינות – עוד לא היתה לנו רבנות ראשית כפי שהיא היום: שני רבנים מצוינים שעושים עבודה מצוינת, והכי חשוב הוא שהם יודעים לעבוד בשיתוף פעולה.

דוד אזולאי: אז מה אכפת לי, אני כמחוקק – אם שניהם הסכימו להעביר סמכויות, מה אכפת לי להתיר להם את זה בחוק?

משה גפני: – – –

דוד אזולאי: כי החוק לא מאפשר את זה.

דוד אזולאי: אבל נראה שזה מפריע לרב גפני.

דוד אזולאי: השקט התעשייתי הזה מפריע לך, ולכן אתה מתנגד.

דוד אזולאי: לכן אני מציע לך, הרב גפני, לא רק שלא תתמוך, אלא אם באמת אתה אוהב שלום ורודף שלום, אני מציע לך ולחבריך לתמוך בהסתייגות שלי, כדי להראות שגם פה בבית אין בינינו חילוקי דעות בנושא הרבנות הראשית לישראל.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יורם מרציאנו ויוסי ביילין הגישו אף הם הסתייגויות, אבל מכיוון שהם לא נמצאים במליאה ההסתייגויות שלהם מתבטלות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, רוצה להשיב למסתייגים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני, אני שב וממליץ לעיין בספר המצורף.

אופיר פינס-פז: אני חייב להתייחס להסתייגויות של ידידי חבר הכנסת דוד אזולאי, שהחמיא לי, ואנחנו באמת עובדים יחד יפה מאוד בוועדת הפנים, אבל אני אצביע נגד ההסתייגות שלו.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שזה יהיה ברור.

אופיר פינס-פז: בחברות, אבל נגד.

אופיר פינס-פז: אני אצביע נגד, משום שבעיני היא מערבת מין בשאינו מינו.

אופיר פינס-פז: אדם שהולך להיות נשיא בית-הדין הרבני הגדול לא צריך לעסוק בענייני דיומא, בעניינים של ניהול, של מקוואות, של כשרות, של גיור וכדומה.

אופיר פינס-פז: לזה יש הפונקציה האחרת.

ראובן ריבלין: החוק שלך, בלי ההסתייגות, מאפשר לרב עמאר להמשיך להיות אב בית-הדין?

אופיר פינס-פז: ודאי.

אופיר פינס-פז: אני תומך בחוק.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי החוק טוב וצריך להעביר אותו.

אופיר פינס-פז: לגבי ההסתייגות של חבר הכנסת רותם, אני אומר את האמת:

אופיר פינס-פז: אם ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי – אני אתמוך בהסתייגות של חבר הכנסת רותם, כי היא לפחות אומרת שכל ההסדר הוא לחמש שנים, ובכהונה הבאה, של הרבנים הראשיים הבאים, נראה שוב.

אופיר פינס-פז: בהסתייגות הזאת יש היגיון.

אופיר פינס-פז: אשר להסתייגות של חבר הכנסת גפני, אני אשמע לעמדת הקואליציה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני אומר כבר עכשיו, שאם ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי תתקבל, אני לא אמשוך את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: כי אם אני אמשוך את החוק, המשמעות של זה היא שתהיה רוטציה, וכבוד הרב מצגר יהפוך להיות נשיא בית-הדין הרבני במקום כבוד הרב עמאר, וזה דבר שאנחנו רוצים למנוע, בעצה משותפת ובהסכמה.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעות על הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על שם החוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 44 בעד שם החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 37, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק אושר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, להפסיק להפריע באמצע הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אפללו, אם תשב, אני בטוח שזה גם ירגיע קצת את הרוחות.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק אושר, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 – חבר הכנסת משה גפני?

משה גפני: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז?

אופיר פינס-פז: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת דוד אזולאי ויורם מרציאנו – חבר הכנסת יורם מרציאנו לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי?

דוד אזולאי: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד – בעד ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי; מי שנגד – להסיר את ההסתייגות לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 5 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת דוד אזולאי לסעיף 1 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 30, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי לסעיף 1התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על סעיף 1, עם ההסתייגות שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד סעיף 1, עם ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 46 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 31 נגד – 2 נמנעים – 2 סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1, כולל ההסתייגות, התוצאות: בעד – 31, שני מתנגדים, שניים נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיף 1 התקבל עם ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 – אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו תיכף נברר – אחרי סעיף 2, יוסי ביילין – נפלה ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , מבקש להצביע?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו קודם כול מצביעים על סעיף 2, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לסעיף הזה הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, אתה ממש ממש מפריע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 47 בעד סעיף 2 – 35 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 2 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 35 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: גם סעיף 2 התקבל, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, אחרי סעיף 2 יש הסתייגות של חבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – הוא בעד ההסתייגות של חבר הכנסת רותם.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנגד – מבקש להסיר אותה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 32 נגד – אין נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת אחרי סעיף 2 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות של חבר הכנסת רותם התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, כרגע יש לנו סעיף 3, שהוא בעצם ההסתייגות, צריכים להצביע עליו עוד פעם; נכון, היועץ המשפטי של הוועדה?

יולי יואל אדלשטיין: אז אם כן, אנחנו מצביעים: כרגע יש לנו בחוק סעיף 3, זאת ההסתייגות של חבר הכנסת רותם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רוצים לאשר את זה בהצבעה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 49 בעד סעיף 3 – 33 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 3 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 33, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני שואל את יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת אופיר פינס, להמשיך בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: התקבלה ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: תן לי לחשוב על זה.

יולי יואל אדלשטיין: לא שמעתי אותך.

יולי יואל אדלשטיין: גש למיקרופון ותענה לי.

אופיר פינס-פז: אם כבר רצית לתת מיקרופון, אני חייב לגלות גילוי נאות על ההסכם בין אלי ישי לביני על פיזור הכנסת בתחילת כנס הקיץ, ולכן הסכמתי לא למשוך את החוק.

אופיר פינס-פז: לא, לא, לא, סתם, סתם.

יולי יואל אדלשטיין: אין סתם.

אופיר פינס-פז: חברים, אפשר להמשיך לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה מסכים להמשיך בהצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס”ח–2008, עם שתי ההסתייגויות שהתקבלו – האחת של חבר הכנסת אזולאי, השנייה של חבר הכנסת רותם – קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 50 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – 3 חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 35, אין מתנגדים, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון מס' 2), התשס”ח–2008, התקבל כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פינס, ברצונך להוסיף משהו?

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

אופיר פינס-פז: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לסעיף הבא, שהוא הצעת חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רותם, איפה הוא?

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, אדוני שר הפנים, קודם כול, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לבשר לכנסת שבהצעת החוק הזאת – אם היא תאושר – ועדת הפנים של הכנסת סיימה את כל סעיפי חוק ההסדרים שפוצלו אלינו, למעט אחד, שהוחלט בעצה אחת עם הממשלה שלא לקדמו.

אופיר פינס-פז: אני מתכבד להביא בפניכם הצעת חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: הצעת חוק זו, מקורה בסעיף 7 להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה.

אופיר פינס-פז: סעיף זה פוצל מהצעת החוק והועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, על-פי החלטת הכנסת ב-14 בנובמבר 2007.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק נועדה לאפשר לשר הפנים למנות ועדה קרואה לאיגוד ערים שכשל בתפקידו עקב ניהול כושל של מועצת האיגוד ושל יושב-ראש המועצה.

אופיר פינס-פז: מוצע כי מקום שבו קיים חשש שאיגוד ערים אינו ממלא תפקידיו כראוי, יהיה שר הפנים רשאי למנות ועדת חקירה לבחינת תפקודו של האיגוד, הסיבות לכשל בתפקודו והאמצעים שיש לנקוט על מנת לתקן את המצב.

אופיר פינס-פז: ועדת החקירה תורכב מיושב-ראש שאיננו עובד מדינה, ולפחות שני חברים נוספים שהם בעלי מומחיות או ניסיון בתחומים הרלוונטיים לאיגוד או לניהולו.

אופיר פינס-פז: במקרה שבו מצאה ועדת החקירה שהתפקוד הכושל של האיגוד נובע מחמת התנהלותם הלקויה של המועצה או יושב-ראש המועצה והמליצה על מינוי ועדה קרואה, יוכל השר למנות ועדה קרואה לניהול איגוד הערים.

אופיר פינס-פז: אגב, בישראל יש כ-50 איגודי ערים, רק שנדע מה הפוטנציאל.

אופיר פינס-פז: הוועדה הקרואה תורכב מחמישה חברים, שלפחות שניים מהם יהיו מי שאינם עובדי מדינה והם בעלי ניסיון רלוונטי כאמור.

אופיר פינס-פז: כל חברי הוועדה חייבים לעמוד בתנאי כשירות, הכוללים השכלה אקדמית וניסיון מקצועי רלוונטי.

אופיר פינס-פז: עם זה, קבענו – בדומה לתקשי"ר – כי מי שגילו מעל 45 שנים ויש לו ניסיון עודף, יוכל להתמנות לתפקיד בוועדה קרואה – שאגב, הוא ללא שכר – אף אם אינו בעל השכלה אקדמית.

אופיר פינס-פז: יושב-ראש הוועדה יהיה זכאי לגמול על השתתפותו בישיבות הוועדה, כפי שיקבע שר הפנים.

אופיר פינס-פז: לא קבענו את הגובה.

אופיר פינס-פז: ירצה השר – יקבע; לא ירצה – לא יקבע.

אופיר פינס-פז: מוצע כי הוועדה הקרואה תכהן ארבע שנים, אולם שר הפנים יהיה רשאי לקצר תקופה זו בפרק זמן של עד שנתיים, מטעמים מיוחדים.

אופיר פינס-פז: כמו כן, יהיה רשאי השר להאריך את תקופת הכהונה בשנה אחת נוספת.

אופיר פינס-פז: הארכת הכהונה או קיצור הכהונה טעונים התייעצות עם ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

אופיר פינס-פז: עכשיו אני מבקש את תשומת-לבם של חברי הכנסת.

אופיר פינס-פז: אדוני, אדוני, אני מבקש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: זה כבר לאחר מעשה – זה בדיעבד שבדיעבד.

אופיר פינס-פז: עכשיו אני צריך את תשומת לבכם.

אופיר פינס-פז: משום שחוקקנו את החוק הבוקר, ורציתי לסיים אותו לפני יציאת הכנסת לפגרה כדי לאפשר למשרד הפנים ולשר הפנים לתפקד גם במהלך פגרת הכנסת, העליתי מהוועדה את סעיפים 16ג עד 16ה בשתי גרסאות, להכרעת המליאה, ושתי הגרסאות הן כדלקמן: גרסה א' קובעת, שהעילה למינוי ועדת חקירה – וגם לגבי מינוי ועדה קרואה, בעקבות המלצותיה – תהיה כאשר האיגוד אינו ממלא בפועל את תפקידיו כראוי.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, הסיפור הוא שהשר ימנה ועדת חקירה, ובעקבות ההמלצות שלה הוא גם ימנה ועדה קרואה, רק אם האיגוד לא ממלא בפועל את תפקידו כראוי.

אופיר פינס-פז: לעומת זאת, גרסה ב' קובעת שיהיה אפשר למנות ועדת חקירה וועדה קרואה גם כאשר האיגוד עשוי – בעתיד – שלא למלא את תפקידו כראוי.

אופיר פינס-פז: אני צידדתי יותר בגרסה א', והשר מצדד יותר בגרסה ב'.

אופיר פינס-פז: אני לא מתכוון לייצר כאן התנצחות.

אופיר פינס-פז: אני אתמוך – וביקשתי מיושב-ראש הקואליציה שאנחנו נתמוך בגרסה ב', על-פי בקשת השר, ועם זה גם סיכמנו שבחוק העיריות נחזור ונדון בסוגיה של ועדת החקירה בכלל, גם על עיריות, וגם על זה, ואם נגיע למסקנה שאנחנו רוצים לשנות, נעשה תיקון עקיף בהמשך.

אופיר פינס-פז: אבל כרגע אנחנו מתלכדים – – –

דוד אזולאי: – – –

אופיר פינס-פז: בחוק העיריות.

אופיר פינס-פז: אם נגיע למסקנה שצריך לעשות תיקון, נעשה אותו בחוק העיריות.

אופיר פינס-פז: תיקון עקיף של זה.

אופיר פינס-פז: כרגע אני ממליץ, חבר הכנסת דוד אזולאי, אף שהעמדה של שנינו אחרת, שלא להגיע לעימות כאן עם השר.

אופיר פינס-פז: זה מיותר.

אופיר פינס-פז: לכן העליתי שתי גרסאות, כי ידעתי שאני לא מספיק לדבר עם השר בוועדה.

אופיר פינס-פז: אוקיי, עד כאן.

אופיר פינס-פז: תודה.

דוד רותם: תודה ליושב-ראש הוועדה.

דוד רותם: לחבר הכנסת דוד אזולאי יש הסתייגות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, אני רוצה, קודם כול, להצטרף לדברים של יושב-ראש ועדת הפנים.

דוד אזולאי: בוועדה אומנם היינו תמימי דעים לגבי התמיכה בגרסה א' ולא בגרסה ב', ולכן, היות שיש הסכמה עם השר, ויש אפשרות לתקן אחר כך בין גרסה א' לגרסה ב' בחוק העיריות, גם אני, אדוני השר, אתמוך בסיכום שלך עם יושב-ראש ועדת הפנים, ונתמוך, אני וחברי, בגרסה ב'.

דוד אזולאי: אשר להסתייגות שלי, בעצם היא אומרת – – –

חבר הכנסת אזולאי, בחוק הזה, אתה וחבריך – הכוונה היא גם ליהדות התורה.

דוד אזולאי: הפעם אתה לא יכול להגיד שקראת לי לוועדה.

דוד אזולאי: הפעם לא.

דוד אזולאי: תודה רבה.

– – –

דוד רותם: חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: כן, אדוני.

דוד רותם: אדוני גומר את זמנו.

דוד אזולאי: אני כבר מסיים.

דוד אזולאי: בכל אופן, אני רוצה לדבר על ההסתייגות, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: ההסתייגות שלי נועדה בעצם להגיד: היות שסעיף 16ו(ג) המוצע אומר: "על אף האמור בסעיף קטן (ב), רשאי שר הפנים למנות לוועדה קרואה אדם שגילו מעל 45", הצעתי: תבטלו את הגבלת הגיל, וגם אם אדם צעיר, אבל יש לו שנות ניסיון במקום תואר אקדמי, השר יוכל למנות אותו לחבר בוועדה קרואה או ליושב-ראש ועדה קרואה לפי החלטת השר.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שאדם שיש לו ניסיון, שעסק במקצוע עשר שנים, מכיוון שאין לו תואר אקדמי אי-אפשר למנות אותו.

דוד אזולאי: אתה פוסל ציבור שלם שלא יוכל להתמנות לוועדות קרואות.

דוד אזולאי: עם זה – וזה הדבר הכי חשוב בחוק הזה – – –

ראובן ריבלין: אין לו תואר אקדמי אבל תואר רבני יש לו?

דוד אזולאי: יש לו.

דוד אזולאי: יש לו ניסיון, יש לו תואר רבני.

ראובן ריבלין: ניסיון זה דבר חשוב, אבל צריך משהו שמקביל לתואר אקדמי.

דוד אזולאי: בסדר.

דוד אזולאי: ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה יודע שאין חכם כבעל ניסיון.

דוד אזולאי: אנחנו מכירים הרבה אנשים שלמדו, אבל לצערנו הרב לא תמיד יודעים ליישם את מה שלמדו.

דוד אזולאי: לכן – אני רוצה להגיד דבר נוסף – אני כבר מסיים – – –

דוד רותם: נא לסיים.

דוד רותם: לא, אדוני.

דוד רותם: משפט אחרון.

דוד אזולאי: דקה אחת.

דוד אזולאי: משפט אחד ואני כבר מסיים.

דוד אזולאי: זאת הפעם הראשונה שיש חוק שיש בו סנקציה כלפי איגודי ערים שאינם מתנהלים בצורה הראויה.

דוד אזולאי: אני חושב שזה עצמו ראוי להערכה, מפני שעד היום איגודי ערים היו יכולים לעשות מה שהם רוצים.

דוד אזולאי: לא היתה שום סנקציה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת.

דוד אזולאי: אז זאת סנקציה שמאיימת עליהם, ולכן זה מחייב אותם להתנהל כנאה וכיאה.

דוד אזולאי: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

דוד רותם: יושב-ראש הקואליציה, כדאי שתתפוס את מקומך, כי אנחנו מצביעים.

דוד רותם: חברי הכנסת, לשם החוק אין הסתייגות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על שם החוק כנוסח הוועדה.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 51 בעד שם החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

דוד רותם: בעד – 23, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע ששם החוק בנוסח של הוועדה נתקבל בקריאה שנייה.

דוד רותם: לגבי סעיף 1, לסעיפים 16ג עד 16ה המוצעים יש שתי גרסאות, ואנחנו נצביע גרסה מול גרסה.

דוד רותם: מי שבעד גרסה א' יצביע בעד, מי שבעד גרסה ב' יצביע נגד.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 52 בעד גרסה א' לסעיף 1 (סעיפים 16ג–16ה המוצעים) – 1 בעד גרסה ב' לסעיף 1 (סעיפים 16ג–16ה המוצעים) – 23 נמנעים – אין גרסה ב' לסעיף 1 (סעיפים 16ג–16ה המוצעים) נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 1, נגד – 23, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, נתקבלה גרסה ב' שהעלתה הוועדה.

דוד רותם: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת דוד אזולאי לסעיף 1.

דוד רותם: סליחה, רגע.

דוד רותם: רגע.

ראובן ריבלין: האם נאמר שם שעשר שנים במקום העבודה שבו מבקשים למנות – – –

דוד רותם: חבר הכנסת ריבלין, בכל הכבוד, אנחנו באמצע ההצבעה.

דוד רותם: הנוסח היה מונח לפני החברים, ואפשר להצביע.

דוד רותם: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותו של חבר הכנסת אזולאי לסעיף 1.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 4 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת דוד אזולאי לסעיף 1 (סעיף 16ו(ג) המוצע) נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 20, נגד – 4, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך אני קובע שההסתייגות התקבלה.

דוד רותם: אדוני, אם כך, אני מעמיד להצבעה – – –

אופיר פינס-פז: אדוני.

דוד רותם: סליחה, סליחה.

דוד רותם: אני מעמיד להצבעה בקריאה שנייה את סעיף 1 בגרסה ב', עם ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי.

דוד רותם: מי בעד? מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 54 בעד סעיף 1 בגרסה ב' ועם ההסתייגות שנתקבלה – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, בגרסה ב' ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

דוד רותם: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהסעיף נתקבל כהצעת הוועדה, בגרסה ב', עם הסתייגותו של חבר הכנסת אזולאי.

דוד רותם: לסעיף 2, חברי הכנסת, אין הסתייגויות.

דוד רותם: אנחנו עוברים לסעיף 2 כהצעת הוועדה.

דוד רותם: אין הסתייגויות.

דוד רותם: נא להצביע בקריאה שנייה.

דוד רותם: הצבעה מס' 55 בעד סעיף 2 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

דוד רותם: 23 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שסעיף 2 נתקבל כהצעת הוועדה.

דוד רותם: אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, האם אפשר לעבור לקריאה שלישית?

אופיר פינס-פז: אדוני, חברים, נעשה פה מעשה נבלה, ואני רוצה להסביר למה.

אופיר פינס-פז: חייבים, אתם יודעים, לגמור את הכנס עם איזה קטע של שחיתות, כי בלי זה הרי אי-אפשר להחליט.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר.

דוד רותם: אדוני יושב-ראש הוועדה, האם אדוני מבקש להמשיך, או אדוני מבקש – – –

אופיר פינס-פז: אני רוצה להסביר לכם את הסיפור.

דוד רותם: לא, קודם תגיד לנו אם אתה מבקש למשוך – – –

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: קודם כול – – –

דוד רותם: להגיד לנו שהיתה פה שחיתות והיה מעשה נבלה ולהגיד לנו להמשיך?

דוד רותם: אם כך, אז את הקומפלימנטים לחברי הכנסת לא צריך.

אופיר פינס-פז: אדוני, אדוני, נעשה כאן מעשה מאחורי הגב.

אופיר פינס-פז: לא במקרה חבר הכנסת אזולאי לא דיבר אתי.

אופיר פינס-פז: להיפך, אני אביא את הפרוטוקול מהוועדה, ותוכלו לראות שחבר הכנסת אזולאי אמר שאם הנוסח שהבאתי יאושר, הוא לא יגיש הסתייגות.

אופיר פינס-פז: אני אביא את הפרוטוקול מהוועדה כשהוא יהיה מוכן.

אופיר פינס-פז: זה דבר שלא עושים בפוליטיקה ולא עושים בכנסת.

אופיר פינס-פז: אני הלכתי בעניין הזה ביושר, שילבתי סעיף יוצא דופן, שלא הייתי צריך לשלב, שמשרד הפנים, אדון מאיר שטרית, לא רצה לשלב אותו, ואני החלטתי שאנשים שאין להם תואר, אבל הם מעל גיל 45, ויש להם ניסיון עודף, יוכלו לקבל תפקידים.

אופיר פינס-פז: אני עשיתי את מה שאחרים לא עשו.

דוד אזולאי: – – –

אופיר פינס-פז: אבל כשאתה מקבל אצבע, אתה רוצה את כל היד.

אופיר פינס-פז: את כל היד אתה רוצה.

אופיר פינס-פז: אני אומר – – –

דוד אזולאי: זה לא מהכיס שלך.

אופיר פינס-פז: זה לא מהכיס שלי, אבל יש כאן מדינה, וזה מהכיס של המדינה.

אופיר פינס-פז: אפשר לעשות כמה מינויים פחות במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: עושים דברים יחד וצריך ללכת עליהם יחד.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו – מי שיצביע בעד שיבין את העניין הזה – המשמעות של הדבר הזה היא בעצם שאנחנו חוזרים הרבה מאוד שנים אחורה, ובעצם אזולאי לא רוצה תארים, הוא רוצה שיהיה אפשר למנות ראשי איגודי ערים חסרי השכלה, בורים ועמי ארצות.

אופיר פינס-פז: זה מה שהוא רוצה – תגיד את האמת – וזה בניגוד לסיכום אתי.

אופיר פינס-פז: לכן אני מבקש מהקואליציה – אלי, אני אומר לך, אני מצפה ממך לגיבוי בעניין הזה, ואני מצפה משר הפנים לגיבוי בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, הלכתי אתך לגיבוי בעניין שביקשת, אני מבקש גיבוי בזה.

אופיר פינס-פז: על-פי סעיף 127, אני מבקש למשוך את הצעת החוק ולהחזירה לוועדה.

משה גפני: אתה פשוט לא רוצה חרדים שם, זה הכול.

משה גפני: לא טוב, עשר שנות ניסיון?

דוד רותם: כן, אדוני השר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להרגיע את הרוחות.

מאיר שטרית: אני מבין את חבר הכנסת אופיר פינס, ואני גם מסכים אתו, כי ברגע שסוכם משהו, יש בעיה בלחזור ממה שסוכם.

מאיר שטרית: אבל אני חושב שהדאגה היא לא במקומה.

מאיר שטרית: שיהיה ברור לך, חבר הכנסת פינס, לא ימונה על-ידי – – –

אופיר פינס-פז: על-ידיך.

מאיר שטרית: תקשיב.

מאיר שטרית: לא ימונה על-ידי אף אדם – – –

אופיר פינס-פז: תמיד תהיה שר הפנים?

מאיר שטרית: אופיר, אני מבקש ממך שתשמע.

מאיר שטרית: החוק באמת חשוב לצורך הטיפול במה שקורה בתאגידים.

מאיר שטרית: אני אומר לך, לא ימונה על-ידי אדם שאינו עומד בכל הקריטריונים הדרושים.

מאיר שטרית: אם ההסתייגות היתה מדברת על כישורים, הייתי מתנגד לה בכל תוקף.

מאיר שטרית: הדבר היחיד שנאמר בהסתייגות הוא הגיל.

מאיר שטרית: תסכים אתי שאם – – –

אופיר פינס-פז: על-פי התקשי"ר.

מאיר שטרית: מאה אחוז.

מאיר שטרית: הגיל.

מאיר שטרית: ההסתייגות של חבר הכנסת אזולאי היתה רק על גיל.

מאיר שטרית: סליחה, חבר הכנסת יעקב כהן.

מאיר שטרית: אני מסתכל למשל על חבר הכנסת אופיר פינס, שעד גיל 30 הוא כבר היה מנכ"ל מחלקה בסוכנות, חבר הכנסת, היה חבר מועצת עיר – כישורים רבים.

מאיר שטרית: אם יש לי אדם כזה, שהוא מתחת לגיל 45 – אופיר, בן 24 הייתי ראש מועצה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, יש אנשים צעירים היום, תודה לאל, עם ניסיון של שנים ועם יכולת מוכחת.

מאיר שטרית: תדע לך, הרי שר הפנים לא ממנה אנשים לתפקידים על דעת עצמו.

מאיר שטרית: כל מועמד עובר ועדת בדיקה בראשות היועץ המשפטי של המשרד ומנהל מינהל השלטון המקומי.

מאיר שטרית: אף אחד לא ממונה על דעת השר לבדו.

מאיר שטרית: לכן החשש שלך – שאני מבין אותו ואני שותף לו – שימונו אנשים לא נכונים, אני אומר לך: זה לא יקרה ולא יכול לקרות.

מאיר שטרית: אתה יודע כמוני, שגם אנשים שאני חושב שהם ראויים, ומציע אותם, נפסלים לצערי, על כל מיני טיעונים שוליים שבשוליים.

מאיר שטרית: לכן, אופיר, אני אומר לך מכל הלב: אין לך מה לחשוש.

מאיר שטרית: החוק הוא טוב, ובשביל דבר כזה לא שווה להחזיר אותו אחורה.

מאיר שטרית: אני מבקש שגם אתה תסכים להצבעה בקריאה שלישית.

מאיר שטרית: אני מבטיח לך שאתה יכול להיות שקט ובטוח לחלוטין, לא בספק.

מאיר שטרית: יעקב כהן, ריבונו של עולם.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אופיר פינס, אתה יכול להיות בטוח ושקט לחלוטין: לא יקרה כדבר הזה.

מאיר שטרית: אני מבקש ממך באמת, בוא נעביר את החוק, נשלים את הכנס בסדר.

מאיר שטרית: אין כוונתי פה לרעה.

מאיר שטרית: אם היה מדובר בכישורים לא הייתי מתפשר על שום דבר.

מאיר שטרית: גיל זה דבר שהזמן מתקן כל יום, לכן זה לא חיסרון כזה גדול.

מאיר שטרית: אני חושב שהניסוח הראשוני של החוק הוא לא מוצלח.

מאיר שטרית: 45 זה גיל מבוגר היום.

מאיר שטרית: אני מבקש מחבר הכנסת פינס שילך אתנו על העניין וייתן אפשרות להצביע בקריאה שלישית.

דוד רותם: חבר הכנסת פינס, האם אתה מסכים להצביע?

דוד רותם: אם כך, חברי הכנסת, יש הסכמה בין השר ובין יושב-ראש – – –

אופיר פינס-פז: לא, סעיף 127.

דוד רותם: אתה לא יכול 127, אתה יכול 130.

דוד רותם: 127 זה במהלך הקריאה השנייה.

דוד רותם: אנחנו הצבענו בקריאה שנייה.

דוד רותם: מאחר שנגמרה הקריאה השנייה, אתה יכול רק לפי 130.

דוד רותם: ב-130 זה אתה או הממשלה, וכשיש התנגדות אנחנו נצביע.

אופיר פינס-פז: 130 זה בלי הצבעה.

דוד רותם: 130 זה עם הצבעה, כי יש פה או ועדה או יושב-ראש הוועדה או הממשלה.

דוד רותם: כיוון שיש סתירה בין הבקשות שלכם, זה הולך להצבעה.

אופיר פינס-פז: טוב, אז תצביע על 130.

דוד רותם: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי שמצביע בעד – מצביע בעד הצבעה בקריאה שלישית עכשיו.

דוד רותם: מי שמצביע נגד – מצביע בעד לדחות את ההצבעה לפי בקשת – – –

אופיר פינס-פז: אני מבקש שבעד זה בעד הבקשה שלי.

דוד רותם: מה זה חשוב?

דוד רותם: זה הרי לא משנה, כי זה בעד או נגד.

דוד רותם: אין לזה חשיבות.

דוד רותם: אתה רוצה שאהפוך?

דוד רותם: בבקשה, רבותי.

דוד רותם: מי שבעד קבלת בקשתו של יושב-ראש הוועדה לדחות את הדיון – יצביע בעד.

דוד רותם: מי שבעד הצעתו של השר להצביע היום – יצביע נגד.

דוד רותם: נגד זה נגד יושב-ראש הוועדה.

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 56 בעד ההצעה להחזיר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – 20 נמנעים – אין ההצעה להחזיר את הצעת חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה לא נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 5, נגד – 20, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שההצבעה תיערך עכשיו.

דוד רותם: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, עם ההסתייגות שנתקבלה, וגרסה ב'.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 57 בעד החוק – 23 נגד – 1 נמנעים – 2 חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, נתקבל.

דוד רותם: בעד – 23, נגד – 1, נמנעים – 2.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק איגודי ערים (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, נתקבלה ותפורסם בספר החוקים.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/380).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים להצעת חוק להגנה על עדים – קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את השר אדרי להציג את החוק.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תופעת האיום על עדים בישראל כיום היא תופעה נפוצה ורחבת היקף.

יעקב אדרי: לצערנו, תופעה זו הולכת ומתפשטת, במיוחד לנוכח התרחבות תופעות הפשע המאורגן ושיטות הפעולה האופייניות לארגוני הפשיעה בישראל.

יעקב אדרי: מובן שהממשלה נתנה את דעתה על הנושא הזה, שהוא בנפשנו.

יעקב אדרי: התגבשו כמה מהלכים, גם ליצירת שיתוף פעולה בין-לאומי נגד האיום הזה, שהולך ומתפשט, איום על העדים והסכנה של פגיעה בשלטון החוק.

יעקב אדרי: הצעת החוק שלפנינו נועדה ליצור את המסגרת החוקית להקמתה ולפעולתה של רשות להגנה על עדים, בהתאם למתווה שנקבע בהחלטת הממשלה האמורה ובהתאם לצרכים המבצעיים והארגוניים, ובכללם שיתוף הפעולה בין הרשות ובין המשטרה בענייני ההגנה על עדים, אשר לובנו במהלך ההיערכות להקמת הרשות.

יעקב אדרי: הנושאים העיקריים המוסדרים בהצעת החוק: 1.

יעקב אדרי: הגדרת תפקידיה העיקריים של הרשות בתחום אבטחתם של עדים מאוימים ברמת הסיכון הגבוהה ביותר ובתחום פיתוח הידע והכלים בנושא ההגנה על עדים.

יעקב אדרי: 2.

יעקב אדרי: הסדרת המבנה הארגוני של הרשות להגנה על עדים, לרבות דרך המינוי של מנהל הרשות ושל עובדיה, הסדרת הבסיס להעסקת מאבטחים על-ידיה או לשכירת שירותי אבטחה על-ידיה כאשר יתעורר הצורך לשכור שירותים כאמור; מתן סמכויות למאבטחים הפועלים מטעם הרשות לצורך ביצוע תפקידיהם כנדרש.

יעקב אדרי: 3.

יעקב אדרי: הקמת ועדת היגוי בראשות פרקליט המדינה, שתלווה את עבודת הרשות, והגדרת תפקידיה, אשר עיקרם: ליווי הרשות בשלבי הקמתה ובעבודתה השוטפת והתוויית מדיניות כוללת בתחום ההגנה על עדים.

יעקב אדרי: 4.

יעקב אדרי: הסדרת מנגנון הפניית עד לטיפול הרשות וקבלתו, וכן הוראות שונות לעניין גיבוש תוכנית הגנה בעבור העד והדרכים האפשריות להגנת עד.

יעקב אדרי: בכלל זה, מוצע להסדיר בחוק את מנגנון שינוי זהותו של עד המוגן בידי הרשות, כאשר הדבר נמצא הכרחי לצורך הגנתו האפקטיבית, ובהתאם להוראות בית-המשפט בנושא.

יעקב אדרי: הצורך בקביעת ההסדרים המוצעים נובע מהחשיבות שבהסדרת תהליך שינוי הזהות באופן יסודי ויעיל, אשר מחד גיסא יאפשר את הסתרתו של העד מפני המאיימים עליו, ומאידך גיסא יבטיח שקיימים מנגנונים מתאימים לביצוע השינוי באופן מבוקר, לרבות חשיפת זהותו של העד במקרים שבהם הדבר נדרש.

יעקב אדרי: בהקשר זה מוצע לקבוע כי לא ניתן יהיה במסגרת זו להנפיק לעד מסמכים המעידים על כישורים, כשרות משפטית, נישואין או גירושין, דת, מצב בריאותי, השכלה, הסמכה או רשיון אשר אינם משקפים את אלה בפועל, וזאת במטרה למנוע שימוש לרעה בהחלפת הזהות.

יעקב אדרי: נוסף על כך, הצעת החוק מבקשת לקבוע את המסגרת לאבטחת עד מאוים מחוץ לישראל, אם נמצא כי נסיבות העניין מחייבות את הרחקתו מישראל לצורך הגנתו.

יעקב אדרי: אבקש להדגיש כי במסגרת תוכנית הגנה של עד ייכללו פתרונות לשיקום העד ולסיוע להשתלבותו בקהילה – פן שאנו רואים בו חלק חיוני בהליך ההגנה על עדים בידי הרשות.

יעקב אדרי: 5.

יעקב אדרי: כמובן הסודיות והחיסיון מוסדרים בחוק בצורה מאוד מיוחדת, של הגנה על עדים בידי הרשות, אל מול האינטרס הברור של גורמים עברייניים להשיג מידע רב ככל הניתן בעניין.

יעקב אדרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע הסדרים שונים להבטחת סודיות והגנת המידע בכל הנוגע לפעילות הרשות, לזהות עובדיה ולכל פרט או מידע הנוגע לאבטחת העדים המוגנים על-ידה.

יעקב אדרי: בהקשר זה מוצעים גם כמה תיקוני חקיקה עקיפים בחוק חופש המידע ובחוק הגנת הפרטיות.

יעקב אדרי: 6.

יעקב אדרי: נושא נוסף בהצעת החוק הוא הגנת עדים בידי המשטרה ושירות בתי-הסוהר, בעיקר ביחס להגנת עדים אשר לא ייכללו בתוכנית הגנה של הרשות, אם בידי המשטרה ואם בידי שירות בתי-הסוהר, ביחס לעדים מאוימים המוחזקים במשמורת חוקית.

יעקב אדרי: 7.

יעקב אדרי: כמו כן, יש בהצעה תיקוני חקיקה עקיפים בעניינים הנוגעים לפעילות הרשות.

יעקב אדרי: בין השאר מוצע לתקן את חוק בתי-המשפט, כך שבין העילות המאפשרות קיום דיון בדלתיים סגורות לפי החוק האמור, תיכלל גם מטרת הגנה על עד מוגן או על תוכנית הגנה; לתקן את חוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות והוראות שונות), כך שגם תחקיר בעניין פעילות המשטרה בתחום אבטחת עד טעון הגנה יהיה חסוי במסגרת הסעיף; לתקן את החוק למניעת אלימות במשפחה ולהוסיף את הרשות להגנה על עדים לרשימת "רשויות הביטחון" המוגדרות בחוק למניעת אלימות במשפחה לעניין החזקת נשק בידי איש רשות ביטחון שניתן לגביו צו הגנה, ועוד.

יעקב אדרי: אני סמוך ובטוח שהקמת הרשות היא חיונית וחשובה להגנה על עדים ולמערכת המשפט והצדק במדינת ישראל.

יעקב אדרי: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הממשלתית בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב אדרי: תודה רבה.

דוד רותם: תודה רבה.

רונית תירוש: אני מבקשת שיירשם בפרוטוקול שבהצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 22) הצבעתי בטעות נגד אבל אני בעד.

דוד רותם: יירשם שזאת טעות והתכוונת להצביע בעד.

דוד רותם: נרשם בפרוטוקול.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חברי הכנסת משה גפני, אורי אריאל ונסים זאב אינם נוכחים.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: הצבעה מס' 58 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להגנה על עדים, התשס”ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד רותם: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק להגנה על עדים, התשס”ח–2008, נתקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/374).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה.

דוד רותם: יציג את החוק השר אדרי, בשם שר הרווחה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון), התשס”ח–2008.

יעקב אדרי: תיקון סעיף 16: בחוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7), התשנ"ו–1996, בסעיף 16, אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) על אף הוראות סעיף קטן (א), תושבת ישראל שהיא עקרת בית או אלמנה בת קצבה כאמור בסעיף קטן (א) תהא מבוטחת לפי פרק י' לחוק העיקרי, אף שלא מתקיים בה האמור בפסקה (1) להגדרה 'מבוטח' שבסעיף 223 לחוק העיקרי, כנוסחה בסעיף 2 לחוק זה".

יעקב אדרי: תחילתו של חוק זה ביום ט' בטבת התשנ"ו, 1 בינואר 1996.

יעקב אדרי: אבקש את תמיכתכם.

יעקב אדרי: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חברי הכנסת משה גפני, אורי אריאל ונסים זאב אינם נוכחים.

דוד רותם: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 59 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון), התשס”ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד רותם: שמונה בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון), התשס”ח–2008, נתקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת העבודה והרווחה לצורך הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/225).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33) (זכאות הורה יחיד לגמלה בתקופת לימודים), התשס”ח–2008, של חברי הכנסת גדעון סער, אורית נוקד ומרינה סולודקין – קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את חברת הכנסת מרינה סולודקין להציג את הצעת החוק.

דוד רותם: בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33) (זכאות הורה יחיד לגמלה בתקופת לימודים), התשס”ח–2008, היא הצעה מאוד חשובה, כי בהצעה הזאת אנחנו מבקשים לתת זכות להורה יחיד, אב או אם של ילדים, ללמוד, והם מקבלים במקום קצבה את המלגה.

מרינה סולודקין: לחוק הזה יש היסטוריה מאוד ארוכה.

מרינה סולודקין: יש הישגים וגם יש כישלונות, שכן כל הזמן יש, לצערי הרב, בממשלות ישראל אנשים שמתנגדים לחוק.

מרינה סולודקין: אבל החוק הוא לא תקציבי, כי אנשים שקיבלו קצבאות ורוצים ללמוד מתחילים לקבל מלגה באותם הסכומים שהם קיבלו לפני כן.

מרינה סולודקין: בכנסת החמש-עשרה התחלנו בחקיקת החוק הזה, עם חברת הכנסת דאז נעמי חזן.

מרינה סולודקין: הגענו לקריאה ראשונה והכנסת התפזרה.

מרינה סולודקין: אחר כך, עם חברי יורי שטרן, זיכרונו לברכה, ועם אתי לבני, חברת הכנסת לשעבר, הגענו להסכמות עם משרד האוצר ועם הממשלות הקודמות, שנעשה פיילוט שלומדים וממשיכים לקבל את הקצבאות.

מרינה סולודקין: לצערי הרב, לא הרבה אנשים היו מודעים לפיילוט הזה, ולכן ב-2006 הפיילוט – הוביל אותו משרד התעשייה והמסחר – בפיילוט זה בשנת 2006 היו 16 אנשים, ובפיילוט ב-2007 היו 23 אנשים.

מרינה סולודקין: אם יהיה חוק ויהיה כתוב בו שיש תנאים מסוימים לקבלת המלגות האלה, ואין הפסקה של קבלת הקצבאות, אני חושבת שאנחנו נותנים זכות להורה יחיד ללמוד ולצאת ממעגל העוני וממעגל התלות.

מרינה סולודקין: אני יכולה להגיד לכם שוועדת העבודה והרווחה תמכה בחוק, בניגוד לעמדה של משרד האוצר, מפני שהבינו שהחוק בכלל לא תקציבי, והרבה מאוד הורים במשפחות חד-הוריות יקבלו זכות ללמוד ואחר כך לקבל את התואר האקדמי הראשון או הסבה מקצועית ולהגיע לשוק העבודה בתנאים יותר טובים, להרוויח את הלחם שלהם ולחיות בלי תלות ברשויות הרווחה ולא על חשבון רשויות המדינה.

מרינה סולודקין: חברי הכנסת, אני מבקשת את העזרה שלכם בהעברת החוק הזה.

מרינה סולודקין: אני מבטיחה שלקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית אנחנו נעשה הכול כדי להגיע לכל ההסכמות האפשריות.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת סולודקין.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חברי הכנסת אורית נוקד, משה גפני ואורי אריאל אינם נוכחים.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: מי נמנע?

דוד רותם: הצבעה מס' 60 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33) (זכאות הורה יחיד לגמלה בתקופת לימודים), התשס”ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד רותם: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33) (זכאות הורה יחיד לגמלה בתקופת לימודים), התשס”ח–2008, נתקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת העבודה והרווחה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/378).

דוד רותם: ]

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84) (הארכת תוקף של הכרזה על מתחם פינוי ובינוי), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה.

דוד רותם: יציג את החוק השר יצחק כהן.

דוד רותם: השר אינו נוכח.

דוד רותם: האם מישהו אחר רוצה להציג את הצעת החוק בשם הממשלה?

דוד רותם: אם לא, החוק הזה ירד מסדר-היום.

דוד רותם: סגן שרת החוץ מגלי והבה – בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84) (הארכת תוקף של הכרזה על מתחם פינוי ובינוי), התשס”ח–2008.

מגלי והבה: בחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, בסעיף 33א(ב), האמור בו יסומן "(1)" ואחריו יבוא: "(2) על אף הוראות פסקה (1), הממשלה רשאית, בהמלצת הוועדה שמונתה לפי הוראות סעיף קטן (ג), בהמלצת יושב-ראש מוסד התכנון המוסמך, ועל-פי התנאים שתורה הוועדה, להאריך, במהלך תקופת תוקפו של צו ההכרזה, את תוקפו של הצו האמור, לתקופה נוספת שלא תעלה על שש שנים, ובלבד שאושרה או שהופקדה במוסד התכנון המוסמך תוכנית לפינוי לשם בינוי או לעיבוי בנייה, במתחם הפינוי והבינוי שהוכרז בצו, או שמוסד התכנון המוסמך החליט על הפקדתה".

מגלי והבה: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בחוק.

מגלי והבה: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון, רבותי.

דוד רותם: חברי הכנסת משה גפני ואורי אריאל אינם נוכחים.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 61 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84) (הארכת תוקף של הכרזה על מתחם פינוי ובינוי), התשס”ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד רותם: 11 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84) (הארכת תוקף של הכרזה על מתחם פינוי ובינוי), התשס”ח–2008, עברה בקריאה ראשונה והיא תעבור לוועדת הפנים ואיכות הסביבה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/378).

דוד רותם: ]

דוד רותם: הנושא הבא על סדר-היום הוא הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס”ח–2008.

דוד רותם: השר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, עיקרי החוק המוצע והצורך בו – במסגרת הדיונים בבג"ץ 1461/06, מוקד סיוע לעובדים זרים ואחרים נגד שר הפנים, נדונו ענייני הסדר החזקה במשמורת והבאה בפני בתי-הדין לביקורת משמורת.

יצחק כהן: על-פי סעיף 13יב לחוק הכניסה, תפקיד בית-הדין לקיים ביקורת שיפוטית על החזקת שוהה בלתי חוקי במשמורת.

יצחק כהן: בית-הדין יושב בעצם כערכאה הבודקת את החלטת משרד הפנים, אשר אמון על הוצאות צווי משמורת.

יצחק כהן: בבג"ץ נדונו בין היתר שתי נקודות עיקריות.

יצחק כהן: האחת – על-פי חוק הכניסה בנוסחו כיום, שר המשפטים ממנה את הדיינים של בית-הדין על-פי הצעת שר הפנים.

יצחק כהן: ההסדר יוצר קושי, שכן מינויו של הדיין תלוי בגורם המבוקר על-ידו.

יצחק כהן: נקודה שנייה – המועד הקבוע בחוק הכניסה להבאת שוהה בלתי חוקי בפני בית-הדין הוא 14 ימים.

יצחק כהן: עם זאת, כיום פועל משרד הפנים בהתאם להנחיית היועץ המשפטי מיום 3 במרס 2004, שלפיה שוהה בלתי חוקי במשמורת יובא בפני בית-הדין בהקדם האפשרי, ולא יאוחר מארבעה ימים ממעצרו.

יצחק כהן: בהתאם לכך, עיקרו של התיקון המוצע הוא מתן פתרון לשתי סוגיות אלה: 1.

יצחק כהן: אופן מינוי הדיינים.

יצחק כהן: משהועברה האחריות לבתי-הדין למשרד המשפטים ביוני 2004, ימנה שר המשפטים את דייני בית-הדין בהתאם להמלצה של ועדה לאיתור מועמדים, שחבריה הם מנכ"ל משרד הפנים – והוא יהיה היושב-ראש, עובד מדינה משפטן הבקיא בדיני הכניסה לישראל, שימנה היועץ המשפטי, ומשפטן מקרב הציבור שימנה נציב שירות המדינה.

יצחק כהן: הבחירה תהיה בהליך פומבי, והמינוי יהיה לשלוש שנים.

יצחק כהן: לעניין מינוי חוזר, די בהמלצת הוועדה, ולא יהיה צורך בקיום הליך פומבי.

יצחק כהן: הוראת מעבר – בית-דין שמונה לפי סעיף 13יא(א) לחוק, כנוסחו היום, לפי הצעת שר הפנים – די יהיה בהמלצת הוועדה להמשך כהונתו.

יצחק כהן: המועד להבאה בפני בית-הדין – מוצע לעגן את הנחיית היועץ המשפטי בחוק.

יצחק כהן: במקרים חריגים שלא מאפשרים הבאת שוהה בלתי חוקי לבית-הדין במועד, יוסמך ממונה ביקורת הגבולות להאריך את המועד לתקופה נוספת שלא תעלה על שלושה ימים, מטעמים מיוחדים שיירשמו.

יצחק כהן: התיקון המוצע לגבי הבאה בפני בית-דין מעגן בחקיקה את המצב הקיים כיום.

יצחק כהן: לגבי נושא מינוי הדיינים – התיקון בהתאם לדיון בבג"ץ.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: נא לאשר את החוק.

דוד רותם: תודה לאדוני.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: מוותר.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 62 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס”ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד רותם: 15 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/377).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 24), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה.

דוד רותם: השר עמי אילון, בבקשה.

עמיחי אילון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 24), התשס”ח–2008, בשם שר המשפטים.

עמיחי אילון: מטרתה של הצעת החוק שלפני

עמיחי אילון: כם היא לתקן הוראות שונות בחוק הדיינים ולעדכן את לשונו בהתאם לצורכי המערכת והניסיון המצטבר בהפעלת החוק.

עמיחי אילון: ההצעה היא פרי עבודה מקצועית של הנהלת בתי-הדין הרבניים ומחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים.

עמיחי אילון: היא מוגשת על דעת מערכת בתי-הדין הרבניים שבראשה נשיא בית-הדין הרבני הגדול.

עמיחי אילון: התיקונים המוצעים הם בעיקרם טכניים, ואעמוד רק על עיקריהם.

עמיחי אילון: הכלל הקבוע בחוק כיום הוא שבתי-הדין הרבניים דנים בשלושה.

עמיחי אילון: עם זאת, החוק הקיים מאפשר לקבוע בתקנות עניינים מסוימים שבהם ידון בית-הדין האזורי בדיין אחד.

עמיחי אילון: לא ניתנה אפשרות דומה לבית-הדין הרבני הגדול לדון בהרכב של דיין אחד, אלא אם כן מדובר בבקשות לצווי ביניים, לצווים זמניים וכדומה.

עמיחי אילון: המקור הענייני לחובה לדון בשלושה אינו בחוק האזרחי אלא בדין הדתי.

עמיחי אילון: מהניסיון המצטבר התברר כי במשפט העברי יש גמישות רבה יותר לגבי מספר הדיינים הדרוש, ולכן מתאפשר כיום לעשות את השינוי המתבקש.

דוד רותם: אדוני השר, יש שינוי במשפט העברי בשנה האחרונה?

עמיחי אילון: לא, אבל יש פרשנות שמאפשרת את אותה גמישות.

עמיחי אילון: אני הרי לא מומחה.

עמיחי אילון: מאחר שנאמר לי שכל הדברים הם על דעת בית-הדין הרבני, אני מביא דברים בשם אומרם.

עמיחי אילון: אני מסב את תשומת הלב לכך שבית-המשפט לענייני משפחה דן בשופט אחד, ואף ערכאת הערעור שלו – בית-המשפט המחוזי – דנה על-פי רוב בערעורי משפחה בדן יחיד, וכך גם בית-המשפט העליון בדונו בבקשות רשות ערעור לענייני משפחה.

עמיחי אילון: כדי לאפשר את הגמישות הנדרשת לעניין זה, דבר שאף ייעל את עבודת בתי-הדין הרבניים ויזרז מתן החלטות ופסקי-דין, מוצע שמספר הדיינים שישבו בכל סוג של עניין ייקבע בתקנות – כמובן, בתיאום עם נשיא בית-הדין הרבני.

עמיחי אילון: זאת, חוץ מעקרון יסוד אחד, שלפיו בית-הדין הרבני הגדול ידון בשלושה דיינים בערעור על פסק-דין שנתן בית-דין אזורי בהרכב של שלושה דיינים, כדי שלא יהיה מצב שפחות דיינים דנים כשאנו עולים בערכאה.

עמיחי אילון: אגב כך אציין שכל התקנות לפי חוק זה יותקנו בהסכמת נשיא בית-הדין הרבני הגדול, בהתייעצות עם חבר הדיינים של בית-הדין הגדול ומועצת הרבנות הראשית לישראל.

עמיחי אילון: בסעיף 7 להצעת החוק מוצע לעגן בחקיקה ראשית את הכלל הנוהג בבתי-הדין הרבניים שלפיו על פסק-דין – בסך הכול מעגנים מצב קיים – של בית-הדין הרבני האזורי ניתן לערער בזכות לבית-הדין הרבני הגדול, ואילו על החלטת ביניים של בית-הדין הרבני האזורי ניתן לערער רק לאחר קבלת רשות לכך.

עמיחי אילון: ההוראה המוצעת דומה להוראה הקבועה לגבי בתי-המשפט הכלליים בסעיף 41 לחוק בתי-המשפט.

עמיחי אילון: כמו כן, מוצע להשוות את גיל הפרישה של ראש אבות בתי-הדין, שהוא 75 שנה, לגיל הפרישה של דיין רגיל, כמו גם של כל שופט, שהוא גיל 70.

עמיחי אילון: מטרת ההצעה היא לרענן את המערכת, ובתוך כך לאפשר קידום נאות לדיינים ותיקים אחרים.

עמיחי אילון: כמו כן, מוצע לציין במפורש את אמצעי המשמעת שבית-הדין המשמעתי לדיינים מוסמך להטיל על דיין שיורשע בדין משמעתי.

עמיחי אילון: מוצע להשוות את אמצעי המשמעת לאלו הקיימים בסעיף 19 לחוק בתי-המשפט.

עמיחי אילון: אבקשכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת להמשך תהליך.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

דוד רותם: אם כך, אנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 63 בעד ההצעה להעביר את החוק לוועדה – 10 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את חוק הדיינים (תיקון מס' 24), התשס”ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 10, אחד מתנגד, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הדיינים (תיקון מס' 24) התקבלה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אזולאי: במקום להצביע בעד הצבעתי נגד.

דוד רותם: אם כך, נתקן את הטעות בלי לשנות את התוצאות.

דוד רותם: נרשם בפרוטוקול.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/227).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק מניעת נהיגה מסוכנת ברכב של חברה, התשס”ח–2008.

דוד רותם: חברת הכנסת רונית תירוש – בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להציג את הצעת החוק של גלעד ארדן לקריאה ראשונה.

רונית תירוש: לפי ההצעה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים תקבע כללים להקמה ולהפעלה של מנגנון שיאפשר דיווח למוקד טלפוני בעל מספר ארצי, אחיד, קל גם לצפייה וגם לזיכרון, כדי שבאמצעותו יוכלו נהגים ועוברי אורח לדווח על עבירות תנועה שמבצעים הנהגים בכלי רכב של חברה.

רונית תירוש: כלומר, החוק הזה דורש מהחברות לשים מדבקה, שאת גודלה, הצבעים שבה, הנראות שבה, יקבע שר התחבורה, כדי שכל אחד יוכל לזהות במהירות, בלי לסכן את עצמו ואחרים, תוך כדי נהיגה או תוך כדי חציית כביש – יוכל לזהות נהג שמבצע עבירות תנועה, ויוכל מייד לדווח על כך למוקד ארצי.

רונית תירוש: למוקד הזה יצטרכו לפנות כל החברות על-ידי קצין הבטיחות שלהן – זה סוג של תפקיד שקבוע בחוק.

רונית תירוש: קצין הבטיחות יברר מי עבר עבירה, והוא יידרש על-פי החוק לטפל באותו נהג עבריין, כמובן גם כן על-פי החוק.

רונית תירוש: נתבקשתי עוד להוסיף לגבי סעיף 3 בחוק הזה, להעיר ולהצהיר כאן שסעיף 3 יתואם, לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית, כמובן בדיוני הוועדה, עם שר התחבורה ועם השר לביטחון פנים בכל הנוגע לנוהלי אכיפה.

רונית תירוש: במסגרת החוק – החברה צריכה לשלם למי שהקים או מפעיל או שהפעיל את מוקד הדיווח הארצי.

רונית תירוש: העלות תהיה בהתאם למספר כלי הרכב של אותה חברה.

רונית תירוש: אני חושבת שכך נצליח לשתף יותר עיניים על הנוהגים בכביש, כדי שאולי נתרבת את הנהגים שלנו והנהיגה בארצנו תהיה יותר בטוחה.

רונית תירוש: בשמו של חבר הכנסת גלעד ארדן, אני מבקשת להצביע בעד.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: אנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני – איננו; חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

דוד רותם: חבר הכנסת יעקב כהן – בבקשה, אדוני.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, אני מברך על היוזמה, על הצעת החוק.

יעקב כהן: אני חושב שזו יוזמה ברוכה, וזה יוכל למנוע פגיעה באדם, בנפש, וכל המציל נפש אחת בישראל כאילו הציל עולם מלא.

יעקב כהן: עם זאת, אני מתפלא.

יעקב כהן: משרד התחבורה, שעושה הכול למניעת פגיעה בנפשות – מדוע הוא מרשה נסיעה בעמידה בתחבורה ציבורית?

יעקב כהן: איזה אבסורד זה, שאנו מחייבים – – –

רונית תירוש: יש לך חוק כזה, אז למה עכשיו?

יעקב כהן: החוק הוא לא על זה.

יעקב כהן: החוק הוא שישלמו 50%, ומשרד התחבורה מתנגד.

יעקב כהן: איך יכול להיות אבסורד כזה, שאנו אומרים שחייבים לחגור חגורות בטיחות, ומרשים לנסוע בעמידה?

יעקב כהן: הנסיעה בעמידה היא לא בטיחותית, לא אנושית, ואני מקווה שהמשרד ימגר את התופעה הזאת, ואני באמת הגשתי הצעת חוק שאומרת שמי שייסע בעמידה ישלם רק 50%.

יעקב כהן: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 64 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מניעת נהיגה מסוכנת ברכב של חברה, התשס”ח–2008, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דוד רותם: שמונה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/225).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 27) (מספר מזערי של פריטים במכירה מיוחדת), התשס”ח–2008.

דוד רותם: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא יוזמה של חבר הכנסת גלעד ארדן ושלי.

רונית תירוש: בהצעה הזאת אנחנו מבקשים שלא לאפשר למוכרנים למיניהם להטעות את הציבור על-ידי כך שהם מפרסמים כל מיני מבצעים, ובקטן-קטן-קטן הם כותבים "עד גמר המלאי" – מי ששם לב ומי שלא שם לב.

רונית תירוש: לעתים כאלה ואחרות מגיע הצרכן שהצליח לקרוא את הכתב הקטן – שזה עד גמר המלאי – ולהפתעתו אומרים לו, אין, אזל.

רונית תירוש: אבל הוא כבר הגיע והוא כבר טרח, אז הוא כבר קונה במחיר המלא, הגבוה יותר ואולי המופקע.

רונית תירוש: לפיכך, מה שאנחנו מבקשים הוא, שכאשר מוכרן יוצא במבצע, הוא יהיה חייב לפרסם את המלאי, את כמות הפריטים שהוא מתכוון לכלול במבצע הזה.

רונית תירוש: מובן שהכמות צריכה להיות כמות סבירה ביחס למוצר עצמו – שלא ימכור מספר מועט של פריטים ועד שאתה מגיע, בתוך שעתיים, הכול אוזל.

רונית תירוש: כלומר, הכול צריך להיות תחת בקרה ופיקוח, שזה יהיה סביר והגון ושקוף לציבור ולא מטעה את הציבור.

רונית תירוש: יתירה מזו, החוק דורש שבגמר המלאי המודעה הזאת תיעלם, דהיינו, המבצע הזה לא יופיע עוד בתקשורת כדי ששוב לא יקרה מצב שצרכנים ינהרו ולא יצליחו להשיג את המוצר במחיר המוזל או במחיר המבצע.

רונית תירוש: אני מקווה שהשקיפות הזאת וההגינות במסחר, ביחסי צרכן ומוכרן – התרבות הזאת תוטמע ביתר הגינות.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אני אסיים ואבקש מהנוכחים להצביע בעד.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת תירוש.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת גלעד ארדן – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אני מבין שהחוקים אינם שנויים במחלוקת, ואני ויתרתי על זכות הדיבור לטובת החוקים.

דוד רותם: אני מאוד מודה לך, אדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

דוד רותם: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 65 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 27) (מספר מזערי של פריטים במכירה מיוחדת), התשס”ח–2008, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 27) (מספר מזערי של פריטים במכירה מיוחדת), התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/225).

דוד רותם: ]

דוד רותם: הנושא הבא שנדון בו הוא הצעת חוק הסיגד, התשס”ח–2008, של חברי הכנסת אורי אריאל ויעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

דוד רותם: יציג את החוק חבר הכנסת אורי אריאל.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: עד עשר דקות, אבל כפי שאדוני יודע, מתקרב חג הפסח, צריך לנקות את הבית, צריך ללכת מוקדם.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חזקה עלי מצוות ידידי היושב-ראש, שערב פסח מתקרב – נו, עוד לא הגיע ראש חודש, אבל בכל זאת הוא מתקרב, זאת עובדה, והוא מבקש אם אוכל לקצר.

אורי אריאל: הסברתי בקריאה הטרומית את עיקרי החוק ואת מהותו ומאיפה הוא בא, ואני משוכנע שחברי הכנסת היו או קראו את הדברים בפרוטוקול.

אורי אריאל: החוק מאפשר לאנשים שרוצים לחוג את היום הזה לקחת אותו כיום בחירה.

אורי אריאל: אין כאן יום חופש נוסף, אין פה איזו הטבה, אלא כיום בחירה, כמו שיום ירושלים הוא כזה וימים אחרים של תעניות או שמחות.

אורי אריאל: החוק בא לתת ביטוי לעלייה מאתיופיה שנמצאת בישראל, עם כולנו, ברוך השם, רובה ככולה.

אורי אריאל: יש עדיין כמה אלפי יהודים באתיופיה שאנחנו מקווים שממשלת ישראל תעלה אותם במהרה ותסיים את העלייה משם כפי שמתבקש, כי מצבם שם לא טוב, הם בתנאים קשים.

אורי אריאל: בהזדמנות הזאת אנחנו קוראים לראש הממשלה לקבל את ההחלטה בעניין.

אורי אריאל: יש איזו אגדה שכאילו יגיעו מיליונים, אז לידיעת כולנו, עד עכשיו הגיעו 75,000, אולי קצת יותר – מישהו אומר 76,000 – ויש עוד אלפים בודדים שמועמדים לעלייה.

אורי אריאל: אין אחריהם איזה שובל של מיליארד איש מאפריקה השחורה שמחכים לעלות לישראל.

אורי אריאל: תרשמו זאת לפניכם.

אורי אריאל: אני מקווה שנעשה מאמץ, בראשות ראש הממשלה, ונביא אותם.

אורי אריאל: הדבר השני – שר החינוך רשאי לקבוע פעילויות חינוכיות, ושר המדע, התרבות והספורט יורה על קיום עצרת מרכזית לחג הזה.

אורי אריאל: החג הזה נחגג בפעם הראשונה, לפי המסורת, לפני כאלפיים שנה ויותר, בטקס שבו חידשו הגולים שהגיעו לארץ בימי נחמיה את הברית.

אורי אריאל: כתוב: "וביום עשרים וארבעה לחדש הזה נאספו בני ישראל בצום ובשקים ואדמה עליהם.

אורי אריאל: ויבדלו זרע ישראל מכל בני נכר ויעמדו ויתודו על חטאתיהם ועונות אבותיהם.

אורי אריאל: ויקומו על עמדם ויקראו בספר תורת ה' אלהיהם – – – ותאמר להם לבוא לרשת את הארץ אשר נשאת את ידך לתת להם".

אורי אריאל: יהודי אתיופיה אימצו את המנהג של חידוש כריתת הברית, והם עושים את זה 50 יום לאחר יום הכיפורים.

אורי אריאל: במידה מסוימת זה דומה לחג השבועות שלנו, שהוא לאחר שבעה שבועות תמימים, אחרי 49 יום אנחנו חוגגים את חג השבועות.

אורי אריאל: אני אסיים במה שהכוהנים שלהם התפללו – התרגום הוא כמובן לעברית: בשר לנו, בשר לנו על ירושלים, בשר לנו.

אורי אריאל: בשר לנו, בשר לנו על בית-המקדש, בשר לנו בעניין בית דוד, בקשו טוב ושלום לירושלים.

אורי אריאל: התגעגעתי לירושלים, התגעגעתי לירושלים כי יעבדו עמי בתוך ביתי.

אורי אריאל: אני רוצה לברך את חברי הקהילה ולאחל לך, כשם שכל שנה בירכתם: "בשנה הבאה לירושלים".

אורי אריאל: עכשיו רובכם ככולכם פה, ואנחנו מאחלים שבשנה הקרובה – לא הבאה – יגיעו אחרוני הנמצאים במחנה גונדר, ובכל שנה נוכל כולנו לברך על סגירת העלייה והעלאת שארית פליטת יהודי אתיופיה.

אורי אריאל: אני מודה לחבר הכנסת מלכיאור, ולחברי ועדת החינוך, שאישרו את החוק, וקורא לחברי הכנסת לאשר אותו ולתת כבוד גם לעדה הזאת.

אורי אריאל: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אריאל.

דוד רותם: רבותי, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת יעקב מרגי – מוותר; חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם מיכאלי – מוותר; חבר הכנסת יוסי ביילין – אינו נוכח; חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה כחלון – אינו נוכח; חברת הכנסת קולט אביטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

דוד רותם: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 66 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסיגד, התשס”ח–2008, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הסיגד, התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט לצורך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/224).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק איסור אלימות בספורט, התשס”ח–2008, של חבר הכנסת אבשלום וילן וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

דוד רותם: תציג את החוק חברת הכנסת תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק למניעת אלימות בספורט היא הצעה של חבר הכנסת אבו וילן ושלי.

רונית תירוש: ההצעה מובאת לקריאה ראשונה לאחר שישבנו בוועדת החינוך והספורט עם כל גורמי הספורט האפשריים, וכמובן עם משרדי הממשלה.

רונית תירוש: בפתח דברי אני רוצה לומר שני דברים.

רונית תירוש: האחד – "לזכות" את השר ישי מהאשמה שהונחתה עליו, שהוא מעכב את הצעת החוק.

רונית תירוש: למעשה, בוועדת השרים ביקש השר אלי ישי להמתין 45 יום עד שיסכמו ביניהם המשרדים הרלוונטיים – קרי, הם, אולי המשרד לביטחון פנים, משרד הפנים ומשרד הספורט עצמו – כל המשרדים הקשורים יסכמו את הנושא של האבטחה, הביטחון, האכיפה וכדומה.

רונית תירוש: ביקשתי היום מהשר ישי לאפשר לנו להעלות את ההצעה להצבעה, שהרי ממילא יוצאים לפגרה, ויהיו לו 45 יום כדי שהמשרדים יוכלו לתאם ביניהם, ולכן אני מכבדת את הסכמתו.

רונית תירוש: הוא לא התכוון להיות נגד החוק הזה, וזה בסדר שהמשרדים בודקים.

רונית תירוש: והנה, הסדרנו את הנושא הזה גם על דעתו של חבר הכנסת אבו וילן.

רונית תירוש: הדבר השני שאני מבקשת לציין הוא שעניין מינוי מנהל בטיחות יתואם – כבר רמזתי על כך – עם משרד התמ"ת, משרד הפנים, המשרד לביטחון הפנים ומשרד המדע, התרבות והספורט, וכפי שאמרתי, זה יידחה ב-45 יום.

רונית תירוש: ככלל, הצעת החוק הזאת מדברת גם על החמרה בענישה.

רונית תירוש: אני אתן דוגמאות.

רונית תירוש: מי שמכניס חפץ אסור ברמה של אקדח, של כלי ירייה, של סכין, של אמצעים כימיים או פירוטכניים, צפוי למאסר של חמש שנים; מי שמכניס חפץ אחר, כמפורט בתוספת השנייה, בתוספת הזאת השר לביטחון הפנים צריך להחליט מהם החפצים הללו, צפוי למאסר של שנתיים; מי שמתבטא באופן גזעני, גם אם הוא משמיע נהמות, צלילים וודאי ביטויים גזעניים, צפוי למאסר של שנתיים; מי שייכנס למגרש עצמו, צפוי למאסר של שנה.

רונית תירוש: כדי לאכוף את כל הפיקוח הזה ביקשנו בהצעת החוק להוסיף עוד בעלי תפקידים כמו סדרנים.

רונית תירוש: לא המאבטחים ולא השוטרים – סדרנים.

רונית תירוש: כאן נדרש המשרד לביטחון פנים לוודא שתהיה להם הכשרה התואמת את זאת של מאבטחים כדי שהם יוכלו לקבל על עצמם סמכויות שכרגע אינן מצויות בידם, וזה בהחלט יכפיל, ישלש ויגדיל את כוח השיטור על סוגיו.

רונית תירוש: מובן שהסמכויות יהיו בהתאם.

רונית תירוש: אני לא ארחיב את הדיבור.

רונית תירוש: אנחנו מדברים פה על אפשרות של הרחקה של מתפרעים למיניהם, עבריינים למיניהם מהמגרש, מהמשחקים של הקבוצה שהם אוהדים.

רונית תירוש: מדובר בהקמת מועצה למניעת אלימות בספורט, שתפקידה יתמצה ויתרכז בכך שהיא גם תעשה פעולות של הסברה לציבור וגם אולי תציע לשר – לשרים הרלוונטיים – אמצעים נוספים כדי למגר את האלימות ממגרשי הספורט.

רונית תירוש: תיקון נוסף שנעשה במהלך הדיון לקראת הקריאה הראשונה הוא, שאותה הצעת חוק מקורית שנגעה לכדורגל – וזאת אגב יוזמה של ההתאחדות לכדורגל – ביקשנו להרחיב אותה גם לכדורסל, משום שגם שם לצערנו ראינו אירועי אלימות, כמו המקרה האחרון במשחק של "הפועל ירושלים", שבו שנקטעו אצבעות ידיו של המאבטח.

רונית תירוש: כמובן, אנחנו רוצים להרחיב את זה לכל ענפי הספורט, כדי שנוכל לבוא, לעשות ספורט, לצפות בספורט, וברוח ספורטיבית זו אסיים.

רונית תירוש: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

דוד רותם: חבר הכנסת אבשלום וילן, אנחנו מזמינים אותך כיוזם הצעת החוק.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: יואל חסון, מגיע לך מזל טוב.

יואל חסון: תודה.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, את החוק הזה העליתי במשותף עם חברת הכנסת רונית תירוש.

אבשלום וילן: אני רוצה להבהיר לפרוטוקול שהיו שישה דיונים בוועדת החינוך, ארוכים מאוד, מורכבים מאוד, משום שצריך להבין שבחוק הזה באמת מאגמים מכל החוקים האחרים – מחוק הבטיחות במקומות ציבוריים ומשורה שלמה של חוקים – את כל הנושאים שקשורים לאלימות בספורט לחוק נפרד שעוסק בנושא האלימות בספורט.

אבשלום וילן: נוסף על כך, כמה דברים משתנים: החמרת ענישה, יותר ענישות חינוכיות למיניהן.

אבשלום וילן: לא נפרט כרגע מפאת קוצר הזמן.

אבשלום וילן: מה שחשוב להבין הוא שישבו כל משרדי הממשלה הרלוונטיים.

אבשלום וילן: הולכת לקום לפי החוק מועצה שתטפל בכל נושא האלימות בספורט ברמה הלאומית, תנסה להפעיל את כל המודלים שאנחנו מכירים בעולם, והיתה עבודה שיטתית מאוד עם כל משרדי הממשלה כדי להכין את החוק לקריאה הראשונה.

אבשלום וילן: כפי שאמרה חברת הכנסת תירוש, נקודה אחת עדיין לא הסתיימה, והצעת החוק לא תעלה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבשלום וילן: אמרה את זה הוועדה, ואני לא יודע למה בוועדת השרים זה עלה עוד פעם ונוצרה האי-בהירות הזאת, אבל עכשיו יש כל ההבנות.

אבשלום וילן: אם ב-45 יום לא ייפתר נושא הבטיחות במקומות ציבוריים, ההכרעה היא שלא נוכל להביא את החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, זה ברור, כי הנקודה הזאת, על דעת כולם, חייבת להגיע לידי פתרון.

אבשלום וילן: אני מאוד מקווה שאם הערב נאשר את הצעת החוק, עד לתחילת כנס הקיץ נקיים את הישיבות הרלוונטיות, נמצא את הפתרונות, ואזי לקראת עונת הספורט הבאה יהיה לנו חוק מסודר, ואולי זה מה שיעזור להפחית את האלימות ולקיים ספורט בצורה הוגנת יותר.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת יורם מרציאנו – איננו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל – איננו נוכח; חברת הכנסת נאדיה חילו – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורית נוקד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיכאל איתן; חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח; חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

דוד רותם: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה הראשונה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 67 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור אלימות בספורט, התשס”ח–2008, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק איסור אלימות בספורט, התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה הראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט לשם הכנתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/215).]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 27) (הגבלה על בחירה מחדש לאחר הרשעה), התשס”ח–2008, של חבר הכנסת יואל חסון וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון, שהתבגר היום בשנה, להציג את הצעת החוק.

דוד רותם: בשם הבית אני מאחל לך מזל טוב, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מגיש הצעת חוק, עם חברי כנסת נוספים, שבעיני מתקנת לקונה שקיימת בחוק.

יואל חסון: כאשר ראש רשות מורשע בעבירה שיש עמה קלון, באותו רגע למעשה פוקעת כהונתו כראש העיר, והוא חייב להפסיק לשמש ראש עיר.

יואל חסון: מצד שני, החוק מאפשר לו, גם אם הבחירות נערכות חצי שנה לאחר מכן, או אפילו חודש לאחר מכן, להתמודד שנית, גם אם עבר עבירה שיש עמה קלון ויש לו הרשעה בפועל, כמובן בתנאי שהוא עומד בכשירויות האחרות.

יואל חסון: לכן, הצעת החוק שלי מבטלת קודם כול את המצב האבסורדי הזה, בעיני, וקובעת שראש רשות שכהונתו נפסקה עקב הרשעה בעבירה שנקבע שיש עמה קלון, לא יוכל להתמודד בבחירות לראש רשות לפני שיחלפו שבע שנים מיום גזר-הדין, אם לא נקבע מאסר בפועל, או שבע שנים מיום שסיים לרצות את עונש המאסר.

יואל חסון: בעיני, זו הצעת חוק שתוביל המשך התהליך של ניקיון השורות במגזר הציבורי, ותגביר את אמון הציבור במערכת.

יואל חסון: חשוב שחברי הכנסת ידעו שהדבר הזה חל על חברי הכנסת.

יואל חסון: אם, חס ושלום, אחד מחברי הכנסת עבר עבירה שיש עמה קלון, הוא לא יכול להתמודד פעם נוספת בבחירות הקרבות.

יואל חסון: לכן, לדעתי, היה נכון לעשות את זה גם בשלטון המקומי במה שקשור לראשי ערים, ראשי מועצות וכיוצא בזה.

יואל חסון: לכן, אבקש את תמיכת הבית בהצעת החוק הזאת.

יואל חסון: תודה.

מגלי והבה: המקור של החוק הזה – – –

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: שכחתי.

יואל חסון: במקור מגיש הצעת החוק הוא חבר הכנסת מגלי והבה.

יואל חסון: טוב שאתה פה להזכיר לי.

יואל חסון: אני ממש מתנצל.

יואל חסון: מגלי והבה הוא היוזם המקורי של החוק, ואני לקחתי את החוק אלי ברגע שהוא מונה לסגן שרת החוץ, והוא עושה עבודה יפה במשרד החוץ.

יואל חסון: אני מודה לך על הדבר הזה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת חסון.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חברת הכנסת רונית תירוש – אינה נוכחת; חבר הכנסת עתניאל שנלר – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכאל נודלמן – אינו נוכח; חברי הכנסת איתן כבל, יצחק גלנטי, נאדיה חילו, אורית נוקד ויעקב מרגי – – –

יעקב מרגי: אני מוותר.

דוד רותם: חברי הכנסת דוד אזולאי, משה שרוני, רוברט אילטוב, אלכס מילר, דוד רותם – אני מאוד הייתי רוצה לדבר אבל לצערי אין פה סגן יושב-ראש שיכול להחליף אותי.

נסים זאב: אדוני, אני מוכן להחליף אותך.

דוד רותם: אתה היית רוצה להיות סגן יושב-ראש, ועוד לא הגעת לזה.

דוד רותם: חברי הכנסת אסתרינה טרטמן, אבישי ברוורמן, ראובן ריבלין, זבולון אורלב, אברהם רביץ, , משה גפני.

דוד רותם: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

דוד רותם: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: חברי הכנסת, מי בעד ומי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 68 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 27) (הגבלה על בחירה מחדש לאחר הרשעה), התשס”ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך – – –

דוד רותם: אנחנו באמצע ההצבעה.

נסים זאב: גמרתי להצביע.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אדוני יחכה.

דוד רותם: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: זה לא אמצע ההצבעה אלא אמצע הספירה.

דוד רותם: בעד – 8, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון מס' 27) (הגבלה על בחירה מחדש לאחר הרשעה), התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: חבר הכנסת נסים זאב, לא רק אני אלא כלל חברי הבית מציינים לשבח את העובדה שאדוני לא הקפיד היום להיות אחרון הדוברים בכל הצעת חוק.

דוד רותם: לכן אנחנו מקווים שאנחנו נסיים – – –

נסים זאב: היום האחרון.

דוד רותם: זה לא ייחשב תקדים לפעמים הבאות, ובעזרתך אנחנו נסיים היום בשעה סבירה.

דוד רותם: אני מודה לך מאוד.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לשרת החוץ.

דוד רותם: אני מזמין את סגן שרת החוץ לעלות.

דוד רותם: אדוני, בבקשה.

דוד רותם: שאילתא מס' 2038, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, שאינו נוכח – לפרוטוקול.

דוד רותם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי שאל את שרת החוץ ביום כ"ח באדר א' התשס"ח (5 במרס 2008):

דוד רותם: השגרירות האמריקנית אינה מוכנה לתת ויזות לארצות-הברית לאנשי התעשיות הצבאיות.

דוד רותם: כאשר ניתן אישור הוא תקף לחצי שנה עד שנה.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם נכון הדבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – מה היא הסיבה לכך? 3.

דוד רותם: מה ייעשה בנדון?

דוד רותם: תשובת סגן שרת החוץ מגלי והבה: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד רותם: אכן, האמריקנים נותנים לאנשי התעשיות הצבאיות אשרות לטווח קצר יחסית.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מדובר במדיניות של האמריקנים לגבי אזרחים העוסקים בטכנולוגיות רגישות.

דוד רותם: 3.

דוד רותם: בשלב זה לא נראה שניתן יהיה להביא לשינוי במדיניות האמריקנית בנושא זה.

דוד רותם: שאילתא מס' 2040, של חבר הכנסת יואל חסון: החקירה המתמשכת בליטא נגד יושב-ראש "יד ושם" לשעבר.

דוד רותם: חבר הכנסת חסון נמצא.

דוד רותם: אדוני, נא להשיב.

דוד רותם: חבר הכנסת יואל חסון שאל את שרת החוץ ביום ה' באדר ב' התשס"ח (12 במרס 2008):

דוד רותם: פורסם כי ליטא פתחה לפני כחצי שנה בחקירה נגד ד"ר יצחק ארד, יושב-ראש הנהלת "יד ושם", על כך שרצח אזרחים ליטאים בתקופה שלחם כפרטיזן בשואה.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם נכון הדבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – מה נעשה להגנה על ד"ר יצחק ארד? 3.

דוד רותם: מה נעשה להפסקת החקירה?

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יואל חסון, קודם כול, אני רוצה לברך אותך בברכת עד מאה-ועשרים, כמו שאתה רוצה.

דוד רותם: חבר הכנסת מרגי.

מגלי והבה: אני מתכבד להשיב על השאילתא של חבר הכנסת יואל חסון לגבי החקירה המתמשכת בליטא נגד יושב-ראש "יד ושם" לשעבר.

מגלי והבה: 1.

מגלי והבה: הידיעה נכונה.

מגלי והבה: אכן, לפני קצת פחות משנה פנה התובע הכללי של ליטא באמצעות שגרירותה בישראל אל משרד המשפטים בבקשה רשמית לסיוע בחקירה שנפתחה נגד ד"ר יצחק ארד עקב תלונה של ליטא על מעורבותו ברצח ליטאים כפרטיזן.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: ב-31 באוקטובר 2007 התקיימה פגישה בראשות שר המשפטים ובהשתתפות אנשי המחלקה הבין-לאומית במשרד המשפטים ונציגי אגף משפט ומחלקת מרכז אירופה במשרד החוץ בנושא זה.

מגלי והבה: בפגישה זו אישר השר פרידמן את התשובה המוצעת של משרדו בדבר סירוב ישראל לבקשה הליטאית ואף "איום" מסוים שאם הפרשה לא תיסגר, תפנה ישראל אל גופים באיחוד האירופי המטפלים בשיתוף פעולה בין-לאומי פלילי.

מגלי והבה: התשובה נמסרה ב-15 בינואר 2008 על-ידי שגריר ישראל בליטא לידי תת-מזכיר המדינה במשרד החוץ הליטאי.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: משרד החוץ פועל בכמה מישורים לשם הפסקת החקירה: א.

מגלי והבה: מסירת תשובה רשמית לליטא לבקשתם כפי שצוין בתשובה על שאלה 2; ב.

מגלי והבה: שגריר ישראל בליטא מעלה את הנושא באופן קבוע בפגישותיו עם צמרת המדינה.

מגלי והבה: בני השיח במשרד החוץ הליטאי מתנגדים לחקירה, אך טוענים שקיימת הפרדת רשויות במדינה וההחלטה היא של התובע הכללי; ג.

מגלי והבה: שרת החוץ העלתה את הנושא בפני שר החוץ הליטאי בפגישה אתו בביקורו בישראל ב-28 בפברואר וביקשה להביא לסוף את הפרשה; ד.

מגלי והבה: יושב-ראש "יד ושם" אבנר שלו הגיש לשר החוץ הליטאי במהלך ביקורו ב"יד ושם" ב-27 בפברואר מכתב מחאה חריף המביע הסתייגות מהפרשה.

מגלי והבה: שר החוץ הליטאי השיב שהוא מטפל בנושא אופן לא פורמלי, אם כי אין עדיין תוצאה חיובית; ה.

מגלי והבה: אנו מנסים גם לגייס לטובת העניין ארגונים יהודיים ואנשי ציבור ופרלמנטרים ידידים בליטא לסיוע.

דוד רותם: שאלה נוספת לחבר הכנסת חסון?

דוד רותם: אין.

דוד רותם: אדוני סגן השרה, תודה רבה לך.

מגלי והבה: תודה וחג שמח.

דוד רותם: שר הדתות ישיב על שאילתות.

דוד רותם: אם חבר הכנסת גפני יפסיק לדבר בטלפון, ישיבו על השאילתא שלו.

משה גפני: אנשים פונים אלי.

דוד רותם: אדוני, פונים אליך – אתה יכול להיות בחוץ ולא לקבל תשובה על השאילתא שלך.

משה גפני: זה – לא.

יעקב מרגי: שלי – לפרוטוקול בבקשה.

דוד רותם: חבר הכנסת מרגי, שר הדתות איננו מוכן להשיב לפרוטוקול.

דוד רותם: אדוני ישב בבקשה.

דוד רותם: שאילתא מס' 1097, של חבר הכנסת משה גפני: משכורתם של רבני גוש-קטיף.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: חבר הכנסת משה גפני – לפרוטוקול.

יצחק כהן: אני מצטער.

משה גפני: – – –

דוד רותם: אדוני סגן השר – – –

יצחק כהן: סגן השר?

יצחק כהן: תודה רבה.

דוד רותם: השר.

דוד רותם: סליחה.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני שאל את השר לשירותי דת ביום י"ב באדר ב התשס"ח (19 במרס 2008):

דוד רותם: מאז פינוי גוש-קטיף לא הוסדר נושא המשכורת של רבני קהילות גוש-קטיף על-פי התקנים שנקבעו בעבר.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם הטענה נכונה?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – מדוע טרם הוסדר מעמדם?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מתי ישולמו המשכורות כמשכורת ולא כמקדמה?

דוד רותם: השר לשירותי דת יצחק כהן: הרבנים שכיהנו בגוש-קטיף לפני הפינוי שובצו בכפוף להחלטת ממשלה מס' 4643 מיום 15 בנובמבר 2006, והנ"ל מקבלים שכר לפי הרכיבים וכפי שקיבלו לפני הפינוי, כך ששכרם לא נפגם ומשולם מדי חודש.

דוד רותם: אשר לרבנים החדשים ששובצו ולא כיהנו לפני הפינוי, גם שכרם הוסדר ומועבר מדי חודש.

דוד רותם: לדוגמה, המועצה הדתית האזורית לכיש מתוקצבת בסכום של 10,120 שקל, כולל עלות מעסיק, לכל רב מדי חודש בחודשו, כפי שנקבע על-ידי אגף הסכמי השכר ואגף התקציבים במשרד האוצר.

דוד רותם: כך שבנוגע לשאלותיו של חבר הכנסת גפני – 1.

דוד רותם: לא. 2.

דוד רותם: מעמדם של הרבנים הוסדר ואף שובצו רבנים חדשים.

דוד רותם: מעמדם של כל הרבנים בהתיישבות נדון בוועדה במשרד המשפטים בראשותו של עורך-הדין הראל גולדברג, שעדיין לא סיימה את פעילותה.

דוד רותם: 3.

דוד רותם: המשכורות כבר משולמות, ולא כמקדמה.

דוד רותם: יתירה מזו, הרבנים תוקצבו לכל התקופה על-פי החלטת ממשלה, ואף הושלם להם השכר לתקופה שקיבלו מקדמות, וזאת בשנת 2007 כשהתקבל התקציב לכך.

דוד רותם: יוער כי יש שני רבנים ששובצו לאחרונה במכרז, שכרם יוסדר כשיתקבל התקציב לכך בזמן הקרוב.

דוד רותם: שאלה נוספת?

דוד רותם: איך לא?

דוד רותם: חבר הכנסת גפני, שאלה נוספת?

דוד רותם: בבקשה.

משה גפני: אפילו לא להגיד לך תודה רבה?

יצחק כהן: בסדר.

דוד רותם: לא.

דוד רותם: אדוני יכול רק לשאול שאלה ולא להגיד תודה רבה.

משה גפני: אני הולך לשאול שאלות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה להודות לך על התשובה.

משה גפני: התשובה מספקת לחלוטין, אבל אני רוצה לשאול אותך: אדוני השר, האם תרשה לי לחזור אליך אפילו בפגרה אם יתברר שיש רבנים מרבני גוש-קטיף שלטענתם לא קיבלו משכורת או קיבלו מקדמה?

משה גפני: אם זה נכון ואין בעיה עם מה שאתה עונה, זה מקובל עלי ואני אומר לך תודה רבה.

משה גפני: אם תרשה לי – זו השאלה.

יצחק כהן: אתה יודע מה זה להוציא תודה רבה מגפני?

יצחק כהן: אני מרשה לך.

דוד רותם: בעיקר היום.

משה גפני: אדוני השר, אם תרשה לי, אני – – –

יצחק כהן: אני מרשה.

יצחק כהן: אם לא ארשה לך, לא תפנה.

יצחק כהן: אני מרשה לך.

יצחק כהן: עדיף שאני ארשה לך ותפנה מאשר לא ארשה לך ותפנה.

יצחק כהן: אני מרשה לך.

יצחק כהן: אני מחכה לפנייה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: אדוני השר, תודה רבה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: שאילתא מס' 1928, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – לפרוטוקול.

דוד רותם: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את השר לשירותי דת ביום ז' באדר א' התשס"ח (13 בפברואר 2008):

דוד רותם: ממשלת ישראל מעבירה מיליוני ש"ח בכל שנה לעמותת "מכון המקדש", הדוגלת בבנייה מחודשת של בית-המקדש בהר-הבית.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מה הם ההיקפים המדויקים של ההעברות התקציביות ל"מכון המקדש" ומה הם המנגנונים שדרכם הכסף מועבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מדוע תומכת הממשלה באופן ישיר בעמותה אשר כוונותיה המוצהרות מנוגדות למדיניות המדינה ולטובתה, ואם יתממשו – יסבו לה נזק בל-ישוער? 3.

דוד רותם: האם תמשיך הממשלה גם בעתיד לתמוך בעמותה?

דוד רותם: תשובת השר לשירותי דת יצחק כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) המשרד לשירותי דת לא מתקצב את עמותת "מכון המקדש" בשום דרך.

דוד רותם: יתירה מזו, עמותת "מכון המקדש" הגישה בשנים האחרונות כמה בקשות לוועדת העיזבונות במשרד המשפטים, אך נענתה בשלילה.

דוד רותם: לכן, לא מובן על מה בדיוק הסתמך חבר הכנסת פינס בקביעתו כי "ממשלת ישראל מעבירה מיליוני ש"ח בכל שנה לעמותת 'מכון המקדש'".

דוד רותם: שאילתא מס' 1957, של חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; לפרוטוקול.

דוד רותם: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את השר לשירותי דת ביום ז' באדר א' התשס"ח (13 בפברואר 2008):

דוד רותם: פורסם כי עיריית חיפה מקצצת בשיעור ניכר בתקציבי הפעולות הדתיות והפרויקטים הדתיים בתקציב 2008.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם נכון הדבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – האם רק בנושאים דתיים ובסיוע לגופים דתיים נקבע הקיצוץ?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מה ייעשה כדי למנוע קיצוץ זה?

דוד רותם: תשובת השר לשירותי הדת יצחק כהן: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מבדיקה שערכתי עולה כי בארבע שנים האחרונות קוצץ תקציב התמיכות לפעולות הדת בעיריית חיפה בכ-40%.

דוד רותם: אני רואה זאת בחומרה רבה ומצר על כך מאוד.

דוד רותם: כשר לשירותי הדת הנושא אינו בתחום אחריותי, ולצערי, אין באפשרותי להורות לשר הפנים ו/או לראש עיריית חיפה להשיב את הכסף שקוצץ.

דוד רותם: כיהודי מאמין וכשר לשירותי הדת כואב אני את הבחירה לקצץ דווקא בתחום הדת.

דוד רותם: אני רוצה להאמין כי הקיצוץ לא נובע מ"מגמה עירונית שלילית של פגיעה בערכי הדת", כפי שצוטט בכתבה.

דוד רותם: אני פונה מכאן אל שר הפנים ואל ראש העיר לפעול ולעשות כל שביכולתם כדי להשיב את שקוצץ ולמנוע את המשך הקיצוץ.

דוד רותם: שאילתא מס' 1983, בבקשה.

דוד רותם: 1983.

דוד רותם: בית-העלמין היהודי בטורקיה חבר הכנסת נסים זאב שאל את השר לשירותי דת ביום י"ד באדר א' התשס"ח (20 בפברואר 2008):

דוד רותם: פורסם כי ארגונים ורבנים פועלים נגד מסחור בית-העלמין היהודי בטורקיה, מכירתו והריסתו.

דוד רותם: לאחרונה נפגשו רבנים עם ראשי ממשלת טורקיה, והיא שוקלת לצאת להגנת בית-העלמין.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם ידוע למשרדך על כך? 2.

דוד רותם: מה ייעשה בנושא?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מה ייעשה נגד גורמים המספסרים בשטחי בתי-עלמין בגולה?

יצחק כהן: סוגיית בית-העלמין היהודי בטורקיה נמצאת בטיפול ובמעקב שוטף של הרב הראשי לישראל, הרב שלמה עמאר שליט"א, אשר שליח מטעמו נמצא אחת לשבוע בבית-העלמין ופועל בהתאם להנחיותיו של הרב הראשי.

יצחק כהן: מבירור שנערך עם שליח הרב הראשי עולה כי בית-העלמין נמצא במצב תקין לחלוטין והתלונות המועלות נובעות משיקולים שונים אשר נבדקים בימים אלו על-ידי הרב הראשי.

יצחק כהן: עוד יודגש כי הרב שליט"א יוצא בשבוע הבא לסדרת פגישות עם פקידי ממשל בטורקיה כדי לבדוק ולברר את העניין מקרוב.

יצחק כהן: יוער כי שלטונות טורקיה מכבדים את דעת הראשון לציון הרב שליט"א ופועלים על-פי חוות-דעתו.

דוד רותם: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאב?

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: אדוני השר, אני מבין שאתה תענה גם על שאלות שהופנו אל שרת החינוך.

דוד רותם: שאילתא מס' 1409, של חבר הכנסת אברהים צרצור – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1418, של חבר הכנסת אברהים צרצור – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1600, של חבר הכנסת יצחק וקנין – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1724, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1725, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1814, של חבר הכנסת אחמד טיבי – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1829, של חבר הכנסת איתן כבל – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1835, של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – לפרוטוקול; שאילתא מס' 1865, של חבר הכנסת – לפרוטוקול.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהים צרצור שאל את שרת החינוך ביום ג' באב התשס"ז (18 ביולי 2007):

דוד רותם: לפי נתוני המוסד לביטוח הלאומי, משרדי הממשלה וגופים עצמאיים, רוב המשפחות במגזר הערבי חיות מתחת לקו העוני.

דוד רותם: לעובדה זו יש השפעה ישירה על יכולתם של תלמידים מצטיינים להמשיך ללימודים אקדמיים.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: למה לא הוקמה קרן מיוחדת לתמיכה בסטודנטים ערבים עניים?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: האם תידרש הקצאת כספים למטרה זו במסגרת תקציב המדינה לשנת 2008?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מה ייעשה להקמת קרן זאת בתיאום עם הגורמים המתאימים בקרב האוכלוסייה הערבית?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) במועצה להשכלה גבוהה מוקצה תקציב בסך כ-5 מיליוני ש"ח לוועדת ההיגוי להרחבת הנגישות להשכלה גבוהה בקרב המגזר הערבי ולמלגות מעו"ף המיועדות לקליטת מרצים ערבים ישראלים מצטיינים.

דוד רותם: ועדת ההיגוי אחראית לתחומי הפעילות האלה: מרכזי מידע ותמיכה, שילוב חברי סגל ועובדי מינהל ערבים במוסדות להשכלה גבוהה, מנגנוני סיוע ותמיכה לימודיים לסטודנטים ערבים ותוכנית מלגות לדוקטורנטים מצטיינים מן המגזר הערבי.

דוד רותם: הוועדה לתכנון ולתקצוב מעניקה מלגות והלוואות לכלל הסטודנטים על-פי מדדים סוציו-אקונומיים, ולא לפי שיוך מגזרי.

דוד רותם: לצערי, אין בידי ות"ת נתונים על שיעור ההשתתפות של הסטודנטים הערבים במפעלי הסיוע, בין היתר עקב הקושי באיתורה המדויק של האוכלוסייה המבוקשת, שכן בטופסי ההרשמה למפעלים השונים לא מופיעים שדות כגון דת או לאום.

דוד רותם: עם זאת, לאור בקשתך, בכוונתי לשקול את העלאת הצעתך בוועדה לתכנון ולתקצוב כדי שהיא תבחן את הנושא בצורה מעמיקה ומקיפה.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהים צרצור שאל את שרת החינוך ביום ג' באב התשס"ז (18 ביולי 2007): זה שנים רבות עולה הרעיון של הקמת אוניברסיטה ערבית במדינת ישראל.

דוד רותם: האוכלוסייה הערבית משוכנעת שהגיע הזמן שאוניברסיטה כזאת תקום.

דוד רותם: לסטודנט הערבי קשה להשתלב באוניברסיטאות הקיימות, ומספר בוגרי התיכון שפונים ללמוד בחוץ-לארץ הולך וגדל.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: למה לא מקימים אוניברסיטה ערבית בישראל?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מה הן הסיבות שמונעות מימוש רעיון זה?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בעקבות החלטת הממשלה מס' 3578 מיום 2 במאי 2005 בעניין הקמת אוניברסיטה בגליל, הוקמה ב-16 במאי 2005 ועדה בראשותו של יושב-ראש הוועדה לתכנון ולתקצוב במועצה להשכלה גבוהה, פרופסור , במטרה לבדוק את האפשרות ואת הצורך להקים אוניברסיטה נוספת בישראל.

דוד רותם: ביום 5 ביולי 2006 דנה הוועדה לתכנון ולתקצוב במסקנות ובהמלצות של ועדת-גרוסמן.

דוד רותם: ות"ת אימצה את ההמלצות במלואן וקבעה כי "לאור דוח הוועדה לבדיקת האפשרות והצורך בהקמת אוניברסיטה נוספת בישראל" – ועדת-גרוסמן – "אין צורך אקדמי ו/או תכנוני בחמש השנים הקרובות בהקמת מוסד אוניברסיטאי נוסף בישראל, מן הדגם הקיים כיום בארץ".

דוד רותם: כמו כן מוזכר כי "ות"ת החליטה בעבר כי לא תתקצב הקמה ואחזקה של אוניברסיטה חדשה בישראל".

דוד רותם: השיקולים התכנונים העומדים בבסיס ההחלטה שלפיה לא קיים צורך אקדמי תכנוני בהקמת אוניברסיטה נוספת בישראל, מסתמכים על בחינה מעמיקה שנערכה בנושא ובדקה למעשה באיזו מידה ממלאות שבע האוניברסיטאות הקיימות את תפקידיהן כאוניברסיטאות מחקר בהווה ובעתיד הנראה לעין.

דוד רותם: במסגרת זו נבחן תפקידן של אוניברסיטאות המחקר בלימודי התואר הראשון, השני והשלישי.

דוד רותם: כמו כן, נבחנה שאלת היענותן של אוניברסיטאות המחקר לצורכי המשק בהכשרת בעלי תואר שלישי.

דוד רותם: יש לציין כי באוניברסיטאות ובמכללות מתבצעת פעילות ענפה לסיוע לסטודנטים מהמגזר הערבי.

דוד רותם: נוסף על כך, המועצה להשכלה גבוהה מקצה תקציב בסך כ-5 מיליוני ש"ח לוועדת ההיגוי להרחבת הנגישות להשכלה גבוהה בקרב המגזר הערבי ולמלגות מעו"ף המיועדות לקליטת מרצים ערבים ישראלים מצטיינים.

דוד רותם: ועדת ההיגוי אחראית לתחומי הפעילות האלה: מרכזי מידע ותמיכה, שילוב חברי סגל ועובדי מינהל ערבים במוסדות להשכלה גבוהה, מנגנוני סיוע ותמיכה לימודיים לסטודנטים ערבים ותוכנית מלגות לדוקטורנטים מצטיינים מן המגזר הערבי.

דוד רותם: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את שרת החינוך ביום ד' בכסלו התשס"ח (14 בנובמבר 2007):

דוד רותם: פורסם כי מבדקי קריאה הוכיחו שכבר בכיתה א' יש פערים בין תלמידים ממשפחות מבוססות לתלמידים ממשפחות חלשות.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם נכון הדבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – מה היא הסיבה לכך?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: היכן מתחיל הפער ומה היא נקודת המוצא לפער? 4.

דוד רותם: האם יוקצו משאבים לביטול הפער?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1: במבחני המיצ"ב בכיתה ב' אכן התגלו פערים בין תלמידים ממשפחות מבוססות לתלמידים ממשפחות חלשות.

דוד רותם: 2–3: הסיבה לכך ידועה: תלמידים ממשפחות מבוססות נחשפים טרם הגעתם לבית-הספר לשפה הכתובה והדבורה במידה רבה יותר מתלמידים ממשפחות חלשות.

דוד רותם: 4.

דוד רותם: משרד החינוך משקיע משאבים ויוזם מגוון תוכניות לצמצום הפער, כפי שאפרט להלן: רפורמת "אופק חדש", המופעלת השנה לראשונה בבתי-הספר היסודיים.

דוד רותם: במסגרת הרפורמה הועמד לרשות בתי-הספר משאב חיוני של שעות פרטניות – מורה-תלמיד – שישמש, בין היתר, לחיזוק הקריאה בקרב התלמידים החלשים; יישום החלטת הממשלה לפיצול כיתות א'-ב' בהוראת מיומנויות היסוד מביא להקצאת משאב חיוני של שעות מורה נוספות, שישמשו לתגבור התלמידים החלשים; התוכנית "לקראת קריאה" שיוזם משרד החינוך ונמצאת בשלבי הטמעה בגני-הילדים.

דוד רותם: התוכנית נועדה לחזק את הידע האורייני של התלמידים טרם הגיעם לבית-הספר, ובכך לצמצם את הפער; הטמעת הכלי של מבדקי רכישת שפה בכל כיתות א' במערכת החינוך.

דוד רותם: מדובר בכלי לניטור פרטני של שלבי ההתקדמות של כל תלמיד ברכישת השפה על-מנת לטפל בו על-פי הצורך.

דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007):

דוד רותם: שני בתי-ספר יסודיים באל-עזאזמה ממוקמים בקרבת רמת-חובב וחשופים לסכנה עקב העדר אמצעי בטיחות ראויים.

דוד רותם: המשרד להגנת הסביבה במחוז דרום התריע על המצב, וגם המועצה התעשייתית רמת-חובב התריעה על מציאות מסוכנת זו.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מדוע לא יוקמו בתי-הספר במקום שאיננו חשוף לסכנה?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מה ייעשה בנדון?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כפי שנמסר לי ממנהלת מחוז הדרום במשרד החינוך, מתנהל משא-ומתן בין התושבים במועצה האזורית אבו-בסמה, מינהל הבדואים ומשרד הפנים למציאת שטח חלופי להקמת יישוב חדש לתושבי אל-עזאזמה.

דוד רותם: בשלב זה מונה אדריכל לתכנון היישוב בשיתוף התושבים.

דוד רותם: משרד החינוך עוקב אחר התקדמות המהלך ויתכנן את בתי-הספר העתידים לקום בהתאם.

דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007):

דוד רותם: שיעור האקדמאים הערבים קטן משיעור הערבים באוכלוסייה מסיבות רבות, ובהן הבחינות הפסיכומטריות, הגבלת הגיל, ראיונות הקבלה, העדר מכינות אקדמיות לסטודנטים ערבים, העדר קרנות למתן מלגות והמצב הסוציו-אקונומי.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מה ייעשה להסרת חסמים אלה?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מה ייעשה להגדלת שיעור האקדמאים הערבים באוניברסיטאות, לרבות הנשים הערביות בכלל והבדואיות בפרט?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

דוד רותם: ביולי בעקבות המלצות ועדת המשנה הוחלט בשנת תשס"ג להקצות תקציב ייעודי לעניין, ובמקביל הוקמה ועדת היגוי קבועה, שתפקידה להמליץ בפני ות"ת על הדרכים להקצאת התקציב לאחר בחינת התוכניות וההצעות שהגישו המוסדות להשכלה גבוהה, החליטה ועדת ההיגוי לעודד בשנת תשס"ג את תחומי הפעילות המרכזיים בשנת תשס"ד עמדה השתתפות ות"ת בפעולות השונות על כ- בשנת תשס"ח, לאחר כחמש שנות פעילות, שונה הרכב ועדת ההיגוי להרחבת הנגישות להשכלה גבוהה בקרב המגזר הערבי.

דוד רותם: על סדר-יומה של הוועדה החדשה מונחת, לצד המשך התמיכה השוטפת בתוכניות להשגת המטרות שציינתי, גם תוכנית להערכת הצלחת הפעילויות שוועדת ההיגוי השתתפה בהן עד כה.

דוד רותם: הפעילות נעשית ללא הבחנה בין המינים.

דוד רותם: עם זאת, חלק גדול מהפעילויות המוצעות על-ידי המוסדות מיועדות לנשים בלבד, ובמקרים שונים הן מקבלות עדיפות בתקציב הוועדה.

דוד רותם: חבר הכנסת אחמד טיבי שאל את שרת החינוך ביום כ"ד בטבת התשס"ח (2 בינואר 2008):

דוד רותם: בהצעת תקציב 2008 נכתב כי הטלוויזיה החינוכית מחויבת לשדר תוכניות בעלות מסרים ציבוריים, חינוכיים וערכיים לכלל האוכלוסייה ולקבוצות בעלות צרכים מיוחדים, וכי אחד מיעדיה הוא להפיק ולרכוש תוכניות לכל מגזרי האוכלוסייה בישראל.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מה הוא שיעור התקציב המוקצה להפקת תוכניות בערבית בסך תקציב הטלוויזיה החינוכית?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: כמה מהתוכניות הן הפקות מקור, דיבוב ותרגום?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: מה הן שעות השידור?

דוד רותם: 4.

דוד רותם: כמה עובדים ערבים מועסקים בטלוויזיה החינוכית?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

דוד רותם: הטלוויזיה החינוכית משדרת תוכניות בשפה הערבית בערוץ-1 ובערוץ-2.

דוד רותם: חלקן בהפקה עצמית, למשל התוכנית "קיאן, נוכחים" ו"שביל הסיפורים", ומבחר תוכניות בהפקה רכושה המופקות בחוץ-לארץ.

דוד רותם: כמו כן, יש רכש של דיבוב מחוץ-לארץ.

דוד רותם: ההוצאות על הפקת התוכניות בשפה הערבית בטלוויזיה החינוכית בשנת 2007 הסתכמו בכ-1.1 מיליון ש"ח, מתוך תקציב כולל להפקה עצמית שהסתכם בכ-45.3 מיליון ש"ח – 2.4%.

דוד רותם: 3.

דוד רותם: בשנת 2007 שודרו כ-270 שעות שידור בשפה הערבית, מתוך כ-3,750 שעות בסך הכול ששודרו בערוץ-1 ובערוץ-2 – 8.6%.

דוד רותם: מתוכן ארבע תוכניות רכושות, שלוש תוכניות בהפקת מקור ושתי תוכניות מדובבות.

דוד רותם: 4.

דוד רותם: בטלוויזיה החינוכית עובדים חמישה עובדים קבועים ושני עובדים פרילנסרים מהמגזר הערבי.

דוד רותם: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך

בשבט התשס"ח: בתי-הספר חייבים להנגיש את כל השירותים החינוכיים.

בשבט התשס"ח: יש פעילויות חברתיות המתקיימות מחוץ לבית-הספר הנמנעות מתלמידים עם נכויות פיזיות.

בשבט התשס"ח: רצוני לשאול: 1.

בשבט התשס"ח: מדוע לא יסדיר המשרד כללים אשר יאפשרו פעילויות חברתיות מחוץ לבית-הספר לתלמידים עם מוגבלויות?

בשבט התשס"ח: 2.

בשבט התשס"ח: מה היא מדיניות המשרד בכל הנוגע לתרומות גופים פרטיים שבזכותן מתאפשר שילובם של תלמידים עם מוגבלויות בפעילויות הללו?

בשבט התשס"ח: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

בשבט התשס"ח: השתתפותם של תלמידים בעלי מוגבלות בפעילויות חוץ-בית-ספריות כרוכה בסידורים מיוחדים כגון הסעה ומלווה צמוד.

בשבט התשס"ח: סידורים אלה מייקרים מאוד את עלות היציאה לפעילות של תלמיד בעל מוגבלות, מעל ומעבר לעלות המוטלת על התלמיד הרגיל.

בשבט התשס"ח: עם זאת, אין חולק על החובה לשתף את בעלי המוגבלות בפעילות עם כל בני כיתתם.

בשבט התשס"ח: העיקרון המנחה את הגבייה במסגרת תשלומי הורים עבור פעילויות חוץ-בית-ספריות כגון טיולים, סל תרבות ושל"ח הוא שתלמיד ישלם את חלקו בהוצאה הכללית.

בשבט התשס"ח: אנו בודקים עתה את מכלול השאלות המשפטיות הכרוכות במשמעות עקרון השוויון בהנגשה לבעלי מוגבלות, שלפיו ההוצאה על סידורי ההנגשה הייחודיים לא תושת על התלמיד בעל המוגבלות ו/או על הוריו.

בשבט התשס"ח: עוד יוער, כי משרד החינוך שוקד עתה על התקנת תקנות לעניין הנגשת שירותי חינוך לתלמידים עם צרכים מיוחדים, כפי שמחייב חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998.

בשבט התשס"ח: התקנות הללו מורכבות ומצריכות תיאומים והיוועצויות עם גורמים רבים.

בשבט התשס"ח: בין היתר, החוק מחייב את משרד החינוך להיוועץ בשלטון המקומי, בנציבות השוויון ובארגונים העוסקים בזכויות אנשים עם מוגבלות, וכן את קבלת אישורם של משרד המשפטים ומשרד האוצר.

בשבט התשס"ח: תהליכי ההיוועצויות בכל הגורמים הרלוונטיים הם בעיצומם, ואנו מקווים כי בתוך זמן קצר ניתן יהיה לסיימם.

בשבט התשס"ח: עם סיום ההליכים ניתן יהיה לקבוע הוראות וכללים חדשים או לתקן את ההוראות הקיימות ולעגן אותן בהוראות הקבע של המנהל הכללי של משרד החינוך להסדרת השתתפותם של הילדים עם מוגבלויות בכל הפעילויות החינוכיות, ובכללן פעילות חוץ-כיתתית.

בשבט התשס"ח: 2.

בשבט התשס"ח: בהוראות הקבע של משרד החינוך, בחוזר ס"ג/3(א), הוסדרו התנאים המאפשרים תרומות מגופים פרטיים למוסדות חינוך.

בשבט התשס"ח: ההוראות קובעות בין היתר כלהלן: "מנהל מוסד חינוך רשאי לקבל תרומה מידי כל אדם שאינו הורה – זולת מפלגה – אם ייעד אותם התורם למוסד או לתלמידים המתחנכים בו, בתנאים האלה: א.

בשבט התשס"ח: מנהל המוסד יודיע לרשות החינוך המקומית ולמנהל המחוז על התרומה, יקבל מראש את אישור רשות החינוך המקומית ומנהל המחוז וישתמש בכספי התרומה כפי שקבעו הוא ורשות החינוך המקומית, על דעת מנהל המחוז; ב.

בשבט התשס"ח: בכל מקום שהתרומה היא מגוף מסחרי יש לקבל נוסף לכך את אישורה של הוועדה לפרסומת מסחרית במוסדות החינוך".

בשבט התשס"ח: הדברים מדברים אפוא בעד עצמם.

בשבט התשס"ח: כל עוד לא נמצא פתרון אחר למימון העלות הגבוהה של השתתפות תלמידים בעלי מוגבלות בפעילות החוץ-בית-ספרית, רשאי מנהל בית-ספר להשתמש בכספי תרומות מגופים פרטיים למטרה זו, ובתנאי שיפעל בהתאם להוראות.

בשבט התשס"ח: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את שרת החינוך ביום ב' בשבט התשס"ח (9 בינואר 2008):

בשבט התשס"ח: העמותה על-שם יאנוש קורצ'אק לא קיבלה תקציב ממשרד החינוך ב-2007 וב-2008.

בשבט התשס"ח: רצוני לשאול: 1.

בשבט התשס"ח: מדוע לא תקצב המשרד את העמותה ב-2007? 2.

בשבט התשס"ח: האם האי-תקצוב בפועל עד 31 בדצמבר 2007 יגרום להחזרת הכסף לאוצר?

בשבט התשס"ח: 3.

בשבט התשס"ח: האם מעוניין המשרד להביא לסגירת העמותה, ואם כן – מדוע?

בשבט התשס"ח: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

בשבט התשס"ח: בשנת 2004/05, על-פי הנחיות שרת החינוך דאז לימור לבנת, הופעל במזכירות הפדגוגית מיני-מכרז, ובאמצעותו תוקצבו פעולותיה של עמותת קורצ'אק בסכום של כמה עשרות אלפי שקלים.

בשבט התשס"ח: דרך זו לתקצוב לא היתה תקינה, ועל כן הופסקה בשנת 2005.

בשבט התשס"ח: 3.

בשבט התשס"ח: מתוך כוונה אמיתית לאפשר את המשך פעילותה של העמותה, קיימנו בירור מקיף עם ראשיה, ובכלל זה שתי פגישות לקידום רעיונות ויוזמות על-פי העקרונות החינוכיים של יאנוש קורצ'אק ויכולת העמותה לתרום לקיום המורשת החינוכית שלו.

בשבט התשס"ח: בשלב זה מתגבשים שלושה כיווני פעולה: פרויקטים משותפים עם קבוצות בתי-ספר בשדרות ובעוטף-עזה; פרויקט תיעוד חינוכי – קורצ'אק והעלאת התיעוד על מדיה מגנטית; שילוב המורשת החינוכית של קורצ'אק במסגרות הלימודיות של ההתחדשות במערכת החינוך והרפורמה "אופק חדש".

בשבט התשס"ח: במקביל אנו פועלים להגדיר תקציב שיוקצה לפעילויות הללו, בהתאם ובכפוף למסגרות התקציב הקיימות במשרד החינוך.

בשבט התשס"ח: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום ט' בשבט התשס"ח (16 בינואר 2008):

בשבט התשס"ח: נודע לי שמספר הביקורות שנערכו במגזר הערבי נמוך בהרבה ממספר הביקורות במגזרים אחרים.

בשבט התשס"ח: רצוני לשאול: 1.

בשבט התשס"ח: האם המידע נכון?

בשבט התשס"ח: 2.

בשבט התשס"ח: אם כן – האם יש במשרד דוח על מספר הביקורות שנערכו במגזר הערבי בהשוואה למגזרים האחרים?

בשבט התשס"ח: 3.

בשבט התשס"ח: מה ייעשה בנדון?

בשבט התשס"ח: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

בשבט התשס"ח: המידע אינו נכון.

בשבט התשס"ח: הביקורות במערכת החינוך במגזר הלא-יהודי נערכות בדומה ועל-פי אותה מתכונת שבה הן נעשות במגזר היהודי.

בשבט התשס"ח: יתירה מזו, המדגם של בתי-הספר שלפיו מתבצעת הבקרה בכל שנה בנוי כך שמספר בתי-הספר הנדגמים בכל מגזר הוא פרופורציוני לחלקם של בתי-הספר של המגזר בכלל בתי-הספר.

דוד רותם: שאילתא מס' 1934, של חבר הכנסת נסים זאב: תלמיד כיתה ב' איים בסכין על המנהלת – נא להשיב.

דוד רותם: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שרת החינוך ביום ל' בשבט התשס"ח (6 בפברואר 2008):

דוד רותם: פורסם כי תלמיד כיתה ב' בבית-ספר יסודי בשרון איים בסכין על המנהלת, והוא עדיין בבית-הספר.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם המידע נכון?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – באיזה בית-ספר מדובר?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: האם נרשמה עלייה בממדי האלימות בבתי-הספר?

דוד רותם: 4.

דוד רותם: אם כן – מה היא המגמה באחוזים, במספרים ובחלוקה לפי זרמי החינוך?

יצחק כהן: שאילתא חשובה מאוד.

יצחק כהן: השאילתא היא בנושא: תלמיד כיתה ב' איים בסכין על המנהלת.

יצחק כהן: אני משיב בשם שרת החינוך.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: מדובר, לצערי, במקרה חמור ומדאיג, שאכן אירע.

יצחק כהן: הואיל ומספר ימי ההשעיה האפשריים של תלמיד הוא מוגבל, אכן ייתכן מצב שתלמיד יוחזר לבית-הספר בתום ימי ההשעיה שלו, אף-על-פי שהוא מעורב במעשה אלים כל כך.

יצחק כהן: ההחלטה אם התלמיד יועבר מבית-הספר היא החלטה מקצועית של אנשי המקצוע המכירים את עברו של הילד.

יצחק כהן: גורמים נוספים היכולים להשפיע על ההחלטה הם החלופות החינוכיות הקיימות ביישוב, מצבה של המשפחה והמוכנות לטיפול.

יצחק כהן: מכל מקום, נמסר לי כי מדובר בילד צעיר הזקוק לטיפול.

יצחק כהן: ענישה היא צעד משמעותי, אך כדי לתת לו סיכוי להיות אזרח מתפקד, יש גם לתת לו טיפול ראוי.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: מדובר בתלמיד כיתה ב' מבית-הספר "" בקדימה-צורן.

יצחק כהן: הפיקוח על בתי-הספר, הצוות והרשות המקומית נמצאים בקשר רציף עם משפחת התלמיד.

יצחק כהן: התלמיד חזר ללימודים סדירים.

יצחק כהן: בכיתה שבה הוא לומד שובצה סייעת בהיקף של 24 שעות שבועיות, במימון הרשות המקומית ומשרד החינוך, כדי שתסייע לתלמיד ולכיתה לתפקד לאחר המקרה.

יצחק כהן: בית-הספר נוקט את כל הנדרש כדי לקיים לימודים סדירים, בתחושת מוגנות לכלל התלמידים ולתלמיד עצמו.

יצחק כהן: דרך אגב, בסך הכול מדובר בנשמה טהורה שצריכה טיפול.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: לא נרשמה עלייה בממדי האלימות בבתי-הספר.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: במחקרים שנערכו בישראל בעשור האחרון מדווחים התלמידים על חשיפה לאלימות ולעתים גם על שותפות במעשי אלימות במערכת החינוך בשיעורים גבוהים.

יצחק כהן: עם זאת, רמת האלימות אינה בעלייה, ובחלק מהמשתנים יש אפילו ירידה.

יצחק כהן: מדובר במחקרים תקפים ומהימנים, במדגמים גדולים, שערכו פרופסור רמי בנבנישתי וד"ר יוסי הראל.

יצחק כהן: לדוגמה, האלימות המתונה בחטיבה העליונה ירדה מ-44.3% בתשנ"ט – וזה המון – ל-37.7% בתשס"ה.

יצחק כהן: אלה מספרים מפחידים.

יצחק כהן: עם זאת, אין חולק כי נתוני האלימות עדיין גבוהים, ועלינו לעשות הכול כדי לצמצם את ממדיה.

יצחק כהן: המחקר מראה כי יש הבדלים ברמת האלימות בין המגזר היהודי למגזר הלא-יהודי.

יצחק כהן: במגזר היהודי ההבדלים אינם משמעותיים.

יצחק כהן: לדוגמה, שיעור התלמידים שדיווחו על היותם קורבנות לאלימות פיזית מתונה לפי מגזרים: המגזר הבדואי – 65.2%; המגזר הדרוזי – 53.9%; המגזר הערבי – 63.0%; המגזר היהודי הממלכתי-דתי – 56.5%; המגזר היהודי הממלכתי – 57%.

יצחק כהן: משרד החינוך הרחיב השנה את יישום התוכנית המערכתית המקיפה לבניית אקלים בטוח ולצמצום אלימות ל-800 בתי-ספר.

יצחק כהן: המחקר לא התבצע במוסדות החינוך במגזר החרדי, וכן אין לרשות משרד החינוך פילוח של נתונים על אלימות בזרמים ובתת-קבוצות במגזרים השונים.

דוד רותם: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאב?

נסים זאב: אני לא יודע אם כבוד השר מודע לזה שלב לבייב נתן לא מזמן כספים רבים לבתי-ספר בערים מסוימות – זה היה מין פיילוט – ולצערי הרב משרד החינוך מנע זאת, אף-על-פי שהילדים היו זקוקים לתגבור ביהדות.

נסים זאב: זה תרם הרבה, אגב.

נסים זאב: יש 50 מנהלי בתי-ספר שהיום מבקשים להחזיר את אותם שיעורי תגבור ביהדות, כי רמת האלימות הצטמצמה באופן משמעותי.

נסים זאב: לכן השאלה שלי: האם יש דרך להחזיר את הפרויקט הזה, אולי דרך משרד החינוך, כדי לצמצם את האלימות?

יצחק כהן: אני בעד.

דוד רותם: שאילתא מס' 2001, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – לפרוטוקול; שאילתא מס' 2023, של חברת הכנסת נאדיה חילו – לפרוטוקול; שאילתא מס' 2024, של חברת הכנסת נאדיה חילו – לפרוטוקול; שאילתא מס' 2054, של חבר הכנסת זבולון אורלב – לפרוטוקול.

דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך ביום כ"א באדר א' התשס"ח (27 בפברואר 2008):

דוד רותם: קיצוץ התקציב המיועד להוראת קרוא וכתוב למבוגרים פוגע קשות במגזר הערבי בכלל ובמגזר הבדואי בפרט, בשים לב לאחוז האנאלפבתיות הגבוה של הנשים.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מדוע מקצצים בתקציב החינוך למבוגרים?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מה ייעשה כדי למנוע פגיעה קשה בפרויקטים בתחום זה בקרב האוכלוסייה הבדואית בנגב?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד רותם: הקיצוץ בתקציב האגף לחינוך מבוגרים, להוציא את תקציב גף הנחלת הלשון, נעשה במסגרת הקיצוץ הרוחבי שהושת באותו היקף על יחידות המשרד, על בסיס החלטת הממשלה.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: משרד החינוך עושה כל מאמץ למזער את הפגיעה בכיתות השכלה, במגזר הבדואי בפרט ובאוכלוסייה בכלל, וימשיך בפיתוח יוזמות ותוכניות להשלמת השכלה, ככל שיאפשר התקציב.

דוד רותם: חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שרת החינוך ביום כ"ח באדר א' התשס"ח (5 במרס 2008):

דוד רותם: דוח מבקר המדינה מציג תמונה של הזנחה וליקויים בתשתיות במוסדות חינוך ברחבי הארץ.

דוד רותם: חלק גדול מהמבנים אינם עומדים בכללי הבטיחות הבסיסיים ואינם ראוי לאכלס כיתות לימוד.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: האם נכון הדבר?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: אם כן – מה ייעשה כדי להתמודד עם הליקויים?

דוד רותם: 3.

דוד רותם: האם יש נתונים מסודרים ומפולחים על הליקויים שהתגלו רק במוסדות שנבדקו? 4.

דוד רותם: מה נעשה לפיקוח ולאכיפה של החוקים והתקנות במוסדות ברשויות המקומיות?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד רותם: התמונה העולה מהדוח אכן מצביעה על מוסדות חינוך רבים שאינם עומדים בדרישות החוק – מוסדות הפועלים ללא רשיונות, שאין יודעים על קיומם ברשות המקומית ובמשרד החינוך, ועל כן גם אין בקרה ופיקוח עליהם.

דוד רותם: בחלק מהמוסדות הרשויות אינן מפעילות את הבקרה המחייבת.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: משרד החינוך יגביר את הפיקוח והבקרה על מוסדות שאינם מחדשים את הרשיון להפעלתם ויפעל להסדיר את מעמדם, או לחלופין לסוגרם, על-פי הנדרש בחוק.

דוד רותם: 3.

דוד רותם: האחריות למבני החינוך היא של הרשויות המקומיות.

דוד רותם: בסמכותם ובאחריותם לטפל, לתחזק ולדאוג לתנאים ולסביבה בית-ספרית בטוחה והולמת לחינוך.

דוד רותם: אחת לשנה מחויבות הרשויות לבדוק ולהכין את מוסדות החינוך לפתיחת שנת הלימודים, ורק ברשותן מצויים הנתונים על מפגעים וליקויי בטיחות.

דוד רותם: 4.

דוד רותם: באגף לחינוך מוכר שאינו רשמי במשרד החינוך פועלים מפקחים ויועצי בטיחות העורכים מבדקים מדגמיים מעת לעת במוסדות חינוך.

דוד רותם: אם במבדקים אלו מתגלים ליקויים, המשרד פועל מול הבעלות כדי שתסיר את המפגעים הללו ותתקן את הליקויים.

דוד רותם: במסגרת חידוש הרשיונות של מוסדות החינוך, המשרד תובע דיווח מפורט, בטופס מיוחד ומקצועי, על מצב הבטיחות במוסדות.

דוד רותם: חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שרת החינוך ביום כ"ח באדר א' התשס"ח (5 במרס 2008):

דוד רותם: בירושלים רבתי חסרים בתי-ספר ציבוריים המלמדים לבגרות בשפה הערבית.

דוד רותם: בית-ספר פרטי אחד המלמד לבגרות בשפה הערבית מקבל תמיכה ממשרד החינוך לאחרונה, אולם שכר הלימוד בו עלה השנה.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מה ייעשה כדי לתת מענה הולם לאוכלוסייה הערבית בירושלים המבקשת לרכוש תעודת בגרות רשמית בלימוד בערבית?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: בהעדר בית-ספר ממלכתי ערבי, מה ייעשה לתקצוב מלא של בתי-הספר הפרטיים או לסייע בהורדת שכר הלימוד?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

דוד רותם: במזרח-ירושלים מופעלת תוכנית הלימודים הישראלית בשפה הערבית בבית-הספר של מינהל החינוך בשכונת בית-צפאפא ובעוד שני בתי-ספר במעמד מוכר שאינו רשמי.

דוד רותם: בתי-הספר הללו מתוקצבים על-ידי משרד החינוך על-פי הקריטריונים שהמשרד קבע לכל מוסדות המוכר שאינו רשמי במערכת החינוך.

דוד רותם: תלמידים המעוניינים לרכוש תעודת בגרות על-פי תוכנית הלימודים לתלמידים הערבים, יוכלו ללמוד באחד מבתי-הספר שציינתי.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: משרד החינוך מתקצב את בית-הספר המלמד לבגרות על-פי תוכנית הלימודים בשפה הערבית כפי שמתוקצבים כל בתי-הספר במעמד מוכר שאינו רשמי במערכת החינוך ועל-פי אותם קריטריונים.

דוד רותם: אין כל אפשרות מבחינת החוק לתקצוב מלא של בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים.

דוד רותם: חבר הכנסת זבולון אורלב שאל את שרת החינוך ביום י"ב באדר ב' התשס"ח (19 במרס 2008):

דוד רותם: נמסר לי שהתוכנית "שמים את הלב לצפון" הקצתה 300,000 ש"ח עבור תוכנית "שוחרי שינוי" בבית-הספר הממלכתי-דתי הרא"ה ברכסים.

דוד רותם: רצוני לשאול: 1.

דוד רותם: מדוע לא בוצע התקציב?

דוד רותם: 2.

דוד רותם: מתי יבוצע?

דוד רותם: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) התוכנית "שמים את הלב בצפון", שבמסגרתה פועלת היוזמה "בתי-ספר שוחרי שינוי", היא אחת היוזמות הברוכות שהגה משרד החינוך והוציא לפועל מייד לאחר מלחמת לבנון השנייה.

דוד רותם: אנו עוקבים מקרוב אחר מהלכיה וגאים בהישגיה.

דוד רותם: 1.

דוד רותם: לבתי-הספר הנכללים בתוכנית הוקצו והועברו תקציבים דיפרנציאליים, בהתאם לקריטריונים שנקבעו על-ידי הגורמים המעורבים בדבר ולוקחים חלק בתוכנית – משרד החינוך, ה"ג'וינט", קרן סאקט"א-רש"י ועוד.

דוד רותם: כל בית-ספר השייך לתוכנית "שוחרי שינוי" אמור להכין תוכנית פעילות ולהעבירה לאישור הפיקוח והגורם המתערב.

דוד רותם: נוסף על כך, בית-הספר אמור להכין ולהביא לאישור גם את המפרט הכספי של ההוצאות המתוכננות בהתבסס על תוכנית הפעילות ועל התקציב שהוקצה לבית-הספר.

דוד רותם: בית-הספר אינו רשאי לבצע הוצאה כספית ללא קבלה מראש של האישור לתוכנית הפעילות ולמפרט הכספי.

דוד רותם: נוסף על כך, בתי-הספר קיבלו הנחיות בכתב ובעל-פה בדבר כללי המותר והאסור בניצול התקציב.

דוד רותם: בהתאם לקריטריונים של ההקצאות הכספיות שנקבעו על-ידי משרד החינוך, שהוא הגוף המתערב הבלעדי בבית-הספר הרא"ה, לכל בית-ספר הוקצה סכום קבוע של 40,000 ש"ח פלוס 200 ש"ח פר-תלמיד.

דוד רותם: כאמור, הגורם המתערב הבלעדי בהפעלת התוכנית בבית-הספר הרא"ה הוא משרד החינוך.

דוד רותם: מדובר בבית-ספר קטן שלומדים בו פחות מ-100 תלמידים.

דוד רותם: לפיכך, ההקצאה הכספית שנקבעה והועברה אליו היתה 58,000 ש"ח.

דוד רותם: תקציב זה מנוצל על-ידי בית-הספר לפעילויות של תגבור הלימוד של התלמידים.

דוד רותם: מנהלת בית-הספר החליטה על דעת עצמה, שלא בהתאם להנחיות התוכנית ובלי שהגישה לאישור מראש את פרטי ההוצאה הכספית, להקים פינת חי בבית-הספר מתקציב התוכנית "שוחרי שינוי".

דוד רותם: הקמת פינת החי בעלות של 12,000 ש"ח היתה מקבלת אישור לו פעלה המנהלת על-פי ההנחיות של התוכנית ומגישה מפרט תקציבי להוצאותיה.

דוד רותם: 2.

דוד רותם: משרד החינוך אינו מאשר הוצאה בדיעבד.

דוד רותם: אנו מצפים מבתי-הספר לנהוג על-פי הכללים המחייבים.

דוד רותם: אדוני, תודה רבה לך על תשובותיך.

יצחק כהן: חג כשר ושמח.

דוד רותם: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: עלילת דם נגד יהודים ברוסיה, הצעתו של חבר הכנסת משה גפני.

נאזם בדר: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברי הכנסת, רבותי השרים, תם סדר-היום.

דוד רותם: לפני שאני נועל את הישיבה אני מבקש לאחל בשם הבית לעובדי הבית, לסדרנים, לקצרניות ולכלל העובדים שעוזרים לנו במשך כל התקופה, למנהלי הסיעות – בעיקר למנהלת הסיעה שלי, טלי קידר – למזכיר הכנסת, לסגני מזכיר הכנסת, ולכלל בית ישראל חג שמח וכשר.

דוד רותם: לצערי הרב, בגלל הכשרות, לפעמים השמחה נעלמת.

דוד רותם: אז אני מאחל שיהיה שמח וכשר.

דוד רותם: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ד באייר התשס"ח, 19 במאי 2008, בשעה 16:00.

דוד רותם: ישיבה זו נעולה.

דוד רותם: תודה רבה.