ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-וארבעים-ושתיים של הכנסת השבע-עשרה, 2008-06-10 00:00

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, ז' בסיוון התשס"ח, 10 ביוני 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, מזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק לטיפוח אתיקה בארגונים עסקיים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת עמירה דותן, אריה אלדד ויוסף ביילין; הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – הגבלת משך כהונת מועצה או ועדה ממונה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק אהרונוביץ ודוד רותם; הצעת חוק חג המצות (איסורי חמץ) (תיקון – איסור מכירת חמץ גם שלא בפומבי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני) (תיקון – סדרי תשלום עמלת הפצה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק ביטול אזרחות זמני וביטול זמני של תושבות קבע למחבל ולבני משפחתו (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק שכר חיילים בשירות סדיר, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר; הצעת חוק הקמת רשות לפיתוח מקומות קדושים למוסלמים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ואברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנה מפני שימוש במכשיר טלפון נייד והגבלת הפרסומת, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין ומיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הוצאות בהסדרת נגישות לאנשים עם מוגבלויות בבניין), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גדעון סער ושלי יחימוביץ; נוסח מתוקן של הצעת חוק העונשין (תיקון – הגנה תרבותית), התשס"ח–2008, שמספרה פ/3728/17, של חבר הכנסת שלמה נגוסה מולה, ושל הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (הפעלת מרכזי התעסוקה על-ידי שירות התעסוקה), התשס"ח–2008, שמספרה פ/3732/17, של חברת הכנסת ליה שמטוב.

איל ינון: תודה.

איל ינון: 1.

איל ינון: סירובה המוחלט להגדיל את קצבאות הילדים;

איל ינון: 3.

איל ינון: טיפולה הכושל בגיורים ובקליטת העלייה;

דליה איציק: חבר הכנסת שמואל הלפרט ינמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות את הצעת סיעות יהדות התורה והאיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל: סירובה המוחלט להגדיל את קצבאות הילדים.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אדוני שר הרווחה, כנסת נכבדה, על-פי נתוני דוח המועצה לשלום הילד, יותר משליש מילדי ישראל חיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: מאז שנת 1980 גדל פי-ארבעה שיעור הילדים הרעבים במדינת ישראל, וכיום כל ילד שלישי במדינת ישראל הוא ילד רעב.

שמואל הלפרט: כ-15% מילדי ישראל, שהם כ-350,000 ילדים, מוגדרים כילדים בסיכון.

שמואל הלפרט: כ-20% מהילדים במדינת ישראל מוכרים לשירותי הרווחה.

שמואל הלפרט: מספר הילדים העניים הוכפל מאז שנת 2002, לאחר ההחלטה האומללה של הממשלה לקצץ בצורה אכזרית ומרושעת בקצבאות הילדים, מ-420,000 ילדים ל-850,000 ילדים.

שמואל הלפרט: נתונים אלה אינם עוד סטטיסטיקה יבשה הממלאת עוד שורה בדוח כזה או אחר.

שמואל הלפרט: מאחורי נתונים אלו חיים מאות אלפי ילדים רעבים המהווים פצצה מתקתקת שתתפוצץ בפנינו בעוצמה רבה, תוך גרימה נזק בלתי הפיך.

שמואל הלפרט: מעצמות גדולות וחשובות נפלו, וחלקן אף נעלמו, כתוצאה מהתפוררות חברתית ופערים בלתי ניתנים לגישור.

שמואל הלפרט: כ-4 מיליארדי שקלים קיצצה הממשלה בתקציב קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: 70% מקצבאות הילדים של משפחות ברוכות ילדים קוצצו ללא כל הצדקה מוסרית וחוקית, מאחר שכספי הקצבאות הם כספי ציבור המשולמים מדי חודש בחודשו ומוחזקים בביטוח לאומי, והביטוח הלאומי הוא בסך הכול חברת ביטוח ותו לא.

שמואל הלפרט: אני רוצה לצטט את המאמר של יושבת-ראש הנהגת ההורים הארצית, שבו נכתב: "קלות הדעת הבלתי-נסבלת שבה אנו מתייחסים לסבל הילדים, דומה ל'אולמי ורסאי' חברתי.

שמואל הלפרט: אני קוראת לכם להחליף את רצפת ה'פל-קל' הרעועה, כי כאשר זה יתמוטט זה יגרור את כולם אל עברי פי פחת".

שמואל הלפרט: ובהמשך: "של מי הדמוקרטיה הזו בשמה אתם מעזים להרעיב ילדים וקשישים?

שמואל הלפרט: של מי הדמוקרטיה שבשבילה מילאתם את הארץ חמס?

שמואל הלפרט: זו דמוקרטיה מזויפת בידי קבוצה אוליגרכית, שהפכה אותה קרדום לחפור בו".

שמואל הלפרט: בניגוד למה שמנסים לצייר, שקצבאות הילדים מעודדות כביכול אי-יציאה לעבודה, רוב הילדים החיים מתחת לקו העוני הם דווקא ממשפחות שההורים בהן עובדים במשרה מלאה, אך הכנסתם זעומה, מאחר שמיליון עובדים בישראל הכנסתם פחותה מ-3,000 שקלים לחודש, וקצבאות הילדים, כמו בכל העולם, הן העוגן הכלכלי המשלים את הכנסתם החודשית.

שמואל הלפרט: כל הטענות המושמעות על-ידי כלכלנים שהקצבאות גורמות לאנשים לא לצאת לעבוד, אין להן שחר ואחיזה במציאות.

שמואל הלפרט: לצערי הרב, שרי אוצר בהווה ובעבר מנהלים ביניהם תחרות מי מתנגד יותר להחזרת קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: הגדיל לעשות שר האוצר רוני בר-און, שהצהיר שאפילו יורידו את ראשו, הוא לא יחזיר את קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: איזו מסירות נפש.

ראובן ריבלין: אל תהיה מודאג.

שמואל הלפרט: הוא לא יוריד את הראש.

ראובן ריבלין: אל תהיה מעודד שתקבל קצבאות, אבל אל תהיה מודאג.

יעקב ליצמן: – – –

שמואל הלפרט: ושר האוצר לשעבר, מר נתניהו, שהיה מאדריכלי הקיצוץ, הזדרז לשבח אותו על אומץ לבו.

שמואל הלפרט: פנטסטי.

שמואל הלפרט: מר ביבי נתניהו, שגרם למצב החמור הזה, אמר בעבר, ואני מצטט – חשוב להקשיב – ש"קצבאות הילדים היוו סכנה לאומית ואסור לחזור למתכונת של קצבאות".

שמואל הלפרט: "יצאנו מצרה גדולה" הוא אמר.

שמואל הלפרט: אבל לאן הגענו?

שמואל הלפרט: לאיזו צרה צרורה הוא הכניס אותנו?

שמואל הלפרט: מאז שנת 2001 הידרדרה מדינת ישראל לתחתית המדינות המפותחות מבחינת שיעור העוני של תושביה.

שמואל הלפרט: חשוב שמר נתניהו, שמייחס לעצמו השכם והערב את הצמיחה הכלכלית של ישראל בשנים האחרונות, יסתכל גם על הצד השני של המטבע – על חשבון מי באה הצמיחה הזאת, על גב מי התעשר קומץ קטן של עשירים.

שמואל הלפרט: בכירי הבנק המרכזי התריעו כי הצמיחה, שנחשבת ערך מרכזי בעיני האוצר והמגזר העסקי, לא מגיעה אל חלקים גדולים בציבור הישראלי, וחלקים גדולים ממנו אף מרגישים כי מצבם רק מידרדר והולך ככל שהמהפכה הכלכלית נותנת את אותותיה.

שמואל הלפרט: בכירי הבנק אף הזהירו שחשוב למנוע מצב שחלום ורוד של חלק אחד באוכלוסייה יהפוך לחלום בלהות של חלק אחר באוכלוסייה.

שמואל הלפרט: ארצות-הברית, שנמצאת עתה במשבר כלכלי חמור שיש לו השפעות גלובליות, גם מעבר לגבולותיה, החליטה, דווקא במצב הנוכחי, לתת תוספת לקצבאות ילדים ומענק מיוחד למשפחות ברוכות ילדים, כדי שיוכלו לעבור את המשבר בצורה קלה יותר.

שמואל הלפרט: לפני כמה ימים סיפר לי אזרח ישראלי שאשתו אזרחית ארצות-הברית – הם מתגוררים בארץ קרוב ל-20 שנה ויש להם שמונה ילדים – שבימים האחרונים הם קיבלו מענק בסך 4,000 דולר מארצות-הברית – לא מממשלת ישראל, לא מביבי נתניהו ולא מרוני בר-און – לרגל המצב הכלכלי הקשה.

שמואל הלפרט: הם כבר לא מתגוררים בארצות-הברית, אבל אשתו אזרחית ארצות-הברית.

שמואל הלפרט: אנו מנסים לחקות את האמריקנים.

שמואל הלפרט: למה שלא נחקה אותם גם בנושא הזה, בנושא החברתי?

שמואל הלפרט: כל ההצעות שמעלים נציגי ועדת השרים לענייני קצבאות שהקימה הממשלה – כאן אני רוצה שאתה תקשיב, אדוני שר הרווחה – הוועדה שהוקמה בלחץ של חברי מסיעת ש"ס לפתרון מצוקת העוני, כמו פתיחת תוכנית חיסכון לכל ילד וארוחה חמה בבתי-הספר, אינן אלא לעג לרש, ונועדו לזרות חול בעיני הציבור.

שמואל הלפרט: התוכנית של ארוחה חמה שעליה מדברים כבר שנים מיושמת עד כה בצורה חלקית ומצומצמת.

שמואל הלפרט: תקציב ההזנה מיועד ל-100,000 ילדים בסך הכול מתוך 2 מיליוני ילדים, ומלכתחילה היא מתייחסת להזנה 200 ימים בשנה בלבד.

שמואל הלפרט: ומה עם שאר 165 הימים בשנה ?

שמואל הלפרט: מה עם שבתות וחגים?

שמואל הלפרט: ארוחות בוקר וארוחות ערב?

שמואל הלפרט: מה יאכלו אז כל אותם ילדים?

שמואל הלפרט: מה ילבשו הילדים האלה?

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, היום המאבק על קצבאות הילדים הפך למאבק אידיאולוגי, משום שיש עודפים של מיליארדים באוצר; מאבק של העשירים והשבעים כנגד העניים והרעבים, מאבק של החזקים מול החלשים.

שמואל הלפרט: במצב זה שבו הממשלה ממשיכה לפגוע בפת לחמם של הילדים העניים, נצביע אי-אמון בממשלה.

שמואל הלפרט: תודה.

דליה איציק: אדוני, תודה לך.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, צרי לי שהדיון שעוסק ברשת הביטחון הסוציאלית, ובעיקר בסוגיית קצבאות הילדים, הפך מזמן להיות דיון פוליטי, ולא דיון ענייני.

יצחק הרצוג: כי אם הוא היה דיון ענייני, אז היינו – – –

יעקב ליצמן: למה זה פוליטי?

יצחק הרצוג: מכיוון שהוא הפך להיות דיון פוליטי.

יצחק הרצוג: אם אתה תיתן לי לדבר – – –

יעקב ליצמן: – – – קצבאות ילדים זה לא פוליטי.

יצחק הרצוג: סוגיית קצבאות הילדים היא לא סוגיה שאתה אומר:

יצחק הרצוג: מעלים קצבאות ילדים לכל ילד וילדה בישראל, והנה בא לציון גואל.

יצחק הרצוג: להיפך.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, נראה לי שלא ייתנו לי לדבר היום, אז אני גם מוכן לבקש מהכנסת לדחות את האי-אמון ולרדת.

יעקב ליצמן: אין בעיה.

יצחק הרצוג: אני עדיין טוען שהדיון הוא דיון פוליטי, מכיוון שמתכנסת ועדת שרים שעוסקת בנושא, ועבדכם הנאמן מציע ארבע או חמש חלופות, אבל זה נורא לא מעניין, כי זה לא נשמע מתאים לציבור הרלוונטי שהבטיחו לו שיהיו קצבאות ילדים.

יצחק הרצוג: זה הכול.

יעקב ליצמן: מה לא רלוונטי?

יעקב ליצמן: לעניים אין כסף, אז כל הפתרונות שלך לא יעזרו.

רוחמה אברהם-בלילא: אז מה יעזור?

יצחק הרצוג: עכשיו אני רוצה לענות.

יצחק הרצוג: השאלה אם קצבאות הילדים הן הפתרון הנכון והמדויק לסוגיית העוני בקרב ילדי ישראל היא שאלה הרבה יותר עמוקה, והיום, כאשר מסתכלים על התמונה בכללותה ובוחנים את רשת הביטחון הסוציאלית בישראל, קצבאות הילדים הן רק רכיב אחד בשורה של צעדים, ולכולם ברור שיש צורך למקד את התקציבים לטיפול בילדים בישראל כך שהם יהיו מיועדים ספציפית למשפחות הרלוונטיות ולהורים הנזקקים לכך באמת.

יצחק הרצוג: אני לא חושב שהגדלת קצבאות הילדים דווקא לילדי סביון היא הפתרון הנכון.

יצחק הרצוג: אני חושב שצריך לבוא עם שורה של חלופות, ובאתי לוועדת השרים עם חלופות, ואני גם אמנה אותן.

אברהם רביץ: אנחנו מוכנים למבחן הכנסה.

אברהם רביץ: מה אתה מקשקש במוח?

שמואל הלפרט: קצבאות לפי הכנסה.

יצחק הרצוג: ידידי חבר הכנסת הלפרט, דווקא בגלל החוק שלך, ואפילו בתקופתו, עלה העוני בקרב ילדים הרבה יותר מאשר בשנים האחרונות, מהסיבה שאנשים לא יצאו לעבודה.

יצחק הרצוג: הם גילו שזה הרבה יותר נוח, ולא יצאו לעבודה.

יצחק הרצוג: כולנו מבינים שכאשר סל ההכנסות המשפחתי צריך לכלול הכנסות מתעסוקה ורכיבים נוספים, אז אתה יכול להתמודד עם העוני.

יצחק הרצוג: אני לא בא לקרוא תיגר כמו בנימין נתניהו – שהיום מתחנף אליכם ואתם נהנים מזה מאוד, ואני לא מספר לכם סיפורים, אני אומר את האמת.

יצחק הרצוג: אנחנו הצענו כמה חלופות: חלופה א', מענק של 300 שקלים למשפחה כמו שהיא, בלי הבדל בגודל המשפחה, מעל שלושה ילדים.

יצחק הרצוג: חלופה ב', מענק למשפחות עם ילדים עד גיל ארבע, היות שהעלויות הרבה יותר גדולות.

יצחק הרצוג: חלופה ג', מענק להשכלה לכל נער שמגיע לגיל 18, לצורך העניין גם אם הוא לא שירת בצבא.

יצחק הרצוג: חלופה רביעית שהצענו היא לפתוח חשבון חיסכון לכל ילד וילדה, מרגע לידתם, כמקובל באנגליה, בבריטניה, כך שכאשר הם מגיעים לגיל בגרותם יש להם כסף, הון עצמי.

יצחק הרצוג: מינימלי אומנם, אבל אפשר לרכוש אתו השכלה או להתחיל עסק או לצאת לתעסוקה, וזה ישבור את מעגל העוני הבין-דורי, העובר מדור לדור כאשר ההורים לא מצליחים לצאת לתעסוקה.

יעקב ליצמן: זה נוסף על הקצבה.

יצחק הרצוג: הדבר הזה צריך לבוא ביחד עם התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, הוא צריך לבוא באופן ממוקד ואמיתי יחד עם מס הכנסה שלילי, שיסייע להורים להגדיל את ההכנסה, יחד עם הגדלת שכר המינימום, שתיכנס בעוד חודש לתוקפה.

יצחק הרצוג: אלה חבילות וצעדים שבאים באופן מקיף, ולפי כל הנתונים, לכל אדם שעוסק בכך ברור לגמרי שהרכיב שנקרא קצבאות הילדים כשלעצמו, בהגדלה אוטומטית בלתי מבוקרת, שהיא כולה מועדפת אך ורק מסיבות שלדעתי הן לא ענייניות – לצערי זה לא ממוקד למשפחות שבאמת נמצאות מתחת לקו העוני, שגם אתם מייצגים אותן, כמוני – זאת תהיה טעות.

יצחק הרצוג: אני לא מדבר על עמדת שר האוצר.

יצחק הרצוג: הוא הציג בוועדה עמדה מפורטת מאוד ורצינית מאוד, ואמר שבעניין הזה העלויות הן כל כך גדולות שהוא מציע שורה של חלופות אחרות, כולל לתת ל-10,000 משפחות שוברים למעונות-יום ולצהרונים, כולל מרכיבים אחרים.

יצחק הרצוג: הצענו ונתקלנו בסירוב, בינתיים, של יושב-ראש ועדת השרים, ידידי השר אלי ישי, לגבי הדיון עצמו.

יצחק הרצוג: החלטנו להמשיך בדיון ולנתח את כל המרכיבים הנוספים בתוך החבילה ולנסות לראות אם ניתן להגיע לנוסחה סבירה בנושא הזה.

יצחק הרצוג: לצערי, עד כה התחושה שלי היא שאין עם מי לדבר באמת, וכל הסיפור הזה הוא דגל פוליטי, וחבל שהוא כך, כיוון שבהתמודדות עם העוני של ילדי ישראל היה נכון למקד את הטיפול באמת בילדים שזקוקים לכך.

יעקב ליצמן: אדוני השר, למה עמדתך זה לא "פוליטי", למה רק אלי ישי פוליטי?

יצחק הרצוג: אני מציע להסיר את האי-אמון ולדחות אותו.

דליה איציק: אפילו אותי הוא שכנע שיש פה חלופות רציניות.

דליה איציק: למה לא לשבת ולדבר?

יעקב ליצמן: זה לא התור שלי, אם גברתי תיתן לי לדבר.

דליה איציק: חבר הכנסת ראובן ריבלין, הצעה של סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – ממשלה שהגיעה לסוף דרכה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, גברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, בשנת 1993 התמודד אהוד אולמרט נגד טדי קולק בניסיון להחליפו בראשות עיריית ירושלים.

ראובן ריבלין: המועמד אהוד אולמרט השתמש אז, ולא רבים זוכרים, בסלוגן הזה כדי לשכנע את הציבור בירושלים, וכך אמר:

ראובן ריבלין: כי כולם יודעים שכבר הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: כולם יודעים שכבר הגיע הזמן ושצריך להחליף את ראש העיר.

ראובן ריבלין: אולמרט, שמצטיין במידה רבה של ציניות – – –

יעקב ליצמן: צניעות.

ראובן ריבלין: לא – בציניות; אני בכל זאת אעמוד על דעתי.

ראובן ריבלין: מידת צניעות – יכול שתהיה בו, אלא שאני לא נוכחתי בה ולא יכולתי לעמוד על כל מרכיביה אצל אולמרט.

ראובן ריבלין: אבל הוא מצטיין ברוב חייו הפוליטיים, שהם גם ימי חייו, במכות מתחת לחגורה.

ראובן ריבלין: בדקתי את המקור של אותה אמירה – כי כולם יודעים שכבר הגיע הזמן – והוא מקור אסקימוסי, היו משלחים את האנשים אשר סיימו את חייהם לעזוב את החברה ולמצוא את מקומם, כאשר הם לא מטרידים את החברה באותם ימים.

ראובן ריבלין: אבל כמה הדבר תמוה וכמה הגורל ההיסטורי בא וחוזר בצורה כזאת או אחרת, בדברים שהיום אומר הציבור בישראל, כפי שמוכיחים זאת סקרים – שרוב הציבור משוכנע שהגיע הזמן שאולמרט ילך.

ראובן ריבלין: כולם בארץ יודעים שהגיע הזמן, ורק אדם אחד מבקש לאחוז באותן קרנות כיסא ראש הממשלה ולהתעלם; להתעלם מאותה הסכמה ציבורית רחבה כי אכן הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: אני מציע לראש הממשלה, ראש העיר ירושלים לשעבר, לשמוע את קול הציבור ולהבין שהגיע הזמן.

ראובן ריבלין: הגיע הזמן לפרוש עד כמה שאפשר בדרך המכובדת ביותר, אם לא בהצעת אי-אמון, על-ידי הסכמה מפורשת מצדו ללכת אל העם ולשאול אותו מה דעתו ומה עמדתו בשאלות מכריעות.

ראובן ריבלין: זאת דרך יפה, שהרי כולם מסכימים שכבר הגיע הזמן, וגם הוא יודע שכבר הגיע הזמן, אבל ייתכן שהוא מבקש למצוא דרך יותר ציבורית לפנות את מקומו.

ראובן ריבלין: כי כולם יודעים שהגיע הזמן ללכת לבחירות.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שזאת גם התחושה אצל חברים המכהנים בסנאט האמריקני ובקונגרס האמריקני, אשר שואלים את עצמם ושואלים את ידידיהם בישראל – יש רבים מכם שנמצאים בקשרים בלתי פוסקים, יומיומיים, עם אותם נבחרי ציבור בארצות-הברית, והם שואלים ותמהים לדעת, איך יכול להיות מצב כזה שראש הממשלה לא מבין שכבר הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: בשבוע שעבר, לרגל חגיגות יום ירושלים, הייתי במועצת אירופה ובפרלמנט האירופי, ופגשתי מספר רב של חברי פרלמנט, אשר כולם התעניינו בעיקר במצב הפוליטי בישראל.

ראובן ריבלין: מובן שלא באתי, ולא התנדבתי לבוא ולדבר סרה על ראש ממשלה כאשר אני נמצא בחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: אבל כאשר הנחנו את הנושאים האישיים, שעליהם לא הייתי מוכן לדבר, ביקשו מקבלי ההחלטות באירופה להבין כיצד יכולות ישראל וממשלת ישראל לקבל החלטות כל כך הרות גורל, קיומיות, עבור המדינה, כשהציבור קורא לראש הממשלה לפרוש כי הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: הגיע הזמן שהוא יפנים את הדרישה הציבורית שאין עוד מקום שהוא ימשיך לכהן כראש הממשלה.

סילבן שלום: כי כולם יודעים.

ראובן ריבלין: כי כולם יודעים שכבר הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, את יודעת עד כמה הדברים העומדים על סדר-יומה של הכנסת הם עניינים קיומיים למדינה.

ראובן ריבלין: הכרעות המתקבלות כאן משליכות ומשפיעות על הדורות הבאים.

ראובן ריבלין: החלטות שמתקבלות כאן משפיעות על הנושאים היותר חיוניים לקיומה של מדינתנו, לקיומה של החברה.

ראובן ריבלין: פעמים רבות הביטחון של הציבור שאכן כל השיקולים הנשקלים – כאשר באים ומביאים, אם מימין אם משמאל, ופורסים את האפשרויות ומתווכחים ויכוחים מרים – בסופו של דבר הבית הזה, האולם הזה, הוא המקום היחיד שבו ויכוח מסתיים בסופו של דבר בהכרעה.

ראובן ריבלין: זאת גולת הכותרת של הדמוקרטיה הישראלית.

ראובן ריבלין: הדמוקרטיה מבקשת לדעת שהרוב המקבל הכרעה או המיעוט המתנגד להכרעה שוקל את השיקולים מתוך היבט לאומי, מתוך היבט מדיני, מתוך היבט חברתי, ולא מתוך שיקולים זרים.

ראובן ריבלין: אלה דברים שאסור שנתעלם מהם.

ראובן ריבלין: דברים אלה – יש חשד כבד בלבותיהם של רבים וטובים בארץ ובעולם שמא חלילה מתקבלות החלטות, שמא חלילה מתחילים הליכים רק משום ששיקול זר הוא המנחה את מקבלי ההחלטות.

ראובן ריבלין: הדיונים עם סוריה: האם מתכוון באמת ראש הממשלה לנהל בעצמו את המגעים הישירים?

ראובן ריבלין: או אולי הוא מתכוון למנות לשם כך שר אחר, פנוי יותר, שאיננו עסוק בנושאים הקיומיים והחיוניים של מדינת ישראל במשא-ומתן עם הפלסטינים – משא-ומתן, שלדברי שרת החוץ הוא אינטנסיבי וגם עתיד להביא להכרעות אשר אנחנו נזדקק לאשרן או לדחותן.

ראובן ריבלין: האם מתכוון ראש הממשלה, למשל, שהוא עסוק ביותר בעניינים אחרים, למנות שר אחר לנהל את המשא-ומתן עם סוריה?

ראובן ריבלין: למשל השר שאול מופז, אשר ידוע בהתלהבותו, כפי שהיא באה לידי ביטוי לאחרונה, באמירותיו הציבוריות – למשא-ומתן עם הסורים ולצורך לבוא ולמצוא דרך אשר תביא אותנו לידי כך שנגיע לשלום נכסף עם מדינה נוספת מבין מדינות ערב.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, גברתי יושבת-ראש הכנסת, שגם בנושא הכלכלי נדמה לי שהממשלה הגיעה לקץ דרכה.

ראובן ריבלין: שר האוצר, מעל במה זאת, כאשר דנו בתקציב של 2008, הבחין ברעה היכולה לבוא על הממשלה, אשר תיאלץ לעשות קיצוץ רוחבי כתוצאה מדרישות הולכות וגדלות של חברי הכנסת, מכל באי הבית ומכל הסיעות והזרמים, ליתרונות כאלה ואחרים, בגין הצעות חוק פרטיות, שאנחנו עדים להן בכל יום רביעי, והממשלה נאלצת להיכנע כניעה אחר כניעה, כאשר היא מבקשת לדחות בוועדת השרים את אותן הצעות המובאות בפנינו והיא לא מצליחה לעשות זאת בכנסת עצמה.

ראובן ריבלין: אמר אז, כאשר אני הזהרתי אותו מעל במה זאת, שר האוצר, ואני מצטט: אני ער לכך שייתכן שנצטרך לבצע קיצוץ רוחבי – – –

גדעון סער: מי משרי האוצר?

גדעון סער: היו שלושה בקדנציה הזאת.

ראובן ריבלין: אני מדבר על שר האוצר בר-און, אני מדבר על יושב-ראש האופוזיציה, מרכז הסיעות באופוזיציה.

ראובן ריבלין: אני מדבר על השר בר-און בדבריו לאישור תקציב 2008.

גדעון סער: שר האוצר הנוכחי.

ראובן ריבלין: גם הוא הבין שהגיע הזמן בדרך כזאת או אחרת, כי גם אז כבר בצבצו ספקות כלשהם.

גדעון סער: גם מי ששמע אותו ברדיו יכול היה להבין.

ראובן ריבלין: אכן, אני מוכרח לומר שהיום שמעתי את שר האוצר, שהוא בדרך כלל נמרץ.

ראובן ריבלין: הלפרט דיבר בו סרה על כך שהוא אמר שבנפשו הוא ולא ייתן להעלות את הנושא של קצבאות הילדים ואף ציין וסיפר על ראש הממשלה ושר האוצר לשעבר בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: אנחנו מורגלים בזאת.

ראובן ריבלין: אבל שר האוצר דהיום, רוני בר-און, אמר במפורש שפה יצטרך התקציב טיפול בשנת תקציב זאת.

ראובן ריבלין: היום אנחנו שומעים שר אוצר נמרץ אשר דוחה את הכול לשנת 2009.

ראובן ריבלין: כאן קיימות אחת משתי האפשרויות.

ראובן ריבלין: האחת, שהוא יודע שבכנסת הזאת כבר לא יכולה להיות תמיכה לממשלה והממשלה אינה מסוגלת להישען עליה מבחינת הרוב הקואליציוני.

ראובן ריבלין: יותר מכך, הוא מנסה להערים קשיים על הממשלה הבאה, אשר, בעזרת השם, תגיע לכאן במהרה בימינו.

ראובן ריבלין: שכן, גברתי יושבת-ראש הכנסת, ראש הממשלה דהיום, כמועמד לרשות עיריית ירושלים הסביר לטדי קולק כי כולם יודעים שכבר הגיע הזמן.

ראובן ריבלין: ראש ממשלת ישראל, עם כל הצער, הגיע הזמן שגם אתה תבין מה שכל המדינה הזאת מבינה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד רותם ינמק את ההצעה, הצעת סיעת ישראל ביתנו: טיפולה הכושל של הממשלה בגיורים.

דליה איציק: יש תשובה של השרה קודם?

דליה איציק: את לא רוצה לחבר?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אני רוצה להשיב.

דליה איציק: תמתין, אדוני.

דליה איציק: השרה המקשרת תשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הקשבתי לנאומך חוצב הלהבות, חבר הכנסת ריבלין.

רוחמה אברהם-בלילא: יכולתי להתייחס לכל אחת מהעובדות כביכול שאמרת, אבל אני אסתפק בתשובה קצרצרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאוד מבינה את רצון סיעת 12 המנדטים לראות בנפילת הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הממשלה מגיעה לסוף דרכה בשתי דרכים: כאשר מועד הבחירות מגיע – –

גדעון סער: יש דווקא יותר משתיים.

רוחמה אברהם-בלילא: – – או כאשר הכנסת מחליטה לפזר את עצמה.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון, חבר הכנסת ריבלין, ששני התנאים האלה לא מתקיימים, גברתי היושבת-ראש, לכן סיעת 12 המנדטים תיאלץ לחכות עוד קצת.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שכך, אני מציעה לדחות את הצעת האי-אמון על הסף.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

ראובן ריבלין: לידיעתך.

ראובן ריבלין: ראייתך היא 6:6, אבל אם את רוצה משקפיים כדי שתוכלי לראות מקרוב – – –

דליה איציק: חבר הכנסת רותם, עשר דקות – טיפולה הכושל של הממשלה בגיורים ובקליטת העלייה.

דליה איציק: השר שישיב לך הוא שר הקליטה והעלייה, חבר הכנסת יעקב אדרי.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון הזאת היא מטעם סיעה של רק 11 חברים ולא של 12, אבל היא נכונה משום שיש פה ממשלה שנשענת על רוב, אבל משום-מה היא החליטה להפקיר גם את העולים, גם את הציונות וגם את הגיור.

דוד רותם: תהליך הגיור במדינת ישראל הוא תהליך דתי, ועל זה אי-אפשר לחלוק ועל זה אף אחד לא מנסה לחלוק, גם לא אני.

דוד רותם: אבל להליך הגיור יש השלכות לאומיות, חברתיות, תרבותיות וגם דתיות במדינת ישראל.

דוד רותם: במהלך שנות ה-80 וה-90 עלו לישראל, על-פי דין, עולים רבים, רובם מחבר המדינות, שלא הוגדרו כיהודים על-פי ההלכה.

דוד רותם: צריך לזכור שהעולים האלה יכלו גם לנסוע לארצות-הברית, כפי ש-500,000 או 600,000 עשו, ויכלו גם לנסוע לגרמניה, כפי ש-100,000 או 150,000 עשו.

דוד רותם: אבל העולים האלה בחרו לבוא למדינת ישראל ולקשור את גורלם בגורל המדינה והעם היהודי.

דוד רותם: את זה צריך לזכור בוקר, צהריים וערב.

דוד רותם: הנתונים מלמדים שכ-300,000 מהעולים האלה על-פי ההלכה צריכים לעבור גיור.

דוד רותם: יש למדינה אינטרס לאומי ראשון במעלה שהם יעברו את הגיור, משום שברגע שהם לא עוברים את הגיור אנחנו יוצרים בעיה תרבותית, אנחנו יוצרים בעיה חברתית, ואולי יותר מכול – אנחנו יוצרים בעיה דתית של נישואי תערובת, שהרי איש לא יוכל למנוע מהם להינשא.

דוד רותם: גם כאשר תפילו לי פעם אחר פעם את חוק ברית הזוגיות, הם ימשיכו להינשא בקפריסין.

דוד רותם: ויהיו להם ילדים, והילדים האלה יגבירו את הבעיה.

דוד רותם: וממשלת ישראל מתעלמת.

דוד רותם: כדי להגדיל את היקף הגיורים, ומתוך ידיעה שהבעיה הזאת היא בעיה קשה, החליטה הממשלה בשעתו, ביולי 2004 – הממשלה בראשותו של אריאל שרון, שעשתה גם דברים טובים, לא הכול, אבל עשתה גם כמה דברים טובים – להקים את יחידת מערך הגיור במשרד ראש הממשלה.

דוד רותם: המטרה העיקרית והעקרונית היתה להקל על אותם עולים המבקשים באמת להתגייר, כדי להקל את הנגישות ואת קליטתם של המתגיירים במדינת ישראל, ובעיקר כדי להגדיל את מספר המתגיירים כדי לפתור את הבעיה החברתית, התרבותית והלאומית שמספר כל כך גדול של עולים לא יהודים ייצור במדינת ישראל.

דוד רותם: אם אנחנו בודקים נתונים, משנת 2004 עד שנת 2007 התגיירו במדינת ישראל 4,000 מעולי חבר המדינות.

דוד רותם: 4,000 – נתונים מדויקים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אדוני השר.

דוד רותם: אדוני יעשה לי ככה, אבל אדוני יבדוק.

דוד רותם: אלה הם הנתונים הרשמיים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יעקב אדרי: – – –

דוד רותם: 4,000 מתוך 300,000 זה פחות מ-2%.

דוד רותם: לכן, ברור שביעד הלאומי שהציבה לה ממשלת ישראל – דהיינו הרחבת היקף הגיור, הקלה על המתגיירים וניסיון אמיתי לפתור את הבעיה – הממשלה נכשלה כישלון חרוץ.

דוד רותם: הממשלה לא הצליחה להגדיל את מספר המתגיירים, לא הצליחה להביא אותם ולגייר אותם, והיא נכשלה.

דוד רותם: עכשיו – נכשלה הממשלה.

דוד רותם: הממשלה הזאת נכשלה לא בפעם הראשונה ולא רק בדבר הזה.

דוד רותם: הלכה הממשלה, אדוני השר, והקימה את ועדת-חלפון, בראשותו של מנכ"ל משרדך, והוועדה הזאת עשתה עבודה רצינית.

דוד רותם: היא ישבה, היא שמעה מומחים, היא שמעה את כל הנוגעים בדבר, החל מהראשון לציון, הרב הראשי, וכלה בפרופסור יעקב נאמן.

דוד רותם: היא שמעה את כולם.

דוד רותם: וצריך לזכור: יעקב נאמן הוא שעמד בראש הוועדה שהקימה הממשלה והציעה הצעות – שבסופו של דבר הציבור החרדי סירב לקבל אותן.

דוד רותם: עכשיו, ישבה ועדת-חלפון – – –

דליה איציק: חברים, עד כאן.

לא, אנחנו דנים בינינו.

הרי הם היו בקואליציה, והסכסוך הגדול ביותר היה בתקופה שהם ישבו בקואליציה.

הם לא פרשו.

דליה איציק: איך שכחנו, חבר הכנסת גפני, איך שכחנו?

דוד רותם: חבר הכנסת גפני, אני אענה לך.

דוד רותם: פרשנו – – –

– – –

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, לא שמעתי שחבר הכנסת רותם הפריע לך.

דוד רותם: חבר הכנסת גפני, אני לא מבין: אני לא הזכרתי את המלה חרדים, ואתה יודע, זה עולה לי במאמץ לא להטיל דופי גם בחרדים.

– – –

דוד רותם: זה עולה לי במאמץ רב, אבל התגברתי.

דוד רותם: למה אתה חושב שאתה צריך לקחת לעצמך את כל הכבוד?

לא, לא לקחתי.

אבל לא פרשתם בגלל החוק.

דוד רותם: אתם עושים פשלות בחצי מהדברים והממשלה בחצי השני.

דוד רותם: אל תיקח על עצמך את הכול.

אתה צודק.

דוד רותם: אתה יודע, יש כלל שאומר: אתה לא כל כך גדול, אל תעשה את עצמך כל כך קטן.

דוד רותם: אז אל תעשה – – –

– – –

דוד רותם: אז אל נא, ידידי.

דוד רותם: לא הכול מוטל עליך.

דוד רותם: הממשלה יודעת לעשות את הטעויות שלה ואת השגיאות שלה גם כשאתה לא שותף להן.

משה גפני: מאה אחוז.

דליה איציק: בזה הוא מסכים אתך.

דוד רותם: ועדת-חלפון בדקה את המצב, וב-14 באוגוסט 2007 הגישה המלצות לממשלה, המלצות מצוינות.

דוד רותם: היא הציעה להגדיל את מספר הרבנים המגיירים על-ידי כך שיהיו רבנים מתנדבים, ואם לא רבנים מתנדבים אז רבני ערים, שאנחנו נותנים להם את כל הכבוד.

דוד רותם: אף אחד לא הציע להקל בנושא הגיור, גם לא ועדת-חלפון.

דוד רותם: אבל מה עושה ממשלת ישראל?

דוד רותם: הרי היא רגילה להיכשל, והיא נתונה ללחצים פוליטיים – לקחה המלצות מצוינות של הוועדה, סירסה אותן וקיבלה החלטות שלא יכולות לפתור שום בעיה.

דוד רותם: אם תשאל, אדוני השר, את ארז חלפון, מנכ"ל משרדך, הוא יגיד לך שהוא בוכה יום ולילה על מה שעשו עם ההמלצות שלו.

דוד רותם: לא רק זה, אלא – –

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, ממש חבל שאני אקח לך את הפלאפון.

דוד רותם: – – שלאחר שוועדת-חלפון סיימה את העבודה שלה, הציגה את המסקנות והממשלה סירסה אותן, בא אותו נייר מזויף שמתיימר להיות פסק-דין של בית-דין רבני גדול, ופסל את בית-הדין של הרב דרוקמן ואת הגיורים שלו.

דוד רותם: ומה עשתה ממשלת ישראל?

דוד רותם: פיטרה את הרב דרוקמן.

דוד רותם: נזכרה פתאום ממשלת ישראל שהרב דרוקמן עבר את הגיל.

דוד רותם: לא ידעתם כשמיניתם אותו בן כמה הוא?

דוד רותם: לא ידעתם לפני פסק-הדין בן כמה הוא?

דוד רותם: מה קרה שפתאום הוא צריך ללכת הביתה?

דוד רותם: משום שיש לחץ על הממשלה הזאת מטעמים קואליציוניים?

דוד רותם: רבותי חברי הכנסת, תפקידיה ומטרותיה של הציונות מאז ומעולם היו עלייה, ביטחון והתיישבות.

דוד רותם: כמה הממשלה הזאת נכשלה בנושאי הביטחון – לא צריך לדבר בבית הזה.

דוד רותם: אנחנו ערים לכך, כולם יודעים כמה נכשלתם בענייני ביטחון.

דוד רותם: כמה נכשלתם בענייני התיישבות – לא צריך בכלל לדבר.

דוד רותם: אבל בנושא קליטת העלייה – חבר הכנסת נודלמן, חבר הכנסת מולה, אתם אמורים לייצג את העולים.

מיכאל נודלמן: מייצגים.

דוד רותם: איך אתם מייצגים את העולים כשלא נותנים להם להתגייר?

מיכאל נודלמן: מייצגים יותר טוב מכם, אל תדאג.

דוד רותם: יותר טוב ?

דוד רותם: מה עשית בשבילם?

דוד רותם: מה עשיתם בשבילם?

מיכאל נודלמן: עשינו, הרבה.

דוד רותם: יושבת הכנסת כשדנים בנושא אי-אמון בממשלה בגלל קליטת העלייה עם שלושה חברי כנסת.

דליה איציק: ואתה מסיים, אדוני.

דוד רותם: אני מסיים.

דוד רותם: רבותי, אנחנו הולכים לבחירות.

דוד רותם: אתם כולכם תדעו לפנות אל העולים החדשים.

דוד רותם: אתם כולכם תדעו להבטיח להם הבטחות מכאן ועד להודעה חדשה.

דוד רותם: אבל העולים החדשים יודעים שאתם לא אומרים להם את האמת, ולכן אתם צריכים ללכת הביתה, ושתחליף אתכם ממשלה אחרת.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: השר המשיב הוא השר לקליטת העלייה.

דליה איציק: אחר כך נעבור לחבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הייתי מוצא נושאים יותר רציניים וכבדים מהעניין הזה – ולא שהנושא לא רציני, הוא מאוד רציני.

יעקב אדרי: אבל להגיד שהממשלה לא פועלת בעניין הזה – אני חושב שאתה חוטא לאמת.

יעקב אדרי: יש בעיה אמיתית, ומזה ברחת, חבר הכנסת דוד רותם.

יעקב אדרי: מה לעשות, העיר אותה דווקא הרב גפני מהכיוון שלו: יש בעיה קשה מאוד בתוך הרבנות, קשה מאוד.

דוד רותם: צריך לפטר אותם אם יש בעיה.

יעקב אדרי: אני מעורב לפני ולפנים בנושא הזה, ואני בא מהכיוון שבא להקל את הגיור, כמובן כהלכה, בנושא הזה דעתי ברורה מאוד.

יעקב אדרי: אני בעד להוסיף דיינים, וכבר אישרנו עוד עשרה דיינים, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: – – –

יעקב אדרי: חבר הכנסת רותם, הקשבתי לך קשב רב.

יעקב אדרי: להפיל את הכול על הממשלה זה הכי קל.

יעקב אדרי: אני שמח שבינתיים בית-המשפט העליון עצר את התהליך בשבוע שעבר, זה דבר מאוד חשוב.

יעקב אדרי: אני חושב שטוב שבית-המשפט עצר את זה, כי יש בזה אבסורד.

יעקב אדרי: הקימה ממשלת ישראל את המינהלת לגיור – ולא חשוב כרגע הרב דרוקמן או לא הרב דרוקמן – עשו עבודה נאמנה, עשו עבודה חשובה, וכמובן זה לא מספיק וצריך לשפר.

יעקב אדרי: קיבלנו את המסקנות, ראש הממשלה קיבל את המסקנות וקיבל את ההמלצות.

דוד רותם: אילו המלצות?

יעקב אדרי: של ועדת ארז.

דוד רותם: כמות שהן?

יעקב אדרי: חבר הכנסת רותם, הרב גפני אמר, גם אתם הייתם בממשלה עד לא מזמן ואתם יודעים כמה לא פשוט הנושא של הרבנות לגווניה השונים.

יעקב אדרי: ישבתי עם הרב עמאר שעות על גבי שעות, הוא באמת רוצה ללכת לקראת העניין.

יעקב אדרי: מה לעשות וזה לא פשוט ולא הכול אפשר להגיד, יש בעיות.

יעקב אדרי: יכול להיות בסוף – לפעמים, בהקצנה הזאת יביאו לזה שהציונות הדתית, ואני שומע אותם, יקימו מערך גיור משלהם.

יעקב אדרי: זה דבר לא טוב למדינה, לא צריך את זה.

דוד רותם: המדינה צריכה להקים, לא הציונות הדתית.

דוד רותם: המדינה צריכה לטפל בדברים האלה.

יעקב אדרי: שמעתי אותך, אמרת דברי טעם, אבל תן לי להשיב.

יעקב אדרי: בסוף אני מאוד מקווה שלא נגיע לשלב הזה שדיין בית-דין הרב שרמן, וכבודו במקומו מונח, מחליט – ואני לא רוצה להגיד "בהבל פיו" כי זה יישמע לא טוב – אבל הוא פשוט מחק את כל הגיורים.

יעקב אדרי: מי נתן לו את זה?

יעקב אדרי: על סמך מה?

יעקב אדרי: הרב דרוקמן פחות כשר ממנו?

יעקב אדרי: הרב עמאר פחות ממנו?

יעקב אדרי: בכל זאת, הוא עשה מה שעשה והטיל כתם ומום בהרבה מאוד אנשים.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שהעניין הזה – בית-המשפט עצר את זה, הממשלה לא תאפשר את זה.

יעקב אדרי: אנחנו מכבדים, מוקירים ומסייעים – זו ממשלה, זו מדינה – את מינהלת הגיור שהקמנו, והולכים להוסיף גם את הדיינים המתנדבים וגם תוספת בתקנים.

יעקב אדרי: לא הכול הולך מהר, אתה יודע איך זה הולך, יש ויכוחים בתוך הרבנות.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה – ואני אומר את זה לרב גפני, שהוא אדם מאוד חכם ואני מעריך את דעתו – אם ילכו לקיצוניות, גם אנחנו נלך לקיצוניות השנייה, וחבל.

יעקב אדרי: חבל.

יעקב אדרי: אני לא מוכן שיפסלו גיורים של אנשים שאנחנו סומכים עליהם, כמו הרב דרוקמן, האם הוא לא יהודי כשר?

יעקב אדרי: אז יש אחד שהוא קיצוני, לא רוצה להדביק לו כינוי, והוא פסל.

יעקב אדרי: אני אומר לכם כאדם שחשובה לו הדת.

משה גפני: אדוני השר, אף אחד לא פסל.

יעקב אדרי: הרב גפני, אני לא רוצה לצטט את הרב עמאר, ישבתי עם הרב עמאר הרבה מאוד בנושא, ישבתי גם עם נאמן, כי הנושא בוער בעצמותי.

יעקב אדרי: 300,000 איש שהתחתנו, גם חיילים, בנים ובנות שלנו – בסוף כולנו נאכל את העניין הזה.

יעקב אדרי: צריך להפעיל הרבה שכל והגיור צריך להיות כהלכה, אבל לא בקיצוניות, בזה תהרסו את הכול.

יעקב אדרי: בסוף הממשלה תחליט, כי לא תהיה ברירה.

יעקב אדרי: וירצו ללכת בנפרד, שילכו בנפרד.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שהעניין הזה יסתדר, הרב עמאר אמר לי: תן לי לעשות בדרך שלי.

יעקב אדרי: ואני סומך על הרב עמאר שבדרך שלו בסופו של דבר העניין יסתדר.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רותם, לסיום, אין לנו חילוקי דעות, זה בוער בעצמותי ואצל הרבה מאוד אנשים.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שכולנו נתעשת, ויפה שעת אחת קודם.

יעקב אדרי: תודה.

יעקב אדרי: מציע כמובן לדחות את האי-אמון.

דליה איציק: אדוני השר, כל הכבוד לך, גם אני מאוד התרשמתי, אני חושבת שהנושא נוגע לכולנו.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: עד שתגיע, יש לי הזדמנות לברך את סגנית יושבת-ראש הפרלמנט של גרמניה, ברוכים הבאים אלינו.

דליה איציק: את בוודאי מתמצאת בחיי פרלמנט טוב ממני, גברת קסטנר, שלום לך וברוכים הבאים.

דליה איציק: הצעת אי-אמון מטעם סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש בנושא: מלחמתה של הממשלה בעניים ולא בעוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ואסל טאהא, אתה מייצג את סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש בבקשתן להביע אי-אמון בממשלה על מלחמתה בעניים ולא בעוני.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, דוח העוני החצי-שנתי שפורסם השבוע מצביע על עלייה ברמת החיים, אבל לא בקרב העניים והחלשים.

ואסל טאהא: המדיניות הכלכלית של הממשלה הפכה את המשאבים הכלכליים של המדינה לנחלתם של העשירים, של 10% מכלל התושבים – בעלי הון, שהפכו לגורם המכריע בהכתבת החיים הכלכליים והחקיקה שפוגעת בשכבות החלשות הזקוקות לעזרה ולתקציבים כדי להתקיים.

ואסל טאהא: אם אנחנו מעיינים במצב החברתי הכלכלי במדינה, נמצא ונראה שהרבה תחומים נפגעו – החינוך נפגע, תוצאות הבגרות מעידות על כך; הערכים החינוכיים בכל הסקטורים נפגעו; הבריאות נפגעה, משפחות עניות מתקשות להקצות מהתקציב הבסיסי של האוכל, החלב והלחם לקניית תרופה.

ואסל טאהא: אני חי בשטח ורואה, חש ועד.

ואסל טאהא: אנשים שקשה להם לקנות תרופות.

ואסל טאהא: מדברים על יציבות, משבחים את היציבות בממדי העוני של המשפחות הנזקקות.

ואסל טאהא: אבל, חברי הכנסת, זה לא מבטא את התמונה האמיתית בשטח.

ואסל טאהא: המצב נותר דומה, תקוע במקומו, לא זז.

ואסל טאהא: זה לא שינוי, והם קוראים לזה יציבות קלה – זה שינוי קוסמטי, שלא עוזר לא לעניים ולא ללחימה בעוני.

ואסל טאהא: העלייה בשכר הריאלי היא 1.6%.

ואסל טאהא: אומנם היתה עלייה ברמת החיים אבל היא עלייה קלה.

ואסל טאהא: קו העוני עלה ב-2.3%, מספר המועסקים עלה ב-2%, אבל כל זה לא סוגר את הפער שנוצר בין שכבות העם כתוצאה מהמדיניות הכלכלית של הממשלה הזאת.

ואסל טאהא: עליית המחירים במשק – כל יום אנחנו עדים לעוד עלייה ועוד עלייה, עליית מחירי הדלק, החלב, הלחם.

ואסל טאהא: רמת החיים שעליה מדברים לא סוגרת את הפער בין עליית המחירים לבין ההכנסות של השכבות החלשות והעניים.

ואסל טאהא: לכן, גברתי היושבת-ראש, העוני הולך ומתפשט, מספר העניים הולך וגדל, במיוחד בקרב ילדים, קשישים, ערבים וחרדים.

ואסל טאהא: אני רוצה להתייחס לדבר שקראתי ביום שישי שעבר בעיתון "כל אל-ערב", שיוצא לאור בנצרת – ששרים מסיתים את שרי ש"ס ואת סיעת ש"ס למשוך את בקשתה להעלאת תקציבי הילדים מפני שהערבים נהנים בזה.

ואסל טאהא: היום שאלתי כמה חברי כנסת מש"ס אם זה אמיתי.

ואסל טאהא: אמרו לי: מה, זה חדש לך?

ואסל טאהא: משתמשים בכל התכסיסים, אפילו גזעניים, נגד ילדים ערבים, כדי לחסוך כסף וכדי שזה ייהפך למדיניות נגד האוכלוסיה הערבית – לחץ, עוד עוני ועוד עניים.

ואסל טאהא: עשרות אלפי עניים מתווספים מדי שנה למעגל העוני.

ואסל טאהא: יש יותר מ-800,000 ילדים עניים במדינה; 420,000 משפחות עניות ובהן 1,674,000 נפשות.

ואסל טאהא: מספרים מדאיגים, מדהימים, במיוחד בקרב הילדים והקשישים, שסובלים מחוסר תזונה, בגלל מדיניותה הכלכלית של הממשלה שמשרתת את העשירים, 10% מכלל האוכלוסייה.

ואסל טאהא: מדיניות זו היא מדיניות ללא חמלה, בלי רגישות כלפי הנזקקים העניים.

ואסל טאהא: זה מעיד שהממשלה הזאת נלחמת בעניים ולא נלחמת בעוני.

ואסל טאהא: דוח העוני מזהיר, אדוני השר, שבלי עזרה וסיוע ומדיניות שלפיה משקיעים בעניים ובשכבות החלשות, אי-אפשר להיחלץ ממעגל העוני ואי-אפשר לצמצם את מספר הילדים העניים, ההולך וגדל.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשמדברים על העוני במדינה – זו תופעה כללית, אבל כשאנחנו רוצים לייחד את הדיבור על העוני בסקטור הערבי – זו תופעה מחרידה.

ואסל טאהא: העוני באוכלוסייה הערבית הוא בעיה מורכבת, ששייכת גם להתפתחות המשק במדינת ישראל, ויש השפעה מאוד שלילית למדיניות המתמשכת של ממשלות ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: מעצבי המדיניות בממשלות ישראל מיסדו מדיניות פוליטית גזענית, שהפכה לחלק מובנה ממדיניות הממשלות כלפי חמישית מהאוכלוסייה של מדינת ישראל – מדיניות כלכלית מובנית שמופנית נגד האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: האפליה הזאת גרמה לאי-שילובם של הערבים בצורה שווה, כמו שאר האוכלוסייה במדינה, במוסדות המדינה, במגזר הציבורי, בכלכלה, בשוק הישראלי.

יובל שטייניץ: אפילו בצבא הם לא משולבים כמו שצריך.

ואסל טאהא: זה לא קשור, זה לא קשור, זה לא קשור.

ואסל טאהא: במדינות נאורות הקריטריון הזה לא פועל.

ואסל טאהא: אם אתה חושב שממשלת ישראל נאורה, תוריד גם את הקריטריון הזה.

אליהו גבאי: אין זכויות בלי חובות.

ואסל טאהא: האבטלה והעוני, אדוני השר, הפכו להיות מאפיין בסיסי של היישובים הערביים.

יובל שטייניץ: מה, יותר מאשר בסוריה וירדן?

יובל שטייניץ: ערביי ישראל יותר עניים מערביי ירדן?

ואסל טאהא: האבטלה והעוני הפכו לגורם בסיסי ומאפיין של היישובים הערביים.

ואסל טאהא: הממשלה ממשיכה בהזנחה הזאת, ואני לא יודע, אדוני השר, לאן תוביל התופעה הזאת את כל המסיתים האלה.

ואסל טאהא: זה לא יועיל.

ואסל טאהא: המגמה הזאת תוביל לפיצוץ במגזר הערבי ואז הכלכלה תשלם, החברה תשלם – בכל התחומים ישלמו.

ואסל טאהא: ואז נגיד איפה השכל, איפה היינו, מה קרה לנו.

ואסל טאהא: לכן, אדוני השר, יש לטפל בצורה יסודית בתופעה הזאת.

ואסל טאהא: יש להשקיע בתשתיות, ויש להציל את השלטון המקומי הערבי, שעומד בפני קריסה.

ואסל טאהא: יש להשקיע בתשתיות, בחינוך.

ואסל טאהא: יש להקצות משאבים לפיתוח הסקטור הערבי, ויפה שעה אחת קודם.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

עתניאל שנלר: אנחנו נבקש משר הרווחה והשירותיים החברתיים, השר הרצוג, להשיב.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת עשתה יותר מהרבה ממשלות לפניה בתחום סגירת הפערים, צמצום הפערים וההתמודדות עם העוני.

יצחק הרצוג: ראשית כול, הממשלה הזאת, לראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל, הכניסה בפרמטרים של התקציב שני פרמטרים מובהקים ומדידים עד 2010 – הפחתה בעוני ועלייה בתעסוקה.

יצחק הרצוג: אציין שהיום, בדיון הראשון על תקציב 2009, דיון המקרו, בא משרד האוצר ולראשונה בהיסטוריה קבע שמטרת התקציב היא הפחתת העוני, כלומר – צמיחה תוך כדי הפחתת העוני, וזה כשלעצמו מהפכה לא קטנה.

יצחק הרצוג: אשר להתמודדות הספציפית, בממשלה הזאת הקצנו מיליארדים – תוספתיים – להתמודדות עם העוני בקרב קשישים.

יצחק הרצוג: דהיינו, תקציבים שקיצץ בנימין נתניהו לכל אורך החזית הוחזרו לגמלאי ישראל, גם בקצבאות הבטחת הכנסה, גם בקצבאות ניצולי השואה וגם בכלל הקצבאות לגמלאים בישראל.

יצחק הרצוג: נוסף על כך הממשלה הזאת אישרה תקציבים תוספתיים של 5 מיליארדי שקלים – תוספתי – בשנים הקרובות לתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, תוכנית שמכסה חצי מהילדים והנוער בסיכון, והעדפה מתקנת במגזר הערבי ובמגזרים האחרים, ובהם יישובים שמבחינה סוציו-אקונומית נמצאים ברמה 1 ו-2.

יצחק הרצוג: רק אומר שיותר מ-30% מהתקציב בתוכנית הזאת הם למגזר הערבי, והם מעוררים הד עצום.

יצחק הרצוג: אני אחראי לתוכנית הזאת, והיא מהפכה בזכות עצמה.

יצחק הרצוג: הממשלה הזאת הוסיפה תקציבים משמעותיים מאוד לחינוך.

יצחק הרצוג: יש בנייה של אלפי כיתות, במיוחד במגזר הערבי.

יצחק הרצוג: הממשלה הזאת מעלה את שכר המינימום בעוד חודש ומכניסה מס הכנסה שלילי באוקטובר – כלים שיגדילו את ההכנסה של המשפחות מעוטות היכולת.

יצחק הרצוג: יש הפניה של משאבים למגזר הערבי בכל החזיתות ובכל התחומים.

יצחק הרצוג: אפשר לעבור תחום תחום ותוכל לראות את זה, כך שנראה לי שהנתונים שהצגת הם לחלוטין לא נכונים ולא מדויקים.

יצחק הרצוג: זה לא אומר שלא קיימת בעיית עוני, אכן קיימת בעיית עוני.

יצחק הרצוג: בעיית העוני מחייבת טיפול מקיף, ועל כך דנו גם בהצעת האי-אמון הקודמת שעניתי עליה.

יצחק הרצוג: אך צריך לעשות צדק ולומר את האמת: מבחינת התמודדות עם סגירת הפערים, בניגוד למה שאמרת, זו השנה השלישית שהמוסד לביטוח לאומי משדר יציבות בקו העוני, משדר עלייה במספר המשפחות המועסקות ומשדר ירידה בעוני בקרב משפחות ותיקות, גמלאים וכיוצא בזה.

יצחק הרצוג: אני חושב שהמפתח להתמודדות עם העוני הוא שבירת חסמים, שבירת תקרות זכוכית ושבירת חומות זכוכית.

יצחק הרצוג: זה מחייב מאוד את המגזר העסקי בישראל, שלצערי לא קולט מספיק מבני המגזר אל שורותיו.

יצחק הרצוג: עם זאת, אציין ואומר שיש תוכניות שנתקעות היום בגלל חמולתיות-יתר בשלטון המקומי במגזר ובגלל עתירות של בעלי קרקעות שמונעות פרויקטים לפיתוח במגזר.

יצחק הרצוג: לכן, התמונה אינה כמו שאתה מציג אותה, רק חד-צדדית, כאילו זה רק אשמת הממשלה ותו לא.

יצחק הרצוג: האשמה רובצת גם לפתחם של פרנסי ציבור שמנסים להפוך את זה לקרדום לחפור בו.

יצחק הרצוג: מכל מקום, אני חושב שעשינו ואנחנו עושים המון.

יצחק הרצוג: אנחנו נראה את זה גם בתוצאות מדדי העוני הקרובים.

יצחק הרצוג: המלאכה עוד רבה מאוד, זו רק תחילתה של מגמה, ואני מבקש מהמליאה להסיר את ההצעה ולדחות אותה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר הרצוג.

עתניאל שנלר: בטרם נעבור לדיון, הודעת המזכיר, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק המים (תיקון מס' 25) (אמצעי אכיפה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 28) (איסור עיקול של כספים עבור דיור), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת רן כהן, איתן כבל, קולט אביטל, חיים אורון ואבשלום וילן; הצעת חוק רשות השידור (תיקו מס' 19) (פטור מתשלום אגרה לחייל בודד), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 165) (פטור ממס על מלגה לסטודנט), התשס"ח–2008, של חברת הכנסת אורית נוקד וקבוצת חברי הכנסת; והצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 36) (צמצום החסינות בפני חיפוש בשל עבירת ביטחון), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת עתניאל שנלר.

איל ינון: החלטת ועדת הכספים בדבר תיקון טעות בחוק המכר (דירות) (הבטחת השקעות של רוכשי דירות) (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008.

איל ינון: מזכר הבנה בין ממשלת ישראל לבין ארגון האומות המאוחדות לחינוך, מדע ותרבות, אונסק"ו.

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר.

עתניאל שנלר: 1.

עתניאל שנלר: סירובה המוחלט להגדיל את קצבאות הילדים;

עתניאל שנלר: 3.

עתניאל שנלר: טיפולה הכושל בגיורים ובקליטת העלייה;

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון, הדיון הוא משולב.

עתניאל שנלר: ועדת הכנסת קבעה מסגרת של שלוש דקות לסיעה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את ראשון הדוברים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יובל שטייניץ – בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלת ישראל קובעת בימים אלה שיאים חדשים, ובהחלט ראוי לשבח אותה על כך.

יובל שטייניץ: שר התחבורה מופז, שהוא היהלום שבכתר של הממשלה, היהלום הנוצץ שבכתר, הפך בימים אלה לשר התחבורה האפקטיבי ביותר – לא בתולדות ישראל, בתולדות העולם כולו.

יובל שטייניץ: מי פילל ומי מילל שנגיע לזמנים ששר התחבורה הישראלי, השר מופז, ישפיע על מחירי התחבורה והתעבורה האווירית, הקרקעית והימית, על מחירי הדלק למכוניות והדלק הסילוני בעולם כולו.

יובל שטייניץ: איזו ממשלה, איזה שר תחבורה.

יובל שטייניץ: צריך הרי להיות גאון כדי להעלות בהבל פה אחד את מחירי הדלקים בעולם כולו.

יובל שטייניץ: אני הקשבתי קשב רב לחבר הכנסת טאהא, שדיבר על כך שממשלת ישראל מפלה את הערבים.

יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד לך, ואסל טאהא: רק בשבוע שעבר העניק שר התחבורה עשרות מיליארדי שקלים, בהבל פיו, על-ידי עליית מחירי הנפט, לסעודיה, ללוב, לכוויית, לקטאר, לעירק – למי הוא העניק את המתנה הזאת?

יובל שטייניץ: לערבים ולאירנים.

יובל שטייניץ: הנה לך שר תחבורה שדואג לעולם הערבי והאירני.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום התבשרנו שהקבינט המצומצם – ראש הממשלה אולמרט, שר הביטחון ברק ושרת החוץ לבני – מתכנס כדי להכריע בענייני מלחמה ושלום בכל הנוגע לעזה, ומי יודע, אולי גם סוריה.

יובל שטייניץ: איזו בדיחה.

יובל שטייניץ: שוב נקבע על-ידי הממשלה הזאת תקדים עולמי, אני אומר באחריות לכנסת – לא רק בתולדות ישראל, בתולדות העולם המודרני.

יובל שטייניץ: מעולם לא היה קבינט כזה, קבינט שבו שני סגניו של ראש הממשלה, הסגן וממלאת-המקום, שר הביטחון ושרת החוץ, שניהם קראו לראש הממשלה להתפטר, שניהם אמרו שראש הממשלה אולמרט איננו כשיר לתפקידו.

יובל שטייניץ: שרת החוץ כבר אמרה את זה לפני שנה, אחרי דוח הביניים של וינוגרד; השר אהוד ברק אמר את זה לפני חודש.

יובל שטייניץ: והנה, היום, בענייני מלחמה ושלום – השר אהוד ברק והשרה לבני הם שאמרו שראש הממשלה איננו יכול להמשיך בתפקידו, איננו ראוי ואיננו כשיר, והם ישבו אתו היום להכריע בענייני מלחמה ושלום.

עתניאל שנלר: תודה.

יובל שטייניץ: משפט סיום.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר לכנסת: מעולם לא היה כדבר הזה.

יובל שטייניץ: אני אומר, כמי שתמך ב"חומת מגן 2" בעזה: היה צריך לעשות את זה לפני שנתיים, היה צריך לעשות את זה לפני שנה, אחרי שה"חמאס" עלה לשלטון ולפני שנכנסו מאות טונות של חומרי נפץ ואלפי טילים.

יובל שטייניץ: היום אין לכם לגיטימציה מוסרית להחליט החלטות דרמטיות בענייני מלחמה ושלום.

יובל שטייניץ: היום מוטב שתלכו לספור את הכסף במעטפות.

יובל שטייניץ: אתם לא תכריעו את עתיד המדינה ואת עתיד בנינו בענייני מלחמה ושלום.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב מרגי – בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אני מסיים.

עתניאל שנלר: אמרת שסיימת כבר לפני שלוש דקות.

יובל שטייניץ: אני מסיים.

יובל שטייניץ: כל אדם מוסרי, אדוני היושב-ראש, גם אתה, צריך להבין שראש הממשלה אולמרט ושני סגניו איבדו את הסמכות המוסרית להחליט החלטות דרמטיות בענייני מלחמה ושלום.

יובל שטייניץ: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מרגי, לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, נדרשים אנו היום להתייחס לארבע הצעות האי-אמון של סיעות האופוזיציה, ששלוש מהן גורמות לי לתחושת אי-נוחות.

יעקב מרגי: עם הרביעית ניתן עוד להתווכח לכאן או לכאן, הגיעה לסוף דרכה או לא הגיעה.

ראובן ריבלין: מה אתה חושב, הגיעה לסוף דרכה?

יעקב מרגי: אני אומר בסוף דברי.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, בכנות גמורה, יש לי קושי להגן על הממשלה כשהיא מתנגדת לעדכון קצבאות הילדים מסיבה אחת – אך ורק כי מפלגת העבודה מתנגדת לכך, מתנגדת לאפשר לש"ס לזכות בזכות הזאת לתקן עוול, עוול נורא.

שלי יחימוביץ': שר האוצר ממפלגת העבודה?

יעקב מרגי: לא, הוא תולה את זה בווטו של מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': ממש לא.

שלי יחימוביץ': ממש לא.

שלי יחימוביץ': יש לו הנמקה עקרונית, מגובשת.

שלי יחימוביץ': על גופתו המתה, הוא אומר, יועלו קצבאות הילדים.

משה שרוני: הם סוציאליסטים, מה אתה רוצה?

יעקב מרגי: אני אומר לך, יושב-ראש מפלגת העבודה מתנגד לכך מסיבה אחת: לא מאפשרים לתקן עוול, לעשות את ההטבה הזאת עם 800,000 ילדים שהם מתחת לקו העוני.

שלי יחימוביץ': תדייק.

שלי יחימוביץ': לא מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': יושב-ראש מפלגת העבודה.

שלי יחימוביץ': קצת הגינות.

שלי יחימוביץ': חוץ מזה, תאמר – – –

עתניאל שנלר: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, זה הזמן שלו.

עתניאל שנלר: חבל.

יעקב מרגי: לא סיימתי, שלי.

עתניאל שנלר: סליחה, נציג העבודה רשאי לנצל את שלוש הדקות שלו.

יעקב מרגי: אתקן לפרוטוקול: לא מפלגת העבודה; יושב-ראש מפלגת העבודה בלבד הטיל וטו.

יעקב מרגי: אני אומר: אני לא מנקה את מי שגזר את הגזירה הזאת על אותם ילדים, הילדים האלה – – –

ראובן ריבלין: הוא פשוט לא יודע שהוא כבר לא יושב-ראש מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: הילדים האלה הם לא ילדי ש"ס, כפי שמנסים לומר לנו, חרדים וערבים.

יעקב מרגי: רבותי, חלק ניכר מהעניים בישראל הם במשפחות של מפרנס אחד או שניים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, אני מבין את יושב-ראש מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: כנראה אדם שבע לא יבין ילד רעב.

יעקב מרגי: הוא גם לא יודע מה זה ילד רעב.

יעקב מרגי: הוא יכול להתכחש: מה פתאום, לא קיים דבר כזה.

יעקב מרגי: הוא לא יודע מה זה.

יעקב מרגי: רבותי חברי הכנסת, קצבאות הילדים הן סמל, הן אמירה של הממשלה.

יעקב מרגי: הממשלה הכירה בכך שנעשה עוול, הכירה בכך שנעשה קיצוץ אכזרי בקצבאות הילדים.

יעקב מרגי: כפי שאמרנו, הממשלה לא יכולה לעדכן את הקצבאות בגלל התנגדותו של יושב-ראש מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, ובהתייחס לכך שתוסיף לי זמן פציעות על ההפרעות, אומר לי שר האוצר, אמר את זה לעם ישראל – שר האוצר רוני בר-און אומר:

יעקב מרגי: אנחנו מתנגדים למתן קצבאות, הקצבאות מנציחות את העוני, לא מצמצמות פערים.

יעקב מרגי: יש דרכים אחרות לתת מענקים לטווח ארוך, שיוכלו ללמוד, לתת כל מיני הטבות.

יעקב מרגי: אהלן וסהלן, מישהו מנע משר האוצר לקיים את זה?

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: צריך רק הסכם קואליציוני עם ש"ס כדי לצמצם פערים או כדי לחסל את העוני?

יעקב מרגי: אם הוא רוצה לחסוך למען ילדי ישראל שיוכלו להגיע להשכלה גבוהה, תפאדל, קדימה עכשיו, תעשה את זה בלי שום קשר לש"ס.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, ובזה אסיים: לי יש הצעת חוק לגבי טיפול שיניים חינם לילדים – האוצר והממשלה מתנגדים.

יעקב מרגי: יש לי הצעת חוק לגבי ניכוי הוצאות בעד טיפול בילדים – הממשלה מתנגדת.

יעקב מרגי: יש לי הצעת חוק בקנה – והשרה שומעת – לגבי ביטול תשלומי הורים.

יעקב מרגי: רבותי, אתם לא רוצים לתת קצבאות, יש לי הצעת חוק בקנה – ביטול כל תשלומי ההורים בבתי-הספר.

יעקב מרגי: אתם חושבים שהממשלה תתמוך?

יעקב מרגי: היא תתנגד.

יעקב מרגי: לכן, רבותי, אומנם היום אנחנו נתנגד להצעות האי-אמון, אבל סוף-סוף יעקב מרגי עומד על הדוכן ואומר לכם: יש לי תחושת אי-נוחות.

יעקב מרגי: זה לא היה אף פעם בשום נאום שלי בהצעות אי-אמון, תחושת אי-נוחות.

יעקב מרגי: כל טוב.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריה – חבר הכנסת אליהו גבאי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גברתי השרה, חבר הכנסת מרגי אמר דבר נכון.

סופה לנדבר: יש תחושה של אי-נעימות.

סופה לנדבר: אני חושבת שהתחושה הזאת קיימת אצל כל חברי הקואליציה.

סופה לנדבר: רבותי, כאשר אני עולה על במת הכנסת, אני רוצה להגיד בקול רם ובקול כועס מאוד שממשלת ישראל, גם בתהליך הגיור, תהליך טריוויאלי, תהליך דרוש במדינה קולטת עלייה – הממשלה הנוכחית כשלה.

סופה לנדבר: לא פעם ולא פעמיים העלינו את הנושא הזה של הגיור מעל במת הכנסת.

סופה לנדבר: אני חושבת שכולנו מבינים שמדינת ישראל היתה חייבת להעביר רפורמה בתהליך הגיור.

סופה לנדבר: תהליך הגיור במדינת ישראל, מדינה קולטת עלייה, היה חייב להיות אחר.

סופה לנדבר: אני בטוחה שכולכם למדתם את החוק של חבר הכנסת מטעם ישראל ביתנו, דוד רותם – מה צריכים לעשות.

סופה לנדבר: לעתים קרובות אומרים: כאשר אתם מביאים הצעה, תסבירו איפה ואיך צריך לשנות את הדברים.

סופה לנדבר: אנחנו מביאים את ההצעה, וחבר הכנסת דוד רותם בחוק שלו אומר בבירור שצריכים להחזיר את הגיור לרבני כל עיר ועיר.

סופה לנדבר: אני חושבת שהגורם הזה יכול לשנות את הדברים וחייב לשנות את הדברים.

סופה לנדבר: לא פעם עליתי על במת הכנסת וסיפרתי את הסיפור של הבחור דניסקה.

סופה לנדבר: רבים מכירים מקרים דומים לסיפור של דניסקה – הבחור שנהרג במוסך הרכבת במלחמת לבנון השנייה.

סופה לנדבר: במכתב שהוא השאיר אחרי שעבר גיור הוא כתב: הייתי יהודי, כך הרגשתי, נשארתי יהודי, ושום דבר לא השתנה, לא בחוץ ולא בפנים.

סופה לנדבר: רבותי, כאן מעל במת הכנסת אמרו, מדינה שקולטת עלייה צריכה לגלות יחס אחר כלפי העולים האלה.

סופה לנדבר: אני זוכרת את התהליך של קליטת העלייה אחרי לדיספולי.

סופה לנדבר: אני הייתי שליחת הסוכנות.

סופה לנדבר: הייתי אז חברת מועצת העיר אשדוד ונסעתי ללדיספולי.

סופה לנדבר: אלפי אנשים שהיו ברומא היו יכולים ומסוגלים לנסוע לאמריקה, לקנדה ולמדינות אחרות.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים ששם המדינה עוזרת בקליטת העלייה קצת יותר, ומחבקת קצת יותר מאשר אצלנו.

סופה לנדבר: שם, באולמות מלאים באנשים, הייתי מלאת גאווה על שאני שליחת מדינת ישראל.

סופה לנדבר: שם, מטעם מדינת ישראל, אמרתי כך: אנחנו נעשה הכול כדי שאתם תרגישו כאן במדינה שלנו הרבה יותר טוב, ולא זרים כמו במדינה אחרת שאתם רוצים לבחור בה ולנסוע אליה.

סופה לנדבר: רבותי, את חלקם הצלחנו להחזיר למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שבמדינת ישראל הגיור חייב להיות אחר.

סופה לנדבר: התהליך צריך להיות – אני בטוחה שחברי כנסת דתיים שנמצאים באולם הזה מבינים שהגיור צריך להיות תהליך תומך, תהליך מקרב, תהליך מכוון ומלווה, ולא אגרסיבי, כמו שהוא נעשה פה, במדינת ישראל.

סופה לנדבר: גם הביטול הרטרואקטיבי הוא דבר פסול.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאדם עבר גיור בשנת 1999 והפך ליהודי, ועכשיו בשנת 2008 הוא הפסיק להיות יהודי.

סופה לנדבר: בגלל זה אני חושבת שאם ממשלת ישראל לא מסוגלת לעשות תהליך אלמנטרי וטריוויאלי, אז אין מה לעשות, והממשלה הזאת צריכה לקום, ועל כל התהליכים שבהם נכשלה להגיד: נכשלנו והלכנו.

סופה לנדבר: אני חושבת שהם צריכים ללכת.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גלנטי.

עתניאל שנלר: אני רוצה להזכיר לכולנו שעל-פי החלטת ועדת הכנסת בדיון הסיעתי יש שלוש דקות לסיעה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת גבאי, האם לדלג עליך?

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל מקבלת מדי פעם דוחות על מצב העוני, על מצב האבטלה, ובכל פעם היא יוצאת בהצהרות שתסמן את צמצום הפערים כיעד של הממשלה.

אליהו גבאי: לצערי, לכל ההבטחות אין כיסוי.

אליהו גבאי: היא רק יוצרת אשליות ומפח נפש בקרב התושבים.

אליהו גבאי: אם מדינת ישראל, ממשלת ישראל רוצה להילחם בעוני, היא לא יכולה למגר אותו על-ידי מלחמה בעניים, הצהרות שווא או הבטחות שאין להן כיסוי, אלא על-ידי תוכנית ממשלתית, שנאבקת בכמה מישורים: במישור התעסוקה, במישור החינוך ובמישור התמיכה.

אליהו גבאי: בנושא התעסוקה, בעיירות הפיתוח אנו עדים לכך שמפעלים נסגרים ואין יכולת לספק תעסוקה באותם היישובים.

אליהו גבאי: על ממשלת ישראל לעודד מפעלים להגיע לאזורי המצוקה האלה, לעיירות הפיתוח, לסייע להם לעבור ולתת להם עידוד.

אליהו גבאי: בעיית התעסוקה לא תיפתר מאליה.

אליהו גבאי: אם אלה אנשים לא מקצועיים, יש לעשות הכשרה מקצועית כדי להעלות את הרמה שלהם מבלתי מקצועיים למקצועיים.

אליהו גבאי: האם את זה היא עושה?

אליהו גבאי: היא הולכת ומקצצת בנושא ההכשרה המקצועית.

אליהו גבאי: כולנו עדים כמה חשוב לעשות הסבה מקצועית לאותם אנשים בלתי-מקצועיים ולתת להם שכר עד שהם יעברו את הקורס ועד שהם ייקלטו.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה בנושא החינוך.

אליהו גבאי: במשרד החינוך יש אגף שמטפל בטיפוח ורווחה, שנועד לעזור לנערים לצמצם פערים במערכת החינוך, לתת להם את האפשרות להדביק את הפיגור ולסייע להם להצליח בבחינות הבגרות, וגם לתת סיוע לגיל הרך דרך פרויקטים מסוימים.

אליהו גבאי: דווקא בפרויקטים באגף הזה מצמצמים ומצמצמים.

אליהו גבאי: תסתכלו מה היה בעבר ומה יש עכשיו, מה היה בתחילת תוכנית שיקום השכונות ומה קיים עכשיו.

אליהו גבאי: אין מדיניות לסייע לאוכלוסיות האלה.

אליהו גבאי: אוכלוסיות מבוססות יותר ויותר משקיעות באופן פרטי בתחום החינוך, וממשלת ישראל מקצצת בתחום הרווחה.

אליהו גבאי: אל נתפלא כשנראה שהפערים הולכים וגדלים, הולכים ומתרחבים.

אליהו גבאי: גם כאשר התלמידים מסיימים את הלימודים – אתה רואה איזה סוג בגרות אלה מביאים ואיזו רמה.

אליהו גבאי: בפני האוכלוסיות המבוססות פתוחות כל המגמות היוקרתיות באוניברסיטה.

אליהו גבאי: אני עובר לתמיכה באוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה נוספת – הרעיון להוריד את המע"מ על מצרכי יסוד.

אליהו גבאי: בהרבה מדינות באירופה ובארצות-הברית אין מע"מ על מצרכי יסוד, וכאן במדינת ישראל יש עלייה במחירי מצרכי היסוד, ומדינת ישראל לא יוצאת לבטל את המע"מ.

אליהו גבאי: גם אם היא חושבת להוריד 1% על כל המצרכים – זה יותר מאשר להוריד רק במצרכי היסוד.

אליהו גבאי: לכן, אני קורא לתמוך בחוק שהגשתי לביטול המע"מ על מצרכי היסוד, כדי שהממשלה הזאת בכל זאת תביא בשורה.

אליהו גבאי: אחרת היא נלחמת בעניים ולא בעוני.

אליהו גבאי: זו ממשלה ללא תקווה.

אליהו גבאי: אין כיסוי להחלטותיה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אליהו גבאי.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יצחק גלנטי, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

יצחק גלנטי: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, חברי כנסת נכבדים, בשבועות האחרונים יש במשכן הכנסת תחושה של שיתוק וקיפאון.

יצחק גלנטי: ראשי הסיעות הגדולות ממתינים דרוכים ליריית הפתיחה של המירוץ אל הבוחר, אך אף אחד לא מוכן לקחת את המושכות ולעשות מעשה.

יצחק גלנטי: כדי שיהיה מעשה, צריך להיות מנהיג ישר ואמיץ, ואין כיום, לצערי הרב, לאף מפלגה מהגדולות מה להציע.

יצחק גלנטי: חברי הכנסת עסוקים יותר במלחמות הפוליטיות מעל דמי העיתון, גלי האתר והתוכניות בטלוויזיה ופחות בנושאים החשובים באמת שמעסיקים את אזרחי המדינה בכל יום שעובר.

יצחק גלנטי: חייבים אנו להוציא את עצמנו מחוץ לקלחת הפוליטית המשתקת הזאת ולהירתם לעשייה בנושאים הבוערים.

יצחק גלנטי: אל לנו לתקוף את ראש הממשלה ולתפור חליפות למועמד הזה או למועמד אחר, שכן נכון לעכשיו אף אחד אינו נקי מרבב – –

דוד רותם: למה לדבר – – –

יצחק גלנטי: – – וכאשר יוחלט על הגשת כתב-אישום, אז כבר הבטיח ראש הממשלה לזוז הצדה ולתת את המושכות למישהו אחר.

יצחק גלנטי: עד אותו יום, חייבים אנו להפסיק את מחול השדים שנוצר, להפסיק לתת כותרות פוליטיות ולהתחיל ולהתמקד בעבודה עבור העם ששלח אותנו למשכן זה.

יצחק גלנטי: רבותי, אל נשכח שרק הבוקר נפלו בקרבת ביתי 13 פצמ"רים, ואנו רק מדברים, מדברים ומדברים ואין מענה.

יצחק גלנטי: במלים לא עוצרים פצמ"רים.

דוד רותם: פצמ"רים – – –

יצחק גלנטי: בתקופה האחרונה השתנתה המגמה הכלכלית בעולם.

יצחק גלנטי: מחירי הנפט עולים מדי יום לגבהים חסרי תקדים.

יצחק גלנטי: מחירי האנרגיה קופצים, והמדינה עושה הון מן המס המוטל על האנרגיה ועל מחירי מוצרי המזון והצריכה.

יצחק גלנטי: הטלטלה הכלכלית הזאת משפיעה בעיקר על השכבות החלשות, שמחד גיסא מתקשות לעמוד בעליות המחירים הבלתי פוסקות, ומאידך גיסא המשכורות ממשיכות להישחק.

יצחק גלנטי: מדינת ישראל, שממשיכה להצהיר ולהגדיר את עצמה כמדינת רווחה, חייבת לתת את דעתה לשינויים העולמיים במחירי המזון, האנרגיה והבריאות, הפוגעים ללא רחם בשכבות החלשות.

יצחק גלנטי: אנו חייבים להגדיל את העזרה לשכבות החלשות.

יצחק גלנטי: אנו חייבים לדאוג לכך שקצבאות הילדים והזיקנה ימנעו מהן את הצורך לנבור באשפתות.

יצחק גלנטי: יש לאפשר לשכירים להתקיים בכבוד מעמל יומם.

יצחק גלנטי: אנו מצווים לשמור על כבוד הזקן ולתת לו ביטחון אישי בביתו ומחוצה לו.

יצחק גלנטי: אלו הן הבעיות האמיתיות שעומדות לנגד עינינו.

יצחק גלנטי: את הציבור בבית לא מעניינות המלחמות הפוליטיות אלא מלחמות ההישרדות היומיומיות של הגמלאים ושאיריהם, של הנכים, של המשפחות החד-הוריות ושל כל השכירים, שהם שכבת הביניים הנושאת על גבה את כלכלת ישראל.

יצחק גלנטי: רבותי, אשר על כן, למרות הפגמים בממשלה הזאת, אני מתנגד להצבעות או להצעות האי-אמון, ונצביע נגד.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גלנטי.

עתניאל שנלר: יעלה יבוא חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

עתניאל שנלר: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רוצה לספר לכנסת שני סיפורים שהייתי עד להם השבוע.

משה גפני: אני נתקל בתופעות האלה הרבה, מכיוון שאני הולך למכולת ועובר ברחוב.

משה גפני: במכולת השכונתית ברחוב שלי ראיתי אח ואחות שבאים עם פתק מהאמא ומבקשים בין יתר הדברים שתי שקיות חלב.

משה גפני: הם שאלו מה המחיר, וכשהמוכר אמר להם את המחיר הם אמרו לו: "אז אמא אמרה להחזיר שקית חלב.

משה גפני: אין לנו מספיק כסף".

משה גפני: ראיתי את זה במו עיני.

משה גפני: ראיתי מורה שהולכת ברחוב, ואני יודע איפה היא עובדת.

משה גפני: אני יודע שיש לשם אוטובוס.

משה גפני: אני שואל למה היא הולכת ברגל.

משה גפני: היא גרה רחוק.

משה גפני: הלכתי עם אשתי ואמרתי לה שתשאל אותה למה היא הולכת ברגל, והיא אמרה לאשתי: "כי אין לנו מספיק כסף.

משה גפני: אני חוסכת את מחיר הנסיעה, כדי שאני אוכל ללמד נגינה את הבנות שלי".

משה גפני: כלומר, שנדע איפה אנחנו עומדים.

משה גפני: אנחנו כבר לא מדברים על אידיאולוגיה.

משה גפני: זה כבר לא הנושא – כן משפחה ברוכת ילדים או לא משפחה ברוכת ילדים, יצאו לעבודה או לא יצאו לעבודה.

משה גפני: אנחנו הלכנו לקיצוניות הרבה יותר חמורה ממה שהיה לפני שש, שבע שנים.

משה גפני: הפכנו להיות מדינה אכזרית במלוא מובנה של המלה.

משה גפני: אני לא בטוח ואני לא יודע אם הסיפורים שאני רואה אותם כל הזמן – אם גם אנשי האוצר רואים את זה.

משה גפני: אני לא בטוח.

משה גפני: אני לא יודע אם בשכונה שהם גרים יש דבר כזה ששני ילדים קטנים באים למכולת ואומרים: "תחתכי לי חצי לחם כי אין לי מספיק כסף ללחם שלם".

משה גפני: ראיתי משפחות, ואיך שולחים ילד או ילדה לבית-הספר עם פרוסה דקה, כדי שיוכלו לחתוך את הלחם למספר פרוסות שמספיק לכולם.

משה גפני: מדינה אכזרית במלוא מובנה של המלה.

משה גפני: אז באים ואומרים: בסדר.

משה גפני: לא קצבאות ילדים בגובה עצום.

משה גפני: קצבאות ילדים נורמליות, כמו בעולם המערבי, ואני כבר לא אומר שזה יהיה כמו מדינה יהודית – "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ".

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא צריך לומר לך, ואתה יודע את זה: אני לא מדבר על מדינה יהודית, אבל על מדינה מערבית מתוקנת ומסודרת.

משה גפני: נדמה לי שאנחנו המדינה – אחרי יוון, ואולי יוון נמצאת מתחתינו – אנחנו המדינה הכי גרועה בעניין קצבאות הילדים.

משה גפני: אני לא מדבר על צרפת, ואני לא מנסה אפילו להידמות אליהם.

משה גפני: שם באמת אנשים לא צריכים ללכת לעבוד, אם יש להם הרבה ילדים הם יכולים לחיות מזה.

משה גפני: הרי לא ביקשתי את זה.

משה גפני: תיתנו כמו מדינה נורמלית, מסודרת ומתוקנת בעולם המערבי.

משה גפני: מה הדרישה היותר פשוטה מזה?

משה גפני: שלא ילכו שני ילדים קטנים למכולת ולא יהיה להם מספיק כסף לקנות לחם.

משה גפני: אני מתבייש שאני מדבר על זה כאן בכנסת, במדינה יהודית, ואני לא מדבר על דמוקרטית.

משה גפני: זה פשוט לא ייאמן.

משה גפני: עומדים ומטיפים מוסר.

משה גפני: עולים לפה שרים ומטיפים מוסר על כל העניין.

משה גפני: אני צריך לסיים?

משה גפני: אם כך, משפט על שר הרווחה.

משה גפני: שר הרווחה אמר: אל תהפכו את זה לנושא פוליטי.

משה גפני: בסדר, לא.

משה גפני: קיבלתי את המוסר הזה.

משה גפני: זה לא נושא פוליטי.

משה גפני: אבל אני רוצה לספר לכם שכשאנחנו ניהלנו משא-ומתן קואליציוני היתה הצעת רמון, פשרה, שלא יתחשבו בכל ילד, אבל משפחה של ארבעה ילדים ומעלה תקבל 500 שקל.

משה גפני: זו הצעה מצוינת.

משה גפני: האוצר היה בעניין, ראש הממשלה היה בעניין ושר האוצר היה בעניין.

משה גפני: כולם היו בעניין.

משה גפני: אז לא נכנסנו לקואליציה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז למה ביטלתם את ההצעה הזאת?

משה גפני: מי הפך את זה לפוליטיקה?

משה גפני: לפחות את זה תיתנו, את הדבר המינימלי – 500 שקל למשפחה בת ארבעה ילדים ומעלה.

עתניאל שנלר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

עתניאל שנלר: אני מוכרח לומר שלפעמים קשה לעצור.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחרייך – חבר הכנסת מוחמד ברכה, אם הוא יהיה כאן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מחר הקבינט המדיני-ביטחוני אמור לקבל החלטה לגבי כן פעולה או לא פעולה בעזה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני חייבת להזהיר את הבית הזה: אסור שאווירת הבחירות תעלה את רף ההתלהמות אצל השרים, כי הקבינט אמור להחליט החלטה שהיא כל כך קריטית, לא רק לגבי גורלו של גלעד שליט, שיושב בשבי בעזה, אלא גם לגבי גורלם של עוד חיילים שיישלחו בגלל אווירת הפריימריס, ואני לא רוצה לחשוב באיזה מחיר זה עלול לעלות.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני יכולה להבין את הזעם של תושבי עוטף-עזה.

זהבה גלאון: הם נמצאים במצב בלתי נסבל.

זהבה גלאון: ירי של "קסאמים" ופצמ"רים, שגובים מחיר כבד, מחיר דמים כבד, ואני מבינה את הכעס ואת הרצון לפעולה.

זהבה גלאון: אבל האם פעולה צבאית היא האופציה היחידה שעומדת על הפרק?

זהבה גלאון: האם לא כדאי שמנהיגות אמיצה תקבל החלטה, אולי החלטה שיכולה למנוע את המשך ירי ה"קסאמים"?

זהבה גלאון: יש היום על הפרק הצעה להפסקת אש, הצעה מצרית לתיווך לגבי "הודנה" ארוכת טווח.

זהבה גלאון: האם זה לא מחייב את המנהיגות ואת השרים לשקול ברצינות את ההצעה הזאת?

זהבה גלאון: האם לא למדנו מלקחי העבר?

זהבה גלאון: שוב אנחנו רוצים להתבוסס בבוץ העזתי?

זהבה גלאון: האם לא ראינו שעשרות פצצות, ניתוקי חשמל, מים, חיסולים, פגזים, לא שיפרו את כוח ההרתעה של ישראל ושל צה"ל?

זהבה גלאון: להיפך, הם יצרו מוטיבציה לנקם ולטרור.

זהבה גלאון: הרי ראינו שזה לא מונע את ירי ה"קסאמים"; כבר ניסינו את המהלכים הצבאיים, אנחנו ראינו שהפעולות האלה בעזה רק מגבירות את הירי על שדרות ועל הקיבוצים באזור.

זהבה גלאון: אז עדיין יש מישהו שבאמת מאמין במכת מחץ?

זהבה גלאון: אני שומעת את ההתלהמויות של השרים – נדרשת הכרעה, נדרשת פעולה, נדרשת מכת מחץ.

זהבה גלאון: אולי כדאי לחשוב קצת בתבונה, אולי כדאי להפנים את לקחי מלחמת לבנון ולמנוע התלהמות ולמנוע גרירת צה"ל לאווירת הפריימריס המתקרבים במפלגות?

זהבה גלאון: אני חושבת שכדאי – ובזה אני מסיימת, אדוני – כדאי לקבינט הביטחוני מחר לאמץ את היוזמה המצרית להפסקת אש, להודיע על "הודנה" ארוכת טווח.

זהבה גלאון: ועוד לא אמרנו, חברי חברי הכנסת, מלה וחצי מלה על העדר סמכות מוסרית למי שעומד או מחזיק בהגה המדינה, להכריע בדיני נפשות.

זהבה גלאון: תחשבו על זה, חברי חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון, שעמדה בזמנים.

זהבה גלאון: רגע, סליחה.

זהבה גלאון: ולכן מרצ תצביע אי-אמון בממשלה.

עתניאל שנלר: תוספת נדרשת.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מוחמד ברכה, ואחריו – חבר הכנסת משה שרוני.

עתניאל שנלר: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, תרועות המלחמה נשמעות במחוזותינו בימים האלה – לא על מנת לקדם את מה שמצהירים שרוצים לקדם, זאת אומרת לא כדי להבטיח כביכול ביטחון לתושבי הדרום, כי בשביל זה ולמען זה אפשר מייד לקבל את היוזמה המצרית על ה"תהדיה", על ההרגעה, והמחויבות היא מחויבות רחבה – גם בתוך הזירה הפלסטינית ברצועת-עזה, וכמובן יש תמיכה מוחלטת להרגעה ולרגיעה בתוך ההנהגה הפלסטינית בראשות אבו מאזן.

מוחמד ברכה: אבל בעצם, כל זה שקר.

מוחמד ברכה: תרועות המלחמה לא באות כדי להגן על ביטחון תושבי הדרום.

מוחמד ברכה: כולנו רוצים שהאזרחים משני עברי "הקו הירוק" בדרום יחיו בשלום – גם הפלסטינים שנתונים במצור ובגיחות של חיל האוויר ושל חילות אחרים, וגם האזרחים והתושבים הישראלים בשדרות ובאזור הדרום.

מוחמד ברכה: אבל בעצם תופי המלחמה נשמעים על מנת לקדם מטרות פוליטיות, ושוב יש ספסרות בדם.

מוחמד ברכה: מספסרים בדמם של בני העם הפלסטיני ובדמם של אזרחים ישראלים.

מוחמד ברכה: אחד רוצה לקדם סדר-יום צבאי על מנת להופיע כגיבור ישראל – במירכאות או בלי מירכאות – "מר ביטחון", כמובן במירכאות, ואז הוא יוכל ללכת ולאיים בהקדמת הבחירות, תוך כדי שהוא חושב – אני מתכוון כמובן לברק – שהוא הופך להיות מועמד רציני לראשות הממשלה מול נתניהו.

מוחמד ברכה: האחר, שעומד היום בראש הפירמידה – אולמרט – חושב על המהלך הצבאי על מנת להסיח את הדעת מדברים שאסור להסיח את הדעת מהם, והם עניין של ניקיון כפיים וחקירות שמתקיימות כנגד ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: הספסרות הזאת בדם היא ספסרות פסולה, ומה שנדרש – אם הממשלה הזאת צריכה לעשות משהו, והיא כן צריכה לעשות, כל עוד היא ממשלה – הוא לקדם ביטחון אמיתי, שמבוסס על הרגעה ועל "תהדיה", שמבוסס על תהליך שלום אמיתי.

מוחמד ברכה: ויש לקבל בהתחלה את ההצעות המצריות, על מנת להרגיע את העניינים בדרום, ויש להתקדם במסלול מואץ במשא-ומתן מדיני עם יושב-ראש הרשות, עם אבו מאזן והצוות שלו; אחרת מי שמדבר על ביטחון באמצעות מלחמה, הוא מתכוון למשהו אחר, פסול לא פחות מאשר הקזת הדם של בני שני העמים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת משה שרוני.

דליה איציק: נא לצלצל.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, גברתי השרה, חברי הכנסת, אנחנו יושבים, ואין שבוע שאנחנו לא מבזבזים קרוב לשעתיים על הצעות אי-אמון.

משה שרוני: רבותי, הגיע הזמן, כשמגישים הצעת אי-אמון – להיות עם מוסר יותר גבוה, עם יושר יותר גבוה ועם כנות יותר גבוהה.

משה שרוני: ואני האחרון שבנושא הקואליציה יכול להגיד דברים טובים, אבל צריכים להיות אובייקטיביים.

משה שרוני: מי שנמצא בבית הזה ונמצא כאן כדי שהעם ישמע אותו, צריך להגיד את האמת וכל האמת.

משה שרוני: בנושא הגדלת קצבאות לילדים – רבותי, שכחתם שהחוק שלי של הגדלת קצבאות הגמלה היה גם בנושא קצבאות הילדים?

משה שרוני: איפה היתה מפלגת ש"ס?

משה שרוני: נעלמה.

משה שרוני: כיום מנפנפת.

יעקב ליצמן: לא, גם היום לא.

משה שרוני: לא יודע.

יעקב ליצמן: הנה, תראה עוד כמה דקות.

משה שרוני: בנושא זה אני הייתי אומר ככה: רוצים קצבאות ילדים – תתחייבו שישרתו בצה"ל וייתנו לעם הזה מה שמגיע לו, לא רק לקבל.

משה שרוני: בנושא ממשלה שגמרה את דרכה – רבותי, או שאנחנו רוצים לגמור עם המדינה הזאת ועם העם הזה, או שנהיה רציניים.

משה שרוני: בואו נתאחד כולנו לעשות את הכול למען העם הזה, בשביל זה אנחנו נמצאים כאן, ולא כל יום ראשון ושלישי הממשלה לא טובה.

משה שרוני: בואו נבדוק מה לא טוב, מה צריכים לתקן.

יעקב כהן: מי, מי יתקן?

משה שרוני: בעניין הגיור – רבותי, זה כישלון שכל הרבנים שלנו; אחד אוכל את השני לארוחת בוקר ולארוחת ערב.

משה שרוני: הגיע הזמן להכניס אותם לחדר – עד שלא יצא עשן לבן, שלא יצאו החוצה.

משה שרוני: זאת שערורייה שאין דוגמתה.

משה שרוני: יש גבול לכל דבר, ותפסיקו להתחרות ביניכם.

משה שרוני: בנושא העוני יש דבר אחד.

משה שרוני: כשמגישים הצעה על עוני לא צריכים לדבר כאן על תקיפות על עזה; תדברו על עוני, תהיו כנים עם עצמכם.

משה שרוני: אני רוצה להגיד דבר אחד.

משה שרוני: בנושא העוני כולנו מרגישים את הכאב.

משה שרוני: מה שאני מציע לממשלת ישראל זה להקים ועדה רצינית מאוד – גם מהאופוזיציה, גם מהקואליציה – לבדוק באיזו צורה אפשר לפתור אותו.

משה שרוני: הסיעה שלי, סיעת צדק לזקן – בסוגריים: לגמלאים – תצביע נגד הצעות האי-אמון.

חיים אורון: נגד האי-אמון או בעד?

קריאות: נגד או בעד?

דליה איציק: תודה לך, אדוני, ויחתום חבר הכנסת שלמה מולה.

דליה איציק: אנחנו עוברים עוד מעט להצבעות על אי-אמון.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים בהצעות האי-אמון השבועיות שהאופוזיציה מגישה.

שלמה מולה: אני יכול להבין את רצון האופוזיציה להגיע לשלטון, לתפור חליפות – אני מציע להם, לכולם, לאפסן את החליפות, זה לא יהיה.

שלמה מולה: אני חושב שהממשלה הזאת עוסקת בתחום המדיני, היא בודקת כל דרך אפשרית כדי להגיע להסדר שלום – אני בין אלה שמאמינים שאפשר להגיע לשלום – מחפשת דרך להגיע לשלום עם סוריה, מנהלת משא-ומתן אחראי עם הפלסטינים; כמובן, כמובן, בכל הזהירות המתבקשת, כאשר אנחנו יודעים שיש בבית הזה חברי כנסת שלא מאמינים בשלום.

שלמה מולה: מבחינתם – לחשוב שלעולם לא נגיע לשלום עם השכנים שלנו.

שלמה מולה: אני מציע לכל אלה שמנבאים שחורות – צריך להיות אופטימיים.

שלמה מולה: אני מציע לבחון ולבדוק לגופו של עניין כל תהליך שהממשלה מובילה, ולא לבוא ולהגיד: אנחנו בשל האי-אמון שצריך להגיש כל שבוע – מגישים אי-אמון.

שלמה מולה: אני חושב שהממשלה הזאת – שרת החוץ, היושבת-ראש של אותה ועדת ההיגוי, ראש הממשלה, שמגבה את הממשלה הזאת – מנהלים משא-ומתן אחראי.

שלמה מולה: כמובן כמובן, מחפשים גם דרך להשיג שקט בגבול הדרומי של מדינת ישראל.

שלמה מולה: אנחנו יודעים שזה לא פשוט.

שלמה מולה: אנחנו יודעים שיש לנו ה"חמאס" – ארגון טרור אכזר שלא בוחל בשום אמצעי כדי לפגוע בילדים, בטף, בתינוקות.

שלמה מולה: אבל אי-אפשר גם לשלוח חיילים כברווזים למטווח לתוך עזה.

שלמה מולה: לכן, מה שהממשלה הזאת עושה, יחד עם גורמי הביטחון, זה לחפש דרך אכן כן לפגוע בטרוריסטים, וגם להשיב שקט לגבולה הדרומי של מדינת ישראל.

שלמה מולה: אנחנו יודעים שראש הממשלה, הרמטכ"ל ושר הביטחון אמרו שהשעה מתקרבת – אנחנו יודעים.

שלמה מולה: אבל ממשלה אחראית קודם כול צריכה לחפש פתרון נורמלי, בלי לסכן את חיילינו.

שלמה מולה: אבל אם לא תהיה ברירה – גם ראש הממשלה, גם שר הביטחון אמרו: אם לא תהיה ברירה; אם לא תהיה ברירה, כנראה לא היה מנוס גם כן מפעולה צבאית בעזה.

שלמה מולה: אשר לתחומים הכלכליים, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שלממשלה הזאת מגיע הרבה מאוד קרדיט על מה שהיא עשתה.

שלמה מולה: אנחנו יודעים ששר האוצר בממשלה הקודמת, ראש האופוזיציה בנימין נתניהו – איך ריסקו את המשפחות, את הקשישים, את הילדים, את החד-הוריות, וקצבאות הילדים שקוצצו.

שלמה מולה: נכון, המדיניות הכלכלית הזאת היה בה גם כיוון חיובי כלשהו, אי-אפשר הכול לשלול.

שלמה מולה: אבל אי-אפשר לבוא ולהגיד על הממשלה הזאת: היא לא משקיעה בתחום החברתי.

שלמה מולה: זה לא נכון.

שלמה מולה: אנחנו יודעים מה הם הישגיה של הממשלה הזאת.

שלמה מולה: אני חושב שצניעות זה דבר חשוב, ולא כל מי שטוען לכתר – קודם כול, כל אחד צריך להסתכל מה הוא עשה בשביל האוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: יש גם בבית הזה "חברתיים לייט".

שלמה מולה: יש כאלה שאומרים: אנחנו אנשים חברתיים שדואגים לתחום החברתי, רוצים לשפר את מצבם של הילדים, את העניים וכן הלאה.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו.

דליה איציק: חבר הכנסת הנגבי.

שלמה מולה: אבל אני יכול לומר לכם, הממשלה הזאת משתדלת.

שלמה מולה: שמענו גם את שר האוצר רוני בר-און, שאמר שסדר העדיפויות של הממשלה הבאה יהיה השקעות בנגב ובגליל.

שלמה מולה: אני חושב שזה נכון.

שלמה מולה: הממשלה הזאת תשקיע בנגב ובגליל, זה עתידה של המדינה הזאת.

שלמה מולה: אני מניח, אני גם משוכנע, שגם ראש הממשלה ושרי הממשלה קשובים לשאלות שאנחנו נשאלים בתחומים הכלכליים החברתיים, שיש בהחלט עניין לממשלה הזאת גם להתערב בהתייקרויות המזון ובתחומים נוספים.

דליה איציק: השר כהן.

דליה איציק: אדוני, אתה תיכף תסיים בזמן שלך, יש לך עוד שתי שניות, ואנחנו נעבור להצבעה.

שלמה מולה: רבותי חברי הכנסת, בנושא הגיור, אני יודע שזה נושא מאוד כואב, ואני יכול להגיד לכם, דווקא כמי שבא מהאוכלוסייה שחלק גדול ממנה ומהעולים הנוכחיים עוברים גיור – –

דליה איציק: שנייה, תמתין.

דליה איציק: מי זה שם בפלאפון?

דליה איציק: נא לסיים, אדוני.

דליה איציק: בבקשה.

שלמה מולה: – – שהגיור בארץ הפך להיות באמת אחד הקשים ביותר.

שלמה מולה: במקום שאנחנו ננהג כבית הלל, יש רבנים שנוהגים כבית שמאי ומקשים על העולים להגיע אלינו, לחברה הישראלית.

שלמה מולה: זה לא תהליך פשוט.

שלמה מולה: עם זה, אני חושב שנושא הגיור אינו עניינה של הממשלה.

שלמה מולה: הממשלה לא עוסקת בגיור, מי שעוסקים בגיור זה הרבנות הראשית, ולכן הקושי הזה הוא קושי אמיתי.

שלמה מולה: אף אחד לא מטאטא אותו.

שלמה מולה: אבל אני חושב שגם בתהליכים מינהלתיים כדאי להקל את הגיור, ויש עוד הרבה מה לעשות.

שלמה מולה: אני יודע שהרב דרוקמן הוא איש יקר, ואני באופן אישי מכיר אותו.

דליה איציק: חבר הכנסת מולה, אתה אחרי הזמן.

דליה איציק: אתה כבר שתי דקות אחרי הזמן, אני מבקשת ממך לסיים.

דליה איציק: נא לשבת, רבותי השרים, אנחנו עוברים להצבעה.

שלמה מולה: עם זאת, גם אני וגם חברי קוראים לרבנות הראשית לסייע לעולים להתגייר בקלות.

שלמה מולה: אבל אני לא חושב שבגלל זה צריך להצביע אי-אמון.

שלמה מולה: על כן, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו מבקשים לדחות את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

שלמה מולה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אנחנו נמתין לך עד שתשב.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, חבר הכנסת חסון, נא לשבת.

דליה איציק: תודה שאתם יושבים ומקשיבים.

דליה איציק: השר כהן.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה, ארבע הצעות נפרדות.

דליה איציק: אנחנו מדברים עכשיו על הצעת סיעות יהדות התורה, האיחוד הלאומי – מפד"ל – הצבעה.

דליה איציק: לא לדבר, חבר הכנסת ליצמן, אתה מפריע.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 46 נמנעים – 5 הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת אי-האמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעת הליכוד – הצבעה.

דליה איציק: לא לדבר.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 47 נמנעים – 7 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת אי-האמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת ישראל ביתנו – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 28 נגד – 52 נמנעים – 7 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – 49 נמנעים – 2 הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: כל ההצעות לא התקבלו.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 17091.]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק-היסוד – אני מבינה, נכון?

דליה איציק: גברתי המזכירה, את אתי?

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לקריאה ראשונה על הצעת חוק-יסוד: הכנסת (מועמד ששהה במדינת אויב שלא כדין).

דליה איציק: מי מציג את החוק?

דליה איציק: אנחנו עוברים ישר להצבעה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: למה ההצבעה נתקעת?

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 63 נגד – 16 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 41) (מועמד ששהה במדינת אויב שלא כדין) לוועדת הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה התקבלה בקריאה ראשונה.

דליה איציק: אנחנו נעביר לדיון בוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דליה איציק: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, הודעה.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעות הבאות לשם הכנתן לקריאה ראשונה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדה של בגיר בדרך בין-עירונית ברכיבה תחרותית וברכיבה ספורטיבית), התשס"ח–2008, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדת מגן) (הוראת שעה), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סייגים לחובת חבישת קסדה), התשס"ח–2007, של חברת הכנסת אורית נוקד.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אני מבקש להודיע על חילופי אישים.

): אני מתכבד להודיע בזאת כי חבר הכנסת איתן כבל יכהן כחבר בוועדת החוץ והביטחון במקום חבר הכנסת לשעבר אפרים סנה, מטעם סיעת העבודה.

): תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/387).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לתהליך חקיקה – הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את שר המשפטים, השר פרידמן, להציג את החוק.

עתניאל שנלר: בתום דברי השר נעבור לדיון.

עתניאל שנלר: בבקשה, השר.

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) מסדיר היבטים שונים של הדיון בתביעות בשל נזקים שנגרמו באזורי יהודה, שומרון וחבל-עזה מיום פרוץ העימות בין ישראל לרשות הפלסטינית.

דניאל פרידמן: אני רוצה לומר מעבר לטקסט שכתוב, באורח כללי, שנזקים שנגרמו במהלך מלחמה – ולמעשה התנהלה מלחמה – צריכים להיות מוסדרים באופן עקרוני ביחסים בין הממשלות, במקרה הזה ממשלת ישראל והרשות הפלסטינית, ולאחר מכן להסדיר את נושא הנזקים משני הצדדים.

דניאל פרידמן: מכל מקום, אצלנו העניין מוסדר באמצעות תביעות נזיקין כנגד מדינת ישראל.

דניאל פרידמן: הצורך בחוק נובע מן השינויים שחלו במצב העובדתי והמשפטי בשטח מאז תום יישום תוכנית ההתנתקות ברצועת-עזה וכן מהחלטת בית-המשפט העליון בבג"ץ "עדאלה" נגד שר הביטחון.

דניאל פרידמן: ההחלטה קבעה כי הוראת סעיף 5ג לחוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) היא בלתי חוקתית בהיותה בלתי מידתית.

דניאל פרידמן: החלטה זו, כמו גם השינויים שחלו ברצועת-עזה בעקבות ההתנתקות, הצריכה הסדרה מחדש של סוגיית תביעות הנזיקין שהוגשו בשל העימות.

דניאל פרידמן: החוק המוצע משנה את הגדרת המונח "פעולה מלחמתית" הקבועה כיום בחוק הנזיקים ומחיל את הסייג לאחריות לתביעות של אויב ופעיל ארגון מחבלים הקבועה בסעיף 5ב גם על תושבי רצועת-עזה מאז תום יישום תוכנית ההתנתקות.

דניאל פרידמן: כמו כן קובע החוק המוצע כמה הוראות בעלות אופי דיוני ביחס לתובענות שהוגשו בשל פעולה מלחמתית כאמור, ובכלל זה הוראה בעניין הליך מקדמי, בעניין קביעת סמכות שיפוט והוראה בעניין תחולה.

דניאל פרידמן: עוד מוסיף החוק וקובע הוראה לעניין קביעת סכום הפיצויים במקרה שבו קבע בית-המשפט, בתביעה שהוגשה על-ידי מי שאיננו אזרח ישראל או תושב ישראל, כי יש להטיל אחריות בגובה הפיצויים שהיו נפסקים באזור שבו נגרם הנזק ולא בהתאם לכללי המידה בישראל.

דניאל פרידמן: כמו כן מוצע לקבוע שהיועץ המשפטי יהיה רשאי לקבוע כי טענה מסוימת תידון לאלתר ולפני כל טענה אחרת, כל עוד לא תם שלב קדם-המשפט בתובענה.

דניאל פרידמן: זאת, משום שייתכן שכתוצאה מהליכי קדם-משפט יהיו בידי המדינה ראיות שלא היו לה לפני כן, שיבססו את הטענה שהמעשה הוא פעולה מלחמתית.

דניאל פרידמן: כמו כן, מוצע להבהיר כי אם מצא בית-המשפט שהמעשה שבשלו נתבעה המדינה הוא פעולה מלחמתית, הוא ידחה את התביעה.

דניאל פרידמן: יש לציין כי לפי סעיף 5ב1 המוצע, במקרה שבו תוטל אחריות על המדינה, כאשר הנפגע איננו אזרח ישראלי או תושב ישראל, ייקבע סכום הפיצוי המגיע לנפגע בהתאם למקום מושבו של התובע, זאת אומרת של הנפגע, ולא בהתאם לקריטריונים המקובלים בישראל.

דניאל פרידמן: לפי סעיף 5ב2 המוצע, בתובענות שעניינן נזקים שנגרמו על-ידי צבא ההגנה לישראל, לרבות תביעות לפי החריג הקבוע בתוספת הראשונה, ידונו בתי-המשפט המוסמכים, אלה שבירושלים, מטעמי יעילות ושמירה על אחידות בפסיקה.

דניאל פרידמן: בסעיף 5 מוצע לבטל את סעיף 5ג לחוק הקיים, אחרי שבית-המשפט העליון הכריז עליו כבלתי מידתי, וכעת החוק הזה נועד להסדיר את מצב התביעות ואת חסינות המדינה, את היקף החסינות ואת הנהלים הדיוניים בעקבות העימות שנגרם בינינו לבין הפלסטינים.

דניאל פרידמן: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר המשפטים.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: ראשונה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

עתניאל שנלר: לרשותך שלוש דקות, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עוד פעם שר המשפטים מגיע למליאת הכנסת ומבקש לעקוף החלטה של בג"ץ.

זהבה גלאון: אני רואה בהצעת החוק הזאת עוד שלב ועוד ניסיון לפגוע בבג"ץ ולבזות אותו, תוך מתן אפשרות לרוב העריץ בכנסת – אם החוק הזה יתקבל, זה אומר החלטה של הרוב העריץ בכנסת לצמצם את סמכויות בג"ץ.

זהבה גלאון: אני רוצה להזכיר במה מדובר, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: בג"ץ פסל את החוק המדובר בקביעה שהוא בלתי חוקתי.

זהבה גלאון: תשעה שופטים פסלו פה-אחד את החוק הזה, בגלל שמדובר בחוק לא דמוקרטי, שפטר את המדינה מתשלום פיצויים לפלסטינים שנפגעו מירי שנורה בניגוד לפקודות הצה"ליות.

זהבה גלאון: בג"ץ קבע שבכל המקרים שהיה ירי מסיבות ביטחוניות מוצדקות – לי יש השגות גם על זה, אבל זה מה שבג"ץ קבע – ובהתאם לפקודות, גם אם נפגעו חפים מפשע, האנשים האלה לא יהיו זכאים לפיצויים.

זהבה גלאון: אבל בג"ץ דיבר על פעילויות לא מוצדקות, שבהן אנשים נפגעו בשוגג.

זהבה גלאון: אני רוצה לספר לכם שהיתה אלי פנייה של משפחה מעזה, שהבת שלהם בת השמונה ישבה על אדן החלון ונפגעה מכדור תועה – אני מניחה שזה לא היה בכוונה – ונותרה עיוורת ומשותקת למחצה.

זהבה גלאון: זה היה ירי לא מוצדק, והיא נפגעה בשוגג.

זהבה גלאון: האם היא לא יכולה לתבוע?

זהבה גלאון: מה מבקשת הצעת החוק הזאת לעשות היום?

זהבה גלאון: היא מבקשת לחסוך בכספי המדינה וכך לפגוע בזכויות יסוד של אנשים שנפגעו על לא עוול בכפם.

זהבה גלאון: המדינה, באמצעות שר המשפטים, שמבקש לכופף את בג"ץ פעם אחר פעם, מבקשת להתנער מאחריות לרשלנות וחוסמת כל אפשרות להגיש תביעות נזיקין.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אם ההצעה הזאת תתקבל, זאת תהיה הצעה שמפלה בין דם לדם, כי ההצעה הזאת נותנת חסינות למעשים של המדינה שנעשו שלא כדין על-ידי כוחות הביטחון.

זהבה גלאון: גם אם הכנסת תגייס את הרוב הקואליציוני – וראינו רק לפני דקה איך הכנסת גייסה רוב קואליציוני – כדי לחוקק את החוק הזה מחדש, זה לא יהפוך את החוק הזה לדמוקרטי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זאת הצעת חוק שראוי היה לגנוז אותה.

זהבה גלאון: לא יכול להיות שכנסת ישראל תיתן חסינות למעשים של המדינה, למעשים שנעשו שלא כדין.

זהבה גלאון: החוק הזה, אם הוא יתקבל שוב, יבזה ויכתים את ספר החוקים.

זהבה גלאון: אל תיתנו לזה יד.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה, חברת הכנסת גלאון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק האכזריות וההתאכזרות.

מוחמד ברכה: הצעת החוק הזאת היא הצעה של חוסר מידתיות, היא הצעה שבאה ואומרת:

מוחמד ברכה: גם אם מדינת ישראל פגעה במי שפגעה בטעות, לפי הערכת מדינת ישראל, היא עדיין לא נושאת באחריות.

מוחמד ברכה: אבסורד כזה עוד לא נשמע.

מוחמד ברכה: אבל מעבר לפן ההומני ומעבר ליצר ההתאכזרות הטמון בעצם החשיבה על כיבוש וכיבושים, עצם החשיבה על הפלסטינים – אני חושב שיש פה גם ניסיון לטשטש את הגבולות בין הרשויות בתוך מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: הממשלה לקחה לעצמה, כממשלה של רוב מזדמן – הפעם היא רוב, היא לא תהיה בהכרח רוב מחר – או כל ממשלה אחרת, לקחה לעצמה את התפקיד של הרשות השופטת, שהיתה אמורה לבחון סוגיות כגון אלה על-פי אמות מידה של משפט וצדק; משפט וצדק של מדינת ישראל – אגב, אף אחד לא מדבר פה אפילו על החוק הבין-לאומי, שדווקא הוא אשר צריך להיות הבסיס לכל התדיינות משפטית בין העם החי תחת כיבוש לבין המדינה הכובשת.

מוחמד ברכה: אבל תראו את הצעת החוק ואת דברי ההסבר: מדברים על פעולה מלחמתית.

מוחמד ברכה: פעולה מלחמתית, שבעצם יזומה על-ידי מדינת ישראל, ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: מדברים על פעולה מלחמתית בשטח אויב.

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל היא שקובעת מה זו ישות אויב או מדינת אויב.

מוחמד ברכה: היא קובעת לעצמה.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל היא גם שקובעת באיזה נשק משוכלל, או נשק "חכם", להשתמש על מנת לפגוע במי שהיא רוצה לפגוע.

מוחמד ברכה: ובכל זאת, היא קובעת את הפעולה המלחמתית, היא קובעת אזור אויב או מדינת אויב או ישות עוינת, היא קובעת את הנשק – ואחר כך היא קובעת שהיא לא נושאת באחריות.

מוחמד ברכה: דבר כזה, פשוט לייחס את המלה "אבסורד" לדבר הזה, אני חושב שזה לעשות עוול למלה "אבסורד".

מוחמד ברכה: ממשלת ישראל, בעצם עמידתה מאחורי חוק כזה והגשתו, שר המשפטים, שהיה אמור להיות אמון על המערכת המשפטית ועל ערכי הצדק, שמגיש הצעת חוק כזאת – היא ממשלה והוא שר משפטים כושלים, חסרי חוש מינימלי של אנושיות, של צדק.

מוחמד ברכה: שר המשפטים ממלא את התפקיד של השטן, שבא כדי להצדיק פגיעה בילדים ובחפים מפשע.

מוחמד ברכה: בדיון קודם על הצעת חוק דומה נתתי את הדוגמה של אותה ילדה ששוכבת כאן בבית-חולים "אלי"ן" בירושלים, ילדה בת חמש או שש עכשיו, מרצועת-עזה.

מוחמד ברכה: היא משותקת מצוואר עד כף רגל.

מוחמד ברכה: היא נפגעה בפעולה מלחמתית שממשלת ישראל יזמה ועשתה.

מוחמד ברכה: היא נפגעה בישות אויב שממשלת ישראל הגדירה.

מוחמד ברכה: היא נפגעה בנשק ישראלי שצבא ישראל הוא אשר החליט עליו, ואתם אומרים שאתם לא אחראים?

עתניאל שנלר: תודה.

מוחמד ברכה: אתם תהיו אחראים ותשלמו על הדם הזה, על הילדים האלה ועל הטעויות האלה, לעולמי עד.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני, אם הוא יהיה כאן.

עתניאל שנלר: הרשימה נסגרה לדיון בנושא הזה.

עתניאל שנלר: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת גדעון סער.

עתניאל שנלר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, זאת הצעת חוק רעה.

דב חנין: זו הצעת חוק רעה מבחינה מוסרית, זו הצעת חוק רעה מבחינה משפטית וזו הצעת חוק רעה מבחינה פוליטית.

דב חנין: נתחיל במוסר.

דב חנין: אדם שנפגע בטעות – אין מחלוקת על הטעות, אין מחלוקת על כך שהוא לא קשור לשום פעולה עוינת, אין מחלוקת על הנזק שנגרם לו.

דב חנין: אבל כן, לפי החוק הזה, לא רק שיש מחלוקת, אלא אין זכות בכלל לתבוע ולהיפרע ממישהו על הנזק שנגרם לו.

דב חנין: לכן אני חושב שברמה המוסרית הצעת החוק הזאת היא פסולה.

דב חנין: הצעת החוק הזאת היא בעייתית מבחינה משפטית.

דב חנין: היא לוקחת את ההגדרה "פעולה מלחמתית" ומותחת אותה ומנפחת אותה, כך שתכיל בתוכה דברים שאינם פעולה מלחמתית.

דב חנין: הרי גם בלי ההצעה הזאת, כאשר מעשה גורם לפגיעה במסגרת פעולה מלחמתית – – –

ראובן ריבלין: בית-המשפט יקבע אם זו פעולה מלחמתית.

דב חנין: אני אומר, אני אומר: כאשר יש פגיעה במסגרת של פעולה מלחמתית, יש הגנה.

דב חנין: אבל השאלה היא מהי פעולה מלחמתית.

דב חנין: ההגדרה שמכילה גם פעולה לשם מניעה של מעשי איבה או התקוממות היא הגדרה שמרחיבה מאוד את הפעולה המלחמתית – – –

ראובן ריבלין: אבל כל מדינה נורמלית שנלחמת בטרור, לא תחכה שיהרגו אותה.

דב חנין: כל מדינה נורמלית, חבר הכנסת ריבלין, מבחינה בין פעולה מלחמתית לבין פעולה של שיטור או אכיפה.

דב חנין: פעולה של שיטור או אכיפה – עליה חלים דיני הנזיקין הכלליים.

דב חנין: פעולה של מניעה היא ללא ספק פעולה של שיטור או אכיפה ולא פעולה של מלחמה.

דב חנין: אם ננפח את הגדרות המלחמה, התוצאה תהיה שננתק את עצמנו לחלוטין מהמשפט הבין-לאומי.

דב חנין: אנחנו יכולים להמציא לעצמנו הגדרות משלנו.

דב חנין: נמציא לעצמנו הגדרות של מה זו מלחמה; נמציא לעצמנו, כמו בחוק הקודם, הגדרות של מהו תומך במעשי איבה של האויב, נמציא לעצמנו הגדרות חדשות – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת חנין, האם מלחמה בטרור היא פעולה מלחמתית?

דב חנין: אבל לא זה מה שנאמר פה, חבר הכנסת ריבלין.

דב חנין: לא, לא זה מה שנאמר פה.

דב חנין: פה, מעבר למלחמה בטרור, מרחיבים את הפעולה המלחמתית גם לפעולת מניעה, למשל, של מעשי איבה או של התקוממות.

ראובן ריבלין: של טרור.

דב חנין: גם, אבל גם של מעשי איבה או התקוממות.

דב חנין: תסתכל על ההגדרה.

דב חנין: וזו ההגדרה שמבקשים מאתנו לאשר היום.

דב חנין: ולכן הצעת החוק הזאת היא בעייתית מבחינה משפטית.

דב חנין: הצעת החוק הזאת היא גם רעה מאוד מבחינה פוליטית.

דב חנין: המסר שהיא מעבירה הוא מסר של לית דין ולית דיין, של הפקרות, מסר שמועבר גם פנימה וגם החוצה, שחיילי מדינת ישראל יכולים להזיק ולפגוע בחפים מפשע מבלי שמישהו יישא באחריות, מבלי שמישהו ישלם, מבלי שמישהו ייתן מענה או מזור לאלה שנפגעים.

דב חנין: הצעת החוק הזאת היא לכן רעה מוסרית, רעה משפטית, רעה פוליטית, מעמיקה את הסכסוך – –

עתניאל שנלר: תודה.

דב חנין: – – את השנאה, את האיבה בין העמים.

דב חנין: אני מציע לכולנו, חברי הכנסת, לדחות אותה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת צבי הנדל – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה, ואחריו יחתום את הדיון חבר הכנסת גדעון סער.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש כאן בהצעה הזאת הרבה מן הבנליות של הרוע.

יוסי ביילין: עולה שר המשפטים כאילו זה תיקון טכני, ככה, קורא, קצת מבלבל בניירות, יורד מהאולם, לא מסתכל עלינו, איזה תיקון של מה בכך.

יוסי ביילין: ואני אומר: בשביל מה?

יוסי ביילין: בשביל מה?

יוסי ביילין: מילא, אנחנו עשינו כל מיני עוולות מוסריות ב-60 השנים האחרונות.

יוסי ביילין: חלק מזה היה באמת בלי ברירה.

יוסי ביילין: עשינו דברים קשים לשכנים שלנו, הם עשו דברים קשים לנו.

יוסי ביילין: ואנחנו אמרנו: עם שסבל כל כך, אלפיים שנה, לא נורא אם פה ושם יעשה דברים שהם לא בדיוק לפי החוק הבין-לאומי אבל יאפשרו לו את השרידות שלו.

יוסי ביילין: הרבה אנשים שיושבים כאן גם היו שרים לשעבר ונתנו את ידם לדברים שאולי באופן פרטי הם לא היו מתלהבים לעשות, כולל אני עצמי.

יוסי ביילין: לא פעם ולא פעמיים.

יוסי ביילין: אבל תמיד אמרתי לעצמי: זה שווה את זה.

יוסי ביילין: זה מין דבר שהוא בעל משמעות, שיכול להציל חיי אדם במישרין או אפילו בעקיפין.

יוסי ביילין: למה?

יוסי ביילין: למה לבוא עם הדבר העלוב הזה, של אנשים שפועלים בניגוד לפקודה ופוגעים במישהו – צריכים גם את הפיצויים לקחת מהאנשים האלה?

יוסי ביילין: בשביל מה?

יוסי ביילין: הרי אנחנו יודעים מה זה אומר בעולם.

יוסי ביילין: הרי זה מוסיף לכל השונאים שלנו, לכל האויבים שלנו, לכל היריבים שלנו, שאומרים שישראל זאת מדינת אפרטהייד וכל מיני דברים כאלה, שאיש מאתנו לא יכול לקבל.

יוסי ביילין: הרי כל דבר כזה הוא נזק כל כך כבד.

יוסי ביילין: מיהם האנשים החכמים האלה, שמייצרים את החוקים האלה, שהם גם מנוגדים לבית-המשפט העליון שלנו ועוקפים אותו?

יוסי ביילין: והדברים האלה מופיעים הרי בעולם – בעולם הערבי, בעולם בכלל – ומציירים אותנו בצורה כל כך מושחרת.

יוסי ביילין: אני אומר: אם יש במי שמביא את החוקים לכאן פטריוטיות ישראלית כלשהי, הוא צריך להבחין בין עיקר וטפל.

יוסי ביילין: מילא שהמצאנו את האישורים להתנחלויות, לגדר, לכל מיני דברים אחרים; אלה דברים גדולים.

יוסי ביילין: מישהו יכול להגיד שאידיאולוגית זה נורא חשוב.

יוסי ביילין: זה חשוב אידיאולוגית?

יוסי ביילין: כיהודים?

יוסי ביילין: כישראלים?

יוסי ביילין: כאנשים בעלי מוסר?

יוסי ביילין: בושה וחרפה.

יוסי ביילין: בושה לשר המשפטים של ישראל, שמוכן להביא חוק כזה אל הכנסת.

יוסי ביילין: כתם בספר החוקים שלנו.

יוסי ביילין: אני מקווה שברגע האחרון לא יימצא הרוב כדי להעביר חוק אווילי ומיותר שכזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ביילין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת גדעון סער, אשר יחתום את הדיון, ומייד אחר כך אנחנו נצביע.

עתניאל שנלר: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, שאל בסיפה של דבריו חבר הכנסת ביילין, מי האנשים האלה שמביאים את הצעות החוק הללו.

גדעון סער: אני רוצה לגלות לשר המשפטים לשעבר יוסי ביילין שהאנשים אשר תמכו בחקיקת החוק הזה, ותמכו בחקיקת חוק הרבה יותר רדיקלי, הם אנשי משרד המשפטים, הם אנשי פרקליטות המדינה, הם אנשי הפרקליטות, המנהלים יום-יום בבתי-המשפט את התיקים הללו.

גדעון סער: כל שרי המשפטים תמכו בכך.

גדעון סער: שר המשפטים בקדנציה הקודמת הביא את הצעת החוק, והיא לא נולדה בדרג הפוליטי.

גדעון סער: היא נולדה בדרג המקצועי.

גדעון סער: אתה השתלחת בשר המשפטים – – –

יוסי ביילין: אני התנגדתי לזה כשר המשפטים.

גדעון סער: אתה היחיד אולי.

גדעון סער: אתה היחיד.

גדעון סער: אני יכול לתת לך סקירה מימיו של ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, זיכרונו לברכה, מה היתה עמדתו בעניין הזה.

גדעון סער: בתמצית, פעולה מלחמתית – וזה גם לענות לחבר הכנסת חנין – בעבר זה היה רק טנקים ומטוסים.

גדעון סער: אבל היום, כאשר יוצאים למבצע צבאי בלילה במחנה פליטים, בעיר פלסטינית, ויכולים להיפגע אנשים – רבותי, על זה אתם רוצים לחייב את מדינת ישראל בנזיקין?

גדעון סער: אתם מאמינים שארצות-הברית היתה מוכנה?

גדעון סער: בית-משפט בארצות-הברית של אמריקה היה מוכן לשמוע תביעת נזיקין עירקית?

גדעון סער: אתם רוצים לשים את מדינת ישראל, שחשופה לטרור ומשלמת את הנזקים של הטרור הפלסטיני, כמדינה יחידה בעולם שהיא "כספומט" של הטרור שמופעל נגדה וכנגד אזרחיה?

גדעון סער: אני חייב להגיד שהצעת החוק שהביאה הממשלה היום היא הצעת חוק מינימליסטית.

גדעון סער: אדוני השר, אף שהיא הצעת חוק מינימליסטית, אנחנו נתמוך בה.

גדעון סער: אנחנו נתמוך בה מתוך גישה של אחריות לאומית, מתוך גישה שהמחויבות שלנו היא כלפי חיילי צה"ל, כלפי אזרחי המדינה וכלפי יצירת אקלים משפטי ומציאות משפטית שמתאימים לסוג האיומים ולסוג הסכנות שהמדינה חשופה אליהם היום.

גדעון סער: אני רוצה גם לומר שאני מאלה – אני לא יודע כמה אנשים כאלה יש בבית הזה – שקראו את פסק-הדין של בית-המשפט העליון בנושא הזה של חוק האינתיפאדה של הקדנציה הקודמת.

גדעון סער: פסק-דין שטחי, פסק-דין שאין בו התייחסות – דבר מדהים: אין בו בכלל התייחסות לדין הזר, חוץ מהערת אגב, נדמה לי של השופט גרוניס, כי יש חקיקה במדינות אנגלו-סקסיות שלא מעלות על הדעת בכלל את קיום הדיון הזה שאנחנו מקיימים כאן עכשיו.

גדעון סער: לכן, אני אומר שצריך להעביר את החוק הזה.

גדעון סער: אנחנו נעביר את החוק הזה.

גדעון סער: אדוני השר, יכול להיות מאוד שבמהלך הדיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת אנחנו נצטרך להרחיב אותו מעבר לפרמטרים שאתה הבאת, אבל אנחנו, בוודאי, בסיעת הליכוד, נפעל באופן פטריוטי.

גדעון סער: נפעל בנושא הזה בדיוק באותו אופן שפעלנו כאשר היינו בקואליציה.

גדעון סער: נצביע באותו אופן גם היום, כאשר אנחנו באופוזיציה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת סער.

עתניאל שנלר: בטרם נעבור להצבעה, שר הפנים.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

ראובן ריבלין: למה שר הפנים?

ראובן ריבלין: זה לא בעניין משרדו.

עתניאל שנלר: הנוהל הוא ששרים – הרי אדוני יודע.

עתניאל שנלר: אדוני הרי יודע.

ראובן ריבלין: – – –

מאיר שטרית: על-פי תקנון הכנסת, חבר הכנסת ריבלין, מותר לכל שר לבקש רשות דיבור בכל רגע של הדיון.

עתניאל שנלר: הוא רשאי גם מעבר לזה.

עתניאל שנלר: גם אדוני, כיושב-ראש הכנסת לשעבר, וגם שר המשפטים לשעבר, ראוי שנאפשר לו לומר דברים.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, ביקשתי רשות הדיבור בעקבות דבריו של חבר הכנסת יוסי ביילין.

מאיר שטרית: הייתי שר המשפטים בין 2001 ל-2003.

גדעון סער: זה אחרי ששכנענו אותך.

מאיר שטרית: בגלל חבר הכנסת גדעון סער נהייתי שר המשפטים.

מאיר שטרית: בלעדיו לא הייתי, אני מעיד.

מאיר שטרית: בתקופה הזאת הכנתי את חוק האינתיפאדה הראשונה.

מאיר שטרית: להזכירכם, חוק האינתיפאדה הראשונה – עד לעשיית החוק הזה, היה מצב שבו כל פלסטיני שתבע את המדינה על נזק בתקופת האינתיפאדה – שבה בעצם הם זרקו עלינו בקבוקי תבערה, אבנים, השתוללו, והיו, לצערי, מהומות מאוד חריפות בתקופה ההיא – יכול היה לתבוע את המדינה על נזקים, כאשר חובת ההוכחה היתה מוטלת על המדינה, בניגוד גמור לכל דיני הנזיקין.

מאיר שטרית: עד לעשיית החוק המדינה שילמה 430 מיליון שקל פיצויים.

מאיר שטרית: תבינו כיצד היה מתנהל ההליך בבית-המשפט.

מאיר שטרית: בא אדם ואומר שביום זה וזה, בשעה כזאת וכזאת, עמד במקום זה וזה וירו בו.

מאיר שטרית: הוא היה מוכן להביא אתו חמישה עדים שיעידו שזה כך.

מאיר שטרית: המדינה היתה צריכה לבוא ולהוכיח מי היה שם באותו יום ואם היה.

מאיר שטרית: המדינה, כמובן, לא יכולה ללכת שנתיים, שלוש, ארבע אחורה ולדעת מי היה מי לא היה ואם דבריהם דברי אמת או לא דברי אמת.

מאיר שטרית: התוצאה, בדרך כלל, היא בכיס העמוק של המדינה.

מאיר שטרית: בתי-המשפט פסקו בקלות לטובתו של הנפגע.

מאיר שטרית: בעיקר אם הוא נפגע ונראה באמת נפגע.

מאיר שטרית: התוצאה היתה 430 מיליון שקל פיצויים, עד שנעשה החוק.

מאיר שטרית: החוק שינה שני דברים: א.

מאיר שטרית: הוא קבע שחובת ההוכחה מוטלת על התובע; ב.

מאיר שטרית: הוא קבע גם תקופת התיישנות, כך שאי-אפשר להגיש תביעה לנצח.

מאיר שטרית: הדבר הזה סגר את הדלת בפני תביעות כאלה.

מאיר שטרית: באינתיפאדה השנייה, גם אז הכנתי הצעת חוק, אדוני – – –

מוחמד ברכה: יש פשעים שלא מתיישנים.

מוחמד ברכה: פשעים של כובשים לא מתיישנים.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה, אתה נאמת ארבע דקות תמימות ברגיעה.

מאיר שטרית: באינתיפאדה השנייה – – –

מוחמד ברכה: זה ייזכר לדיראון עולם – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ברכה, אנחנו רוצים להאזין ולבוא להצבעה.

מאיר שטרית: אני רוצה להזכיר שגם חוק האינתיפאדה השנייה, חבר הכנסת סער, הוגש על-ידי כשר המשפטים – דרך אגב, על דעת הדרג המקצועי, היועץ המשפטי לממשלה, פרקליטת המדינה, כל הצוות המקצועי.

מאיר שטרית: אין מדינה בעולם שמשלמת נזקים לצד השני בקונפליקט מזוין.

מאיר שטרית: אנחנו היינו היחידים בעולם – – –

זהבה גלאון: הם אמרו שזה בנסיבות לא מוצדקות.

מאיר שטרית: מה זה נסיבות לא מוצדקות?

מאיר שטרית: אני אומר לך: במדינות בעולם, בכל קונפליקט מזוין בעולם – והאינתיפאדה השנייה לכל הדעות היתה קונפליקט מזוין – כל צד נושא בנזקים של עצמו.

מאיר שטרית: כך מקובל בכל המלחמות בעולם, בכל מקום.

מאיר שטרית: אין שום מקום בעולם שיש תופעה כזאת.

מאיר שטרית: לצערי הרב, ואני לכן מזהיר את חבר הכנסת גדעון סער: בחוק שאושר בכנסת שינו את החוק והוסיפו דבר שהיה מיותר לחלוטין ולא צודק.

מאיר שטרית: הוסיפו שגם תאונות דרכים נכללות בזה.

מאיר שטרית: זאת היתה טעות.

מאיר שטרית: זה באמת לא חל על עניין של אינתיפאדה, זה לא שייך לאינתיפאדה, ואי-אפשר להטיל על תאונות דרכים את הכלל שחל על סכסוך מזוין.

מאיר שטרית: לדעתי, כשעשו את התיקון הזה, זה פגם בכל החוק.

גדעון סער: לא בזה נימק בית-המשפט העליון.

גדעון סער: אני קראתי את הפסיקה.

יצחק לוי: הנושא הזה עלה בוועדה ולא עבר.

יצחק לוי: זאת לא היתה הסיבה.

מנחם בן-ששון: בוועדות – – –

מאיר שטרית: אז טוב מאוד.

מאיר שטרית: לכן אני מציע, חבר הכנסת סער, להסתפק בפרמטרים ששר המשפטים הפעם מגיש ולהעביר את החוק as is, בלי תיקונים, כדי שמחר לא נצטרך להתמודד עוד פעם עם תיקון או טיפול כלשהו בחוק.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהחוק הוא נכון.

מאיר שטרית: הוא לא רק נכון, הוא גם צודק, וכך מקובל בכל המדינות בעולם.

עתניאל שנלר: אני מודה לך.

עתניאל שנלר: תם הדיון.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 17, נגד – 8, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה השנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: [מס' מ/153; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ה, עמ' 8386; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לנושא הבא.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים (מס' 9), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, להציג את הצעת החוק.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים – שימוש במדגם לטובת המדינה.

מנחם בן-ששון: פקודת הפטנטים והמדגמים משנת 1926 היתה הבסיס ההיסטורי לדיני הפטנטים והמדגמים בחקיקה הישראלית.

מנחם בן-ששון: משחוקק חוק הפטנטים, התשכ"ז–1967 – חוק הפטנטים שמחליף אותה – החליף החוק האמור את הפקודה בכל הקשור לדיני פטנטים בישראל, ותחולתה של הפקודה משתרעת כיום על מדגמים בלבד.

מנחם בן-ששון: מדגם עוסק בהיבט העיצובי, החיצוני של המוצר.

מנחם בן-ששון: הוא יכול להיות דו-ממדי, כגון תדפיס המופיע על בגד, או תלת-ממדי, כגון עיצוב מיוחד של רהיט.

מנחם בן-ששון: חלק ה' של הפקודה קובע הוראות מיוחדות שתחולתן בתקופה שבה קיים מצב חירום במדינה, מכוח אכרזה לפי סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

מנחם בן-ששון: בין השאר מקנה חלק ה' האמור סמכויות לממשלה להטיל הגבלות על רישום ופרסום של מדגם, קובע הגבלות על הגשת בקשה לרישום מדגם במדינת-חוץ ומאפשר מתן רשיון כפייה לממשלה ולמוסדותיה אם הדבר דרוש לצורך הגנה על המדינה או לצורך קיום אספקה ושירותים חיוניים.

מנחם בן-ששון: מצב החירום במדינה, כפי שידוע לחברים, מותנה כיום, בהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה, בהכרזה של הכנסת שתוקפה אינו עולה על שנה, ושניתן להאריכה מזמן לזמן – והארכנו אותו לא מזמן.

מנחם בן-ששון: כיום, לצד הארכת תוקפו של מצב החירום בהכרזה של הכנסת, פועלת הממשלה לביטול התניית תוקפם של חוקים שונים או של הוראות חוק מסוימות בקיומו של מצב חירום במדינה במקום שאין הצדקה עניינית לכך.

מנחם בן-ששון: מכיוון שאין הצדקה לכך שהוראות חלק ה' לפקודה יחולו רק במצב חירום, החליטה הוועדה לעגן – ולהציע לכנסת להצביע בעבור זה – את ההוראות שעניינן שימוש במדגם לטובת המדינה כהוראות של קבע שאינן תלויות במצב החירום, בדומה להוראות הקבועות לעניין פטנטים בסימנים ג' עד ה' בפרק ו' לחוק הפטנטים, ובמקביל לבטל את שאר הוראות חלק ה' שאינן נחוצות עוד.

מנחם בן-ששון: סעיף 62 לפקודה כנוסחו היום מאפשר לממשלה להתיר למחלקה ממחלקותיה או לאדם הפועל על-פי חוזה עם המדינה להשתמש בכל מדגם, אף בלא הרשאת בעליו, אם הדבר דרוש להגנת המדינה או לקיום אספקה ושירותים חיוניים.

מנחם בן-ששון: אם כך, אנחנו מביאים הנה הצעת חוק שמבקשת לעגן הוראה זו כהוראת קבע בחלק ד' לפקודה, שעניינו "הוראות כלליות", ולנסחה בדומה להוראות סעיפים 104 ו-105 לחוק הפטנטים.

מנחם בן-ששון: במקביל, מוצע לבטל את סעיפים 64, 65 ו-66 לפקודה, הקובעים מנגנון של תשלום דמי זיכיון מאוצר המדינה לגבי מדגם שניתן לגביו היתר כאמור, ולהחיל לעניין זה את ההוראות שבסימנים ג' עד ה' בפרק ו' לחוק הפטנטים, בשינויים המחויבים, הקובעות, בין השאר, מנגנון של תשלום תמלוגים על-ידי המדינה במקרה זה במטרה לשמור על זכויותיו של בעל המדגם.

מנחם בן-ששון: התאמת ההוראות הקבועות בפקודה לאלה הקבועות בחוק הפטנטים תאפשר הפעלת מנגנון אחיד בכל הנוגע לשימוש בפטנטים ובמדגמים לטובת המדינה.

מנחם בן-ששון: את שאר ההוראות שבחלק ה' לפקודה מוצע כאמור לבטל.

מנחם בן-ששון: רישום הסעיפים מונח לפניכם – יש הוראות מיוחדות לשעת חירום שמבוטלות, הגבלות במתן פטנטים וברישום מדגמים, אפשרות להשתמש בהמצאה, דרכי הפיצוי.

מנחם בן-ששון: אין לנו הסתייגויות, ואני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

עתניאל שנלר: מכיוון שלחוק אין הסתייגויות, נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השנייה על החוק לתיקון פקודת הפטנטים.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 7 בעד סעיפים 1–2 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

עתניאל שנלר: בעד – 14, נגד – אין, נמנעים – אין.

עתניאל שנלר: החוק עבר, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים (מס' 9), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: בעד – 15, נגד – אין, נמנעים – אין.

עתניאל שנלר: אם כך, אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת הפטנטים והמדגמים (מס' 9), התשס"ח–2008, נתקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: האם אדוני רוצה להודות?

מנחם בן-ששון: בסעיף הבא – על הכול.

עתניאל שנלר: אם כך, נעבור לסעיף הבא.

עתניאל שנלר: [מס' כ/218; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 16221; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: הסעיף הבא הוא הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 7) (סמכויות מיוחדות בשעת חירום), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת החוקה, חבר הכנסת בן-ששון, בבקשה הצג את הצעת החוק.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: הצעת חוק זו היא מיזוג של שתי הצעות חוק שהוגשו, האחת ביוזמתו של חבר הכנסת יצחק לוי והשנייה ביוזמתם של חברי הכנסת דוד רותם, רוברט אילטוב, סטס מיסז'ניקוב, ליה שמטוב, אלכס מילר ויוסף שגאל.

מנחם בן-ששון: חוק שיקים ללא כיסוי קבע שאם סורבו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

מנחם בן-ששון: זה שיכול אותיות שהוא לא סתם השמטה פרודיאנית.

מנחם בן-ששון: גברתי, ההערה במקום.

רוחמה אברהם-בלילא: מלכתחילה שיק ללא כיסוי הוא ללא כיסוי.

מנחם בן-ששון: חוק שיקים ללא כיסוי, התשמ"א–1981, קובע שאם סורבו יותר מעשרה שיקים בחשבון בנק של לקוח במהלך שנה אחת, החשבון הופך לחשבון מוגבל ובעל החשבון הופך ללקוח מוגבל.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק הוצעה במסגרת הפקת לקחים מההתנהלות בתקופת מלחמת לבנון השנייה, והיא מבקשת לתת בידי המפקח על הבנקים, שר המשפטים ובתי-המשפט סמכויות לקבוע בעתות חירום, במקרים המצדיקים זאת, סייגים להחלת ההגבלות לפי חוק שיקים ללא כיסוי על חשבונות בנק של בעלי חשבונות בנק.

מנחם בן-ששון: אגב, למה שיקים ולא המחאות?

מנחם בן-ששון: כזכור, בתקופת מלחמת לבנון השנייה הותקנו, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, תקנות שקבעו סייגים לתחולת חוק שיקים ללא כיסוי.

מנחם בן-ששון: מסיבות שונות, התקנת התקנות עוכבה, והן הותקנו לבסוף רק כשלושה חודשים וחצי לאחר תום המלחמה.

מנחם בן-ששון: מבקר המדינה ציין בדוח שפרסם לאחר המלחמה בעניין היערכות העורף ותפקודו במלחמת לבנון השנייה, כי עיכוב זה פגע, לעתים פגיעה בלתי הפיכה, בעסקים ובלקוחות שחשבונותיהם הפכו חשבונות מוגבלים במהלך המלחמה ובתקופה הסמוכה לה.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק כוללת שלושה חלקים: חלקה הראשון עניינו הסמכת המפקח על הבנקים להורות לבנקים שלא להגביל ללקוחות בנקים חשבונות בשל שיקים שסורבו בתקופה שבה התקבלה החלטה רשמית על מצב מיוחד בעורף, על התרחשות של אירוע אסון המוני או כאשר היתה קריאה למילואים בנסיבות חירום או במצב מיוחד לפי הוראות חוק שירות מילואים, המעידה אף היא על מצב חירום.

מנחם בן-ששון: המפקח על הבנקים יהיה רשאי להשעות את סמכות הגבלת חשבונות הלקוחות לתקופה מרבית של 90 ימים, ובמהלכה של תקופה זו, ובמקרה שיש צורך בהסדר לתקופה ארוכה יותר, יוכל שר המשפטים לגבש את ההסדר ולקבוע אותו בדרך של תקנות.

מנחם בן-ששון: חלקה השני של הצעת החוק מתייחס לסמכות שר המשפטים.

מנחם בן-ששון: כיום סמכות שר המשפטים להתקין תקנות לפי חוק מותנית בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנחם בן-ששון: בעניין זה הצעת החוק מציעה לקבוע הוראה מיוחדת, שתחול בעתות חירום, ותאפשר הליך מהיר יותר.

מנחם בן-ששון: בהליך זה, אדוני שר המשפטים, לא תידרש הסכמת שר האוצר להתקנת התקנות.

מנחם בן-ששון: כמו כן, אם ועדת החוקה לא תחליט לאשר את התקנות או לדחותן בתוך 21 ימים שנמסרו לה, ייחשב הדבר כאילו אישרה אותן, מה שיחייב אותה לדון בתקנות בתוך זמן קצר וימנע עיכובים באישורן.

מנחם בן-ששון: אני יכול לומר במאמר מוסגר שוועדת החוקה עובדת יום-יום והיא בוודאי תאשר אותן בזמן.

מנחם בן-ששון: שלא נגיע ליום הזה, אבל אם חלילה נגיע, כולנו ניערך.

מנחם בן-ששון: חברים, החלק השלישי של הצעת החוק עניינו הוספת עילות פרטניות לפנייה לבית-המשפט.

מנחם בן-ששון: עילות אלה יאפשרו לאדם שנקלע למצב שבו הוטלה עליו או על חשבון הבנק שלו מגבלה לפי חוק שיקים ללא כיסוי בשל נסיבות חירום – כגון פעולת טרור שפגעה בו או ברכושו או הכרזה על מצב מיוחד בעורף בשטח שבו הוא מתגורר – הוא יוכל לפנות לבית-משפט שלום ולבקש לבטל הבאת שיק מסוים במניין שיקים שסורבו.

מנחם בן-ששון: חברים, להצעת החוק אין הסתייגויות.

מנחם בן-ששון: אני מבקש אפוא מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: בימים כתקנם היינו מתרגשים – יש בזה טובה רבה ושמחה גדולה למקרים שלצערנו אנו חווים אותם יום-יום בחזיתות רבות, ולצערנו יש לנו גם היום מצב שכזה בדרום.

מנחם בן-ששון: תודה, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

עתניאל שנלר: משום שלהצעת החוק אין הסתייגויות, נעבור להצבעה בקריאה שנייה, כנוסח הצעת הוועדה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–5 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

עתניאל שנלר: בעד – 17, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: בעד – 17, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: בטרם נעבור לסעיף הבא, האם מישהו מהמציעים רוצה לברך?

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת רותם.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, בשמי ובשם חבר הכנסת לוי – מדובר בשתי הצעות חוק שאנחנו הגשנו – אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, למנהלת הוועדה, לצוות המשפטי ולחברי הכנסת על האישור של החוק הזה.

דוד רותם: צריך גם להודות למבקר המדינה שהעיר את ההערה החשובה הזאת, שבסופו של דבר הביאה להצעה.

דוד רותם: צריך לציין כי הצעות החוק האלה היו אמורות לבוא מהממשלה ולא כהצעות חוק פרטיות, משום שתפקיד ההגנה על תושבי אזורי הספר ועל תושבי אזור הדרום הוא בראש ובראשונה תפקיד המוטל על הממשלה.

דוד רותם: מכיוון שהממשלה לא הרימה את הכפפה, חבר הכנסת לוי – – –

עתניאל שנלר: זו ברכה?

דוד רותם: כן, זו ברכה, כי אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת לוי על שיתוף הפעולה.

דוד רותם: חשבתי שאני אוכל לעשות את זה פעם עם הממשלה, אבל היא לא עושה את חלקה.

דוד רותם: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה על הברכה הממוקדת כל כך.

עתניאל שנלר: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: כמו כן, אני מבקש למסור הודעת תיקון: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה, הונחה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית ביום א' בסיוון התשס"ח, 4 ביוני 2008, ולא היום, כפי שנמסר קודם.

נאזם בדר: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לסגן המזכיר.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/384).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אני מבקש לעבור לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 101) (נשיאת מאסר בעבודות שירות), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את שר המשפטים דניאל פרידמן להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להציג בפניכם את הצעת חוק העונשין(תיקון מס' 101).

דניאל פרידמן: הצעה זו היא פרי מאמץ משותף – –

עתניאל שנלר: חברים, אם יהיה רעש, אנחנו נכניס מישהו לעבודות שירות.

עתניאל שנלר: אנחנו רוצים לשמוע, אנא בטובכם.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

דניאל פרידמן: – – של המשרד לביטחון פנים ומשרד המשפטים.

דניאל פרידמן: נטלו בה חלק משמעותי גם שב"ס, הממונה על עבודות השירות, הסניגוריה הציבורית והפרקליטות.

דניאל פרידמן: הצעת החוק מבקשת להכניס תיקונים בפרק בחוק העונשין שמאפשר ריצוי מאסר בעבודות שירות.

דניאל פרידמן: מאז חקיקתו של פרק זה הצטבר בידי הממונה על עבודות השירות ומערכת התביעה הכללית ניסיון רב, שהצביע על בעיות שונות ביישומו של ההסדר.

דניאל פרידמן: מצב דברים זה חייב את תיקונו של החוק.

דניאל פרידמן: יש כמה תיקונים עיקריים שהצעת החוק מבקשת להכניס בהסדר עבודות השירות, ואחד מהם הוא הבהרה כי עובד שירות ייחשב ככזה מרגע החלטת בית-המשפט לגביו וכי ירצה את מאסרו בדרך של עבודות שירות.

דניאל פרידמן: ההצעה גם מתקנת את סדר ריצוי המאסרים הקבוע בחוק.

דניאל פרידמן: לפעמים בית-המשפט מטיל עונש מאסר בפועל וגם ריצוי מאסר בעבודות שירות.

דניאל פרידמן: כאן נקבע שהמאסר בפועל ירוצה תחילה ורק אחר כך יבואו עבודות השירות – זה, כמובן, כששניהם קבועים באותו גזר-דין – וזאת על מנת להגשים את התפיסה שעבודת השירות משמשת כלי המסייע להשתלבות מחדש של הנידון לאחר שריצה תקופת מאסר בפועל.

דניאל פרידמן: כמו כן, מוצע לעגן את החובה לקבל חוות-דעת של הממונה על עבודות השירות לפני שהתקבלה החלטת בית-המשפט על ריצוי עונש המאסר בדרך של עבודות שירות.

דניאל פרידמן: כמו כן, ייקבעו בתיקון סייגים להפעלת שיקול דעתו של הנציב כאשר הוא בא להפעיל את סמכותו להפסיק את עבודות השירות.

דניאל פרידמן: כאשר הוא מורה על הפסקה, מובן שאז הנאשם או הנידון עובר למאסר בפועל.

דניאל פרידמן: כאן יש הגבלות מסוימות על האפשרות שלו להחזיר את הנאשם או להעביר את הנאשם למאסר בפועל.

דניאל פרידמן: התיקונים המוצעים יביאו לשיפור תהליך הבחירה וההשמה של נידונים מתאימים לביצוע עבודות שירות, יקלו ויהדקו את הפיקוח עליהם וייתנו בידי נציב שירות בתי-הסוהר והממונה על עבודות השירות כלים משופרים להתמודדות עם מטלות אלה.

דניאל פרידמן: אסופת התיקונים הנכללת בהצעה שלפניכם ראויה היא, ולכן אני מציע לתמוך בה.

דניאל פרידמן: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אופיר פינס-פז: זה תוצאה של ועדה ציבורית?

אופיר פינס-פז: איך הגעתם לזה?

דניאל פרידמן: לא.

דניאל פרידמן: לא ידוע לי, אינני משיב בוודאות, אבל עד כמה שידוע לי זה פרי דיונים פנימיים בין המשרד לביטחון פנים והמשרד – – –

ראובן ריבלין: לא מדובר על עבודות שירות לציבור?

דניאל פרידמן: לא, זה עבודות שירות כעונש, כתחליף למאסר.

ראובן ריבלין: זה לא שהוא במאסר ויוצא החוצה כדי לעבוד.

דניאל פרידמן: לא.

דניאל פרידמן: בית-המשפט גוזר עליו מאסר בעבודות שירות.

דניאל פרידמן: כלומר, בפועל הוא עושה את זה מחוץ לבית-הסוהר.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר המשפטים.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אריאל, אתה מעוניין?

עתניאל שנלר: אתה מוותר.

עתניאל שנלר: ובכן, כל שאר הנרשמים אינם כאן.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אם כך, נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 101) (נשיאת מאסר בעבודת שירות), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 101) (נשיאת מאסר בעבודות שירות), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/383).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני שוב מתכבד להזמין את שר המשפטים, השר דניאל פרידמן, להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון דיני הראיות.

דניאל פרידמן: ההצעה עוסקת בעיקרה בראיות או בעדויות של ילדים.

דניאל פרידמן: חוק הגנת ילדים קובע כידוע הסדרים מיוחדים לעניין חקירת ילדים, ובין היתר חקירתם על-ידי חוקרים מיוחדים בעבירות מסוימות.

דניאל פרידמן: עם השנים הסתבר הצורך בכמה תיקונים לחוק.

דניאל פרידמן: ועדה בין-משרדית במשרד המשפטים, בראשות גברת יהודית קרפ, גיבשה הצעת חוק לתיקונים הנדרשים.

דניאל פרידמן: כמו כן, גובשה הצעה מקבילה בוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד והמשפט בראשות כבוד השופטת סביונה רוטלוי.

דניאל פרידמן: חלק מההמלצות כבר עוגנו בחקיקה, אך להשלמה נדרשת חקיקת התיקונים המוצעים.

דניאל פרידמן: תיקון חשוב אחד הכלול בהצעה הוא העברת חקירתם של ילדים חשודים – כאן מדובר בילד שהוא לא קורבן אלא שהוא חשוד, וילדים החשודים בעבירות מין ואלימות נחקרים על-ידי חוקרי ילדים במשרד הרווחה.

דניאל פרידמן: לדעת אנשי מקצוע, במקרה של עבירות שבוצעו על-ידי ילדים, ובמיוחד עבירות מין, יש חשיבות רבה, כדי למנוע הישנות המעשים, למפגש בין הילד החשוד למשטרה ולחקירה סמכותית במשטרה, שתשקף את החומרה שבה נתפס הדבר אצל הרשויות.

דניאל פרידמן: תיקון אחר, חשוב ביותר, הוא קיצור מועד עדות ילדים וקטינים נפגעי עבירה.

דניאל פרידמן: אחת הבעיות הקשות בעדות ילדים בפרט וקטינים בכלל נוגעת לזמן הרב החולף ממועד העבירה ועד למתן העדות בבית-המשפט.

דניאל פרידמן: במקרים רבים, הסיבה לעיכוב מקורה באילוצים של מערכת המשפט ואכיפת החוק.

דניאל פרידמן: העיכוב גורם לפגיעה ככל שגיל העד נמוך יותר.

דניאל פרידמן: כאשר מדובר בנפגע עבירה, פגיעתו של העיכוב רעה עוד יותר, במיוחד בעבירות חמורות.

דניאל פרידמן: הנושא נפתח מחדש לאחר חלוף זמן רב, ובמקרים שבהם נעברה העבירה עלולה להיות בכך חוויה מחודשת של האירוע, המקשה את השיקום.

דניאל פרידמן: כדי למנוע את כל האמור, הצעת החוק קובעת קיצור מועדים להעדת ילדים.

דניאל פרידמן: הצעת החוק כוללת תיקונים חשובים נוספים כגון נוכחות מלווה בעת מתן עדות בבית-המשפט וכו'.

דניאל פרידמן: אני מציע לאשר את ההצעה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט לצורך הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נסים זאב: בכמה לקצר, אפשר לדעת?

דניאל פרידמן: החוק לא לפני, ואינני רואה כרגע את הנוסח.

ראובן ריבלין: המועצה לשלום הילד היתה מעורבת בחקיקה הזאת?

דניאל פרידמן: לא ידוע לי.

מנחם בן-ששון: אנחנו בעיצומה של חקיקה של חוק הנוער (ענישה), איך שלא יהיה, הדברים מגיעים – – –

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר המשפטים.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון, מהנרשמים נמצא רק חבר הכנסת אריאל – מוותר.

עתניאל שנלר: ובכן, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יעקב כהן: רגע, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר.

עתניאל שנלר: אתה לא רשום, אבל אם חבר הכנסת יעקב כהן מבקש רשות דיבור, בבקשה, לא אמנע ממך.

עתניאל שנלר: פשוט לא היית רשום.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כהן מבקש.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני, בכבוד רב.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כהן, זה לא הופיע אצלי ברשימות, ואתך הסליחה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני, לרשותך שלוש דקות.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, החוק המוצע לפנינו, חוק הגנת הילדים, הוא חשוב.

יעקב כהן: הן החקירה והן התמשכותה – נעשות כאן עוולות.

יעקב כהן: אני חושב שכל דבר שנמצא תחת הכותרת הגנת הילדים יבורך.

יעקב כהן: אם אנחנו מדברים בנושא של הגנת הילדים, אני חייב לחזור ולשאול: מדוע אנחנו לא מגינים על הילדים מפני חרפת הרעב?

יעקב כהן: לפני דקות לא רבות התקיים כאן דיון בנושא הילדים הרעבים, 850,000 ילדים רעבים, שמשנה לשנה מספרם גדל, שנמצאים במצוקה נוראית.

יעקב כהן: אני מתפלא על הממשלה.

יעקב כהן: אחרי כל כך הרבה דיבורים היה רוב שלא הסכים להצביע אי-אמון בנושא חשוב זה.

יעקב כהן: רבותי, כל התחליפים שרוצים להביא לא יפתרו את מצוקות העוני.

יעקב כהן: כנראה מי שחי בהווי חיים אחר לא יכול להבין מה זה עוני.

יעקב כהן: רבותי, מי שישן במלון במחיר 3,500 דולר ללילה לא יכול לפתור את מצוקת העוני.

יעקב כהן: זה לא הולך ביחד.

יעקב כהן: הוא לא יודע מה זה עוני.

יעקב כהן: לכן, אם אנחנו רוצים לפתור את זה, הפתרון הוא מה שחוו ראשי השלטון, ראשי המדינה, בכל השנים – רק על-ידי החזרת קצבאות הילדים.

יעקב כהן: רבותי, קצבאות הילדים הן לא פטנט שיהדות התורה המציאה.

יעקב כהן: ועדה מקצועית הגתה את זה והביאה את זה.

יעקב כהן: לכן אני מתפלא גם על סיעת ש"ס, שלאחרונה אומרת שהיא תפיל את הממשלה אם לא יפתרו את מצוקת הילדים, אם לא יחזירו את קצבאות הילדים.

יעקב כהן: אני שומע את זה מהם לאחרונה.

יעקב כהן: למען הגילוי הנאות, אני אגיד לכם שלי זה היה נראה כמו מי שבא עם אתרוגים בחנוכה, אחרי סוכות.

יעקב כהן: אחרי שנתיים שלא שמענו אותם באו עם הנושא של קצבאות הילדים, ופתאום יש התעוררות.

יעקב כהן: אני אומר שטוב מאוחר מלא כלום.

יעקב כהן: אבל אם אתם באמת רוצים שיחשבו שכנים דבריכם, שאתם מתכוונים ברצינות, הייתי מצפה מהסיעה, המינימום, שתצביע אי-אמון בממשלה.

יעקב כהן: אבל היא הצביעה אמון בממשלה.

יעקב כהן: הייתי מצפה שהם יימנעו, גם את זה הם לא עשו.

יעקב כהן: לכן, רבותי, אני חוזר וקורא לכל חברי הבית: תעמדו ותבינו את מצוקת הילדים שהולכים לישון רעבים.

יעקב כהן: זכרו: ילד רעב אינו לומד.

יעקב כהן: לכן כולנו צריכים להתאחד ולהחזיר את קצבאות הילדים כדי למנוע את התופעות המבישות, את התמונות המזעזעות של ילדים ומשפחות המחטטים בפחי האשפה.

עתניאל שנלר: תודה על הדיון בדיני הראיות.

ראובן ריבלין: אפשר להוסיף בהסתייגות לחוק את נושא הקצבאות.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה להזכיר לחברי חברי הכנסת שאנחנו בדיון על תיקון דיני הראיות (הגנת הילדים).

עתניאל שנלר: משום שהסתיים הדיון, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת הילדים) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אנחנו נוסיף גם את חבר הכנסת מיכאלי.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק לתיקון דיני ראיות (הגנת ילדים) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/388).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

עתניאל שנלר: הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני שוב מתכבד להזמין את שר המשפטים דניאל פרידמן.

עתניאל שנלר: אדוני השר, בבקשה.

אופיר פינס-פז: עד שהשר יגיע לדוכן, אני רוצה לציין שהשר מאוד מהיר.

אופיר פינס-פז: אולי הוא רוצה להימנע מהחוק הבא – – –

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שזה החוק האחרון להיום.

דניאל פרידמן: אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק לשכת עורכי-הדין, שעוסקת בעיקרה בשיפוט משמעתי.

דניאל פרידמן: הצעת חוק זאת היא גלגולה של הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 31) שהגישה הממשלה בספטמבר 2004 – כלומר, לפני שמוניתי, כך שלפחות בעניין זה לא תהיינה טענות, כך אני מקווה – אבל היא לא אושרה בקריאה שלישית.

ראובן ריבלין: שר המשפטים לפיד היה.

דניאל פרידמן: נוסח הצעת החוק המובאת לאישור כאן הוא הנוסח שאושר על-ידי ועדת החוקה, חוק ומשפט, למעט כמה תיקונים טכניים.

דניאל פרידמן: ההצעה גובשה בשיתוף עם לשכת עורכי-הדין, והיא מובאת שנית לאישור, בתמיכתה של הלשכה.

דניאל פרידמן: השינוי המרכזי בחוק נוגע לשיפוט המשמעתי בלשכת עורכי-הדין.

דניאל פרידמן: עיקרו הוא העברת השיפוט מגורמים הנבחרים על בסיס סיעתי לגורמים שימונו על-ידי ועדה ציבורית.

דניאל פרידמן: העניין הזה נדון על-ידי ועדה בראשותו של אלוני, השופט לשעבר, והיא הציעה הקמה של ועדת מינויים, שהיא זו שתמנה את חברי בתי-הדין המשמעתיים.

דניאל פרידמן: שיטת מינוי זו היא שתחליף את שיטת הבחירות הקיימת כיום, שבה חברי בית-הדין הארצי של הלשכה נבחרים בבחירות על-ידי המועצה הארצית של הלשכה, וחברי בתי-הדין המחוזיים במחוזות השונים נבחרים להלכה בבחירות על-ידי כלל חברי הלשכה הרשומים במחוז.

דניאל פרידמן: הצעות אלה נועדו לתרום לשקיפות ולבקרה ציבורית, גם בהתחשב בהרכב הייחודי של בתי-הדין המשמעתיים של הלשכה, שבו עורכי-דין בלבד.

ראובן ריבלין: איך מונעים את ההשפעה הפוליטית על הוועדה עצמה?

דניאל פרידמן: אין גבול.

דניאל פרידמן: תמיד שמישהו ממנה, גוף ממנה – – –

ראובן ריבלין: אם לשכת עורכי-הדין מסכימה, אז זו בעיה שלה.

דניאל פרידמן: כאשר הממשלה ממנה גוף ממנה, אז אתה יכול להגיד שגם הגוף הממנה הוא פוליטי.

דניאל פרידמן: כאן לשכת עורכי-הדין, שהיא אומנם נבחרת על-ידי סיעות שונות, צריכה לעשות את זה.

דניאל פרידמן: יש לקוות שהוועדה הממנה תהיה מבוססת על שיקולים ענייניים.

דניאל פרידמן: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אריאל – אתה שוב מוותר על זכות ההשתתפות בדיון.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת החוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5), התשס''ח-2008 [מס' כ/206; "דברי הכנסת", חוב' ל', עמ' 16922; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: ההצעה הבאה בסדר-היום הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5) (הגבלת גביית דמי כניסה), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת החוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: מקורה של הצעת חוק זו בהצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת יוסף שגאל ורוברט אילטוב.

אופיר פינס-פז: אני לא רואה אותם באולם.

אופיר פינס-פז: זה תקדימי.

אופיר פינס-פז: בקריאה שנייה ושלישית בדרך כלל חברי הכנסת נמצאים.

אופיר פינס-פז: אולי הם הלכו לראות את המשחק של רוסיה–ספרד.

אופיר פינס-פז: עכשיו זה מתחיל.

דני יתום: האם הם תומכים בספרד?

אופיר פינס-פז: אני לא בטוח.

אופיר פינס-פז: סעיף 8 לחוק הסדרת מקומות רחצה, התשכ"ד–1964, קובע כי לא ייגבו דמי כניסה למקום רחצה בים, בנהר או באגם, אלא אם נקבע חלק סביר של אותו מקום, שהגישה אליו נוחה, אשר הכניסה אליו תהיה בלי תשלום ובכפוף לקבלת אישור שר הפנים.

אופיר פינס-פז: כלומר, הכלל הוא איסור מוחלט של גביית דמי כניסה לחופי רחצה.

אופיר פינס-פז: לכלל זה חריג, אשר בהתקיימו, ובאישור שר הפנים, ניתן לגבות דמי כניסה לחופי רחצה.

אופיר פינס-פז: הנה חבר הכנסת שגאל נמצא.

אופיר פינס-פז: לא הלכת לראות רוסיה נגד ספרד.

אופיר פינס-פז: לידיעת חברי הכנסת, שר הפנים אפשר לשבעה חופים בים התיכון פלוס חופי הכינרת לגבות תשלום.

אופיר פינס-פז: חופי אילת, חופי ים המלח ורוב חופי הים התיכון הם ללא תשלום.

איתן כבל: זה לא קשור לכמה גובים עבור חנייה.

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: זה לא קשור.

אופיר פינס-פז: זה קשור לכניסה פיזית לחוף הרחצה.

אופיר פינס-פז: אתה צודק.

אופיר פינס-פז: לגבי חופי הים התיכון, נקבעו קריטריונים שבהתקיימם ניתן לגבות דמי כניסה בחופי רחצה, ששיעורם אינו עולה על 10 שקלים חדשים לאדם.

אופיר פינס-פז: זה מה שאנחנו כרגע קבענו, לפי מיטב זיכרוני.

אופיר פינס-פז: אנחנו כעת קבענו שלא ניתן יהיה לגבות יותר מ-10 שקלים חדשים לאדם.

אופיר פינס-פז: על-פי הנתונים שנמסרו לוועדה, בהתאם לנוהל הנזכר, אושרה גביית דמי כניסה כאמור בתשעה חופי רחצה.

אופיר פינס-פז: אני אמרתי קודם שבשבעה חופים, וכעת אומרים לי: בתשעה חופי רחצה לאורך הים התיכון.

אופיר פינס-פז: לעומת זאת, עד כה טרם גובשו קריטריונים ברורים לעניין גביית דמי כניסה בחופי הכינרת.

אופיר פינס-פז: אני מנצל את הבמה כדי לקרוא לשר הפנים לקבוע קריטריונים בעניין זה.

אופיר פינס-פז: כיום קיימים כמעט בכל חופי הכינרת הסדרים של גביית דמי כניסה.

אופיר פינס-פז: לעתים הגבייה היא בגין הרכב שבו מגיעים הרוחצים לחוף, ולעתים הגבייה היא בגין כל אדם הנכנס לחוף.

אופיר פינס-פז: בסוג אחרון זה של מקרים נגבים סכומים הנעים בין 12 ל-25 שקלים לאדם.

אופיר פינס-פז: כך על-פי נתונים שנמסרו לוועדה בעת דיוניה על-ידי משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: על-פי המצב כיום, אין פטור מספק מגביית תשלום עבור הכניסה לחופים והשימוש בהם.

אופיר פינס-פז: עקב ההוצאה הכספית הכרוכה בכך, נפגמת הנגישות של חופי המדינה, אשר מהווים משאב טבע ציבורי רב-חשיבות.

אופיר פינס-פז: מכאן מטרתה של הצעת החוק – להוזיל למשפחות את עלות הבילוי בחופי הרחצה, ובכך לעודד את השימוש בהם לצורכי בילוי ונופש משפחתי.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק עברה כמה שינויים עד שהגיעה למתכונתה הנוכחית.

אופיר פינס-פז: תחילה הוצע כי סעיף 8 לחוק האמור ישונה, כך שבכניסה לחופי הרחצה לא ייגבו דמי כניסה בגין כניסתו של ילד שטרם מלאו לו 12 שנים.

אופיר פינס-פז: לאחר מכן, בעקבות דיוניה של הוועדה להכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה, שונתה ההצעה והוגבל איסור גביית דמי הכניסה לילד אשר טרם מלאו לו 13 שנים.

אופיר פינס-פז: ההגבלה כאמור נותרה גם בהצעה בנוסחה הנוכחי, כפי שהיא מובאת לפניכם להצבעה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, אולם הוצע בנוסף כי בעד ילד אשר מלאו לו 13 שנים אך טרם מלאו לו 17 שנים לא ייגבו דמי כניסה בסכום העולה על 10 שקלים חדשים.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת, ילד עד גיל 13 יהיה פטור לחלוטין.

אופיר פינס-פז: ילד מעל גיל 13 ועד גיל 17 ישלם עד 10 שקלים חדשים.

דני יתום: מה עם גמלאים?

אופיר פינס-פז: בהצעת החוק הזו אין הנחה, אבל זה יאפשר לך להציע הצעת חוק שלך, שאני אשמח להצטרף אליה, גם לגבי גמלאים מעל גיל מסוים.

אופיר פינס-פז: היום יש גם גמלאים צעירים.

אופיר פינס-פז: אני מדבר על גמלאים מעל גיל מסוים.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת יתום, אני חושב שאתה בהחלט צודק.

אופיר פינס-פז: כדי ליידע את הציבור על ההגבלות האמורות, מוצע בהצעת החוק כי תוצג במקום בולט לעין, בסמוך למקום שבו נגבים דמי הכניסה למקום הרחצה, הודעה המפרטת את ההגבלות.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזאת נתמכת על-ידי הממשלה – אני רוצה שתדעו – אף שבממשלה היתה מחשבה, בעיקר באוצר; ואני שמח שהממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אופיר פינס-פז: להצעת החוק יש שתי הסתייגויות, אבל לא הסתייגויות מהותיות אלא רק לצורכי דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: המסתייגים גם לא נמצאים.

אופיר פינס-פז: המסתייגים גם לא נמצאים.

אופיר פינס-פז: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת רוברט אילטוב, ממציעי הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: גם הוא כפי הנראה לא צופה ברגע זה במשחק בין רוסיה לספרד.

אופיר פינס-פז: לכן, אדוני היושב-ראש, אפשר לעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: אני אודה לכם אם תצביעו בעד הצעת החוק על-פי הנוסח שגיבשה הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: להצעת החוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, יש כמה הסתייגויות, אבל המגישים של ההסתייגויות לא נמצאים, ולכן אנו נצביע על החוק כאילו אין הסתייגויות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אחרי סיום החקיקה אתה תוכל להודות, חבר הכנסת שגאל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5) (הגבלת גביית דמי כניסה), כהצעת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לא לדבר בעת ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: נוכל לעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון מס' 5), התשס”ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף שגאל, ממציעי החוק, מבקש להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יוסף שגל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כאשר אני וחבר הכנסת רוברט אילטוב הגשנו את הצעת החוק לפני כחצי שנה, אמרו לנו שיש חופים בודדים בלבד שצריך לשלם בהם בכניסה, וכל אחד יכול לבחור לעצמו מקום להתרחץ בים, והצעת חוק זו לא תשנה את המצב.

יוסף שגל: אבל רק השבוע שמענו שמשרד הפנים מתכוון לאשר עוד חופים בתשלום.

יוסף שגל: כפי שאמרתי בנאומים קודמים, חוף ים הוא משאב של כל אזרחי ישראל, אבל למעשה משאב זה נגזל יותר ויותר מאזרחים פשוטים.

יוסף שגל: נכון שהצעת חוק זו איננה עוצרת את המגמה, אבל לפחות, כצעד קטן, אנחנו צריכים לפטור את הילדים שלנו מלשלם על מה ששייך להם גם כך.

יוסף שגל: לכן, תודה רבה לכולם.

יוסף שגל: אני רוצה להגיד תודה במיוחד ליושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, על העבודה, וכמובן לקולגה שלי חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יוסף שגל: תודה לכולם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לחבר הכנסת שגאל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילטוב, אתה בטח רוצה להודות למנהלת הוועדה וליועצת המשפטית.

רוברט אילטוב: קודם כול, אני רואה שחבר הכנסת אופיר פינס-פז רוצה ללכת, אז אני רוצה להודות לו לפני – – –

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: יש עוד הצעת חוק.

רוברט אילטוב: אני באמת רוצה להודות לך ולכל הצוות שעובד אתך על זירוז וקידום הצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: היא חשובה, והיא שוויונית ומאוזנת מאוד.

רוברט אילטוב: אני מודה גם לחברי הכנסת שהשתתפו בדיונים והעלו את התוספות והשינויים.

רוברט אילטוב: ללא ספק, חשוב שלילדים יהיה חוף חינם.

רוברט אילטוב: לא צריך לשלם עבור חול ומים.

רוברט אילטוב: אני מקווה מאוד שהציבור ייהנה מהצעת החוק הזאת.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/232).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת אופיר פינס-פז להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תיקון מס' 116) (ייצוג הולם בקרב עובדי העירייה), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, קודם כול, גם אני רוצה להודות לצוות הוועדה: ליפה שפירא מנהלת הוועדה, לתומר רוזנר, היועץ המשפטי של הוועדה, ובעיקר אני רוצה להודות לנטשה אפשטיין.

אופיר פינס-פז: נטשה, תודה רבה.

אופיר פינס-פז: עכשיו אספר לכם כדי שלא תהיו במתח.

אופיר פינס-פז: נטשה היא רפרנטית פנים באגף התקציבים במשרד האוצר.

אופיר פינס-פז: בהתחלה היא חשבה שהחוק הזה מרחיק לכת, יוצר איזה תקדים וכדומה, ולקח לי זמן לשכנע אותה שהחוק הזה הוא חוק טוב – הוא גם צודק וגם נכון.

אופיר פינס-פז: נטשה הודיעה שהיא לא תגיש על זה הצעת חוק תקציבית.

אופיר פינס-פז: אנחנו מודים לה.

אופיר פינס-פז: להצעת החוק שלי, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ייצוג הולם בקרב עובדי עירייה).

אופיר פינס-פז: זו הצעת חוק לקריאה ראשונה.

אופיר פינס-פז: היא נדונה בוועדה אצלנו, והיתה עליה תמימות דעים של כולם – קואליציה ואופוזיציה, דתיים וחילונים, ערבים ויהודים.

אופיר פינס-פז: חשבנו שנכון גם בשלטון המקומי לשמור על זכויותיהם של – פה מדובר בעיקר על נשים בדרגות הבכירות ועל מוגבלים.

שלמה מולה: מה עם עולים?

אופיר פינס-פז: לגבי הערבים, זה לא כל כך רלוונטי כאן, כי יש רשויות ערביות ויש רשויות יהודיות, כך שזה לא כל כך רלוונטי לסוגיה הזאת.

אופיר פינס-פז: לגבי עולים, חבר הכנסת מולה, אני מבין שאתה מקדם הצעת חוק לגבי עולים מאתיופיה שאנחנו מאוד בעדה.

אופיר פינס-פז: זה לא סותר את העניין.

אופיר פינס-פז: כרגע, הייצוג ההולם נתפס כפי שהוא נתפס בעיקר בדברים אובייקטיביים, כי עולה חדש הוא עולה חדש בהתחלה ואחר כך הוא כבר לא עולה חדש אלא עולה ותיק, ויותר קשה לייצר מנגנון אובייקטיבי בעניין הזה.

אופיר פינס-פז: אבל אתה בהחלט נותן לנו אתגר, ואני מוכן בחפץ לב לדון בזה בוועדה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והקריאה השלישית.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה נכון.

אופיר פינס-פז: הבטחתי לחבר הכנסת גפני שאנחנו נדון גם בנושא החרדים בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה והקריאה השלישית, ואכן כך נעשה.

אופיר פינס-פז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו דובר יחיד שנרשם לדיון וקוראים לו כצפוי חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

איתן כבל: אנחנו מרשים לו.

איתן כבל: הוא שתק עד עכשיו.

רוברט אילטוב: תפתיע אותנו לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להימנע מהערות כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב תמיד מפתיע לטובה, ולכן הוא לא מפתיע.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תמיד אומר דברי טעם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני; שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק לתיקון פקודת העיריות בעצם באים לעשות איזה איזון והעדפה מתקנת לגבי חובת ייצוג הולם לקבוצות אוכלוסייה, ומדברים בנשימה אחת על נכים, על ערבים וכו'.

נסים זאב: אני לא יודע מה הקשר בין הדברים, וגם איך אפשר ליישם את זה הלכה למעשה.

נסים זאב: אנחנו יודעים שהדברים לא פשוטים.

נסים זאב: מה קורה כאשר הרשות לא יכולה לבצע את מה שהחוק מחייב?

נסים זאב: נוסף על כך, כשאנחנו מדברים באופן יחסי, לגבי היקף האוכלוסייה – בואו ניקח את ירושלים.

נסים זאב: אם אנחנו מחשיבים את מזרח-ירושלים, שליש מהעיר הזאת הם ערבים.

נסים זאב: אתה מצפה שבעיריית ירושלים שליש מהעובדים יהיו ערבים?

נסים זאב: איך אתה רוצה ליישם את זה?

אופיר פינס-פז: זה לא פרופורציונלי.

אופיר פינס-פז: אגב, בעיריית ירושלים יש הרבה ערבים.

נסים זאב: יש, אני יודע.

אופיר פינס-פז: יש ייצוג הולם לערבים בעיריית ירושלים.

נסים זאב: אני לא בטוח.

נסים זאב: לפי החוק שלך, אם אני הולך לפי היקף האוכלוסייה, אני אומר:

נסים זאב: אני רוצה לראות שליש ערבים בקרב עובדי עיריית ירושלים בכל המחלקות, אם זה תברואה או חינוך – בכל מחלקה ובכל אגף.

אופיר פינס-פז: ייצוג הולם זה ייצוג מינימלי, ולא ייצוג פרופורציונלי.

נסים זאב: לא כתוב מינימלי.

אופיר פינס-פז: – – –

נסים זאב: אם זה מינימלי, אין בעיה בחוק.

נסים זאב: כמעט אין עיר שאתה צריך בה את החוק הזה, כי בכל עיר יש ערבים שעובדים.

נסים זאב: אני לא מכיר עיר שבאה ואמרה: אצלי אין ערבים עובדים או נכים שעובדים אצלי.

נסים זאב: אז זה לא ייצוגי.

נסים זאב: המשמעות של "ייצוגי" היא שזה לא פרופורציונלי ביחס להיקף אותה אוכלוסייה.

נסים זאב: לכן, אני אומר שאנחנו חייבים להיות מאוד זהירים.

נסים זאב: אם אתה בא לתקן בהצעה, ואתה אומר:

נסים זאב: אני צריך להתייחס גם לחרדים וגם לאוכלוסיות האחרות – אם כן, בעצם אנחנו לא צריכים את כל החוק הזה.

נסים זאב: אם אתה בא לתקן את כולם, אתה לא יכול ליצור מצב של תיקון העיוות כלפי כל האוכלוסיות.

נסים זאב: זו בעיה.

נסים זאב: אני חושב שגם כאשר אתה בא לחייב את הרשות – –

אופיר פינס-פז: – – –

נסים זאב: – – אתה צריך – אני לא יודע אם בחקיקה, ואולי זה צריך להיות בהסברה, אולי מתוך רצון טוב – שהשיקולים שלה יהיו באמת לקראת הצעה שלך.

נסים זאב: אבל לבוא ולחייב זה דבר שלא ילך בחקיקה, כך אני חושב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת שלמה מולה נרשם לדיון, ואז תוכל להשיב לכל המתדיינים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני דווקא רוצה לברך על היוזמה של חבר הכנסת אופיר פינס.

שלמה מולה: אני מכיר את אופיר טוב, ואני חושב שהיוזמה שלו באה ממקום טהור.

שלמה מולה: אני הייתי חושב שבמסגרת הדיונים שיתקיימו – מה שנקרא, כדי שלא יעבדו עלינו – עובדים זמניים באמצעות קבלנים לא ייחשבו לצורך ייצוג הולם.

שלמה מולה: אנחנו צריכים לדבר דווקא על אלה שמקבלים קביעות, שיכולים לעלות בסולם הדרגות כדי להגיע לבכירות, לקביעת מדיניות של אותה רשות, ולא שרק יביאו לנו עובדים זמניים ויגידו: הנה, עשינו לכם ייצוג הולם.

שלמה מולה: לכן, צריך להגדיר במסגרת הדיונים שיתקיימו בקריאה השנייה והשלישית גם את הנקודה הזאת.

שלמה מולה: עם זאת, אני לא שותף לחששותיו של חבר הכנסת נסים זאב.

שלמה מולה: אני חושב שבסופו של דבר ייצוג הולם מאפשר לנו להגיע לשוויון – לשוויון בין אנשים שמקבלים שירות, רוצים לקבל שירות וליהנות מהשירות.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שהיוזמה היא יוזמה חשובה, וצריך אולי להכניס את התיקונים הנדרשים פנימה.

שלמה מולה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שלמה מולה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז מוותר על זכות הדיבור, ואנחנו נוכל לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 116) (ייצוג הולם בקרב עובדי העירייה), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 116) (ייצוג הולם בקרב עובדי העירייה), התשס"ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד החוק – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותוכן לקריאה שנייה וקריאה שלישית בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום רביעי, ח' בסיוון תשס"ח, 11 ביוני 2008, בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.