ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלושים-ושלוש של הכנסת השבע-עשרה, 2008-05-19 00:00

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, י"ד באייר התשס"ח, 19 במאי 2008.

עתניאל שנלר: נתחיל בהודעות המזכיר.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים (מס' 9), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק התקשורת (המשך שידורי חדשות מקומיות בטלוויזיה) (תיקוני חקיקה) (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גדעון סער ושלי יחימוביץ; הצעת חוק זכויות הסוכן ומעמדו, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת מיגון מוניות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – יידוע לקוחות בדבר שירות אינטרנט משופר), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר; הצעת חוק המועצה הלאומית לכלכלה ולצדק חברתי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ויצחק בן-ישראל; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – איסור הפליה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, קולט אביטל, זהבה גלאון, רן כהן וחיים אורון; הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון – הצבת תמרור וסמכות אכיפה במקום שהוקצה לרכב נכה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – תשלומי חשמל מופחתים לקשישים נכים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שרה מרום-שלו ויצחק גלנטי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – חידוש ההקלות במס), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי חיסכון במים) (הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק הנגשת מוקדי פניות חירום לחירשים ולכבדי שמיעה באמצעות שיחוח ומסרון, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יורם מרציאנו; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת לבישת אפוד זוהר ברכיבה על אופניים בשעות הלילה בדרך שאינה דרך עירונית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (אגרת רישוי מופחתת למטפלים בנכים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יורם מרציאנו; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – תעריפים מדורגים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (נאמן תנועה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק החשמל (תיקון – הגנה מפני התחשמלות עופות), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (החזר תשלום אגרות בנמל אילת) (הוראת שעה),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ודוד רותם; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – איסור מתן שירותים לרדיו טלפון נייד גנוב), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – קביעת מקום חסות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מיגון מוניות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אלחנן גלזר; הצעת חוק להגברת אכיפת ההגבלה על מכירת טבק ומשקאות משכרים לקטינים (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק העונשין (תיקון – השוואת חובת דיווח), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – החמרת הענישה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שלמה מולה וזהבה גלאון; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת טובין ותאגידים בעלי תו תקן ירוק), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גדעון סער ואופיר פינס-פז; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפרדת נוסעים בתחבורה ציבורית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק איסור ניתוק שירותי חשמל ומים למוסדות חינוך (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק אכיפה סביבתית (סמכויות פיקוח של המשרד להגנת הסביבה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת שירות ומוצר המצמצמים זיהום האוויר וזיהום מקורות המים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אבישי ברוורמן ואמנון כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון מוצרי מזון ותרופות המצריכים קירור כתנאי לאחסנתם), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הנמלים (נוסח חדש) (החזר תשלום אגרות בנמל אילת – הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יואל חסון, משה כחלון, דני יתום ויעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – הסדרת עיסוקים הנוגעים לבעלי-חיים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גדעון סער; הצעת חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים) (תיקון – עדות ילד שלא בפני נאשם),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הערבות (תיקון – זכותו של ערב במימוש נכס), התשס''ח–2008, מאת חבר הכנסת יוסף שגאל; הצעת חוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל (תיקון – ניהול משא-ומתן מדיני), מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק אישור על תשלום הוצאות הבית המשותף לצורך העברת נכס או קבלת היתר בנייה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (הגנה על זכויות הסרבן), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – תפיסת נכסי חשוד שנמלט), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון – קביעת שער מזערי להצמדה כתנאי מקפח), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – דיווח על קבלת כספים), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – סיוע משפטי לשופט), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק המים (תיקון – חובת התקנת אביזרים חוסכי מים במבנים המשמשים גופי ציבור), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר, גלעד ארדן, דב חנין, איתן כבל ואסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ומכירה) (תיקון – עדכון שיעורי המס), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ייצוג הולם לאוכלוסייה החרדית במגזר הציבורי (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008) (תיקון – ביטול דחיית חוק עידוד ירושלים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת , זבולון אורלב ונסים זאב; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – תקופת צינון במעבר משירות המדינה למגזר הפרטי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק תיעול עודפי ייצור חקלאי המיועדים להשמדה למפעלי ההזנה ולנזקקים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת נאדיה חילו, מיכאל מלכיאור, , דוד רותם, משה כחלון, אורית נוקד, דוד טל וניסן סלומינסקי;

איל ינון: הצעת חוק אבטחה במוסדות חינוך ובמקומות ציבוריים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יעקב ליצמן, , , , שמואל הלפרט ויעקב כהן; הצעת חוק שירות הביטחון הכללי (תיקון – ביטול סייג לאחריות לעניין עבירה של הסתה לאלימות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי חברה דתית שהושג במרמה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת עמירה דותן ואפרים סנה; הצעת חוק תרגום בהליכים אזרחיים בבית-המשפט, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שלמה מולה ושלי יחימוביץ וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת פרסום בבתי-מגורים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק רשות השידור (תיקון – חובת הודעה של מחזיק), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ורוברט אילטוב.

איל ינון: מכתבו של השר להגנת הסביבה אל יושבת-ראש הכנסת לסיכום הדיון בנושא: דוח משבר האקלים של האו"ם וזכייתו של אל גור בפרס נובל לשלום.

איל ינון: הודעת שר הרווחה והשירותים החברתיים בעקבות מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: התבוללות יהודים במערב, הצעת חבר הכנסת יצחק זיו.

איל ינון: נוסח מתוקן של הצעת חוק איסור השימוש בשקיות מפלסטיק רגיל, התשס"ח–2008, של חברי הכנסת יוחנן פלסנר ואבשלום וילן.

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להודעת ועדת הכנסת.

עתניאל שנלר: יציג את ההודעה חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת חיים אורון בנושא: הג'נוסייד הארמני.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות מטעם סיעת ש"ס – בוועדת החוץ והביטחון, במקום חבר הכנסת לשעבר שלמה בניזרי, יכהן חבר הכנסת יעקב מרגי; בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, במקום חבר הכנסת חיים אמסלם יכהן חבר הכנסת מזור בהיינה; בוועדת הפנים והגנת הסביבה, במקום חבר הכנסת יעקב מרגי יכהן חבר הכנסת חיים אמסלם; בוועדה המיוחדת לזכויות הילד ובוועדה לפניות הציבור יכהן חבר הכנסת מזור בהיינה.

): תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, לסדר-היום יש כמה חלקים.

עתניאל שנלר: בחלק הראשון אנחנו נקבל את יושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני ויישאו דברים יושבת-ראש הכנסת, ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

עתניאל שנלר: משום שאנחנו לא רוצים להתחיל סדר-יום שיימשך – של הצעות אי-אמון, נעתרנו לבקשת חברים אשר ביקשו לנצל את הזמן לנאומים בני דקה.

גדעון סער: סליחה, סליחה.

גדעון סער: לא, לא, לא.

עתניאל שנלר: סליחה, סליחה.

עתניאל שנלר: נדמה לי שחבר הכנסת בן-ששון ביקש.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

מנחם בן-ששון: אדוני היושב ראש – – –

עתניאל שנלר: דקה, דקה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש – – –

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, עם כל הכבוד, יש תנאי מנדטורי בתקנון הכנסת – – –

מנחם בן-ששון: אתה פתחת לי?

מנחם בן-ששון: לי אתה לא פותח?

מנחם בן-ששון: כל הכבוד גם לך.

עתניאל שנלר: רגע, רגע.

עתניאל שנלר: אתה רוצה לדבר?

גדעון סער: כן, אני רוצה הערה לסדר לפני שנפתח הפרק הזה שלא קיים על סדר-היום.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער, אתה תקבל רשות גם בלי לצעוק, אז תמתין דקה.

גדעון סער: לא, אני לא מוכן לחכות.

גדעון סער: זה לא על סדר-היום וזה לא יהיה.

גדעון סער: זה לא יהיה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: זה לא על סדר-היום.

עתניאל שנלר: אתה רוצה לדבר?

גדעון סער: בהחלט.

עתניאל שנלר: אז תמתין שנייה ותדבר.

עתניאל שנלר: תודה, אני מודה לך מאוד.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת בן-ששון, תואיל דקה, נמתין ונשמע את חבר הכנסת סער ואחר כך אני מניח שאנחנו נאפשר לך לומר את הדברים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער, בבקשה, אנחנו מקשיבים לך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, תקנון הכנסת קובע באופן מנדטורי שישיבות המליאה בשבוע הפרלמנטרי מתחילות בהצעות אי-אמון.

גדעון סער: נעתרתי לפנייתה של יושבת-ראש הכנסת, לפנים משורת הדין ולכבוד יושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני, לאפשר חריגה מכך ולהקדים את האירוע לכבוד יושבת-ראש בית-הנבחרים להצעות האי-אמון.

גדעון סער: לא יהיו פה נאומים בני דקה, כי זה לא על סדר-היום והכנסת היא לא נחלה פרטית של אף אחד ואתם לא תרמסו פה את התקנון ברגל גסה, כי אחרת אין הסכמות.

גדעון סער: אם באים בבוקר עם הסכמות וגונבים בערב, לזה אנחנו לא מוכנים.

גדעון סער: לא יהיו פה נאומים בני דקה.

עתניאל שנלר: אני מודה לך על ההבהרה שהיו הסכמות בבוקר.

עתניאל שנלר: אני מודה לך על מה שאמרת.

גדעון סער: נאומים בני דקה אינם על סדר-היום.

גדעון סער: לפי התקנון הם פותחים את סדר-היום בימי שלישי וכך זה יישאר.

עתניאל שנלר: אני מודה לך על ההבהרה הזאת.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: אפשר לומר את הדברים בניחותא, לא צריך להתרגז כל כך.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורי אריאל, ביקשת לומר דברים.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, בקצרה מאוד.

אורי אריאל: אתמול התקשר אלי מזכיר הכנסת בשם יושבת-ראש הכנסת וביקש שנדייק ונהיה כאן כולנו ב-16:00 לכבוד המאורע.

אורי אריאל: אני מודיע שאם לא מתחילים בנושא הזה ובדקות הקרובות, בלי נאומים בני דקה – אני מצטרף לדברי קודמי – אני לפחות אלך להיות שותף בהפגנת חקלאי גוש-קטיף, שנמצאים פה מול הכנסת.

אורי אריאל: התכוונתי להיות פה, אבל אם זה המצב ואתם מרשים לעצמכם לעשות מה שלבכם חפץ – אז אני עסוק, וכנראה גם חברי, בדברים אחרים.

אורי אריאל: תודה.

עתניאל שנלר: לאור ההסכמות המוקדמות, חבר הכנסת סער, אם אני מבין נכון, ישבתם הבוקר וסיכמתם שלא יתחילו את הדיון בהצעות האי-אמון בטרם יהיה החלק הטקסי, הראשון.

עתניאל שנלר: האם אני צודק?

גדעון סער: כן.

גדעון סער: מה שדובר בבוקר, אדוני היושב-ראש, דובר שיושב-ראש ועדת הכנסת ימסור הודעה כלשהי עד אשר תהיה היערכות, נוכחות מספיק מכובדת באולם המליאה.

גדעון סער: לא דובר על שום דבר אחר.

גדעון סער: אם יש דבר הגיוני אפשר לקבל אותו, אבל לא לפתוח נאומים בני דקה ביום שני.

עתניאל שנלר: הבנתי.

עתניאל שנלר: האם יש מישהו שרוצה להתייחס?

עתניאל שנלר: אדוני יושב-ראש הקואליציה, בבקשה.

אלי אפללו: סוכם שחבר הכנסת דוד טל יעלה וימסור את כל ההודעות שיש לו למסור.

אלי אפללו: בסיכומים שהיו לנו, חברי גדעון סער, היה סיכום שדוד טל ידבר עד שנוכל לקבל את האורחת שלנו.

אלי אפללו: נאמר שזה ייקח בערך 20 דקות.

אלי אפללו: דוד טל, האם מסרת את כל ההודעות שהיו לך?

אלי אפללו: הערכנו שזה ייקח בערך 20 דקות.

יובל שטייניץ: הוא יכול למסור אותן עוד פעם.

עתניאל שנלר: ההודעה של ועדת הכנסת נמסרה על-ידי חבר הכנסת מרגי לפני דקות אחדות.

עתניאל שנלר: הוא דיבר על שינוי בשיבוץ הוועדות ועל דברים נוספים בשם הוועדה.

אלי אפללו: לכן נוצרה הבעיה – במקום שזה ייקח 20 דקות זה לקח חמש דקות.

אלי אפללו: זו היתה ההסכמה בינינו.

אלי אפללו: עכשיו, בגלל זה, אם לא מכניסים נאומים בני דקה, אני מבקש שנכריז על הפסקה בת חמש דקות עד שהיא תגיע.

עתניאל שנלר: אני מודה לך, יושב-ראש הקואליציה.

עתניאל שנלר: משום שאנחנו נקפיד מאוד לשמור על הסיכומים – חבר הכנסת סער, אני חושב שאתה צודק, ורציתי להודות לך על כך, ולכן נקפיד מאוד לשמור על הסיכומים, נדבר בניחותא ונקבל את מה שסיכמתם.

ראובן ריבלין: עכשיו אתה עושה דבר נכון.

גדעון סער: בכובעי כיועץ ליושב-ראש, אני רוצה לומר לו שאם תוכרז הפסקה, לכנס מחדש את הפורום הנכבד הזה, כאשר תגיע יושבת-ראש בית-הנבחרים, אשר על-פי מה שאמרה יושבת-ראש הכנסת בבוקר, יש לה לוח-זמנים נוקשה ועמוס, יהיה קצת קשה.

גדעון סער: אבל את זה אני כבר אומר בתפקידי כיועץ.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת בן-ששון, בבקשה.

עתניאל שנלר: רציתי לספר לכם שבישיבת הנשיאות היום, חבר הכנסת סער, עלתה בדיוק הדילמה הזאת.

עתניאל שנלר: ישבנו בנשיאות והיתה הדילמה הזאת.

עתניאל שנלר: לא רצינו לפגוע חס וחלילה ביושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר גם לחברי סער וגם לך, שיש מנהג בקהילות ישראל, שכשקוראים למישהו לעלות לתורה, לא משנים אחר כך את הסדר, אפילו אם פגמת והעלית לוי במקום ישראל, משום שחוששים לפגם משפחה.

מנחם בן-ששון: לכן אני רוצה לומר לך שמן הדין היה שאתבע את הדקה, כי לפחות לפי הסדר היתה מגיעה לי דקה לשיחה על עניינים הנוגעים בחוקה.

מנחם בן-ששון: אני חושב שלכבוד העניין ולכבוד הנושא שרציתי לדבר עליו דקה – והייתי שמח להרחיב קצת יותר מדקה – אני מוחל על הדברים ואני בהחלט מבין את סדרי הבית ומוותר ודוחה את הדברים למחר או להזדמנות אחרת.

מנחם בן-ששון: אני חושב שראוי לשמור על סדרי הבית בנועם הליכות, בצורה שבה תיקנו אותך.

מנחם בן-ששון: מבחינתי שלי, אני מושך את דברי וממתין להזדמנות אחרת.

עתניאל שנלר: אני מודה לך שהתחשבת במצוקה של היושב-ראש בהקשר זה ומשכת את הדברים.

עתניאל שנלר: אני מניח שההזדמנות תישמר לך לפי הנהלים ולפי הפרוטוקול.

עתניאל שנלר: אני רוצה לספר לחברי הבית, כי נדמה לי שזה חשוב, על ההתלבטות שהיתה היום בנשיאות בקשר לסיטואציה שהגענו אליה.

עתניאל שנלר: הרי כולנו מבינים שזה לא קורה כל יום שיושבת-ראש הכנסת מברכת אותה ואת המשלחת החשובה.

עתניאל שנלר: ראש הממשלה וראש האופוזיציה נפגשו אתם ובוודאי שלא רצינו ליצור מצב לא נעים – – –

ראובן ריבלין: ראש הממשלה וראש האופוזיציה לא צריכים לחכות – – – זה לא לכבודה של הכנסת – – – שראש ממשלה יחכה שתגיע יושבת-ראש בית-הנבחרים, עם כל הכבוד וההבנה.

ראובן ריבלין: עכשיו אנחנו יכולים – – –

עתניאל שנלר: אני סבור בכל זאת, חבר הכנסת ריבלין – – –

אהוד אולמרט: – – –

עתניאל שנלר: אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת ריבלין, על דאגתך הכנה, האמיתית, לכבודו של ראש ממשלת ישראל באשר הוא.

ראובן ריבלין: ראש הממשלה שלי, של המדינה.

עתניאל שנלר: הוא אשר אמרתי.

עתניאל שנלר: רציתי לברך על כך.

עתניאל שנלר: אני רוצה להשלים את המשפט שהתחלתי ולשתף אתכם בדילמה הגדולה שהיתה, כי כשפגשנו את אותם חברי בית-הנבחרים, ואתה רואה שבמשלחת יש אנשים שהרבה מאוד מהאינטרסים של מדינת ישראל מיוצגים על-ידם בבית-הנבחרים האמריקני – בתחום הביטחון, בתחום הכלכלה ובתחומים אחרים – אתה מבין את גודל החשיבות של המשלחת הזאת בבית-הנבחרים הישראלי, בכנסת ישראל.

משה גפני: למה הם לא באים?

ראובן ריבלין: עם שאין לו כבוד לא ייתנו לו כבוד.

ראובן ריבלין: אני דורש את כבודו של ראש הממשלה.

עתניאל שנלר: אתה יודע שבהלכה כתוב, שמלך המוחל על כבודו, כבודו אינו מחול.

עתניאל שנלר: אני חושב שלכך יש הסכמה מקיר לקיר.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת גפני, רצית להוסיף לנו משהו בהקשר.

משה גפני: למה היא לא באה?

עתניאל שנלר: אני לא שומע.

עתניאל שנלר: אתה מסכים ללכת למיקרופון?

עתניאל שנלר: קשה לשמוע כאן.

משה גפני: במקום כל הדיון הזה אפשר לומר להם שיבואו וזהו.

עתניאל שנלר: זה נכון.

עתניאל שנלר: באמת אפשר לומר להם שיבואו.

עתניאל שנלר: אני חושב שנאמר להם וביקשנו שיעלו.

עתניאל שנלר: נדמה לי שאו-טו-טו הם עולים.

עתניאל שנלר: על כל פנים אני רוצה לומר ולשתף אתכם, מעבר לדיון בנשיאות, שהמפגש – לא ברמה הפורמלית, אלא ברמה הפרטנית – היה חשוב בצורה בלתי רגילה.

עתניאל שנלר: פתאום אתה רואה את יושבי-ראש הוועדות – הדואגים לתקציב הביטחון, הדואגים לשאלות של המשך התהליך המדיני, הדואגים לקשר בין מדינת ישראל לבין הקהילה האמריקנית ככללותה, ולכן חשיבות הביקור ואנחנו מכבדים את הביקור וממתינים שהם יעלו כל רגע.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, צודק חבר הכנסת גדעון סער בטיעונים שהוא העלה כאן על המסורת שיש בכנסת לגבי סדר-היום, אבל עם זה, גם חבר הכנסת גדעון סער, אנוכי ועוד אחרים ישבנו בישיבה מקדימה, והוא הבין את הצורך הזה בזמן שנותר עד שתגיע לכאן יושבת-ראש הבית האמריקני ננסי פלוסי, שנצטרך להעלות נושאים כאלה ואחרים.

דוד טל: ואני מצטער – היות שישבתי עם השגריר הטורקי, נמנע ממני להגיע לפני כן, אבל אנחנו עושים את זה רק לכבודה של הגברת ננסי פלוסי, ואני חושב שגם חבר הכנסת גדעון סער מבין את החשיבות של הביקור הזה פה במדינה ואני חושב שהוא יקבל את זה ברוח טובה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער, משום שאתה הערת, אני רוצה לפנות אליך, וחשוב לי – אמרת שאתה מדריך, חונך, עוזר, מסייע, ואני שמח על ההדרכה, הסיוע והחונכות – האם אתה לא חושב שיש מקום לבחון בתקנון הכנסת שבמצבים כאלה תהיה גמישות מבחינת סדר-היום?

ראובן ריבלין: אין ויכוח.

ראובן ריבלין: אפשר להמשיך את סדר-היום.

עתניאל שנלר: האם אתה יכול לדבר מהמיקרופון?

עתניאל שנלר: קשה לשמוע.

עתניאל שנלר: אני מודה לך מאוד, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, זה ייקח עוד הרבה זמן?

חיים אורון: אפשר להכריז על הפסקה.

עתניאל שנלר: צריכים לפתור את הבעיה.

גדעון סער: אני הייתי מציע – מאחר שהדברים מתעכבים – להתחיל את סדר-היום של הכנסת עם הצעות האי-אמון, אם זה מקובל על הקואליציה, ולהפסיק אותו לזמן מסוים כאשר יגיעו יושבת-ראש הכנסת ויושבת-ראש בית הנבחרים.

עתניאל שנלר: אתה מסכים?

עתניאל שנלר: אתה צריך להציג ראשון, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: לא, אבל יש לי הצעה קונסטרוקטיבית.

אריה אלדד: שמעתי שהצוות של ראש הממשלה לא הצליח למצוא חלון זמן לחקירתו.

אריה אלדד: עכשיו פתאום התפנה איזה חלון זמן.

עתניאל שנלר: אני שאלתי שאלה אחרת.

עתניאל שנלר: מה שאתה עושה זה נאומים בני דקה.

אריה אלדד: אולי חלון הזמן הזה יאפשר לו להיחקר.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אלדד, נאומים בני דקה – סיכמנו שאנחנו נשמור מכל משמר שלא לנאום, כי זה מה שסגרנו בסיכום המוקדם.

עתניאל שנלר: ובכן, אנחנו לא רוצים לשמוע נאומים בני דקה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אלדד, אתה אמור להיות הנואם הראשון בהצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: האם אתה מוכן שאנחנו נתחיל בדברים שלך ונעשה הפסקה אחר כך, ואחר כך נמשיך את הדיון?

אריה אלדד: בוודאי.

עתניאל שנלר: אני שואל שאלה.

עתניאל שנלר: אתה מוכן?

אריה אלדד: כן.

אריה אלדד: 1.

אריה אלדד: חוסר תפקודה בתחום הביטחוני ובתחום החברתי;

אריה אלדד: 3.

אריה אלדד: מדיניותה הכושלת בטיפול בנושאים המדיניים-הביטחוניים;

אריה אלדד: 5.

אריה אלדד: מחדליה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

עתניאל שנלר: ובכן, חברי חברי הכנסת, משום שאנחנו לא רוצים למשוך זמן ואנחנו רוצים בכל זאת לכבד את הכנסת, אנחנו נשנה מהתכנון ונפתח את הדיון בדברים הראשונים של הצעת אי-אמון שמעלה חבר הכנסת אריה אלדד, ואנחנו מסכימים שמייד לכשהוא יסיים – בהנחה שיגיעו לכאן – אנחנו נעצור את הדיון, נעבור לחלק שתוכנן מן ההתחלה ואחר כך נמשיך בהצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, רק לפני ימים מספר חגגנו את יום העצמאות ה-60 של ישראל, ומטבע הדברים תאריך כזה קורא להרבה מאוד נאומים חגיגיים, התבטאויות עם פרספקטיבה היסטורית רחבה.

אריה אלדד: היה מבול שלם של מליצות – רובן ריקות מתוכן – שנשפך עלינו באותם ימים, ובתוך מבול המליצות הזה שכחנו אולי למה הקמנו מדינה יהודית בארץ-ישראל.

אריה אלדד: אלפיים שנה בגלות היה העם היהודי אבק אדם.

אריה אלדד: כל מי שרצה, יכול היה לעשות בנו כרצונו.

אריה אלדד: רצה הצאר לארגן פוגרום – ממש לא בעיה; רצו שליטי ספרד לגרש את היהודים – גירשו; רצו האוקראינים לארגן פרעות – ממש קל.

אריה אלדד: ולא היה מגן ליהודים.

אריה אלדד: לא היתה מדינה, לא היה צבא, היינו אבק אדם.

אריה אלדד: בחסדי הקדוש-ברוך-הוא והציונות הקמנו מדינה.

אריה אלדד: הקמנו מדינה, בין השאר כדי שיהיה בית ליהודים וכדי שהיהודים יוכלו להגן על עצמם ולעמוד על נפשם בכל אשר הם נמצאים.

אריה אלדד: המדינה היהודית נועדה לכך שדם יהודי לא יהיה הפקר; שיהיה מי שיקום ויגן על היהודים אם תוקפים אותם.

אריה אלדד: כדי שאנחנו נהיה אחראים לגורלנו – אנחנו ולא הסטטיסטיקה של ה"קסאם"; אנחנו ולא הפיזור הבליסטי של ה"גראד"; אנחנו ולא הקוורטט; אנחנו ולא משקיפי האו"ם; אנחנו ולא מצרים שתתווך בינינו לבין ה"חמאס".

אריה אלדד: אבל, חברי חברי הכנסת, רוצחים אותנו בכפר-עזה בשדות, רוצחים אותנו בחצרות יש"ע, וכשאמרנו לכם לפני שנים שיש"ע זה כאן – לא הבנתם, אז באו הערבים והסבירו לנו.

אריה אלדד: יש"ע זה בכל מקום.

אריה אלדד: בכל מקום שהורגים יהודים זה יש"ע.

אריה אלדד: כשאמרנו שגוש-קטיף והתוחמת הצפונית של חבל-עזה הם רצועת המגן של אשקלון ותל-אביב – לא הבנתם, לא האמנתם – –

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: מי זה שם עומד ככה?

דליה איציק: נא לשבת.

אריה אלדד: – – הבטחתם שיהיה הרבה יותר טוב ברגע שיעקרו את היישובים.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון.

אריה אלדד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: השר הרצוג, נא לשבת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אריה אלדד: משום שרוב האזרחים וגם חברי הכנסת סמכו על הממשלה שתרסק את עזה אם יעזו לירות טיל "קסאם" אחד אחרי ההתנתקות – כך נאמר.

אריה אלדד: אמר ראש הממשלה הקודם: גם לנו יש תותחים, והתכוון שנוכל להגן על אזרחי ישראל אם יעזו לירות עלינו.

אריה אלדד: התותחים אולי עברו בירושה לראש הממשלה הנוכחי אבל אין הוא עושה בהם שימוש.

אריה אלדד: וזה התפוצץ לנו בפנים בקניון באשקלון, וממשלת ישראל לא עושה דבר להגן על אזרחיה.

אריה אלדד: או יותר גרוע מלא לעשות דבר, היא מפטפטת את עצמה לדעת.

אריה אלדד: ראש הממשלה ושר הביטחון ועוד כמה שרים – שאומנם מוכנים כבר היום לוותר על חצי ארץ-ישראל, אבל שייראו כאילו הם מגינים על האינטרסים של מדינת ישראל – הם מתלהמים, אז כולם קוראים ואומרים שעוד מעט תבוא השעה.

אריה אלדד: מה זה עוד מעט?

אריה אלדד: ממש עוד מעט.

אריה אלדד: עוד ממש מעט-מעט תבוא השעה להלום מהלומה קשה בעזה.

אריה אלדד: השעה קרובה.

אריה אלדד: קרובה מאוד.

אריה אלדד: מאוד-מאוד קרובה השעה.

אריה אלדד: כמה פעמים שמענו את ההתבטאויות האלה בחצי השנה האחרונה?

אריה אלדד: השעה כל הזמן קרבה, ושום דבר לא נעשה.

דליה איציק: נא לשבת.

אריה אלדד: למדינה כמו מדינת ישראל היו כמה מצבים, כמה פאזות, ביחס של הערבים אלינו.

אריה אלדד: המדינות הערביות פחדו מאתנו.

אריה אלדד: אחר כך, אחרי האינתיפאדה ואחרי הנסיגה מלבנון ומרצועת-עזה, הפסיקו לפחד מאתנו; אבל עכשיו, הודות למדיניותו של ראש הממשלה, הפכנו ללעג.

אריה אלדד: זה השלב המסוכן ביחסן של מדינות ערב אלינו.

אריה אלדד: לא שהם כבר לא מפחדים.

אריה אלדד: עכשיו כבר היינו לצחוק.

אריה אלדד: עכשיו כבר לועגים לנו.

אריה אלדד: בשבוע שעבר ביקר אצלנו נשיא ארצות-הברית.

אריה אלדד: לצערי, הוא בייש את ראש ממשלתנו – –

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, אנחנו רוצים להתחיל.

דליה איציק: נא לשבת.

אריה אלדד: – – הוא נאם נאום ציוני, וראש הממשלה הבטיח להקים מדינה ערבית נוספת בארץ-ישראל.

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, אין לנו אמון בראש הממשלה, אין לנו אמון בממשלה, אבל יש לי אמון רב ביושבת-ראש הכנסת, ועל-פי בקשתה אני אקצר את נאומי זה, והמשך הדיונים בהצעות האי-אמון יהיה לאחר קבלת הפנים.

אריה אלדד: היו"ר דליה איציק: תודה, אני מודה לך.

אריה אלדד: היו"ר דליה איציק: חברי נא לשבת, חבר הכנסת אפללו נא לשבת.

אריה אלדד: ברשותכם, יושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני, חברת הקונגרס, יושבת-ראש הקונגרס ננסי פלוסי ומר פלוסי, ידידה אמיתית של ישראל; אדוני ראש הממשלה מר אהוד אולמרט, שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, חברות וחברי הכנסת, חבר הקונגרס מר סטני הוייר, מנהיג הרוב הדמוקרטי; חבר הקונגרס מר אדם פוטנם, יושב-ראש הוועדה הרפובליקנית; חבר הקונגרס מר רם עמנואל, יושב-ראש הקבוצה הדמוקרטית בבית-הנבחרים והגברת רול; חבר הקונגרס מר ג'ון לארסון, סגן יושב-ראש הקבוצה הדמוקרטית; חבר הקונגרס מר דייוויד דרייר, בכיר המיעוט בוועדת המשפט; הנרי וקסמן חברנו הטוב, חבר הקונגרס, יושב-ראש ועדת הרפורמה בממשל; חבר הקונגרס מר הווארד ברמן, יושב-ראש ועדת החוץ, מי שמילא את מקומו של טום לנטוס, זכרו לברכה; חברת הקונגרס גברת ניטה לואי, יושבת-ראש תת-ועדת הקצבות החוץ ומר לואי; חבר הקונגרס מר גרי אקרמן, יושב-ראש התת-ועדה למזרח התיכון בוועדת החוץ – יש לו הרבה חברים פה; חבר הקונגרס מר אלסי הייסטינגס, יושב-ראש ועדת הלסינקי; חברת הקונגרס הגברת ג'יין הרמן, יושבת-ראש התת-ועדה למודיעין והוועדה לביטחון המולדת; חבר הקונגרס מר רון קליין, סגן יושב-ראש התת-ועדה למזרח התיכון בוועדת החוץ; שגריר ארצות-הברית בישראל, מר ריצ'רד ג'ונס, ושגריר ישראל בארצות-הברית, מר סלי מרידור, חברים יקרים, כמו שאתם רואים, משלחת חשובה מאוד, היום הוא יום חג מיוחד במינו, הכנסת זוכה לארח במשכנה בירושלים את הגברת ננסי פלוסי, יושבת-ראש בית-הנבחרים של ארצות-הברית של אמריקה ואת חברי משלחתה, מבחירי החברים בקונגרס האמריקני.

אריה אלדד: גברת פלוסי, ידידתי הטובה, ברוך בואך לביתנו.

אריה אלדד: ידינו מושטות לקראתך, לבנו פתוח ושופע אהבה אלייך ואל בני עמך.

אריה אלדד: גברת פלוסי, בית-הנבחרים שלנו, לבה של הדמוקרטיה הישראלית, אחותה של הדמוקרטיה האמריקנית הגדולה, מבקש לומר לך: תודה; לך, לקונגרס של ארצות-הברית, לאומה האמריקנית כולה.

אריה אלדד: זו הפעם השנייה שאת אורחת שלנו בכנסת, ואנחנו מתברכים שוב בביקורך אצלנו, ואני מקווה שבביקורך הבא יתלוו אלייך גם יתר בני משפחתך ובהם נכדייך היהודים.

אריה אלדד: גברתי ה"ספיקר", ארצות-הברית וישראל אינן רק מדינות.

אריה אלדד: ארצות-הברית וישראל הן רעיון.

אריה אלדד: אידיאה.

אריה אלדד: הברית שקיימת בין ארצות-הברית לישראל היא ברית של חירות, ברית ערכי מוסר, ברית של דמוקרטיות, ברית של חברות מקדשות חיים ולא מהללות מוות.

אריה אלדד: הברית המיוחדת הזאת – אותם יחסים מיוחדים, כפי שכינו אותם ג'ון פ.

אריה אלדד: קנדי ולינדון ג'ונסון – עומדת בפני מבחן גורלי.

אריה אלדד: הקוקטייל הקטלני וההרסני של קיצוניות ופונדמנטליזם דתי עם נשק יום הדין, נשק גרעיני.

אריה אלדד: זה איננו תרגיל בגיאופוליטיקה וגם לא בעיה של מדיניות חוץ.

אריה אלדד: זהו איום קיומי על החיים שלנו ועל עתידנו, ולאיום הזה קוראים אירן.

אריה אלדד: אירן גרעינית היא משכון עתיד ילדינו.

אריה אלדד: בירושלים ובסן-פרנסיסקו, בבאר-שבע ובתל-אביב, בניו-יורק, בלונדון ובטורונטו.

אריה אלדד: בכל מקום.

אריה אלדד: את גרעונה של אירן יש לעצור, ולעשות את זה יחד, מתוך שותפות ערכים ושותפות אינטרסים.

אריה אלדד: ואני שואלת אותך, כפי ששאלתי את הנשיא בוש, מתי זה יקרה?

אריה אלדד: האם אין חשש שעד שיסכלו את תוכניותיו יהיה מעט מדי ומאוחר מדי, כפי שכבר קרה בעבר?

אריה אלדד: אני שואלת את עצמי, גברתי ה"ספיקר": לו היה בידי הטרוריסטים שביצעו את פיגועי ה-11 בספטמבר 2001 נשק גרעיני, האם היו מהססים להשתמש בו?

אריה אלדד: התשובה שלי, ואני מניחה כמו תשובתך שלך – התשובה היא שהם לא היו מהססים.

אריה אלדד: אירן איננה מבקשת לייצר חשמל ואנרגיה.

אריה אלדד: אירן איננה מבקשת עולם ירוק ונקי יותר.

אריה אלדד: המשטר האירני, ואני מדגישה – המשטר האירני ולא העם האירני, מבקש להשמיד את ישראל.

אריה אלדד: להשמיד את "השטן הקטן", גברתי היושבת-ראש של בית-הנבחרים של "השטן הגדול".

אריה אלדד: האיום שמציב האסלאם הרדיקלי האלים איננו איום מן הסוג שידענו והכרנו בעבר.

אריה אלדד: יש בו גרעין קיצוני ומוחלט שאיננו מתיישב עם רציונליות, שאיננו מבקש להתמודד עם המודרניות, אלא בז לקדמה, בז לזכויות אדם ואזרח, בז לזכויות נשים ומבקש להרוג את השונה ממנו.

אריה אלדד: זהו האתגר של דורנו, האתגר שחובה עלינו, למען ילדינו ודרך החיים שלנו, לעמוד מולו ולנצח.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, הקמנו מדינה כנגד כל הסיכויים, כנגד כל ההערכות ההגיוניות.

אריה אלדד: נותר לנו חלום אחד: שלום.

אריה אלדד: ישראל היא המדינה היחידה בעולם שבכל רגע נתון יש בסביבתה מי שמתכנן לפגוע בה, להרוג באזרחיה ושואף להשמידה.

אריה אלדד: את המציאות הבלתי-נסבלת הזאת אנו מבקשים לשנות מתוך רצון טוב, שאיפת שלום ודו-קיום.

אריה אלדד: את שינוי המציאות הזאת לא נוכל להגשים ללא תמיכתה, ידידותה וסיועה של ארצות-הברית, ובמרכזה בית-הנבחרים.

אריה אלדד: העתיד שייך למעזים – המעזים לעמוד מול איום והמעזים להושיט ידם לשלום אמת.

אריה אלדד: היתה לנו היסטוריה עם עתיד, אני בטוחה שיש לנו הווה עם עתיד ואני גם רוצה שיהיה לנו עתיד עם עתיד.

אריה אלדד: גברתי, אנו מצפים ממך שתהיי מובילה במאמץ העולמי למניעת קיומו של גרעין באירן.

אריה אלדד: יש לך הכוח הזה.

אריה אלדד: ברשותך, אני רוצה להודות לך מעומק הלב על המתנה הנהדרת שהענקת לבית הזה, על יוזמתך, עם חברי הנהגות שתי המפלגות, לציין את יום העצמאות ה-60 למדינת ישראל בהחלטה יוצאת דופן של הקונגרס האמריקני, שהתקבלה פה-אחד ב-24 באפריל 2008, ובמסגרתה מברך הקונגרס כולו את מדינת ישראל ומשבח את העם בישראל, ואני מצטטת: על "הישגו הנפלא בבניית מדינה פלורליסטית וחברה דמוקרטית, וזאת בשעה שהוא ניצב בפני טרור, עוינות ונידוי מצד שכנותיו".

אריה אלדד: עוד נאמר בהחלטה כי הקונגרס מאשרר את קשרי הידידות ושיתוף הפעולה הקיימים זה 60 שנה בין ארצות-הברית וישראל, ומתחייב לחזקם.

אריה אלדד: הנה נוסח ההצהרה הכל-כך מרשים, וזאת מתנה שקיבלנו, חברי חברי הכנסת.

אריה אלדד: תודה רבה לכם.

אריה אלדד: במעמד זה אני מבקשת גם להעלות את זכרו של חבר הקונגרס היהודי מר טום לנטוס, זכרו לברכה, יושב-ראש ועדת החוץ של הקונגרס, שהלך לעולמו לפני חודשים מספר.

אריה אלדד: מר לנטוס, ניצול השואה שהיה לחבר בקונגרס האמריקני, היה פטריוט אמריקני וידיד אמת של ישראל, לוחם ללא חת למען הצדק והשוויון בעולם.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, ביקורך אצלנו הוא הזדמנות נוספת לומר לך – ובאמצעותך לבני עמך האמריקנים – כי אזרחי ישראל מוקירים את ארצות-הברית, אשר ממנה למדנו להביט קדימה, לעתיד טוב יותר לכולנו.

אריה אלדד: בשם חברי הכנסת, בשמי ובשם כלל אזרחי ישראל אני אומרת לך ולחברי הקונגרס שבאו אלינו לביקור זה, ולארצך: תודה.

אריה אלדד: ברוכה את בבואך, ובצאתך קחי אתך כצידה לדרך את אהבתנו.

אריה אלדד: תודה רבה לך.

אריה אלדד: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

דליה איציק: בדרך כלל, גברתי, חברי הכנסת לא כל כך מנומסים כמו שאת רואה, והיום בזכותך יש לי פתיחת מושב שקט.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, הגברת דליה איציק, גברתי יושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני, הגברת ננסי פלוסי, אורחינו, חברי הקונגרס של ארצות-הברית, רבותי שרי הממשלה וחברי הכנסת, כנסת ישראל מתכבדת לארח שוב, בתוך ימים ספורים, אישיות אמריקנית רמת מעלה, השלישית ברמת הממשל של ארצות-הברית, וידידה גדולה ונאמנה, אותך, יושבת-ראש בית הנבחרים, הגברת ננסי פלוסי, ואת פמלייתך ועמיתייך הנכבדים, חברי בית-הנבחרים, שעכשיו הכנסת בהשראת היושבת-ראש שלנו קיבלה אותם במחיאות כפיים, אחד-אחד, לפי שמו, לפי תוארו ולפי מעמדו.

אהוד אולמרט: נוכחות

אהוד אולמרט: כם כאן לרגל חגיגות ה-60 למדינת ישראל מדגישה ביתר שאת את עומק הברית והיחסים המיוחדים בין עמינו ואת הערכים המשותפים היוצרים בינינו קשר כה איתן, יסודי ואמיתי.

אהוד אולמרט: בהזדמנות הזאת אינני יכול שלא לציין שזאת הפעם הראשונה זה שנים רבות שמשלחת נכבדה כל כך של הקונגרס האמריקני, בראשות יושבת-ראש בית-הנבחרים, מגיעה לכאן מבלי שחלק מרכזי ממנה יהיה חברנו, מי שהיה חבר הקונגרס שנים רבות, ועמד בראש ועדת החוץ של בית-הנבחרים, טום לנטוס, זיכרונו לברכה.

אהוד אולמרט: טום לנטוס היה אמריקני דגול.

אהוד אולמרט: הוא היה אדם דגול והוא היה יהודי דגול, ומותו בטרם עת היא אבדה גדולה מאוד לארצות-הברית, לקונגרס וגם לעם היהודי ולמדינת ישראל.

אהוד אולמרט: העובדה שבראש שני בתי-הנבחרים של מדינותינו עומדות כיום לראשונה נשים המנהיגות את מוסדותינו הדמוקרטיים – צריך לומר ביד רמה, בחן ובכשרון יוצא דופן – איננה כמובן קו הדמיון היחיד בין ארצותינו.

אהוד אולמרט: הן ארצות-הברית של אמריקה והן מדינת ישראל חולקות חזון אחד של חירות האדם, קדמה, יוזמה חופשית, צדק חברתי, ביטחון ושלום בין עמי תבל והתנגדות בלתי מתפשרת לתרבות של טרור, עריצות וטיפוח שנאה על רקע של הבדלי דת, גזע ולאום.

אהוד אולמרט: ביקורכם בישראל הוא הזדמנות נוספת להביע את הוקרת הבית הזה ואת הכרת התודה של עמנו לך, גברתי היושבת-ראש, ולכם, חברי הקונגרס, על התמיכה הגדולה היציבה והמתמשכת של הקונגרס של ארצות-הברית לאורך השנים במדינת ישראל.

אהוד אולמרט: אין ספק שהקונגרס על שתי מפלגותיו הוא המייצג המובהק ביותר של כל קשת הדעות, של כל הגוונים של העמדות בקרב העם האמריקני, ואנחנו גאים על כך שכל קשת הדעות הזאת ושכל הגוונים הללו מלוכדים בעמדה של תמיכה, מתן גיבוי ומתן סיוע כל כך נדיב למדינת ישראל.

אהוד אולמרט: אני מבקש להעלות על נס את החקיקה שיזמת לא מכבר והגשת ביחד עם חברים נוספים מהנהגת שתי המפלגות, ואשר עברה בסנאט ובבית-הנבחרים פה אחד, שלפיה הקונגרס מברך את מדינת ישראל, מכיר במשמעות ההיסטורית של יום עצמאותנו ה-60 ומאשרר את יחסי הידידות ושיתוף הפעולה האמיצים בין אומותינו; החלטה שאת העתקה המקורי זכינו עכשיו לראות בידיה של יושבת-ראש הכנסת שלנו.

אהוד אולמרט: עמדותייך העקרוניות, הנחושות, גברתי, בנושאים הנוגעים לקידום השלום ולביטחונה של מדינת ישראל, זוכות להערכה רבה מאוד בבית הזה ובציבור הישראלי כולו.

אהוד אולמרט: תמיכתך בהחרפת הסנקציות נגד אירן כדי להניאה מלחתור לנשק גרעיני היא בעלת חשיבות עליונה.

אהוד אולמרט: התנגדותך הנחרצת לכל גילוי של סובלנות כלפי ארגוני טרור מתנגדי שלום, כ"חיזבאללה" הרומס את עצמאותה של לבנון ו"חמאס" הכופה באלימות את שלטונו ברצועת-עזה, היא מופת של מנהיגות מוסרית מעוררת השראה.

אהוד אולמרט: נוגעת במיוחד ללבנו וללבו של כל ישראלי ויהודי באשר הוא רגישותך לעניין חיילינו השבויים והנעדרים.

אהוד אולמרט: הזדהותך עם סבלן הכבד של המשפחות, הדסקיות שאת מחזיקה במשרדך ונכונותך להעלות את הנושא במסעותייך ובמגעייך עם מנהיגים בעלי השפעה נובעות מלב אנושי אציל וגורמות לנו התרגשות עמוקה.

אהוד אולמרט: אנא, גברת פלוסי, שאי אתך, את ועמיתייך, ידידינו היקרים, חברי משלחת הקונגרס, את אהבת העם בישראל לאומה האמריקנית.

אהוד אולמרט: ביקורכם, רגשותיכם ותמיכתכם המוצקה מחזקים את ידינו במאבקינו ובמאמצינו לכונן ביטחון ושלום עם שכנינו מסביב.

אהוד אולמרט: הישגיה המופלאים של מדינת ישראל ב-60 שנותיה נובעים לא מעט מן הסיוע האזרחי והביטחוני הנדיב של ארצות-הברית, ואנחנו סמוכים ובטוחים כי תמשיכו ותתמידו בהתייצבות

אהוד אולמרט: כם לימינה של מדינת ישראל, למען הגשמת יעדינו המשותפים ולמען חיזוק החירות, הדמוקרטיה, היציבות והשלום בחלק זה של העולם.

אהוד אולמרט: תודה לך, גברתי, ותודה לכם, חברי משלחת הקונגרס, וברוכים אתם בישראל.

אהוד אולמרט: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אדוני ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי יושבת-ראש הכנסת, הגברת דליה איציק, חברי הכנסת, יושבת-ראש בית-הנבחרים האמריקני, Speaker of the House, Ms.

בנימין נתניהו: Nancy Pelosi, and your distinguished colleagues from the House of Representatives, all great friends of Israel, – אני רוצה לברך אתכם ולקבל את פניכם כאן בכנסת ישראל, שהיא מושב הדמוקרטיה האמיתית במזרח התיכון, אחות לדמוקרטיה האמריקנית, ואני רוצה לברך אתכם במיוחד בירושלים, בירתה המאוחדת, הנצחית, של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ברוכים הבאים.

בנימין נתניהו: ציינו פה בימים האחרונים את הקשר המיוחד בין שני העמים שלנו, לא רק בין שתי המדינות שלנו, אלא בין העם היהודי ובין העם האמריקני, קשר של מאות שנים מהיווסדה, או יותר נכון מהגעתם של החלוצים לחופי יבשת צפון אמריקה לפני מאות שנים.

בנימין נתניהו: הקשר הזה בא לידי ביטוי לאחר הקמת ישראל, כמובן בקשר בין מנהיגים, של נשיאי אמריקה שהיו תמיד ידידים של מדינת ישראל, חלקם ידידים כבירים, אבל הוא מתבטא בראש ובראשונה בקשר של דעת הקהל והעם האמריקני, שבא לידי ביטוי רב עוצמה בקונגרס.

בנימין נתניהו: מי שאינו מכיר את עומק הקשר האידיאי, הערכי, בין שני העמים שלנו עלול לטעות ולחשוב שזהו קשר של אינטרסים או של לובי כזה או אחר.

בנימין נתניהו: זה לא נכון.

בנימין נתניהו: אנחנו מודים לכל חברינו היהודים והלא-יהודים על המאמצים, על ההשתדלות, על העזרה, ואנחנו יודעים, מעל הכול, שזהו קשר שמבטא השקפות דומות, אידיאלים דומים, לרוחב השדרות של העם האמריקני.

בנימין נתניהו: זה בא לידי ביטוי שנה אחר שנה, עשור אחר עשור, בהחלטות ובהצעות של הקונגרס האמריקני, גם אלה שאת, גברתי, העברת עכשיו – החלטה מרגשת מאוד – ואנחנו מודים לך על כך.

בנימין נתניהו: זה בא לידי ביטוי גם בסיוע הנרחב שישראל זכתה לו, סיוע צבאי וגם סיוע אזרחי.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד שהכרתי את זה באופן אישי בשנת 1982, כשבאתי לשמש ציר ישראל בוושינגטון.

בנימין נתניהו: הדבר הראשון שעשיתי היה ללכת לקונגרס ולהתחיל לעבור ממשרד למשרד, ושם פגשתי רבים מכם במהלך השנים, בעצם כמעט את כולכם.

בנימין נתניהו: קשה לתאר לאזרחי ישראל כמה גדולה וחשובה היא התרומה של כל אחד ואחד מכם בקידום הקשרים בינינו, בסיוע המעשי שאתם נותנים לנו, ואני מתכוון דווקא בתקופות הקשות, דווקא בימים הקשים.

בנימין נתניהו: ההתגייסות שלכם לאורך השנים – ואני מכיר את רובכם לאורך השנים – היא נפלאה.

בנימין נתניהו: אין דרך אחרת לבטא את זה מאשר לומר מעומק הלב: תודה רבה לכם.

בנימין נתניהו: תודה רבה על מה שעשיתם ועל מה שאתם עושים למען מדינת ישראל ולמען הקשרים בין ארצות-הברית ובין ישראל.

בנימין נתניהו: בעניין הזה אני חייב להביע, כמו שני קודמי, צער עמוק על הליכתו של טום לנטוס, שהיה חבר שלכם ומנהיג, ואני חושב שהוא המשיך את המסורת של הנרי ג'קסון ושל ידידי ישראל ענקיים שהיו בגבעת הקפיטול, גם בקונגרס וגם בסנאט.

בנימין נתניהו: הצטערנו מאוד, בלשון המעטה, וכאב לנו מאוד על פטירתו של מנהיג גדול זה.

בנימין נתניהו: אתם ממשיכים את דרכו ואת מורשתו, שהיא המורשת המשותפת שלנו.

בנימין נתניהו: אני חזרתי לוושינגטון לאחר שנים, כשהופעתי לפני שני בתי הקונגרס, וזה אירוע שריגש אותי מאוד.

בנימין נתניהו: אמרתי שם שאנחנו עומדים בפני שלושה אתגרים ועוד אחד: האתגר הראשון הוא למנוע את התחמשותה של אירן – איום על ישראל ועל האנושות כולה; האתגר השני הוא לנצח את הטרור, והאתגר השלישי הוא לקיים שלום אמיתי, שמבוסס על הדדיות, עם שכנינו הפלסטינים והאחרים.

בנימין נתניהו: אין חדש תחת השמש, עובדה שכל אחד מהדברים הללו הוכח במהלך השנים שחלפו כצו לפעולה בזמן שהולך ומתקצר.

בנימין נתניהו: בעניין הזה, של מניעת התחמשותה של אירן, כפי ששמעתם מיושבת-ראש הכנסת, אין לנו כאן שום מחלוקת, ואנחנו מאוחדים לחלוטין – אופוזיציה וקואליציה.

בנימין נתניהו: אני מאמין שאין לנו מחלוקת גם בארצות-הברית עם שני צדי הבית.

בנימין נתניהו: אני חושב שכל אמריקני, כל אזרח שחרד לעתיד העולם ולעתיד השלום, חייב לתרום – כל אחד בדרכו או בדרכה – את מה שהוא יכול בזמן שנותר כדי למנוע את הרעה הזאת, את הסכנה הגדולה הזאת.

בנימין נתניהו: אבל אמרתי שהעליתי ארבעה דברים; הדבר הרביעי שהעליתי באותה הזדמנות הוא ההחלטה שקיבלתי בהיותי ראש הממשלה להתחיל להפחית את הסיוע האזרחי – את הסיוע הכספי הלא-צבאי שקיבלנו מארצות-הברית במשך השנים.

בנימין נתניהו: ההחלטה הזאת עוררה מחלוקת רבה באותה עת, אבל יישמנו אותה.

בנימין נתניהו: בעשר השנים שחלפו משנת 1996 עד שנת 2006 הפחתנו את הסיוע הפיננסי בעצם עד לאפס.

בנימין נתניהו: אמרתי באותה הזדמנות שבעזרתה של ישראל ישראל צמחה והפכה למדינה מודרנית רבת עוצמה – – –

קריאה: בעזרתה של ארצות-הברית.

דליה איציק: נכון.

דליה איציק: בעזרתה של ארצות-הברית.

בנימין נתניהו: אכן.

בנימין נתניהו: בעזרתה של ארצות-הברית – –

יצחק וקנין: – – –

בנימין נתניהו: – – ישראל הגיעה לקץ הילדות ובגרה די הצורך כדי להתחיל את המסע שלה לעצמאות כלכלית.

בנימין נתניהו: אנחנו מכירים טובה על מה שקיבלנו מארצות-הברית, אבל אין מחמאה גדולה יותר לסיוע הכלכלי האמריקני המתמשך לישראל מאשר יכולתנו לומר היום: אנו עומדים על רגלינו, אנו בדרך לעצמאות כלכלית.

בנימין נתניהו: חלפו 12 שנה, ואנחנו מימשנו חלק ניכר מהמסע הזה לעצמאות כלכלית.

בנימין נתניהו: אני לא חושב שהיינו יכולים לעשות את זה ללא הסיוע שלכם, ובראש ובראשונה של הקונגרס האמריקני.

בנימין נתניהו: ב-12 השנים האלה עמדתם לצדנו בעזרה נוספת ומיוחדת, שהיתה לה חשיבות עצומה.

בנימין נתניהו: עזרה אחת כזאת היתה בתחילת שנות ה-90, כאשר נתתם לנו ערבויות להלוואות לצורך קליטת כמיליון עולים מברית-המועצות לשעבר.

בנימין נתניהו: זאת היתה תרומה עצומה וחשובה לביסוס העתיד שלנו וגם לביסוס הייעוד שלנו כמדינה שקולטת את פזוריה במולדתם ההיסטורית.

בנימין נתניהו: עזרה אחרת היתה כשהיינו במשבר עמוק מאוד, בתחילת שנות האלפיים – בשנת 2002/03 ביקשנו, וקיבלנו – באישור הקונגרס האמריקני – את הערבויות להלוואות מיוחדות שארצות-הברית התנתה ביישום רפורמות כלכליות.

בנימין נתניהו: כלומר, ארצות-הברית היתה מוכנה לעזור לישראל, אבל היא רצתה שהכסף שהיא נותנת ישמש לא רק לסתימת חורים, אלא לשינוי מבני אמיתי בכלכלה הישראלית.

בנימין נתניהו: אני יכול להגיד לך שבבית הזה, גברתי, הרשיתי לעצמי – בזמן שהייתי שר האוצר – להסתייע בעובדה שאתם מוכנים להעמיד את הכסף הזה לרשותנו בהתניית אותן רפורמות כדי להעביר אותן.

בנימין נתניהו: אני מוצא לנכון להודות לכם על הסיוע המיוחד הזה שנתתם פעמיים, בשני צמתים חיוניים.

בנימין נתניהו: אינני חושב שנוכל, או שאנחנו צריכים בזמן הקרוב או בעתיד הנראה לעין, לוותר או להיגמל מהסיוע האמריקני – מהסיוע הצבאי האמריקני, משום שהוא משרת מטרות משותפות שלנו: הדיפת הטרור, הגנה על הערכים המשותפים שלנו, הגנה על אינטרסים משותפים.

בנימין נתניהו: אני חושב שהיחסים בין ישראל ובין ארצת-הברית הפכו בהדרגה ליחסים דו-צדדיים.

בנימין נתניהו: אין גורם שאנחנו מודים לו יותר מארצות-הברית, אבל אין גם מדינה בעולם שעוזרת לארצות-הברית יותר מישראל, בייחוד בתחום הביטחוני – על כל היבטיו.

בנימין נתניהו: לכן, בעתיד הנראה לעין, כדי להשיג שלום, כדי לבסס את הביטחון, הקשר בינינו יצטרך להתחזק עוד יותר; הרי בשנים שחלפו אירן התחזקה, שלוחותיה השתלטו על לבנון ועל עזה, ולפנינו עוד מאבק גדול.

בנימין נתניהו: אני בטוח שבאתגרים הללו, שמחכים לנו – להביס את ציר הרשע, להביא שלום אמת לארצנו ולאזור שלנו – אני בטוח שבהם, כמו בכל דבר, נוכל להמשיך לסמוך עליכם.

בנימין נתניהו: סמכנו עליכם כל השנים האלה, ואין לנו ידידים טובים וגדולים מכם.

בנימין נתניהו: תודה רבה לכם.

בנימין נתניהו: Thank you from the bottom of every Israeli heart.

בנימין נתניהו: Thank you.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה, אדוני ראש האופוזיציה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: חברי חברי הקונגרס, הגברת פלוסי, כמו שאתם רואים, אנחנו מאוחדים גם באהבה אליכם.

דליה איציק: אני יודעת שאתם ממהרים ואתם עוזבים.

דליה איציק: תודה רבה לכם.

דליה איציק: ברוכים תהיו בצאתכם.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: אני חייבת לחבר הכנסת אריה אלדד ארבע דקות, והבטחות צריך לקיים.

דליה איציק: נמתין שהמשלחת תצא כדי שתהיה לך טיפת שקט ויוכלו להאזין לך.

דליה איציק: תמתין בבקשה רגע אחד בסבלנות.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, האם את יכולה ללוות אותי?

דליה איציק: 1.

דליה איציק: חוסר תפקודה בתחום הביטחוני ובתחום החברתי;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: מדיניותה הכושלת בטיפול בנושאים המדיניים-ביטחוניים;

דליה איציק: 5.

דליה איציק: מחדליה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו מתכוונים להמשיך את הדיון.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד להמשיך מהמקום שבו הפסיק.

עתניאל שנלר: יש לנו ארבע דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני הישיבה המיוחדת לכבודם של אנשי הקונגרס האמריקני אמרתי שממשלת ישראל מעלה בחובתה להגן על אזרחיה; ממשלת ישראל מעלה בחובתה להגן על אזרחיה, אבל היא לא מועלת בהרגשת החובה שלה לפטפט את עצמה לדעת ובכל יום לאיים מחדש שהולכת וקרבה שעתה של הפעולה הקרקעית הגדולה.

אריה אלדד: הפכנו ללעג: לא עושים שום דבר, אבל מאיימים.

אריה אלדד: לפני שבוע היה כאן נשיא ארצות-הברית, ולצערי הרב, הוא מי שנאם נאום ציוני; הוא נאם על זכותו של עם ישראל על ארץ-ישראל, וראש הממשלה שלי דיבר על זה שהוא רוצה להקים מדינה ערבית נוספת בארץ-ישראל.

אריה אלדד: נאום ציוני היה לנשיא ארצות-הברית, נאום תבוסתני היה לראש ממשלת ישראל.

אריה אלדד: ראש הממשלה מתנהג, לאסוננו, כפושט רגל, כי בנאומו לכבוד נשיא ארצות-הברית הוא קם והתחייב לפניו שהוא יביא לבית הזה הצעת חוק – "הסכם שלום" הוא קרא לזה – שיביא להקמת מדינה ערבית נוספת ממערב לירדן, והוא גם התחייב להשיג רוב גדול להצעה הזאת.

אריה אלדד: יש כנראה הבדל בין פושט רגל רגיל, שסתם מפזר צ'קים בלי כיסוי, ובין פושט רגל עברייני, שאגב פיזור הצ'קים בלי כיסוי גם מנסה להציג מצג שווא כאילו יש בידיו אוצרות גדולים והוא יוכל לקיים את התחייבויותיו.

אריה אלדד: אז ברור שמי שמאיים מדי יום שהפעולה הגדולה הולכת וקרבה, ממש הולכת וקרבה, ומאיים על האויב, מתחייב על דברים שהוא לא יכול, לא רוצה ולא מסוגל לבצע, כי אין לישראל בעת הזאת מנהיג שיכול לצאת ולהכריע את ה"חמאס" כפי שראוי לעשות, וגם לא לקיים משא-ומתן אתו בתיווך מצרי תחת אש – הסכם כניעה שרק יעודד אותם להתקפות נוספות ולהתחמשות מחדש.

אריה אלדד: אין לישראל בעת הזאת מנהיג כזה, אבל הוא מציג מצג שווא כאילו הוא מסוגל לגייס את כל הבית הזה ולחתום על אותו הסכם התאבדות לאומית שהוא מבקש להביא לנו.

אריה אלדד: ראש הממשלה, ראוי לו לעת הזאת, במקום לנסות לגייס רוב בכנסת להסכם שהוא הסכם התאבדות לאומית, לגייס עדי אופי למשפט הצפוי לו.

אריה אלדד: אני לא יודע מה יהיה קשה לו יותר, אבל הוא יהיה זקוק להרבה מאוד עדי אופי כדי לבקש את רחמי השופטים כאשר ישב סוף-סוף על ספסל הנאשמים.

אריה אלדד: במקום להתאמץ להשיג רוב, ראוי שראש הממשלה יתעסק בחקירות הפליליות המתדפקות על פתחו, והוא אפילו לא מסוגל להתפנות כדי להיחקר.

אריה אלדד: מדינת ישראל ראויה לראש ממשלה שפנוי, ראשו וכולו, לעסוק באיומים הגדולים האורבים לפתחה יום-יום – – –

רונית תירוש: – – – אין סיכוי – – – לא נותנים לו – – – לא נותנים לו להגיע לזה.

רונית תירוש: לא נתנו לו יום אחד של חסד.

אריה אלדד: הבעיה היא לא יום חסד.

אריה אלדד: הבעיה היא יום נקי מפשע, נקי משוחד, יום של ניקיון כפיים מגיע לישראל.

אריה אלדד: לא יום חסד.

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ריבלין, עוד מעט יהיה דיון סיעתי.

ראובן ריבלין: – – –

רונית תירוש: – – – בושה וחרפה.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת תירוש, עוד מעט יהיה דיון סיעתי.

ראובן ריבלין: – – – איזו בושה.

ראובן ריבלין: יש רגעים שיותר טוב לשתוק בהם.

אריה אלדד: היה משפט אחד נכון שאהוד אולמרט אמר על מלחמת לבנון – שהוא ירש מצב בלתי נסבל שבו ממשלות ישראל הקודמות נכנעו ל"חיזבאללה", קיימו הסכם הפסקת אש אתו ואפשרו לו להתחמש ולהתבצר.

אריה אלדד: אבל זה בדיוק מה שאהוד אולמרט מתכוון לעשות עכשיו בהסכם שהוא הולך לקבל עם ה"חמאס".

עתניאל שנלר: תודה.

אריה אלדד: גם בגלל זה אין לנו שום אמון בראש הממשלה הזה ובממשלתו.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת אריה אלדד.

עתניאל שנלר: מכיוון שקיימנו דיון בצורה קצת לא שגרתית, אני רוצה לומר לפרוטוקול שחבר הכנסת אריה אלדד הציג את הצעת סיעות האיחוד הלאומי, מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל חוסר תפקודה בתחום הביטחוני ובתחום החברתי.

עתניאל שנלר: השרה רוחמה אברהם-בלילא תשיב במשולב על כל הצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: נעבור להצעה השנייה, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל חוסר תפקודה בכל תחומי המדיניות.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ לנמק את ההצעה במסגרת זמן עד עשר דקות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, מושחתים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: נמאסתם על עם ישראל.

יובל שטייניץ: עבר זמנן של מעטפות המזומנים, הגיע זמן הבוחר.

יובל שטייניץ: מושחתים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: רשלנים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: חדלי אישים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: חסרי שורשים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: רומסי הערכים הדמוקרטיים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: עבר זמנכם.

יובל שטייניץ: מושחתים, על שום מה?

יובל שטייניץ: על שום שבכל תולדות מדינת ישראל לא היתה ממשלה חשודה כל כך; שראש הממשלה נחקר במגוון עבירות פליליות; ששר האוצר לשעבר יועמד לדין בקרוב; ששר המשפטים לשעבר הורשע בדין; ורוב בכירי מפלגת השלטון נחקרים בחשדות קשים.

יובל שטייניץ: מושחתים, נמאסתם, כי מעולם לא כיהן ראש ממשלה שנחשד במגוון גדול כל כך של חטאים ועבירות – מהשבחת דירות דרך תפירת מכרזים ועד למעטפות מזומנים.

יובל שטייניץ: ועוד ועוד.

יובל שטייניץ: כזאת מעולם לא היתה לנו, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: וכשהוקמה קדימה אני עוד זוכר את ראש הממשלה אומר, שבראש סדר העדיפויות של ממשלת קדימה יהיו המלחמה בשחיתות והמאבק על טוהר המידות.

יובל שטייניץ: חה-חה-חה.

יובל שטייניץ: אם לא היה מדובר בטוהר המידות של מדינתנו היקרה היינו צוחקים.

יובל שטייניץ: רשלנים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: רשלנים, על שום מה?

יובל שטייניץ: על שום שלא למדתם דבר מהרשלנות שלכם בהגנת העורף ובמוכנות הצבאית במלחמת לבנון השנייה; על שום שלא תיקנתם כמעט דבר מאז דוח ועדת-וינוגרד.

יובל שטייניץ: מועצה לביטחון לאומי יש?

יובל שטייניץ: יש ממלא-מקום.

יובל שטייניץ: מאז הוקמה המועצה לביטחון לאומי לא היה מצב שבו חודשים אין יושב-ראש, יש ממלא-מקום, וזאת המסקנה העיקרית שתיקנתם, לדבריכם, מאז דוח-וינוגרד.

יובל שטייניץ: הגנת העורף יש?

יובל שטייניץ: מסכות אב"כ חילקתם אחרי שקיבלתם החלטה?

יובל שטייניץ: רשלנים, מפקירי העורף, חוזרים על טעות פעמיים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: חדלי אישים על שום מה?

יובל שטייניץ: על שום הרבה דברים, אבל אתן דוגמה אחת.

יובל שטייניץ: על שום שבחדלות האישים שלכם אפשרתם ל"חמאס", לטרור, להשתתף בבחירות ולעלות לשלטון ברשות הפלסטינית.

יובל שטייניץ: רשלנים שכמותכם, חסרי אחריות שכמותכם.

יובל שטייניץ: ועוד ועוד.

יובל שטייניץ: חסרי שורשים על שום מה?

יובל שטייניץ: בשבוע שעבר היה כאן בכנסת ביקור באמת חשוב והיסטורי של נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש, ונישאו כאן שלושה נאומים – של ראש הממשלה, ראש האופוזיציה ונשיא ארצות-הברית.

עתניאל שנלר: והיושבת-ראש, כמובן.

יובל שטייניץ: היושבת-ראש כמובן, זה תמיד.

יובל שטייניץ: נשיא ארצות-הברית וראש האופוזיציה נתניהו העלו את ירושלים על ראש שמחתם, ואת הקשר ההיסטורי של עם ישראל לירושלים, לעיר העתיקה, לכותל, להר-הבית.

יובל שטייניץ: נשיא ארצות-הברית סיפר את הסיפור הנהדר שמעיד על הקשר ההיסטורי של עם ישראל לירושלים.

יובל שטייניץ: הוא דיבר על מצדה.

יובל שטייניץ: וכן ראש האופוזיציה.

יובל שטייניץ: ומי את ירושלים שכח?

יובל שטייניץ: האופוזיציה?

יובל שטייניץ: לא.

יובל שטייניץ: נשיא ארצות-הברית?

יובל שטייניץ: לא.

יובל שטייניץ: מי שכח את ירושלים בנאומו?

יובל שטייניץ: ראש ממשלת ישראל, אהוד אולמרט, לא אמר מלה על ירושלים, בירתנו הנצחית, על הקשר ההיסטורי, הרוחני, הדתי, הלאומי של עם ישראל לבירת ישראל, ירושלים.

יובל שטייניץ: חסרי ערכים ושורשים שכמותכם, נמאסתם.

יובל שטייניץ: ותרנים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: על רמת-הגולן אתם מוכנים לוותר.

יובל שטייניץ: מרמת-הגולן אתם מוכנים לרדת, ואפילו, לפי מה ששמענו מדמשק ומטורקיה, אפילו על הכינרת אתם מוכנים דה-פקטו לוותר, כי אם הסורים ישבו על שפת הכינרת, המים שייכים גם להם, ולא חשוב מה יהיה כתוב בהסכם.

יובל שטייניץ: ותרנים, נמאסתם.

יובל שטייניץ: המצב האסטרטגי הולך ומחמיר.

יובל שטייניץ: אירן, צריך לומר את האמת, הצליחה, בעיקר בשנתיים האחרונות, לחזק ולגבש שני בסיסים, שני בסיסי טרור, שני בסיסי טילים, שני בסיסי מודיעין, שני בסיסים צבאיים שמאיימים עלינו בצפון ובדרום.

יובל שטייניץ: שמעתי בשבוע שעבר את הנשיא פרס מדבר בצער רב על נפילתה של לבנון בידי האירנים, אבל אומר: לנו, כמובן, אין חלק בכך.

יובל שטייניץ: טעות, אדוני הנשיא.

יובל שטייניץ: הממשלה הזאת אחראית.

יובל שטייניץ: היא אחראית להחמצה הגדולה והחמורה בצפון, והיתה לנו הזדמנות פז להכריע את ה"חיזבאללה", גם בגלל הפרובוקציות שלהם, הטילים על חיפה והצפון, אבל לא פחות מכך מפני שהעולם כולו תמך בנו על מנת שנכריע את ה"חיזבאללה" ונתן לנו אור ירוק לכך.

יובל שטייניץ: ואתם, כפי שאמרה ועדת-וינוגרד, גרמתם להחמצה גדולה וחמורה, שאפשרה את התחזקות ה"חיזבאללה".

יובל שטייניץ: ושרת החוץ, הגברת לבני, עוד מעזה להתגאות בהחלטה 1701.

יובל שטייניץ: החלטה אומללה, שמאפשרת היום ל"חיזבאללה" לחזק את אחיזתו בלבנון ולהבריח ולהציב שם עשרות אלפי טילים.

יובל שטייניץ: אבל ההחמצה הגדולה והחמורה עוד מחווירה לעומת ההחמצה העזה והחמורה ברצועת-עזה.

יובל שטייניץ: אתם, אהוד אולמרט וציפי לבני ושאול מופז, במחדליכם, אפשרתם את הקמת הבסיס האירני בעזה, בדרום הארץ.

יובל שטייניץ: ראשית ויתרתם על ציר פילדלפי.

יובל שטייניץ: הזהרנו אתכם: אל תצאו מפילדלפי, אל תעבירו את פילדלפי למצרים, אבל מופז חזר, מובארק הבטיח לו והכול בסדר.

יובל שטייניץ: ומשם נכנסות כמויות עצומות של טילים ונשק ותחמושת לעזה, וזה עולה לנו בדם ויעלה לנו בדם ביום שנצטרך להיכנס לשם.

יובל שטייניץ: באיוולתכם, אתה, ראש הממשלה אולמרט, ואת, שרת החוץ לבני, אפשרתם, בשם השלום והדמוקרטיה, ל"חמאס" להשתתף בבחירות ולעלות לשלטון.

יובל שטייניץ: אתם אחראים לבסיס ה"חמאסי" האירני בעזה.

יובל שטייניץ: זה לא קם סתם כך.

יובל שטייניץ: ה"חיזבאללה" התחזק בגלל המחדל שלכם, ההחמצה הגדולה והחמורה שלכם, וה"חמאס" בונה בסיס בעזה בגלל ההחמצה העזה והחמורה שלכם בעזה.

יובל שטייניץ: זה עולה בדם, זה יעלה בדמים, וכל יום שעובר עולה לנו יותר.

יובל שטייניץ: כמה זה עולה לנו, הרשלנות, הטיפשות, הטמטום, ההחמצות הגדולות והחמורות שלכם.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני קורא בזאת לראשי כל המפלגות, מימין ומשמאל, דתיים וחילונים, לבנימין נתניהו ולאהוד ברק, לאלי ישי ולאביגדור ליברמן, ליוסי ביילין ולבני אלון, להתכנס יחדיו כבר השבוע לקבוע מועד מוסכם לבחירות ולשים סוף לכהונתה של ממשלת אולמרט-לבני, שהיא הממשלה החשודה ביותר בתולדות ישראל.

יובל שטייניץ: רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה אולמרט, גברתי שרת החוץ לבני, נמאסתם, לכו הביתה, תפסיקו עם השחיתות.

יובל שטייניץ: עבר זמנם של המזומנים, הגיע זמן הבוחר.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לך.

עתניאל שנלר: כפי שאמרתי, השרה רוחמה אברהם-בלילא תשיב במשולב על כל הצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעה השלישית, הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בנושא מדיניותה הכושלת בטיפול בנושאים המדיניים-הביטחוניים.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת רוברט אילטוב לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: עד שחבר הכנסת עולה לומר את דבריו, אני רוצה לברך בברכת ברוכים הבאים את קבוצת התלמידים מבית-הספר "עלומים" מרמת-השרון.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לכנסת ישראל, לבית שלכם, לבית שלנו.

עתניאל שנלר: לצדם אני רוצה לברך את קבוצת האורחים מרוסיה, אורחיה של חברת הכנסת סולודקין.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרים, אני רוצה לפתוח את הנאום שלי בקריאה שהפצתי גם ליושבי-ראש הסיעות, לקבוע תאריך מוסכם להקדמת הבחירות, וזאת על מנת שלא להכניס את המדינה לסחרור מיותר – ואנחנו נמצאים בו היום – ולתת לעם להגיד את דברו.

רוברט אילטוב: כשהיו הודעות בתקשורת על פתיחת חקירה חדשה בזמן האחרון נגד ראש הממשלה, שמעתי דבר מצחיק ומוזר מאוד.

רוברט אילטוב: הפלסטינים אמרו שאין פרטנר בצד הישראלי.

רוברט אילטוב: ואתם יודעים מה?

רוברט אילטוב: אני נוטה להאמין להם, כי כל דבר שהם אומרים הוא אמיתי.

רוברט אילטוב: הם לא משקרים לנו.

רוברט אילטוב: הם אומרים שהם לא מכירים במדינת ישראל, אז הם לא מכירים במדינת ישראל, והם לא חוזרים בהם.

רוברט אילטוב: וכשהם אומרים שאין פרטנר בצד הישראלי, כנראה אין פרטנר בצד הישראלי.

רוברט אילטוב: גם הצד הישראלי לא דורש מאבו מאזן שום דבר.

רוברט אילטוב: אנחנו לא דורשים פירוק של ארגוני טרור בשטח שבו יש לאבו מאזן שליטה, והם גם מאיימים עליו שברגע שהכוחות הישראליים יצאו משם הם פשוט יחסלו אותו.

רוברט אילטוב: אנחנו לא דורשים את זה.

רוברט אילטוב: הממשלה היום לא דורשת מצד הפלסטיני שום דבר.

רוברט אילטוב: ראש הממשלה קם בבוקר וחושב על מה היום הוא צריך להזדכות, על איזה שטח – אם בגדה או בגולן.

דוד רותם: אדוני מתכוון: יהודה ושומרון.

רוברט אילטוב: יהודה, שומרון – כן.

רוברט אילטוב: מדובר על יהודה או שומרון.

רוברט אילטוב: היום הממשלה ממשיכה לדבר על נושא הליבה, מסתירה את המידע מסיעות הבית, לא מעלה את הנושאים לדיון.

רוברט אילטוב: אני בטוח שיש לפחות סיעה אחת בממשלה שברגע שהיא תדע את האמת על הדיונים היא פשוט תפרוש.

רוברט אילטוב: גם כל נושא המשרד לעניינים אסטרטגיים; ראש הממשלה החליט לסגור אותו, אחרי שרק לפני כשנה וחודשיים או שלושה חודשים הוא החליט לפתוח אותו, כי הוא חשב – והוא אמר שהוא בטוח – שזה משרד חיוני.

רוברט אילטוב: היום אנחנו רואים שהוא יוצא מנקודת הנחה ומבט צרה מאוד, של אינטרס פוליטי יומי.

רוברט אילטוב: של היום.

רוברט אילטוב: אנחנו מבקשים בזה להקדים את הבחירות.

רוברט אילטוב: אנחנו מבקשים מסיעות הבית לשבת ולהחליט על תאריך מוסכם כדי שרצון העם יבוא לידי ביטוי בצורה מסודרת.

רוברט אילטוב: אני מודה מאוד.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

עתניאל שנלר: כפי שאמרתי, השרה רוחמה אברהם-בלילא תשיב על כל הצעות האי-אמון במשולב.

עתניאל שנלר: אני מאוד אשמח אם נציג הממשלה יהיה במליאה בזמן הצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: הצעת האי-אמון הרביעית, הצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה בתחום החברתי, הכלכלי והמדיני.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה לנמק את ההצעה במסגרת זמן עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: האם אני מגיש הצעת אי-אמון בממשלה שלא קיימת?

עתניאל שנלר: שמעת שברגע זה ביקשתי שנציג הממשלה יהיה נוכח.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אם הממשלה לא קיימת חבל לבזבז עליה את הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: אני בהחלט אפנה להצעה הבאה אם אתה חושב שזה בזבוז זמן.

מוחמד ברכה: לא לא, אני מתייחס לעבודה שלי ברצינות.

עתניאל שנלר: לכן הערתי.

עתניאל שנלר: מזכיר הכנסת ודאי יעשה את הנדרש כדי להביא לידי כך שנציג הממשלה יהיה כאן.

עתניאל שנלר: הרי אני הערתי, זאת לא היתה הערה שלך.

מוחמד ברכה: נחכה.

דוד רותם: – – –

ראובן ריבלין: אולי הוא ישכנע את הממשלה להתפטר.

מוחמד ברכה: למשל.

מוחמד ברכה: אבל איך אני אשכנע אותם?

עתניאל שנלר: אני בהחלט אסכים שאתה תתחיל את דבריך.

עתניאל שנלר: אני אאפשר לדבר לפני נציג הממשלה עשר דקות, כדי לשמור על ההגינות של הבית הזה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

מוחמד ברכה: אני מודה לאדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת ברכה, אין ממשלה, זה נכון.

דוד רותם: אין לה אמון של אף אחד.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, חבר סיעתך השמיע נאום חשוב מאוד לפני דקות אחדות.

מוחמד ברכה: ובמשפט הזה הסתיימו ההסכמות בינינו – שאין ממשלה ואין אמון.

מוחמד ברכה: מכאן והלאה, זהו.

מוחמד ברכה: גמרנו.

דוד רותם: לא, גם על הסיבות יש בינינו הסכמה.

מוחמד ברכה: אני לא בטוח.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לפני כמה דקות היינו עדים למחזה נוסף מאותם מחזות שמופקים בכנסת שהופכת להיות בית לטקסים ראוותניים, לטקסים נמלצים ולמלים דביקות ומתחנפות.

מוחמד ברכה: אי-אפשר להכתיר את החודש הזה אלא בתואר "חודש אמריקה בכנסת" – חודש ארצות-הברית בכנסת.

מוחמד ברכה: האמריקנים עולים לרגל לישראל מסיבותיהם.

מוחמד ברכה: יש להם מערכת בחירות, יש נשיא שמסיים את העבודה שלו ורוצה כאילו לעשות ביקור פרידה מידידים קרובים, שהיו היחידים כמעט בכל העולם שסמכו על כל מדיניותו, סמכו על כל התנהלותו וסמכו על כל מלחמותיו – ידידיו בישראל.

מוחמד ברכה: אבל על שום מה ישראל יוצאת מגדרה?

מוחמד ברכה: על שום מה הפוליטיקה והקונסנזוס במדינת ישראל עורכים מצעד ראווה של חנפנות ושל ניסיון למצוא חן בעיני האדון מעבר לאוקיינוס?

מוחמד ברכה: אומרים שהאמריקנים משלמים לישראל ולממשלת ישראל ביד נדיבה, וזה נכון.

מוחמד ברכה: אני לא חושב שמישהו חושד באמריקנים שהם שוחרי זכויות העמים – הם משלמים לממשלת ישראל ולמדיניות של ממשלות ישראל כדי שממשלות ישראל ימלאו תפקיד מסוים.

מוחמד ברכה: לא משום שאולמרט מוצא חן בעיניהם, או לפניו שרון, נתניהו או ברק.

מוחמד ברכה: לא – לא זה העניין.

מוחמד ברכה: וזה לא משום שמפלגת העבודה היא אהובת לבם, או הליכוד, או קדימה, או מה שלא יהיה.

מוחמד ברכה: הסיבה היא שממשלות ישראל משלמות מחיר שמתאים לאמריקנים, שייתנו כמה מיליארדים כל שנה כדי לממן נשק חדיש והתחמשות, ואפילו כמה פירורים לכביכול-כלכלה, כשדבר כזה כמעט לא קיים.

מוחמד ברכה: השאלה שנשאלת היא לא למה האמריקנים משלמים, וגם לא למה האמריקנים באים לכאן, אלא מה האינטרס של ישראל – מה האינטרס של העם בישראל להיות כלי שרת של המדיניות האמריקנית באזור?

מוחמד ברכה: מה האינטרס של ממשלת ישראל לשמש בתפקיד הבריון האזורי בשירות ארצות-הברית?

מוחמד ברכה: כל תועבה שיצאה מבית-המדרש של הבית הלבן זכתה להסכמה רחבה ביותר של כל גוני הקונסנזוס במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני זוכר שבמלחמת לבנון השנייה, שנחשבת לכישלון, שרת החוץ ציפי לבני, באמצע המלחמה, חטאה – במירכאות או בלי מירכאות – והרהרה בקול על הצורך בפתיחת משא-ומתן שיביא להפסקת המלחמה, ואז הגיעה מכינוס מדינות ה-G8 התשובה של הגברת קונדוליסה רייס, שהעת להפסקת אש עדיין לא הגיעה.

מוחמד ברכה: ויש עוד ועוד דוגמאות.

מוחמד ברכה: כשמישהו הרהר כאן בישראל על החטא של להגיע לשלום עם סוריה הוא קיבל לא רמזים, אלא פקודות מארצות-הברית, שלא צריך לעזור לסוריה לצאת מהבידוד, במיוחד לנוכח התפקוד שלה בעירק.

מוחמד ברכה: ויש עוד דוגמאות.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, מדינת ישראל וממשלת ישראל משמשות בנות-ערובה של המדיניות האמריקנית באזור.

מוחמד ברכה: ואני אומר שזה לא האינטרס של היהודים, לא של הערבים, לא של הישראלים ולא של הפלסטינים, ובידיה ובכוחה של ארצות-הברית, ובידיו של הממשל האמריקני, יהיה אשר יהיה, להוביל לכך – אם הוא רוצה – שיהיה כאן שלום.

מוחמד ברכה: צעירים ישראלים וצעירים פלסטינים ואזרחים עירקים ובני האזור כולו, ולבנונים, משמשים, בסופו של דבר, בשר תותחים לאינטרס האמריקני באזור, שהוא אזור אסטרטגי גם מבחינה כלכלית וגם מבחינה צבאית.

מוחמד ברכה: הם מציגים את זה כאן כאילו יש ניצחון גדול לדיפלומטיה הישראלית ומעמדה של ישראל בעולם התחזק.

מוחמד ברכה: עם התחזקות כזאת אני חושב שתתלווה בכייה לדורות, כי מי שקושר את גורלו וגורל עמו במדיניות תוקפנית שלא נועדה להגן על קיומה של מדינת ישראל – קיומה של מדינת ישראל אינו עומד בספק.

מוחמד ברכה: מה שעומד בספק הוא זכויותיו של העם הפלסטיני והאפשרות שהוא יצא לחופש ויקים את מדינתו.

מוחמד ברכה: השקר הזה, כאילו ארצות-הברית מגינה על קיום ישראל, הוא השקר הגדול ביותר.

מוחמד ברכה: בטווח הארוך היא מסכנת את קיומה של מדינת ישראל, כי היא קושרת אותה למדיניות תוקפנית כלפי כל עמי האזור, ובפוליטיקה הישראלית צריכים להבין שהחמצן שצריך לנשום לא צריך להיות חמצן מלאכותי שמגיע מהצד השני של האוקיינוס, אלא חמצן של האזור הזה – לחיות בשלום עם האזור הזה, עם העמים כאן, ולא בשום מקום אחר.

מוחמד ברכה: אז כאן באים ואומרים מלים גבוהות, נמלצות, דביקות, ומחייכים חיוכים מעושים ומלאכותיים, בשביל מי?

מוחמד ברכה: בשביל מה זה?

מוחמד ברכה: זה באמת מאדיר את שמה ואת עתידה של מדינת ישראל?

מוחמד ברכה: את עתידם של עמי האזור?

מוחמד ברכה: אני לא רוצה להישמע פטריוט ישראלי היום – – –

ראובן ריבלין: אז לא להאמין לראש ממשלת ה"חמאס" הנייה?

ראובן ריבלין: לא להאמין לו?

ראובן ריבלין: הוא אומר חד-משמעית – – –

מוחמד ברכה: חבר הכנסת ריבלין, הייתי מציע לך לעיין היטב ולבדוק מי גרם לכך שגורמים כאלה התחזקו, מי עיכב והכשיל את תהליך השלום, מי רוקן מכל תוכן את תהליך השלום גם עם היושב-ראש ערפאת וגם עם היושב-ראש אבו מאזן.

מוחמד ברכה: אז היו הרבה סיבות בפוליטיקה הישראלית להגיד: ערפאת הוא לא רלוונטי.

מוחמד ברכה: בסדר.

מוחמד ברכה: מובן שזה לא בסדר, אבל נניח.

מוחמד ברכה: קודם אמרו על ערפאת שהוא יכול אבל הוא לא רוצה.

מוחמד ברכה: על אבו מאזן אומרים שהוא רוצה אבל לא יכול.

מוחמד ברכה: מה זאת אומרת "לא יכול"?

מוחמד ברכה: מי הרס ודרס את מנגנון הביטחון הפלסטיני?

מוחמד ברכה: מי דרס את האפשרות של תקווה בקרב העם הפלסטיני בתהליך שלום כלשהו?

מוחמד ברכה: מי רוקן מתוכן כל תהליך לקראת שלום?

מוחמד ברכה: לכן, המדיניות הקיצונית, יהיה מקורה אשר יהיה, מי שמפיק ממנה את הרווחים זה ממשלת ישראל, שרוצה להנציח מצב של תוקפנות, אחרת המחיר של השלום – והוא ברור וידוע, גם עם סוריה וגם עם הפלסטינים; שני הגורמים העיקריים שיכולים להיות צד לשלום אומרים שהם רוצים בשלום עם מדינת ישראל על בסיס של שתי מדינות, או מדינה לצד מדינה, ובירתה ירושלים המזרחית וכו', והמחיר של סוריה גם הוא ידוע כמובן.

מוחמד ברכה: מי מעכב את זה?

מוחמד ברכה: מה, להוציא כל פעם מחדש את הדחליל הזה?

מוחמד ברכה: מייצרים את הדחליל הזה ואחר כך פוחדים ממנו?

מוחמד ברכה: מדינה חזקה, שכובשת ודורסת, שזרועותיה ארוכות, משקשקת מפחד?

מוחמד ברכה: איפה נשמע כדבר הזה?

מוחמד ברכה: גם מייצרים את התוקפנות, את הדורסנות ואת הכיבוש וגם אחר כך אומרים: אנחנו פוחדים?

מוחמד ברכה: מי שפוחד ורוצה באמת לחיות בשלום צריך ללכת בכיוון השלום, לא לחשוב כל הזמן איך להדק את המצור, לא לרוקן את תהליך המשא-ומתן הישראלי-הפלסטיני מכל תוכן ולא לעכב בכל דרך את האפשרות של פתיחת משא-ומתן עם סוריה.

מוחמד ברכה: הדרך היא מאוד ברורה.

מוחמד ברכה: כל הדרכים נוסו, אדוני חבר הכנסת ריבלין: גם דרך הכיבוש, גם הדרך של מצור, גם הדרך של תהליך שלום כאילו – ישראבלוף.

מוחמד ברכה: הדבר היחיד שעוד לא נוסה הוא באמת הליכה בכיוון של תהליך שלום אמיתי, שיביא את הזכויות לעמים – לעם הפלסטיני, לעם הסורי, אבל גם לעם בישראל.

מוחמד ברכה: אחרת אי-אפשר.

מוחמד ברכה: ואני מרקסיסט כמובן, ואני יודע מה מרקס אמר:

מוחמד ברכה: עם שמדכא עם אחר לא יכול להיות חופשי.

מוחמד ברכה: זו אמרה כל כך נכונה גם היום.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל היא מדינת תלות, היא מדינת לוויין של האינטרס האמריקני, והיא תמשיך להיות כזאת כל עוד היא מדכאת, בשמה ובשמו של האדון מעבר לאוקיינוס, את העמים מסביבה.

מוחמד ברכה: יש דרך אחרת, והיא בהישג יד – להתנתק מהאינטרסים האמריקניים, להתנתק מהכלכלה הדורסנית שמביאה לחורבן חברתי בתוך מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מה גלי ההתייקרות האלה?

מוחמד ברכה: מאיפה ייבאו את גלי ההתייקרות האחרונים?

מוחמד ברכה: מאותו משבר שיצר הקפיטליזם האמריקני.

מוחמד ברכה: אנחנו משלמים גם בכיס, גם בדם וגם באפשרות לחיות בשלום.

מוחמד ברכה: על כן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שבממשלה הזאת אין לתת אמון, ואני מציע לחברי הכנסת להביע אי-אמון בה.

עתניאל שנלר: אני מודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

עתניאל שנלר: כפי שאמרתי, השרה רוחמה אברהם-בלילא תשיב על כל הצעות האי-אמון במשולב.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעה החמישית, הצעת סיעת מרצ-יחד להביע אי-אמון בממשלה בשל מחדליה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת אבשלום וילן לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה.

ראובן ריבלין: זאת הפעם הראשונה שיש הצעה להטיל על חבר הכנסת אורון את הרכבת הממשלה – – –

אבשלום וילן: ואני גם אנמק מדוע.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, במדינת ישראל יש מין היפוך עמדות בשנים האחרונות, שכל אחד מבין שהוא לא סביר, לא הגיוני ולא נכון, אבל כולם, בסופו של דבר, מתיישרים על-פי היפוך העמדות הזה.

אבשלום וילן: כאשר ראש ממשלת ישראל נחקר בהאשמות כל כך קשות, פומביות, גלויות, שהשמיע פרקליט המדינה, שהשמיעה מערכת המשפט – אין כאן נוהל שקובע שאדם חייב אוטומטית להשעות את עצמו, לחכות עד שתיגמר החקירה, ולאחר מכן, אם אין כתב אישום, אם הכול מסתדר, הוא יחזור לתפקידו.

אבשלום וילן: אבל תראו באיזה מצב מדינת ישראל נמצאת: מעל ראש הממשלה עננה כבדה מאוד של האשמות – כבדה ביותר, ואני לא רוצה להגיד את כל מה שמתפרסם בתקשורת: לא את מספר המעטפות והמזוודות וכל מה שנאמר.

אבשלום וילן: נעזוב את זה, אבל נתעסק במהויות.

אבשלום וילן: קודם היה דיון, ביום חמישי היה כאן נשיא ארצות-הברית; היום היתה כאן יושבת-ראש בית-הנבחרים של ארצות-הברית; הסכנה האירנית – יש אדם אחד בתבל שעסוק כל היום בהגנה עצמית, בחקירות, בהגנה על שמו הטוב, ובו בזמן הוא מסוגל לטפל בקשה שבנושאים האסטרטגיים של מדינה במצב כזה?

צבי הנדל: השאלה היא אם זה מעניין אותו בכלל.

אבשלום וילן: אני מניח שכן.

אבשלום וילן: מדברים על עזה; מה עושים בעזה?

אבשלום וילן: עומאר סולימאן אומר: אפשר לחתום מייד על הפסקת אש.

אבשלום וילן: גלעד שליט – האם ראש הממשלה באמת יכול להשקיע את כל כולו בנושא הזה?

אבשלום וילן: הרי אם הוא יקבל החלטה, נניח לצאת לפעולה צבאית, מייד יהיו כמה שיגידו: רגע, מדוע הוא החליט לצאת לפעולה?

אבשלום וילן: כדי לצאת מסבך החקירות.

אבשלום וילן: לחלופין, אם הוא יחליט מחר שהוא מקדם מהלך מדיני, אחרים יגידו: רגע, זה לא נעשה בידיים נקיות – – –

צבי הנדל: זה השלילי.

צבי הנדל: אמרת שזה חיובי.

אבשלום וילן: לא אמרתי חיובי ולא אמרתי שלילי.

אבשלום וילן: אמרתי: במצב כזה כל צעד שראש הממשלה ינקוט, אוטומטית תהיה עליו ביקורת ציבורית, והיא – מה לעשות?

אבשלום וילן: – יש לה אחיזה.

אבשלום וילן: מדוע יש לה אחיזה?

אבשלום וילן: כי מול עננה כזאת אין ברירה אלא להודיע על השעיה, ושיפסיקו לספר לנו שטחנות הצדק עובדות לאט וגלגלי הצדק טוחנים לאט וכל סיפורי המעשיות הללו.

אבשלום וילן: במדינה מתוקנת, בחברה סבירה, אין במצב כזה ברירה אלא השעיה.

אבשלום וילן: והמחוקק אפשר את זה בחוק.

אבשלום וילן: אני לא מציע כרגע פה – אמר פה חבר הכנסת שטייניץ: דינו של הבוחר, דינו של הבוחר – תופי הטם-טם.

אבשלום וילן: אני לא מתופף בשום תופים, ושום דינו של הבוחר.

אבשלום וילן: אני אומר: דין ההתנהגות הסבירה, האלמנטרית, הנכונה.

אבשלום וילן: במקרה דנן, ישעה את עצמו.

אבשלום וילן: יש לו שני ממלאי-מקום.

אבשלום וילן: אפשר לאחד מהם לתת זמן מלא לתפקד כממלא-מקום ראש ממשלה ולהפעיל את המערכת.

אבשלום וילן: אבל אני אגיד לכם יותר מזה.

אבשלום וילן: תראו מה קורה היום.

אבשלום וילן: ראש ממשלת ישראל ערער, באופן אישי, כלפי בית-המשפט העליון, כנגד המהלך של המערכת המשפטית.

אבשלום וילן: מישהו יכול להסביר לי איך זה ייתכן במינהל תקין?

אבשלום וילן: – חבר הכנסת ריבלין, אתה משפטן.

אבשלום וילן: ראש המערכת, ראש הזרוע המבצעת, הולך לזרוע השופטת בטענה משפטית כנגד רשויות החוק שדרשו ממנו לבצע מהלך מסוים שלא נראה לו.

אבשלום וילן: כאזרח פרטי – ודאי שמותר לו.

אבשלום וילן: כראש הממשלה, הוא חייב להגן על כל המערכות.

אבשלום וילן: איך הוא, באופן אישי, יכול לתבוע את מערכת החוק במדינת ישראל, את הפרקליטות, את המשטרה, כאשר הוא אחראי על השר לביטחון פנים, שאחראי על המשטרה, שהוא אחראי על כל המערכת?

אבשלום וילן: הוא בעצם, באורח פרדוקסלי, תובע את עצמו.

אבשלום וילן: אתם לא רואים את הסתירה שפה?

אבשלום וילן: אתם מבינים שזה דבר בלתי אפשרי?

אבשלום וילן: שיהיה האדם הנקי והצח ביותר.

אבשלום וילן: לכן נוצרה ההשעיה.

אבשלום וילן: הוא רוצה להגן על חפותו – זה בסדר גמור.

אבשלום וילן: אגב, אני בכלל חושב שמהקדנציה הבאה אולי צריך בכלל ליצור מצב שבו ראש ממשלה במהלך תפקידו לא ייחקר.

אבשלום וילן: יום אחרי זה.

אבשלום וילן: זה לא משנה.

אבשלום וילן: אבל כל זמן שזה החוק בישראל, הוא חייב להשעות את עצמו.

אבשלום וילן: אין פה שום אפשרות אחרת.

ראובן ריבלין: יותר מדי אנשים ירצו להיות ראש ממשלה לפי השיטה שלך.

אבשלום וילן: אל תדאג, חבר הכנסת ריבלין.

אבשלום וילן: בינתיים, בשלב זה, אני רואה שאין פה ראש ממשלה אחד שבסופו של יום יצא על הרגליים תרתי משמע.

ראובן ריבלין: אין ספק שנבצרות – אנחנו צריכים לבוא ולקבוע סוף-סוף מי יהיה.

ראובן ריבלין: אני לא מציע בית-משפט עליון, אבל צריך לקבוע מי יהיה.

אבשלום וילן: תראו מה קורה פה.

אבשלום וילן: הרי כל ילד מבין.

אבשלום וילן: שמעתי את הפרקליטים השבוע, איזה מין סיפורים, אנחנו לפני בית-המשפט העליון, לא לקחנו את החומרים, כדי לבוא בידיים נקיות.

אבשלום וילן: נו, באמת, עם גלגול העיניים אל השמים, כאשר כל ילד מבין שהמטרה שלהם כרגע היא לקנות זמן, להרוויח זמן.

אבשלום וילן: אז אולי נעבור את כנס הקיץ של הכנסת, ועד שנגיע ניכנס לחגים ויגיע כנס החורף, ובינתיים הזמן עובר, ואולי יהיה פה ואולי יהיה שם.

אבשלום וילן: רבותי חברי הכנסת, ככה ניתן לנהל מדינת חוק?

אבשלום וילן: אני אומר: אני האחרון שבלבי, ברמה האישית, גם כלפי ראש הממשלה, גם כלפי אנשים אחרים, אבל תראה מה קורה פה, אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: בשנה האחרונה עברנו כמה חוויות קשות.

אבשלום וילן: היה לנו נשיא – היום כבר נשיא לשעבר – שכנראה מואשם בעבירות מין קשות ביותר.

אבשלום וילן: אנחנו כרגע באיזה אינטרמצו בעניין משפטי, אבל בסופו של יום כבר הסכים על הסכם פשרה שבו הודה בחלק מהעבירות ואחרי זה חזר בו.

אבשלום וילן: לאחר מכן, היה לנו סיפור מעטפות מספר אחת עם שר, עוד שר, של ממשלת ישראל.

אבשלום וילן: עכשיו אנחנו עם סיפורי מעטפות וסיפורים אחרים של ראש ממשלת ישראל.

אבשלום וילן: מישהו חושב – – –

קריאה: – – –

אבשלום וילן: אתה יודע מה?

אבשלום וילן: אני לא רוצה להשתלח רק בקדימה.

אבשלום וילן: אני חושב, באמת, הרבה יותר עמוק, שהתרבות הפוליטית של מדינת ישראל עם מרכז הליכוד – ולשמחתי הליכוד סוף-סוף התנער מהם – עם חדירת אלמנטים עברייניים ועולם תחתון, עם גלגול סכומי כסף אדירים שאני עד היום לא מבין מה יש לעשות בהם, נכנסנו למערכת מטורפת ששולטת במדינת ישראל כבר למעלה מ-20 שנה, ואני מקווה באמת שהליכוד באמת ניקה את האורוות, אני לא בטוח.

אבשלום וילן: בסופו של דבר, הרי – – –

צבי הנדל: פריימריס זה הדבר הכי מושחת שיש.

אבשלום וילן: יכול להיות, אבל השאלה הגדולה היא: בליכוד גם לא היו פריימריס.

אבשלום וילן: היו חברי מרכז שעשו את השחיתויות הגדולות ביותר.

חיים כץ: איזה שחיתויות?

חיים כץ: ספר לנו, שנדע.

אבשלום וילן: אה.

אבשלום וילן: לא.

אבשלום וילן: הכול נקי.

אבשלום וילן: כל המעטפות.

אבשלום וילן: נו, באמת.

חיים כץ: – – –

צבי הנדל: – – –

אבשלום וילן: אתה יודע, היו פה חברי – – –

יולי יואל אדלשטיין: למה אתה מדבר נגד קדימה?

יולי יואל אדלשטיין: מה יש לך נגד מפלגת השלטון, אבו וילן?

אבשלום וילן: לא, אני אמרתי – אני אפילו לא מאשים אתכם.

אבשלום וילן: אני חושב שהתרבות הפוליטית של מרכז הליכוד במשך 20 שנה השחיתה את המערכת הפוליטית בראש ובראשונה – – –

חיים כץ: בגלל זה באו קדימה, מינו חברים.

חיים כץ: אתה חבר שלי?

חיים כץ: – בבקשה.

אבשלום וילן: הם הרי יצאו מכם.

אבשלום וילן: הם הרי באו מכם, כל החבר'ה האלה.

אבשלום וילן: זה מקרה?

יולי יואל אדלשטיין: הם ניקו את עצמם.

יולי יואל אדלשטיין: כולם הלכו לקדימה.

אבשלום וילן: הרי לא היה לך אומץ לעמוד מול נתניהו, שאמר: את זה מוכרחים לנקות.

אבשלום וילן: השאלה היא אם באמת ניקיתם את זה.

אבשלום וילן: אני לא בטוח.

אבשלום וילן: הלוואי שכן.

אבשלום וילן: אבל אני חוזר לנושא עצמו.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש.

אבשלום וילן: אני באמת חושב – – –

חיים כץ: מה קורה אצלנו, במרצ?

חיים כץ: מה קורה במרצ?

אבשלום וילן: נו, באמת.

אבשלום וילן: אנחנו – – –

עתניאל שנלר: אני רוצה להזכיר שנותרה עוד דקה אחת.

עתניאל שנלר: אל תפריע לו, הוא רוצה לסיים.

אבשלום וילן: אנחנו תלויי מרכז?

אבשלום וילן: אנחנו תלויים בסדרי-גודל שלכם?

אבשלום וילן: יש לנו ג'ובים לחלק?

אבשלום וילן: חילקנו פעם ג'ובים?

אבשלום וילן: כל התרבות הפוליטית שלנו, לשמחתי, היא שונה לחלוטין.

אבשלום וילן: זה נכון שאנחנו לא מפלגת המונים, וזה הרבה יותר קל והרבה יותר פשוט, אבל בוא לא נברח.

אבשלום וילן: מה קורה במרצ?

אבשלום וילן: בוא, אני אגיד לך דבר אחד, ובזה נסיים.

אבשלום וילן: אמר חבר הכנסת ריבלין, שזאת הפעם הראשונה שבהצעת אי-אמון המועמד לראשות הממשלה הוא חבר הכנסת .

אבשלום וילן: אני יכול להגיד לך דבר אחד: את חבר הכנסת אורון, לא בעבר, לא בהווה ולא בעתיד, לא תתפוס בשום סיפורי מעשיות שעליהם בשנה האחרונה עומדת סוללת אנשים – – –

ראובן ריבלין: לא יהיה דבר כזה.

ראובן ריבלין: בלתי אפשרי.

חיים כץ: – – –

צבי הנדל: ברוך השם.

אבשלום וילן: יש עוד כמה כאלה בכנסת.

אבשלום וילן: הוא איננו היחיד, ולא רק במרצ.

אבשלום וילן: אבל בסופו של יום, אם אנחנו לא נשריש את הנורמות שאיש ציבור, הנורמה כלפיו היא נורמה ציבורית ולא פלילית ולא משפטית, והוא משעה את עצמו, אזי אין ברירה אלא להראות לממשלה הזאת דרך נפילה, הצבעת אי-אמון.

אבשלום וילן: אני אומר עוד פעם – –

עתניאל שנלר: תודה.

אבשלום וילן: – – זה לא בהכרח בחירות: א.

אבשלום וילן: יש מועמד ראוי לראש ממשלה; ב.

אבשלום וילן: שיתעשתו וישימו מישהו אחר.

אבשלום וילן: אבל מוכרחים סוף-סוף את האורוות האלה פעם להתחיל לנקות – –

עתניאל שנלר: תודה.

אבשלום וילן: – – ולא להסתובב במעגלים סדרתיים.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

עתניאל שנלר: אני מזמין את השרה רוחמה אברהם-בלילא להשיב במשולב על הצעות האי-אמון מטעם סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה, הליכוד, ישראל ביתנו, חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד ומרצ-יחד.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי השרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח ולברך את חברי הבית עם פתיחת כנס הקיץ של הכנסת, ומאחלת לכולנו כנס מוצלח ופורה.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבתי, אדוני היושב-ראש – –

עתניאל שנלר: בפינה השמאלית שם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – שלכבוד פתיחת הכנס – – –

חיים כץ: אפשר לקצר אותו, את הכנס?

חיים כץ: נסיים אותו ביולי?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יכול להגיש הצעה לוועדת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע שהכול אפשרי.

קריאה: פיזור הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: פיזור הכנסת – אני לא חושבת שאתה תזכה לו כל כך מהר.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל חשבתי, אדוני היושב-ראש, שלכבוד פתיחת הכנס הזה ישנו סיעות האופוזיציה את הנושאים הכלליים להצעות אי-אמון, שהרי זה מאז חודשיים לפני תום הכנס הקודם, וכנראה הם ממשיכים באותם נושאים כלליים.

רוחמה אברהם-בלילא: כל פעם אותה גברת בשינוי אדרת.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יובל שטייניץ, כמי שעלה בשם סיעת הליכוד, חשבתי שתהיו קצת יותר יצירתיים.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני רוצה להתייחס לנאום ההתעוררות שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: התעוררת.

רוחמה אברהם-בלילא: הגעת לכנס הקיץ מלא אדרנלין.

רוחמה אברהם-בלילא: מעניין למה, כנראה נחת טוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני רוצה להזכיר גם לך, כפי שאני עושה מדי פעם כשאני עולה ומשיבה לכם על הצעות האי-אמון שלכם: איפה אתה היית?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה היית בהצבעות על כל אותן הצעות חוק הינתקות, עזיבת עזה?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא יצאת מהאולם, נכון?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תמכת.

רוחמה אברהם-בלילא: לא עמדת בגופך, כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ואמרת: סליחה, אני לא מסכים עם המהלך הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: חשבת – כי היית מה?

רוחמה אברהם-בלילא: כי היית בקואליציה, כי היית יושב-ראש ועדה, ופחדת שאולי, אם תצביע נגד, אז אולי לא תהיה יושב-ראש ועדה?

רוחמה אברהם-בלילא: זאת היתה הסיבה?

רוחמה אברהם-בלילא: אבל תמכת.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת עובדה.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו, יותר מזה.

רוחמה אברהם-בלילא: בנאום שלך, למעט קריאה בפתיחה על מלחמה על מצרים, כבר אמרת הכול.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני שמעתי את חבריך לסיעה שאומרים שאתה חושב שאתה "מר ביטחון" ובקדנציה שאתה רוצה לקצר את ימיה – דרך אגב, לא ילך לך כל כך מהר – אתה בטוח שאתה הולך להיות שר הביטחון הבא של מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה לא מה שחבריך לסיעה אומרים.

רוחמה אברהם-בלילא: הם מייעדים לך בסך הכול את תפקיד שגריר ישראל במצרים, יובל.

שי חרמש: וזה אם מובארק יסכים לקבל אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: וזה אם מובארק יסכים לקבל אותו.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תעזור לו להתקבל?

קריאה: זו הבטחה פוליטית?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, זו לא בדיחה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יכולה להבטיח לו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קטונתי, מה לעשות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל כשאתם, חברי הבית הזה, עומדים על הדוכן, הציבור שצופה בכם לא מטומטם.

רוחמה אברהם-בלילא: אף אחד מכם, גם לא אתה, חבר הכנסת יובל שטייניץ, לא אמרתם לעם בישראל מה ההצעה שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: כל פעם אני אשאל אתכם מחדש, עד שיום אחד אולי תפתיעו גם אותי ותאמרו מה הצעתכם לפתרון המצב הקשה הזה, מה הצעתכם, באיזו דרך תוכלו להשיג את השלום הנכסף הזה, למעט בהידברות מסוימת.

רוחמה אברהם-בלילא: מה, אם אתם תהיו בשלטון לא תדברו עם אף אחד בצד השני?

רוחמה אברהם-בלילא: מה תעשו?

רוחמה אברהם-בלילא: תדברו אתם במדורות אש?

רוחמה אברהם-בלילא: דרך אגב, בסוף השבוע ל"ג בעומר ואולי זה רעיון לדבר עם הצד השני ולהדליק מדורות?

רוחמה אברהם-בלילא: צריך לחשוב על זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי יכולת, כאשר עמדת כאן, בנאום המתלהם שלך – – –

חיים כץ: למה את לא מסדרת גם לי ג'וב?

רוחמה אברהם-בלילא: אני אסדר להדליק מדורות, שאולי כך נוכל – – –

חיים כץ: נתת לו שגריר במצרים, אולי גם לי איזה שגריר קטן, בפיג'י.

רוחמה אברהם-בלילא: זה אתם בסיעה שלכם.

ראובן ריבלין: האם גברתי מרמזת שחבר הכנסת שטייניץ משתף פעולה עם המשטרה?

רוחמה אברהם-בלילא: חס וחלילה.

ראובן ריבלין: אם את מרמזת שהוא משתף פעולה עם המשטרה, הוא מודה.

רוחמה אברהם-בלילא: חלילה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת ריבלין, אני מעריכה אותך מאוד, מעריכה את דרכך, כי אתה אמיתי.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר התנגדת להתנתקות הלכת בכל הכוח, גם כשישבת פה כיושב-ראש הבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: לא קנו אותך בשום תפקיד.

רוחמה אברהם-בלילא: זה בניגוד גמור לכל חבריך בסיעה שהיום מה שהם רואים משם, אז הם לא ראו.

רוחמה אברהם-בלילא: מעניין למה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא קצת חוצפה לומר את זה?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, זו לא חוצפה.

רוחמה אברהם-בלילא: זו האמת.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אדלשטיין, זו האמת, וצריך לומר אותה לציבור כל פעם מחדש.

יולי יואל אדלשטיין: אותך קנו בגרוש, אותי לא קנו בשום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: כל פעם שאחד מכם יעלה ולא יאמר לציבור מה דרככם או מה הפתרון שלכם, אלא אתם תמשיכו להלעיט את הציבור – –

יולי יואל אדלשטיין: דרכי – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – בעובדות שקריות שלעתים אין להן שום שחר – אמרתי, הציבור לא מטומטם, הוא יכול לקנות כמות מסוימת, אבל הוא לא יכול לקנות את הכול.

אריה אלדד: מה לא מטומטם – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אלדד, אנחנו הקשבנו לך עשר דקות תמימות.

רוחמה אברהם-בלילא: דבר פשוט – מה היה כשחלק

רוחמה אברהם-בלילא: כם הייתם שרים?

רוחמה אברהם-בלילא: איך אתם התנגדתם?

רוחמה אברהם-בלילא: איך דיברתם על המקלטים?

רוחמה אברהם-בלילא: איך שמרתם שאם חלילה תפרוץ מלחמה איך אותו ציבור יוכל להגן על עצמו?

רוחמה אברהם-בלילא: איך אתם נלחמתם בעוז למען ניצולי השואה?

רוחמה אברהם-בלילא: איך אתם הבאתם את ההישג הזה?

רוחמה אברהם-בלילא: איך השגתם יותר תקציבים לחינוך?

רוחמה אברהם-בלילא: איך השגתם יותר תקציבים לרווחה?

רוחמה אברהם-בלילא: איפה הייתם?

רוחמה אברהם-בלילא: מילאתם פיכם מים?

רוחמה אברהם-בלילא: כן, חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

רוחמה אברהם-בלילא: זה מוכיח דבר אחד – שעוד לא הגיע זמנכם עם בשורה או פתרון אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: ההתנתקות היתה פתרון אמיתי.

יולי יואל אדלשטיין: פתרון אמיתי.

רוחמה אברהם-בלילא: זה היה פתרון.

יולי יואל אדלשטיין: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אדלשטיין, יש לך אחר כך חמש דקות.

עתניאל שנלר: אתה לא רוצה שאני אתן לך רק ארבע.

רוחמה אברהם-בלילא: חלק מהבית קיבל וחלק לא מקבל את זה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה היה פתרון מסוים.

אריה אלדד: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כמו להדליק מדורות בל"ג בעומר.

רוחמה אברהם-בלילא: לחבר הכנסת בני אלון יש איזו תוכנית מדינית.

רוחמה אברהם-בלילא: סימן שאלה, כאילו "הלו", הליכוד, שלוש נקודות, יש מישהו בבית?

רוחמה אברהם-בלילא: לא נראה לי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להזכיר לכם בשבריר השנייה קצת מההישגים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני עושה את זה כל פעם מחדש, וכל פעם אני נהנית.

יולי יואל אדלשטיין: מי יהיה שר התיירות הבא?

רוחמה אברהם-בלילא: אני אחזור ואומר – מי שלא יהיה, העיקר שיעשה את זה על הצד הטוב ביותר, כי זו שליחות ציבורית שלמענה הוא נבחר.

יולי יואל אדלשטיין: למה לא מיניתם את גדעון עזרא?

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לומר על כך דבר אחד: הממשלה הנוכחית תמשיך להושיט יד אחת לשלום, היא תמשיך ותנסה להידבר עם אותם גורמים מתונים שמכירים במדינת ישראל, אבל ביד השנייה היא תמשיך להילחם בכוח בכל אותם ארגוני טרור והיא לא תוותר.

דוד רותם: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ.

חיים כץ: – – – הייתם צריכים לשתוק.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ, אין לך עכשיו זכות דיבור כי זה לא הדיון.

עתניאל שנלר: עכשיו השרה עונה ומשיבה על ההצעות.

עתניאל שנלר: תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להזכיר לכם גם את המצב של המשק הישראלי – וזה לא רק בזכות נתניהו, מה לעשות.

רוחמה אברהם-בלילא: כמה זמן הוא כבר לא – – –

חיים כץ: המצב עכשיו קטסטרופה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני יכולה לומר שבניגוד למצב של המשק העולמי, המשק בישראל איתן.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו לא נמצאים ערב מיתון, עם כל הכבוד – – –

חיים כץ: אנחנו בתחילתה של אינפלציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מדברת על צמיחת התוצר, על מאזן התשלומים, על רמת האבטלה – – –

יובל שטייניץ: אני רק רוצה להתנצל – – –

עתניאל שנלר: אל תתנצל.

עתניאל שנלר: יובל, אתה יוצא בלי להתנצל.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל, אל תתנצל.

רוחמה אברהם-בלילא: כדאי שבפעם הבאה שתעלה לדוכן תיקח את הנתונים האלה.

יובל שטייניץ: – – –

עתניאל שנלר: אז תצא בלי לדבר.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת שטייניץ, פעם ראשונה.

עתניאל שנלר: בלי תרגילים.

עתניאל שנלר: אני קורא אותך פעם ראשונה, בלי תרגילים.

יובל שטייניץ: אתה סתם תוקפן.

יובל שטייניץ: אני לפחות למדתי דבר חדש מהשרה רוחמה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה רוצה ללכת לברר עם החברים שלך שזה נכון?

עתניאל שנלר: היא לא צריכה ציונים מאף אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: תברר עם החברים שלך אם זה נכון.

אריה אלדד: איך תזרים המזומנים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר גם לך, חבר הכנסת אלדד, שצמיחת התוצר, שמאזן התשלומים, שרמת האבטלה במדינת ישראל מצביעים על שיפור דרמטי ביציבות הכלכלית.

רוחמה אברהם-בלילא: המצב הכלכלי של ישראל היום מאפשר לנו להוביל מאמץ אמיתי לצמצום האי-שוויון תוך המשך הצמיחה ושינוי סדרי העדיפויות.

רוחמה אברהם-בלילא: מה לעשות, זאת עובדה, זו הממשלה היחידה שנתנה יותר משאבים לבריאות, יותר משאבים לחינוך ויותר משאבים למערכת החינוך, גם כאשר, חבר הכנסת רותם, אתה היית חלק בלתי נפרד מהקואליציה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אתה דאגת – לא באופן אישי, אלא הסיעה שלך – לאותם משאבים.

דוד רותם: ולמה עזבתי?

דוד רותם: כי הממשלה סטתה מהדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם עדיין לא יודעים על מה עזבתם.

רוחמה אברהם-בלילא: זו הבעיה שלכם, חבר הכנסת רותם.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם עוד לא יודעים למה עזבתם את הממשלה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אין לכם תשובה.

דוד רותם: אין לנו תשובה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אין לך תשובה.

עתניאל שנלר: יהיה לך זמן בדיון לתת תשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להזכיר בהיבט של שנת ה-60 למדינת ישראל, שהרי רק בשבוע האחרון כיבדנו כאן את כבוד נשיא ארצות-הברית, שאין חולק על הידידות האמיתית והאמיצה הזאת – מעבר לזה שהגיעו קרוב ל-20 ראשי מדינות.

רוחמה אברהם-בלילא: מתי זה היה?

רוחמה אברהם-בלילא: הרי ישראל תמיד היתה מבודדת מבחינת הקהילה הבין-לאומית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מדברת על הימים הקרובים – בשבוע הבא סרקוזי אמור להגיע ועוד מנהיגים רבים אחרים.

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה אומר?

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה אומר, חבר הכנסת רותם?

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה אומר?

רוחמה אברהם-בלילא: תחשוב על זה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה אומר שיש הכרה בישראל בקהילה הבין-לאומית.

רוחמה אברהם-בלילא: חד-משמעית, אחרת אף אחד מהם לא היה מגיע לפה.

דוד רותם: – – –

דוד רותם: זה בגלל הממשלה?

רוחמה אברהם-בלילא: בוודאי, זה בגלל מדיניותה של הממשלה הנוכחית שאומרת שתי מדינות לשני העמים.

רוחמה אברהם-בלילא: ונמשיך לומר את זה.

חיים כץ: אמרו שיש פה הרבה דולרים.

דוד רותם: תצילו את הילדים באשקלון – – – במקום להביא לכאן את כל האורחים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שכל הטענות אשר שמעתי כאן, שאין אף באחת מהן חידוש מסוים – כל הסוגיות של מחדלים בכל תחומי המדיניות הן לא יותר מטענות פופוליסטיות חסרות שחר שמאפיינות תחילת מושב.

רוחמה אברהם-בלילא: לממשלה הנוכחית יש הישגים רבים, ולאור זאת אני מציעה, אדוני היושב-ראש, לדחות את כל הצעות האי-אמון ולהסירן מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אני מבקש להודות לשרה רוחמה אברהם-בלילא.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, אנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: הדיון הוא משולב, ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של חמש דקות לסיעה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת , לשאת את דבריו.

עתניאל שנלר: אדוני, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, עוד יבוא היום וסיעת יהדות התורה תהיה הסיעה הגדולה ביותר, וכך היא תזכה להיות הראשונה שמשתתפת בדיון, אבל הפעם אני עושה זאת מכיוון שאני ממהר לבר-מצווה של בני, ולכן ביקשתי מסיעת הליכוד שתאפשר לי לומר את דברי סיעת יהדות התורה, ואני מודה על כך לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

עתניאל שנלר: אנחנו מבקשים לברך אותך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, יש מאה סיבות להציע אי-אמון בממשלה הכושלת הזאת, אך עומדות לרשותי חמש דקות בלבד, ולפיכך אתרכז בכמה סיבות בולטות בלבד, שהן כשלעצמן מובילות למסקנה הבלתי-נמנעת כי ממשלה זו איבדה את אמון הציבור, איבדה את האשראי שניתן לה, איבדה את יכולתה לנהל את ענייני המדינה, ועל כן אחת דינה לרדת, לפנות את המקום, ויפה שעה אחת קודם.

מאיר פרוש: הסיבה הראשונה לאי-אמון בממשלה היא יחסה השפל, הגס, המזיק, לעולם התורה והישיבות.

מאיר פרוש: הממשלה הזאת מביאה ביודעין את עולם התורה לחורבן כלכלי, חס ושלום.

מאיר פרוש: איך אפשר, אני שואל, איך אפשר לחגוג 60 שנה למדינת היהודים, ובאותה עת לפעול ביודעין ובאכזריות להרס עולם התורה?

מאיר פרוש: הרי מדינה בשלטון יהודי היתה צריכה להיות מדינה שחזונה, סמליה, תרבותה וזהותה הם יהודיים.

מאיר פרוש: ואיך אפשר בכלל לקיים את מדינת ישראל ללא העדפת הדגשים ההכרחיים לזהותה היהודית?

מאיר פרוש: איך אפשר להביא בכוונת מכוון את עולם התורה אל סף התמוטטות כלכלית, חס ושלום?

מאיר פרוש: זאת הסיבה הראשונה לאי-אמון, וכאמור יש מאה סיבות לפחות: הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון, ובפרט אי-קיום ההבטחות החוזרות ונשנות של ראש הממשלה בדבר הפשרת הבנייה.

מאיר פרוש: זה לבדו מחדל שזועק לשמים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אנחנו חוזרים וקוראים: יש להחזיר את הגזל ואת העושק של קצבאות הילדים למשפחות ברוכות הילדים.

מאיר פרוש: מבחינתנו הנושא אינו יורד מעל סדר-היום אף לשעה אחת.

מאיר פרוש: והנה אנחנו "מתבשרים" שהאינפלציה נסקה לשיא חדש – האינפלציה הגבוהה ביותר בשש השנים האחרונות.

מאיר פרוש: מי במיוחד נפגע מהאינפלציה הגואה?

מאיר פרוש: מי משלם את המחיר הכבד ביותר?

מאיר פרוש: השכבות החלשות כמובן; העניים; המשפחות ברוכות הילדים.

מאיר פרוש: סל הצריכה של קבוצות אוכלוסייה אלה, כידוע, גדול יותר; משקל ההוצאה על מזון במשק הבית בחמישון התחתון הוא 14%, לעומת 11% בעשירון העליון.

מאיר פרוש: אבל מדיניות בנק ישראל היא תמיד אנטי-סוציאלית.

מאיר פרוש: הבנק רוצה לדאוג לצמיחה גבוהה, לחיזוק הדולר, לצמצום האבטלה – הוא חותר להרבה יעדים, אך לא ליעד החשוב של ייצוב המחירים.

מאיר פרוש: ומה אומר האוצר?

מאיר פרוש: למעשה הוא אומר שאין לו פתרון לבעיה.

מאיר פרוש: מנכ"ל משרד האוצר מכריז: בנק ישראל ידע להפעיל את הכלים הנכונים, והכוונה שלו ברורה; הנגיד יעלה את הריבית אף שהדבר יגרור בעקבותיו ייקור של האוברדרפט.

מאיר פרוש: לקוחות הבנקים שנתונים במשיכת יתר ישלמו יותר, אף שמקבלי משכנתאות מדדיות או מקבלי הלוואות צמודות-מדד ישלמו את מחיר העלאת הריבית.

מאיר פרוש: כלומר, שוב ישלמו החלשים את המחיר; שוב יקריבו העניים; שוב יידרשו משפחות ברוכות ילדים לוותר למען חיזוק הכלכלה.

מאיר פרוש: ואני שואל, האם לא היה האוצר יכול להציע פתרונות מצדו?

מאיר פרוש: האם לא ראוי לעדכן את קצבאות הילדים?

מאיר פרוש: האם לא ראוי לשקול למשל הורדת מע"מ ממוצרי מזון?

מאיר פרוש: האם לא כדאי לחשוב על הפחתה חלקית של מכסים ממוצרי מזון מיובאים או שילוב בין השניים במינון זהיר?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לא ברור עד כמה תסייע העלאת הריבית – הצפויה כנראה – במיגור האינפלציה, שרובה נובע כידוע מעליות מחירים עולמיות, אך ברור שהיא תפגע עוד יותר באוכלוסיות החלשות.

מאיר פרוש: והאוצר ימשיך במדיניות בת-היענה שלו, זו שאינה רואה את המציאות העגומה.

מאיר פרוש: עמיתי חברי הכנסת, יש סיבות נספות רבות לאי-אמון בממשלה הזאת, על רקע מחדליה המדיניים והביטחוניים.

מאיר פרוש: ראש אגף המודיעין בצה"ל, האלוף עמוס ידלין, מזהיר כי כל יישוב בטווח של 40 קילומטר מהגבול – גם באר-שבע – צפוי להיכלל בטווח הטילים שבידי ה"חמאס".

מאיר פרוש: ואנחנו מבקשים להחזיר לעצמנו את ההרתעה בגבול הרצועה – מבקשים, אבל לא מצליחים.

מאיר פרוש: בינתיים חוזרים על אותן שגיאות גם ביהודה ושומרון.

מאיר פרוש: בצה"ל מוטרדים מהתגברות ומהתרבות הפיגועים האזרחיים שמבצעים "הפלסטינים הטובים" של אבו מאזן "החביב" ביהודה ושומרון, כי אנו חוזרים על אותן שגיאות עצמן: מחוות גורפות, הסרת מחסומים, ביטול חסמים בכבישים, הכנסת מאות שוטרים לאזורים רגישים, העברת כמויות גדולות של נשק עם שריוניות, ועוד ועוד.

מאיר פרוש: מתכננים אפילו לבנות שכונה פלסטינית מדרום להר-חומה.

מאיר פרוש: איזה אבסורד, איזו איוולת, איזה טמטום מדיני וביטחוני.

מאיר פרוש: הנה כי כן, חוזרים על אותן שגיאות כמו אלה שנעשו בעזה.

מאיר פרוש: כמו שהפכו את ציר פילדלפי לאוטוסטרדה של אמצעי לחימה לטרור כך מפקירים עתה, בשורת הוויתורים המפליגים, את הביטחון ביהודה ושומרון, במקום להכיר בחיוניות של השטחים האלה לביטחון המדינה.

מאיר פרוש: לכן, אדוני היושב-ראש, לממשלה הזאת נאמר אי-אמון – כי בכל תחום אין בכם מתום.

מאיר פרוש: אין שטח פעילות שאין בו פגם, ולכן כל יום שאתם עדיין בשלטון עלול להוביל אותנו חלילה לחידלון ולאסון – –

עתניאל שנלר: תודה.

מאיר פרוש: – – כי ממשלה זו היא שכיב מרע.

מאיר פרוש: אין סיכוי להצילה, ועליה לרדת כדי להציל את המדינה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להפריע לשיח בקצה שם ולהזמין את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין לומר את דבריו.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אולי בנסיבות אחרות – נסיבות קצת פחות קשות – הייתי צוחק.

יולי יואל אדלשטיין: ראיתי פה את השרה רוחמה אברהם-בלילא, כרגיל משיבה על הצעות אי-אמון, מומחית כנראה לכל דבר, כי הצעות האי-אמון למיטב ידיעתי הן בנושאים שונים, אבל היא עונה, מה אכפת לה?

יולי יואל אדלשטיין: בנסיבות אחרות הייתי קצת צוחק, אבל הנסיבות לא מאפשרות לי לצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: כשאני רואה פעם אחר פעם פגיעה באשקלון, אני שואל את עצמי – וגם את השר עזרא, שנמצא כאן, ואת השרה אברהם-בלילא: מישהו, לפחות ברמה מינימלית – אוקיי, אין פתרון – מישהו קם ואמר: אנחנו אשמים?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבקש שיסתובב ברחוב ויצעק: "מיה קולפה", "מיה קולפה", אבל משהו, לפחות איזו מלה.

יולי יואל אדלשטיין: עם שדרות – בסדר, הבנתי, כבר שמעתי מאה פעמים את הדמגוגיה הזאת: זה נמשך שבע שנים.

יולי יואל אדלשטיין: זה שעכשיו נופל בשדרות בשבוע מה שנפל אז בשלוש שנים – זה לא מעניין אף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: מה, זה סטטיסטיקה, זה משעמם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אשקלון?

יולי יואל אדלשטיין: לית מאן דפליג שזה בגלל תוכנית האיוולת שכל הגיבורים המדוברים – הנהגת קדימה דהיום, שרי קדימה דהיום – היו מופיעים בכל כלי התקשורת ומסבירים עד כמה יהיה נהדר; עד כמה יהיה נהדר, רק נעזוב את עזה, רק נזרוק את צבי הנדל מן הבית, הרי הוא גורם לכל הצרות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלנו: ואם לא יהיה נהדר?

יולי יואל אדלשטיין: – אלה שרוחמה אברהם-בלילא שכחה את קיומם, אלה שהיא אמרה ששיתפו פעולה עם הממשלה; היא כנראה מגנה את שיתוף הפעולה הזה, לא הבנתי את זה כל כך מדבריה – מה אמרנו?

יולי יואל אדלשטיין: אמרנו: אולי לא יהיה נהדר, ואז מה נעשה?

יולי יואל אדלשטיין: או אז, היו אומרים השרים של היום: אנחנו עם המטוסים, אנחנו עם התותחים, אנחנו נשמיד אותם, נהרוס אותם – כל ישיבת סיעה – מראש הממשלה הנוכחי ועד לאחרון החברים שקיוו לקבל איזה סגן שר: נשמיד אותם, נהרוס אותם.

יולי יואל אדלשטיין: שמישהו אחד יופיע באשקלון ויגיד: טעיתי – אולי הייתי אפילו מוחל וסולח.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: עומדת כאן השרה רוחמה אברהם-בלילא, ממש עונג על פניה: נהדר – מדינאית.

יולי יואל אדלשטיין: משיבה על הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: היא לא יודעת שבכלכלה אנחנו ערב מיתון.

יולי יואל אדלשטיין: לא, היא אומרת: אנחנו לא ערב מיתון.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי, אני מסכים אתה; אנחנו כבר בבוקר של מיתון – מתי היא נכנסה ל"סופר" בפעם האחרונה?

יולי יואל אדלשטיין: וזה כאשר הכלכלה היתה במצב אחר.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא שקיבלו הריסות ומנסים לצאת משם – כמו שקרה בזמנו, ולא פעם אחת בהיסטוריה של המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, קיבלו קופה מלאה, רוקנו אותה, ועכשיו אנחנו לא ערב מיתון.

יולי יואל אדלשטיין: בוקר טוב אליהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לומר שאפשר כך בכל התחומים, בביטחון, בכלכלה, בחברה עד לחגיגות ה-60, בכל דבר אפשר, אבל, אדוני היושב-ראש, אין לי שום ציפיות מאלה שאפילו לא מצליחים להוציא מהפה את צירוף המלים "אני טעיתי".

יולי יואל אדלשטיין: קשה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי שום ציפיות מהם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש גם אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: הרי לא כולם הם כמו אלה שרצו אחרי חצי כיסא מהליכוד לקדימה.

יולי יואל אדלשטיין: יש בקדימה, בעבודה, בש"ס ובגמלאים גם אנשים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: איפה הם?

יולי יואל אדלשטיין: מהם יש לי ציפייה.

יולי יואל אדלשטיין: הרי על הכתפיים שלהם הסיוט הזה נמשך, בכל התחומים, בבושה.

יולי יואל אדלשטיין: מה חושבים אותם חברי הקונגרס שכולנו מרעיפים עליהם אהבה?

יולי יואל אדלשטיין: הם לא קוראים עיתונים?

יולי יואל אדלשטיין: הם לא יודעים איזה ראש ממשלה מברך אותם?

יולי יואל אדלשטיין: חגיגות ה-60 – זה שהוא מצליח להתנהג כאילו הכול בסדר אז גם בעיני כל האחרים זה עושה את הכול בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אין לי ציפייה מראש הממשלה לשום השעיה או התפטרות, אין לי ציפייה מהחבורה שיושבת סמוך-סמוך, קרוב-קרוב סביבו לשום דבר, אבל איפה כל האחרים?

יולי יואל אדלשטיין: האצבע יכולה לעשות הרבה, וזה אחד המצבים שבהם האצבע הזו דרושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אמנון כהן.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

עתניאל שנלר: עד שחבר הכנסת אמנון כהן יעלה, אני רוצה לברך בברכת ברוכים הבאים את קבוצת הסטודנטים מהאוניברסיטה העברית, האורחת של היחידה לדמוקרטיה של הבית.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לבית-המחוקקים, ברוכים הבאים לביתכם-ביתנו.

עתניאל שנלר: אדוני, בבקשה; עד חמש דקות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה לדבר על המצב הביטחוני של מדינת ישראל ושל אזור הדרום.

אמנון כהן: לצערי הרב, מדינת ישראל התרגלה בשנים האחרונות למציאות שבה כבר למעלה משבע שנים רקטות וטילים משוגרים ליישובי עוטף-עזה ולעיר שדרות וגורמים להרס, הרוגים ופצועים.

אמנון כהן: פעולות צבאיות התבצעו פה ושם ודיבורים רבים נשמעו בגלי התקשורת בנוגע למצב, אך התברר כי מדינת ישראל יכולה להמשיך לחיות במתכונת זו בעוד אלפי אזרחים תושבי דרום הארץ נמצאים בשגרת חיים של מלחמה יומיומית.

אמנון כהן: נדמה כי המאורעות בעזה נתפסים ככורח המציאות הישראלית.

אמנון כהן: בחודשים האחרונים התברר מעבר לכל ספק שערים נוספות נמצאות בטווח הטילים מרצועת-עזה, ומדינת ישראל עומדת חסרת אונים; העיר אשקלון, עם יותר מ-100,000 תושבים, מאוימת בירי טילי "גראד".

אמנון כהן: בשבוע האחרון היינו עדים לפגיעה ישירה במרפאה בקניון בעיר, ותושבי העיר מתחילים להבין את משמעות החיים בצל הטילים.

אמנון כהן: האם נוכל לקבל מצב שבו תושבי ערים בישראל יקבלו על עצמם את המציאות של חיים בצל פחד טילים יומיומי, מה עוד שתחזיות מדברות על טילים בעלי טווח ארוך יותר, המסוגלים להגיע גם לעיר באר-שבע וגם לאשדוד.

אמנון כהן: חברי כנסת נכבדים, חושב אני כי אסור לנו לקבל את המצב הבלתי-נסבל שבו אזרחינו חיים בפחד ואימה קבועים ואנו לא עושים דבר, או ליתר דיוק לא עושים די.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, במסגרת התפקידים שלנו באגודות ידידות, אנחנו מגיעים למדינות שונות, מעלים את הסוגיות הללו, והם אומרים: בכל מדינה, לו נפל כדור במדינתם מאחת משכנותיהם, אותה מדינה שכנה היתה מסכנה, היו הופכים את כל העיר השכנה הזו לעפר.

צבי הנדל: אחי ורעי, אתה אומר את זה גם לשרים שלך?

אמנון כהן: אני אומר את זה גם לשרים.

אמנון כהן: ישבתי גם בוועדת החוץ והביטחון, כשדנו בתקציב, אמרתי את זה והצעתי גם מה לעשות, אבל אנחנו מסתכלים כמובן על כל העולם ולא דואגים לתושבי ואזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: אני שואל: האם יש מדינה אחת מתוקנת בכל העולם כולו שתסכים שעריה יעמדו מול מטחי טילים והיא לא תגיב בהתאם?

אמנון כהן: סבורני שככל מדינה ריבונית בעולם, על מדינת ישראל לפעול בכל הדרכים על מנת למנוע את הידרדרות המצב הביטחוני.

אמנון כהן: לא להפוך את אשקלון או את באר-שבע לשדרות שנייה.

אמנון כהן: אם נקבל את המציאות כפי שהיא, טווח הטילים יגיע לערים נוספות ואנו נקבל את גזר הדין כחלק משגרת חיינו.

אמנון כהן: על הממשלה לשים את הנושא הביטחוני בראש מעייניה, למצוא פתרון מיידי לצרות הביטחוניות.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני חושב שאין מנוס מלקיים פעולה צבאית רחבת היקף על מנת לתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: אני אומר שאם אנחנו כמדינה לא נותנים ביטחון לאזרחינו, אנחנו צריכים למצוא פתרונות, אולי אפילו להיכנס ולגלח אזורים מסוימים, לשים שם עיניות, כדי שלא נצטרך לשהות שם, וכל מי שבא לטווח העיניות האלה, דמו בראשו.

אמנון כהן: אם אנחנו רוצים, שלא אנחנו נחפש אותם, כשיורים מתוך בתי-ספר ומתוך גני-ילדים, ואחרי שמכ"ם שלנו מגלה מאיפה ירו, ורוצים לירות בחזרה, אבל אומר יש שם ילדים – אי-אפשר להחזיר אש, בדבר הזה אנחנו פוגעים בעצמנו.

אמנון כהן: כדי שלא נגיע למצב הזה, אין מנוס מלהיכנס, לעשות פעולה, להוריד מבנים ולהוריד עצים, על מנת שיהיה לנו טווח ראייה, ולתת ביטחון לאזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: אחרת נהיה עדים להידרדרות נוספת, גם בתחום החברתי, וממנה יהיה למדינת ישראל עוד יותר קשה לצאת.

אמנון כהן: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד רותם.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, גם לרשותך חמש דקות.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, צר לי שהשרה רוחמה אברהם לא נמצאת באולם, כי הייתי רוצה להסביר לה לאט לאט למה ישראל ביתנו פרשה מהקואליציה.

דוד רותם: אני אעשה את זה, אדוני השר, ואני מבקש ממך שתעביר לה את הדברים כמו שהם, כי אני גם אדאג לשלוח לה את הפרוטוקול.

דוד רותם: הצטרפנו לממשלה אחרי מלחמת לבנון כשראינו באיזו שלומיאליות, באיזו פשיעה ובאיזו רשלנות נוהלה המלחמה.

דוד רותם: חששנו שיהיה סיבוב נוסף, ואמרנו שאי-אפשר להשאיר את ביטחונה של מדינת ישראל בידיים שניהלו את המלחמה הראשונה.

דוד רותם: לא דרשנו דרישות פוליטיות כשנכנסו לממשלה הזאת, אבל דרשנו כמה דברים שהיו עיקרון.

דוד רותם: דרשנו הגנה על תושבי הדרום, דרשנו הפסקת הטרור לפני משא-ומתן, דרשנו שיהיה פתרון לפסולי הנישואין במדינת ישראל – וישבנו בממשלה וקיווינו.

דוד רותם: התחייבתם ערב הבחירות, אתם, אנשי קדימה, לשנות את שיטת הממשל במדינת ישראל – נכשלתם גם בזה ונכנעתם למתנגדים.

דוד רותם: התחייבתם בקווי היסוד של הממשלה להביא פתרון לאלה שאינם יכולים להינשא בישראל.

דוד רותם: כשאני הבאתי חוק הלכתי, התנגדתם לו ועד היום לא הבאתם שום פתרון.

דוד רותם: הבטחתם לפתור את בעיית הגיור – לא עשיתם שום דבר.

דוד רותם: להיפך, נפלתם בפח עם פסק-דין שמתיימר להיות פסק-דין, חתיכת נייר מזויף שפסל את הגיורים, וגם בזה לא עשיתם כלום.

דוד רותם: ישבה ועדת-חלפון והציעה פתרונות נאותים – מתוך חשש לקואליציה שלכם נכנעתם, שיניתם וסירסתם את ההמלצות האלה.

דוד רותם: כאשר ראינו את כל ההפקרות הזאת אמרנו: עד כאן.

דוד רותם: אנחנו לא נשב בממשלה.

דוד רותם: לכן פרשנו מהממשלה הזאת.

דוד רותם: ואם השרה רוחמה אברהם לא הבינה את זה, עכשיו כדאי שהיא תבין את זה, ואם היא לא תקרא את זה טוב בפעם הראשונה, שתקרא בפעם השנייה, אני מניח שהיא תבין.

דוד רותם: עומדת פה השרה רוחמה אברהם ומתגאה במה שהממשלה הזאת עשתה, היא רק שוכחת את העובדות.

דוד רותם: נשיא ארצות-הברית וכל 20 המנהיגים שהגיעו בשבוע שעבר לא הגיעו כאורחי ממשלת ישראל; הם לא באו בגלל ממשלת ישראל, הם באו לוועידת הנשיא – ממשלת ישראל תפסה על זה טרמפ, והסיבה לטרמפ הזה – גם אותה אפשר להגיד היום בקול רם – היא שלראש הממשלה יהיה יומן מלא והוא לא יוכל להגיע לחקירות משטרה.

דוד רותם: אומרת לנו השרה רוחמה אברהם: יש לנו שתי ידיים – ביד אחת נילחם בטרור ואת היד השנייה נושיט לשלום.

דוד רותם: איזה מלחמה אתם עושים בטרור?

דוד רותם: ה"קסאמים" כבר מגיעים לאשקלון, וכבר הזהירו אתכם בממשלה שעוד מעט הם יגיעו לבאר-שבע.

דוד רותם: מה אתם עושים?

דוד רותם: אנחנו שומעים כל שני וחמישי: אנחנו מגיעים לגבול קצה היכולת, עוד כמה ימים נגיב, עוד כמה ימים נעשה.

דוד רותם: לא תעשו שום דבר, כי אתם פחדנים.

דוד רותם: אתם רוצים למצוא חן בעיני העולם.

דוד רותם: אתם לא דואגים לביטחונם של תושבי מדינת ישראל, אתם דואגים להישרדות שלכם.

דוד רותם: נורא מצחיק, אדוני השר, אבל תשאל את חבר הכנסת שי חרמש מה הוא חושב על הפעולות שלכם להגנת תושבי הדרום.

דוד רותם: בואו נעבור לצד הכלכלי.

דוד רותם: עומדת השרה רוחמה אברהם ומהללת את הממשלה.

דוד רותם: לא שמענו על אינפלציה שפרצה במדינת ישראל, לא שמענו על ירידת ערך הדולר, על פשיטות רגל רבות – הכלכלה מה-זה-זוהרת.

שי חרמש: זה במקום להיות גאה בשקל חזק?

שי חרמש: אני לא מבין מה קרה פה.

דוד רותם: בתנאי שהאינפלציה לא תעלה ל-5%, ומחירי הלחם לא יעלו, ומחירי האורז לא יעלו, ואנשים יוכלו להיכנס למכולת ולקנות.

דוד רותם: אתם הבאתם את הציבור לידי כך שאין לו אפשרות לאכול.

שי חרמש: תגיד לי, בגללנו אין אורז בעולם?

דוד רותם: לא, אבל בגללכם אין ניהול נכון של הכלכלה הישראלית.

דוד רותם: אתם גרמתם לאינפלציה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

דוד רותם: מגיע לי עוד זמן בגלל ההפרעות.

עתניאל שנלר: לא מגיע לך.

עתניאל שנלר: אתה כל הזמן מדבר.

דוד רותם: אבל הם מפריעים לי.

עתניאל שנלר: אני אתן לך חמש שניות לסיים.

עתניאל שנלר: משפט סיום.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת חרמש, אתה תעזור לו בזה שלא תאמר כלום.

דוד רותם: אני רוצה לומר לכם, רבותי, על אנשי קדימה, בעיקר אלה שבאו מהליכוד, שצריך להזכיר להם את הכלל: חכם לומד משגיאות של אחרים, טיפש לא לומד גם מהשגיאות של עצמו.

דוד רותם: ראיתם את השגיאה שהם עשו בנושא ההתנתקות ולא למדתם מזה כלום.

דוד רותם: המשמעות של זה היא שאתם לא לומדים משגיאות של אחרים.

דוד רותם: פירוש הדבר הוא שאתם לא חכמים, וממשלה לא חכמה צריכה ללכת הביתה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת רותם.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו – חבר הכנסת יצחק זיו.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת הנדל, גם לך חמש דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, ראיתי שבהצעות האי-אמון יש הנושא הביטחוני והנושא הכלכלי.

צבי הנדל: לפני חצי שעה הייתי בחוץ, אצל חברי מגוש-קטיף שבאו להפגין, וחשבתי שזה מתמצת גם את הנושא הביטחוני וגם את הנושא הכלכלי.

צבי הנדל: על הנושא הביטחוני כולם דיברו.

צבי הנדל: לאלה שלא חברים בוועדת החוץ והביטחון אפשר מדי פעם לספר בכלי התקשורת שאין פתרונות.

צבי הנדל: שאלתי את הגורם הכי בכיר במערכת צה"ל, ולא רק אותו, גם את אלוף הפיקוד – לכולם יש פתרונות; הם אפילו התאמנו בשביל הפתרונות האלה.

צבי הנדל: רק צריך לקבל הנחיה.

צבי הנדל: משום מה, עכשיו יש תירוץ חדש.

צבי הנדל: קודם אמרו: אנחנו לא רוצים להתבוסס בבוץ הלבנוני, ואחר כך: לא רוצים להתבוסס בבוץ העזתי, ועכשיו יש תירוץ חדש – אם עכשיו ניכנס, יגידו שאולמרט עושה את זה בגלל החקירות נגדו.

צבי הנדל: ברוך השם, תירוצים לא חסר.

צבי הנדל: נעשה הסכם עם ה"חמאס"?

צבי הנדל: באמת, כמה נמוך?

צבי הנדל: עד לאן אנחנו יורדים?

צבי הנדל: עם ה"חמאס" אנחנו עושים הסכם?

צבי הנדל: מי מאמין?

צבי הנדל: רק אתמול שמעתי את כל השרים, גם את ראש הממשלה.

צבי הנדל: אין ברירה, חבל לברוח מזה, אין פתרון אחר – אנחנו חייבים להיכנס ולכבוש את עזה.

צבי הנדל: די, כמה מפחדים מהמלה הזאת.

שי חרמש: לכבוש?

צבי הנדל: כן, לכבוש.

צבי הנדל: כן.

צבי הנדל: כן.

צבי הנדל: בדיוק כמו ביהודה ושומרון.

שי חרמש: להיכנס לסג'עיה?

צבי הנדל: כן, תפסיק לבלבל את השכל.

צבי הנדל: האנשים בקיבוץ שלך בורחים.

שי חרמש: איש לא בורח.

שי חרמש: הם לא בורחים.

צבי הנדל: שמעתי אותם, הם אמרו לי: זה הבית שלנו – כאילו זה לא היה הבית שלי.

צבי הנדל: תראה איך זה מרגיז אותך.

צבי הנדל: למה לא חשבת שזה מרגיז אותי כשאמרת לי ללכת משם?

צבי הנדל: למה לא חשבת שזה מרגיז אותי כשאמרת לי לקחת את הילדים משם כי אני לא אחראי?

צבי הנדל: למה לא חשבת שזה מרגיז אותי?

שי חרמש: – – –

צבי הנדל: תפסיק, הבל הבלים.

צבי הנדל: בשביל פוליטיקה נכנסת עם המושחתים האלה.

צבי הנדל: לא מתאים לך, אתה איש ישר.

צבי הנדל: בקיצור, עזוב.

צבי הנדל: לעניין הביטחוני יש פתרון.

צבי הנדל: אם הוא עדיין מתווכח אתי, חבר הכנסת המלומד שנלחם בחירוף נפש לשים עוד שכפ"ץ, עוד שכפ"ץ ועוד שכפ"ץ – לשכפ"ץ את כל המדינה – אז בגינה ירצחו אותו; על השביל יהרגו אותו.

צבי הנדל: עוד שכפ"ץ.

צבי הנדל: כנראה אתם באמת צריכים ללכת.

צבי הנדל: אם אתה, שגר שם, ממשיך עם זה, ובלבד שלא תצטרך להגיד טעיתי, חטאתי, עוויתי, פשעתי – אתם צריכים ללכת.

צבי הנדל: על העניין הכלכלי אני חייב לספר לכם סיפור שגם אני שמעתי רק לאחרונה.

צבי הנדל: כל היום אני שומע סיפורים.

צבי הנדל: מדי פעם שואלים אותי:

צבי הנדל: למה אתה קורא לחוק הזה "חוק הגירוש והגזל"?

צבי הנדל: את הגירוש מבינים, אבל למה גזל?

צבי הנדל: החלטתי שבכל פעם שאני אעלה על הבמה – ובזה אני אסיים – אני אספר סיפור קטן, ואולי הוא קצת ימחיש לכם.

צבי הנדל: בחוק הוחלט איך לפצות בעלי עסקים עצמאיים – אמרו: כמה שהעסק מרוויח.

צבי הנדל: מה זה מרוויח?

צבי הנדל: הכנסות בניכוי ההוצאות, מה שנשאר זה הרווח.

צבי הנדל: כמה שהעסק מרוויח בשנה.

צבי הנדל: יש מכפלה, לעסקים כאלה כפול שבע, ולעסקים קטנים כפול תשע.

צבי הנדל: זה הפיצוי.

צבי הנדל: זאת אומרת, אם יש חנות שמרוויחה x בשנה, הסכום הזה כפול תשע – זה הפיצוי.

צבי הנדל: את זה הוא מקבל.

צבי הנדל: בא יהודי, הגיש בקשה – היתה לו חנות ספרים.

צבי הנדל: הוא הראה מאזנים עם מספרים, מרטו לו את אחרונת הנוצות עד שסיפקה אותם כל הניירת, והוא גמר עם זה.

צבי הנדל: משפחה עם 11 ילדים.

צבי הנדל: הניירות הראו שלאדם הזה היתה חנות ספרים ומכשירי כתיבה, והוא הרוויח 10,000 שקלים בחודש.

צבי הנדל: אמרו שצריך ניכוי הוצאות, אנחנו לא רואים איפה המשכורת שלך.

צבי הנדל: הוא אומר: מה שהרווחתי, מזה חייתי.

צבי הנדל: אמרו שצריך לרשום שהיתה עוד הוצאה – משכורת.

צבי הנדל: בלי ספק היית לוקח משכורת של 10,000 שקלים בערך.

צבי הנדל: 10,000 שקלים בחודש כפול 12 חודשים בשנה זה אפס, כפול 9 זה אפס.

צבי הנדל: אתה תקבל אפס.

צבי הנדל: זאת התשובה שהוא קיבל בכתב.

צבי הנדל: כשסיפרתי את זה למישהו, הוא אמר שזה לא יכול להיות.

צבי הנדל: אם החנות לא היתה מרוויחה 10,000, אלא היתה מרוויחה 12,000, או אם הוא לא היה מרוויח כי היתה לו שנה קשה?

צבי הנדל: זה חוק הגירוש והגזל הכי מלוכלך.

צבי הנדל: יכולים לעשות את זה רק אנשים מלוכלכים ומושחתים מהסוג שהמדינה בידיהם היום.

צבי הנדל: אין מלה קשה שאסור להגיד אותה כי זה לא יפה.

צבי הנדל: לא נולדה מלה יותר קשה.

צבי הנדל: עד היום מתעמרים באנשים האלה.

צבי הנדל: בפעם הראשונה שהם יצאו להפגין, שאלו אותי: למה אתם לא הופכים עולמות?

צבי הנדל: זה לא לכבודנו, זה לכבודה של הממשלה להתנהג בצורה ביזיונית כזאת.

צבי הנדל: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יצחק זיו, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כאשר מעלים הצעות אי-אמון במגוון כה רחב של נושאים ובכל תחומי החיים – המדיני, הכלכלי, החברתי והחינוך – יש לזכור שאף שעדיין יש לתקן ולעשות רבות, הרי בנושאים רבים מתקיים תהליך מתמיד של שיקום והבראה.

יצחק זיו: בתחום החינוך, שהוא מהנושאים החשובים ביותר בחיינו, היינו עדים למאמצים ממושכים שהביאו לפתרון ביחסי העבודה לתועלת התלמידים.

יצחק זיו: בתחום החברתי – אין ספק שאינני מרוצה מהיחס לקשישים, הסובלים מבעיות של ממש, ומהטיפול בענייניהם.

יצחק זיו: רובם המכריע הם אזרחים ותיקים שגם מזניחים את בריאותם בגלל מצבם הכלכלי הקשה.

יצחק זיו: לרבים חסר מזון, ורבים מהם אף סובלים מקור, משום שאינם יכולים לממן את כל צורכיהם מקצבת הזיקנה.

יצחק זיו: אך הדבר החשוב הוא שקולם של הקשישים נשמע בכנסת, ואנו עדים להתגברות המודעות בקרב נבחרי הציבור לנושאים אלו ולשינוי מגמה במלחמה באלימות, גם בחקיקה וגם בפעולות שנעשות בשטח.

יצחק זיו: בתחום הביטחוני – זרם המנהיגים שמגיעים לישראל, מהמובילים בעולם, המכירים במאמצינו להגיע למצב של שלום, מראה לנו את מקומה המכובד של ישראל במשפחת העמים.

יצחק זיו: הוכחנו עד כה לכול את רצוננו בשלום, ואנו רואים שיפור מתמיד בעבודת הצבא ובעבודת הדרג המדיני המופקד על הביטחון.

יצחק זיו: גם בתחום הכלכלי – אינני יכול לומר שאני מאושר או שהגענו למצב האופטימלי, אך בכל זאת נעשים מאמצים מרובים, במידה רבה של הצלחה – הקטנת האבטלה, נכון שהחודש יש פתאום עלייה – וחיזוק כלכלת המדינה.

יצחק זיו: לכן, כאשר אני רואה את כל העשייה, אף-על-פי שלא נעשה מספיק, אני קורא לכל חברי הבית לראות את הצד החיובי ולא לתת יד להצעת אי-אמון זו.

יצחק זיו: במעמד זה אני מבקש לשתף את כל יושבי הבית בדאגתי העמוקה בשל תופעה חדשה שהגיעה אלינו ומדאיגה אותי ביותר, והיא החיבור בין שלטון להון זר וחמקמק אשר השפעתו על חיינו, תושבי מדינת ישראל, עצומה ומסוכנת מאוד.

יצחק זיו: ראינו לאורך השנים שינויים דרמטיים במבנה המפלגות בכנסת; כאשר נוצרה מפלגה חדשה ונציגי ציבור שמצאו שדרכה קרובה אליהם יותר, הם חברו אליה לאור יום, בהיצמדות לתקנון הכנסת ועל-פי הכללים המקובלים.

יצחק זיו: לאחרונה נפל דבר בישראל, שפרץ כל גבול ושבר את כל הכללים.

יצחק זיו: זאת הפעם הראשונה שהון קנה שלטון אשר הציג את עצמו למכירה.

יצחק זיו: נבחרי ציבור אשר חרתו על דגלם את הנושאים של שמירה על זכויותיהם של התושבים הוותיקים, הגמלאים, זרקו ורמסו דגל זה, ותמורת אתנן הניפו את דגל בעל ההון אשר רכש אותם, כאילו היו קבוצת כדורגל אשר סרה לחלוטין למשמעתו.

יצחק זיו: אני מצר על כך שנבחרים אלו מתוכנו יצאו, אך דבר מחריד זה צריך לעורר את דאגתם של כל חברי סיעות הבית אשר טובת המדינה לנגד עיניהם.

יצחק זיו: כאשר נבחרנו, קבוצה של גמלאים, כדי לנסות לתקן את העוולות שנעשו לנו, הגמלאים, ניצולי השואה והקשישים בכל הארץ, לא עלה בדעתנו שחלק מאתנו ימכרו את מושביהם בכנסת למרבה במחיר.

יצחק זיו: קבוצה שניסתה להתחבר לסיעות אחרות לגיטימיות, ולבסוף למכור את עצמה תמורת הון.

יצחק זיו: הסכנה היא שדמוקרטיה זו, ללא יושרה, תוביל את המדינה למקומות שלא היינו בהם מעולם, לקלקולים שלא נוכל לתקן, ולמצב שבו העם לא יוכל להאמין עוד בשיטת השלטון, ובעתות משבר לא נוכל לשרוד.

יצחק זיו: הסכנה הגדולה היא שהעם לא ילך אתנו, לא ילך אחר מנהיגיו.

יצחק זיו: תופעה זו, שלא צפינו אותה בשום דרך או תסריט בלהות, צריכה להיבדק לעומק, ואל לנו לתת לה יד.

יצחק זיו: בואו נדחה את הצעת האי-אמון, כי אנחנו בתחילת הדרך.

יצחק זיו: תודה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: הנואם הבא הוא חבר הכנסת טיבי.

עתניאל שנלר: עד שחבר הכנסת טיבי ייכנס, הודעה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 165), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 101) (נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשס"ח–2008; והצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (חקירת חשוד בעבירת ביטחון) (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 8) (כשירות דירקטור ודירקטור בלתי תלוי), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת גלעד ארדן ואבישי ברוורמן; הצעת חוק בית העצמאות, התשס"ח–2008, של חבר הכנסת זבולון אורלב וקבוצת חברי הכנסת; והצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 7) (צמצום התרבות של בעלי-חיים משוטטים), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת רונית תירוש וגלעד ארדן.

נאזם בדר: תודה.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: 1.

עתניאל שנלר: חוסר תפקודה בתחום הביטחוני ובתחום החברתי;

עתניאל שנלר: 3.

עתניאל שנלר: מדיניותה הכושלת בטיפול בנושאים המדיניים-ביטחוניים;

עתניאל שנלר: 5.

עתניאל שנלר: מחדליה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

עתניאל שנלר: גם לרשותך חמש דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני היושב-ראש על כך שהוא נוהג בי לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, כאשר אנחנו מדברים על הצעת אי-אמון בשל המצב החברתי-כלכלי, אנחנו מביטים לעבר המצוקה של המובטלים, לעבר האבטלה הגואה בפריפריה, בעיקר ביישובי הערבים, ביישובי הספר, והכאב גדול כאשר אתה רואה שבקרב המשפחות שעובדות, יותר מ-30% משתכרות מתחת לממוצע.

אחמד טיבי: הדבר חמור ביותר בקרב הנשים הערביות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הנושא השני, שאנחנו עובדים עליו בוועדת החקירה הפרלמנטרית, הוא אי-קליטת ערבים בשירות הציבורי.

אחמד טיבי: המספרים והסטטיסטיקה מדאיגים, אבל הם מוכרים.

אחמד טיבי: הם סביב 4%–5%, ויש משרדי ממשלה שבהם זה 1% בלבד.

אחמד טיבי: אדוני, בחברת החשמל, למשל, רק 1.5% מ-12,000 העובדים הם ערבים.

אחמד טיבי: זה נתון בוטה וצורם, והשר בנימין בן-אליעזר, במכתב למנכ"ל חברת החשמל, כתב: "זה נתון שאני לא יכול לקבל, ויש לשנות אותו".

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע כמה עובדים בבנק ישראל בסך הכול?

אחמד טיבי: כמה פקידים יש בבנק ישראל?

אחמד טיבי: בסביבות 880.

אחמד טיבי: תן מספר, כמה ערבים עובדים בבנק ישראל בסך הכול?

ראובן ריבלין: פחות מ-100.

אחמד טיבי: מה שאתה אמרת מדויק.

אחמד טיבי: אני רוצה לשמוע את היושב-ראש.

עתניאל שנלר: להשלים את מה שהוא אמר?

אחמד טיבי: כן.

עתניאל שנלר: בין אפס ל-100.

ראובן ריבלין: דייקת יותר.

אחמד טיבי: הוא דייק יותר, כי המספר הוא אפס.

עתניאל שנלר: אז אני התקרבתי יותר.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אפס.

אחמד טיבי: שניכם צודקים.

אחמד טיבי: יש אפס ערבים בבנק ישראל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, זה יכול להיות, ריבלין?

אחמד טיבי: זה לא יכול להיות מקרי.

אחמד טיבי: המציאות הזאת היא מציאות עקומה.

אחמד טיבי: היא לא תולדה של מדיניות הממשלה הספציפית הזאת.

אחמד טיבי: זה משהו built in, מובנה, בכל הממשלות העוקבות.

אחמד טיבי: גם במשרד להגנת הסביבה שיעור הערבים נמוך מאוד.

אחמד טיבי: במשרד הבריאות ובמשרד החינוך השיעור גבוה יחסית למשרדים האחרים, ושם הוא מתקרב ל-5%, 6% ו-7%, כי יש אחיות, מורים וכדומה, וזה מעלה את השיעור.

אחמד טיבי: אבל בפקידות הבכירה כמעט אין לאוכלוסייה הערבית ייצוג.

אחמד טיבי: המציאות, ה-reality, היא עגומה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, אפילו בתוכניות reality הערבים לא קיימים.

אחמד טיבי: שמת לב?

אחמד טיבי: בתוכנית "הישרדות" לא היה אף ערבי אחד, אף שזאת תוכנית reality.

אחמד טיבי: שמת לב?

אחמד טיבי: אפילו ב"הישרדות" ה-reality היא מדומה.

אחמד טיבי: אבל בעצם זה reality אמיתי, כי ככה הציבור רוצה לראות את ה- reality– ללא ערבים.

אחמד טיבי: זה עצוב, אבל זאת האמת.

אחמד טיבי: יש כאלה שרוצים לראות את המסך ללא ערבים, את הכנסת ללא ערבים, את חברת החשמל ללא ערבים, את בנק ישראל ללא ערבים, את הארץ ללא ערבים – תחת הכותרת: "יהודית ודמוקרטית", חבר הכנסת ריבלין.

אחמד טיבי: התווכחנו לפני יומיים בערוץ הכנסת בדיוק על הנושא הזה.

אחמד טיבי: באה שרת חינוך לשעבר.

אחמד טיבי: שרת חינוך – היתה מופקדת על חינוך הילדים בארץ.

אחמד טיבי: היא אומרת: "יש לבטל את מעמדה של השפה הערבית כשפה רשמית".

אחמד טיבי: יש יותר חוצפה מהדרישה הזאת?

אחמד טיבי: אמרתי בבוקר שהדרישה היא לא הזויה.

אחמד טיבי: אתה יודע, היא לא הזויה.

אחמד טיבי: היא בן לגיטימי של המציאות הזאת.

אחמד טיבי: היא בעלת יכולת או פוטנציאל לעבור בכנסת הזאת, כי זאת כנסת שמעבירה כמעט כל דבר שהוא אנטי-ערבי.

אחמד טיבי: יש פה גם סעיף שהשמש זורחת ממערב.

אחמד טיבי: העיקר, יש פה סעיף אחר שמדבר או נגד חברי הכנסת הערבים או נגד הערבים בכללותם.

עתניאל שנלר: תודה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, את המציאות העגומה הזאת אנחנו רוצים לסיים.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שתקציב הפיתוח ותקציב המדינה לערבים לא יהיה 4% בלבד, אלא יהיה יותר מ-20%, כי יש פער שצריך לתקן ולצמצם בהעדפה מתקנת.

אחמד טיבי: הדבר הזה לא ניתן בידינו.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת דב חנין ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עתניאל שנלר: נחתום את הדיון עם חבר הכנסת שי חרמש שיעלה מיד אחר כך.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דב חנין, גם לרשותך עומדות חמש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ישראל ציינה החודש 60 שנה להקמתה.

דב חנין: 60 שנה.

דב חנין: זה הרבה.

דב חנין: זה זמן מתאים להערכת מצב, זה זמן מתאים לחשבון נפש.

דב חנין: לחברה הישראלית, אין שום ספק, יש הישגים – ביצירה, בחקלאות, בתרבות.

דב חנין: מכל בחינה אובייקטיבית אין שום ספק שהחברה שלנו נמצאת במשבר אמיתי.

דב חנין: זה משבר רב-ממדי, זה משבר מדאיג.

דב חנין: קודם כול, כמובן, משבר פוליטי.

דב חנין: משבר פוליטי שנובע בראש ובראשונה מהמשבר של התשובות הפוליטיות המסורתיות.

דב חנין: מדיניות הכיבוש בת ה-40 הובילה למבוי סתום.

דב חנין: זה ברור היום לרוב הציבור הישראלי.

דב חנין: האלטרנטיבה המדומה שהוצגה על-ידי שרון, האלטרנטיבה של ההתנתקות החד-צדדית, הוכיחה שגם היא מובילה למבוי סתום.

דב חנין: הדרך שלא נוסתה עדיין היא הדרך של שלום אמיתי, הדרך של מהלך שלום רציני ואמיתי בכל הגזרות – מול הפלסטינים, מול סוריה, מול לבנון.

דב חנין: השלום הזה הוא שלום אפשרי; השלום הזה הוא שלום מוחמץ.

דב חנין: אמר חברי, חבר הכנסת ברכה, ציטט מפיו של מרקס: "עם המשעבד עם אחר אינו יכול להיות חופשי".

ראובן ריבלין: ה"חמאס" רואה את השלום בחיסולה של מדינת ישראל.

דב חנין: אצלנו, חבר הכנסת ריבלין, אנחנו רואים יום-יום שכיבוש ועצמאות לא יוכלו ללכת יחד.

דב חנין: כיבוש ועצמאות לא יוכלו ללכת יחד.

דב חנין: כאשר אנחנו כובשים, בצד השני אנחנו מכפיפים את עצמנו לאינטרסים ולמהלכים של האימפריה האמריקנית ומובילים לסכנות אמיתיות לעתידה של ישראל, לעתיד העם בישראל, כמו גם לעתיד של העמים האחרים באזור הזה.

ראובן ריבלין: ה"חמאס" חושב שאנחנו כובשים בכל ארץ-ישראל, כולל חיפה, כולל – – –

דב חנין: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ריבלין: אתה יודע שיש לי ויכוח נוקב עם ה"חמאס", אבל אני אומר לך שהיום אפשר להגיע להסכם רגיעה כולל ברצועת-עזה, כולל שחרור אסירים, ובראשם מרואן ברגותי, וכולל החזרת גלעד שליט.

דב חנין: אפשר במקביל גם לעצור באמת את הרחבת ההתנחלויות והמאחזים, לעשות משא-ומתן אמיתי ולהגיע להסדר אמיתי גם עם הרשות הפלסטינית וגם עם סוריה.

דב חנין: יש משבר של התשובות הפוליטיות המסורתיות, אבל המשבר הפוליטי לא נעצר כאן.

דב חנין: יש גם משבר של המבנים הפוליטיים, של המוסדות הפוליטיים, של המפלגות – זה דבר מסוכן; זה מקור של סכנה אמיתית לדמוקרטיה.

דב חנין: מדברים אצלנו על קשרי הון ושלטון.

דב חנין: האמת היא שזאת אמירה מקילה.

דב חנין: המציאות אצלנו כבר מזמן עברה לשלב יותר חמור – לשלב של שלטון גלוי וישיר של ההון.

דב חנין: זה הופגן בצורה בוטה בכנס הנשיא שהיה בשבוע שעבר, כאשר במרכזו – הגביר שלדון אדלסון.

דב חנין: ההון משקיע, וההון מקבל.

דב חנין: בעלי ההון נהנים במדינה הזאת ממדיניות שמקילה עליהם יום-יום, משטיחים אדומים לא רק באופן מטפורי אלא באופן ריאלי לחלוטין.

דב חנין: לעומת זאת, העניים נותרים למטה.

דב חנין: היום השתתפתי מול הכנסת בהפגנת הגמלאים; שכבות הביניים הולכות ונשחקות; הציבור הערבי במדינת ישראל ממשיך לסבול מאפליה בכל מישורי החיים.

דב חנין: משבר פוליטי, משבר חברתי, מיתון כלכלי שהולך ומתעצם.

דב חנין: שמעתי את תשובתה של השרה רוחמה אברהם, שרק מעידה עד כמה היא לא מחוברת לתחושה של ציבור רחב בארץ הזאת שמרגיש את המיתון ואת המצוקה שהולכת ומתרחבת.

דב חנין: אם כבר אני מנמק אי-אמון בממשלה הזאת, אני כמובן לא יכול להותיר בצד את הנושאים הסביבתיים.

דב חנין: יושב אתנו השר להגנת הסביבה ולתיירות.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, בצער, שגם בנושא הסביבתי ממשלת ישראל גוררת רגליים.

דב חנין: במקום לעשות את המעשים המהפכניים והנחושים שצריכים להיעשות – וזה לא רק עניינו של המשרד להגנת הסביבה, זה עניינם של ראש הממשלה ושל שר האוצר ושל שר הביטחון ושל שר החינוך ושל שר המסחר והתעשייה ושל כל משרדי הממשלה.

דב חנין: במקום לעשות את המעשה הדרוש, הנמרץ והמהפכני כדי להתמודד עם הבעיות הסביבתיות, עם האיומים על הבריאות, עם האי-צדק הסביבתי שממנו סובלות אוכלוסיות רבות, ממשיכים לגרור רגליים.

דב חנין: אנחנו רואים את זה ביחס לחקיקה הסביבתית בכנסת, למשל חוק "המזהם – משלם" – –

עתניאל שנלר: תודה.

דב חנין: – – שתקוע בגלל עמדת הממשלה.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר לכנסת: אנחנו צריכים היום להביע אי-אמון בממשלה מכל הסיבות האלה.

דב חנין: לעם בישראל מגיעות תשובות.

דב חנין: לעם בישראל מגיעות תשובות הרבה יותר טובות.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עתניאל שנלר: אחריו יחתום את הדיון חבר הכנסת שי חרמש.

עתניאל שנלר: אני מניח שמייד אחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושאי האי-אמון בממשלה הם נושאים מדיניים וחברתיים, אבל הפרשייה של ראש הממשלה אהוד אולמרט מרחפת מעל הבית ומעל נושאי הדיון.

ג'מאל זחאלקה: בנושא הזה יש לי הערה אחת.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע לאן יגיע התיק הזה, אבל אם נכונים החשדות, חברי הכנסת, שמר אהוד אולמרט קיבל כסף גם מדני אברהמס, תומך "שלום עכשיו", תומך השמאל הציוני בישראל, וגם מאדלסון, תומך הימין הקיצוני – לא מדובר בתמיכה על בסיס פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר בתמיכה שבבסיסה הזדהות פוליטית של התומך עם הנתמך, אלא במשהו אחר.

ג'מאל זחאלקה: מדובר כנראה ועל פניו ולפי הניתוח – אפילו מהשמועות שמסתובבות בארץ אני לא מכיר מצב של תמיכה פוליטית של גוף כזה.

ג'מאל זחאלקה: ידוע שבעלי ההון מהימין תומכים בימין, בעלי ההון מארצות-הברית תומכים בשמאל.

ג'מאל זחאלקה: אבל שנקבל גם מהשמאל וגם מהימין, סימן שמדובר באינטרסים כלכליים פיננסיים של התומכים, שכנראה מר אולמרט סיפק או הבטיח או היתה תקווה שיספק להם.

ג'מאל זחאלקה: אבל ההאשמות כלפי אהוד אולמרט הן לא השחיתות.

ג'מאל זחאלקה: אם אני רוצה לנסח כתב אישום נגד הממשלה ונגד העומד בראשה, סעיף השחיתות הוא הסעיף האחרון והכי קל, ואפשר אפילו למחוק אותו.

ג'מאל זחאלקה: מי שאחראי למותם של מאות אנשים בגלל המדיניות שלו – אתה לא יכול להאשים אותו בזה שהוא קיבל כמה מאות אלפי דולרים לכיס שלו.

ג'מאל זחאלקה: זה כמעט שום דבר לעומת פשעים חמורים שהממשלה הזאת אחראית להם.

ג'מאל זחאלקה: והממשלה הזאת יכלה, וזה הדבר החשוב, לחסוך בחייהם של מאות אנשים אם היא היתה מסכימה להפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: הפסקת אש היתה אפשרית מיום הקמתה של הממשלה, ואפילו לפני כן, אבל אהוד אולמרט וממשלתו סירבו, ומבחינה זאת הם נושאים באחריות מלאה.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת אולמרט אחראית לכך שהיא לא עשתה שום דבר כדי לעזור לאנשים, או למנוע את ההידרדרות החמורה במצב הכלכלי של מאות אלפי משפחות אל מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: עליית המחירים האחרונה החמירה את המצב.

ג'מאל זחאלקה: יש כאלה שהתפלאו על העלייה במדד.

ג'מאל זחאלקה: המדד הזה הוליך אנשים שולל, כי מבחינת משפחה ענייה, סעיף המזון הוא הסעיף העיקרי, ובו לא היתה עלייה של 1.5% בחודש האחרון, היא היתה הרבה יותר גדולה.

ג'מאל זחאלקה: כמה עולה עכשיו קילו לימון?

ג'מאל זחאלקה: 14 שקלים.

ג'מאל זחאלקה: כמה עלה לפני שבוע קילו עגבניות?

ג'מאל זחאלקה: 10 שקלים.

ג'מאל זחאלקה: כמה עולה לחם היום?

ג'מאל זחאלקה: אז כשעושים את הממוצע שהיתה עלייה של 1.5% זה מטעה.

ג'מאל זחאלקה: עליית המחירים מבחינת המשפחות העניות היא הרבה יותר גדולה, והממשלה צריכה לעשות משהו.

ג'מאל זחאלקה: עליית מחירים היא לא מכה משמים, אלא משהו שהממשלה יכולה לנקוט צעדים, כמו הגדלת קצבאות ילדים, כמו מתן תוספת יוקר לעובדים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה צעדים שהממשלה יכולה לעשות כדי למנוע את הידרדרותן של עשרות אלפי משפחות נוספות בקצב עליית המחירים הנוכחי אל מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת שי חרמש, יש לך חמש דקות.

שי חרמש: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מגוון של נושאים הביא שמאל וימין יחד, כרגיל בטקסי יום שני, לבקשה להכניס את מדינת ישראל למערכת של בחירות, לחוסר יציבות, למאבקים פנימיים, ובסופו של יום, בתקווה מצד אחד ובחרדה אצלי מצד שני, חלילה להחלפה של הממשלה ולהכנסת המדינה לחוסר יציבות שאותו חווינו בשנים עברו.

שי חרמש: משפע הנושאים שעלו פה, לא מוזר ולא תמוה הדבר שאבקש להתייחס למציאות הביטחונית ולקשיים שבפניהם ניצבת היום אוכלוסיית שדרות ויישובי עוטף-עזה.

שי חרמש: השבועיים האחרונים לא היטיבו מה שנגרר משבע שנים של מציאות ביטחונית קשה ומורכבת.

שי חרמש: ראוי להזכיר שמציאות ביטחונית זו לא החלה ביום הקמתה של הממשלה הזאת.

שי חרמש: את החוויה הראשונה כבר חווינו באפריל 2001.

שי חרמש: מכלל המפלגות שיושבות פה במליאה, מכלל החברים שיושבים פה בכנסת, רבים וטובים שעברו משמאל ומימין לממשלה פנימה והחוצה היו שותפים בקטע כזה או אחר למדיניות שננקטה לאורך שבע השנים האלה.

שי חרמש: הפוסל במומו פוסל, ומי שבא ואומר היום "אתם", כדאי שידע שברגע שמצביעים עם אצבע אחת קדימה, שלוש אצבעות גם הולכות אחורה, וכדאי שיעשה גם את חשבון הנפש שלו.

יובל שטייניץ: זה נכון שברגע שמצביעים קדימה הכול הולך אחורה.

שי חרמש: ברגע שהולכים קדימה גם הולכים קדימה, אבל, יובל, תקשיב טוב, אתה דוקטור, גם יש שלוש אצבעות אחורה.

שי חרמש: תבדוק.

שי חרמש: בשבע השנים האלה אנשיך ישבו בחלק מהממשלות ונתנו יד להחלטות שבעטיין באותה תקופה נתנו את הסיכוי ואת האפשרות שלא להסתבך בהרפתקה בתוך רצועת-עזה.

שי חרמש: צבי הנדל, חברי ושכני לשעבר, אמר קודם: בואו ונצא לכבוש את עזה.

שי חרמש: הייתי מוכן כרגע לערוך פה הצבעה מיידית ולשאול מי בעד לכבוש את עזה.

שי חרמש: צבי הנדל, אני מניח שהיית מוצא את עצמך במיעוט קטן ושולי, כי איש מאתנו לא חפץ לחזור למקום שממנו לקח לנו 35 שנה לצאת, וחבל שנכנסנו.

שי חרמש: אבל אי-אפשר להתכחש לכך שהמציאות הביטחונית כרגע היא מציאות בלתי נסבלת.

צבי הנדל: תדבר עם ה"חמאס".

שי חרמש: צבי הנדל, יש לי הפתעות בשבילך, אם תקשיב בסבלנות.

שי חרמש: מי שאמר במשך השנים, וגם אני חשבתי כך, שהאיפוק הוא כוח ושהליכה למלחמה היא האופציה האחרונה – – –

ראובן ריבלין: ז'בוטינסקי ב-1923 אמר: שקט הוא רפש.

שי חרמש: למדתי וקראתי את כל כתבי ז'בוטינסקי.

שי חרמש: רובי ריבלין, מי כמוך יודע את הרקע שלי בכתבי ז'בוטינסקי.

שי חרמש: שקט הוא רפש, אבל עדיין האמנו שבאיפוק יש כוח, ובוא נשמור את המאבק שכרוך בדמים מפה ומשם כחלופה אחרונה.

שי חרמש: בחזית הזאת ניצבו 40,000 תושבים אזרחים שלקחו את המשימה הזאת על כתפיהם ואמרו "בואו ננסה".

שי חרמש: לדאבוני הרב, ואני אומר את זה בכאב לב, כנראה שהגענו לרגע שבו ייאמר: וכיתתו אתים לחרבות.

שי חרמש: אינני אומר את זה בהתלהמות, אינני אומר את זה בשמחה.

שי חרמש: אומר בכאב, שאחרי שבע שנים שאנו, תושבי קו העימות באזור רצועת-עזה, האמנו באמת שבאיפוק יש כוח, והאופציות הראשונות אינן הפעלת כוח צבאי, אינן שפיכות דמים ובוודאי לא חלום הבלהות של כיבוש, ברגע זה ייתכן שהגענו לאותה נקודה שבה נאמר את מה שלא רצינו לומר: וכיתתו אתים לחרבות.

שי חרמש: אנו משוכנעים שהגיעה עת שינוי, כי המחיר שנדרש איננו עוד מחיר שכנראה אפשר לשאת אותו ולהמשיך הלאה ולומר: אין דבר.

שי חרמש: אבל ברגע קשה זה שבו עינינו אל הממשלה, ואל הקברניטים העומדים בראשה, ואם הם יממשו את אופציית הכוח, אנחנו עומדים וכפינו נקיות במימוש זכותנו להגנה עצמית.

שי חרמש: המסע להסרת האיום האירני מתחיל כאן, במחנות, במדינת "חמאסטן" – – –

דליה איציק: חברת הכנסת תירוש.

דליה איציק: תמתין בבקשה.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש, אין בן-אדם שאני לא רוצה לכעוס עליו כמוך.

דליה איציק: את הבן-אדם האחרון בבית שאני רוצה לכעוס עליו.

דליה איציק: שבי בבקשה.

דליה איציק: כן, אני אוהבת אותה.

שי חרמש: המסע להסרת האיום האירני מתחיל כאן, אצלנו, מעבר לגדר בעזה, וזאת הברירה, וחבל שהגענו אליה.

שי חרמש: אולם היציאה לקרב, צבי הנדל, איננה יציאה לקרב של כיבוש, כפי שקראת רק לפני חצי שעה מעל הבמה הזאת.

שי חרמש: זהו חלום בלהות שאפשר להסתחרר ממנו ולהזדעזע ממנו.

שי חרמש: זהו קרב הגנה, זהו קרב הגנה עצמית, דרך של אין ברירה, שהגענו אליה אחרי שכבר ניסינו את כל הדרכים האחרות.

שי חרמש: זה קרב הגנה שצריך להיעשות בזהירות, ללא התלהמות, ללא שמחה של ריצה אלי קרב – וללא פגיעה באזרחים תמימים.

דליה איציק: חבר הכנסת גלנטי.

דליה איציק: נא לסיים, אדוני.

דליה איציק: אתה כבר אחרי הזמן.

דליה איציק: השר הרצוג, יושב לידך שר התקשורת שמרשה לך לדבר בנייד – כאילו, לא נעים.

דליה איציק: אדוני, נא לסיים.

שי חרמש: אם נצא לקרב הזה, נצא לא בשמחה, לא בדיצה ולא בחדווה – ולא לכיבוש.

שי חרמש: ואם יקרה הדבר, ובלית ברירה נעשה אותו, הוא יהיה קרב להגנה עצמית.

שי חרמש: יהיה צריך ללוות אותו בערכים ובנורמות שעליהם כולנו גדלנו: לא פגיעה באזרחים תמימים, אלא רק פגיעה במי שמייצרים ובונים את אותו טרור.

שי חרמש: ללא התלהמות, ללא שמחה אלי קרב.

שי חרמש: ברגע קשה זה, שבו גם אנשים כמוני אומרים שכנראה כלה ונחרצה, צריך לשאול מי הולך לעשות את המלאכה – צבא שמופקד, מנוהל ומנווט בידי מי שבידיו האחריות, שיקול הדעת, מחשבה מעמיקה, זהירות ומהלכים אטיים מבוקרים, זהירים ומדודים – – –

דליה איציק: תודה רבה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת חרמש, אתה הרבה אחרי הזמן.

דליה איציק: נא לסיים.

דליה איציק: מה לעשות?

דליה איציק: יש שעון.

דליה איציק: אתה מתבקש להפסיק את דבריך.

דליה איציק: אתה כבר שתי דקות אחרי הזמן, חבר הכנסת שי חרמש.

דליה איציק: אין מה לעשות, אני חייבת, אתה יודע.

שי חרמש: זהו פיתוי עצום להרפתקנים ולקלי דעת, וגם שלטונות וקברניטים כאלה ראינו בממשלות ישראל, ואפילו לא לפני הרבה שנים.

שי חרמש: ברגע הקשה הזה, כמי שעומד פה בשמם של תושבי עוטף-עזה, שדרות ואשקלון, אני מצפה לדבר אחד – שאם יקרה הרע מכול, ונצטרך לצאת למה שלא רצינו, ההנהגה תהיה בידי מי שיכול לעשות את זה באחריות, בתבונה, בשקט, בשיקול דעת, ועם צבא שיודע את דרכו ונע בצעדים מדודים שלא יקפחו חיי אדם ולא ישפכו דמים מיותרים.

דליה איציק: תודה, אדוני.

שי חרמש: בחלופות אלה, למי שמציע היום – – –

דליה איציק: חבר הכנסת חרמש, אני נורא מצטערת.

דליה איציק: אתה ארבע דקות אחרי הזמן.

דליה איציק: די.

שי חרמש: אמרת?

דליה איציק: אני אומרת לך שלוש פעמים, אתה לא יכול.

שי חרמש: לא שמתי לב.

שי חרמש: אני לא מקשיב לך, אני מקשיב לרעש פה.

דליה איציק: רע מאוד שאתה לא מקשיב לי, כי אם לא תקשיב לי לא יהיה טוב.

דליה איציק: נא לסיים.

שי חרמש: הבנתי.

שי חרמש: קריאתי היחידה כרגע, מלב לבם, עמוק-עמוק מתחושתם של התושבים: אל תיתנו לממשלה הזאת ללכת.

שי חרמש: רק אתה יש עוד סיכוי שגם זה יוסדר ונחזור הביתה בשלום.

שי חרמש: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת חרמש.

דליה איציק: נמתין לך עד שתשב.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחמש הצעות נפרדות.

דליה איציק: תחילה נצביע על הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל חוסר תפקודה בנושא הביטחוני.

דליה איציק: חבר הכנסת שי חרמש, אני מחכה לך שתשב.

דליה איציק: חברי, הצבעה.

דליה איציק: לא לדבר.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 49 נמנעים – 7 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, אני קובעת כי הצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד – בשל אי-תפקוד הממשלה בכל תחומי המדיניות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 49 נמנעים – 3 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של ישראל ביתנו – בשל המדיניות הכושלת.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 48 נמנעים – 7 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 18 נגד – 60 נמנעים – 4 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של סיעת מרצ-יחד – בשל מחדליה בתחום המדיני, החברתי והכלכלי.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: לא לצעוק.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 23 נגד – 49 נמנעים – 8 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: גם הצעה זאת לא התקבלה.

דליה איציק: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/382).

דליה איציק: ]

דליה איציק: הנושא הבא הוא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 112), התשס"ח–2008.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני מזמינה את שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת יצחק הרצוג, להציג את הצעת החוק.

דליה איציק: מי מחליף אותי כאן?

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק זיו.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: יש הצבעה, נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת זאב אלקין, אני מודה לך.

דליה איציק: השר הרצוג, אנחנו ממתינים לך.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 112), התשס"ח–2008.

יצחק הרצוג: התיקון הזה נועד להקל על אזרחים במצבים בלתי אפשריים, שבהם המוסד לביטוח לאומי רוצה לבוא לקראתם ולהקל עליהם, ועל-פי המצב המשפטי כעת ידיו כבולות.

יצחק הרצוג: סעיף 370 לחוק הביטוח הלאומי מחייב הגשת בקשה מנומקת כתנאי לוויתור מלא או חלקי על הפרש של דמי ביטוח לפי חוקים וסעיפים שונים שבחוק על קנסות ותוספות.

יצחק הרצוג: מתוך כוונה להקל על חייבים בתשלום, לאור הניסיון שנצבר, אנחנו מציעים לאפשר למוסד לביטוח לאומי – להקנות לו סמכות – לוותר על הפרש קנס, תוספת או ריבית מיוזמתו, גם בלא הגשת בקשה מנומקת, בנסיבות שבהן החייב נפטר או בנסיבות שבהן נבצר ממנו להגיש את הבקשה מטעמים רפואיים.

יצחק הרצוג: כמו כן, אנחנו מציעים לאפשר למוסד לביטוח לאומי לוותר על קנס, תוספת או ריבית כאמור מיוזמתו, כאשר סכום הוויתור אינו גדול מ-10% מהשכר הממוצע, כמשמעותו בחוק, בתנאי שהחוב שבשלו הוטלו הקנס, התוספת או הריבית, שולם במלואו.

יצחק הרצוג: לעתים קורה שסכום החוב שבשלו הוטל הקנס הוא קטן, אולם הקנס גדל, ובשל כך החוב הכולל גדל באופן משמעותי.

יצחק הרצוג: אנחנו מאמינים שאפשר – וזאת המלצת המוסד לביטוח לאומי והחלטת המינהלת שלו – שלעתים דרישת בקשה מנומקת מעכבת ואף מונעת הסדר חובות של מבוטחים וגורמת טרדה מינהלית מיותרת.

יצחק הרצוג: אני מציין שסמכות הוויתור לפי סעיף קטן (ב)(3) אינה חלה על הפרש דמי ביטוח לפי סעיף 345, שכן דינו של הפרש כזה הוא כדין דמי ביטוח, ואין בנסיבות אלה מקום לוותר על חוב דמי ביטוח בלא הצדקה מיוחדת.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה חוק חשוב מאוד, שיאפשר לא להתעמר באזרח, אלא לבוא לקראתו בנסיבות ייחודיות.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: אבקש את תמיכתכם בקריאה ראשונה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נעבור לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה; אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – מוותר.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני מברך על הצעת החוק, היא חשובה ביותר.

נסים זאב: זה לא למנוע התעמרות באזרחים, זה ללכת לקראת אזרחים.

נסים זאב: יש עוד הרבה צעדים מרחיקי לכת שאנחנו צריכים לעשות כדי להביא מצב שהאזרחים ואותם חייבים יוכלו להסדיר את חובותיהם.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני השר הרצוג, הייתי רוצה לבקש ממך: 10% הנחה זה לא משמעותי, צריך שתהיה ועדה מיוחדת כמו שהיה במשך שנים רבות, ועדת פטור בארנונה, שהיו בה אנשי מקצוע וגם חברי מועצה שהיו דנים בכל תיק ותיק.

נסים זאב: צריך לאפשר מצבים מיוחדים; 10% זה בהחלט לא נותן איזשהו מענה שיכול האזרח לבוא ולומר: מרגע זה אני יכול לשלם את כל חובותי.

נסים זאב: דבר נוסף – גם לאפשר את הפריסה, דהיינו, מי שמוכן לבוא לפריסה ואיננו יכול לשלם את כל החוב בבת אחת, אז שלא יהיה תנאי כזה שאם הוא לא ישלם את הכול בבת אחת הוא לא יקבל את אותן הפריווילגיות שכבוד השר מציע.

נסים זאב: זאת אומרת, יכול להיות מצב שחוב הוא די משמעותי וחייב לא יכול לשאת בנטל ולפרוע בבת אחת – לאפשר לו בפריסה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אחרון הדוברים, חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך על יוזמת החוק.

יעקב כהן: אני חושב שזו יוזמה ברוכה, נחוצה והכרחית.

יעקב כהן: לצערנו, חלק נכבד מהחייבים אינם מסוגלים לשלם את דמי הביטוח הלאומי – משפחות חלשות, משפחות ברמה סוציו-אקונומית נמוכה, משפחות של נכים, חולים, משפחות שאינן מתפרנסות, ובכל זאת הן צוברות חוב שבמשך השנים נוספים עליו קנס וריביות ואין ביכולתן לפרוע את זה.

יעקב כהן: לכן, חייבת לקום ועדה ולראות ולוותר להם, למחוק את החוב, להוריד את הריביות וכן את הקרן.

יעקב כהן: צר לי שמדובר בוויתור של 10% מהקרן.

יעקב כהן: לדעתי, חייבים לראות במקרים מיוחדים להוריד יותר ולוותר יותר כדי לאפשר למשפחות אלה לפרוע את החוב.

יעקב כהן: מדובר במשפחות שאין באפשרותן לעמוד בנטל ואין להן מאין לשלם.

יעקב כהן: לכן אני רוצה לברך על החוק, אבל אני חושב שחייבים ללכת לקראתן, להרחיב אותו: גם לפרוס את התשלומים וגם לקצץ מהחוב.

יעקב כהן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברי הכנסת אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 112), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 47, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק זיו: ההצבעה אושרה.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 112), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/381).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת הסתננות, התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, להציג את הצעת החוק.

יצחק זיו: בבקשה.

מתן וילנאי: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק למניעת הסתננות, התשס"ח–2008.

מתן וילנאי: ההצעה מוגשת במסגרת עבודה בין-משרדית לצמצום וייעול החקיקה שתוקפה תלוי בהכרזה על מצב חירום והיא נועדה להחליף את החוק למניעת הסתננות משנת 1954.

מתן וילנאי: בשנים האחרונות עדה מדינת ישראל להתגברות התופעה של מסתננים דרך גבולות המדינה ובעיקר דרך הגבול המצרי.

מתן וילנאי: הגבול הזה משתרע לאורך 220 קילומטר, הוא אינו מאפשר מניעת הסתננות, ומסתננים רבים ממדינות שונות, חלקן מדינות עוינות וחלקן מדינות שהן בלתי עוינות למדינת ישראל, חודרים דרכו למדינת ישראל.

מתן וילנאי: הצעת החוק נועדה להסדיר את החקיקה כדי להתמודד עם תופעת ההסתננות לישראל במנותק מהכרזה על מצב חירום, באופן שישפר את החוק הקיים למניעת הסתננות תוך קביעת איזונים בין זכויות האדם, צורכי ביטחון והסדר התקין, ובהתחשב, בין השאר, בממדי התופעה ובפסיקת ערכאות משפטיות שונות בנושא.

מתן וילנאי: נקודת המוצא של החוק המוצע היא שמירה על הפרדה בין הסמכות לעצור ולגרש מהארץ מסתננים על רקע ביטחוני, לבין סמכות המעצר והגירוש של מסתננים שלא נשקף מהם סיכון ביטחוני.

מתן וילנאי: ככלל, האחרונים יוחזקו רק בתחילה על-פי החוק למניעת הסתננות, אך בהמשך, לאחר בירור הנסיבות הנוגעות להסתננות של פלוני, הוא יועבר לצורך הרחקה ומשמורת למסלול של חוק הכניסה לישראל, חוק המצוי בתחום אחריות משרד הפנים ומטרותיו שונות וגם גורמי הטיפול בו שונים.

מתן וילנאי: יודגש, כי בבחינת נסיבות הסתננותם של מרבית המסתננים לישראל בשנים האחרונות נמצא שלא היה להסתננותם רקע ביטחוני.

מתן וילנאי: עם זאת, לאור נסיבות ההסתננות בגבול הדרומי, הטיפול בהם נעשה תחילה על-ידי רשויות הביטחון, עד להעברתם למסלול חוק הכניסה לישראל.

מתן וילנאי: בחוק המוצע שני פרקים עיקריים: פלילי ומינהלי.

מתן וילנאי: הפרק הפלילי נועד להחליף ולעדכן את פרק העונשין בחוק הקיים.

מתן וילנאי: הפרק המינהלי מסדיר את גירושו של המסתנן מן הארץ ואחזקתו במשמורת עד לגירוש.

מתן וילנאי: ההסדרים המינהליים מבוססים במידה רבה על ההסדר הקבוע בחוק הכניסה לישראל, אשר הוראותיו חלות כאמור על שוהים בלתי חוקיים במדינת ישראל.

מתן וילנאי: עם זאת, בשל האופי הביטחוני של ההסתננות, ההסדרים המוצעים מחמירים לעומת הגישה הנקוטה בחוק הכניסה לישראל.

מתן וילנאי: הנחת העבודה היא כי מרבית האנשים המסתננים יועברו בסופו של דבר לטיפול לפי חוק הכניסה לישראל.

מתן וילנאי: ההסדרים בחוק המוצע ייוותרו רק לגבי מסתננים על רקע ביטחוני.

מתן וילנאי: אלה עיקרי הצעת החוק.

מתן וילנאי: אני מבקש כי הצעת החוק תאושר ותועבר לדיון לקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

מתן וילנאי: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – מוותר, תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יצחק זיו: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אדוני סגן השר, עמיתי חברי הכנסת, יש משהו בהצעת החוק הזאת שמאוד מטריד ומדאיג אותי, ואני מפנה אתכם, עמיתי חברי הכנסת, לשני סעיפים שהם במידה רבה מרכזו של החוק.

דב חנין: אומר סעיף 2 של החוק: "מסתנן דינו – מאסר חמש שנים".

דב חנין: אם המסתנן – אומר סעיף 3 – היה אזרח, נתין או תושב של מדינה שמנויה בתוספת והוא מסתנן לישראל – דינו מאסר שבע שנים.

דב חנין: מיהו מסתנן?

דב חנין: בואו נקרא את ההגדרה בחוק: "מי שנכנס לישראל שלא דרך תחנת גבול שקבע שר הפנים".

דב חנין: נקרא את התוספת ונראה: בין המדינות שמנויות בתוספת גם סודן, למשל.

דב חנין: מה אנחנו עושים בחוק הזה?

דב חנין: אנחנו שולחים את פליטי דארפור, למשל, שמגיעים אלינו כתוצאה משואה אנושית, מפשע של ניסיון השמדת עם, בורחים על נפשם ומגיעים אלינו, אנחנו הופכים אותם לעבריינים פליליים שעוברים עבירה מסוג פשע.

דב חנין: אנחנו הופכים את אותו פליט דארפורי שעבר את הגבול – נכון, הוא לא עבר בתחנת גבול מורשית.

דב חנין: ברח על נפשו, ברח על חייו והגיע אלינו, אנחנו הופכים אותו לפושע.

דב חנין: אנחנו הופכים אותו לפושע שדינו שבע שנות מאסר.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הכנסת הזאת כבר דנה כמה וכמה פעמים בנושא הפליטים, ואכן יש שאלה של סגירת גבולות.

דב חנין: בוודאי.

דב חנין: אבל אין שום ספק שהפליטים שמגיעים אלינו ראויים וזכאים ליחס שונה לחלוטין.

דב חנין: אסור לנו להתייחס לפליטים כאל פושעים.

דב חנין: אסור להתייחס לפליטים כאל פושעים כי זוהי הנורמה הבין-לאומית.

דב חנין: אבל אסור לנו להתייחס לפליטים כאל פושעים גם מכיוון שאנחנו בעצמנו הרי קמנו כמדינה של פליטים.

דב חנין: מדינת ישראל קמה כמדינה של פליטים יהודים בעקבות מלחמת העולם השנייה.

דב חנין: אני חושב שהחוק הזה קובע הוראות נוראות בתחום ההתייחסות לפליטים.

דב חנין: אני חייב לומר, שאני גם לא מבין את עמדת הממשלה.

דב חנין: לכאורה שמענו פה מפי הממשלה עמדות שאומרות שאנחנו צריכים לקלוט פליטים, לתת מענה לפליטים, לתת תשובות אנושיות לפליטים, והקביעה בחוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, לא רק שאיננה עולה בקנה אחד עם האמירות האלה, אלא היא מנוגדת להן בתכלית.

דב חנין: אנחנו צריכים חוק אחר לחלוטין, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אנחנו צריכים חוק שיכיר בפליטים, בזכויותיהם של פליטים, במעמדם של פליטים, ואנחנו צריכים חוק שיתאים לחברה אנושית ומתקדמת במאה ה-21.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושש מאוד שהחוק הזה יהיה בלתי ישים, אני חייב לומר את האמת.

נסים זאב: אני לא רואה איזה שופט יגזור חמש שנות מאסר כשהוא בטוח שאותו מסתנן בא רק בגלל שחיפש את עצמו או ברח כדי להציל את חייו.

נסים זאב: בעצם, החוק בא ואומר: מבחינתנו זה לא משנה אם אותו מסתנן בא בגלל עבירה ביטחונית או כלכלית, או שהוא בא כדי להציל את חייו.

נסים זאב: אני חושב שההגדרה הזאת והערבוב הזה לא נכונים; לא נכונים אולי מבחינה זו שאני לא רואה איך מיישמים את זה הלכה למעשה.

נסים זאב: איך זה בכלל מונע ממסתננים, שבוודאי לא בקיאים בחוקים של מדינת ישראל, לברוח על נפשם כדי למצוא את עצמם בארץ, כדי למצוא איזשהו מקלט.

נסים זאב: ואנחנו בעצם שמים אותם פה במאסר חמש ושבע שנים.

נסים זאב: אני מברך בהחלט, חבר הכנסת דב חנין, על כך שעזה, למשל, נכללה בחוק הזה, כי עד היום עזה לא היתה בכלל מדינת אויב ולראשונה רצועת-עזה נחשבת מדינת אויב, ומסתנן שבא משם נחשב אויב לכל דבר.

נסים זאב: עם זה אני מסכים.

נסים זאב: אבל אני לא מסכים שאי-אפשר למצוא איזשהו מענה חלופי, הייתי אומר, בחוק, כדי לקחת את אותם מסתננים שבאו כדי להציל את חייהם או כדי למצוא כלכלה במדינה הזאת ולהחזיר אותם בלי לעצור אותם.

נסים זאב: אין צורך במעצרים שיעלו סתם הון תועפות למדינת ישראל.

נסים זאב: צריך למצוא דרך חוקית איך לגרש אותם חזרה, איך לעצור אותם, איך למנוע את ביאתם ארצה, וזה יהיה הרבה יותר יעיל ויותר נכון.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת הסתננות, התשס"ח–2008, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 21, אחד נגד, נמנעים – אין.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק למניעת הסתננות, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר הביטחון.

יצחק זיו: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, לעלות לדוכן ולהשיב על השאלות המפורטות.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ"ג בשבט התשס"ח (30 בינואר 2008): לפי מידע שהגיע אלי, קיימים מאות מבנים בלתי חוקיים – כך עולה מתצלומי האוויר המצורפים וממכתב רמ"ט משרדך הקורא להקפיד על אכיפת החוק באזור יהודה ושומרון ולנצל במהירות וביעילות את הכלים המשפטיים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: כמה מבנים בלתי חוקיים פלסטיניים וכמה יהודיים בשטחים אלו?

יצחק זיו: מה הוא הסטטוס של כל מבנה?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מה הוא לוח הזמנים לפינוי?

יצחק זיו: מה הוא התקציב שאושר לאכיפת החוק בכל אחת מהאוכלוסיות?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: לפי מה נקבע סדר ההריסה?

מתן וילנאי: השאילתא היא בנושא תצלומי האוויר המצורפים?

אורי אריאל: כן.

מתן וילנאי: יש לי תשובה, אבל זה המון מספרים, אורי.

מתן וילנאי: השאלה היא איך אנחנו נעשה זאת.

מתן וילנאי: אני מוכן להקריא לך אותם.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, אני מוכן שהתשובה תעבור אלי בכתב.

מתן וילנאי: אם היושב-ראש יאשר, אני אעביר אותם בכתב לחבר הכנסת אורי אריאל עם כל הנתונים.

יצחק זיו: אין לי שום בעיה.

יצחק זיו: הבקשה אושרה.

יצחק זיו: רק כמה מלים כדי לענות לחבר הכנסת אריאל.

מתן וילנאי: השאילתא עוסקת בתחושה שיש אכיפה לא שוויונית בנושא הבנייה באיו"ש.

מתן וילנאי: 1.

מתן וילנאי: אז באזור מצודת-יהודה – סוסיא, שזה אחד הצילומים, מציינים 52 מבנים בלתי חוקיים פלסטיניים, 33 מהם הם בב"חים – בנייה בלתי חוקית – בטיפול, 19 כבר נהרסו.

מתן וילנאי: יש עוד, נוספים, שגם הם מטופלים.

מתן וילנאי: הכול מפורט כאן.

מתן וילנאי: באותו צילום אווויר יש 55 מבנים בלתי חוקיים ישראליים.

מתן וילנאי: 43 בטיפול ו-12 מהם כבר נהרסו.

מתן וילנאי: יש לציין כי רוב הבב"חים האלה נמצאים בתחומי המאחזים חוות-טליה ומגן-דוד.

מתן וילנאי: באזור הכפר קוצרה יש בב"ח פלסטיני – בצילום שצורף 19 מבנים, 15 בהליכים, שניים בבג"ץ, אחד נהרס ואחד כרגע מוקפא.

מתן וילנאי: בב"ח ישראלי יש 129, 106 בטיפול, 23 נהרסו או פונו עצמאית.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: לוח-הזמנים הוא תמיד נושא בעייתי.

מתן וילנאי: הוא נע בין שעות בודדות אם הפעולה הבלתי-חוקית נתפסת בשעת עשייתה, כמו העברת יביל או דברים מהסוג הזה.

מתן וילנאי: יותר מזה, זה לוקח כמה חודשים.

מתן וילנאי: אין בעיית תקציב על מנת לטפל בעניין הזה.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: סדר ההריסה נקבע על-פי סדר עקרוני והערכות מצב עתיות, ברמה של אלוף פיקוד המרכז.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אתה מסתפק?

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: שאילתא מס' 2019 של חבר הכנסת מיכאל נודלמן – מסכות אב"כ.

יצחק זיו: חבר הכנסת מיכאל נודלמן שאל את שר הביטחון ביום כ"ח באדר א' התשס"ח (5 במרס 2008):

יצחק זיו: בהתאם להמלצת צה"ל ומשרד הביטחון, התחילו באיסוף מסכות אב"כ לשם חידושן בשנת 2006.

יצחק זיו: תוכנן כי התהליך יימשך כשנה וחצי.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: כמה מהתושבים כבר קיבלו מסכות אב"כ חדשות?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: מתי יהיו כל התושבים מצוידים במסכות אב"כ?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם מתפרסמים נהלים להחלפת מסכות אב"כ בשפות נוספות על השפה העברית?

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: חבר הכנסת נודלמן, אני רוצה לתקן את הנתונים, שאת רובם אני מכיר עוד מהיותי חבר ועדת החוץ והביטחון שעסקה בסוגיה הזאת.

מתן וילנאי: על-פי החלטת הקבינט המדיני-ביטחוני ב-16 באפריל 2004, החל מבצע רענון ואיסוף מסכות אב"כ במטרה לאסוף את הערכות, לרכזן ולאחסנן באחסנה מרכזית.

מתן וילנאי: בינואר 2007 החל צה"ל במבצע רענון ואיסוף מסכות האב"כ, והוא עתיד להסתיים כעבור שנתיים.

מתן וילנאי: זאת היתה ההתחייבות.

מתן וילנאי: אני, כחבר הוועדה, עמדתי על כך ודרשתי את זה ממנכ"ל משרד הביטחון, קובי תורן, זיכרונו לברכה, והוא אישר לנו את זה.

מתן וילנאי: המבצע צריך להסתיים ב-1 בינואר 2009, שנתיים לאחר שנת 2007.

מתן וילנאי: באפריל 2008 הוחלט כי במקביל למבצע האיסוף תחל חלוקה הדרגתית לתושבים.

מתן וילנאי: החלוקה מתוכננת לסוף 2008 – תחילת שנת 2009.

מתן וילנאי: הכוונה היא לחלק את הערכות לא בשיטה שהיתה מקובלת בעבר, אלא באמצעות חברות אזרחיות, לפי סדרי עדיפויות.

מתן וילנאי: המסכות כולן תהיינה עם ברקוד – מבורקדות, בלשוננו – כדי שנוכל לשלוט בהן.

מתן וילנאי: נקבעו גם כללים שונים מהכללים שהיו עד היום מבחינת האחריות למסכות.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בזה עכשיו, ולהערכתי בסוף השנה הזאת נתחיל לחלק.

מתן וילנאי: מה שמפריע לנו – הגענו לשם כך פעם נוספת למנכ"ל משרד ראש הממשלה – זה פער תקציבי בינינו לבין משרד האוצר, כדי שנצליח לעמוד בזה.

מתן וילנאי: הכוונה הסופית היא שלא יהיו מסכות בריכוזים, אלא כולן יהיו בידי האזרחים, ואז נגיע לשיטה שזה באחריות האזרח, מטופל על-ידי האזרח, כפי שהאזרח עושה טסט לרכב שלו ולא בכל פעם עושים מהומה שלמה כשצריך לעשות טסט.

מתן וילנאי: זה יהיה משהו מהסוג הזה.

מתן וילנאי: זה עוד לא שלם, וכשזה יהיה שלם נציג את זה בוועדת החוץ והביטחון ובכל מקום שזה יידרש.

אריה אלדד: נאמר שזה הופסק כי כבר לא היה תקציב לאיסוף המסכות.

מתן וילנאי: התקציב לאיסוף המסכות עומד להיגמר, וגם האיסוף עומד להסתיים.

מתן וילנאי: זה סגור פחות או יותר.

מתן וילנאי: יש ויכוח קטן על זה.

מתן וילנאי: האיסוף נעשה בידי חברות אזרחיות.

מיכאל נודלמן: האם יש הסברה בשפות אחרות, או רק בעברית?

מתן וילנאי: בכל השפות: בעברית, באנגלית, בערבית, ברוסית ובאמהרית.

מתן וילנאי: זה מופיע בכל השפות.

מתן וילנאי: כל ההנחיות של פיקוד העורף הן בכל השפות.

יצחק זיו: שאלה נוספת לחבר הכנסת נודלמן; בבקשה.

מיכאל נודלמן: כבוד סגן שר הביטחון, האם אתה חושב שזה תקין שאזרחים ישראלים חיים שנתיים בלי מסכות?

מיכאל נודלמן: באזור שבו אני גר לקחו מה שהיה ולא נתנו בחזרה.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה בלתי אפשרי.

מתן וילנאי: יש לנו תוכנית חירום לחלוקת המסכות שנאספו.

מתן וילנאי: עד עתה נאספו יותר מ-4 מיליוני מסכות.

מתן וילנאי: זה סיכון שנראה לי סביר לחלוטין בתנאים שאנחנו נמצאים בהם כרגע.

מתן וילנאי: בקצה, זה לא יהיה בריכוזים, אלא בידי האזרחים.

מתן וילנאי: אתה צודק לגבי הימים האלה, שהמסכות אינן בידי האזרחים, אבל אין לנו ברירה אחרת אם רוצים לשקם את המערך.

מתן וילנאי: אנחנו מנסים למצוא שיטה שבה לא נחזור שוב לפינה הזאת.

מתן וילנאי: על כך דיברתי קודם, ואני מקווה שנגיע לשיטה הזאת.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: שאילתה מס' 2026 של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב שאל את שר הביטחון ביום כ"ח באדר א' התשס"ח (5 במרס 2008):

יצחק זיו: פורסם כי צה"ל מסרב לאשר ללוחמי "גדוד העלייה", לוחמים וצלפים בעלי ניסיון קרבי והכשרה, להתנדב לשירות מילואים ולהשתתף בלחימה ברצועת-עזה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מדוע?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: האם פעילות הגדוד הביאה לשינוי ולשיפור הביטחון?

יצחק זיו: 4.

יצחק זיו: האם צה"ל בוחן את האפשרות לגייסם לשירות מילואים או להחזירם לשירות צבאי?

יצחק זיו: 5.

יצחק זיו: אם כן – מתי יגויס הגדוד?

יצחק זיו: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) ראשית אבקש להבהיר כי "גדוד העלייה" הוא עמותה הפועלת לשילוב יוצאי חבר המדינות, בעלי ניסיון צבאי, בשירות בצה"ל, בסדיר ובמילואים.

יצחק זיו: 1–2.

יצחק זיו: בחינת צה"ל לשילוב חיילים מתנדבים נעשית על-פי צורכי הצבא באופן פרטני.

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: כפי שציינתי, "גדוד העלייה" אינו יחידה אורגנית צה"לית – בסדיר או במילואים, ולכן אין אפשרות להתייחס אליה כאילו היתה כזאת.

יצחק זיו: 4–5.

יצחק זיו: מצה"ל נמסר כי לא נעשית כיום עבודת מטה בנושא "גדוד העלייה".

יצחק זיו: שאילתא 2043 של חבר הכנסת אריה אלדד: ליקויים בהובלת טנקים ונגמ"שים במלחמת לבנון השנייה.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ה' באדר ב' התשס"ח (12 במרס 2008):

יצחק זיו: באתר האינטרנט port2port נחשף כי מרבית הובלות הרק"מ במלחמת לבנון השנייה נעשו על מובילים אזרחיים, שחלקם אינם מתאימים מבחינה בטיחותית להובלות אלה, וחלק מההובלות עשו נהגים שלא היה להם סיווג ביטחוני.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מה ייעשה למניעת תופעות כאלה?

יצחק זיו: סגן שר הביטחון מתן וילנאי: השאילתא של חבר הכנסת אלדד נשענת על אתר אינטרנט שחשף כי מרבית הובלת הרק"מ – רכב קרב משוריין – במלחמת לבנון השנייה נעשתה על מובילים אזרחיים, שחלקם אינם מתאימים להובלות מבחינה בטיחותית, וחלק מההובלות נעשה בידי נהגים שלא היה להם סיווג ביטחוני.

יצחק זיו: השאלות הן אם הדבר נכון ומה ייעשה כדי למנוע תופעות כאלה.

יצחק זיו: במלחמת לבנות השנייה, כמו בפעילויות אחרות ואף בשגרה, צה"ל עושה שימוש מסיבי באמצעי הובלה אזרחיים.

יצחק זיו: במלחמת לבנון השנייה, שלא כמו במלחמה כוללת, לא היה גיוס יחידות רכב מילואים, ולכן שכר צה"ל, באמצעות משרד הביטחון, אמצעי הובלה אזרחיים בקנה מידה גדול.

יצחק זיו: במבחן התוצאה לא ידועים לצה"ל אירועים בטיחותיים שאירעו במסגרת הובלה כבדה במלחמה.

יצחק זיו: לא מוכרים נהגים ללא סיווג ביטחוני ומובן מאליו שהדרישה של הצבא ומשרד הביטחון היא לנהגים בעלי סיווג ביטחוני מתאים.

יצחק זיו: הנושא נבדק גם מול ראש חטיבת התובלה במשרד הביטחון, שאישר אף הוא כי כל הספקים המוכרים אשר השתתפו בהובלת טנקים במלחמה נבדקו ואושרו על-ידי המשרד.

יצחק זיו: ראש חטיבת התובלה אף הוסיף כי צה"ל מקפיד שכלי ההובלה המתקבלים מהשוק האזרחי יאושרו על-ידי קציני הבטיחות היחידתיים ויעמדו בתקנים שנקבעו על-ידי משרד התחבורה.

יצחק זיו: אתה מסתפק?

אריה אלדד: סגן השר אומר שזה לא נכון – – –

מתן וילנאי: אני מניח שזה לא הדבר הראשון הבלתי-נכון שם.

יצחק זיו: שאילתא 2100 של חבר הכנסת אליהו גבאי: אחוזי המתגייסים לצה"ל.

יצחק זיו: חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שר הביטחון ביום ד' בניסן התשס"ח (9 באפריל 2008): רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מה הוא אחוז המתגייסים לשירות קרבי מכלל האוכלוסייה? 2.

יצחק זיו: מה הוא אחוז המתגייסים לשירות קרבי מקרב תלמידי החינוך הממלכתי לסוגיו השונים?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה הוא אחוז המתגייסים לשירות קרבי מקרב תלמידי החינוך הממלכתי-דתי לסוגיו השונים?

מתן וילנאי: 1.

מתן וילנאי: הנתונים שביקש חבר הכנסת גבאי הם לגבי אחוז המתגייסים לשירות קרבי מכלל האוכלוסייה.

מתן וילנאי: אני אומר מכלל המתגייסים, כי מכלל האוכלוסייה אתה מגיע גם לאוכלוסייה ערבית ואלה מספרים לא רלוונטיים.

מתן וילנאי: אני מתייחס רק לכלל אלה שמתגייסים.

מתן וילנאי: מכלל המתגייסים בשנת 2004 הלכו לקרבי, לפי דרישת הצבא, 40.8%.

מתן וילנאי: ב-2005 – 42% וב-2006 – 41.5%.

מתן וילנאי: אלה הלכו ליחידות קרביות.

מתן וילנאי: זה לפי הדרישות של הצבא בנסיבות משתנות כאלה ואחרות.

מתן וילנאי: 2–3.

מתן וילנאי: עוד נשאלנו מה אחוז המתגייסים לשירות קרבי מקרב תלמידי החינוך הממלכתי לסוגיו השונים ומה אחוז המתגייסים לשירות קרבי מקרב תלמידי החינוך הממלכתי-דתי לסוגיו השונים.

מתן וילנאי: אני מדגיש שאנחנו עוסקים במתגייסים ולא בלא מתגייסים.

מתן וילנאי: הממלכתי-הדתי: 54% כל שנה הלכו ליחידות קרביות לעומת בין 39% ל-40% בממלכתי הרגיל.

מתן וילנאי: מהממלכתי-דתי 54% הלכו ליחידות קרביות, ובאותו זמן עצמו מהממלכתי הרגיל הלכו בין 39% ל-40%.

מתן וילנאי: אלה המספרים שצריך לזכור בגדול.

מתן וילנאי: ב-2004 – 54.8% לעומת 39.1%, ב-2005 – 54.7% לעומת 40.6%, ב-2006 – 54% לעומת 39.8%.

מתן וילנאי: אלה הנתונים.

יצחק זיו: שאלה נוספת לחבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: אם אתה מנפה את האוכלוסיות שלא צריכות להתגייס – נניח, הערבים או הציבור שלא חייב בגיוס, כמו החרדים – אם יש לך חתך של משתמטים, נניח מקרב כלל הציבור הממלכתי-דתי ומכלל הציבור הממלכתי שראוי להתגייס, כמה מתוכו מתגייסים וכמה משתמטים?

אליהו גבאי: אנחנו שמענו לא מזמן מהאלוף שטרן שבית-ספר מסוים בתל-אביב מספר המשתמטים מתלמידיו גדול בצורה מפתיעה או מעוררת דאגה.

מתן וילנאי: אין לי הנתונים האלה תחת היד.

מתן וילנאי: זה מחקר שמתבצע על-ידי הצבא באופן קבוע.

מתן וילנאי: צריך להבין שחלק גדול מהבלתי-מתגייסים, שאנחנו קוראים להם משתמטים, חלקם זה מסיבות אובייקטיביות, שהם לא יכולים לשרת – ברור שאני לא תומך בזה, אבל צריך להודות בכך – או סיבות רפואיות או סיבות אחרות.

מתן וילנאי: להגדיר משתמט – אני מגדיר אותו כאחד שיכול היה לשרת ולא משרת – זוהי בעיה קצת מורכבת.

מתן וילנאי: בוועדת החוץ והביטחון ובתת-ועדה לכוח-אדם אפשר להציג את זה בהרחבה.

מתן וילנאי: אין לי הנתונים האלה כאן, אבל יש מעקב מלא ויש לנו התמונה המלאה בעניין הזה.

אליהו גבאי: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ט"ו באייר התשס"ח, 20 במאי 2008, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.