ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושלושים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-06-02 00:00

עתניאל שנלר: שלום לכולם.

עתניאל שנלר: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

עתניאל שנלר: היום יום שני, כ"ח באייר – יום שחרור ירושלים השלמה בירת ישראל לנצח – התשס"ח, 2 ביוני 2008.

עתניאל שנלר: נתחיל בהודעה של מזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל ינון: הצעת חוק הלוואות לדיור (פיקוח פרלמנטרי על חקיקת משנה ושיתוף המשרד לקליטת העלייה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח בריאות לתורם איבר), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אברהם רביץ ו; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגנה תרבותית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת שלמה מולה; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הפסקה לצורך הליכה לשירותים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, דוד טל ו; הצעת חוק בדיקות התאמה לעבודה, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – תקציב למרכז ההשתלות), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אברהם רביץ ו; הצעת חוק לתיקון חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון – הפעלת מרכזי התעסוקה על-ידי שירות התעסוקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי וניכוי בגין הוצאות טיפול בילדים), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימודי ארץ-ישראל וציונות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (ביטול הקמתו של בית-סוהר בניהול פרטי), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן, איתן כבל ומשה כחלון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תוספת ותק), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק פיזור הכנסת השבע-עשרה, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, איתן כבל, שלי יחימוביץ ודני יתום; הצעת חוק פיזור הכנסת השבע-עשרה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד רותם; הצעת חוק המוזיאונים (תיקון – ביקורי נוער), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

איל ינון: עוד הונח היום, בהתאם לתקנון עבודת הממשלה, מזכר הבנה בין ממשלת ישראל לבין ארגון האומות המאוחדות לחינוך, מדע ותרבות (אונסק"ו).

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני המזכיר.

עתניאל שנלר: אני רוצה לברך בברכת ברוכים הבאים את הנוער היושב בכנסת ואת הנוער הבוגר יותר.

עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לבית שלכם, לבית שלנו, לכנסת ישראל, ברוכים הבאים.

עתניאל שנלר: אי-אמון בין ראש הממשלה לשר הביטחון

עתניאל שנלר: הנושא הראשון הוא הצעה לסדר-היום מס' 5338 בנושא: אי-אמון בין ראש הממשלה לשר הביטחון.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק לוי לנמק את הצעתו במסגרת זמן של עשר דקות.

עתניאל שנלר: יש גם נציג הממשלה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתחיל בשתי ברכות לפני שאדבר על הנושא שהוא לא כל כך ברכה למדינת ישראל היום.

יצחק לוי: אני אתחיל בברכה לעיר ירושלים, לרגל יום ירושלים, יום איחוד העיר, השנה ה-41 לאיחוד העיר.

יצחק לוי: הכנסת בוודאי תקדיש דיון לנושא הזה, אבל מכיוון שאני לא משתתף בדיון על ירושלים, אני רוצה לצרף את ברכתי לראש העיר, לתושבי העיר ולכל עם ישראל על כך שאנחנו זוכים לירושלים מאוחדת, ואני מקווה שלא תקום ממשלה בישראל שתעז לפלג את העיר הזאת מחדש אלא שהעיר תישאר מאוחדת לעולם.

יצחק לוי: הברכה השנייה היא לחבר הכנסת החדש שעוד מעט ימסור את הצהרתו, חבר הכנסת שכיב שנאן, שאנחנו מברכים אותו בברכה נאמנה.

יצחק לוי: אנחנו בטוחים שתתרום הרבה לבית הזה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל נמצאת בסערה פוליטית שאני לא זוכר כדוגמתה.

יצחק לוי: היו משברים, זה לא המשבר הראשון; היו משברים פוליטיים ומשברים פוליטיים חמורים, משברים ממשלתיים, ממשלות התחלפו, והראיה היא שיש 17 כנסות ויותר מ-30 ממשלות, יש יותר ממשלות מאשר כנסות, מה שאומר שהיו משברים מימי בן-גוריון ועד היום.

יצחק לוי: אבל משבר כזה עוד לא היה.

יצחק לוי: המשבר הנוכחי, יש בו סממנים שלא הכרנו קודם.

יצחק לוי: הדבר הראשון הוא שהמשבר הוא סביב עניינים של טוהר מידות – לא עניין פוליטי, לא משבר בעניין מטוסים בשבת.

יואל חסון: אני מתפלא עליך שאתה מיתמם.

יואל חסון: זה הכי פוליטי בעולם.

יואל חסון: אתה קונה את זה?

יצחק לוי: אני לא קונה.

יצחק לוי: חבר הכנסת חסון, אני לא קונה.

יצחק לוי: זו המציאות, ואני אגיד לך למה זו המציאות.

יצחק לוי: אני אסביר.

יצחק לוי: ודאי שיש פוליטיקה, אבל הפוליטיקה היום היתה מביאה להיגיון הפוך שאף אחד לא רוצה לפרק את הממשלה.

יצחק לוי: יש תהליך מדיני; למי שאוהב תהליך מדיני, נראה שמפלגת קדימה רוצה לקדם תהליכים מדיניים.

יצחק לוי: יש משא-ומתן עם סוריה, והקואליציה תומכת במשא-ומתן עם סוריה.

יצחק לוי: יש הבנה בין מפלגת העבודה ומפלגת קדימה בהרבה נושאים.

יצחק לוי: למפלגת ש"ס יש בעיה עם קצבאות – תפתור אותה.

יצחק לוי: אין סיבה אמיתית למשבר ממשלתי, אין סיבה פוליטית אמיתית למשבר ממשלתי, אין מחלוקת אידיאולוגית בתוך הקואליציה.

יצחק לוי: כאשר נגיע לנושא הגולן ייתכן שקדימה תתפצל.

יצחק לוי: זה יכול להיות, אבל זה לא הרקע.

יצחק לוי: הרקע עכשיו הוא לא שלום על הגולן.

יצחק לוי: לו היית אומר לי, חבר הכנסת חסון, שיש סיבה פוליטית אידיאולוגית – תראה לי איזו; היא עדיין לא קיימת.

יצחק לוי: הסיבה כרגע היא פוליטית, אבל עניינה ומקורה הוא של טוהר מידות.

עתניאל שנלר: נאפשר לחבר הכנסת לוי לומר את דבריו.

קולט אביטל: כבר לפני שנה היה הסיפור עם טלנסקי.

יצחק לוי: גברתי, אני חושב שלממשלה הזאת אין מקום בכלל, אבל מותר לי לומר מה העם חושב היום, מה העם רואה היום בממשלה הזאת, ומהן הבעיות ולמה אני קורא לך ולמפלגתך לפרוש היום ולא להמתין אפילו יום אחד ולא לגרור רגליים, כמו שראש המפלגה שלך אומר כל יום שני וחמישי, אבל הוא הראשון שגורר רגליים.

יצחק לוי: הוא אמר כבר ארבע פעמים לא לגרור רגליים – כמה זמן הוא צריך?

יצחק לוי: קדימה עוד לא קבעה מועד לפריימריס, קדימה משהה את זה.

יצחק לוי: חבר הכנסת הנגבי, שעבר כאן לפני רגע, הודיע שהוא ממתין שבועיים עד שראש הממשלה יחזור, אחר כך נדבר וכן הלאה.

יצחק לוי: יש זמן, גוררים רגליים.

יואל חסון: אנחנו עובדים אצל מישהו?

יצחק לוי: אתה לא עובד אצל אף אחד.

יצחק לוי: אתה עובד אצל עם ישראל, ועם ישראל לא רוצה את הממשלה הזאת ועם ישראל לא רוצה את ראש הממשלה הזה.

יצחק לוי: אתה עובד אצל עם ישראל ולא אצל אף אחד.

יצחק לוי: אני רוצה לחזור לנקודה אחרת.

יצחק לוי: התחלתי לומר שמדובר בטוהר מידות, ואני רוצה לומר שיש חזקת חפות מפשע, אני מכיר אותה.

יצחק לוי: אני לא חושב שיש אותה חזקה לגבי נבחרי ציבור.

יצחק לוי: אנחנו לא נמדדים באותם מדדים, אנחנו חייבים להיות יותר בקו היושר מאשר אזרחים אחרים.

יצחק לוי: אזרח אחר יכול להגיד שהוא נהנה מהספק, אין כתב אישום, אין הרשעה, אולי, שמא; כמו שאני אומר – חזקת חפות מפשע.

יצחק לוי: אצל נבחרי ציבור זה לא כך – הם צריכים להיות טהורים ונקיים.

יצחק לוי: אצל נבחרי ציבור צריכה להיות לפחות נורמה של עובדי ציבור, ואני אגיד לך מה הנורמה אצל עובדי הציבור.

יצחק לוי: אצל עובדי ציבור, אדוני השר, אתה יודע גם אצל עובדיך במשרד, כך נהגתי אצל עובדי במשרד בעבר: יש חקירה של מנהל בית-ספר – משעים אותו והוא מקבל חצי משכורת.

יצחק לוי: כך נציבות שירות המדינה נוהגת.

יצחק לוי: תאר לעצמך שיש חקירה על גנבה של מורה בבית-ספר.

יצחק לוי: המורה יכול לבוא למחרת לבית-הספר ולהגיד שהוא ילמד עד סוף המשפט?

יצחק לוי: אומרים לו: חכה בבית, לא מפטרים אותך, קבל חלק מהמשכורת שלך, וכשתגמור תחזור או לא תחזור.

יצחק לוי: אני דורש שהנורמה אצל ראש הממשלה תהיה לפחות כמו של מורה בבית-ספר.

יצחק לוי: אבל גם זה כנראה לא מקובל פה בכנסת.

יצחק לוי: בכנסת רוצים לתת חסינות מוחלטת וחפות מוחלטת שראש הממשלה קבע – עד קבלת כתב אישום.

יצחק לוי: זה כבר דבר יפה, הוא גם לא יהיה חייב, הוא יכול לומר: עד שהורשע.

יצחק לוי: אני יכול לומר שבצעד אחד הוא התחשב ברגשות הציבור, אף שבעיני זה לא מספיק.

יצחק לוי: זה ממש לא מספיק.

יצחק לוי: הנקודה שאני רוצה לומר היא לגבי ההתבטאות של שר הביטחון כלפי ראש הממשלה.

יצחק לוי: איך ממשלה יכולה לתפקד כאשר שר הביטחון מביע אי-אמון בראש הממשלה?

יצחק לוי: נעזוב את כל הדברים האחרים שנוכל להתווכח עליהם.

יצחק לוי: אני חושב שיש עוד הרבה סיבות להגיד למה ראש הממשלה צריך ללכת הביתה, אבל כאן, או ראש הממשלה צריך ללכת הביתה או שר הביטחון, אחד משניהם.

יצחק לוי: הרי לא ייתכן ששני השרים שצריכים להיות הכי מתואמים, הכי עובדים ביחד; שרים שעוסקים בעניינים שבפיקוח נפש של הציבור, לא רק בפיקוח נפש של היחיד; שרים שצריכים לדון כל יום מה לעשות בכל מיני עניינים ביטחוניים חשובים.

יצחק לוי: שר הביטחון אומר לראש הממשלה: אתה צריך ללכת הביתה.

יצחק לוי: הוא אומר לו: אם אתה לא הולך, אני אעשה כך וכך.

יצחק לוי: אז איך אפשר לנהל ממשלה, חבר הכנסת חסון?

יצחק לוי: עזוב את עניין טוהר המידות, עזוב את הכול.

יצחק לוי: איך אפשר?

יצחק לוי: פוליטי, לא פוליטי – תגיד מה שאתה רוצה.

יואל חסון: – – –

יצחק לוי: הוא בא ויצא ואמר: אני לא סומך על ראש הממשלה.

יצחק לוי: ראש הממשלה, לך הביתה.

יצחק לוי: אז אנחנו, אזרחי מדינת ישראל, מרגישים מופקרים.

יצחק לוי: אולי הם לא מדברים זה עם זה?

יצחק לוי: אנחנו לא יודעים.

יצחק לוי: אולי בישיבות הקבינט מדברים על תאריך הפריימריס במקום לדבר על איך להגן על תושבי שדרות?

יצחק לוי: אני לא יודע מה מדברים שם.

יצחק לוי: הראש בוודאי עסוק בעניין אחר – לא איך למנוע את ה"קסאם" הבא בכפר-עזה אלא איך לנצח בפריימריס.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, לא היינו במצב הזה.

יצחק לוי: אני זוכר רגע מאוד מביך בכנסת, כאשר ראש ממשלה פיטר שר ביטחון.

יצחק לוי: זה היה כאשר שמיר פיטר את ויצמן.

יצחק לוי: זה היה מביך, זה היה לא נעים.

יצחק לוי: אנשים מכובדים – גם יצחק שמיר וגם עזר ויצמן, אחר כך היה נשיא.

יצחק לוי: הוא החליט לפטר אותו – אנחנו לא יכולים לעבוד יחד.

יצחק לוי: אני זוכר את ההרגשה באולם הזה כאשר הדבר הזה קרה.

יצחק לוי: אבל היתה הצדקה: הוא לא יכול לעבוד.

יצחק לוי: ראש הממשלה צריך אנשים שהוא יכול לעבוד אתם, שהוא יכול להרגיש הכי בטוח לנהל מדיניות, גם מדיניות ארוכת טווח וגם מדיניות קצרת טווח.

יואל חסון: עזר ויצמן לא היה שר ביטחון.

יצחק לוי: אולי הוא לא היה שר ביטחון.

יצחק לוי: יכול להיות שאני לא זוכר.

יצחק לוי: אולי הוא היה שר אחר.

יואל חסון: לא שר ביטחון.

יצחק לוי: יכול להיות שהוא לא היה אז במשרת שר הביטחון.

יצחק לוי: אני מודה על התיקון.

יצחק לוי: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהמדינה לא יכולה להמשיך במצב הזה וגם הממשלה לא.

יצחק לוי: שר הביטחון לא קם ומתפטר, ראש הממשלה לא קם ומתפטר.

יצחק לוי: אין מנוס מכך שהכנסת תעשה כל שביכולתה כדי לתקן את המצב הזה.

יצחק לוי: על כן, אדוני היושב-ראש, אני מציע שהכנסת תדון בעניין הזה בדחיפות במליאת הכנסת.

יצחק לוי: זאת הצעתי.

יצחק לוי: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק לוי.

עתניאל שנלר: אני מזמין את השר זאב בוים להשיב על ההצעה בשם ראש הממשלה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

עתניאל שנלר: מייד אחר כך אנחנו נצביע אם לדון והיכן לדון.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני מבקש להצטרף לפתיחה של חבר הכנסת הרב לוי, הן לגבי יום ירושלים – לאחל לעצמנו חג שמח במלאות 41 שנים לשחרור העיר ואיחודה, ואני גם מצטרף לתקווה הזאת כי העיר הזאת תישאר בידינו כבירתנו לנצח, שלמה, אחת, בלתי מחולקת.

ראובן ריבלין: בידינו.

ראובן ריבלין: בידינו, בעזרת השם – הוא כבר עשה.

זאב בוים: אני חושב שאמרתי את הדברים ברור, חבר הכנסת ריבלין.

זאב בוים: וכן להוסיף ברכה לחבר הכנסת החדש, שכיב מוראד שנאן, ולאחל לו הצלחה בבית הזה.

זאב בוים: ברוך בואו, נציג של העדה הדרוזית המכובדת שנכבדיה, בני משפחתו, יושבים כאן עמנו.

זאב בוים: שיהיה בהצלחה רבה.

זאב בוים: אכן, בימים האחרונים המערכת הפוליטית שלנו נכנסת לסחרחרה בעקבות – צריך לומר – עדות מוקדמת של אדם אחד שמסר את גרסתו האישית על אירועים שצריך לומר בשלב זה שלכאורה התרחשו, וצריך לומר שבאופן קצת מוזר העדות הזאת נתפסת כאמת הצרופה, כתורה למשה מסיני, ועוד לפני שבכלל החלה חקירה נגדית.

זאב בוים: אני חושב שצריך להדגיש פה: זו תחילתה של חקירה משטרתית.

זאב בוים: אני חושב שלכתחילה היה ראוי שהחקירה הזו תיערך כמו שנערכות חקירות בכלל, כמו כל חקירה.

זאב בוים: אני לא מבין איך הגענו למצב שחקירה, בשלב של חקירה, שפתוחה לעיני כול, מתנהלת בפומבי, בבית-משפט, בדלתיים פתוחות, כאילו זה המשפט בכבודו ובעצמו.

דוד רותם: זו היתה, אדוני השר, החלטה של בית-המשפט.

זאב בוים: זו היתה החלטה של בית-המשפט, ויורשה לי לומר שאני סבור שככה לא ראוי לנהל איזו חקירה, ובדרך כלל אין מצב כזה שחקירה מתנהלת בצורה כזאת.

זאב בוים: אני לא זוכר.

זאב בוים: החקירה הזאת פתחה לציבור הרחב פתח צר להציץ אל חלק מזערי ממנה, חלק שאנחנו עדיין איננו יודעים מה מידת נכונותו ומה מידת אמינותו.

זאב בוים: אני לא מבין מדוע יש כאלה שסבורים כי על ראש הממשלה להתפטר בעת הזאת, כעת, עוד בטרם הסתיימה החקירה ועוד בטרם החליט היועץ המשפטי לממשלה על צעד כלשהו.

זאב בוים: ראש הממשלה, במוצאי יום העצמאות, בצעד ראוי ומכובד, אמר בעצמו, כי אם יוחלט על הגשת כתב אישום יתפטר מתפקידו – אמר את זה, וגם חזר על הדברים, חבר הכנסת לוי – אז לא ברור לי מדוע אלו שכיבדו את ההופעה הזאת ואת האמירה הזאת של ראש הממשלה לפני שבועיים לא מכבדים זאת כעת, וכיצד שמים עצמם אנשים במקום החוקרים והפרקליטים וממהרים לחרוץ את דינו של ראש הממשלה.

יצחק לוי: אתה מתכוון לשר הביטחון.

זאב בוים: תיכף אגע בשר הביטחון.

זאב בוים: אני מציע לכל אחד מאתנו, או לפחות לכל מי שמנסה לרכוב על הגל הזה, הפופוליסטי, ולהמציא מחדש אמות מוסר, להסתכל טוב ולעשות חשבון.

זאב בוים: ראש הממשלה במדינת ישראל ראוי, כמו כל אזרח, שיאפשרו לו את הדבר האלמנטרי הזה.

זאב בוים: צריך לאפשר לו את הדבר הזה.

זאב בוים: אנחנו, כשמתחילה חקירה, לא מכניסים אחד מישראל לבית-הכלא, ואין זה נכון שרק ראשיתה של החקירה ורק חלק ממנה ישלחו ראש ממשלה במדינת ישראל ואנחנו נפטר אותו או הוא יתפטר.

זאב בוים: זה לא נכון.

זאב בוים: זה לגבי עניין אחד.

זאב בוים: עכשיו, לעניין הזה של שר הביטחון.

זאב בוים: נכון, אני מסכים עם חבר הכנסת הרב לוי לגבי העניין התמוה הזה.

זאב בוים: בכל זאת, שר הביטחון, ראש הממשלה, שני אנשים מרכזיים בחיינו, בוודאי בתחום הזה, בתחומים הרגישים, שחלק מהם עכשיו עומדים על הפרק באופן אינטנסיבי – אני לא יכול לומר שזה מצב ראוי.

זאב בוים: אני לא רוצה להיכנס לשיקולים של שר הביטחון שמיהר וקפץ ואמר שעל ראש הממשלה להתפטר.

זאב בוים: כבר אמרתי בראשית דברי, בפתיחה, מה אני חושב.

זאב בוים: אגב, שר הביטחון הוא זה שבאמת קבע את המסלול שראוי שיהיה.

זאב בוים: אחרי ההודעה של ראש הממשלה שהזכרתי, שר הביטחון אמר שצריך לאפשר לראש הממשלה להוכיח את חפותו, לנסות להוכיח את חפותו.

זאב בוים: לכן, אני לא יודע להגיד מה הקפיץ את שר הביטחון לבוא ולהגיד את האמירה הזאת.

זאב בוים: כל אחד ופרשנויותיו.

זאב בוים: יש פה פרשנויות כאלה ואחרות ואני לא רוצה לנתח את זה פה.

זאב בוים: אני רק אבוא ואומר: אנחנו בדרך כלל נוהגים לבוא, להסתכל אחורה על דמויות מופת בחיים הציבוריים שהיו לנו במרוצת 60 השנה, החל מבן-גוריון, משה שרת ואשכול ואחרים, ועד שמיר, שמעון פרס ויצחק רבין, זכרו לברכה.

זאב בוים: אבל כשניכנס פנימה וניזכר היטב מה היה שם במערכות היחסים בין אנשים, אז הם היו אנשים פוליטיים עם יצרים, עם ריבים.

זאב בוים: אני לא רוצה להזכיר לעצמנו את מערכת היחסים בין בן-גוריון ובין שרת; בין משה שרת כראש הממשלה ופנחס לבון כשר הביטחון, ולאן זה הוביל, לאילו משברים, לאיזה חוסר שיתוף פעולה אצל האנשים הגדולים ההם, ועוד לא דיברתי על מערכת היחסים בין נשיאנו דהיום, שמעון פרס, ובין יצחק רבין, זיכרונו לברכה, זה כראש הממשלה וזה כשר הביטחון.

זאב בוים: לכן, מכל הטעמים האלה, אני מציע במציאות הנוכחית, העכשווית, קצת סבלנות, קצת להמתין.

זאב בוים: אני מאוד מקווה שראש הממשלה, שהוא ראש ממשלה טוב ומתפקד היטב, יצא מהעניין ויוכל להוכיח בחקירה הנגדית.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, אני מציע להסיר את ההצעה הזאת מסדר-היום.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, מי שמצביע בעד – פירושו של דבר שהנושא ייכלל בדיוני הכנסת.

עתניאל שנלר: מי שמצביע נגד – פירושו של דבר הסרה מסדר-היום.

עתניאל שנלר: ובכן, כדי שלא נטעה: בעד – זה דיון בכנסת, נגד – הסרה מסדר היום.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 18 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 7, נגד – 18, ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי ההצעה הוסרה מסדר-היום של הכנסת.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: דיון מיוחד לציון יום איחודה של ירושלים.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת ראובן ריבלין לשאת את דבריו.

עתניאל שנלר: אחרי חבר הכנסת ריבלין – חברת הכנסת קולט אביטל.

עתניאל שנלר: לכל דובר שלוש דקות, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, נכבדי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום יום חג הוא ובלי הרגשה פתטית אני אומר לכולכם: חג שמח, חג ירושלים.

ראובן ריבלין: בשנה הזאת שמענו נעימות חדשות, שמענו הרהורים ופקפוקים, שמענו אנשים האומרים שמי שמחזיקים בחלום ארץ-ישראל השלמה, חבר הכנסת הנגבי – זה במידה רבה הזוי.

ראובן ריבלין: ואני שואל אתכם: האם יש איזה אדם שירושלים היא הזויה בשבילו – אדם שהוא ציוני, אשר מאמין בצדקת הציונות ובצדקת חזרתנו לארצנו ולמולדתנו ולירושלים, שהיא העיר ציון?

ראובן ריבלין: אני לא רוצה לחזור להרצל אשר הבין שתוכנית אוגנדה, שהיתה בבחינת תוכנית אקטואלית, שבאה לפתור את הבעיה של הצלת העם היהודי בגולה, של הצלת העם היהודי משואה שכולה היתה ככתובת על הקיר באירופה – הוא הציע הצעה מאוד ריאליסטית, אוגנדה, שהרי ירושלים אז היתה הזיה משיחית כמעט.

ראובן ריבלין: התברר לו להרצל שדווקא אוגנדה היא ההזיה ולא ירושלים, שכן קמו אז צירים, עזבו את האולם, קרעו את בגדיהם, שמו אפר על ראשם ועטו שק על כתפם, ואמרו: טול את ירושלים ומה לנו לעלות וללכת בדרכה של הציונות.

ראובן ריבלין: אז אמר הרצל: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

ראובן ריבלין: דבר אחד אני רוצה להזכיר לכל אותם החוגגים את יום ירושלים, ומעט מפקפקים ומהרהרים אם לא צודקים אותם אלה המטיפים לנו ששלום יבוא על הארץ רק אם ירושלים תחולק, את זיכרונותיו של גיבור יהודי, אשר עם חבר הכנסת אדלשטיין היה אולי מהיותר בולטים בסירובניקים אשר שמם יצא מקצה העולם ועד קצהו.

ראובן ריבלין: שרנסקי, בזיכרונותיו, מספר שכאשר ישב בסיביר והוא שמע שם על כך ששוחררה ירושלים, אמר: הייתי אז במצב נפשי קשה, אבל תעצומות הנפש והתקווה שנתנה לי בשורה זו, היא אשר הביאה אותי בסופו של דבר לארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: אני מבקש מכם, כולכם: אין לי ספק שאחדותה של ירושלים תביא גם להבנה בין יהודים לערבים, אשר היכולת שלהם לחיות יחד דווקא נובעת מהסכסוך הישראלי-הערבי, שלא נגזר עלינו לחיות יחד בעיר הזאת, אלא נועדנו לחיות יחד, והשלום יבוא רק כאשר יבינו כולם שעיר זו לא יכולה עוד להיות מחולקת, שכן חלוקתה רק תנציח סכסוך ולא תביא גאולה אשר מציון תצא.

ראובן ריבלין: אני מברך את כולם ואת אדוני היושב-ראש ביום ירושלים שמח.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

עתניאל שנלר: תעלה ותבוא חברת הכנסת קולט אביטל, ואחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, ברכות חמות לבני העדה הדרוזית שנמצאים אתנו היום ביום חג זה, חג כפול – גם יום ירושלים וגם השבעה של חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה.

קולט אביטל: ברוכים הבאים לבית הזה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס ליום ירושלים, 41 שנה לאיחוד העיר.

קולט אביטל: אינני רוצה לדבר על ההיבטים הפוליטיים, אם העיר כן מחולקת או לא מחולקת.

קולט אביטל: כולנו מאוחדים ברצוננו לראות את העיר הזאת כבירתה של מדינת ישראל.

קולט אביטל: במקום לשאת נאומים צדקניים על בירת הנצח של כולנו, אני חושבת שהייתי רוצה לסטות ולו מעט מהנוהג הזה ולהגיד כמה מלים לא על ירושלים של מעלה, לא על ירושלים ההיסטורית ולא על בירת הנצח, אלא על ירושלים היום.

קולט אביטל: לצערנו הרב, שנים רבות ניסינו להביא להכרת העולם בירושלים כבירתנו.

קולט אביטל: גדולות הידידות שלנו, לרבות ארצות-הברית, עד היום לא הכירו בה כבירתנו, והמאבק עוד לפנינו.

קולט אביטל: היום העיר היא העיר הענייה ביותר במדינת ישראל.

קולט אביטל: פשוט גנבנו את התואר הזה מערים אחרות.

קולט אביטל: 33% מהאוכלוסייה חיים מתחת לקו העוני.

קולט אביטל: כשאנחנו מסתכלים על הילדים, 56% מילדי ירושלים חיים מתחת לקו העוני.

קולט אביטל: לכן אנחנו, כחברי הכנסת – ואני פונה גם לשרים – צריכים לשאול את עצמנו מה אנחנו עושים כדי שהעיר הזאת תהיה זכאית לשאת את שם עיר הבירה של ישראל.

קולט אביטל: ביקשתי מיושבת-ראש הכנסת לסטות מהנוהג הרגיל ולדאוג שביום ירושלים כמה שרים שצריכים לדאוג לרווחתה של העיר, יספרו, איש-איש, מה הם עושים למען העיר.

קולט אביטל: שר הבינוי והשיכון שנמצא כאן אתנו, שר הרווחה, שרת החינוך, שרים אחרים.

קולט אביטל: היינו רוצים לשמוע מהם מה נעשה.

קולט אביטל: אני מברכת אותך, אדוני השר, על החלטתך להגדיל את אחוזי הבנייה בירושלים.

קולט אביטל: על כך התבשרנו הבוקר.

קולט אביטל: בכנס שקיימנו כאן בירושלים, אני – כיושבת-ראש השדולה – הגעתי לכמה מסקנות.

קולט אביטל: יש עתודות קרקע בעיר הזאת, ואני קוראת לך, כמי שממונה על מינהל מקרקעי ישראל, לשחרר עתודות קרקע לבנייה במחירים זולים בעבור סטודנטים, בעבור כל אותם אנשים שרוצים להישאר בעיר.

קולט אביטל: הנושא השני שדנו בו היה התעסוקה.

קולט אביטל: בירושלים ניתן ליצור הרבה מקומות עבודה, יש תעשיית היי-טק שמוכנה ומשוועת לקבל עובדים חדשים, ובלבד שתינתן להם הכשרה מקצועית.

קולט אביטל: מפעל "טבע" הוא זה שהיום מציב את הדוגמה ומתחיל להכשיר עובדים כאלה.

קולט אביטל: אני פונה בשם השדולה למען ירושלים לשר התמ"ת, לשירות התעסוקה, ליצור את ההכשרות האלה כדי שנוכל גם לשמור על הנוער, גם על הסטודנטים וגם על אנשים צעירים, שיוכלו לעבוד פה.

קולט אביטל: אדוני, עוד מלה אחת, תרשה לי.

קולט אביטל: עוד מלה אחת והיא בקשר לתרבות.

קולט אביטל: לפני שבועיים פניתי במכתב בשם כולנו לראש הממשלה וביקשתי שיעשה מעשה למען מוסדות התרבות בעיר הזאת, מוסדות שקורסים.

קולט אביטל: קיוויתי שהיום יבוא הנה ראש הממשלה ויבשר לכולנו שהוא מחזיר את תקנת ירושלים ואפילו מכפיל אותה.

קולט אביטל: לצערנו, ראש הממשלה לא טרח, לא ענה, לא הגיע, ואני אמשיך להיאבק, כדי שהעיר הזאת תמשיך להיות בירתה של ישראל, תהיה ראויה, תשמור על אחדותה, על ייחודה, על יכולתה למשוך אנשים צעירים, ולא להביא לכך שאנשים צעירים יעזבו אותה.

קולט אביטל: ועוד דבר אחד – בואו נילחם על ירושלים כל השנה, ולא רק ביום ירושלים.

קולט אביטל: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת קולט אביטל.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם, בהנחה שהוא יהיה באולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, יום ברכות הוא.

יעקב מרגי: ברצוני לצרף את ברכתי, ברכת ירושלים, לעדה הדרוזית על הצטרפותו של חבר הכנסת החדש, שכיב שנאן.

יעקב מרגי: אין לי ספק שהוא יעשה עבודה טובה, שירות נאמן לעדה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עומדות היו רגלינו בשערייך ירושלים, ירושלים הבנויה.

יעקב מרגי: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני.

יעקב מרגי: לפני 41 שנים שוחררה העיר ירושלים – אותה ירושלים עם הערגה והכמיהה, התפילה; אותה ירושלים שכל העם היהודי בכל מקום נשא עיניו אליה.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את ההרגשה המשכרת, הרגשת הקדושה, הרגשת התהילה והגבורה.

יעקב מרגי: הזיכרונות שלי מאותה תקופה כילד – ילד בן שבע – ירושלים של תמימות, שכל כך חסרה לנו היום.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את הנהירה של המוני בית ישראל לסמטאות העיר העתיקה.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את החברים החסונים, הגברים החסונים, שמתפרקים ונמסים על אבני הכותל ושופכים את לבם בפרץ של דמעות, של רגש, של שמחה וגעגועים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, געגועי משוררי ישראל, געגועי העם בשירת הבקשות לירושלים, הם הגעגועים האמיתיים.

יעקב מרגי: געגועים לירושלים, כפי שאמרתי – ירושלים של קדושה, ירושלים של טהרה, ירושלים עם בית-המקדש העומד על תלו, כוהנים בעבודתם ולוויים בשירם ובזמרם.

יעקב מרגי: וכאן המקום להזכיר ולברך, להזכיר ולהעלות על נס, לעילוי נשמתם של חיילי צה"ל שמסרו נפשם על קידוש השם ונפלו במערכה על ירושלים.

יעקב מרגי: ואנו, הדור שבא אחריהם, חובה עלינו להוכיח להם שהיינו ראויים למחיר הכבד שהם שילמו, ולהמשיך לשמור על ירושלים המאוחדת, ואני אומר לכם: לשמור עליה מכל משמר.

יעקב מרגי: ונקיים – באמת כפי שפתחתי את נאומי – עומדות היו רגלינו בשערייך ירושלים, ונישבע לה: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני, תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי.

יעקב מרגי: ואני באמת הייתי מציע לכל החברים אכן לשמור על היום החגיגי הזה של ירושלים.

יעקב מרגי: לחשבונות על ירושלים האחרת – על ירושלים שאנחנו היום לא רוצים שכך היא תיראה – יש לנו כל השנה.

יעקב מרגי: היום זה יום חג, יום ברכה לירושלים, ניצמד לכך, ובאמת כפי שאמרתי, שנהיה אכן ראויים למחיר ששילמו חיילי צה"ל במערכה על ירושלים.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, ביום שמחה כדאי שנזכור את אלה אשר הקריבו את נפשם במלחמה לשחרורה של ירושלים.

כדאי שנזכור את אותם גיבורים שעמדו מול אויב אכזר, אשר פתח במלחמה ללא התראה, ורק במותם ציוו לנו את ירושלים.

נזכור אותם ונחרות אותם על לוח לבנו הפרטי והציבורי.

על ירושלים קיימת היום עננה, וכמאמר הנביא: ועל ירושלים ידו גורל.

יש ממשלה בישראל המוכנה לנהל משא-ומתן על חלוקתה של ירושלים.

יש ממשלה בישראל ששוכחת שאת ירושלים שחררנו כאשר המלחמה נפתחה על-ידי הירדנים.

לא היו אז התנחלויות, לא היו אז מתנחלים, למעשה לא היו סיבות למלחמה, למעט הסיבה האחת – לכו ונכחידם מארץ.

הירדנים, עם המצרים, התכוונו רק לדבר אחד: להשמיד את מדינת ישראל.

ובעזרת השם שחררנו את ירושלים, והיום ממשלת ישראל שמה מחדש את הכול על השולחן, על הכול מדברים – גם על ירושלים.

היום הזה – שהוא יום שמחה על שחרור ירושלים – אנחנו רוצים להזכיר לך, ממשלת ישראל, רבותי השרים, אנחנו רוצים להצהיר פעם נוספת, בשמם של אזרחי מדינת ישראל, בשמה של הכנסת ובשמם של יהודי העולם: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני, תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי, אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי.

נזכור ולא נשכח.

תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת .

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בני העדה הדרוזית ובני משפחתו של חבר הכנסת החדש שכיב שנאן – מזל טוב לכם ולמדינת ישראל כולה.

אריה אלדד: יום ירושלים השנה הוא יום הזדמנות לבקש סליחה מהעיר.

אריה אלדד: סליחה על מה שעשינו ומה שלא עשינו.

אריה אלדד: על מה שלא עשינו למען יופייך וניקיונך ותפארתך ומעמדך בעמים וכבודך בלב העם הזה.

אריה אלדד: סליחה על שהנחנו לזרים להתערב בעניינייך, וסליחה על שפגמנו ביופייך בכל מיזמי נדל"נינו.

אריה אלדד: סליחה על שטרם היינו ראויים לנס שאירע לנו בשחרורך ובאיחודך.

אריה אלדד: סליחה שזה קרה לנו פתאום, בלא כוונת מכוון, ולכן גם בלא תוכנית ובלא ראיית מטרה.

אריה אלדד: סליחה על שהסרנו את הדגל שלנו מההר הקדוש לנו מכל המקומות בעולם, וסליחה שיהודים טרם יכולים להתפלל כרצונם במקום הקדוש לנו מכל בעולם.

אריה אלדד: סליחה שהנחנו, כאז כן היום, לגמדי חזון וקטועי כנפי כיסופים לשלוט בנו, כאז כן היום.

אריה אלדד: סליחה מתושבייך על החינוך הגרוע שאנחנו מעניקים להם ורק מקצתם יכולים להפוך אותו למנוף צמיחה לעתידם ולעתידך.

אריה אלדד: סליחה מאלו שאנו מניחים להם להתחנך בתוכנית לימודים של שונאינו ואחר כך מגלגלים עיניים תמהות על כך שהם באים להרוג בנו.

אריה אלדד: סליחה מענייך, שעניי ערים אחרות קודמים להם.

אריה אלדד: סליחה ממחצית ילדי ישראל, שלא הבאנו בשערייך עוד לפני שהפכו לחיילים.

אריה אלדד: סליחה מעברך שהנחנו לזרים ולשונאים לחפור ביסודותייך ולטחון לאבק את שרידי בתי-מקדשנו, וסליחה מעתידך שהנחנו לאותם זרים לשדוד את אדמותייך ולבנות בהן באין רשות, גם באין מפריע.

אריה אלדד: וסליחה מגופך שבמו-ידינו ביתרנו בחומה מפלצתית שקרעה אותך בשנית מתוך הכסילות הטוענת שגדר יש בה כדי לעצור את חורשי רעתנו, בשעה שבמו-ידינו אנו אומרים להניח להם לאחוז במחציתך ולהניף עלייך את דגלם ולהציב בך את כני השיגור וקני נשקם אל מחציתך הגידמת.

אריה אלדד: וסליחה עמוקה מכל אלו, על שטרם הפכנו אותך למקדש מלך עיר מלוכה, וטרם הוצאנו אותך מתוך ההפיכה, ומתוך תפילה עמוקה שלא החמצנו כבר, חלילה, את השעה – ולשנה הבאה בירושלים הבנויה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ביילין.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עושים חגיגות בירושלים, ולדעתי זו קצת צביעות בזמן שהממשלה מדברת על חלוקת ירושלים.

יעקב ליצמן: איזה טעם יש לחגוג כאן כאשר מחלקים את העיר ועוד מעט יחזירו רוב גדול ממנה?

יעקב ליצמן: אני רואה שהשתתפות הממשלה כאן דלה מאוד, חוץ משני שרים מסיעת גיל.

יעקב ליצמן: אני מבין שאין לממשלה מה לחגוג ובגלל זה הם לא השתתפו בדיונים.

יעקב ליצמן: הם מבינים שעוד מעט יחזירו.

יעקב ליצמן: כן, אדוני השר.

רפי איתן: אנחנו פה כדי שלא יחזירו את ירושלים.

יעקב ליצמן: אני מניח שאדוני לא ייתן, אבל בינתיים יש רוב שרים אצלך שברגע שיביאו הסכם על חלוקת ירושלים, לדעתי הם יתמכו.

עתניאל שנלר: עוד מעט נשמע את השר באופן מלא ומסודר.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אנחנו לא יודעים אם הולכים לבחירות או לפריימריס, והייתי שמח מאוד אם כל מועמד יצהיר מה כוונותיו לגבי ירושלים.

יעקב ליצמן: למשל, יש שר, שרה, שרים, לא יודע בדיוק מה, שמנהלים עם הפלסטינים משא-ומתן על חלוקת ירושלים.

יעקב ליצמן: האם היא או הוא יגלו לציבור מה עמדתם לגבי ירושלים?

יעקב ליצמן: הדבר הראשון שצריך לעשות הוא גילוי נאות לגבי עמדתו או עמדתה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם אנחנו נצטרף לקואליציה החדשה, אבל דבר אחד ברור לי: בכל ממשלה שתחלק את ירושלים אנחנו לא נהיה.

יעקב ליצמן: אני מתכוון לקואליציה.

יעקב ליצמן: בממשלה – בוודאי לא.

יעקב ליצמן: כשראש הממשלה היה ראש עיריית ירושלים, מענק הבירה היה 260 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: הורידו 70 מיליון שקל ממענק הבירה והיום הוא עומד על 190 מיליון שקל, אבל גם את זה לא נותנים.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה לא שחררו אגורה אחת לעיריית ירושלים.

יעקב ליצמן: האם זאת החגיגה ליום ירושלים?

יעקב ליצמן: ככה צריך להיראות יום ירושלים?

יעקב ליצמן: בכל העולם מקובל לקבל תוספת של 25%.

יעקב ליצמן: האם מקובל גם בממשלה הנוכחית להוסיף לחינוך בירושלים, לתעסוקה בירושלים, לתיירות בירושלים, שהיא עיר התיירות מספר אחת, לכותל המערבי?

יעקב ליצמן: הרי לא נותנים שום דבר, אז מה?

יעקב ליצמן: רק חגיגות רחוב?

יעקב ליצמן: אם הממשלה רוצה לעשות משהו בירושלים, היא צריכה לבנות דירות זולות, היא צריכה להשקיע בחינוך בירושלים, היא צריכה לדאוג שתהיה תיירות, שיהיה ניקיון ולהשתתף במענק הבירה.

יעקב ליצמן: שר השיכון נכנס כרגע ושמחתי מאוד לשמוע ממנו שהוא שחרר דירות לבנייה חדשה בירושלים.

יעקב ליצמן: אדוני, לפני שלושה שבועות שחררת דירות בביתר, ושר הביטחון עדיין לא חתם – עד עכשיו.

יעקב ליצמן: כנראה זאת רק הצהרה.

יעקב ליצמן: האם אדוני מתכוון להגיד שגם זו רק הצהרה, או שצריך אישור של מישהו אחר?

יעקב ליצמן: כידוע לך, אדוני, עשיתי ספירה יום-יום כמה זמן עבר מאז הבטיח ראש הממשלה לש"ס שאו-טו-טו משחררים דירות בביתר.

יעקב ליצמן: שר השיכון חתם על 186 דירות, אם אני זוכר נכון, אבל, לצערי, מאז אני ממשיך לספור יום-יום ועדיין לא הגענו למצב שבו אפילו דירה אחת שוחררה.

יעקב ליצמן: תודה.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, חבר הכנסת ביילין, אנא, המתן דקה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא אחר בסדר-היום.

דליה איציק: אנחנו משביעים את חבר הכנסת שכיב שנאן.

דליה איציק: הכנסת לא מלאה היום, מפני שיש היום אירועים גם ממלכתיים וגם אחרים.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה לקלקל את השמחה, אבל אפילו חברי הסיעה שלו לא באו לכבד אותו ביום החשוב הזה, אבל אנחנו נהיה פה.

דליה איציק: כן.

דליה איציק: איפה חברי מפלגת העבודה באמת?

דליה איציק: איפה חברי הכנסת?

יואל חסון: יש חברות אמיתית במפלגת העבודה.

יואל חסון: הם למדו מהיושב-ראש שלהם מהי חברות.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ליצמן, אנחנו מסיימים היום את סדר-היום מוקדם.

יעקב ליצמן: זה היה צריך להיות בסוף סדר-היום.

דליה איציק: זה מאוד נחמד, חשוב ללמד סניגוריה.

דליה איציק: אדוני, אל תנסה אותי, כי אני מוכנה לתת לך רשיון להרבה מאוד דברים.

דליה איציק: אתה לא תקבל את זה מכל איש פוליטי בבית הזה.

דליה איציק: אני מאמינה בך.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(א) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת אפרים סנה, שנכנסה לתוקפה ביום רביעי, כ"ג באייר, 28 במאי, בא במקומו חבר הכנסת שכיב מוראד שנאן מסיעת העבודה-מימד.

דליה איציק: לא, לא, לא, אני לא מסכימה, לא מוחאים כפיים.

דליה איציק: נמצאים פה נכבדי העדה הדרוזית, נמצאים פה חברים של שכיב, שהם רבים במגזר הזה, ואת חלקם הגדול אני מכירה באופן אישי.

דליה איציק: חלקם גם חברים שלי.

דליה איציק: ברוכים הבאים לבית הזה, אתם תמיד תמיד רצויים.

דליה איציק: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמינה את שכיב לעלות לדוכן.

דליה איציק: תיכף אני אקרא לך: חבר הכנסת.

דליה איציק: שכיב, אני אקרא בפניך – קח לך את הזמן, זה נורא מרגש.

דליה איציק: אלה דקות שזוכרים וצעדים שזוכרים.

דליה איציק: תעשה את זה לאט, כן, ככה.

דליה איציק: לא כל יום נהיים חבר הכנסת.

דליה איציק: זה מאוד מרגש.

דליה איציק: אני אקרא בפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת ואתה תגיד: מתחייב אני.

דליה איציק: אני יודעת שאתה לא צייתן.

דליה איציק: מתחייב אני.

דליה איציק: זה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

שכיב מוראד שנאן: מתחייב אני.

דליה איציק: יפה.

דליה איציק: מזל טוב, חבר הכנסת שנאן.

דליה איציק: הנה, הוא כבר רוצה לנאום.

דליה איציק: חכה חכה, השר ברק, לא יהיה לך קל.

דליה איציק: הוא כבר רוצה לנאום.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: נאום ראשון – לא מפריעים.

שכיב מוראד שנאן: בסמאללה אל-רחמן אל-רחים.

שכיב מוראד שנאן: גברתי היושבת בראש – – –

דליה איציק: גברתי היושבת-ראש.

שכיב מוראד שנאן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, מכובדי חברי הכנסת, תרשו לי לברך בשמכם כולכם את אורחי, אורחי הכנסת היושבים ביציעים, אשר כיבדו אותי בנוכחותם ביום זה, שלי אישית הוא יום היסטורי.

שכיב מוראד שנאן: ביום זה אני רוצה להודות לכל אלה אשר הביאו אותי למעמד הזה.

שכיב מוראד שנאן: אספר לכם, מכובדי, כי מדובר בתנועת שינוי של דור צעירים חדש מבני העדות הדרוזית והצ'רקסית אשר שילבו ידיים יחד אתי במטרה להיאבק למען שוויון זכויות אמיתי, למען גישור על הפערים שאנו סובלים מהם כ-60 שנה.

שכיב מוראד שנאן: לחברי אומר: תודה, תודה, ומתחייב אני כי מאבקנו למען זכויות מלאות לא יפגע לעולם בנאמנותנו למדינת ישראל ולחוקיה.

שכיב מוראד שנאן: אנו נפעל להשגת יעדים אלה במסגרת הדמוקרטיה.

שכיב מוראד שנאן: הראשון שבהם, שעומד על הפרק כבר ביום רביעי הקרוב, הוא החוק לפירוק האיחוד המלאכותי של דאלית-אל-כרמל ועוספיא, להחזיר את שני היישובים האלה להיות אחים שכנים החיים בשכנות טובה.

שכיב מוראד שנאן: ברשותך, גברתי, ובמחילה מחברי שביציעים, תרשו לי לפנות אל אמי, אשתי, ילדי, אחי, אחיותי – מקור הכוח שלי, מקור הגאווה, העוצמה שאני נשען עליה – ולומר להם: אני אוהב אתכם – –

דליה איציק: סוף-סוף גבר מודה שהוא נשען על אשתו.

דליה איציק: שכיב, זה מראה על הרבה ביטחון עצמי שגבר אומר את זה.

דליה איציק: תדע לך.

שכיב מוראד שנאן: – – וגאה להיות אחד מכם.

שכיב מוראד שנאן: בטוח אני כי נשמתו של אבי זיכרונו לברכה, שיח' סאלח מוראד שנאן, שומרת עלי מלמעלה ותמיד תדריך אותי לעשות את הדרך הנכונה לשילוב בין נאמנותי המוחלטת למדינת ישראל לבין המאבק הצודק שאנהל למען זכויותיהם של שולחי לדוכן מכובד זה.

שכיב מוראד שנאן: לסיום, נישא תפילה שיבוא שלום – שלום צודק ובר-קיימא, שיבטיח סוף להרג ולמלחמות.

שכיב מוראד שנאן: תחי מדינת ישראל.

דליה איציק: אמן.

דליה איציק: שכיב, עד שכל החברים ילחצו לך ידיים – ראשית, אמא של שכיב, שלום לך, ולמשפחה, לאשה, לאחיות, לאחים ולילדים.

דליה איציק: סלאח לא פה?

דליה איציק: הנה חבר הכנסת לשעבר סלאח טריף, שגם הוא אתנו כאן, וחברים נוספים שלי שנמצאים כאן, אני רואה אותם.

דליה איציק: וואפד היקר, בלשוננו וואפדי.

דליה איציק: עובד הכנסת ילווה את חבר הכנסת שכיב שנאן למקומו, שם ילחצו ידיים כשהוא יושב על כיסאו.

דליה איציק: מי ילווה את חבר הכנסת שכיב שנאן?

דליה איציק: שמואל, תלווה אותו בבקשה לכיסאו, שם ילחצו ידיים.

דליה איציק: נמצא אתנו גם כבוד השיח' מואפק טריף.

דליה איציק: ברוך הבא.

דליה איציק: אנחנו שמחים מאוד לראות אותך אתנו כאן.

דליה איציק: זה הבית שלכם.

דליה איציק: חבר הכנסת שנאן, כיסא פה זה דבר יקר.

דליה איציק: שב בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת שנאן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

דליה איציק: היום יום ירושלים, לכן אני מרשה לעצמי להתבדח קצת.

דליה איציק: חבר הכנסת שנאן, אני מבינה שכל האורחים שלך מוזמנים אחר כך למעלה.

דליה איציק: אורחים יקרים שלנו, אתם מוזמנים לקבלת פנים לכבוד חבר הכנסת הטרי והחדש, חבר הכנסת שכיב שנאן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

): גברתי היושבת-ראש, בהתאם להוראות סעיפים 59(1) ו-60 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, וסעיף 18א לתקנון הכנסת, החליטה ועדת הכנסת על השינויים הבאים בהרכב הסיעתי של הכנסת השבע-עשרה: סיעת "גיל – גמלאי ישראל לכנסת" התפלגה לשתי סיעות: האחת, "גיל – גמלאי ישראל לכנסת", שיכהנו מטעמה ארבעה חברי הכנסת, שהם חברי הכנסת שנמנו עם הסיעה לפני ההתפלגות פרט לחברי הכנסת האמורים בפסקה השנייה, והאחרת, סיעת "צדק לזקן", שיכהנו מטעמה שלושה חברי הכנסת: משה שרוני, אלחנן גלזר ושרה מרום-שלו.

): כמו כן, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – פיצוי בשל עסק של חקלאות), התשס”ח–2008, הצעת חברי הכנסת זאב אלקין, דוד רותם, עמירה דותן, שי חרמש, אסתרינה טרטמן, ישראל כץ, יצחק לוי, אברהם מיכאלי ואורית נוקד, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, כ"ג באייר התשס"ח, 28 במאי 2008, להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תקופת כהונה של מועצה דתית), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת, לוועדה משותפת של ועדת הכנסת ושל ועדת הפנים והגנת הסביבה.

): יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה ביקש להעביר את הצעת החוק הנ"ל לדיון בוועדת הפנים מן הנימוק שהצעת חוק זו עוסקת בקיומן של מועצות דתיות, נושא שהוא בתחום עיסוקה של הוועדה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדה משותפת של ועדת הכנסת וועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): גברתי, אני אבקש בנושא הזה את אישורה של הכנסת להמלצה הזו.

דליה איציק: אנחנו צריכים להצביע, אדוני?

): אכן.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 13 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – תקופת כהונה של מועצה דתית), התשס"ח–2008, מוועדה משותפת של ועדת הכנסת וועדת הפנים והגנת הסביבה לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דליה איציק: בעד – 13, אין מתנגדים.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

): אני מתכבד להודיע בזאת כי חבר הכנסת שלמה מולה יכהן כחבר ועדת הכספים במקום חבר הכנסת יצחק בן-ישראל – מטעם סיעת גיל.

): תודה רבה.

דליה איציק: האם אנחנו צריכים להצביע על זה?

): לא.

דליה איציק: חבר הכנסת יוסי ביילין, אני מודה לך על הסבלנות שגילית; יש לך שלוש דקות.

דליה איציק: מי מחליף אותי?

דליה איציק: אני צריכה ללכת לטקס הממלכתי.

דליה איציק: אדוני, תודה.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, 40 שנה אנחנו חוגגים חג די משונה.

יוסי ביילין: רק כאן חוגגים אותו.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים עד כמה הוא חלול, אבל אנחנו בכל זאת מתעקשים לחגוג אותו כל שנה, לצבוט בלחיים, לטעון שהן ורודות ולהמשיך.

יוסי ביילין: אני מסתכל על ירושלים, על עיר הבירה שלבן-גוריון היה אומץ בפברואר 1949, להכריז עליה כעיר בירה.

יוסי ביילין: אני זוכר את ההתרגשות הכל-כך גדולה עד דמעות כאשר נכבשה ירושלים והכותל היה בידינו.

יוסי ביילין: להיות חייל צעיר בסיני ולשמוע על זה – זה היה רגע שאי-אפשר לשכוח בחיים.

יוסי ביילין: אני מסתכל על ירושלים של היום, בירה שלא מוכרת על-ידי אף מדינה.

יוסי ביילין: בעלת הברית הגדולה שלנו – כל פעם מועמד לנשיא מבהיר שכשהוא יהיה נשיא הוא יעביר את השגרירות, ואיכשהו זה עדיין לא קרה אף פעם וכנראה זה לא יקרה עד שלא יהיה כאן הסדר.

יוסי ביילין: אף שגרירות לא נמצאת בירושלים.

יוסי ביילין: התהדרנו במשך שנים.

יוסי ביילין: אל-סלוודור וקוסטה-ריקה גם הן כבר עזבו.

יוסי ביילין: אין מדינה כזאת.

יוסי ביילין: בבתי-הספר בעולם, בפריס, לומדים שתל-אביב היא בירת ישראל.

יוסי ביילין: רוב התושבים בירושלים אינם ציונים.

יוסי ביילין: ירושלים הפכה לעיר הענייה ביותר בישראל.

יוסי ביילין: המעמד הבינוני בורח ממנה מדי שנה.

יוסי ביילין: כשמדובר על אחדות – העיר שחוברה לה יחדיו, זה כל כך מצחיק וכל כך עצוב.

יוסי ביילין: כל אדם שבא מהמאדים – אם כי עכשיו שמענו שעל המאדים אין כנראה חיים – שבא ממקום רחוק, נניח מהאמזונס, יכול אפילו על-פי הריח לראות איפה ירושלים הישראלית ואיפה ירושלים הערבית.

יוסי ביילין: אין שום דמיון, אין שום קשר.

יוסי ביילין: לא השקענו שם, לא עשינו שם כלום.

יוסי ביילין: בנינו שם שכונות.

יוסי ביילין: הן יישארו בידינו, ובכל הסדר, על חשבון זה, נצטרך לשלם בריבונות ישראלית, אחד לאחד.

גאלב מג'אדלה: – – –

יוסי ביילין: אין שום ספק.

יוסי ביילין: ומה אנחנו עושים?

יוסי ביילין: בא שר השיכון ואומר: הוא בונה עוד יחידות דיור בירושלים.

יוסי ביילין: מחיאות כפיים אדירות.

יוסי ביילין: אנשי ש"ס ממש מאושרים.

יוסי ביילין: למי זה ייתן משהו בדיוק?

יוסי ביילין: זה באמת מה שיביא לאחדות ירושלים?

יוסי ביילין: הפרובוקציות האלה כל פעם מחדש?

יוסי ביילין: ומי ישלם על זה?

יוסי ביילין: הרי על כל שטח שנבנה בירושלים או בשטחים נשלם בריבונות ישראלית.

יוסי ביילין: את זה כבר יודעים.

יוסי ביילין: את זה כבר הממשלה הזאת אומרת; לא ממשלת מרצ חלילה.

יוסי ביילין: אז למה אתם עושים את זה?

יוסי ביילין: הדרך היחידה לחגוג את החג הזה, הדרך היחידה באמת להביא לכך שירושלים בירת ישראל תהיה הגדולה ביותר בהיסטוריה היהודית, הדרך היחידה שבה יעברו כל השגרירויות מתל-אביב לירושלים, לרבות השגרירות האמריקנית אפילו, הדרך היחידה שלא ילמדו בספרי לימוד בעולם שתל-אביב היא הבירה – היא להגיע להסכם עם הפלסטינים.

יוסי ביילין: אני שומע כאן את הדברים, יהדות התורה: אם יהיה הסכם, לא נישאר אם יחלקו את ירושלים.

יוסי ביילין: איזו חלוקת ירושלים?

יוסי ביילין: זה מחנה הפליטים בקלנדיה?

יוסי ביילין: מחנה הפליטים בשועפאט?

יוסי ביילין: בלי זה אגודת ישראל לא יכולה לחיות, היא מוכרחה את מחנות הפליטים האלה.

יוסי ביילין: אם לא יהיה הסדר, אם לא תהיה כאילו חלוקה שזה רק חלוקת מזרח-ירושלים כמובן, החגיגות האלה שלנו כל שנה לא יהיו חגיגות של אמת כמו ש-40 שנה הן חגיגות של שקר.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ביילין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת עבאס זכור, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כשאומרים ירושלים אומרים גם אומרים: אלקודס.

עבאס זכור: וגם אומרים: בית אלמקדס, ארד אלאסראא' ואלמעראג', מהבט אלאנביאא', אלארד אלמובארכה, אלארד אלמוקדסה.

עבאס זכור: מי לא אוהב את ירושלים?

עבאס זכור: במעמד זה אני רוצה להדגיש כי כמו שהיהודים מסתכלים על העיר ירושלים כעיר הקדושה ביותר, כך גם רואים אותם מיליארד וחצי מוסלמים בכל רחבי העולם.

עבאס זכור: בה נמצא מסגד אל-אקצא, שהינו המסגד השלישי בקדושתו ובחשיבותו בעולם האסלאמי.

עבאס זכור: זה המקום שממנו עלה הנביא מוחמד לשמים, כאשר עבר בדרכו ממכה לירושלים כדי לחדד ולהדגיש את הקשר החזק בין שני המסגדים, במכה ובירושלים.

עבאס זכור: כמו כן, ירושלים חשובה וקדושה גם לנוצרים.

עבאס זכור: לכן העיר ירושלים היא לב-לבו של הסכסוך הישראלי-הפלסטיני.

עבאס זכור: אבל צריך להוסיף פה כי כשמדובר בירושלים הסכסוך עולה מדרגה ועולה מישור של סכסוך ישראלי-ערבי-מוסלמי.

עבאס זכור: אם לא יהיה פתרון אמיץ וצודק בנושא ירושלים, לעולם הסכסוך הזה לא יסתיים.

עבאס זכור: לכן, כאשר הבית הנכבד הזה קובע כי ירושלים היא מאוחדת לנצח, בכך הוא מצהיר כי אין כוונה להגיע לשלום אמיתי ולפתרון סופי בסכסוך הקיים.

עבאס זכור: הפתרון היחיד כיום הוא בחלוקת ירושלים לשני העמים, ואין פתרון אחר אם מעוניינים באמת להגיע לשלום.

עבאס זכור: מזרח-ירושלים היא ערבית והיא הבירה של המדינה הפלסטינית העצמאית שתקום בגבולות 67'.

עבאס זכור: כל מדינות העולם מכירות בזה לפי החלטות האו"ם, וגם רוב הפלסטינים והערבים מסכימים לכך היום.

עבאס זכור: אז אל תפסידו את ההזדמנות הזאת, ותסיימו את הכיבוש בכל השטחים שנכבשו בשנת 1967, לרבות מזרח-ירושלים, כדי שילדינו יוכלו ליהנות מחיים טובים ושקטים עם שלום וביטחון.

עבאס זכור: אחרת, אתם לא יכולים לעמוד בפני כל העולם הערבי והאסלאמי, ואף הנהגה פלסטינית או ערבית לא תרשה לעצמה לוותר על הזכות הזאת.

עבאס זכור: אני רוצה להדגיש דבר חשוב מאוד: כמה שירושלים חשובה וקדושה, האדם חשוב יותר מהאדמה אפילו אם זו ירושלים.

עבאס זכור: אמרתי את זה יותר מפעם על במה זאת.

עבאס זכור: אפילו מכה אצל המוסלמים, אל-כעבה – הבניין הכי חשוב למוסלמים, יותר חשוב ממנו הוא האדם.

עבאס זכור: הנביא מוחמד אמר: להרוס את אל-כעבה.

עבאס זכור: אבן.

עבאס זכור: אבן יותר קל לאלוהים להרוס מלהרוס חיים של אדם אחד.

עבאס זכור: אני מקווה שכולנו נבין ונעשה שירושלים תחולק לשני העמים, והאדם הפלסטיני והישראלי יותר חשובים מהאדמה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת עבאס זכור.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: בינתיים – הודעה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32), התשס"ח–2008.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון מס' 6) (שינוי הרכב ועדת ערר), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת גדעון סער.

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו ידבר חבר הכנסת יואל חסון, שיחתום את דברי חברי הכנסת לפני דברי התייחסותו של השר.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אנחנו צריכים ביום הזה לומר דברי אמת ולהתייחס למציאות כפי שהיא.

דב חנין: מדברים פה גבוהה-גבוהה על איחוד ירושלים; ירושלים רחוקה מלהיות מאוחדת.

דב חנין: ירושלים היא עיר מפולגת, קרועה, ירושלים היא עיר מחולקת.

דב חנין: ירושלים מחולקת קודם כול במישור הלאומי: ישנה ירושלים המערבית, ישנה ירושלים המזרחית הכבושה, הפלסטינית.

דב חנין: לא רק חבר הכנסת דב חנין אומר את זה בכנסת – 78% מהציבור הישראלי חושבים שירושלים, למעשה, כבר מחולקת.

דב חנין: אלה הם ממצאי סקר שנערך על-ידי מכון "הגל החדש" בקרב מדגם מייצג של 600 משיבים מהאוכלוסייה היהודית הבוגרת בחודש אפריל.

דב חנין: כמעט שני-שלישים מהציבור היהודי בארץ, אדוני היושב-ראש, מסכימים לכך שבמסגרת הסדר קבע שכונות ערביות במזרח-ירושלים יהיו תחת שלטון פלסטיני.

דב חנין: רוב של 51% מהציבור מסכימים למשפט: "הסדר עתידי בעיר יתבסס על כך שחלק מהאזורים הערביים במזרח-ירושלים יהיו תחת שלטון פלסטיני, אזורים יהודיים יהיו תחת שלטון ישראלי, והעיר העתיקה תהיה בפיקוח בין-לאומי ופתוחה לכולם".

דב חנין: 51% מהציבור היהודי בישראל מסכימים לאמירה הזאת.

דב חנין: 56% מהציבור היהודי בישראל מתנגדים לבנייה יהודית בשכונות ערביות בירושלים.

דב חנין: עמדתו של הציבור, לצערי הגדול, לא משתקפת בכנסת.

דב חנין: הכנסת הזאת עדיין שבויה בססמאות הלאומניות הנושנות של אחדות, של שליטה, של התעלמות מהעם השני שחי בירושלים.

דב חנין: למען עתידה של ירושלים הדבר הראשון והחשוב ביותר שאנחנו צריכים להבטיח זה שלום; ירושלים צריכה להיות עיר שלום, והיא תהיה עיר שלום אם יהיו בה שתי בירות לשני עמים.

דב חנין: ירושלים היום היא קורבן לחזיונות שווא בגלל הפוליטיקה הלאומנית.

דב חנין: בגלל החששות הדמוגרפיים שמלווים את הפוליטיקה הזאת בונים ממניעים פוליטיים ונדל"ניים בירושלים על כל גבעה ובמקום כל עץ רענן.

דב חנין: ירושלים היא עיר מים אל ים – מהים התיכון עד ים המלח; בצד אחד תוכנית ספדי, בצד שני בנייה מטורפת במזרח העיר.

דב חנין: כך מרכז העיר ירושלים הולך ושוקע.

דב חנין: חלקו מופקר כדירות נדל"ן של תושבי חוץ בזמן שתושבי ירושלים בורחים מהעיר – אין להם מקום, ואין להם יכולת להמשיך להתגורר בעיר שלהם.

דב חנין: ירושלים היא עיר ענייה, עיר במצוקות כלכליות וחברתיות קשות.

דב חנין: דיברתי על החלוקה הלאומית של ירושלים המזרחית מול המערבית, אבל יש עוד חלוקות בירושלים: יש שכונות עניות בדרום ובצפון, יש שכונות חרדיות שגם הן שכונות מצוקה מבחינה כלכלית.

דב חנין: יש הרבה מה לעשות בירושלים.

דב חנין: אם עתידה של ירושלים ואם עתידם של תושבי ירושלים באמת לנגד עינינו, אנחנו צריכים לרדת מהססמאות הגבוהות ולהתחיל בתוכנית אמיתית של שיקום וטיפול בעיר הזאת.

דב חנין: אנחנו צריכים להחיות את מרכז העיר, אנחנו צריכים לבנות מחדש את ירושלים כעיר שתהיה לטובת תושביה – לא קורבן לחזיונות שווא לאומניים כאלה או אחרים, אלא עיר של חיים, עיר של שלום, עיר של עתיד.

דב חנין: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יואל חסון, שיחתום את הדיון של חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: אחר כך נציג הממשלה, השר רפי איתן, יתייחס לנושא ירושלים.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, יש משהו סמלי בכך שאני מדבר על ירושלים ורוצה לדבר גם על מה שהיה אתמול, ואתה יושב פה על כס הנשיאות.

יואל חסון: אתמול היתה לסיעת קדימה בזכותך הזדמנות נפלאה לבקר בירושלים ולראות את ירושלים של מעלה ושל מטה.

יואל חסון: כשאתה נכנס לעיר-דוד, וכל פעם לאתר אחר במקום הזה, אתה הולך על האבנים הכבדות, הקשות האלה, החרוכות האלה, ואתה מקבל עדויות דקה אחרי דקה שאנשים כמוך, רק לפני אלפי שנים – אבל יהודים – הלכו במקומות האלה, צעדו על המדרגות האלה, נכנסו לבריכת השילוח, הגנו בנפשם ובגופם על ירושלים – המקום הכה-קדוש לעם היהודי.

יואל חסון: כשאתה גומר יום כזה ואתה חוזר ליום-יום שלך, אתה לא יכול שלא להרגיש את נטל האחריות שיש עליך – השמירה הזאת של ירושלים שאלפי שנים שמרו עליה כמונו, ואנחנו חייבים לשמור עליה כמו שהם שמרו עליה.

יואל חסון: כשאני מדבר על ירושלים, אני מנסה לנתק את המחלוקות כפי שהציג אותן כרגע חבר הכנסת חנין.

יואל חסון: לא משנה אם אתה יהודי, נוצרי או מוסלמי – מי שמחלק את ירושלים לא אוהב את ירושלים.

יואל חסון: אי-אפשר לקיים את העיר הזאת מחולקת.

יואל חסון: אי-אפשר לקרוע אותה ולבנות בתוכה חומה.

יואל חסון: אי-אפשר.

יואל חסון: העיר הזאת, צריך וחשוב שתישאר בריבונות יהודית לעולמי עד, לנצח נצחים, אך עם זאת פתוחה לכל הדתות, פתוחה לכל מי שרוצה להיות בה – חופשייה וליברלית.

יואל חסון: זו דעתי, זה מה שאני חושב, זה מה שמבטאת עבורי ירושלים.

יואל חסון: זה מה שצריכה להיות ירושלים עבור כולם.

יואל חסון: אני אומר לנו, כמי שנושאים היום בנטל המנהיגות, שיש לנו אחריות כבדה לדעת לשמור על האיזון הזה בין הרצון שלנו לסיים קונפליקט, לסיים סכסוך, אבל מצד שני להיות מספיק יצירתיים ובטוחים ולא לגעת בירושלים.

יואל חסון: לא לגעת בירושלים.

יואל חסון: בעיני, ירושלים היא סמל של העם היהודי.

יואל חסון: היא סמל שאם נשבור אותו זה יפתח סדק שיפרום אולי – אני חושש – את המרקם החברתי של העם היהודי כאן בארץ-ישראל.

יואל חסון: וכן, זאת אחריות.

יואל חסון: וכן, זאת משימה שאולי יהיה קשה לעמוד בה דקה לפני שאולי נהיה לקראת איזה הסדר קבע שאולי יביא שקט ושלווה לעם הזה, ויגידו לנו: הנה, רק זה, זה הצעד שצריך לעשות כדי שנשיג פה שלום של אמת.

יואל חסון: אני לא מאמין בזה.

יואל חסון: אני לא מאמין בזה.

יואל חסון: אני מאמין וחושב שכל מי שנמצא בעמדת הנהגה ויעמוד ברגע הזה או בדילמה הזאת, צריך להיות מספיק יצירתי אבל גם חזק כדי לשמור על הדבר הזה החזק כל כך שנקרא ירושלים, בירת העם היהודי, שאותה צריך לשמור ועליה להגן.

יואל חסון: תודה, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת חסון.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא השר המופקד על ענייני ירושלים, חבר הכנסת רפי איתן, להתייחס לנושא.

עתניאל שנלר: אדוני השר, בבקשה.

רפי איתן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, רציתי לברך את חבר הכנסת החדש.

עתניאל שנלר: הוא הלך להרים כוסית.

רפי איתן: הוא יצא לטרקלין על מנת לחגוג.

עתניאל שנלר: גם יום ירושלים וגם חברות בכנסת.

רפי איתן: אז אני מאחל לו "לחיים".

רפי איתן: אני מברך על יום ירושלים.

רפי איתן: בירכנו על זה אתמול בממשלה, ואנחנו מברכים על זה כאן, בכנסת.

רפי איתן: לפני כארבעה ימים ישבתי בווילנה, בירת ליטא, עם שר החוץ, שר המשפטים, סגן ראש הממשלה, והנושא של ירושלים דליטא עלה על השולחן.

רפי איתן: היו כמה סיפורים כיצד עלה השם.

רפי איתן: אחד סיפר שזה בא מנפוליאון.

רפי איתן: יושב-ראש קהילת יהודי ליטא, שהיה נוכח שם, אמר שזה בא בתקופתו של הגאון רבי אליהו מווילנה ועוד ועוד.

רפי איתן: אבל אני טרחתי וסיפרתי את סיפורה של ירושלים האמיתית, זאת שאנחנו נמצאים בה.

רפי איתן: אמרתי שאומנם וילנה עיר יפה מאוד, אבל העם היהודי – בשבילו ירושלים זה רק ירושלים, אין אחרת.

רפי איתן: אני, כשר לענייני ירושלים שמנסה לדאוג לירושלים, וזה לא כל כך קל, רוצה לתת ניתוח קצר של מצבה של ירושלים היום.

רפי איתן: מצבה של ירושלים היום לא מעודד, ואגיד מהי תמונת המצב.

רפי איתן: יש עזיבה של צעירים שהולכת ונמשכת.

רפי איתן: חסר דיור בעלות סבירה, במיוחד לזוגות צעירים.

רפי איתן: חסרה תעסוקה.

רפי איתן: במרכז שלה היא העיר היקרה ביותר בארץ.

רפי איתן: חסרים הרבה משרדים.

רפי איתן: השכר הממוצע הוא הנמוך ביותר בין הערים הגדולות של ישראל.

רפי איתן: כלומר, לא מצב מזהיר.

רפי איתן: לעומת זאת, יש עלייה גדולה מאוד, באחוזים גבוהים, בתיירות.

רפי איתן: אנחנו במשרד שלנו, עם המכון לחקר ירושלים ועם עיריית ירושלים, הגענו למסקנה שחייבים לעשות הכול על מנת לחזק את ירושלים ולהעצים את חוסנה.

רפי איתן: לשם כך צריך לנצל את היתרונות שיש לעיר.

רפי איתן: מהם היתרונות?

רפי איתן: היא עיר בירה.

רפי איתן: יש לרכז לא רק את כל משרדי הממשלה, אלא גופים שקשורים בממשלה, ולהעלות אותם לירושלים.

רפי איתן: על זה היתה אתמול ישיבה מיוחדת בממשלה, ויש שורה של גופים שצריך לכפות עליהם לעבור לירושלים.

רפי איתן: בסופו של יום, ירושלים היא מרכז תרבות, היא מוקד תיירות.

רפי איתן: אם אנחנו לוקחים ערים דומות בעולם, הרי מספר התיירים בהן הוא בערך פי-חמישה, פי-שישה או פי-עשרה ממספר התושבים.

רפי איתן: אנחנו מקבלים כמיליון, מיליון ורבע תיירים בשנה.

רפי איתן: זה לא מספיק, ואפשר להגיע גם ל-10 מיליונים, ולזה צריך להכין את העיר.

רפי איתן: ירושלים היא מרכז רפואי ומדעי.

רפי איתן: חברת הכנסת קולט אביטל סיפרה שחברת "טבע" מחפשת אנשים למחקר ויש בעיות טכניות כאלה ואחרות והיא לא מצליחה לקבל אותם.

רפי איתן: אבל זה לא רק חברת "טבע", יש שורה של חברות גדולות בעולם שמוכנות לבוא לירושלים, ואנחנו מנסים לעזור להן.

רפי איתן: ירושלים היא מרכז מחקר ולימודים גבוהים.

רפי איתן: בסופו של דבר, היא מרכז לשלוש הדתות, ועל זה אני אגיד מייד מה אני מתכנן ומה אנחנו עושים.

רפי איתן: אבל אגיד כך: אי-אפשר לחלק את ירושלים העתיקה, זה בלתי ניתן.

רפי איתן: גם אלה שקדמו לי כאן בנאומים שלהם, כמו דב חנין ואחרים, מדברים על חלוקת ירושלים.

רפי איתן: על איזו ירושלים הם מדברים?

רפי איתן: על איזו חלוקה?

רפי איתן: הם מדברים על העיר העתיקה.

רפי איתן: הרי אין דבר אחר.

רפי איתן: רבותי, אי-אפשר לחלק את ירושלים העתיקה בשום פנים ואופן, ומי שיחלק אותה יקבע שהיא תהיה לדורות עיר אלימה.

רפי איתן: האפשרות היחידה שירושלים תישאר שלמה ובטוחה לתושביה היא שלטון ישראלי.

רפי איתן: אני אומר את זה במלוא האחריות.

רפי איתן: כבר אמרתי את זה פעם פה, ואני אומר את זה פעם נוספת.

רפי איתן: מה המשרד שלי מתכנן, אף שאין לו הרבה שיניים?

רפי איתן: אני רוצה לחזור על החלטת הממשלה מ-1998, שדיברה על ירושלים רבתי.

רפי איתן: אני משנה במידה רבה את ההחלטה ואני אומר: אנחנו צריכים לחקות את האמריקנים.

רפי איתן: על מנת לחזק את בירתם, וושינגטון, האמריקנים יצרו את מחוז הבירה.

רפי איתן: וושינגטון די.

רפי איתן: סי זה District of Columbia, כלומר מחוז הבירה.

רפי איתן: אני קורא לזה מרחב הבירה, אבל אפשר לקרוא לזה גם מחוז הבירה.

רפי איתן: ירושלים היום, במידה רבה, היא עיר קצה.

רפי איתן: על מנת להגדיל או להעצים אותה, חייבים להכניס אותה בתור מחוז, ואני לא רוצה להגיד כאן את הגבולות שלו, אבל היה מי שאמר לפני שיכול להיות שזה צריך להיות מים-המלח ועד שער-הגיא.

רפי איתן: כלומר, המחוז צריך להיות מספיק גדול על מנת לטפל בשורה ארוכה של נושאים אורבניים, בנושאים מחוזיים, בנושאי תחבורה, בנושאי מים, בנושאי ביוב, בנושאי אנרגיה ועוד ועוד, על מנת להגדיל את עוצמתה של ירושלים.

עתניאל שנלר: גם ועדת תכנון.

רפי איתן: הרשויות שבתוך המערכת הזאת צריכות להיות כמו בוושינגטון, כלומר, כל רשות נשארת עצמאית, אבל היא כפופה למערכת-גג, ורוב תקציבה בא מהמדינה, כלומר מכל ארצות-הברית ולאו דווקא מהמערכת הפנימית.

רפי איתן: אנחנו עובדים על התוכנית הזאת, ואני מקווה שדי מהר נביא אותה לממשלה.

רפי איתן: אנחנו עובדים על שורה של פרויקטים, שנמצאים גם בעיריית ירושלים וגם במשרדי הממשלה השונים.

רפי איתן: אנחנו מנסים לרכז את זה.

רפי איתן: אנחנו מנסים לבדוק איזו קרקע פנויה ואיזו קרקע לא פנויה הן בתוך ירושלים והן בסביבתה, על מנת לדחוף עד כמה שאפשר.

רפי איתן: בשורה התחתונה, נגיש לאוצר תקציב רב-שנתי לירושלים.

רפי איתן: יש גם היום, ושמעתם מחבר הכנסת ליצמן על 160 או 170 מיליון שקלים שגם הם לא מכוסים במידה רבה, וזה נכון.

רפי איתן: אני חושב שצריך לתת לירושלים הרבה יותר, אבל זה צריך להיות כפוף לפרויקטים, ועל תוכנית כזאת אנחנו עובדים.

רפי איתן: אני משוכנע, רבותי, שעתידה של ירושלים, אף שעברה מאחוריה, עדיין לפניה.

רפי איתן: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר המופקד על ענייני ירושלים, חבר הכנסת רפי איתן.

עתניאל שנלר: תם הדיון המיוחד לרגל יום שחרורה ואחדותה של ירושלים, בירתנו.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עתניאל שנלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"ט באייר התשס"ח, 3 ביוני 2008, בשעה 16:00.

עתניאל שנלר: ישיבה זו נעולה.

עתניאל שנלר: חג שמח.