ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלושים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2008-05-05 00:00

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בוקר טוב.

דליה איציק: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ל' בניסן, 5 במאי 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (הוראת שעה), התשס”ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; והצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 40), התשס”ח–2008, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת המדע והטכנולוגיה.

איל ינון: המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אדוני השר, בוקר טוב לך.

דליה איציק: אנחנו מתחילים את סדר-יום בכנס מיוחד של הכנסת לדיון בהצעות לסדר-היום בהתאם לסעיף 37 לתקנון הכנסת.

דליה איציק: להזכירכם – ישיבה מיוחדת של הכנסת.

דליה איציק: הצעה דחופה לסדר-היום תנומק במסגרת שלא תעלה על עשר דקות.

דליה איציק: ההצעה הראשונה היא מטעם סיעת הליכוד – ההתנהלות המדינית החשאית של ראש הממשלה ושרת החוץ.

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת גדעון סער, ויש לו עשר דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, היום אמור ראש הממשלה להיפגש שוב עם יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו מאזן להמשך המשא-ומתן החשאי המתקיים זה חודשים ותכניו והתפתחותו מוסתרים לחלוטין מהציבור הישראלי ומהמערכת הפוליטית, לרבות ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

גדעון סער: את הראיונות לאמצעי התקשורת לקראת החג ביטל אהוד אולמרט, אבל את תהליך הוויתורים החד-צדדיים על הנכסים הלאומיים והאסטרטגיים שלנו הוא ממשיך במלוא העוצמה.

גדעון סער: המעט שמתפרסם מגיע לציבור בישראל מהצד הפלסטיני.

גדעון סער: אתמול, אחרי פגישתו עם מזכירת המדינה קונדוליסה רייס, אמר אבו מאזן – ואני מצטט, אדוני השר, למקרה שאתה לא מעודכן במה שקורה במשא-ומתן: "רוב פרטי המשא-ומתן עם ישראל כבר סוכמו"; במקום אחר נאמר – 90%.

גדעון סער: אני חוזר, לאוזניהם של חברי הכנסת של ש"ס, שאולי לא שמעו ואולי פשוט מעדיפים שלא לדעת: רוב פרטי המשא-ומתן על הסדר הקבע כבר סוכמו בין אולמרט ולבני לבין הפלסטינים.

גדעון סער: באותה מסיבת עיתונאים שנערכה אתמול ברמאללה אישרה קונדוליסה רייס כי אכן – ואני שוב מצטט – הושגה התקדמות משמעותית במשא-ומתן בין הצדדים, אדוני השר.

גדעון סער: מהי אותה התקדמות, אני מצפה שאתה, כנציג הממשלה, תפרט.

גדעון סער: אבל לא מגלים לציבור, לציבור אין זכות לדעת.

גדעון סער: מדינה שלמה מדברת על איפול בתוקף צו איסור פרסום על חקירת אולמרט, שמטרתה להגיע לחקר האמת, וכולנו מחזקים את רשויות אכיפת החוק במאמציהן להגיע לאמת ולחשוף אותה.

גדעון סער: אבל כאן לא נגרם נזק, כי בעוד כמה ימים נדע את הדברים באופן מוסמך, וברוך השם יש לנו הסבלנות הנדרשת.

לימור לבנת: – – –

גדעון סער: אבל המשא-ומתן החשאי, שבו יש התקדמות, והרוב סוכם, כפי שציטטתי, הוא משא-ומתן על גורלנו בארץ הזאת, הוא משא-ומתן על עתידנו, על הדברים המקודשים ביותר, על הנכסים הביטחוניים, האסטרטגיים וההיסטוריים שלנו.

גדעון סער: כאן, תחת מעטה החשאיות, עלולים להיגרם נזקים כבדים, אולי בלתי הפיכים.

גדעון סער: אם אומרת מזכירת המדינה שהיתה התקדמות, משמעות הדבר, אדוני השר אדרי – אולמרט ולבני עשו ויתורים.

גדעון סער: אבל גם את זה אנחנו יודעים מהאמריקנים ומהפלסטינים.

גדעון סער: אנחנו לא יודעים מכם, מממשלת ישראל.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, לקראת פגישתו עם אבו מאזן היום, צריך לומר את הדברים בצורה ברורה: הדעת לא סובלת שבין חקירה לחקירה ימשיך מר אולמרט במסע של ויתורים חד-צדדיים על הנכסים החשובים ביותר שלנו.

גדעון סער: אני אומר לו, מעל לבמה הזאת: מר אולמרט, אל תיגע בין חקירה לחקירה בשטחי יהודה ושומרון.

גדעון סער: אל תעז בין חקירה לחקירה לשלוח את ידך בירושלים, בירת הנצח של עם ישראל.

גדעון סער: זו לא אחת הדירות שלך למכירה.

גדעון סער: אל תעביר בין חקירה לחקירה מסרים חשאיים לאסד שישראל מוכנה לרדת מרמת-הגולן.

גדעון סער: ישראל איננה מוכנה לרדת מרמת-הגולן.

גדעון סער: לך, מר אולמרט, אין שום זכות מוסרית לגעת בנכסי הנצח של העם הזה.

גדעון סער: לך, מר אולמרט, אין רוב בבית הזה להמשיך את תהליך הוויתורים החד-צדדיים שלך.

גדעון סער: אני רוצה לברך את כל חברי הכנסת, ובעיקר את חברי הכנסת מסיעת קדימה, את חברי הכנסת שהביעו עמדה ברורה בנושא רמת-הגולן, ובמיוחד את חברת הכנסת סולודקין, את חבר הכנסת זאב אלקין ואת חבר הכנסת דוד טל – אני מקווה שאני לא מקפח מישהו, אבל מי שאני מקפח, יש לו אפשרות להביע עמדה ברורה.

גדעון סער: חבר הכנסת מולה, תמיד טוב להציג עמדות ברורות, ואז הציבור יודע איפה אתה עומד.

גדעון סער: גם על המסרים המופקרים שהעביר מר אולמרט בדבר הנכונות לרדת מרמת-הגולן שמענו – לא מממשלת ישראל, גברתי היושבת-ראש, שמענו מהסורים.

גדעון סער: שמענו את זה בהתחלה מעיתון סורי.

גדעון סער: אחר כך שמענו את זה משרה סורית, ואחר כך שמענו את זה מאסד עצמו בריאיון עיתונאי.

גדעון סער: רק ממשלת ישראל לא חושבת שיש ציבור שזכותו לדעת מה היא מוכנה לנדב ומה לא.

גדעון סער: אחר כך שמענו גם ממקורות טורקיים.

גדעון סער: נראה שאנחנו, בפרוס שנת ה-60, צריכים להיות ניזונים לגבי נושאים הנוגעים לגורל המדינה ממקורות פלסטיניים, סוריים וטורקיים.

גדעון סער: גם זה הוסתר מהציבור בישראל.

גדעון סער: ואני שואל את מר אולמרט – ולא היתה לי אשליה, גברתי היושבת-ראש, שהוא יתייצב בבית ויכבד אותו בכינוס המיוחד בפגרה: יש לך רוב בכנסת לרדת מרמת-הגולן?

גדעון סער: יש לך רוב בעם לרדת מרמת-הגולן?

גדעון סער: יש לך מנדט לעשות את הדברים האלה?

גדעון סער: אני קורא לחברינו בש"ס: תתעוררו.

גדעון סער: אני קורא לכם, אדוני, סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת: תתעשתו.

גדעון סער: ולנוחותך, אדוני השר ישי, מאחר שלא היית, אני רוצה לצטט לך דברים שאמר אבו מאזן אתמול במסיבת עיתונאים, ולפיהם 90% מנושאי הסדר הקבע כבר סוכמו במשא-ומתן שמתקיים, ואני מניח שאתה מדווח עליו; ומזכירת המדינה האמריקנית, הגברת רייס, אמרה שהושגה התקדמות משמעותית מאוד.

גדעון סער: אני קורא לך, אדוני סגן ראש הממשלה, אלי ישי, תובילו כבר פרישה מהממשלה המשחיתה, מהממשלה הרעה הזאת.

גדעון סער: תעשו מהלך.

גדעון סער: תפסיקו להידבק לכיסאות.

גדעון סער: תפסיקו עם האינטרסים הקטנים שלכם.

גדעון סער: זה לא עומד מעל לדברים הללו.

גדעון סער: אני גם רוצה לומר בצורה ברורה, גברתי היושבת-ראש, מעל הבמה הזאת, לידידינו בארצות-הברית ולידידינו בעולם כולו: הוויתורים החשאיים והגורפים של אולמרט ולבני בחדרי חדרים לא מחייבים כאן אף אחד.

גדעון סער: אין להם רוב בעם, כפי שיוכח בבחירות, והם לא יהוו בשום אופן את המדיניות של הממשלה שתקום בישראל.

גדעון סער: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, בזמן שנותר, לאחל לעם ישראל חג עצמאות שמח.

גדעון סער: אנחנו עוברים ימים לא קלים.

גדעון סער: אין לנו הנהגה במדינה, או מה שמתקראת "הנהגת המדינה" לא נותנת סיבה רבה לגאווה בפרוס שנת ה-60; נאמר את זה בלשון המעטה.

גדעון סער: אבל אנחנו, כעם וכמדינה, הגענו במהלך 60 שנה להישגים אדירים, להישגים גדולים, בכל אחד מתחומי החיים.

גדעון סער: יש לנו במה להתגאות, יש לנו עם נהדר, ויש לנו מדינה טובה.

גדעון סער: יש לנו ארץ זבת חלב ודבש.

גדעון סער: יש לנו ממשלה רעה, שממנה ניפטר, בעזרת השם, בקרוב.

גדעון סער: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: השר יעקב אדרי ישיב, ולאחר מכן אנחנו נעבור להשבעת חבר הכנסת החדש.

דליה איציק: משפחתו כאן, אני רואה.

דליה איציק: נכבדי העדה כאן, ברוכים הבאים.

דליה איציק: בבקשה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את חבר הכנסת גדעון סער, שדיבר על המשא-ומתן הגלוי והנסתר.

יעקב אדרי: יש פה חברי כנסת שיודעים הכול, מכירים הכול, מבינים הכול.

יעקב אדרי: אני רוצה לומר דבר ראשון, ואמר את זה ראש הממשלה בצורה הכי ברורה, מעל לדוכן הזה – שהוא ינהל משא-ומתן ישיר עם הפלסטינים; בצורה גלויה.

יעקב אדרי: הוא אמר את זה פה, אני חושב, בצורה הכי ברורה שרק אפשר.

ראובן ריבלין: יש קווים אדומים, אבל?

ראובן ריבלין: אדוני השר – – –

יעקב אדרי: רגע, תן קודם – רובי, אתם הולכים מהסוף להתחלה.

יעקב אדרי: זה לא הולך.

יעקב אדרי: משא-מתן מתנהל.

יעקב אדרי: יש גם לי, איך אמרת?

יעקב אדרי: – קווים אדומים יש לי, אבל אני חושב שגם לראש הממשלה יש קווים אדומים.

יעקב אדרי: אבל אתם רוצים להוביל את זה לסוף ולומר – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: אולי תדווח לכנסת מה קורה במשא-ומתן.

יעקב אדרי: גדעון, אני לא הפרעתי לך.

יעקב אדרי: הקשבתי לך בקשב רב.

יעקב אדרי: כל הממשלות הקודמות ניהלו משאים-ומתנים כאלה ואחרים; ניהלו משאים-ומתנים כל הממשלות.

יעקב אדרי: זה לא הבשיל.

יעקב אדרי: ברוב הדברים זה לא הבשיל וממילא לא היה צריך להביא את זה למקום שצריך לאשר את זה – לכנסת.

יעקב אדרי: אבל אנחנו עוד רחוקים מזה; רחוקים מזה, גדעון.

יעקב אדרי: אני קורא, כמוכם, ושומע ויודע חלק מהדברים.

יעקב אדרי: מי שחשב שהמשא-ומתן ייגמר מהר מאוד – לא.

יעקב אדרי: יש עמדות שלנו, יש דברים שלא נוותר עליהם, האמריקנים רוצים וגם אנחנו רוצים להיכנס ולהגיע לאיזה הסכם עם הפלסטינים.

יעקב אדרי: זה אינטרס ממדרגה ראשונה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: מי שחושב שהמצב הקיים היום הוא טוב למדינת ישראל, שיעלה לפה ויגיד את זה לעם.

יובל שטייניץ: לא, שיהיה כמו בעזה – גם בירושלים.

יובל שטייניץ: זה מה – – – מה שקורה בעזה יקרה בירושלים ובגוש-דן.

יעקב אדרי: אני מציע שלא תעמתו – בעזה, כולנו הרמנו יד להתנתקות.

יעקב אדרי: כולנו.

יעקב אדרי: אז אני מציע – בואו, אני רוצה להזכיר לכם את זה.

יובל שטייניץ: – – –

דליה איציק: לא הערתי לך – פעם, פעמיים.

דליה איציק: אל תנצל את זה.

בנימין נתניהו: לא שמעתי את תשובתך לחבר הכנסת סער על הטענה הפשוטה – אתה חושב שלראש הממשלה יש מנדט מוסרי היום – – –?

יעקב אדרי: אני רוצה לומר דבר אחד.

יעקב אדרי: כל ראשי הממשלות הקודמות – לצערי הרב, אני צריך לציין את זה כעובדה – היו בשלבים שונים של חקירות.

יעקב אדרי: זה מצער – אבל ניהלו משאים-ומתנים וניהלו דברים לא פשוטים.

יעקב אדרי: אין דבר פשוט במדינת ישראל.

יעקב אדרי: אתמול יצאתי לתקשורת – אני חושב שאני השר היחיד – ואמרתי שאני מצפה, מבקש, מקווה, מתפלל למען כולנו, שהיועץ המשפטי, שיש לנו בו אמון מלא, בו ובמערכת המשפט, שיסיימו את זה מהר, לטובתה של מדינת ישראל, בבהילות.

יעקב אדרי: הנושא חשוב, הנושא חמור – חשוב שיסיימו אותו מהר.

יעקב אדרי: ראש הממשלה, לטובתה של מדינת ישראל, עוסק בנושאים הכי רגישים.

יעקב אדרי: מי כמוך, ביבי, יודע את זה.

יעקב אדרי: אתה יודע במה ראש הממשלה עוסק.

יעקב אדרי: אני מקווה שהמשטרה, עם הצוות המנוסה שלה, עם הצוות של משרד המשפטים והיועץ המשפטי, יסיימו את העניין הזה וכולנו נדע על מה מדובר.

יעקב אדרי: אתמול אמרתי עוד משפט – אוי ואבוי אם זה נכון ואוי ואבוי אם זה לא נכון.

יעקב אדרי: שוב, המשא-ומתן מתקדם במסלולים מסודרים, האמריקנים עושים דברים, הן חשאיים, מתחת השולחן, הן מעל השולחן – – –

יובל שטייניץ: מה עם פיקוח פרלמנטרי?

יובל שטייניץ: מה עם פיקוח פרלמנטרי?

יובל שטייניץ: בכל מדינה יש פיקוח פרלמנטרי.

דליה איציק: אני קוראת אותך פעם ראשונה, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

דליה איציק: חבר הכנסת שטייניץ, אני תיכף אקרא אותך פעם שנייה.

דליה איציק: אל תפריע לו, מספיק.

יעקב אדרי: יובל, כאשר יהיה משהו מסוים, כאשר יתקדמו במשהו, יביאו אליך, יובל.

יעקב אדרי: אני סומך עליך.

יעקב אדרי: גם חבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש הוועדה, ידרוש, מתי שיהיה, להביא.

יעקב אדרי: כרגע אין מה להביא.

יעקב אדרי: אני חושב שבעניין הזה – – –

לימור לבנת: בארצות-הברית, את הדברים הכי סודיים מוסרים בוועדות של הקונגרס.

לימור לבנת: כאן אצלנו לא יודעים שום דבר, אפילו לא הוועדות הכי חשאיות.

יעקב אדרי: אני מציע שלא להקדים את המאוחר.

יעקב אדרי: ראש הממשלה אמר כאן, בפה שלו, באופן מלא וברור, שהוא ינהל משא-ומתן עם הפלסטינים בצורה גלויה, ללא מורא, ללא שום פקפוק; שהוא הולך למשא-ומתן, כי זה לטובתה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: האם התקדמו כבר?

יעקב אדרי: לא.

יעקב אדרי: כאשר יהיה מה לומר, אני בטוח שראש הממשלה יבוא או שרת החוץ תבוא לדוכן הזה והם יאמרו את דברם.

דליה איציק: מה אתה מציע, אדוני השר?

יעקב אדרי: לפיכך, אני מציע להסיר את העניין מסדר-היום.

דליה איציק: להסיר מסדר-היום.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אנחנו נמתין לך עד שתשב.

דליה איציק: מי שמצביע בעד הצעת השר – מצביע בעד.

דליה איציק: מי שנגד – נגד.

גדעון סער: מה זה בעד הצעת השר?

דליה איציק: אתה רוצה להסיר מסדר-היום?

דליה איציק: מי שמצביע בעד, מצביע בעד הצעתו של סער.

דליה איציק: מי שמצביע נגד, מצביע בעד ההצעה שלך, אדוני השר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 16 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 18 נמנעים – 4 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה הוסרה מסדר-היום.

דליה איציק: האם חבר הכנסת המיועד נמצא כאן?

דליה איציק: לא נמצא כאן.

דליה איציק: אנחנו קובעים בזאת שההצעה הוסרה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לישראל ביתנו: השתתפותו של חבר הכנסת אחמד טיבי כחבר המשלחת הפלסטינית בפורום קטאר לדמוקרטיה.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור ליברמן – יש לך עשר דקות, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, אתה יודע שלפי סעיף 88(ז) לתקנון הכנסת נתונה לך זכות תשובה בזמן שלא יעלה על עשר דקות.

דליה איציק: אני לא אמשיך ככה את הדיון, תיכף אסגור אותו.

דליה איציק: חבר הכנסת בן-ששון.

דליה איציק: אדוני סגן ראש הממשלה, נא לשבת.

דליה איציק: השר בן-אליעזר.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: גברתי יושבת-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, אומנם יש הצעה לסדר-היום בנושא מסוים, אבל אני חושב שהיום אי-אפשר שלא להתייחס למצב הכללי; מה לעשות, יש לנו מדינה אחת.

אביגדור ליברמן: אני באמת מאחל לראש הממשלה לצאת מכל הבעיות שלו; מה לעשות, יש לנו ראש ממשלה אחד, גם לקואליציה וגם לאופוזיציה.

אביגדור ליברמן: אבל עם זאת, לי ברור שהשילוב המסוכן הזה, שילוב לא רצוי של אי-ודאות פוליטית ואי-ודאות ביטחונית – המצב הזה לא יכול להימשך.

אביגדור ליברמן: אני חושב שבמציאות שנוצרה – ראינו פילוג בתוך הקואליציה, אני רואה מה המצב במפלגת העבודה, לא ברור לי עד כמה ש"ס יכולה לסבול את המצב המדיני הזה, עד כמה זה תואם את המטרות האלקטורליות של ש"ס.

אביגדור ליברמן: ברור לי שכל המערכת הפוליטית נמצאת באי-יציבות מוחלטת.

אביגדור ליברמן: לכן, אני קורא לכנסת להגיע כמה שיותר מהר לתאריך מוסכם לבחירות מוקדמות.

אביגדור ליברמן: אבל הדבר העיקרי, התחלתי ואמרתי – אין לנו מדינה אחרת.

אביגדור ליברמן: יש לנו מדינה אחת.

אביגדור ליברמן: השילוב הזה של אי-יציבות ביטחונית ואי-יציבות פוליטית לא יכול להימשך.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאפשר להיערך ולערוך בחירות כבר בחודש ספטמבר.

אביגדור ליברמן: אני קורא לראשי כל המפלגות, גם בקואליציה, גם באופוזיציה, לעשות חשבון נפש ולהגיד את האמת.

אביגדור ליברמן: ברור לכולם שלא ניתן להמשיך כך.

אביגדור ליברמן: בואו נעשה בחירות בחודש ספטמבר, ובראש השנה תהיה לנו ממשלה חדשה, קואליציה חדשה, כנסת חדשה.

אביגדור ליברמן: ברשותך, אעבור לנושא שעל סדר-היום, ואני רוצה להציג כמה אירועים.

דליה איציק: חבר הכנסת אזולאי, למה באמצע המליאה?

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, תצטרכי להכפיל לי את מכסת הזמן – כל פעם אני נכנס למוזה, יוצא ממוזה.

דליה איציק: זה העניין, אני פוחדת שתיכנס למוזה.

אביגדור ליברמן: כן, אני יודע שאת מפחדת שאני אכנס למוזה, אבל מה לעשות.

אביגדור ליברמן: אני מתחיל רק בכמה אירועים שאני רוצה לסקור.

אביגדור ליברמן: בתשובה על שאילתא שהפניתי לשר לביטחון פנים בנושא יידוי אבנים בכבישי הארץ עלה כי בכבישי הצפון, במיוחד בכביש ואדי-עארה וכביש עכו-צפת, בכביש באר-שבע-מיתר, בכביש באר-שבע-דימונה ובכביש 443, במהלך שנת 2007 אירעו קרוב ל-100 מקרים של יידוי אבנים ובקבוקי תבערה – ואני מדבר בתוך הארץ.

אביגדור ליברמן: כל תסריט של מלחמה עתידית חייב להביא היום בחשבון חסימת כבישים בתוך הארץ והתקוממות בו-זמנית של האוכלוסייה הערבית.

אביגדור ליברמן: 15 במרס 2008 – משפחתו של הגשש הבדואי שנהרג בג'יפ שבו נסע עם סמל-ראשון לירן בנאי, זיכרונו לברכה, סירבה לפרסם את שמו ואת תמונתו מחשש ממה שעלול לקרות להם אם יתפרסם ששירת בצה"ל.

אביגדור ליברמן: הפחד תפס אפילו את מקומה של הגאווה – לא לפרסם את השם זה "פחות כבוד".

אביגדור ליברמן: אפילו בטלפון הם נזהרים שלא לדבר עליו: אנחנו לא מדברים על נושאים של צבא בנייד, פוחדים מהבדואים שמתנגדים לשירות בצה"ל, אבל בעיקר מהאנשים מחוץ לעדה.

אביגדור ליברמן: אפילו כאלה מחוץ-לארץ.

אביגדור ליברמן: במקביל, משפחתו של המחבל שביצע את הפיגוע ב"מרכז הרב" הקימה סוכת אבלים וזכתה לכבוד רב ולביקורים המוניים, וממשלת ישראל לא ידעה להתמודד עם התופעה, בניגוד לשכנינו בירדן.

אביגדור ליברמן: 23 במרס 2008:

אביגדור ליברמן: העיתון הבריטי "סנדיי טיימס" פרסם ריאיון עם מחבל בכיר מזרוע פיתוח אמצעי הלחימה של ה"חמאס", העוסק בייצור חומר נפץ עבור רקטות ה"קסאם", ואני מצטט מהריאיון: עד כה התאמנו באירן כ-150 מחבלים.

אביגדור ליברמן: בימים אלה מתאמנים באירן כ-150 מחבלים נוספים.

אביגדור ליברמן: עוד פסקה, 5 באפריל 2008: 12 אסירים מ"גדודי חללי אל-אקצא" ברחו מבית-הכלא "ג'נייד", הכלא המרכזי של הרשות בשכם.

אביגדור ליברמן: 16 באפריל 2008:

אביגדור ליברמן: אבו מאזן התכוון להעניק אותות ציון לשבח – אות ירושלים, המכובד ביותר שמעניקה הרשות הפלסטינית – לחמש המחבלות שכלואות בכלא הישראלי, ביניהן אמנה מונא, שפיתתה נער בן 16 להגיע לרמאללה, ושם נרצח.

אביגדור ליברמן: בעקבות פרסום מוקדם ביטלה הרשות הפלסטינית את אירוע הצל"שים, והצל"שים לא יחולקו.

אביגדור ליברמן: 26 באפריל 2008: בכירי "חמאס" יוצאים ובאים תכופות ממעבר רפיח למצרים וממנה למדינות ערביות אחרות.

אביגדור ליברמן: גם רב-המרצחים מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של "חמאס" ומפקד "גדודי המוג'אהידין", הועבר לטיפולים רפואיים במצרים ובחוץ-לארץ אף שהמעבר היה סגור באופן רשמי.

אביגדור ליברמן: 1 במאי 2008:

אביגדור ליברמן: בית-המשפט המחוזי בנצרת אפשר לפלג הצפוני של התנועה האסלאמית לקיים אירוע לציון יום ה"נכבה" בכפר-כנא ביום שישי, 9 במאי.

אביגדור ליברמן: מעניין שיום 1 במאי, שבו בית-המשפט אישר את אירוע ה"נכבה", היה יום השואה, ולדעתי לא צריך להוסיף פה אף מלה נוספת.

אביגדור ליברמן: 2 במאי 2008:

אביגדור ליברמן: בישיבת הקבינט האחרונה מתח ראש השב"כ יובל דיסקין ביקורת חריפה על התנהלות המגעים בין ישראל ל"חמאס" בתיווך המצרי.

אביגדור ליברמן: דיסקין רמז בדבריו על האפשרות שמתנהלים מגעים חשאיים מבלי שחלק ממערכת הביטחון מעודכן בכך, אולי גם מגעים מול "חמאס".

אביגדור ליברמן: ראש השב"כ הזכיר את שמותיהם של עמוס גלעד ודוד חכם.

אביגדור ליברמן: כשמשרד הביטחון מנהל מגעים חשאיים וגם מחזיק את זה בסוד מהשב"כ, גם זה אומר דורשני.

אביגדור ליברמן: 3 במאי 2008:

אביגדור ליברמן: ראש הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית נאם בקופנה

אביגדור ליברמן: גן בכנס לציון 60 שנים ל"נכבה", ואמר – ואני אומר לאנשי ש"ס ולשרים בממשלת ישראל וליושבת-ראש הכנסת – כדאי להקשיב מה אמר אזרח ישראלי, ראש הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית, ומה הכנסת יכולה לעשות בנדון: באנו כדי להעביר לכם את אהבתו ותשוקתו של כל גרגר אדמה בגליל, במשולש, בירושלים, בגדה, שמחכה לכם.

אביגדור ליברמן: חזרת הפליטים קרובה, בעזרת השם.

דליה איציק: למי הוא אמר את זה ואיפה?

אביגדור ליברמן: בקופנהגן, ב-3 במאי נערך כנס לרגל 60 שנה ל"נכבה".

דליה איציק: וזה ציטוט?

אביגדור ליברמן: זה ציטוט מדויק: הבתים, המסגדים, הזעתר והנענע מחכים לכם, ויותר מכול, אל-אקצא מחכה לכם.

אביגדור ליברמן: נפדה אותו בדם ובנפש.

אביגדור ליברמן: הבטחנו לאדמתנו שאין דרך חזרה, נחיה עליה או שנמות בה.

אביגדור ליברמן: אנו אחיכם הפלסטינים בגליל ובנגב, מספרנו יגיע בקרוב ל-1.5 מיליון בני-אדם.

אביגדור ליברמן: אנו מחכים לכם ומודיעים כי נישאר כאן כל עוד הזעתר והזיתים נשארים.

אביגדור ליברמן: כל מי שמתפשר על זכות השיבה יוצר מזימה נגד הפלסטינים.

אביגדור ליברמן: מי שמדבר על מתן פיצויים בתמורה לוויתור על זכות זו, מקומו בפחי אשפה.

אביגדור ליברמן: כשאתה שומע את כל רצף האירועים האלה והציטוטים, מבחינתי הדבר ברור: זהו סינדרום של רפובליקת ויימאר, ולכן ברפובליקת ויימאר יש גם אפשרות לתופעה כמו שאנו ראינו: חבר כנסת ישראלי, קודם משמש יועצו של ערפאת, נוסע ל"וואי פלנטיישן" לייצג את הפלסטינים מול מדינת ישראל, ואחר כך כולנו מופתעים שהוא מגיע לקטאר – – –

זהבה גלאון: הוא אחראי לכל הרשימה שלך?

אביגדור ליברמן: ללא ספק.

מיכאל איתן: הבג"ץ שלנו נתן לו הכשר מלא.

מיכאל איתן: מה אתה רוצה ממנו?

אביגדור ליברמן: אני אשמח גם לקיים דיון על הבג"ץ, אבל זה דיון אחר, אולי.

אביגדור ליברמן: אבל מה שצריך להיות ברור, מי שמתייצב בקטאר, במדינה זרה, כפלסטיני, ומסית נגד מדינת ישראל – שזו מדינה גזענית – אז אנו באמת לא למדנו כלום, לא משנות ה-30, לא מאירועים שקדמו לשואה.

אביגדור ליברמן: פשוט לא לומדים כלום.

אביגדור ליברמן: אנו לא רוצים לראות את הכתובת על הקיר.

אביגדור ליברמן: וכשאני שומע, גברתי זהבה, את כל אנשי הרוח למיניהם וסופרים למיניהם, שאומרים: צריך לדבר עם ה"חמאס", אני אומר לכם, תלכו, תלמדו.

אביגדור ליברמן: היה פעם סופר מפורסם, חתן פרס נובל, קנוט המסון הנורבגי.

אביגדור ליברמן: תלמדו גם קצת מהלקח של אותו חתן פרס נובל.

זהבה גלאון: אתה המסית הראשי.

אביגדור ליברמן: זהבה, כל התהליך של אוסלו – – –

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קוראת אותך פעם ראשונה.

דליה איציק: ועכשיו, אדוני, נא לסיים, כי אתה שתי דקות אחרי הזמן.

דליה איציק: נא לסיים, אדוני השר.

דליה איציק: אני לא מתרגלת לזה שאתה לא שר.

אביגדור ליברמן: את צודקת.

אביגדור ליברמן: בקרוב מאוד אנחנו נחליף תפקידים.

דליה איציק: לא, יש לי הרגשה שאולי אתה נכנס חזרה לממשלה.

אביגדור ליברמן: זהבה, אני רוצה לומר לך: אחרי כל הלקח המצטבר של תהליך אוסלו, צריך להיות מטורף להמשיך במסלול הזה.

אביגדור ליברמן: מה שאנו רואים היום זה באמת שמצד אחד יושבת הקואליציה הזו של התבוסתנים ושל הגיס החמישי.

אביגדור ליברמן: אלו שיושבים כאן הם נציגי טרור, הם נציגי ארגוני הטרור והם בוגדים והם גיס החמישי.

אביגדור ליברמן: הקואליציה שלך אתם יחד – זה היום המתווה של אוסלו, שלא יהיו פה שום אשליות.

זהבה גלאון: אתה המסית הראשי בבית הזה.

דליה איציק: חבר הכנסת ליברמן, אני מבקשת לסיים.

דוד רותם: את מדברת לא לעניין.

דליה איציק: מצד שני, גם אי-אפשר להכליל את כל ערביי ישראל ואי-אפשר להכליל את כל חברי הכנסת.

דליה איציק: מה, כל חברי הכנסת הם טרוריסטים?

אביגדור ליברמן: לא, הם רק נציגי ארגוני הטרור בכנסת.

דליה איציק: חבר הכנסת ליברמן, תודה.

אביגדור ליברמן: לא סיימתי.

דליה איציק: סיימת.

דליה איציק: הוספתי לך ארבע דקות.

דליה איציק: יש לי כבוד אליך, ותחזיר לי את הכבוד המגיע לי.

אביגדור ליברמן: איפה הזמן?

אביגדור ליברמן: אני לא רואה את הזמן.

דליה איציק: כי הזמן עבר.

דליה איציק: קרסו השעונים, קרסו הרמקולים, קרס הכול.

ג'מאל זחאלקה: טיבי – – –

דליה איציק: אני אוציא אותך.

אחמד טיבי: הוא רק פתח את הפה ואת מעירה לו.

דליה איציק: גם אותך אני אוציא.

דליה איציק: אל תעזור לי, ואתה תיכף לא תדבר.

דליה איציק: אל תעזור לי לנהל את הישיבה.

דליה איציק: אני מנהלת את הישיבה, תן לי לנהל אותה.

אביגדור ליברמן: רק משפט אחרון.

אביגדור ליברמן: זהבה, בעזרת השם, אנחנו נרכיב את הממשלה הבאה, ישראל ביתנו תקבל את תיק הביטחון – לא ביטחון פנים, תיק הביטחון – אז נבנה מזרח תיכון חדש.

אביגדור ליברמן: אז תראי מה זה מזרח תיכון חדש.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אחמד טיבי, יש לך עשר דקות.

דליה איציק: כמובן, אני רוצה להעיר את הערתי, חס וחלילה שנחשוב שכל חברי הכנסת הערבים פה מייצגים ארגוני טרור.

דליה איציק: אפשר לחלוק עליהם, אפשר שלא להסכים לדעתם.

דליה איציק: אני לא מוכנה לקבל את זה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש – תיקון.

אחמד טיבי: היית צריכה להגיד: אף לא חבר כנסת ערבי אחד.

אחמד טיבי: כך היית צריכה להגיד.

דליה איציק: אל תגיד לי מה הייתי צריכה להגיד.

דליה איציק: עכשיו תגיד מה שאתה צריך להגיד ותן לי לנהל את הישיבה.

אחמד טיבי: אין ולו חבר כנסת ערבי אחד שמייצג ארגון טרור מאלה המייצגים את הציבור הערבי ומאלה הבוחרים בהם.

גדעון סער: הוא ברח, הוא ברח לחו"ל.

משה כחלון: לפני בשארה גם אנחנו חשבנו כך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, היינו עדים לנאום מקרתיסטי של פאשיסט על-פי כל הגדרה.

אחמד טיבי: מה עשה כאן הדובר הקודם, נציג המפלגה הפאשיסטית הישראלית, מאפיה בקיצור?

אסתרינה טרטמן: גברתי היושבת-ראש, אי-אפשר לאפשר להם לדבר כך, עם כל הכבוד.

אחמד טיבי: מה הוא עשה?

אחמד טיבי: הוא הציג רשימה של הברחת אמצעי לחימה, של פיגועים – – –

דוד רותם: אני רוצה שיסביר לי מה זה פאשיזם.

אליהו גבאי: שיחזור בו, שיתנצל.

ישראל חסון: אתה בעד שירות אזרחי, חבר הכנסת טיבי?

דליה איציק: חבר הכנסת רותם.

דליה איציק: חברת הכנסת טרטמן.

אחמד טיבי: הוא הציג רשימה של פיגועים, שימוש באמל"ח, הברחת אמל"ח, ובסוף, בתשובה ישירה לחברת הכנסת גלאון, הוא ייחס אותם לי באופן אישי.

אחמד טיבי: מדובר בסגנון נחות של הסתה אישית, גם נגדי וגם נגד הציבור הערבי בכללותו.

יואל חסון: לא, רק נגדך.

אחמד טיבי: בעיקר נגד הציבור הערבי.

אחמד טיבי: הוא הולך על ה"טיקט" של התקפה.

אחמד טיבי: פעם הוא מתקיף אותי, פעם הוא מתקיף אחרים.

אסתרינה טרטמן: רק נגדך.

אחמד טיבי: את מוכנה להפסיק לצרוח?

אסתרינה טרטמן: לא.

אחמד טיבי: אז תפסיקי.

אסתרינה טרטמן: האדם האחרון שיגיד לי מה לעשות זה אתה.

אסתרינה טרטמן: עוד אחד.

אחמד טיבי: את לא רוצה שאני אגיד לך "עוד אחת".

זהבה גלאון: מה אתה מתייחס אליה בכלל?

אחמד טיבי: נכון, אני מתנצל.

אחמד טיבי: על זה אני מתנצל, שאני מתייחס לאסתרינה.

זהבה גלאון: איזה סגנון זה?

אסתרינה טרטמן: חברת הכנסת גלאון, הגיע הזמן – – –

דליה איציק: אני תיכף אנעל את הישיבה.

אחמד טיבי: עובדתית, אני גאה שאני בן לעם הפלסטיני.

אחמד טיבי: אני מגן על העניין הפלסטיני בכל מקום, גם פה מעל הדוכן, גם בדוחא, גם בקונגו-ברזוויל, בכל מקום.

ישראל חסון: אבל שייך לאיזו מדינה?

אסתרינה טרטמן: אתה מוכן לשירות אזרחי של ערבים?

דליה איציק: חברת הכנסת טרטמן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: זה לא מכובד.

אחמד טיבי: מה שאמרתי בדוחא אמרתי מעל הדוכן אלף פעמים.

אחמד טיבי: מה שהפריע לכם בדוחא זה שבחוץ-לארץ אמרתי דברים – – –

יואל חסון: אתה מסכן את השליחות של שרת החוץ שם.

אחמד טיבי: אני מתכוון לסכן את שליחותה של שרת החוץ.

אחמד טיבי: זאת המדיניות שלי.

אחמד טיבי: אני בהחלט חושב שהיא לא צודקת.

אחמד טיבי: מה רע בזה?

אחמד טיבי: מה, אני צריך לתמוך בשליחות של שרת החוץ?

אחמד טיבי: מה קרה?

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אל תפריע.

אחמד טיבי: לפחות ההודעה של יואל חסון היתה מייד אחרי שישראל מנהלת מדיניות של אפליה על רקע לאומי נגד הציבור הערבי, ומדיניות של דיכוי ואפרטהייד בשטחים הכבושים.

אחמד טיבי: מה לא נכון בזה?

ישראל חסון: אתה בעד שירות אזרחי?

אסתרינה טרטמן: – – –

דליה איציק: חברת הכנסת טרטמן, קראתי לך פעם ראשונה ועכשיו אני קוראת לך פעם שנייה.

אחמד טיבי: מה לא נכון בדברים האלה?

אחמד טיבי: מה, יש שוויון בין יהודים לערבים ואנחנו לא יודעים?

אחמד טיבי: מה לא נכון בזה?

אחמד טיבי: מה, יש שוויון בתקציבים?

אחמד טיבי: ולכן, על מה הזעקה, על זה שחשפתי את ערוות הדמוקרטיה הישראלית בדוחא, בחוץ-לארץ?

אחמד טיבי: זה מה שהפריע לך? מה, השליחות של שרת החוץ היא שליחות מקודשת?

אחמד טיבי: מי היא בכלל?

אחמד טיבי: שרת חוץ, זה הכול.

יואל חסון: שרת החוץ שלך.

יואל חסון: אין לך כבוד לשום דבר, אין לך כבוד לבית הזה בכלל.

יואל חסון: אין לך כבוד לדמוקרטיה פה.

אחמד טיבי: מה קרה?

אחמד טיבי: היא דיברה על דמוקרטיה ושוויון לכול, ואני אומר את מה שאני מרגיש.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני מקווה שגם את לא אוהבת שהוא אומר "מי היא בכלל".

דליה איציק: את מסכימה?

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: ואני אומר שבטייבה זה לא כמו בכוכב-יאיר.

אחמד טיבי: זה מה שאמרתי שם.

דליה איציק: היא שרת החוץ, חבר הכנסת טיבי, היא מייצגת את מדינת ישראל והיא שרה מכובדה.

דליה איציק: היא לא "מי היא בכלל", היא בכלל מאוד.

דליה איציק: אתה לא אהבת שחברת הכנסת טרטמן אמרה לך כך.

דליה איציק: זה לא בסדר, חבר הכנסת טיבי.

דליה איציק: אתה יכול לחלוק עליה, אבל אין לזה קשר.

אחמד טיבי: אמרתי שהיא שרת החוץ, לא מישהו מקודש.

דליה איציק: אמרת "מי היא בכלל".

אחמד טיבי: מותר לחלוק על שרת החוץ, היא לא אלוהים.

אחמד טיבי: הוא אומר לי: חלקת על שרת החוץ.

אחמד טיבי: ביג דיל.

יואל חסון: סיכנת את הביקור של שרת החוץ.

אחמד טיבי: אז מה אם סיכנתי את הביקור?

אחמד טיבי: סיכנתי איזה ביקור?

אחמד טיבי: סיכנתי את הדברים שלה?

אחמד טיבי: מה, זה מקודש?

אחמד טיבי: הביקור של שרת החוץ בדוחא מקודש?

דליה איציק: מותר לו לחלוק על שרת החוץ.

אחמד טיבי: אני מתייחס בכבוד לאנשים, אבל אני לא מתייחס בכבוד לעמדות שלה.

אחמד טיבי: העמדות שלה נוגדות את העמדות ואת השקפת החיים שלנו.

אחמד טיבי: אמרתי שטייבה וכוכב-יאיר זה לא אותו דבר, שיש אפליה על רקע לאומי, שיש אפרטהייד ודיכוי בשטחים ויש דמוקרטיה מוחלטת ליהודים.

אחמד טיבי: מה לא נכון בזה?

אחמד טיבי: מה הפריע לכם, שהיתה חתונה של שרת החוץ, היה dancing ובא מישהו והפריע לה?

אחמד טיבי: בכל מקום שמישהו יגיד שיש דמוקרטיה מוחלטת אנחנו נקום ונגיד שזה לא המצב.

אחמד טיבי: המלך הוא עירום.

לימור לבנת: בעזה יש דמוקרטיה, ב"חמאס" יש דמוקרטיה.

אחמד טיבי: לכן מה שהיה פה זה המשך של הסתה של אנשי הימין הקיצוני נגד המיעוט הערבי ונגד האזרחים הערבים ונגד הנהגת הציבור הערבי, וזה יימשך.

אחמד טיבי: ככל שהבחירות מתקרבות יש "טיקט" לליברמן ולאנשי הימין.

אחמד טיבי: ה"טיקט" הוא שנאת ערבים, להפחיד את הציבור היהודי שמדובר פה בגוף שאו-טו-טו מחר קם עליו.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על ניסיון להפוך את היוצרות.

אחמד טיבי: אנחנו הקורבן, והממסד הוא המדכא, הוא המפלה.

אחמד טיבי: אמרתי בדוחא שבבנק ישראל יש 900 עובדים, ואין ולו עובד ערבי אחד.

אחמד טיבי: מה לא נכון בזה?

אחמד טיבי: תקנו את המצב, אל תתקיפו את מי שאומר את הדברים.

אחמד טיבי: אמרתי שבתשתיות יש הבדל של 30 שנה בין יהודים לערבים.

אחמד טיבי: מה לא נכון בזה?

אחמד טיבי: תקנו כדי שנפסיק לדבר ברבים.

יואל חסון: זכויות הערבים במדינות ערב הם משהו-משהו.

אחמד טיבי: אבל אני אמשיך להגיד בדוחא, כאן מעל דוכן הכנסת, בטייבה, בתל-אביב, את מה שאני אומר תמיד, וזה מפריע לכם.

יואל חסון: כי זאת הדמוקרטיה שלנו.

אחמד טיבי: אגב, דמוקרטיה זה לא רק שכל אדם יגיד מה שהוא רוצה, דמוקרטיה זה השוואת תנאים, דמוקרטיה זה שמה שמותר לך מותר גם לערבים – מה שמותר ליהודי מותר לערבי.

אחמד טיבי: זה המצב?

אחמד טיבי: אמרתי: אכן יש דמוקרטיה, אבל היא דמוקרטיה ליהודים.

אחמד טיבי: יש שלושה משטרים במדינת ישראל: משטר אחד ליהודים – זאת דמוקרטיה מובהקת, אתנוקרטיה, יודוקרטיה; משטר אחד לערבים – זאת אפליה על רקע לאומי.

אחמד טיבי: 20% מהאוכלוסייה היא מופלית.

לימור לבנת: בעזה יש דמוקרטיה מצוינת, ב"חמאס" יש דמוקרטיה.

אחמד טיבי: מה זה קשור?

לימור לבנת: אה, מה זה קשור?

אחמד טיבי: בשטחים הכבושים יש משטר של דיכוי והפרדה, אפרטהייד; יש כבישים נפרדים, בתי-משפט נפרדים.

אחמד טיבי: אני מעדיף שמישהו יתקן את המצב, כדי שלא תהיה לי סיבה לומר את הדברים.

יואל חסון: שרת החוץ הלכה לפתור את הבעיות האלה, בין השאר.

אחמד טיבי: אה.

יואל חסון: למה "אה"?

אחמד טיבי: שתפתור אותן פה, בארץ.

אחמד טיבי: מה אומרת שרת החוץ?

אחמד טיבי: היא מוציאה הודעה אחר כך, שחבר הכנסת טיבי מתנגד לחזון של שתי מדינות.

אחמד טיבי: זאת בדיחה.

אחמד טיבי: הרי כשה

אחמד טיבי: תחלנו לומר "שתי מדינות" הגברת לבני, שרת החוץ, ממלאת-המקום של ראש הממשלה, אמרה על כל מי שאמר את הדברים, כשהיא היתה עוד בליכוד: בוגדים, תוקעים סכין בגב, מרעילי בארות.

אחמד טיבי: היא אמרה כך על היהודים שאמרו את הדברים האלה.

אחמד טיבי: פתאום עכשיו היא הפכה להיות נסיכת שתי המדינות.

אחמד טיבי: מה קרה?

שלמה מולה: אבל אי-אפשר להתווכח על עובדות.

אחמד טיבי: שרת החוץ, שמקסימום הציעה 60% מהגדה לאבו עלא – זה רצון בשלום של הממשלה ושל שרת החוץ?

אחמד טיבי: זה לדחוק את המשא-ומתן אחורה.

מאיר שטרית: – – –

ראובן ריבלין: ההבדל הוא שהם לא מכחישים.

אחמד טיבי: אגב, בניגוד למה שאתה חושב, השר שטרית, המשא-ומתן הוא לא חשאי.

אחמד טיבי: הוא לא מתפרסם ברבים, אבל אני לפחות יודע יותר משלושה-רבעים מהממשלה על מה שקורה במשא-ומתן.

אחמד טיבי: אתמול נפגשתי עם המאסטר, אני שומע ממנו, מהצד הפלסטיני, כי שלושה-רבעים מהאנשים פה לא יודעים.

אחמד טיבי: לכן, רבותי חברי הכנסת, כל מה שאנחנו דורשים זה שוויון אזרחי ופוליטי.

אחמד טיבי: כל מה שאנחנו דורשים זה להפסיק את ההסתה – הסתה כמעט עד כדי הסתה לרצח.

אחמד טיבי: כאשר ליברמן אומר בתקשורת: אחמד טיבי נבחר באופן דמוקרטי; גם היטלר נבחר באופן דמוקרטי – מישהו העיר לו על כך?

אחמד טיבי: יש אחד, מראיין, שהפסיק את השידור אתי כי אמרתי עליו שהוא מהגר פאשיסטי.

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: ליברמן הוא לא מהגר?

אחמד טיבי: מאיפה הוא בא?

אחמד טיבי: לא היתה לנו תנועה מברית-המועצות לנוקדים, לחוץ-לארץ, אל אדמה לא שלו?

אחמד טיבי: הוא לא פאשיסטי?

אחמד טיבי: הוא פאשיסטי על-פי כל הגדרה ודין.

דליה איציק: נא לסיים.

אחמד טיבי: הוא מתגאה שהוא פאשיסטי.

אחמד טיבי: הרי הוא הולך על ה"טיקט" של פאשיזם.

אחמד טיבי: לכן, בסופו של דבר, האיש רוצה לגרש אותי לרמאללה, רוצה לגרש את הציבור הערבי.

סופה לנדבר: – – –

אחמד טיבי: האיש מסית הסתה של רצח נגדנו.

אחמד טיבי: הוא מתאר אותנו כנאצים.

דליה איציק: נא לסיים.

אחמד טיבי: אם מישהו חייב לעזוב את הארץ הזאת זה יהיה ליברמן, ולא בעליה המקוריים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קריאה: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, תודה.

דליה איציק: השר יעקב אדרי, בבקשה, ואנחנו עוברים להצבעה.

בנימין בן-אליעזר: בדיוק.

בנימין בן-אליעזר: הצבעה.

דליה איציק: אנחנו מקווים שאנחנו נסיר את זה מסדר-היום, כי הדיון הזה היה בושה.

דליה איציק: בבקשה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני שמעתי פה קריאה מחבר הכנסת אביגדור ליברמן ומעוד כמה חברי הכנסת להקדים את הבחירות, חוסר יציבות.

יעקב אדרי: וכי בחירות ייתנו יציבות למדינה, דווקא בתקופה כל כך קשה למדינת ישראל, כשיש בעיות מכל הסוגים והמינים?

יעקב אדרי: אני לא חושב שאני צריך אפילו לפרט את הבעיות.

יעקב אדרי: כולנו יודעים.

יעקב אדרי: עוד משהו שכדאי לכולנו לדעת: כל שנתיים וחצי או שלוש מתקיימות בחירות במדינת ישראל.

יעקב אדרי: זה הוסיף ליציבות?

צבי הנדל: אותך אנחנו – – –

יעקב אדרי: הולכים ממשבר למשבר.

יעקב אדרי: לצערי הרב, זה לא נותן כלום.

קריאה: – – – לחקירה.

אלכס מילר: – – –

יעקב אדרי: רגע, אני לא הפרעתי לאיש.

יעקב אדרי: זה מתאים אולי לאיטליה.

יעקב אדרי: שם למשל יש בחירות תכופות.

יעקב אדרי: שם אין להם בעיות קיומיות כמו שיש למדינת ישראל.

יעקב אדרי: פה בכל משבר מציעים בחירות.

יעקב אדרי: אני מציע: בואו ונהיה רגישים לפחות למצבה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: באשר לחברי הנוסע המתמיד חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה לומר – –

זהבה גלאון: – – – הוא הנוסע המתמיד.

ראובן ריבלין: יש מועדון גדול.

יעקב אדרי: – – שהמדינה שלנו היא דמוקרטית ובאמת אי-אפשר לומר מלה רעה אחת על הדמוקרטיה שבה.

זהבה גלאון: אפשר.

זהבה גלאון: אפשר.

זהבה גלאון: אפשר.

קריאה: – – –

יעקב אדרי: מה שיעידו מסעותיו של חבר הכנסת טיבי בכל ארצות העולם, כאשר ברוב המקומות הוא משמיץ את מדינת ישראל, זה אולי על חוסנה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: הייתי מבין את חבר הכנסת טיבי אם הוא היה אומר את שתי הגישות והיה אומר גם שזו מדינה דמוקרטית, שאפשר, ויש דברים חיוביים.

יעקב אדרי: אבל בכל מקום לומר את אשר אתה אומר?

יעקב אדרי: בכל מקום אתה תוקף את מדינת ישראל, אתה והחברים שלך.

רן כהן: הוא אומר את הדעות שלו.

יעקב אדרי: אני חושב שאתה עברת מזמן את גבולות הטעם הטוב.

יעקב אדרי: יותר מזה, אני רק מנסה לחשוב לרגע, אם היית בפרלמנט הסורי אומר – – –

אחמד טיבי: אל – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי, תן לי.

יעקב אדרי: אני לא הפרעתי לך.

זהבה גלאון: איזו צורה יש – – –

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת טיבי מסתדר מצוין בלעדייך.

יעקב אדרי: באמת.

זהבה גלאון: אתה עומד כאן – – –

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי אני ערבי?

אחמד טיבי: אתה רוצה לשלוח אותי – – –

יעקב אדרי: לא.

יעקב אדרי: לא נתת לי לגמור את המשפט.

יעקב אדרי: אני לא – – –

זהבה גלאון: ממשלה – – –

יעקב אדרי: לא נתת לי לגמור את המשפט.

זהבה גלאון: איזו צורה – – –?

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, את מפריעה.

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון.

דליה איציק: בבקשה.

יעקב אדרי: אני רוצה לומר לך שגם בלעדייך חבר הכנסת טיבי יודע להסתדר, והוא לא צריך את העזרה שלך, שהיא עזרה במירכאות.

זהבה גלאון: – – –

יעקב אדרי: לא שמעתי אותך מגינה – – – בדרך הלוהטת שלך.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, פעם ראשונה.

זהבה גלאון: – – – הדיונים האלה.

יעקב אדרי: חברת הכנסת גלאון, אני לא הפרעתי לך בנאומים – – –

זהבה גלאון: הממשלה הזאת לא תחזיק – – –

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, פעם שנייה.

יעקב אדרי: היא לא תחזיק – היא לא תחזיק.

יעקב אדרי: הציבור יגיד את שלו.

יעקב אדרי: שוב, חבר הכנסת טיבי, אני אומר שלא אחת אתה גם מסית.

יעקב אדרי: לא אחת אתה אומר דברים מאוד קשים, שהתוצאות שלהם – –

רן כהן: תגיד – – – גם על ליברמן.

יעקב אדרי: – – הן מה שאנחנו רואים בכבישי הצפון, יידוי האבנים – שלא ייקל בעיניכם, זו הסתה.

אחמד טיבי: – – –

יעקב אדרי: לא שמעתי אתכם מעל הדוכן הזה מגנים – – –

זהבה גלאון: זה לא ייאמן.

יעקב אדרי: זהבה גלאון.

זהבה גלאון: זה ברור שיצאת מהליכוד.

זהבה גלאון: אתה וליברמן משתתפים באותה דעה – – –

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, פעם שנייה אני קוראת לך.

בנימין בן-אליעזר: – – –

זהבה גלאון: – – –

יעקב אדרי: זהבה גלאון, אני לא רוצה לתת לך מחמאות.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, אל תיתני לי להוציא אותך.

יעקב אדרי: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני לא אחלוק לך מחמאות.

יעקב אדרי: יש לי הערכה אלייך, ולכן לא ארד לרמה הזאת שבה את משתמשת.

יעקב אדרי: זה פשוט מצער לשמוע אותך, איך שאת מדברת.

יעקב אדרי: אני רוצה לומר דבר אחד – – –

זהבה גלאון: אני מבקרת את העמדה שאתה מציג עכשיו.

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, את רוצה שאני אוציא אותך?

דליה איציק: מספיק.

דליה איציק: אל תגרמי לי.

דליה איציק: אל תעשי לי את זה.

דליה איציק: אני מבקשת ממך.

דליה איציק: בבקשה.

יצחק וקנין: – – –

יעקב אדרי: אני אומר שוב – – –

דליה איציק: מספיק.

זהבה גלאון: טיבי אחראי לפיגועים – – –?

דליה איציק: מספיק כבר.

יעקב אדרי: אני אמרתי שהוא אחראי לפיגועים?

דליה איציק: את רוצה שאני אוציא אותךְ?

יעקב אדרי: אני לא אמרתי ככה.

יעקב אדרי: לפעמים, תוצאות של הסתה – –

זהבה גלאון: – – – אומרים.

יעקב אדרי: – – גם אם לא מסיתים בצורה ישירה, הן קשות מאוד.

יעקב אדרי: מה לעשות?

יעקב אדרי: לפעמים אומרים כאן דברים קשים מאוד, האוזניים שומעות, ואחרי זה, עוד מעט יש כבישים שאי-אפשר לעבור בהם.

מוחמד ברכה: אולי – – – משפחה שלמה בעזה הוא הגורם.

יעקב אדרי: לא.

יעקב אדרי: לא.

קריאה: – – –

יעקב אדרי: לא.

יעקב אדרי: כולנו גינינו את זה.

יעקב אדרי: כולנו מצטערים על זה.

יעקב אדרי: כולנו מצטערים על זה.

קריאה: – – –

יעקב אדרי: אני גיניתי את זה.

אחמד טיבי: אתה לא גינית.

יעקב אדרי: למה אתה אומר?

יעקב אדרי: טיבי, אתה אולי לא היית בארץ.

דליה איציק: למה אתה אומר?

דליה איציק: הוא גינה.

דליה איציק: הוא גינה.

יעקב אדרי: אתה לא היית בארץ, ולא יכולת – – – חבר הכנסת טיבי.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, למה אתה אומר?

דליה איציק: הוא גינה.

דליה איציק: הוא הוציא הודעה.

יואל חסון: – – – ה"חמאס" – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי, לא היית בארץ, וממילא לא יכולת לדעת מי גינה ומי לא גינה.

יעקב אדרי: רבותי, אני רוצה לסיים את דברי.

ראובן ריבלין: טייסי חיל האוויר – – –

דליה איציק: צודק חבר הכנסת ריבלין.

יעקב אדרי: הנושא הזה של חבר הכנסת טיבי, ראוי שיידון פה בכנסת – – –

ראובן ריבלין: אדוני, עם כל הכבוד – –

דליה איציק: בסדר.

דליה איציק: לא נורא.

דליה איציק: זה לא כזה חשוב.

דליה איציק: בסדר.

ראובן ריבלין: – – – איש לא גינה את טייסי חיל האוויר.

ראובן ריבלין: הצטערו על התוצאה.

יעקב אדרי: לא טייסי חיל האוויר.

יעקב אדרי: אמרתי.

יעקב אדרי: לא את הטייסים.

יעקב אדרי: דרך אגב, לפי התחקיר שפורסם, אלה מחבלים שהתפוצצו עם המטענים שלהם.

יעקב אדרי: כן, זה תחקיר שפורסם.

מוחמד ברכה: אז למה צריך לגנות?

יואל חסון: אף אחד לא גינה.

יואל חסון: שלא תטעה.

יעקב אדרי: רבותי, לסיום אני רוצה להציע, הנושא הזה צריך להיות מטופל במסגרת כללי התקנון הנוגעים להתנהגות חברי הכנסת – –

זהבה גלאון: – – –

יעקב אדרי: – – כולל שלך, חברת הכנסת זהבה גלאון.

יעקב אדרי: תפסיקי להפריע.

יעקב אדרי: בושה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אז מה אנחנו נצביע?

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, מה אתה מציע?

אחמד טיבי: – – –

זהבה גלאון: שר בממשלת ישראל.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, מה אתה מציע?

דליה איציק: אני לא שומעת.

זהבה גלאון: דיון במליאה.

דליה איציק: דיון במליאה, כלומר מי שמצביע בעד הצעתו של חבר הכנסת ליברמן מצביע בעד דיון במליאה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, בבקשה, מה ההצעה שלך?

דליה איציק: תגיד, אבל בלי נאום.

מוחמד ברכה: אני מדבר על תקנון הכנסת.

דליה איציק: תגיד.

דליה איציק: בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שמתי לב שכאשר חבר הכנסת טיבי עלה על הדוכן, אותה חבורה יצאה מהכנסת.

מוחמד ברכה: אני אכן מברך על הצעד הזה.

מוחמד ברכה: דברים על דמוקרטיה לא מתיישבים עם דברים פאשיסטיים, והם לא יכולים לדור תחת קורת-גג אחת.

דליה איציק: אני אוציא אתכם.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מציע, שבמקום שזה יהפוך לבחירה חופשית של אותה סיעה, היועץ המשפטי ידון בסוגיה של ההסתה הפאשיסטית, ואני חושב שיש מקום להוציא את אותה מפלגה מחוץ לחוק בכלל.

מוחמד ברכה: תודה.

דליה איציק: מי עוד?

דליה איציק: אנחנו נעבור להצבעה.

דליה איציק: אתה, אדוני השר, מציע להסיר מסדר-היום.

יעקב אדרי: לא.

יעקב אדרי: לוועדת הפנים.

דליה איציק: לוועדת הפנים של הכנסת.

יואל חסון: רגע.

קריאה: הודעת השר.

דליה איציק: לא אתן יותר הודעות.

דליה איציק: הודעה אחרונה בהחלט.

דליה איציק: מה?

דליה איציק: לא, לא תעשו התייעצות עכשיו.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

דליה איציק: מי שמצביע בעד – מצביע בעד ההצעה של חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואתם?

יעקב אדרי: מצטרפים למליאה.

דליה איציק: מצטרפים למליאה?

קריאה: כן, אנחנו מצטרפים למליאה.

זהבה גלאון: צורה לכם.

זהבה גלאון: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 40 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: ההצעה נכללה בסדר-היום.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה הבאה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להשבעה של חבר הכנסת החדש.

דליה איציק: חברי, תשומת לבכם.

דליה איציק: ביום חמישי הבא – עדיין פגרה – עתיד להגיע אלינו נשיא ארצות-הברית.

דליה איציק: תשומת לבכם.

דליה איציק: בשעה 13:15 ייערך טקס, יש לכם כאן בכתובים.

דליה איציק: אני מבקשת מכם, כיאה לנשיא ארצות-הברית וכיאה לנשיא הזה.

דליה איציק: בשעה 14:00 נקיים ישיבה מיוחדת שבה האורח יישא דברים במליאת הכנסת.

דליה איציק: אני מבקשת מכולכם הגעה בזמן.

דליה איציק: אנחנו עמלים קשה על הביקור הזה, ונא לתת תשומת לב לעניין.

משה שרוני: לבוא עם עניבות?

דליה איציק: כן, חבר הכנסת שרוני, אבל אתה תמיד בא עם עניבות ואתה תמיד בא מכובד.

יולי יואל אדלשטיין: בצבע הדגל האמריקני.

דליה איציק: אני מתכבדת להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(ב) לחוק-יסוד: הכנסת, עם השעייתו של חבר הכנסת שלמה בניזרי מכהונתו בכנסת, שנכנסה לתוקפה ביום ראשון, כ"ב בניסן, 27 באפריל, בא במקומו חבר הכנסת מזור בהיינה מסיעת ש"ס, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת.

דליה איציק: אני מזמינה את מזור בהיינה לעלות לדוכן.

דליה איציק: איפה אתה?

דליה איציק: תעלה לאט, התרגשות גדולה.

דליה איציק: תעזור לו בבקשה, תוריד לו את המיקרופון.

אריאל אטיאס: בהיינה – קמץ ביו"ד.

דליה איציק: בהיינה.

דליה איציק: גם אני – אין לי שם משפחה, אתה יודע.

דליה איציק: אני אקרא לפניך את הצהרת האמונים, ואתה תשיב "מתחייב אני".

דליה איציק: עכשיו אני אקרא לפניך את הצהרת האמונים: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

מזור בהיינה: מתחייב אני.

דליה איציק: אתה רוצה להגיד כמה מלים?

דליה איציק: כבר יש לך אומץ להגיד כמה מלים?

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: שיהיה לך המון הצלחה.

מזור בהיינה: אני שמח שכולם צוחקים.

מזור בהיינה: קבלת פנים שמחה, תודה רבה.

דליה איציק: יופי, כל הכבוד.

דליה איציק: עוד משהו, חבר הכנסת?

דליה איציק: רגע, תאפשרו לו.

מזור בהיינה: אומנם זה חג מוקדם – עצמאות – אבל לא עד כדי כך.

מזור בהיינה: גברתי יושבת-ראש הכנסת, נכבדי העדה שבאו לכבד אותי, שרים, חברי הכנסת ואורחים נכבדים, הנני עומד נרגש ומתבונן על חשיבותו של התפקיד והשליחות שאני עומד לשאת – תפקיד שיש בו הגשמת חלום פרטי וכללי; תפקיד שיש בו הרבה מעורבים בדרך להגשמתו.

מזור בהיינה: בורא עולם קיים בנו "ושבו בנים לגבולם" לאחר גלות של 2,500 שנה, כאשר אבותינו מסרו את נפשם על קידוש שמו למען נוכל להגיע עד הלום.

מזור בהיינה: חזרנו, אבל לא כולנו.

מזור בהיינה: מנהיגי האומה עשו רבות למען העלותנו מארץ זרה, ובראשם מרן הרב הגאון, הרב עובדיה יוסף שליט"א, על-ידי פסיקתו ההיסטורית הידועה.

מזור בהיינה: אני מלא הערכה ומכיר תודה למרן שליט"א, לחברי מועצת החכמים שליט"א ולהנהגת ש"ס, ובראשה הרב אליהו ישי, על שנתנו בי אמון וכללו אותי ברשימה לכנסת.

מזור בהיינה: זאת, כחלק מהדאגה העמוקה לכלל הציבור ובהיות ש"ס תנועה כלל-ישראלית.

מזור בהיינה: אני נושא תפילה לבורא עולם, ואפעל ככל יכולתי להצדיק את האמון שניתן בי, ואשתדל בכל התחומים.

מזור בהיינה: בראש ובראשונה – להגדיל תורה ולהאדירה, להחזיר עטרה ליושנה ולקדש שם שמים.

מזור בהיינה: בהזדמנות זו אני מתחייב מעל בימת הכנסת, בעזרת השם, לפעול לטובת רווחתם ושיפור קליטתם של בני הקהילה האתיופית.

מזור בהיינה: אעשה ככל יכולתי להמשך העלאתם של אחינו בני הקהילה השרויים בתנאים תת-אנושיים.

מזור בהיינה: לכן, זאת צריכה להיות משימה לאומית שכולנו צריכים להירתם למענה.

מזור בהיינה: כתושב באר-שבע, בירת הנגב, אפעל לטובת קידומם של יישובי הפריפריה בכלל והנגב בפרט.

מזור בהיינה: אני רואה לעצמי חובה וזכות, כתושב הנגב, לחזק את אחינו תושבי שדרות ועוטף-עזה ולאחל להם ביטחון ושלווה, ויהי רצון שהחיים יחזרו למסלולם במהרה.

דליה איציק: אמן.

מזור בהיינה: לסיום, ברצוני להודות להורי היקרים, לאחי ואחיותי ולבני משפחתי, שליוו אותי בכל התחנות שעברתי בחיי.

מזור בהיינה: יהי רצון שה' יצליח בידי לבצע את השליחות המוטלת עלי בנאמנות.

מזור בהיינה: תודה רבה.

דליה איציק: המון בהצלחה, חבר הכנסת מזור.

דליה איציק: הרב ישי, נא לשבת.

דליה איציק: אומנם יש לך נכד ומגיע לך מזל טוב – אתה עכשיו גם סבא.

דליה איציק: תישאר פה רק רגע.

דליה איציק: חבר הכנסת מזור הוא יליד אתיופיה.

דליה איציק: הוא עלה ארצה בגיל שמונה.

דליה איציק: משפחתו השתקעה בבואה ארצה באור-עקיבא, ולאחר מכן היא העתיקה את מושבה לקריית-גת.

דליה איציק: בגיל 14 הוא החל את לימודיו בישיבת "פורת יוסף" בירושלים.

דליה איציק: הוא פעיל מאוד, כמו שאתם שומעים, בעדה האתיופית שנציגיה נמצאים כאן ובמסגרת תנועת ש"ס.

דליה איציק: מספרים שהוא דואג ומטפח ועוזר לכל פונה.

דליה איציק: אומרים שהוא גם יקיר העדה, והוא עושה את הכול בצניעות אופיינית.

דליה איציק: הוא בן 35, נשוי, אב לשבעה ילדים.

דליה איציק: הוא עלה לארץ ב-1982, ויש פה אורחים, אמא שלו, שאני מברכת אותה, את רעייתו, את ילדיו, את האחים ואת האחיות שלו.

דליה איציק: שיהיה לך הרבה מזל טוב.

מזור בהיינה: תודה רבה.

קריאה: הישיבה נעולה?

דליה איציק: לא.

דליה איציק: ישיבת הכנסת לא נעולה, אבל אנחנו נאפשר את החגיגה ואת לחיצות הידיים.

דליה איציק: לא בכל יום משביעים חבר הכנסת.

דליה איציק: ניתן לו את הכבוד המגיע לו, ולאחר מכן נעבור לנושא אחר בסדר-היום.

עתניאל שנלר: שוב מזל טוב.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא, ואין לי ספק שההתרגשות בצירוף חבר נוסף לבית היא רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא.

עתניאל שנלר: הסעיף הבא בסדר-היום – הצעה שלישית, מטעם סיעת קדימה, והנושא הוא: ייקור מוצרי המזון.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה מולה – כמה זה סמלי וכמה זה יפה – לפתוח את הדיון מטעם סיעת קדימה בחמש דקות, ואחריו – חבר הכנסת משה כחלון, לחמש דקות נוספות.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: אני רק מבקש מכולם להיות קצת יותר בשקט כדי שנוכל לקיים דיון.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני, חמש דקות.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי הכנסת, ראשית כול, אני באמת רוצה לאחל בהצלחה לחבר הכנסת מזור בהיינה ולמשפחתו.

שלמה מולה: זה כבוד לכולם שהוא יצליח.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, התחלנו בדיון נוסף.

עתניאל שנלר: ודאי שהמסדרון פתוח לשיחות ולברכות, לא המליאה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על קיום הישיבה הזאת.

שלמה מולה: אני גם מודה לחברי הכנסת שחתמו על כינוס הדיון המיוחד הזה, ואני גם רוצה להודות לחברי הכנסת הנוכחים כאן.

שלמה מולה: אני יודע שבדרך כלל לא מקובל שאיש קואליציה יבקש מהכנסת להתכנס.

שלמה מולה: כמובן, אנחנו ביקשנו את כינוס הכנסת, עם חבר הכנסת משה כחלון, שיש לי הערכה רבה מאוד אליו.

שלמה מולה: אבל מי שקם בבוקר, ראה בעיתוני הארץ את הידיעות על ההתייקרויות של המזון – – –

עתניאל שנלר: חברים, קשה מאוד לחבר הכנסת מולה לשאת דברים.

עתניאל שנלר: הרי לא בכדי הוא טרח להכין את נאומו, ושר הדתות מפריע לנו.

עתניאל שנלר: תודה רבה לך.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת גפני, אני מודה לך וגם לחבר הכנסת גבאי.

עתניאל שנלר: אני מודה על כך שאנחנו מאפשרים לו לדבר.

עתניאל שנלר: אנחנו נכבד את הדוברים בכנסת ישראל.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: אני וחברי באנו לכאן היום כדי לזעוק את זעקתם של העניים, החלשים והאומללים בדימונה, בירוחם, בקריית-שמונה ובשכונות המצוקה בכל הארץ.

שלמה מולה: באנו לזעוק את זעקתם של מקבלי שכר המינימום, של העניים שלא גומרים את החודש.

שלמה מולה: באנו לזעוק את זעקתם של הקשישים, העולים והחולים.

שלמה מולה: בעלי ממון ופרשנים אומרים לנו כי ההתייקרות של לחם, סוכר, קמח ואורז בשיעורים כפולים ומכופלים אינה בעיה כלכלית כאן בארץ.

שלמה מולה: אני מסכים, אבל האזרח הפשוט, שאין לו זמן לשמוע את הפרשנים הכלכליים מהאקדמיה, שאינו צמוד לרדיו או שאינו גולש באינטרנט, מעניין אותו דבר אחד – להביא אוכל לילדיו ולמשפחתו ולגמור את החודש בכבוד.

שלמה מולה: בשביל זה צריך מדיניות כלכלית נכונה, לא של קפיטליזם חזירי, לא של כלכלה שרומסת את העניים.

שלמה מולה: הציבור המודאג שהולך למרכולים, בראש מעייניו לא נמצאת נסיעתו של חבר הכנסת טיבי לקטאר.

שלמה מולה: הוא גם לא באמת מתעניין במשא-ומתן המדיני – וצריך להגיד שהוא מנוהל בצורה אחראית על-ידי ראש הממשלה ושרת החוץ.

שלמה מולה: בשנים האחרונות גם חלה צמיחה מרשימה בכלכלה הישראלית, ועלינו לברך עליה.

שלמה מולה: אבל בפועל התוצאה היתה שהחזקים התחזקו והחלשים לא רק נחלשו אלא הפכו לאומללים, כל זאת משום חיזוק הכלכלה בישראל.

שלמה מולה: אני חושב שנכון שבממשלה הזאת נעשים צעדים כלכליים משמעותיים מאוד בכיוון של סיוע לחלשים, אבל אני חושב שדווקא בעת הזאת, בשעה הזאת ובימים האלה הממשלה צריכה להתכנס, שר האוצר צריך לבוא לדיונים כלכליים מיוחדים, כדי לאפשר ולתת סיוע לאותם אנשים חלשים שנפגעו מההתייקרויות של המזון.

שלמה מולה: אנחנו צריכים להיות חברה חומלת, שתומכת באותם חלשים על-ידי מתן פיצוי בגין ההתייקרויות.

שלמה מולה: הפתרונות הם רבים, וקיימים גם במגירות משרד האוצר.

שלמה מולה: לכן, ידידי שר האוצר, אני חושב שאנחנו זקוקים כרגע לכושר החלטה, למדיניות כלכלית שבאמת מסייעת לאותם אנשים.

שלמה מולה: לכן אני קורא לשר האוצר להרכיב בדחיפות צוות פעולה אופרטיבי, שיהיה מורכב מנציגי האוצר, התמ"ת והרווחה והקליטה, כדי שהם יעבירו לנו תוכנית כלכלית שתפצה את אותם חלשים שנפגעו.

שלמה מולה: אני באמת אומר שאותם אנשים שאין להם אפשרות לגמור את החודש, מה שמעניין אותם זה איך הממשלה תיטיב עמם.

שלמה מולה: דווקא בימים האלה, כשאנחנו עומדים לחגוג 60 שנה למדינה ויש לנו מדינה לתפארת שכולנו יכולים להיות גאים בה, הפערים החברתיים לא יכולים לאפשר לנו לחיות בשקט ובשלום בתוך עמנו.

שלמה מולה: לכן על הממשלה ועל הכנסת להתעשת מהר מאוד ולהיטיב עם האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אני יודע שיש מדינות שבהן נהוג לעשות הפגנות.

שלמה מולה: אני חושב שאצלנו יש הרבה קבוצות מאוד מיואשות, שאומרות: ממילא אף אחד לא שומע לנו.

שלמה מולה: לכן אני חושב שדווקא בתקופה הזאת מותר לנו להגיד שאנחנו רוצים להסתכל בעיניהם של אותם חלשים שהמדינה צריכה לפצות, יכול להיות שלא רק באמצעות קצבאות ילדים: אפשר לפצות את אותם אנשים בגין התייקרויות הלחם והסוכר, שפגעו בהם ובגללן הם לא גומרים את החודש.

שלמה מולה: אני מאחל לנו ולמדינתנו היפה חג עצמאות שמח.

שלמה מולה: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מולה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

עתניאל שנלר: לרשותך חמש דקות, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני כמובן הצטרפתי ליוזמה של חבר הכנסת שלמה מולה לקיים דיון על נושא חשוב.

משה כחלון: לצערי, ככה זה גם נראה.

משה כחלון: לדעתי הנושאים הקודמים היו פחות חשובים והכנסת היתה מלאה.

גדעון סער: אל תגיד "פחות חשובים", תגיד "לא יותר חשובים".

משה כחלון: אני מייד אסביר את דברי, חבר הכנסת סער.

משה כחלון: אני מכיר את הרגישות שלך לגבי שלמות הארץ, אני מעריך את הרגישות שלך לגבי שלמות ירושלים, אני מעריך את החשש שלך מפני מה שהממשלה הזאת מעוללת לנו בחלק המדיני, אבל יש לנו ציבורים נוספים, שסובלים לא פחות מהמהלכים של הממשלה.

זבולון אורלב: – – – חבר הכנסת סער, אם אין קמח, אין תורה.

משה כחלון: עכשיו לענייננו.

משה כחלון: כפי שאמר חבר הכנסת מולה, ראינו לפני החגים עליית מחירים משמעותית של מוצרי יסוד – לא של הסיגרים, לא של הקוויאר, לא של ה-XO, לא של הברנדי, אלא של האורז, הסוכר, השמן, העופות, הירקות והפסטות.

בנימין נתניהו: אורז, ביצים.

משה כחלון: זה אומנם משבר עולמי.

משה כחלון: אנחנו לא באים לומר פה שהממשלה אשמה במשבר הזה, אבל הממשלה יכולה לסייע – ממשלה עם עיניים פקוחות, שתהיה לה טיפ-טיפה מוטיבציה, כמו שהיא ממהרת לוותר על שטחים.

ראובן ריבלין: הממשלה הוזהרה מפני המשבר העולמי לפני יותר משבעה חודשים על-ידי כל המומחים, ולצערי הרב היא לא נתנה את דעתה לעניין.

משה כחלון: אני רק מבקש מממשלת ישראל ומחברי בש"ס שאת אותה מוטיבציה שיש להם לרוץ לאבו מאזן, לחלק את ירושלים ולמסור את רמת-הגולן – אתם יודעים מה?

משה כחלון: שישקיעו חצי מהמוטיבציה הזאת, חצי מהמאמצים האלה, כדי להקל על הציבור במשבר הזה, וניתן להקל על הציבור במשבר הזה.

משה כחלון: אנחנו אומנם משק קטן, אנחנו לא יכולים להשפיע על המשבר העולמי, אבל בחלקת אלוהים הקטנה שלנו אנחנו כן יכולים להשפיע.

משה כחלון: הפתרון הוא בהישג יד.

משה כחלון: אני מבקש דווקא מאנשי ש"ס ומידידתי שלי, חברת הכנסת יחימוביץ, אני מבקש את תשומת הלב שלך, כי תמיד אתם תוקפים את נתניהו, ולכן אני רוצה לספר לכם עובדות – כיצד נתניהו התמודד עם משברים כאלה בעתיד, ולפעמים גם אפשר להעתיק – – –

יורם מרציאנו: בעבר – – –

משה כחלון: בעבר, סליחה.

משה כחלון: זו טעות פרוידיאנית, כי אני יודע שבעתיד הוא גם יתמודד כראש ממשלה.

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: גברת יחימוביץ, אני מכיר את הכושר הרטורי שלך ואני מעריך אותו, אבל תקשיבי לעובדות, ואני מניח שתסכימי אתי – – –

שלי יחימוביץ': לא – – –

עתניאל שנלר: חברת הכנסת יחימוביץ, הוא מבקש לומר את הדברים שלו.

משה כחלון: חברת הכנסת יחימוביץ, אמרתי שביבי יתמודד עם הבעיות האלה גם בעתיד.

משה כחלון: חברת הכנסת יחימוביץ, כשהיום יש אפס מס על אורז, זה בזכות נתניהו, בזכות החשיבה שלו.

משה כחלון: כשיש אפס מס על סוכר, זה בזכות נתניהו.

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: וכשיש אפס מס על ביצים והגדלת מכסות ביצים ובתוך כך שמירה על החקלאים – אלה פעולות של שר האוצר לשעבר, נתניהו.

משה כחלון: כשיש אפס מס – – –

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: תתמודדו עם האמת, מה קרה?

משה כחלון: תתמודדו עם האמת.

משה כחלון: מה, עד כדי כך כואב לכם?

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: חברת הכנסת יחימוביץ, כשיש אפס מס על פסטה, זה בזכות שר האוצר לשעבר, נתניהו.

משה כחלון: וכשיש אפס מס על קפה או על מרגרינה, זה בזכות נתניהו.

משה כחלון: לא יעזור לך כלום.

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: חברת הכנסת יחימוביץ, לא יעזור לך כלום, וגם לך, חבר הכנסת הלפרט, לא יעזור כלום.

שמואל הלפרט: – – –

משה כחלון: תמשיכו – – –

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: חברת הכנסת יחימוביץ, זו שיטה להפריע.

עתניאל שנלר: תעצור.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרציאנו וחברת הכנסת יחימוביץ, אני אתן לכם עשר שניות לצעוק כמה שאתם רוצים, אבל אחר כך תעצרו ותיתנו לו להמשיך.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך משהו: זאת שיטה של חברת הכנסת יחימוביץ.

משה כחלון: ברגע שהיא לא מסכימה, היא מפריעה.

משה כחלון: כשאתה מציב לה עובדות, היא מפריעה.

משה כחלון: אז בואי נסכם – – –

קריאות: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כחלון, תעצור.

עתניאל שנלר: בבקשה, אתם יכולים עכשיו לצעוק ואחר כך הוא ימשיך את דבריו.

עתניאל שנלר: אי-אפשר לנהל דיון בצורה הזאת.

שמואל הלפרט: כשיש מיליון ילדים עניים, מי אשם בזה ובזכות מי זה?

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: יש עוד מישהו שרוצה להפריע לו?

שמואל הלפרט: מיליון ילדים רעבים.

שמואל הלפרט: מיליון ילדים רעבים – – –

עתניאל שנלר: סיימתם?

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: עכשיו אתה תמשיך ואף אחד לא יפריע לך.

עתניאל שנלר: אני אתן לך זמן עד שתגמור לדבר.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר – – –

משה כחלון: תן לה לגמור.

עתניאל שנלר: יש לך עשר שניות לומר את מה שאתה רוצה לומר.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת כחלון, כשאתה מדבר מנהמת לבך, אני מאמינה לך – – – אבל בואו ניזכר מי קיצץ את הקצבאות ב-40%, מי – – – מי פגע בפנסיות, מי העלה את – – –

בנימין נתניהו: מי הוציא מאות אלפים לעבודה – – –

שלי יחימוביץ': – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: לפי ההסכם שלי עם חברי הכנסת, יותר לא מפריעים לחבר הכנסת כחלון.

משה כחלון: ראשית, אני מודה לך על ההערות.

משה כחלון: לגבי הפנסיות, יש לי עניין עם הגיל, אבל יש לי אתך מחלוקת.

משה כחלון: את חושבת שהוא פגע, ואני חושב שנתניהו, שר האוצר לשעבר, הציל את הפנסיות.

משה כחלון: לגבי מקומות עבודה – זה גם עובדתית – – –

שלי יחימוביץ': – – – את הבורסה.

משה כחלון: נו, אי-אפשר שכל הזמן את – אי-אפשר, איזה קול יש לה.

עתניאל שנלר: תודה, תודה, תודה.

עתניאל שנלר: מספיק.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ריבלין, זמנו תם ונתתי לו עוד דקה.

ראובן ריבלין: רק קריאת ביניים גם מהצד הזה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נתניהו לא צריך שום אדם שיוכיח ויביא עדות לכך שהוא הציל את כלכלת ישראל.

ראובן ריבלין: נפגעו רבים, אבל הוא הציל את כלכלת ישראל.

משה כחלון: חבר הכנסת ריבלין, מה שאני עושה כאן – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

עתניאל שנלר: עזרת לנו לסיים את הדיון, ואני מייד אפסיק את הדברים של הדובר.

משה כחלון: חבר הכנסת ריבלין, מה שאני מתכוון לעשות מעל הדוכן הוא רק לבקש מהם שיעתיקו משר האוצר נתניהו בקטע שהם בוודאי יסכימו אתי.

משה כחלון: לך, חברת הכנסת יחימוביץ, אין התנגדות שעם ישראל ישלם על עוף 12% פחות, נכון?

משה כחלון: אם יורידו את המס כפי שנתניהו רוצה – – –

שלי יחימוביץ': – – –

משה כחלון: אני שואל.

משה כחלון: אותו הדבר על שמן – – –

עתניאל שנלר: סיימת.

עתניאל שנלר: עזרו לך לסיים ותגיד להם תודה.

משה כחלון: אני רוצה לומר לחברת הכנסת יחימוביץ, דבר אחד ייאמר לזכותך: ידעת שזה נכון, לא יכולת להתמודד עם זה, ולכן פשוט הפרעת לי ארבע דקות בצורה – – –

שלי יחימוביץ': אני משתחווה בפני נתניהו – – –

משה כחלון: תשתחווי לפני נתניהו בהרבה מקרים, לרבות המקרה הזה.

משה כחלון: תודה רבה.

שמואל הלפרט: מיליון ילדים רעבים – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת כחלון.

שמואל הלפרט: מיליון ילדים רעבים – – –

משה כחלון: תשלח אותם ללמוד מתמטיקה ומחשבים והם לא יהיו עניים – – –

עתניאל שנלר: השרה רוחמה אברהם-בלילא, בבקשה.

שמואל הלפרט: – – –

משה כחלון: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, עד מתי?

עתניאל שנלר: מייד יהיה שקט.

עתניאל שנלר: כולם קיבלו את התודות, עשינו מה שציפו מאתנו.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר להעניק לכל אחד מהם עוד עשר שניות כדי שידברו עוד קצת, בכל זאת יש פגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי הנראה, חברי הכנסת מאוד התגעגעו לדבר.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ראשית, אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת מולה וגם לחבר הכנסת כחלון, ששניהם מצעידים את הנושא החברתי ושמים אותו בראש מעייניהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שראוי שהנושא הזה יידון גם בכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרו שני חברי הכנסת – שניהם מסכימים עם עצם העובדה שההתייקרות הזאת במוצרי המזון הבסיסיים הללו קשורה להיותנו חלק מהכלכלה הגלובלית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני והממשלה מודעים לכך שהעלייה במחיריהם של מרכיבי המזון הבסיסיים הללו פוגעת בשכבות החלשות.

רוחמה אברהם-בלילא: המזון הזה מהווה מרכיב מרכזי בתזונתם.

רוחמה אברהם-בלילא: בימים הקרובים הממשלה מתכוונת לפעול בכמה מישורים כדי להתמודד עם המצב.

רוחמה אברהם-בלילא: ראשית, מחירו של האורז לא יוכנס לפיקוח, לנוכח ניסיון העבר, שמוכיח שהכנסתו של המוצר הזה לפיקוח תגרום לביטול התחרות ולעליית מחירים עד למחיר המקסימום שייקבע.

רוחמה אברהם-בלילא: דבר אחר – ההסרה המתוכננת של הפיקוח על מחירי החלב תתעכב, ובמקביל יופעלו הכללים האלה: מתן פחת מואץ של 50% להשקעות במכונות ובציוד; הקמת קרן ליצואן הבודד; ייעוץ והדרכות בנושאים של הגנות מטבע וסיוע ליצואנים אשר פועלים בשווקים המתפתחים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציעה להעביר את הנושא החשוב והראוי הזה לדיון בוועדת הכספים, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: הצעה נוספת לחבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: אחריו – הצעה נוספת לחבר הכנסת מרציאנו.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אני מאוד מודה לחותמים וליושבת-ראש הכנסת, שנעתרה לבקשתי לקיים דיון.

יעקב כהן: אני חושב שמן הראוי והמחייב הוא שבהתייקרות כזאת, הממשלה תתכנס לחשוב מה עושים.

יעקב כהן: זו לא התייקרות רגילה, זו קטסטרופה, זו רעידת אדמה.

יעקב כהן: מדובר בעשרות אחוזים, ולא יכול להיות שלקראת שנת ה-60 למדינת ישראל זו המתנה שנותנים לאזרחי ישראל – עוד עוני, עוד מצוקות.

יעקב כהן: אנחנו חייבים להתכנס.

יעקב כהן: כל מדינה חושבת מה עושים לקראת זה.

יעקב כהן: אנחנו חייבים להיערך – או לתת סובסידיות או להוריד את המע"מ או להגדיל את הקצבאות.

יעקב כהן: לא יכול להיות שהממשלה לגמרי אטומה ולא שומעת את המצוקות של האוכלוסייה.

יעקב כהן: לכן, חייבים לפעול במעשים.

עתניאל שנלר: ולכן הצעת אדוני?

יעקב כהן: הצעתי היא להתכנס ולעשות, וממשלה שהיא אטומה ואינה שומעת את מצוקות האומה – חייבים להחליפה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: הצעה נוספת לחבר הכנסת מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, יש פה משהו מאוד מעניין: כשמדברים על נושאים חברתיים – ואני מודה לשני חברי הכנסת שיזמו את הדיון הזה, חבר הכנסת כחלון וחבר הכנסת מולה – תמיד התשובה של הממשלה היא: חמלה, אנחנו מאוד מעריכים, זה מאוד נחמד, זה מאוד בסדר.

יורם מרציאנו: ועל זה הייתי רוצה לומר כאן עוד משפט: אוי לי מיוצרי ואוי לי מיצרי.

יורם מרציאנו: משום שכל ממשלות ישראל, בזו אחר זו, מגיעות לבוחר, כולנו מתחפשים לחברתיים, ובמשך ארבע שנים שוכחים מה זה להיות חברתי.

יורם מרציאנו: אני חושב שמדינת ישראל בשנת ה-60 שלה לא יכולה להרשות לעצמה להתנהל כפי שהיא מתנהלת.

יורם מרציאנו: כך זה התחיל מהיום הראשון של הממשלה, עם עליית מחירי הלחם, וכולנו שותקים; עליית מחירי הדלק, מסבירים לנו שזאת מדיניות של העולם – כולנו שותקים; עליית מחירי החלב, עליית מחירי האורז.

יורם מרציאנו: רבותי, הכותרת של ערב החג דיברה על מיליון עניים במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: בעליית מחירים נוספת נדבר בשנה הבאה על 1.1 מיליון.

עתניאל שנלר: ובכן, מה הצעתך, חבר הכנסת מרציאנו?

יורם מרציאנו: עם כל הכבוד, להביא את זה לוועדה זה נחמד ויפה, נשב שם שעתיים או שלוש שעות.

יורם מרציאנו: אני מציע להביא לפה את ראש הממשלה עם השרים, עם שר האוצר, כדי שייתנו פה תשובות לחברי הכנסת.

יורם מרציאנו: אני מציע לקיים את הדיון במליאה, שיגיעו לפה גם ראש הממשלה וגם שר האוצר כדי לתת תשובות.

יורם מרציאנו: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: ובכן, הצעת המציעים היא להעביר את הנושא לוועדת הכספים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כחלון – לוועדת הכספים, כמו חבר הכנסת מולה.

עתניאל שנלר: הגשתם ביחד.

עתניאל שנלר: ובכן, מי שמצביע בעד, פירושו של דבר שזה עובר לוועדת הכספים.

עתניאל שנלר: אם זה לא יעבור, מי שנגד – למליאה.

עתניאל שנלר: אני חוזר על מנת להסיר ספק.

עתניאל שנלר: מי שבעד – לוועדת הכספים, מי שנגד – למליאה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים לא נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, שישה בעד, נגד – 14, הנושא יידון במליאה.

עתניאל שנלר: [נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום, הטעון את אישור הכנסת.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה המשותפת, חבר הכנסת צחי הנגבי, להציג את ההמלצה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, תודה, אני אעשה את זה בקצרה, כי אני מבין שהבית מתאחד סביב המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט, שהוקמה מכוח סעיף 133ב לתקנון הכנסת.

צחי הנגבי: אני רוצה להודות בראשית הדיון לחברת הכנסת עמירה דותן, שהובילה את הדיון הזה וגיבשה את הקונסנזוס בוועדה.

צחי הנגבי: עד 1996 שרר במדינת ישראל באורח קבע מצב חירום.

צחי הנגבי: לפי חוק-יסוד: הממשלה, שנכנס לתוקפו באותה שנה, ולפי חוק-יסוד: הממשלה משנת 2001, נקבע כי הכרזה על מצב חירום טעונה את אישור הכנסת, וכי תוקף ההכרזה לא יעמוד על יותר משנה.

צחי הנגבי: בעוד כשבועיים אמור לפוג תוקף מצב החירום הנוכחי – ב-27 בחודש מאי השנה.

צחי הנגבי: ועל כן הכנסת נתבקשה, בבקשה שהונחה על שולחן יושבת-ראש הכנסת, להאריך את מצב החירום בשנה נוספת.

צחי הנגבי: במהלך העשור האחרון, לחץ של הוועדה המשותפת ושל בית-המשפט העליון על הממשלה הביא להתקדמות ניכרת בהליכי החקיקה שנועדו לבטל את הזיקה בין מצב החירום לבין החוקים השונים.

צחי הנגבי: במהלך השנה האחרונה הכנסת אישרה, כמו במהלך השנים שקדמו, שלושה חוקים בקריאה שנייה ובקריאה שלישית על-פי ההסדר הזה, על-פי המגמה הזאת: חוק הפיקוח על היצוא הביטחוני ותיקון מס' 4 לחוק רישום ציוד וגיוסו לצבא-הגנה לישראל – חוקים שנדונו בוועדת החוץ והביטחון, ותיקון מס' 15 לחוק כלי הירייה, שנדון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

צחי הנגבי: כאמור, שני חוקים שוועדת החוץ והביטחון עסקה בהם וחוק אחד שוועדת הפנים והגנת הסביבה עסקה בו.

צחי הנגבי: יש עוד הצעות חוק שמצויות כיום על שולחנה של הכנסת – שתיים מהן, הצעת חוק הספנות (עבירות נגד ביטחון השיט הבין-לאומי ומתקנים ימיים) והצעת החוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים (שימוש במדגם לטובת המדינה) – אלה כבר אושרו בקריאה ראשונה ומצויות על שולחנה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

צחי הנגבי: יש הצעה נוספת, הצעה שלישית, הצעת חוק למניעת הסתננות, שהונחה על שולחן הכנסת לקראת קריאה ראשונה.

צחי הנגבי: כן הופץ תזכיר חוק הספנות (ביטחון).

צחי הנגבי: מדי שנה בשנה אנחנו חוזרים ומעדכנים את הכנסת בדבר ההתפתחות במגמה לבטל כאמור חקיקה בזיקה לחוק מצב החירום, אבל כיוון שטרם הסתיימו, כאמור, הליכי החקיקה הדרושים לשם ביטול מצב החירום, ולאחר שהוועדה אכן נוכחה לדעת כי לממשלה יש מחויבות לעשות מאמץ להשלים את ההליכים האלה, הוועדה החליטה פה-אחד להיענות לבקשת הממשלה ולהמליץ לכנסת להאריך את מצב החירום עד יום 31 במרס 2009.

צחי הנגבי: אנחנו תמיד מסיימים את דברי הפתיחה בכך שאנחנו מבהירים שהכנסת תמשיך לעקוב אחר משרד המשפטים, אחר משרדי הממשלה האחרים, אחר פעולת הממשלה, וכמובן לא רק לעקוב: תפקידה של הכנסת בסופו של דבר, בוועדותיה ובמליאתה, לחוקק את החוקים האלה כדי להביא לסיומו של מצב החירום, כפי שהנסיבות יאפשרו, מוקדם ככל האפשר.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, אני אבקש מן הכנסת לאשר את ההמלצה כאמור.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: ראשון הדוברים בדיון, חבר הכנסת משה גפני – לרשותך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: אחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינת ישראל נמצאת במצב ביטחוני קשה מתמשך, יש בעיות עם הארכת מועדים של תקנות לשעת-חירום, אבל יש הצדקה להביא את ההחלטה הזאת, בגלל המצב הביטחוני.

יעקב ליצמן: האם שעת-חירום כוללת גם את ההתייקרויות?

משה גפני: רגע, אני הולך לדבר על זה.

משה גפני: איך ידעת?

משה גפני: חבר הכנסת ליצמן, הבעיה שלנו היא שאנחנו מדינה שהתרגלה לשעת-חירום מתמשכת בכל נושא.

משה גפני: למשל, היה ב-1985 מצב של אינפלציה חמורה, ואז עשו חוק הסדרים.

משה גפני: היה מצב חירום, וחוק ההסדרים אז, שנלווה לחוק התקציב, הציל את המצב של אז בתקופת האינפלציה הנוראה, של מאות אחוזים.

משה גפני: וירא משרד האוצר כי טוב, וכל הממשלות התחילו להביא חוק הסדרים.

משה גפני: שעת-חירום.

משה גפני: והיתה שעת-חירום, כך אמרו לנו, וזה נכון, אגב, ל-2002.

משה גפני: היתה שעת-חירום, אמרו שהכלכלה מתרסקת ואנחנו הולכים להיות כמו ארגנטינה.

משה גפני: התנהל פה קודם ויכוח – אני האזנתי לו – מי אשם, האם אשמה הממשלה הנוכחית או אשם ביבי כשר האוצר.

משה גפני: ואני אומר לכם ששניהם אשמים.

משה גפני: היתה שעת-חירום, היה אפשר ליישם את התוכנית הכלכלית מבלי לפגוע בשכבות החלשות באופן כל כך גורף וחמור, אבל ביבי עשה את זה.

משה גפני: והממשלה הזאת ראתה כי טוב וממשיכה את מצב החירום.

משה גפני: ועולה השרה המקשרת מטעם הממשלה, שהיא אחראית על חגיגות ה-60, והיא אומרת שאנחנו חלק מהעולם, ויש התייקרויות של מוצרי המזון בעולם.

משה גפני: פשוט אפשר להתפלץ מהעניין הזה.

משה גפני: אם אנחנו חלק מהעולם, בואו ניקח את קצבאות הילדים כמו בצרפת.

משה גפני: גם שם יש התייקרויות מזון, אז למה שלא ניקח מהם את הדוגמה גם לגבי הנושא של קצבאות?

משה גפני: אפילו בארצות-הברית, ששם אין הנושא של הקצבאות, יש הגנה על ילדים, יש הגנה כלכלית על משפחות שנמצאות במצוקה.

משה גפני: יש הגנות, הלוואי שזה היה אצלנו.

משה גפני: מה עשו אצלנו?

משה גפני: מצב חירום.

משה גפני: הוכרז על מצב חירום כלכלי לפני שש שנים, וממשיכים אותו כאילו עולם כמנהגו נוהג.

משה גפני: יש שעת-חירום – שעת-חירום של ילדים רעבים, של משפחות במצוקה, של נכים, של קשישים.

משה גפני: ממשלה אטומה.

משה גפני: מהי שעת החירום?

משה גפני: באיזה חירום מדובר עכשיו במצב הזה?

משה גפני: החירום הוא התפוררות החברה, חוסר סולידריות בין מגזר אחד לשני, חוסר סולידריות בין עשירים לעניים.

משה גפני: העשירים נהנים כל הזמן ממצב החירום הכלכלי הזה, כביכול, ומי שסובל שנה אחרי שנה, וכל שנה זה נהיה יותר רע – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה.

משה גפני: מה, עברו כבר שלוש דקות?

עתניאל שנלר: מה לעשות, עבר.

עתניאל שנלר: אנא תגיד תודה ונעבור לדוברת הבאה.

משה גפני: אגיד את משפט הסיום.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן להתעשת, וכשמדברים על שעת-חירום – זאת מדינה בחירום, שהכול מנוצל כדי לנהל מדיניות אכזרית, והגיע הזמן להפסיק עם זה.

משה גפני: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

עתניאל שנלר: תעלה ותבוא חברת הכנסת זהבה גלאון, ולאחריה – חבר הכנסת רן כהן.

עתניאל שנלר: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, 60 שנה תציין מחרתיים מדינת ישראל, 60 שנה להקמתה, ועדיין אחרי 60 שנה אנחנו מדברים על כך שמדינת ישראל מתנהלת על-פי חוקי חירום.

זהבה גלאון: פשוט, זה לא אמיתי.

זהבה גלאון: אם היו מספרים את זה על מדינה אחרת הייתי אולי מגחכת, אבל אני בכנסת הזאת כבר תשע שנים, וכל שנה מחדש באים לכנסת ומבקשים להאריך את חוקי החירום.

זהבה גלאון: אז זה נכון שיש חקיקה של ימאות, ספנות, פטנטים – דברים שלא מתקבלים על הדעת.

זהבה גלאון: ולכן, אני רוצה לומר שבאופן עקבי, סיעתי, סיעת מרצ, מצביעה נגד הארכת תוקפם של חוקי החירום.

זהבה גלאון: אבל אני לא יכולה לעמוד כאן על הדוכן, אדוני היושב-ראש, בלי לתהות.

זהבה גלאון: אני לא האמנתי למשמע אוזני כשישבתי היום במהלך הדיונים שהיו כאן

זהבה גלאון: במליאה ושמעתי איך המליאה הזאת עברה לסדר-היום בלי להזכיר דבר אחד שמטריד היום את החברה הישראלית.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת שנותרו באולם, מדברים על כך שלראש הממשלה עומדת חזקת החפות, ואכן זה כך.

זהבה גלאון: האם ראש ממשלה הוא כאחד האדם?

זהבה גלאון: האם נורמות מוסריות וציבוריות צריכות לחול על מי שמנהל את ענייני המדינה?

זהבה גלאון: האם מי שראשו טרוד בחמש חקירות, וגיבנת מלחמת לבנון עליו, יכול להמשיך ולנהל את ענייני המדינה ולקבל החלטות רציונליות, סבירות?

זהבה גלאון: איך הכנסת הזאת עברה לסדר-היום?

זהבה גלאון: ספקולציות, תרחישים, המדינה גועשת ורועשת, והכנסת מתכנסת כאן כאילו מדובר באיזה מועדון חברים סגור.

זהבה גלאון: יש מה להגיד על חבר הכנסת טיבי, על העלאת מוצרי המזון, הכול בסדר.

זהבה גלאון: מלה אחת לא אמרו במפלגת העבודה, בקדימה.

זהבה גלאון: ראש ממשלה תחת חקירה, והכנסת שותקת.

זהבה גלאון: חומר למחשבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת גלאון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רן כהן – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מבקשת להאריך את התקנות לשעת-חירום, ואני, כחברי הקודמים, סובר שהמדינה שלנו מאז הקמתה, מאז נולדה – לא היה בה רגע אחד שאינו חירום.

יעקב מרגי: אני רוצה לנצל את רשות הדיבור ולעבור למצב החירום הכלכלי, הכלל-עולמי, שמשליך על מדינתנו, על משבר המזון שפוקד את העולם.

יעקב מרגי: אני חושב שהממשלה היתה צריכה לקדם את זה בדיון מעמיק, בדיון נוקב.

יעקב מרגי: היא היתה צריכה להכין את עצמה.

יעקב מרגי: הדברים לא באו בהפתעה.

יעקב מרגי: אני חושב שהחברה הישראלית לא תוכל לסבול עוד התייקרויות – המלה התייקרויות אפילו מעדנת את המצב.

יעקב מרגי: זה לא נכון, זה גיאות במחירי מוצרי הצריכה הבסיסיים.

יעקב מרגי: לחשוב על זה שבמדף המרכול קילו אורז עולה 21, 22 שקל – זה דבר אבסורדי.

יעקב מרגי: מה גם שהחברה הישראלית עברה תקופה קשה עם גזירות קשות, עם קפיטליזם קשה.

יעקב מרגי: הפערים בחברה הישראלית בלתי נסבלים.

יעקב מרגי: יש מחיצות עמוקות בין החלש, הנזקק לבין העשיר, החזק.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים יום-יום יותר קולות שמשלימים עם זה ואף אומרים שזה דבר לגיטימי.

יעקב מרגי: הגלובליזציה כרסמה בכל הנושא של הערבות ההדדית בחברה הישראלית, ואני אומר כאן, כמי שחס ושלום לא מנבא שחורות – אבל אין סיכוי – – –

מוחמד ברכה: הגלובליזציה היא מעשה ידי אדם, החברה הישראלית.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: אמרתי שהחברה הישראלית עברה תקופה קשה עם מדיניות כלכלית קשה, עם גזירות קשות לכיוון הקפיטליזם.

יעקב מרגי: ואני אומר שאין תקווה, אין סיכוי לחברה הישראלית כחברה ישראלית יהודית ולמדינת ישראל חזקה ואיתנה ללא אותה ערבות הדדית, ללא אותה אכפתיות, ללא אותה עין פקוחה על האח.

יעקב מרגי: אני אומר שאותו עשיר, אותו חזק, לא יוכל לבסס את מעמדו, לא יוכל לשמור על ביטחונו, כשחלק גדול מהעם יהיה חלש ונדכא.

יעקב מרגי: הפערים זועקים לשמים, האטימות זועקת, וכפי שאמר ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין בדיון הקודם, הממשלה היתה צריכה להיערך לכך, ואנחנו, כמשק קטן וחזק, יכולים להיערך – וזה לא המקום ולא הזמן – ויפה שעה אחת קודם, ואני שמח שהתקיים פה דיון במליאה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הארכת מצב החירום שנולד עם המדינה וחוגג 60 שנה הוא הביטוי הבוטה ביותר של ההתנהלות של המדינה הזאת מאז הקמתה.

מוחמד ברכה: הכרזת מצב חירום היא בעצם מין אליבי לעוולות ולפגיעה בדמוקרטיה ובזכויותיהם של אנשים רבים, אם אזרחים ואם לא, ותחת המטרייה הזאת מתקיים מנגנון אנטי-דמוקרטי מאוד קשוח, מאוד נוקשה.

מוחמד ברכה: אבל אני, כחברי, רוצה להתייחס למצב החירום החברתי, שאכן נדרש להכריז עליו ונדרש שהממשלה תאמץ שורה של צעדים כדי לבלום את המכות החוזרות ונשנות לשכבות החלשות.

מוחמד ברכה: העניין הוא לא האורז וגם לא העוגות של מרי אנטואנט שהציעה מה שהציעה לאותם מפגינים במהפכה הצרפתית.

מוחמד ברכה: מי שידו אינה משגת לקנות לחם שהלך והתייקר, עכשיו אינו יכול לפנות לאורז, שהתייקר בשיעור רב.

מוחמד ברכה: מה שמדאיג הוא שוויון הנפש גם כלפי ההתייקרויות וגם לעובדה שכמה משווקים של האורז החזיקו אותו עד לראשית החודש כדי למכור אותו במחיר החדש, אף שקנו אותו במחירים הישנים.

מוחמד ברכה: אבל זה סיפור שקשור ליישום החוק ולהתנהלותם והתנהגותם של גופים פרטיים.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמדינה והממשלה יכולות לרשום לזכותן, נוסף על חקירות ושחיתויות, גם עלייה במחיר סל המזון בשיעור של קרוב ל-32%, והדברים מתנהלים כאילו שום דבר לא קורה.

מוחמד ברכה: שר האוצר וראש הממשלה ושרי הממשלה באים אלינו ומתגאים שיש צמיחה, אומנם נמוכה יותר ממה שציפו או ממה שהיה, אבל לא אומרים לעם שאותה צמיחה, גם המינימלית, הולכת לכיסיהם של אנשים ששייכים לשכבה דקיקה של בעלי הון ושל חברות גדולות, ולעומת זאת האנשים העניים נעשים עניים עוד יותר.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, המרכיב של המזון בתקציב של משפחה ענייה הוא קרוב ל-26%, או היה כך.

מוחמד ברכה: ועכשיו, כשסל המזון עלה ב-33%, כל אחד יכול לעשות את החישוב – שליש מהתקציב המשפחתי הולך למזון.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, האנשים בשכבות החזקות – המרכיב של המזון אינו עולה על 12%–13% מהתקציב שלהם.

מוחמד ברכה: לכן גם כשאומרים שיש עליית מחירים אחידה, היא בעצם פוגעת בצורה קשה ביותר באותן שכבות חלשות.

מוחמד ברכה: האם יש מקום למצב חירום?

מוחמד ברכה: כן, יש מקום למצב חירום בנושא החברתי, אבל ממשלה שחרתה על דגלה גם את ההפרטה כדת, וגם את הגלובליזציה כעיקרון וכאסטרטגיה – אי-אפשר לצפות ממנה ליותר, מה גם שהעומד בראשה שוקע עמוק עמוק בחשדות כבדים שלדעתי אינם נותנים לו לנהל, מבחינה מוסרית, והגישה הכלכלית שהוא מחזיק בה והממשלה מחזיקה בה אינה יכולה לעורר תקווה אצל אף אחד.

מוחמד ברכה: לכן נצביע נגד הצעת הממשלה להאריך את מצב החירום, אבל בכל זאת, מצאנו לנכון לומר את הדברים האלה לטובת האנשים החלשים והשכבות החלשות במדינה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ברכה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת אורי אריאל.

עתניאל שנלר: הרשימה סגורה.

עתניאל שנלר: אחרי חבר הכנסת מיכאלי יש עוד חמישה דוברים.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדיון שמתקיים היום בנושא של הארכת תוקפן של תקנות שעת-חירום, מצד אחד אפשר לומר שזה דיון פרוצדורלי, ואכן, בוועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, שבה ישבתי גם אני, בחנו מדוע באמת הממשלה לא הביאה הצעות חוק שונות לאישור, כדי שאותם חוקים יוצאו מהחוקים שמועברים היום במסגרת תקנות שעת-חירום, ואכן היו כמה שאלות נוקבות, והבנו שהנושאים כן בטיפול, כפי שיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון תיאר פה.

אברהם מיכאלי: יש חוקים שהם באמת בצינור וחוקים מסוימים יובאו כנראה לאישור הכנסת בקרוב, כדי שנוכל לדון בהם ולאשר אותם.

אברהם מיכאלי: אבל עם זאת, באמת צריך להיכנס פה למכלול של מצב המדינה אחרי 60 שנה, כי באמת השאלה שאני שואל – מצד אחד, כולנו מתפללים לאותו יום שיגיעו גם שלום ביטחוני וגם שלום חברתי, ולא נזדקק להפעיל את תקנות שעת-חירום כדי לבצע פה מדיניות של ממשלה במצבים שונים שהעם זקוק לה.

אברהם מיכאלי: אבל עם זה, אין לנו מנוס מלהסתכל בעיניים למנהיגים ולמובילי המדינה ולומר – האם באמת, אחרי 60 שנה, במה שתלוי בנו, כמנהיגי הציבור, עושים הכול כדי שנצא מאותו מצב חירום, שזה תלוי בנו ולא תלוי רק בגורמי חוץ – הן גורמים שהם השכנים שלנו והן גורמים בעולם.

אברהם מיכאלי: ובאמת פה אפשר לומר שיש עוד הרבה חשבון נפש לעשות עם עצמנו, האם אכן אנו מתמודדים בצורה נכונה עם אותן בעיות שהן בעיות אקוטיות לקיומה של מדינה, לקיומה של חברה.

אברהם מיכאלי: בימים החגיגיים האלה של יום העצמאות, בדרך כלל באופן טבעי אנחנו מבליטים את הישגיה של המדינה, את הישגיה של החברה, ובאמת, יש לנו הרבה מאוד הישגים.

אברהם מיכאלי: אי-אפשר לבטל את אותם הישגים חשובים שהמדינה שלנו הגיעה אליהם.

אברהם מיכאלי: עם זה צריך לחשוב איך אנחנו עדיין חיים במדינה כל כך מפולגת מבחינה חברתית, מבחינת המגזרים השונים.

אברהם מיכאלי: לפעמים אפשר לחשוב שמגזר אחד לא שייך למדינה שאנחנו מדברים עליה.

אברהם מיכאלי: איך אפשר להגיע לאותם המצבים שאנחנו ניתן תחושה לאותם אזורים שהיום הם קוראים לעצמם כביכול מחוץ לתחום, כביכול מחוץ לשליטת המדינה, כדי שהקבוצות האלה בעם ירגישו שייכות למדינה לא באופן דקלרטיבי פורמלי בלבד, אלא באמת שייכות.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי שאותן בעיות תיפתרנה, כך שלא ניזדקק להרגיש חירום במובן הזה שנצטרך לפעמים לפתור דברים בצורה לא שקולה, לא נבונה.

אברהם מיכאלי: לכן אני חושב שהממשלה ואנחנו ככנסת צריכים לעשות הכול בעניין הזה, כדי שהבעיות האלה תעלינה לסדר-היום לדיון אמיתי ולעומק, כדי שנוכל לבוא ולהגיד, לא בעוד 60 שנה אלא בעוד שנה, שהתקדמנו עם המצב הזה.

אברהם מיכאלי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, לתשומת לבכם, אדוני היושב-ראש, אין פה שר בדיון הזה.

אורי אריאל: זה גם לא נושא חשוב.

אורי אריאל: בלי לספור, אין פה מניין חברי כנסת.

אורי אריאל: עכשיו אני רוצה, ברשותך, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, את תשומת לבך לרגע.

אורי אריאל: אני אמנע בהצבעה הזאת, ואני אמנע כי למרות העבודה שלך והעבודה של חברת הכנסת עמירה דותן, חברתי, חבר הכנסת צחי הנגבי ואחרים – צריך לומר ביושר שההתנהלות בעניין החקיקה שצריכה להחליף את מצב החירום היא בלתי נסבלת.

אורי אריאל: ומותר גם ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון – אני חושב שגם הוא חש ככה, לא שאלתי אותו – ללחוץ, יחד אתך, חבר הכנסת בן-ששון, ועם אחרים, כדי לשים סוף לבושה.

אורי אריאל: חיים עם חוקים מלפני 60, 70, 80 שנה.

אורי אריאל: חברים, בושה וכלימה לכולנו.

אורי אריאל: לכל אחד מאתנו שהיה באיזה שלב במקומות אחרים, לא תמיד באופוזיציה.

אורי אריאל: אבל עכשיו אתם בקואליציה.

אורי אריאל: ואני רוצה בכל זאת לבקש מכם.

אורי אריאל: שמעתי את הסקירה של חבר הכנסת הנגבי, שהועילה לי, כי אם הוא לא היה נותן אותה, אולי אפילו הייתי מצביע נגד, אבל לא היה בה שום לוח זמנים.

אורי אריאל: לא לוח זמנים של יום.

אורי אריאל: עד סוף השנה, בסדר?

אורי אריאל: ניקח כיוון.

אורי אריאל: אני רוצה לבקש מהממשלה – אין פה עניין של קואליציה ואופוזיציה, אני חושב שבעניין הזה כולם מאוחדים.

אורי אריאל: אני יודע שיש לחץ גדול של חקיקה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי אריאל: יכול להיות שצריך לעשות ועדת משנה לעניין הזה.

אורי אריאל: אני רוצה לבקש מכם – אלה שהיום נושאים באחריות לעניין, לקדם את העניין ולהודיע לכנסת על לוח זמנים של סדרי גודל.

אורי אריאל: אני לא מדבר על יום מסוים.

אורי אריאל: תמיד יש עוד דיון ועוד שאלה ועוד בעיה.

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: בואו תודיעו לנו שעד מרס 2009, קרי בעוד שנה, המצב ייראה אחרת מיסודו.

אורי אריאל: לא עוד שני חוקים.

אורי אריאל: עוד שני חוקים זה טוב, אבל זה לא העניין.

אורי אריאל: לכן אני אמנע בהצבעה הזאת ואני אשמח מאוד אם נשמע לקראת יום העצמאות הבא שהגענו לעצמאות גם בעניין הזה.

אורי אריאל: תודה.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת אריאל.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ראובן ריבלין – לא נמצא.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת עבאס זכור.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדי פעם ממשלת ישראל מאריכה את חוקי החירום ומנמקת.

אליהו גבאי: אין ספק שמצבה של מדינת ישראל הוא לא ככל המדינות.

אליהו גבאי: אנחנו זקוקים מדי פעם להאריך את מצבי החירום ואת החוקים הנלווים לזה, כי מדינת ישראל היא לא ככל המדינות.

אליהו גבאי: אין עוד מדינה בעולם שמאוימת כפי שמדינת ישראל מאוימת על-ידי אויבים מבית ומבחוץ.

אליהו גבאי: לכן, החוקים האלה חשובים.

אליהו גבאי: כמובן אנחנו נתמוך בהם, ניענה לבקשת הממשלה ונתמוך בחוקים האלה.

אליהו גבאי: אבל במקביל למצב החירום, החוקים שמדינת ישראל מכריזה עליהם מדי פעם, אנחנו נמצאים במצב – לצערי צריך להכריז מצב חירום על עלייתם המסחררת של מחירי מצרכי המזון.

אליהו גבאי: מצרכי המזון, ההתייקרות שלהם בסופו של דבר תכביד על כלל האוכלוסייה אבל בעיקר על האוכלוסיות החלשות, שעיקר ההכנסה שלהן נועד למעשה למצרכי יסוד, למזון, לאוכל.

אליהו גבאי: על זה – עיקר ההכנסה.

אליהו גבאי: ההכנסה מיועדת בעיקר לצורך המזון הבסיסי – הסוכר, השמן, האורז, התירס והקמח; כל מצרכי היסוד תופסים מרכיב חשוב בהוצאה לנפש.

אליהו גבאי: כאשר מדינת ישראל מחליטה לבטל את הפיקוח, לבטל את הסובסידיה על מצרכי המזון, במקביל היא צריכה למנוע מצב של בעלי אינטרסים לעשות הון וכסף זול כתוצאה מההתייקרויות בגלל עליית התשומות.

אליהו גבאי: לכן מדינת ישראל תצטרך לעקוב אחרי כל מיני ספקי מזון למיניהם, אחר כל אלה שמייבאים את המזון, שלא ליצור בהלה בעקבות עליית המחירים, כי אז הם מכפילים את העלייה כדי לגרוף רווחים.

אליהו גבאי: לכן על שר האוצר, על שר המסחר והתעשייה, לקרוא לכל אלה שמספקים את המזון, שמשתמשים בבהלה של עליית המחירים להכפיל את העלייה ולגרוף רווחים שלא מגיעים להם – מדינת ישראל צריכה לקרוא אותם לסדר ולומר להם, שאם כך וכך הם עושים, יש לה אמצעים כדי להעמידם במקום.

אליהו גבאי: זה דבר אחד.

אליהו גבאי: דבר שני, במדינות רבות בעולם הורידו את המע"מ על המזון.

אליהו גבאי: אני אומר, מדינת ישראל צריכה לבטל את המע"מ על מצרכי היסוד.

אליהו גבאי: למה?

אליהו גבאי: כי מצרכי היסוד הם לא לוקסוס, לא צורכים אותם לשם תענוג או לשם מותרות, אלא זה דבר בסיסי.

אליהו גבאי: לכן מדינת ישראל, בתקופה שהיא מורידה את המע"מ – הורדנו אותו מ-17.5% ל-17% ו-16.5% ו-16%, עכשיו מדברים על הורדת מע"מ נוספת.

אליהו גבאי: לכן, לדעתי, במקום להוריד את המע"מ לכל המגזרים, להתרכז בהורדת המע"מ על מצרכי המזון, על מצרכי היסוד האלה, כי הציבור החלש זקוק לזה.

אליהו גבאי: במקום לתת קצבאות סעד וכל מיני קצבאות של ביטוח לאומי למיניהן, בואו ניתן להם את מצרכי המזון מבלי התוספת של מס ערך מוסף.

אליהו גבאי: אם יעשו את זה, זה יקל.

אליהו גבאי: במקביל יש לקרוא לסדר כל מיני חברות שמשתמשות בזה כאינטרס לגרוף רווחים.

אליהו גבאי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גבאי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת רן כהן, שינאם שתי דקות.

עתניאל שנלר: הוא לא היה כשקראתי את שמו, הוא חזר, הוא ינאם, סיכמנו על קנס של דקה.

רן כהן: אני הייתי בישיבה אצל יושבת-ראש הכנסת.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אחרי 60 שנה עוד מדברים על מצב חירום.

עבאס זכור: אני לא יודע באיזה חירום מדובר ומה עושים כדי לסיים את מצב החירום.

עבאס זכור: בכל שנה שומעים על מצב חירום חדש במדינה הזאת, נוסף על מצב החירום המתייחס לקיומה של מדינת ישראל, נוסף על סכסוך בין ישראל לשכניה, במיוחד הפלסטינים.

עבאס זכור: אני רואה, שיותר מרבע האזרחים ותושבי המדינה הם במצב חירום קשה מאוד.

עבאס זכור: כרבע מהאוכלוסייה רעב, חלש ואין לו מה לאכול.

עבאס זכור: השאלה היא לא מתי יסתיים מצב החירום, השאלה היא מה עושים כדי לסיים את מצב החירום.

עבאס זכור: אני זוכר שאחד המאמינים שאל את הנביא מוחמד: מתי יום הדין?

עבאס זכור: הוא ענה לו: מה אתה מכין ליום הזה?

עבאס זכור: אל תשאל מתי; האם אתה מוכן ליום הדין או לא מוכן?

עבאס זכור: אני לא רוצה לשאול עד מתי, אבל על כולנו לעשות הרבה כדי לסיים את מצב החירום, במיוחד שהיום אנחנו קוראים ב"ידיעות אחרונות", בסקר של מינה צמח, שיותר מ-52% מהישראלים לא פוסלים את האפשרות לעזוב את המדינה למדינה אחרת.

עבאס זכור: אז אם נישאר במצב חירום והמדינה תישאר במצב חירום, אז 100% התושבים לא יישארו במדינה הזאת.

עבאס זכור: אני מציע לסגור את כל הפערים ולעשות הכול כדי לסיים את מצב החירום, במיוחד את הסכסוך הפלסטיני ועם כל השכנים, וגם לחשוב על כל האזרחים, במיוחד החלשים, במדינת ישראל.

עבאס זכור: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת עבאס זכור.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת רן כהן.

עתניאל שנלר: ואחריו – חבר הכנסת גדעון סער.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, להסב את תשומת לבך, לא איחרתי לכאן משום שהתבדרתי, הייתי בישיבה אצל יושבת-ראש הכנסת, מובן מאליו שבענייני הכנסת, בענייני הקשר שלנו עם מועצת אירופה, עם חבר הכנסת .

רן כהן: ולכן אני מקבל את ההערה, אבל בסדר.

עתניאל שנלר: אנחנו נוסיף את הדקה.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני אצביע נגד הארכת מצב החירום, גם מסיבות עקרוניות אבל גם מסיבות הפרקטיקה ההתנהלותית של הממשלה.

רן כהן: נדמה לי שאחרי 60 שנה הגיע הזמן שאזרחי מדינת ישראל לא יחיו במשטר שהוא משטר חירום.

רן כהן: הגיע הזמן לעשות את זה.

רן כהן: בעצם מה אומרים: אין לנו ברירה, משום שהמצב הביטחוני שלנו קשה מאוד.

רן כהן: ואכן יש קשיים במצב הביטחוני.

רן כהן: אבל הרי לא מוכרז מצב חירום בגין הסכנה של אירן, שהיא סכנה אמיתית ביותר; מוכרז מצב חירום משום שאנחנו עדיין חיים במצב של עימות עם רוב הסביבה שלנו, אבל ראה זה פלא, מי שמסרב עכשיו למשא-ומתן מדיני עם הצד השני זה אנחנו.

רן כהן: חברות וחברים יקרים, היום סוף-סוף מזכירים את בן-גוריון, את אשכול, את גולדה, את שרת, כי יש 60 שנה למדינה.

רן כהן: נדמה לי שלא היה משפט יותר משמעותי מבחינה מדינית שנאמר על-ידי אבות המדינה הזאת, מאשר "ידנו מושטת לשלום".

רן כהן: אין משפט יותר נחרץ מזה.

רן כהן: מה אומר המשפט הזה?

רן כהן: הוא אומר, אנחנו לא נחמיץ אף הזדמנות כדי להגיע למשא-ומתן לשלום.

רן כהן: הפלסטינים, אומרים עליהם גם את המשפט המפורסם – אבא אבן אמר עליהם – שהם לא מחמיצים אף הזדמנות להחמיץ הזדמנות.

ראובן ריבלין: גם אבות המדינה, כשדיברו על שלום, לא דיברו על שלום עכשיו, דיברו על שלום לתמיד.

ראובן ריבלין: שלום לתמיד, לתמיד.

רן כהן: אבל מציע הנשיא סוריה משא-ומתן לשלום ופתרון של שלום, מי מסרב?

רן כהן: לא הוא, אנחנו, בגלל ההשראה של הנשיא בוש.

רן כהן: ה"חמאס" מציע "הודנה", מי מסרב?

רן כהן: אנחנו מסרבים.

רן כהן: אז מה אנחנו בוכים על מצב חירום?

שלמה מולה: לא, אנחנו בעד, אבל – – –

רן כהן: אני רוצה לסיים, כי הזמן שלי נגמר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני אצביע נגד מסיבה נוספת.

רן כהן: מצב חירום הוא אנטי-דמוקרטי בעליל.

רן כהן: אם הוא נגזר ממצב בלתי אפשרי ואין לו שום פתרון, ניחא; אבל אמרתי, לדעתי יש לו פתרון, ואנחנו לא נוקטים אותו כי הממשלה הזאת לא עושה מעשים אמיתיים לשלום, למרות האשמות הימין נגדה.

רן כהן: אז להעניק היום מצב חירום בידי ראש הממשלה, במצב המפוקפק שהוא נמצא בו, זאת קצת הפקרות.

רן כהן: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת גדעון סער; בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: ואחריו יחתום את הדיון חבר הכנסת ראובן ריבלין.

עתניאל שנלר: מייד אחר כך תהיה הצבעה.

עתניאל שנלר: כדאי שידעו, מייד אחרי חבר הכנסת ריבלין עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, שולחן ממשלה ריק, כנסת נכבדה, אנו באופן מסורתי, גם כשהיינו בשלטון וגם כשהיינו באופוזיציה, תמכנו בהארכת מצב החירום.

גדעון סער: הטעם לכך הוא פשוט – חלק גדול מאוד מהתשתית החקיקתית והמשפטית שנוגעת לתחומי רבים יונקת את תוקפה ממצב החירום ועדיין לא הוסדרה תשתית אלטרנטיבית.

גדעון סער: נכון שהממשלה מעת לעת מביאה חוקים נפרדים שמבקשים להסדיר נושאים שנשענים על מצב החירום, אולי בקצב אטי מדי, אבל זה קורה, זה קרה אפילו בקדנציה הזאת, והממשלה בקדנציה הזאת אטית בכל הדברים כמעט.

גדעון סער: אז זה היה באמת לא ריאלי לצפות שדווקא בתחום הזה היא תגלה זריזות, יעילות ותושייה.

גדעון סער: אנו נוהגים כאופוזיציה עניינית ששוקלת לגוף הנושא את עמדתה.

גדעון סער: דהיינו אם במקרה הממשלה עושה דבר-מה שאינו שגוי, אנו לא חייבים להתנגד לו רק משום שהממשלה מביאה אותו לבית.

גדעון סער: נכון שיש פיתוי מסוים להצביע נגד הממשלה – – –

דוד טל: – – –

גדעון סער: אני אומר: יש פיתוי; לא אמרתי איך אנהג.

גדעון סער: את זה אגיד בסוף.

גדעון סער: כי לפעמים אתה אומר שלפעמים אתה גם יודע שלפעמים אתה רוצה להוכיח לממשלה שהיא לא יכולה למשול והיא לא מושלת.

מנחם בן-ששון: לא אתה.

גדעון סער: אמרתי: פיתוי; לא אמרתי: פיתוי שלי.

מנחם בן-ששון: – – –

גדעון סער: הפעם אני לא חושב שאפול בכך, ואומר לך למה – כי ראיתי את הצעת הוועדה המשותפת, שבהתאם להוראת סעיף 38 מבקשת להכריז על מצב חירום עד יום ו' בניסן התשס"ט, 31 במרס 2009, דהיינו כמעט עוד שנה מהיום.

גדעון סער: מאחר שאני חושב שב-31 במרס 2009 ועוד לפני כן תיהנה מההחלטה הזאת ממשלה אחרת לחלוטין, אין שום סיבה הגיונית שדווקא אנו נתנגד לכך.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת ראובן ריבלין, ומייד בתום דבריו הצבעה וננעל את הישיבה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, טוב שנכנסת, כי אני רוצה לומר לך ובאמצעותך לממשלה כולה ולחברי חבר הכנסת יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שאנו מצביעים בעד התקנות האלה מהטעם הפשוט שאנו מפעילים שיקול דעת.

ראובן ריבלין: יש היום חשש בציבור בישראל שמא יש החלטות שמתקבלות שלא בשיקול דעת או בשיקול דעת זר, בשיקול דעת שמכוון לנושא שונה מהנושא שבעניינו אנו דנים ועליו אנו מצביעים.

ראובן ריבלין: ואני לא אומר אם מבחינה עובדתית יש צדק או אי-צדק, ההרגשה היא דבר שאנו לא יכולים להתעלם ממנו, ולכן אני חושב שכאשר ממשלה נמצאת בחשש, אדוני השר, שמא שיקוליה הם שיקולים שבמרכזם לא האינטרס החיוני למדינת ישראל ולעם החי בישראל על ההיבטים ימינה ושמאלה, אלא שיקולים שמכוונים לנושאים אחרים בתכלית.

ראובן ריבלין: ההרגשה בעניין ההתנתקות היא שמא חלילה נתקבלה הכרעה, החלטה על-ידי אותם גורמים שהביאו לכלל הבאתה בפני העם והכנסת להצבעה, שאולי לא היו מכוונים לעצם ההתנתקות אלא לנושאים אחרים.

ראובן ריבלין: אני לא אומר שזה נכון, אבל אני אומר שיש הרגשה כזו בציבור הישראלי, ויש טענות כאלה שאינן באות לידי ביטוי על-ידי גורמים שוליים או על-ידי אנשים המתנגדים, אלא הרגשה עמוקה שמא חלילה אנו מתחילים לקבל החלטות כלשהן מתוך רצון להשיג מטרות כלשהן זרות לאותה מטרה שלשמה אנו באים להצביע.

ראובן ריבלין: אני שמח שבעניין זה, אני יודע שממשלות קודמות גם הן ביקשו להמשיך ולהחיל את מצב החירום.

ראובן ריבלין: במדינה דמוקרטית הדבר לא קל, אבל דמוקרטיה מחויבת להגן על עצמה ועל הדמוקרטיה שבה, ואנו מחויבים להמשיך ולהצביע גם כאשר אנו, לצערי הרב, לא רק שמתנגדים לממשלה בגלל שאנו נמצאים באופוזיציה, אלא כי אנו חוששים חשש כבד שמא פעמים השיקולים של מקבלי ההחלטות, כאשר רבים מחברי הממשלה שלא נמצאים פה, הם לא צריכים להימצא פה, כי הם גם לא נמצאים שם, הם גם לא נמצאים במקום שבהם מתקבלות ההחלטות.

ראובן ריבלין: הם לא נמצאים באותו מיליה של אנשים המובאים באותו סוד של הנימוקים לקבלת ההחלטות והדרך שבה הן מתקבלות.

ראובן ריבלין: אנו יודעים היטב שיש צורך, והצורך לא יגונה מטעמים של ביטחון מדינת ישראל ואזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: נצביע בעד.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אנו עוברים להצבעה על המלצת הוועדה המשותפת.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 4 בעד ההמלצה – 12 נגד – 4 נמנעים – אין המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 12, נגד – 4, נמנעים – אין.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהמלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום נתקבלה.

עתניאל שנלר: תם סדר-היום.

עתניאל שנלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום חמישי, י' באייר התשס"ח, 15 במאי 2008, בשעה 14:00.

עתניאל שנלר: ישיבה זו נעולה.

עתניאל שנלר: חג שמח לחברי הכנסת.