ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-וארבעים-ושמונה של הכנסת השבע-עשרה, 2008-06-23 00:00

אמנון כהן: כבוד השר, הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, כ' בסיוון התשס"ח, 23 ביוני 2008.

אמנון כהן: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 32), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (מס' 9), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 21), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק שלילת גמלה מחבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק העלאת שארית יהודי אתיופיה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מזור בהיינה; הצעת חוק סקרי דעת קהל, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק הגברת הממשליות וצמצום הביורוקרטיה במינהל הציבורי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן, איתן כבל, דוד טל ויעקב מרגי; הצעת חוק חיזוק מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל (הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יום העצמאות (תיקון – איסור ציון יום העצמאות או הקמת מדינת ישראל כיום אבל), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ודוד רותם וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – חובת מזונות לילדי אחים ואחיות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מנחם בן-ששון; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – בקשה לביטול הבאת שיק שסורב), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק לוי ודוד רותם; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת נכות לשכר המינימום), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק אנרגיה מתחדשת, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ודב חנין; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן, דב חנין, זבולון אורלב, איתן כבל, עמירה דותן, יעקב מרגי, אליהו גבאי, רונית תירוש, משה כחלון ויורם מרציאנו; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – איסור פיטורים בעת טיפולי פוריות), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מתן קצבת סיעוד בכסף ישירות לזכאי), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ויעקב מרגי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סייג לזכאות לגמלת סיעוד), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק לעידוד העסקת עולים מאתיופיה (הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ישראל חסון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – טיפולי שיניים עד גיל 18), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק רשות סל תרבות ארצי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ומנחם בן-ששון;

איל ינון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת עבאס זכור; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – היעדרות שם מועמד מפנקס הבוחרים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – סייג לתחולה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שיעור ארנונה לעסק המצוי באזור עבודות בנייה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החלת החוק על מבקש מקלט, פליט וחוסה מדיני זמני), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חופשת לידה להורה יחיד), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול שלילת תגמולים לאלמנה שנישאה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – גיוס לצה"ל של ילדו של עובד), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק אהרונוביץ, רוברט אילטוב ויוסף שגאל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק להורה המאמץ ילד בעל צרכים מיוחדים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – חשיפת מדיניות חברתית סביבתית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק הגבלת נטיעתם, ייבואם ומכירתם של צמחים אלרגניים, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – רכישה על-ידי זרים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דוד רותם ואסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת לבישת אפוד זוהר ברכיבה בלילה על אופניים ועל אופנוע), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק רמת-הגולן (תיקון – רוב מיוחס), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אליהו גבאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – סיוע בדיור והוראות נוספות), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יוסף שגאל ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת;

איל ינון: הצעת חוק רשות השידור (תיקון – זכות יוצרים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת איתן כבל.

איל ינון: סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוח מבקר המדינה מס' 58א.

איל ינון: תשובת שר הרווחה והשירותים החברתיים והממונה על התפוצות, חברה ומאבק באנטישמיות, חבר הכנסת יצחק הרצוג, על מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות הצעות לסדר-היום בנושא: עלילות דם נגד יהודים ברוסיה.

איל ינון: תודה.

אמנון כהן: תודה למזכיר הכנסת.

אמנון כהן: 1.

אמנון כהן: כניעת ישראל בחזית הדרום מול ה"חמאס" ומצרים ובחזית הצפון מול ה"חיזבאללה" וסוריה;

אמנון כהן: 3.

אמנון כהן: מדיניותה הכושלת המובילה לפירוק המדינה מנכסיה האסטרטגיים;

אמנון כהן: הנושא הראשון על סדר-היום הוא הצעות אי-אמון.

אמנון כהן: הצעה ראשונה היא הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: כניעת ישראל בחזית הדרום מול ה"חמאס" ומצרים ובחזית הצפון מול ה"חיזבאללה" וסוריה.

אמנון כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אורי אריאל לנמק את ההצעה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר העבודה והרווחה, מה החלטתם?

אורי אריאל: מצביעים ביום רביעי בעד פיזור הכנסת?

יצחק הרצוג: הדיון נמשך.

אורי אריאל: הדיון נמשך?

אורי אריאל: עד איזה יום רביעי אתם תמשכו את הדיון, אם אפשר?

יצחק הרצוג: חשבתי שאתה רוצה להציע אי-אמון.

אורי אריאל: אני רוצה לראות, אולי לא צריך לנמק את האי-אמון.

יצחק הרצוג: תתייחס לתהליך בצורה מכובדת.

אורי אריאל: אם שר העבודה והרווחה לא יכול לענות לנו, אולי סגן שר הביטחון יוכל להגיד לנו אם אתם מתכוונים לתמוך בחוק פיזור הכנסת ביום רביעי הקרוב.

מתן וילנאי: עכשיו זה אי-אמון, לא?

אורי אריאל: עכשיו זה אי-אמון, אבל למה אתם נבוכים?

אורי אריאל: הממשלה הזאת כולה, מתחילתה ועד סופה, אתם מביכים את כולנו.

אורי אריאל: זו האמת.

מתן וילנאי: למה המתח הזה?

אורי אריאל: אין מתח.

אורי אריאל: אמרתי מבוכה, זה דבר אחר.

אורי אריאל: למדנו ממך בתור סגן הרמטכ"ל וסגן שר הביטחון אף פעם לא להיות במתח אף-על-פי שהחבר'ה אומרים: אהוד ברק בשטח, כולם במתח.

אורי אריאל: אבל אנחנו לא; אצלכם יש בעיה כזאת.

אורי אריאל: ראיתי התרוצצות ואמר לי חבר כנסת מכובד, מרציאנו: זה לא יהיה ככה, לא ניתן לו, כן ניתן לו.

אורי אריאל: חשבתי שאחרי ישיבת הסיעה, כמו שכולנו מתכנסים בימי שני, נוכל לשמוע תשובה שאולי תייתר את הדיון, אבל לא.

אורי אריאל: אז נדון באי-אמון ואתם תוכלו להצביע – – –

אמנון כהן: עוד מעט צריך לעלות כבוד סגן השר ואולי הוא ישיב לך.

אורי אריאל: – – – ואתם תוכלו להצביע אמון במי שהודעתם כבר פעם אחר פעם אחר פעם שאין לכם אמון בו ותכניסו את כל מדינת ישראל פעם נוספת למבוכה.

אורי אריאל: היות שנמצא כאן גם נציג ש"ס, ידידי חבר הכנסת מיכאלי, הייתי רוצה לשאול, אם אפשר, מה תעשה סיעת ש"ס ביום רביעי, כשיעלו הצעות החוק לפיזור הכנסת, פיזור מוקדם כמובן.

אברהם מיכאלי: תהיה פה מוקדם בשעה 11:00.

אורי אריאל: הבנתי.

אורי אריאל: גם אצלכם רבה המבוכה ואנחנו שואלים עד מתי ועד אנה.

אברהם מיכאלי: המבוכה לא אצלנו.

אורי אריאל: יש משנה לראש הממשלה.

אורי אריאל: הומצא תואר כזה לכבוד השר חיים רמון.

אורי אריאל: בדרך כלל אני לא מסכים אתו, אבל הפעם, ברשותכם, הייתי רוצה לצטט מדבריו.

אורי אריאל: הוא אמר את הדברים אתמול בכנס שהתקיים באוניברסיטת חיפה.

אורי אריאל: אני מצטט: "אני נגד הרגיעה כי זה עוד ניצחון לאסלאם הרדיקלי.

אורי אריאל: הוא ניצח בלבנון" – הכוונה ל"חמאס" הרדיקלי, למי שלא עוקב – " וכעת הוא ינצח בעזה".

אורי אריאל: מה זאת אומרת הוא ינצח?

אורי אריאל: זאת אומרת שאתם נותנים לו לנצח.

אורי אריאל: "למה להיות מתון?

אורי אריאל: " שואל השר רמון, "הרי למה ה'חמאס' מעוניין בהסדרה?

אורי אריאל: כי זאת תהיה ההזדמנות שלו לייצג את עזה כמדינת 'חמאסטן'.

אורי אריאל: 'חמאס' רוצה את הרגיעה משום שהוא אינו עומד במצור שהטילה ישראל על הרצועה.

אורי אריאל: הדבר הכי חשוב לו ברגיעה הוא פתיחת המעברים.

אורי אריאל: הוא רוצה שייכנסו מזון ומצרכים כדי שהציבור יראה שאפשר להקים בעזה מדינה רגילה בהנהגת ה'חמאס'".

אורי אריאל: אז אני שואל: אז למה אתם בעד?

אורי אריאל: איך הגעתם לרעיון העוועים הזה, להיכנע ל"חמאס"?

אורי אריאל: בוודאי כשיש שקט בדרום, יש ל"חמאס" אינטרס שיכניסו לו מזון, תרופות וכל שאר הדברים, ובאותו זמן הוא יבריח במנהרות את כל כלי הנשק שיורים על חיילי צה"ל ועל אזרחי הדרום.

אורי אריאל: ודאי שהוא רוצה בהמשך, אבל למה אתם רוצים בזה?

אורי אריאל: אולי מישהו יגלה את אוזנינו?

אורי אריאל: אומר רמון על ניהול המשא-ומתן עם סוריה: "לפני שבועיים סוריה היתה מצורעת, אבל לאחר שהצהירה פומבית שמתקיים משא-ומתן, אסד מוזמן להיות אורח כבוד באליזה ב-14 ביולי" – קודם עמד פה נשיא צרפת – "הדרך שבה סוריה מנהלת את המשא-ומתן לא מקובלת עלי.

אורי אריאל: הם אומרים 'קודם כול נקבע את הגבול ואחר כך ננהל את המשא-ומתן'.

אורי אריאל: הם מנהלים משא-ומתן בכאילו.

אורי אריאל: רוצים להגיע להישגים שונים, וכבר הגיעו, בלי לעשות שום דבר".

אורי אריאל: ראש הממשלה, שאומר המשנה שלך את הדברים הכי חמורים אולי, למה אתה עושה את זה?

אורי אריאל: למה מפלגות ש"ס והעבודה תומכות בזה?

אורי אריאל: מה, אתם נותנים לו חינם מה שלא נתנו כל קודמיכם?

אורי אריאל: אז יש לנו חזית הדרום.

אורי אריאל: אתם, שלא ברצונכם אולי, בחוסר הבנתכם, נותנים ל"חמאס" פרס.

אורי אריאל: יש חזית סורית בצפון, ואתם נותנים לאסד, שהיה מצורע, להיכנס לאליזה על שטיח אדום.

אורי אריאל: ומובן שזאת רק ההתחלה, כי אחרי זה הוא יוזמן לכל מקום בעולם.

אורי אריאל: ולא זאת אף זאת, אותו הדבר גם בלבנון.

אורי אריאל: אומר קצין בכיר: "'חיזבאללה' בנה מתחת לאף של יוניפי"ל תשתית צבאית תת-קרקעית נרחבת בדרום-לבנון, להחדיר לשטח אלפי פעילים ולהבריח עשרות אלפי רקטות".

אורי אריאל: וממשיך ואומר הקצין כי המחסנים הם של טילים ושל נשק שלא היה באזור.

אורי אריאל: לדבריו, יוניפי"ל משמש כגורם מרתיע רק במובן הציבורי הפומבי, אבל מתחת לפני השטח "חיזבאללה" הצליח להבריח עשרות אלפי טילים לדרום-לבנון.

אורי אריאל: אלה ההישגים שהתפארתם בהם אחרי מלחמת לבנון השנייה?

אורי אריאל: יש יותר טילים, למרחקים יותר ארוכים, סכנה יותר גדולה לישראל, אבל אתם נותנים אמון בראש הממשלה.

אורי אריאל: ואתם ממשיכים לשבת בממשלה הזאת, שלא רק זאת אלא אף זאת – האם שר העבודה והרווחה, שביקש מאתנו לפני שבוע לדחות את הדיון על העובדים הסוציאליים – האם הנושא הזה סודר?

אורי אריאל: האם הכול בא על מקומו בשלום?

יצחק הרצוג: יצאה הודעה של איגוד העובדים הסוציאליים שהם מפחיתים את העיצומים לאור פריצת הדרך בדיאלוג שהיה היום.

אורי אריאל: אני מוכרח לומר שהכשרון שלך הוא לא לענות על שאלה.

אורי אריאל: הנושא בתחום אחריותך.

אורי אריאל: שאלתי האם נגמרה השביתה, אז ענית לי שהיא הופחתה במשהו, כסימן טוב.

יצחק הרצוג: יש משא-ומתן.

אורי אריאל: משא-ומתן אחרי שלושה חודשים?

אורי אריאל: אחרי שלושה חודשים אתה מדבר אתנו כאילו השביתה החלה לפני שלושה ימים.

לימור לבנת: אתמול הם החמירו את זה.

אורי אריאל: הרי אתה יודע שהדרישות שלהם צודקות.

אורי אריאל: איך אני יודע שאתה יודע?

אורי אריאל: כי אתה בעצמך הולך בשמם – בצדק, אני משבח אותך על הקטע הזה – לאוצר ודורש את זה.

אורי אריאל: אבל מכאן ועד לתת אמון בממשלה הזאת, שכך מתנהגת כלפי העובדים הסוציאליים וכלפי הלקוחות שלהם, שהם האנשים הכי חלשים בחברתנו?

אורי אריאל: זאת אף זאת, שרת החינוך המפוארת לא אתנו, והנה אנחנו שומעים שעוד מעט תהיה שביתה באוניברסיטאות, כי לא ממלאים אחרי דוח-שוחט, שכולכם אמרתם שהוא יהיה הדוח הקובע.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, הגענו לימים טובים שבהם ראש הממשלה צריך לאשר כל בית.

אורי אריאל: בית אחד בירושלים צריך אישור ראש הממשלה.

אורי אריאל: לאן הובלתם אותנו?

אורי אריאל: לאן תיקחו אותנו?

אורי אריאל: ראוי, סיעות ש"ס והעבודה, שלא תיתנו אמון ונלך לבחירות חדשות.

אורי אריאל: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני מזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, להשיב על הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה.

מתן וילנאי: חברי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, בחודשים האחרונים היו ארגוני הטרור השולטים בעזה, בראשם ה"חמאס", נתונים בלחץ צבאי וכלכלי מתמשך כתוצאה ממדיניות ממשלת ישראל, והם אלה שפנו למצרים וביקשו את ההרגעה.

מתן וילנאי: ממשלת ישראל קיבלה החלטה למצות את המשא-ומתן מול המצרים, ובראשם הנשיא מובארק וגנרל עומאר סולימאן, וזה כדי לקיים את ההתחייבות הבסיסית שיש לממשלה כלפי ביטחון אזרחיה ועל מנת שאם יידרש להפעיל כוח צבאי נדע שמיצינו את כל האפשרויות לפני ששלחנו חיילים לשדה הקרב.

מתן וילנאי: המשך הטרור מעזה וירי ה"קסאמים" היו תופעה בלתי נסבלת, שמשבשת את איכות החיים של תושבי אזור עוטף-עזה.

מתן וילנאי: יש שני מודלים להתמודד עם זה.

מתן וילנאי: האחד זה הפעלת הכוח, והשני זה הניסיון להגיע במהלכים דיפלומטיים.

מתן וילנאי: כרגע המהלך הדיפלומטי נראה נכון.

מתן וילנאי: כל דבר שישבש אותו – הרי האפשרות להפעיל כוח עדיין שרירה וקיימת.

מתן וילנאי: הקבינט קבע את הקריטריונים לגבי הפסקת הטרור מהרצועה.

מתן וילנאי: אם ההתנהלות תהיה אחרת, ממשלת ישראל תדע לפעול באמצעים הראויים על מנת לעצור את הטרור הזה.

מתן וילנאי: אני מבקש להדגיש כי ארגון ה"חמאס" הוא זה שיישא באחריות לכל הפרה של השקט, ובמידה שיימשכו פעולות הטרור, ישראל תהיה מחויבת לפעול על מנת להפסיק את האיום, וזאת לאחר שידענו שניסינו את הדרך הדיפלומטית והיא לא צלחה.

מתן וילנאי: לאור זאת אין בסיס להצעה, ואני מציע להסירה מסדר-היום.

אמנון כהן: תודה, כבוד סגן שר הביטחון.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעה השנייה, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: היותה ממשלה שהגיעה לסוף דרכה.

אמנון כהן: תנמק את ההצעה חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כמעט שהתפתיתי להתחיל את דברי היום בנימה צינית.

לימור לבנת: מקובל מאוד בימים האלה, כמעט תמיד רלוונטי וגם מעלה חיוך כאילו זאת היתה בדיחה טובה, לדבר על ראש הממשלה אהוד אולמרט ועל המעטפות.

לימור לבנת: אבל למדינה ולאזרחי המדינה מגיע יותר – יותר מאשר בדיחות, יותר מאשר ציניות, יותר מאשר ראש ממשלה שלא מתפקד, שעסוק בהתייעצויות עם פרקליטיו בכל מה שמסביב.

לימור לבנת: הרי שום דבר לא באמת מתנהל פה.

לימור לבנת: מעטפות אמרנו?

לימור לבנת: הרי מעטפות דואר לא מגיעות בכלל ליעדן משום שיש עיצומים של עובדי הדואר, כי הרי שרי האוצר והתקשורת לא מצליחים להגיע להסכמה ביניהם על הבטחות שניתנו להם.

לימור לבנת: כולם רבים עם כולם, ואפילו המומחה הראשי למעטפות, ראש הממשלה אהוד אולמרט, לא מצליח לפתור את הבעיה, לטפל בה.

לימור לבנת: ובינתיים, למי אכפת?

לימור לבנת: האזרחים סובלים.

לימור לבנת: ואם אנחנו מדברים על שביתות, אז למי באמת אכפת ש-7,000 עובדים סוציאליים – שמעתי פה את שר הרווחה קודם – למעלה מחודשיים נוקטים עיצומים ברחבי הארץ.

לימור לבנת: ואם הודיעו היום שהם מפחיתים את העיצומים, אז זה טוב.

לימור לבנת: אבל שר הרווחה ושר האוצר לא מגיעים ביניהם להסכמות.

לימור לבנת: ומה עושים החלשים והנכים והזקנים?

לימור לבנת: ואם שר האוצר, כפי שאמרתי, ושר הרווחה לא מצליחים להגיע ביניהם להסכמות, למי אכפת בממשלה מסוכסכת, ממשלה שאינה מתפקדת.

לימור לבנת: נו, טוב – מבחינתם, שהאזרחים יחכו עד שבקדימה יהיו פריימריס או לא; ועד שבמפלגת העבודה יחליט אהוד ברק אם פורשים, או לא; ועד שימצאו איזה פטנט אולי לקצבאות הילדים שיניח את דעתה של ש"ס, או לא; ועד שכפי ששמענו עכשיו מפלגת העבודה תחליט שאם ש"ס לא פורשת אולי, אז אולי גם היא כן תפרוש, או לא תפרוש, או לא.

לימור לבנת: ואז העבודה תחליט, וש"ס תחליט, וקדימה אולי כן, ואם לא – כן ולא.

לימור לבנת: אם דיברתי על שביתות במשק, אז היום החליט מרכז השלטון המקומי על סכסוך עבודה בשלטון המקומי.

לימור לבנת: בתוך שבועיים 100,000 עובדי המרכז השלטון המקומי יצאו להשבתה כללית, ושוב נראה ערמות אשפה, ושוב נראה איך אזרחים לא מקבלים שירותים.

לימור לבנת: וזה שוב כי האוצר, שר האוצר לא מתפקד.

לימור לבנת: ושוב, אנחנו נראה אותן תמונות כי אין ממשלה בישראל, ואף אחד לא מתפקד בה.

לימור לבנת: וזה עוד לפני שדיברנו על הפיאסקו הזה, על הביזיון של שר האוצר רוני בר-און, שבמסיבת עיתונאים גרנדיוזית, חפוזה, חסרת אחריות, הודיע על מיסוי קרנות ההשתלמות ללא ידיעתו של יושב-ראש ההסתדרות עופר עיני, ועכשיו מנסה למצוא איזו דרך לרדת מהעץ הזה.

לימור לבנת: כי החל מיום שלישי בשבוע הבא תהיה שביתה כללית בכל המשק כתוצאה מאותו חיפזון, מאותו חוסר אחריות.

לימור לבנת: טוב, ממשלה שלומיאלית כבר אמרתי, חסרת אחריות, חסרת יכולת לתפקד בכלל.

לימור לבנת: ממשלה בסוף דרכה – שהאזרחים יסבלו, שיחכו עד שרוני בר-און אולי ידבר עם עופר עיני, עד שמישהו ידבר עם מישהו.

לימור לבנת: ולא נגעתי בסכנות הביטחוניות, ולא בעניין המדיני, ולא נגעתי באף מלה על החקירות, על החקירה הראשונה, על החקירה השנייה, על החקירה השלישית, על החקירה הרביעית, על החקירה החמישית – לא דיברתי.

לימור לבנת: זה לא עוד ציני, זה רציני, למרות הנטייה לחייך אולי לפעמים איזה חיוך קל.

לימור לבנת: ראש הממשלה, שר הביטחון, שרת החוץ משותקים.

לימור לבנת: שמעתי ששרת החוץ ציפי לבני אמרה היום שהדרך לערעור יסודות הדמוקרטיה ולאנרכיה קצרה.

לימור לבנת: כך היא אמרה היום בנאום שהיא נשאה באיזה כנס.

לימור לבנת: יש לי חדשות לשרת החוץ.

לימור לבנת: אנחנו היום כבר נמצאים באנרכיה.

לימור לבנת: הדרך לא קצרה, אנחנו כבר היום באנרכיה.

לימור לבנת: הממשלה הזאת בחוסר תפקודה היא היא האנרכיה.

לימור לבנת: כדי שאני אוכל לדבר דברים רציניים, פתחתי את המילון והסתכלתי מה המשמעות של המלה "אנרכיה".

לימור לבנת: הגברת לבני, אני קוראת, "אנרכיה" מוגדרת במילון כך: "אי-סדר, ערבוביה, חוסר סדר, הפקרות, בלגן, חוסר ארגון, חוסר שליטה", וגם "העדר חוק".

לימור לבנת: גברת לבני, בואי נראה מה יש בממשלה שאת האדם הכי בכיר בה אחרי ראש הממשלה – ממלאת-מקום ראש הממשלה, שרת החוץ.

לימור לבנת: ובכן מה יש בה – בואי נחזור – אי-סדר, ערבוביה, חוסר סדר, הפקרות, בלגן, חוסר ארגון, חוסר שליטה, כל אלה יש בה.

לימור לבנת: העדר חוק – יש בה עוד חוק, זה נכון, אם כי עוד מעט גם זה אולי בדרך.

לימור לבנת: גברתי ממלאת-מקום ראש הממשלה, שרת החוץ, זאת אנרכיה.

לימור לבנת: איש הישר בעיניו, או האי-ישר בעיניו, יעשה.

לימור לבנת: את עצמך אמרת היום באותו נאום, הרווחנו – אמרת – את חוסר האמון ביושר, או באי-יושר, כך אמרת.

לימור לבנת: למה התכוונת?

לימור לבנת: למי התכוונת, גברתי שרת החוץ?

לימור לבנת: אולי תגידי, אולי תאמרי זאת באומץ, אולי לא תסתתרי.

לימור לבנת: וכל שר מתראיין, ומקשקש את עצמו לדעת.

לימור לבנת: לכל אחד סדר-יום, הכול פוליטיקה, הכול פופוליטיקה.

לימור לבנת: אבל דבר אחד משותף לכל השרים, לכולם סדר-יום פוליטי, לכולם סדר-יום אישי.

לימור לבנת: וראש הממשלה שנדבק לכיסאו, ומושך זמן, כי עכשיו כולנו מחכים ל-17 ביולי.

לימור לבנת: זה התאריך הקדוש, יום חקירתו הנגדית של טלנסקי.

לימור לבנת: אחרי זה הכול יהיה בסדר.

לימור לבנת: כולם יראו שהכול יהיה בסדר, הכול יהיה מצוין.

לימור לבנת: זר לא יבין זאת.

לימור לבנת: ושר הביטחון אומר שלראש הממשלה אסור להישאר בתפקידו אפילו יום אחד נוסף.

לימור לבנת: אבל בינתיים הוא פה אתנו.

לימור לבנת: שניהם פה אתנו – ראש הממשלה שמושך זמן, ושר הביטחון אהוד ברק – אולי משהו יקרה.

לימור לבנת: אז עכשיו אומרים בסיעה: בואו נחכה ליום רביעי, נראה מה ש"ס עושה.

לימור לבנת: נראה מה ש"ס עושה, ואז אנחנו נחליט מה אנחנו עושים – מעניין מאוד.

לימור לבנת: עכשיו, כך – עמיר פרץ היה צ'ילבה של אהוד אולמרט, עכשיו הם ביחד.

לימור לבנת: אבל לעומת זה, אהוד ברק עכשיו הוא צ'ילבה של אולמרט.

לימור לבנת: קודם הם היו חברים.

לימור לבנת: אבל ראש הממשלה אהוד אולמרט לא מדבר עם ציפי לבני, עכשיו הם צ'ילבות.

לימור לבנת: כך אפשר לנהל מדינה?

לימור לבנת: זאת אנרכיה בהתגלמותה.

לימור לבנת: כבר מזמן, עוד עם פרסום דוח-וינוגרד הראשון, אמרה ציפי לבני, כך היא אמרה, שראש הממשלה צריך להתפטר.

לימור לבנת: בינתיים הוא נשאר, והיא נשארה, וכולם מחכים ליום רביעי לראות מה יקרה, כדי להתרפק בנוסטלגיה על מה שהיה.

לימור לבנת: כך היא מתרפקת – היא אומרת על שנת 1948 – על ערכים של פעם, להזהיר מפני אנרכיה, לרמז על חוסר יושר, כפי שהיא אמרה היום.

לימור לבנת: גברתי ממלאת-מקום ראש הממשלה, שרת החוץ, הצדקנות, ההיתממות, המלים הכלליות האלה, הכאילו מרומזות, על באמת מצב האומה, בהחלט אצילות.

לימור לבנת: הדיבורים על להחזיר משהו שאבד לנו, גם הם יפים.

לימור לבנת: פעמונים מצלצלים, קווים אדומים.

לימור לבנת: אבל, גברתי שרת החוץ, עשי מעשה כדי להוכיח שאין מדובר רק בדיבורים ולא הכול דיבורים.

לימור לבנת: נאה דורשת, נאה מקיימת.

לימור לבנת: די עם הטפות המוסר האלה.

לימור לבנת: ממדינה גאה, מצליחה, בעלת הישגים ראויים לגאווה לאומית, אור לגויים, שקמה מאפר, הפכנו באדיבות אהוד את אהוד, את ציפי, למדינה מגומגמת, מגמגמת, מפוחדת, מבוהלת, כושלת, נכשלת, שובתת, מתביישת, עם אנשים נבוכים.

לימור לבנת: אבל בכל זאת יש תקווה.

לימור לבנת: ככל שקטנה קומתם של מנהיגיה הנוכחיים כך גדול כוחם של אזרחיה.

לימור לבנת: העם חזק יותר ממנהיגיה הנוכחיים.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת הגיעה לסוף דרכה.

לימור לבנת: לציבור אין אמון בה.

לימור לבנת: אני מציעה לכנסת להביע בה אי-אמון.

אמנון כהן: תודה רבה לחברת הכנסת לימור לבנת.

אמנון כהן: השרה רוחמה אברהם תשיב על שתי הצעות האי-אמון.

אמנון כהן: לכן, אנחנו נשמע את הצעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה הכושלת המובילה לפירוק המדינה מנכסיה האסטרטגיים.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ ינמק את ההצעה, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גן-ילדים.

יצחק אהרונוביץ': מי שראה את העיתון, ראה בטלוויזיה – גן-ילדים בישיבות ממשלה.

יצחק אהרונוביץ': כמעט ואמרתי: ברלה ברלה צא החוצה אבא ואמא יחכו לך.

יצחק אהרונוביץ': פתקים עפים, מעבירים, ואומרים: אני אפטר אותך.

ראובן ריבלין: "שיר השכונה".

יצחק אהרונוביץ': אני אפטר אותך אם לא תתנהג כמו שצריך.

יצחק אהרונוביץ': יש גם מדינה שצריכה להתנהל, השר הרצוג, יש גם מדינה.

יצחק אהרונוביץ': מעל הפתקים האלה – – –

יצחק הרצוג: – – –

יצחק אהרונוביץ': ואז ראש הממשלה מאיים ומאיים, אם לא תתנהגו יפה אני אפטר אתכם, וכולם בורחים, מקבלים רגליים קרות ונכנסים לתזזית.

ראובן ריבלין: השר הרצוג, מי שחושב שהעם טיפש – העם ישלם לו.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו יצאנו, כי ידענו במה אנחנו יוצאים, אבל אתם תצאו בקרוב, ואני אומר לכם, יפה שעה אחת קודם, השר הרצוג.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להתייחס לכמה דברים יותר מעניינים, מה שקורה במדינה.

יצחק אהרונוביץ': שנתיים חלפו מאז נחטף גלעד שליט.

יצחק אהרונוביץ': הוא מוחזק בשבי ה"חמאס".

יצחק אהרונוביץ': אלדד רגב ואודי גולדווסר מוחזקים בידי ה"חיזבאללה".

יצחק אהרונוביץ': בימים האחרונים אני מביט בבושת פנים בפניה של משפחת שליט המטורטרת בין בתי-המשפט.

יצחק אהרונוביץ': אני רואה את מירוץ השכנוע של משפחות רגב וגולדווסר הנפגשות עם שרי הקבינט, ואני מתבייש ואני אומר: באיזו מדינה אנחנו חיים?

יצחק אהרונוביץ': משפחה אחת בבתי-משפט, מדינה שהשאירה מאחור את בנה, ועוד שתי משפחות שרצות לפוליטיקאים, לחברי קבינט, כדי לשכנע אותם לקבל את ההחלטות.

יצחק אהרונוביץ': אני מתבייש, כיוון שאני לא מבין כיצד מדינת ישראל חותמת על הסכם הפסקת אש עם ארגון טרור; ארגון הקורא בכל הזדמנות להשמדתה של מדינת ישראל, והוא קורא לזה הסכם הבנות, הסכם רגיעה.

יצחק אהרונוביץ': והארגון הזה התחמש בנשק תלול-מסלול, שלפי הערכת ראש השב"כ – כנראה גם ראש המוסד מצטרף לזה, ואמ"ן כמובן – הנשק הזה יכסה את כל דרום מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני מביט בעיניים כלות כיצד ה"חמאס" ממשיך בהתעצמותו ובבניין הכוח הצבאי, וברור לי שבסופו של דבר לא יהיה מנוס מפעולה צבאית בעזה, פעולה שאת המחיר הכבד שלה במדיניות הכושלת של מדינת ישראל חיילינו ייאלצו לשלם ובמחיר כבד.

יצחק אהרונוביץ': ומה עושה ממשלת ישראל?

יצחק אהרונוביץ': נותנת ל"חמאס" פסק זמן.

יצחק אהרונוביץ': הם הרי אלו שביקשו את הרגיעה, התחננו לה בעקבות הלחץ הצבאי הכלכלי, וקוראים לזה "תהדיה".

יצחק אהרונוביץ': "תהדיה" כפי שהם מכנים אותה, כי זה נוח להם, כי הם צריכים את זה.

יצחק אהרונוביץ': הרי הם היו על סף השבירה.

יצחק אהרונוביץ': מנהיגיהם התנהגו כמבוקשים והסתתרו במחתרת.

יצחק אהרונוביץ': המצור הכלכלי היה חזק.

יצחק אהרונוביץ': היה חוסר בדלק.

יצחק אהרונוביץ': ידענו שאנו בכיוון הנכון.

יצחק אהרונוביץ': להמשיך בלחץ.

יצחק אהרונוביץ': ממשלת ישראל עוצרת.

יצחק אהרונוביץ': "תהדיה".

יצחק אהרונוביץ': פותחת מעברים, מאפשרת הכנסת סחורות, מותרות, דלק, סולר, בנזין.

יצחק אהרונוביץ': ואתם, ממשלת ישראל, ואתה, ראש הממשלה שלא נוכח פה, מאפשרים את הקמתה של ישות פלסטינית, טרוריסטית, אירנית מתחת לאפה של מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': ההברחות מציר פילדלפי יימשכו.

יצחק אהרונוביץ': אין שום ספק, גם ה"חמאס" אומרים את זה – אנחנו נמשיך את זה ולא נפסיק לרגע.

יצחק אהרונוביץ': אומרים המצרים: אנחנו נתאמץ, נעשה מאמצים לעצור.

יצחק אהרונוביץ': כולם יודעים מה זה מאמצים, איך הם יפסיקו.

יצחק אהרונוביץ': הרי הם יחמשו את עצמם בתחמושת ובטילים ויכניסו עוד ועוד נשק לתוך רצועת-עזה כדי לפתוח בגל העקוב מדם הקשה שמחכה לנו בעתיד.

יצחק אהרונוביץ': והגרוע מכול, במקום לכרוך את עסקת גלעד שליט בהסכם הגרוע הזה או בהבנות – הם לא אוהבים הסכם, הם אוהבים את המלה הבנות – לפחות תחזירו את החייל השבוי.

יצחק אהרונוביץ': אנו מתבשרים שאין קשר בין הבנות הרגיעה שחתמתם עליו עם ה"חמאס" לבין החזרתו של החייל השבוי גלעד שליט.

יצחק אהרונוביץ': זהו אותו הסכם שאתם מספרים עליו בערמומיות לתקשורת – אנחנו הגענו רק להבנות עם המצרים, לא נעים לנו לאכזב את המדינה הידידותית.

יצחק אהרונוביץ': הם עמלו על זה, הם עבדו על ההסכם הזה ולאכזב אותם אי-אפשר.

יצחק אהרונוביץ': בואו ננסה.

יצחק אהרונוביץ': זהו הסכם רגיעה שטומן בחובו השלכות חמורות כל כך מבחינתה של מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': "חמאס" מקבל אתנחתא להתארגנות מחדש ומחזק את מעמדו הן בקרב הפלסטינים והזירה הערבית והן בקרב הקהילה הבין-לאומית.

יצחק אהרונוביץ': האסטרטגיה של ה"חמאס" היתה ונשארה מושתתת על חתירה להשמדת מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': היא מכתיבה לו להילחם בה ללא הרף, וכאשר הוא נחלש – כל שלב לבקש איזו תקופת רגיעה.

יצחק אהרונוביץ': רגיעה קצרה כדי שיוכל להתחמש ולהתארגן מחדש.

יצחק אהרונוביץ': וישראל, מדינת ישראל, ממשלת ישראל מתייצבת ואומרת: כן, מוכנים.

יצחק אהרונוביץ': מה מהות הרגיעה הזאת?

יצחק אהרונוביץ': האם נקבל רגיעה של ימים?

יצחק אהרונוביץ': של שבועות?

יצחק אהרונוביץ': האופטימיסטים בינינו מדברים על לא יותר משבועות אולי חודשים.

יצחק אהרונוביץ': אני בתוכם ואני הפסימיסט ביניכם, מדברים על ימים ואולי על שבועות.

יצחק אהרונוביץ': ובמקום להחזיר את גלעד שליט הביתה אתם מטרטרים את הוריו בין בתי-המשפט, כי מה שאתם לא מבינים, נועם שליט מבין מצוין.

יצחק אהרונוביץ': אם ייפתחו המעברים ישיג בכך ה"חמאס" את כל מבוקשו, ויותר מכך – קיימת הסכנה שגלעד יועבר למדינה אחרת, למצרים.

יצחק אהרונוביץ': ואנו הרי לא רוצים את המקרה של רון ארד.

יצחק אהרונוביץ': לא הצלחתם במלחמה הארוכה והכושלת בתולדות מדינת ישראל להחזיר את אודי גולדווסר ואלדד רגב הביתה – גם פה אתם נכשלים.

יצחק אהרונוביץ': עד היום לא החזרתם את החטופים.

יצחק אהרונוביץ': היום אתם חוזרים בדיוק על אותה טעות עם ה"חמאס".

יצחק אהרונוביץ': ולא זו בלבד, שרוקחים כאן הסכמים עם ה"חמאס" שכל מאווייו הם להשמיד את מדינת ישראל, אלא שמתנהל מאחורי גבנו משא-ומתן גם עם הסורים.

יצחק אהרונוביץ': ערוץ נוסף נפתח עם הסורים, מדינת האויב הנותנת חסות ל"חיזבאללה", חסות לטרור, החלק העיקרי בציר הרשע.

יצחק אהרונוביץ': לא רק אנחנו אומרים את זה, אומרות את זה גם מדינות ידידותיות לנו.

יצחק אהרונוביץ': העובדה שסוריה מקיימת שיחות אפילו עקיפות עם ישראל נושאת לה עצמה רווחים.

יצחק אהרונוביץ': נראה שסוריה יוצאת מהבידוד: הטורקים משבחים את אסד; נשיא צרפת, המבקר כאן בארץ ומעל דוכן זה אומר: אנחנו גם נזמין אותו לחגיגות הבסטיליה בקרוב.

יצחק אהרונוביץ': ואנחנו, סוריה הרי לא שינתה כהוא-זה מעמדותיה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו הולכים למשא-ומתן ואנחנו דנים על כך שייתכן שנתפרק מאחד הנכסים החשובים ביותר שלנו, רמת-הגולן, שעל חשיבותה אין צורך להכביר מלים.

יצחק אהרונוביץ': צריך לומר בקול רם וברור שאין ויתור על רמת-הגולן.

יצחק אהרונוביץ': השלום הוא רק תמורת שלום.

יצחק אהרונוביץ': את רמת-הגולן נחזיר, אם נחזיר בכלל, אחרי מאה שנות שלום ונורמליזציה.

יצחק אהרונוביץ': ואם לא די בכך, ממשיך ראש הממשלה בריצת האמוק להסכם מדף חסר משמעות עם הנשיא אבו מאזן, שבקושי שולט על עצמו.

יצחק אהרונוביץ': הסכם שהם רוצים להגיע אליו, לסיים אותו עד סוף שנת 2008, שבו אתם מחלקים את ירושלים, מוכנים להפקיר את שטחי יהודה ושומרון ולאפשר ל"חמאס" טווח ירי על ערי המרכז ושדה התעופה בן-גוריון, והחזרת הפליטים.

יצחק אהרונוביץ': לאן מובילים את העם הזה?

יצחק אהרונוביץ': התפרקות זו של מדינת ישראל מכל נכסיה תביא לאסון.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא לממשלת ישראל, תתעוררו, תתעוררו לפני שיהיה מאוחר מדי.

יצחק אהרונוביץ': ולכן יש מקום ללכת כמה שיותר מהר לבחירות ולבחור בהנהגה אחרת שלה ראויה המדינה ולא ההנהגה הנוכחית.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

אמנון כהן: אני מזמין את השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, להשיב במשולב על הצעות אי-האמון של סיעות הליכוד וישראל ביתנו.

אמנון כהן: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, כשאנחנו קיבלנו את ההצעות להביע אי-אמון בממשלה, אמרה סיעת ישראל ביתנו בדברי ההסבר, שהפרסומים האחרונים בדבר ויתור על חוות-שבעא מציגים את ממשלת ישראל בחולשתה וממשיכים את הקו של שטחים תמורת שלום שנכשל בעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: הדבר יוביל את מדינת ישראל לפירוק מנכסיה האסטרטגיים.

רוחמה אברהם-בלילא: שמעתי את הנאום הנבואי שלך, חבר הכנסת אהרונוביץ, ולמעט העובדה שאני יכולה לומר כאן, לבית הזה, שאתה מתיימר להיות נביא, אם אתה רוצה תשובה בסוגיה של חוות-שבעא, אני אתן לך, לאור הבקשה שלך.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא הזכרת את זה בנאומך בכלל.

רוחמה אברהם-בלילא: ומכיוון שלא הזכרת את זה – – –

דוד רותם: – – – בהתנתקות, אז אנחנו יכולים לנחש מה יהיה בהמשך.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אם אתה מעוניין – אני אשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: מעוניין, אדוני?

יצחק אהרונוביץ': כן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת רותם, תאמין לי שחבר הכנסת אהרונוביץ הסביר את עצמו כל כך טוב, שהוא לא צריך את העזרה שלך.

דוד רותם: אני לא מבין איך את מדברת על נבואות בכלל.

ישראל חסון: גברתי השרה, גם לדבר על נבואה זו התנבאות.

רוחמה אברהם-בלילא: לגבי סוגיית חוות-שבעא, חשוב להבהיר שבניגוד לפרסומים האחרונים, ממשלת ישראל לא שינתה את עמדתה בנוגע לסוגיה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: הנושא ייפתר במסגרת יישום מלא של כל מרכיבי החלטת 1701 של האו"ם, לרבות החזרת החטופים, פירוק ארגוני הטרור מנשקם וסימון הגבול בין סוריה ללבנון על-פי החלטה 1680 של מועצת הביטחון של האו"ם.

רוחמה אברהם-בלילא: יתירה מכך, עמדת ממשלת ישראל הינה שכל פתרון בסוגיה, צריך שייעשה במסגרת דיאלוג ישיר בין ישראל ללבנון.

רוחמה אברהם-בלילא: זו התשובה.

רוחמה אברהם-בלילא: ועכשיו, לגבי הצעת האי-אמון של הליכוד, שבעניינה אני רוצה לומר שני דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, בשבועות האחרונים, יש שני דברים מאוד עקביים בנושאי האי-אמון שהליכוד מעלה.

רוחמה אברהם-בלילא: נושא אחד: ממשלה שהגיעה לסוף דרכה.

רוחמה אברהם-בלילא: זה נושא עקבי.

רוחמה אברהם-בלילא: והדבר השני שהוא עקבי, חבר הכנסת רובי ריבלין, זה שכל יום שני, בשעה 16:00, הוא חבר הכנסת היחידי שאם הוא לא מעלה את הצעת האי-אמון – ייאמר לזכותך, שאתה היחידי מכל חברי סיעתך פלוס מי שאמור להעלות את נושא האי-אמון, שמגיע לכאן.

רוחמה אברהם-בלילא: ועל כך יישר כוח.

ראובן ריבלין: אני פשוט הייתי ילד כשההורים שלי הקימו פה את המדינה.

ראובן ריבלין: חבל לי עליה, גברתי השרה.

ראובן ריבלין: פשוט חבל לי עליה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת: אתה מאוד עקבי, היחידי מבין בני סיעתך, וחבל שלא 12 חברי הכנסת שלכם באים, בלהיטות רבה, כל פעם מחדש משמיעים את הססמאות שלהם – כי אני עוד לא שמעתי את דרכם המדינית – באים ומציבים עובדות כאלה ואחרות – – –

סטס מיסז'ניקוב: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן, מכיוון שהנושא שלכם הוא מאוד עקבי, גם אני החלטתי באופן אסטרטגי להיות עקבית בתשובה שלי ולומר את הדבר הבא – אני אקריא את התשובה שלי מהשבוע שעבר ללא שום שינוי, ואני אומר שבפני הממשלה הזאת עומדים אתגרים גדולים, שעתידים לעצב את הגורל הלאומי שלנו לעוד שנים רבות.

רוחמה אברהם-בלילא: לוח הזמנים הפוליטי שלנו ייגזר על-ידי הבית הזה, ואני מקווה שלצד תערובות של יצרים אנושיים ופוליטיים, הבית הזה ידע לכלכל את צעדיו בתבונה – – –

לימור לבנת: לקלקל זה נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: על אף הסבלנות, חברת הכנסת לימור לבנת, את היית שרה בממשלות קודמות – –

לימור לבנת: לקלקל זה נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: – – לא ראיתי את הלהיטות הרבה שלך שהיתה בממשלת – לכלכל אמרתי.

יצחק הרצוג: – – – אצלם לא רבו אף פעם.

רוחמה אברהם-בלילא: לא, אצלם לא רבו, והיא שכחה את הלילות הארוכים שעשו במלון כזה או אחר, והיא שכחה את הניסיונות לפשר ולגשר.

רוחמה אברהם-בלילא: והיא שכחה את אותן כתבות שגם עליה הופיעו בעיתונות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל זה בסדר – –

לימור לבנת: לקלקל זה נכון.

רוחמה אברהם-בלילא: מה שרואים מכאן – אמרתי לא פעם ואני אחזור ואומר, לא פעמיים – כשהיא היתה שרה בממשלה – לא ראיתי את הלהיטות שלך להגן על אזרחי מדינת ישראל כפי שאת עושה את זה מהצד שאת יושבת בו, חברת הכנסת – –

סטס מיסז'ניקוב: איך זה קשור לדרך שלכם?

רוחמה אברהם-בלילא: – – ואני מבינה – –

לימור לבנת: אולי במקום לצעוק תעני לעניין?

רוחמה אברהם-בלילא: – – שהסבלנות שלך פוקעת, כי את רוצה להיות שרה בממשלה הבאה, אבל סבלנות – – –

לימור לבנת: אולי במקום לצרוח תעני לעניין?

רוחמה אברהם-בלילא: סבלנות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני עונה לך על כל מה שאת רוצה.

לימור לבנת: לא, את צועקת.

לימור לבנת: במקום לצעוק תעני.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי את לא אוהבת לשמוע את תשובתי, כי לא תמיד נוח לשמוע את האמת, אבל – – –

לימור לבנת: במקום לצעוק תעני.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מציעה להסיר את שתי הצעות האי-אמון מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לשרה רוחמה אברהם-בלילא.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעה הרביעית, הצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: הסקר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה החושף כי כל אזרח חמישי מוותר על אוכל.

אמנון כהן: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בתוך הסבך הזה של דיבור על פיזור הכנסת, על ה"תהדיה", על העניין האירני, על השיחות הכושלות עם הרשות הפלסטינית, קורים במדינה דברים במובן השלילי, ומדובר בעיקר על מצב הרווחה, מצב השכבות החלשות, העניות, ואיך העוני הזה משפיע על אורח חייהן ועל זכאותן לשירותים בסיסיים ביותר.

חנא סוייד: אכן, בשבוע שעבר פרסמה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה סקר על מצב הרווחה במדינה, ומהסקר הזה עולות עובדות קשות מאוד.

חנא סוייד: הנה כמה דוגמאות: 20%, חמישית מהאוכלוסייה הבוגרת במדינת ישראל מוותרת על אוכל, מוותרת על ארוחות.

חנא סוייד: 46% מבתי-האב לא מצליחים לגמור את החודש.

חנא סוייד: כלומר, המשכורת לא מספיקה למשפחה ממוצעת.

חנא סוייד: שליש ויתרו על חימום או קירור הבית.

חנא סוייד: 13% ניתקו חשמל או טלפון – שירותים מאוד בסיסיים, במיוחד כשמדובר על אוכלוסיות חלשות, של זקנים ושל ילדים קטנים.

חנא סוייד: 15% ויתרו על תרופות – אין להם מספיק כסף בשביל לשלם על תרופות, בדרך כלל מאוד חשובות ומאוד נחוצות – 40% ויתרו על טיפולי שיניים.

חנא סוייד: ל-25% אין ביטוחים רפואיים משלימים, ואנחנו יודעים היום שנתח חשוב מהשירותים הרפואיים לא ניתן ככה סתם, אלא אתה צריך לרכוש ביטוח בריאות משלים.

חנא סוייד: 25% ציינו שהם מרגישים שהמצב הכלכלי הולך ומידרדר במרוצת הזמן, כלומר מדובר על תופעה שהיא עקבית ומתמשכת.

חנא סוייד: יותר חשוב מכל הדברים האלה הוא שאנחנו לא מדברים על אנשים או משפחות שהם מובטלים, אלא אנחנו מדברים על אנשים עובדים, על משפחות עם מפרנסים, ולמרות הכול ואף שהם עובדים הם עדיין נמצאים במעגל העוני ובמעגל המחסור של השירותים הבסיסיים האלו, וכמובן, לא צריך לציין – כי כל אחד יודע – שמי שסובלות בעיקר מהמצב הזה הן האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית.

חנא סוייד: אומנם, בסקר שפורסם לא הצלחתי להבין אם האוכלוסייה הערבית נכללת בו, אבל די במספרים האלו על מנת להדליק נורה אדומה ולהגיד, למסור, לשלוח מסר לכל בר-דעת, לכל אדם אחראי בממשלה ובכנסת.

חנא סוייד: המעניין הוא שמנגד הממשלה כל הזמן מתפארת בהישגים כלכליים.

חנא סוייד: יש צמיחה ויש עודפים של כסף.

חנא סוייד: רק שמצד אחד יש עודף של כסף – ורוצים את הכסף הזה, ובעודפים האלו להקטין את החוב החיצוני – ובאותו זמן הם מגדילים את המחסור בקרב האוכלוסייה ובקרב האזרחים.

חנא סוייד: צריך לחשוב.

חנא סוייד: אומנם הפיצוי וההקטנה של החוב החיצוני הם דברים חשובים בכלכלה, אבל צריך, אם מחליטים לעשות את זה, שזה לא יהיה על חשבון המצב של המשפחות, ובמיוחד המשפחות מהשכבות החלשות במדינה.

חנא סוייד: כלומר, יש כאן שיפוט לא נכון, שיפוט מוטעה, איך לנצל את הצמיחה שכל כך הרבה מדברים עליה הממשלה ושר האוצר וכל השרים הכלכליים במדינה.

חנא סוייד: כפי שאמרתי, הנפגעים העיקריים הם השכבות החלשות, והם מרגישים את זה על בשרם.

חנא סוייד: בתקופה האחרונה אנחנו עדים לעלייה מטאורית, ממש מטאורית, במחירים של מצרכי יסוד, מצרכי בסיס.

חנא סוייד: בתקופה האחרונה הלחם עלה ביותר מ-100%.

חנא סוייד: יש משפחות שכבר מתקשות לקנות מספיק לחם, במיוחד כשמדברים על משפחות ברוכות ילדים.

חנא סוייד: יש עלייה במחירי הדלק.

חנא סוייד: מחיר ליטר בנזין במדינת ישראל כבר עולה 2 דולרים.

חנא סוייד: אין לזה אח ורע בכל העולם.

חנא סוייד: צריך לציין שהדבר הזה, וכפי שאמרתי אין לו אח ורע בעולם, חלק ניכר – בערך 50% – מההכנסות או ממחיר הדלק הם רווח, הם הכנסה לממשלה עצמה.

חנא סוייד: כלומר, 3.4 שקלים הם הכנסה של הממשלה, והיא מנצלת את העלייה של מחירי הדלק כדי להגדיל עוד ועוד את הקופה הציבורית, כאשר מהקופה הציבורית לא מוציאים כסף כדי לטפל בבעיות החברתיות שמתהוות.

חנא סוייד: הקשישים והילדים הם הנפגעים הגדולים מהמצב הזה, ולכן הדרישה להעלות את הקצבאות גם לילדים וגם לזקנים, מכיוון שהם כל כך נפגעים, נופלת על אוזניים חירשות.

חנא סוייד: אף אחד לא רוצה להתייחס לצורך הזה.

חנא סוייד: לאחרונה נפוץ הסבר, מסבירים את כל עליות המחירים וההתייקרויות במדינה באמתלה מאוד פשוטה: זו הכלכלה הגלובלית.

חנא סוייד: מה כלכלת מדינת ישראל יכולה לעשות במסגרת הגלובלית הזאת?

חנא סוייד: בהודו אוכלים יותר, בסין אוכלים יותר, ולכן יש ייקור של המצרכים בכל העולם.

חנא סוייד: כך כאילו הממשלה יוצאת ידי חובה ואין לה שום דבר שהיא יכולה לעשות.

חנא סוייד: אנחנו חושבים שהמצב אינו כך.

חנא סוייד: הממשלה לא יכולה לרחוץ את ידיה ולטעון שאין לה והיא לא יכולה לעשות שום דבר בעניין הזה.

חנא סוייד: אנחנו רואים בממשלה כאחראית מספר אחת למצוקה הזאת ולעליות המחירים ולמצב שתיארתי בתחילת דברי.

חנא סוייד: אני חושב שמחובתם של שר הרווחה ושל הממשלה כולה להתוות תוכנית חירום כללית, לאומית, בתחום הרווחה.

חנא סוייד: זה מחייב כמובן הקצאת משאבים.

חנא סוייד: כמו שבכל מקרה כשיש בעיה גדולה בא השר הממונה ומתווה מדיניות, מבקש יותר תקציבים על מנת לטפל בבעיה נתונה, אני חושב שזה מקרה קלאסי שבו שר הרווחה צריך לבקש עוד תקציבים כדי לטפל בנושאים האלה.

חנא סוייד: ודאי שאפשר לטפל, ועוד איך, על-ידי הקטנת המכס והמסים על מצרכים בסיסיים, שזה דבר מאוד קל ומסתדר באופן כללי עם העודפים ועם הצמיחה ועם ההכנסות ההולכות וגדלות של הממשלה.

חנא סוייד: כלומר, יש מאיפה לקחת יותר כספים כדי להשקיע בשכבות החלשות.

חנא סוייד: אם לא יעשו כך וימשיכו להוציא את הכספים האלה על התנחלויות ועל כל מיני דברים אחרים, על עידוד העשירים להתעשר עוד יותר, אנחנו צפויים ליפול.

חנא סוייד: אנחנו כבר במצב הזה של מלכודת עוני.

חנא סוייד: כלומר, העוני, המצוקה החברתית, הם מין מלכודת.

חנא סוייד: מצד אחד אנשים עניים לא יכולים לספק בעיקר חינוך טוב לבניהם, לבני המשפחה, כדי שיוכלו לפרוץ ולצאת ממעגל האימים הזה, מה- vicious circle הזה, שהוא מין בית-כלא לשכבות החלשות.

חנא סוייד: ואם בני המשפחות החלשות לא יכולים לצאת מהמעגל הזה, הם יישארו באותה בועה, באותה מלכודת עוני.

חנא סוייד: זה מצב שיש לו השלכות ארוכות טווח, כי הם לא יכולים להגיע למוקדי קבלת ההחלטות ואז ההחלטות ימשיכו להתקבל בחוגים שאין להם רגישות לשכבות החלשות, ולא יקבלו החלטות שיעזרו באמת ובתמים לשכבות החלשות.

חנא סוייד: אני חושב שחוסר המעש של הממשלה הוא מעשה שלילי ביותר.

חנא סוייד: אני חושב שהממשלה הזאת לא מקיימת את ההתחייבות שלה ואת החובה שלה כלפי השכבות החלשות ולכן היא לא ראויה לשום אמון מהכנסת.

חנא סוייד: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

אמנון כהן: אני מזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת יצחק הרצוג, להשיב על הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, לחבר הכנסת סוייד, אני מודה לך על הצגת דברים סדורה ועניינית בנושא כל כך חשוב; אני כמובן חולק עליה, אבל בפירוש העלית נושאים משמעותיים שאני רואה אותם מול עיני יום-יום ושעה-שעה.

יצחק הרצוג: בוא נעשה ניתוח של המצב בצורה מלאה.

יצחק הרצוג: כאמור, על-פי דוח העוני שהוציא המוסד לביטוח לאומי נכון לדצמבר 2006, כ-20% מהציבור נמצא מתחת לקו העוני, דהיינו הכנסה של כ-2,000 שקל לחודש.

יצחק הרצוג: שני-שלישים, אולי קצת פחות, באים מהמגזר הערבי ומהמגזר החרדי.

יצחק הרצוג: כשמפלחים את זה ויורדים לעומק, רואים שאין מקור הכנסה יציב למשפחה, או שיש מקור הכנסה שהוא כולו נהנה מתמיכות.

יצחק הרצוג: אנחנו רואים קורלציה ברורה, כאשר יש משפחות עם שני מקורות הכנסה או שני אנשים עובדים או מקורות הכנסה נוספים, יחד עם העבודה, המשפחות הללו הן מעל קו העוני ולא נופלות לגדר קו העוני.

יצחק הרצוג: יש גם ציבור של גמלאים.

יצחק הרצוג: יש כ-150,000 גמלאים בארץ שמקבלים השלמת הכנסה, כ-90,000 הם עולים מחבר המדינות.

יצחק הרצוג: השנה החליטה הכנסת הזאת על הוספה של מיליארדי שקלים לקצבאות הזיקנה, במיוחד של מקבלי השלמת הכנסה.

יצחק הרצוג: זה לא מספיק, זה שינוי כיוון, לראשונה מאז הגזירות של בנימין נתניהו.

יצחק הרצוג: לגבי שאר הציבור, אנחנו צריכים לבדוק קודם כול איך מייצרים להם הכנסה נוספת.

יצחק הרצוג: כאן נכנסים כל מיני כלים, החל מכלים שמעודדים תעסוקה, שזה דבר חיוני.

יצחק הרצוג: יש שיפור דרמטי בתעסוקה, דרך אגב, עד כדי כך שבמקומות מסוימים יש אבטלה סטטיסטית.

יצחק הרצוג: יש ירידה דרמטית באבטלה ועלייה גדולה מאוד בהצטרפות לשוק העבודה.

יצחק הרצוג: יש שיפור אפילו במגזר הערבי ובמגזר החרדי, אך לא מספיק.

יצחק הרצוג: בשני המגזרים הללו יש תקרות זכוכית שצריך לנפץ.

יצחק הרצוג: יש צורך בהעצמת נשים – ואני יודע שאתה דוגל מאוד בהעצמת נשים.

יצחק הרצוג: גם במגזר החרדי זה דבר חיוני.

יצחק הרצוג: כאשר נשים יוצאות לתעסוקה זה מביא הכנסה משמעותית וחשובה מאוד למשפחה.

יצחק הרצוג: נקטנו שורה של פעולות, ולדעתי, דוח העוני של השנה יראה שיפור משמעותי באופן יחסי.

יצחק הרצוג: הוא יראה שלא רק שיש בלימה, אלא יש גם שיפור.

יצחק הרצוג: גם אני אתייחס לסוגיית המזון, שללא ספק מעיקה קשות.

יצחק הרצוג: כל עלויות המחירים ועליות המחירים שאתה מדבר עליהן הן משמעותיות וראויות להתייחסות.

יצחק הרצוג: אני רק אומר שאנחנו מעריכים שנראה שיפור בגלל שורה של צעדים שהממשלה הפעילה: קודם כול בנושא התעסוקה – משרד התמ"ת מפעיל תוכניות מרחיקות לכת בתחום ההכשרה המקצועית ובתחום פתיחת פעולות לנשים.

יצחק הרצוג: אני אישית עומד בראש ועדת שרים שעסקה בתעסוקת נשים ערביות, שזה נושא קשה מאוד בגלל התחבורה וחסמים חברתיים וכל כיוצא בזה.

יצחק הרצוג: תעסוקת נכים – אנחנו מקווים לסיים בקרוב את חוק לרון ולהביא אותו לקריאה שנייה וקריאה שלישית ולתת לנכים תמריץ על יציאת לתעסוקה.

יצחק הרצוג: זה משהו מהפכני באמת.

יצחק הרצוג: יש 7% תעסוקה בקרב הנכים, דבר קשה מאוד.

יצחק הרצוג: הנושא הבא שאנחנו עוסקים בו הוא התוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, תוכנית אדירה, רב-שנתית, במיליארדי שקלים.

יצחק הרצוג: התוכנית הזאת היא פתרון מהפכני לטיפול בילד ובמשפחה, איתור הילדים והנוער בסיכון וליווי התהליך תוך כדי הוצאתם מהסיכון.

יצחק הרצוג: וכמובן, גידול הקצבאות, ולאחרונה גם הגשנו דוח שעוסק בביטחון תזונתי – דוח מאוד מאוד חשוב.

יצחק הרצוג: הדוח הזה מציע פתרון להתמודדות עם סוגיית הרעב במקומות מסוימים ועם העדר הביטחון התזונתי, ואנחנו רואים בו דגל חשוב במדיניות שלנו.

יצחק הרצוג: כך שבגדול, יחד עם פעולות נוספות של משרד החינוך, משרד התמ"ת ומשרד הבריאות ומשרד הקליטה, אנחנו חושבים שנראה שיפור בהרבה תחומים.

יצחק הרצוג: והנה בא עלינו גל עליות המחירים – הוא היה צפוי, הוא בא משורה של דברים שקרו בכלכלה העולמית – ומראה לנו שאנחנו חלק מכפר עולמי ואנחנו מושפעים בצורה דרמטית.

יצחק הרצוג: עליית מחירי הדלק השבוע תשפיע על המחירים בעוד כמה חודשים.

יצחק הרצוג: זה ברור.

יצחק הרצוג: זה ברור לגמרי.

יצחק הרצוג: יתירה מכך, כאשר אתה מסתכל על הנתונים, אתה רואה שהעולם החליט שבגלל עליית מחירי הנפט – מכל מיני סיבות, לרבות היחלשות הדולר, לרבות ירידה בתפוקות, לרבות מאבקים של גורמים ירוקים, וכו' וכו' וכו', ועלייה בעוצמות של המדינות שמפיקות את הנפט – העולם החל לחפש תחליפי נפט והגיע לאתנול, ואתנול מייצרים מתירס, לכן "גילחו" את כל שדות החיטה בעולם.

יצחק הרצוג: ומגדלים תירס, ויש עלייה במחירי החיטה, וצר לי לומר – בדיון שהיה לי לאחרונה עם פרופסור ג'פרי סאקס מאוניברסיטת קולומביה, שהוא באמת המומחה העולמי לנושא העוני והרעב בעולם – Project Earth – הוא מציג מצב שבו כל ייצור האתנול הוא כמה פרומילים, אחרי כל העבודה ש"גילחו" את שדות התירס, כלומר גם נהגו בטיפשות ובאטימות.

יצחק הרצוג: ואנחנו צריכים למצוא, וכל העולם מחפש תחליפי נפט, וכמובן הגדלת התפוקה של הנפט, שזה נושא שנדון היום בצמרת של העולם כולו.

יצחק הרצוג: מדינות מסוימות גם החליטו להפסיק לייצא אורז, למשל אינדונזיה ותאילנד, וזה משפיע על מחירי האורז; ועליית מחירי הנפט משפיעה על עלויות החשמל והמים, והחלב ומוצריו, וכל מערכות החיים שלנו, וזה בעל משמעות יתירה, וכמובן המזון.

יצחק הרצוג: בעקבות שני המדדים האחרונים קיימנו דיון חירום אצל שר האוצר, והשתתפו בו גם שר החקלאות ושר התמ"ת.

יצחק הרצוג: ניתחנו את המצב לאשורו.

יצחק הרצוג: קודם כול הוחלט שמשרד החקלאות כמובן יעודד פיתוחם של גידולים וזנים נוספים.

יצחק הרצוג: יש היום זנים חוסכי-מים, אבל כמובן אנחנו מדברים גם על פירות וירקות.

יצחק הרצוג: שנית, נדון נושא פער המחירים ופער התיווך.

יצחק הרצוג: אני מציע להזמין בהזדמנות את שר התמ"ת – הוא היה צריך לבדוק את פערי התיווך בייבוא של מוצרי היסוד לארץ.

יצחק הרצוג: שלישית, אנחנו הצענו – באמצעות המוסד לביטוח לאומי – עדכון תקופתי יותר מהיר של הקצבאות, פעם בחצי שנה, ואם זה עולה מעל 2%, גם עדכון מעל 2%.

יצחק הרצוג: כרגע זה בדיונים עם האוצר; האוצר הציע מדד שנקרא "חמישון תחתון", דהיינו לקחת את שני העשירונים התחתונים ולעדכן להם את הקצבאות, בהתחשב בעובדה שלכאורה עלויות המזון הן יותר גבוהות – סל ההוצאה המשפחתית כולל יותר רכיבי מזון בעשירונים התחתונים.

יצחק הרצוג: אנחנו, אגב, חולקים על זה, על ציר של שנה אנחנו לא רואים הבדל גדול, להיפך, חושבים שזה יכול להיות לרעה או לרועץ, אבל מצד שני אני חייב לתת מענה ותשובה למשפחות שנאנקות היום בשל עליית התשומות ומחירי המזון, ואנחנו מחפשים את כל הדרכים האפשריות.

יצחק הרצוג: אני מקיים סדרת דיונים, יכול להיות שהשבוע גם אציע נושאים נוספים להתמודדות בנושא הזה.

יצחק הרצוג: מכל מקום, אני מציע להסיר את הצעת האי-אמון מסדר-היום.

יצחק הרצוג: היה סמוך ובטוח שאנחנו עושים כל מה שניתן להתמודד עם הסוגיה, ואני מודה לך על שהעלית אותה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים.

אמנון כהן: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים כרגע לדיון משולב של כל סיעות הבית; שלוש דקות לכל סיעה.

אמנון כהן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין מסיעת הליכוד, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

ראובן ריבלין: מכובדי היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, תראה, השר הרצוג, כמה רציני אתה בתשובה שנוגעת לענייני משרדך, בשאלות נוקבות, מסודרות, כדבר דבור על אופניו של חבר הכנסת, אשר בא ומציג בפניך דבר, אתה משיב דבר.

ראובן ריבלין: אני יכול להסכים, בעיקר בהערתך על נתניהו, יכול לא להסכים, אבל בסך הכול אתה איש רציני, אף שאתה מנסה להיות לא רציני כאשר אתה ממשיך להשתתף בממשלה.

ראובן ריבלין: אתה יודע, הרי משפחתך היא עתירת זכויות, והמדינה הזאת לא קמה כדבר מובן מאליו, היו הרבה חבלי לידה, והיו אנשים אשר באמת היו צריכים להיות משוגעים לעניין – כמו רב ראשי מאירלנד – לבוא ולהיות רב ראשי בארץ-ישראל.

ראובן ריבלין: לא דבר של מה בכך.

ראובן ריבלין: אבל בשנות ה-60, בסוף שנות ה-60, חיים חפר הבין שיש פה איזו התרופפות, והוא חיבר את "שיר השכונה".

ראובן ריבלין: ואם היה היום מחבר את "שיר השכונה", היה מחבר אותו על הממשלה הזאת, היה אומר: חבר'ה חבר'ה, בואו בואו – – –

שלי יחימוביץ': רגע רגע.

ראובן ריבלין: כן.

ראובן ריבלין: חבר'ה חבר'ה, רגע רגע, אהוד, אודי וציפקש משחקים פה בפוליטיקה כאן אצלנו במגרש.

ראובן ריבלין: והיה ממשיך ואומר: לא רוצים לישון, הם רוצים להשתגע – שישתגעו אבל שיפסיקו לשגע אותנו.

ראובן ריבלין: מדינה שניצבת בפני אתגרים כל כך גדולים, עשיית השלום היא אתגר – שלום לתמיד, לא שלום עכשיו; שלום אמיתי, שלום שבו לא יאמר נשיא צרפת מעל במת הכנסת לחברי הכנסת: היהודים והמוסלמים, הישראלים והערבים, הנוצרים, יבוא ויטיף להם או יאמר להם: אתם, נגזר עליכם לחיות יחד.

ראובן ריבלין: לא נגזר עלינו לחיות יחד, אנחנו נועדנו לחיות יחד.

ראובן ריבלין: ולספר לנו איך אנחנו צריכים לנהל את חיינו, כדמוקרט.

ראובן ריבלין: הוא אפילו ממליץ בפנינו – כאשר הוא רואה את הממשלה הזאת – באיזה חוק כדאי לנו לתמוך ואיזה חוק לא כדאי לנו לתמוך.

ראובן ריבלין: יש לי הערכה רבה לנשיא צרפת, ונדמה לי שאם המצב הפוליטי בישראל לא היה כל כך נורא כפי שהוא היום – המצב הפוליטי שבו המדינאות ממושכנת לטובת הפוליטיקה – אחי היקר, יושב-ראש הישיבה וסגן יושב-ראש הכנסת אמנון כהן, אני מוכרח לומר שהדברים האלה באים לידי ביטוי גם כאשר באים חברים ואוהבים, המפארים ומתפארים ביצירה של מדינת ישראל – באותה יצירה שכמעט לא היה יכול אדם בעל היגיון להאמין שאכן היא תתקיים ותכונן את עצמה לימים רבים – –

אמנון כהן: משפט אחרון, אדוני.

ראובן ריבלין: – – כאשר יש לנו מצב שבו ממשלה לא יודעת מימינה ומשמאלה, משום שכל ראשה הוא פוליטיקה.

ראובן ריבלין: ואנחנו מצפים בימים אלה שהעם ידע שיש לו מנהיגים אשר יכולים להכריע על דרכו, לא מתוך שיקולים כאלה או אחרים של הישרדות פוליטית חסרת משמעות.

אמנון כהן: תודה רבה.

ראובן ריבלין: ונברך יחד שנינו גם – בימים קשים אלה אבל בימים טובים למשפחת וקנין – את בתו של חבר הכנסת יצחק וקנין, על כך שהיא – –

אמנון כהן: נכנסת לחופה וקידושין.

ראובן ריבלין: – – עומדת להתחתן הערב.

אמנון כהן: בעזרת השם.

ראובן ריבלין: בעזרת השם.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

אמנון כהן: בשעה טובה, על כל עם ישראל.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהם מיכאלי מסיעת ש"ס, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יוסף שגאל מישראל ביתנו.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית כול, חברי, חבר הכנסת רובי ריבלין, לא התכוננתי באמת לצטט שיר כזה או אחר, אבל באמת אמרת אמירה יפה, שהממשלה הזאת בעצם יושבת ומשחקת – – –

ראובן ריבלין: זה נקרא "שיר השכונה".

ראובן ריבלין: שלא תהיה אי-הבנה – "שיר השכונה".

אברהם מיכאלי: "שיר השכונה" – אנחנו מכירים את המלים, רק לא התכוונו לצטט.

אברהם מיכאלי: אבל אם התחושה של העם שהממשלה הזאת משחקת – אוי לנו ואוי לנו.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאנחנו באמת צריכים להתעלות על עצמנו, אדוני חבר הכנסת ריבלין, והממשלה הזאת – ודאי שיש בה בעיות, ודאי שיש בה מחלוקות וודאי שיש בה חילוקי דעות, כשאנחנו גם לא מסכימים לכל דבר שקורה בממשלה הזאת.

אברהם מיכאלי: אבל לשחק, בוודאי לא.

אברהם מיכאלי: אני חוזר לאותו סיפור שהאלוף טליק סיפר, שבדרך מתל-אביב לירושלים יצאו באוטובוס 50 נוסעים, ואחרי שער-הגיא, בעלייה, נהג האוטובוס עוצר ומבקש מהנוסעים באוטובוס להחליף אותו.

אברהם מיכאלי: הוא אומר לנוסעים: אני לא מרגיש טוב, אני רוצה לנוח, שמישהו ינהג במקומי.

אברהם מיכאלי: הוא מסתכל על הנוסעים באוטובוס, אדוני היושב-ראש, והוא לא מוצא באוטובוס אף נוסע שמוכן להחליף אותו.

אברהם מיכאלי: למה?

אברהם מיכאלי: קשה לנהוג באוטובוס בדרך לירושלים, יש עלייה, פיתולים.

אברהם מיכאלי: אף אחד לא רוצה לקחת אחריות.

אברהם מיכאלי: ברגע שמדברים פה על ביקורת נגד הממשלה.

אברהם מיכאלי: מה לעשות, כל אחד מוכן לגשת להגה, כל אחד מוכן לנהל את המדינה, כל אחד מוכן לבוא – – –

ראובן ריבלין: מה הנמשל?

ראובן ריבלין: אף אחד לא רוצה להחליף את ראש הממשלה?

אברהם מיכאלי: אדוני, כנראה יותר מדי רוצים, וזאת בדיוק הטעות.

אברהם מיכאלי: מצד אחד, ביקורת מהאופוזיציה, אין מה לעשות, אדוני חבר הכנסת ריבלין, וכל יום שאנחנו עולים לכאן ומשיבים על הצעות אי-אמון, בשם קואליציה או בשם אופוזיציה, כל אחד בתפקיד שלו.

אברהם מיכאלי: מצד שני, עם כל הביקורת שיש כלפי הממשלה הזאת, בוודאי לא משחקות ההכרעות שהממשלה הזאת נאלצה לקבל בימים האלה.

אברהם מיכאלי: זה לא משחק, זאת החלטה שאולי לא מסכימים אתה.

אברהם מיכאלי: כמו שאנחנו רואים פה, שיש כניעה בחזית הדרום וכניעה בחזית הצפון, אפשר לומר שהדעה שהתקבלה בסוף בקבינט, של רוב נגד מיעוט, ואפילו רוב שהחליט מה שהחליט ומיעוט שנמנע, לא היתה משחק, חברי חברי הכנסת.

אברהם מיכאלי: מדובר פה בהכרעה שאפשר לחלוק עליה, אפשר להתלבט לגביה, אבל מי שמקבל את ההחלטה, ברגע שהוא יושב ליד הגה הממשלה, בסוף נושא באחריות כלפי העם.

אברהם מיכאלי: לכן, בואו לא ניראה פופוליסטיים בכך שנגיד כל הזמן שלממשלה הזאת אין דרך, שהממשלה הזאת כושלת והממשלה הזאת לא מתפקדת.

אברהם מיכאלי: כמלים, אין לי בעיה עם זה, תפקיד האופוזיציה להטיח ביקורת.

אברהם מיכאלי: לומר שהממשלה הזאת צריכה לתקן – כן.

אברהם מיכאלי: לבוא ולעזור למסכנים האלה שהיום סובלים מהעלאות המחירים הגלובליות, ובמדינה שלנו סובלים אותם מגזרים חלשים – – –

ראובן ריבלין: השרים הם מצוינים, אמרתי לשר הרצוג, איך הם יכולים להסכים שראש ממשלה כזה – – –

אמנון כהן: תודה, חבר הכנסת ריבלין.

אמנון כהן: אתה צריך לסיים, אדוני.

אמנון כהן: משפט אחרון בבקשה.

אברהם מיכאלי: בבעיות שקיימות, הממשלה כן צריכה לגלות מעורבות, הממשלה כן צריכה לעזור, ואנחנו לא מדברים פה על משהו תיאורטי, אנחנו מדברים על אותם המסכנים, אותם עמך שיום-יום צריכים להתמודד, לקנות לחם, לקנות חלב, לקנות אורז, והמחירים עלו בתקופה האחרונה בעשרות אחוזים – צריכים לעזור ולעשות מאמץ, ולא צריכים להחליף בשביל זה את כל הממשלה כל הזמן, אלא אם כן נאלץ אותה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יוסף שגאל, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יצחק זיו.

יוסף שגל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי ברצוני לפנות לראש הממשלה אהוד אולמרט ולחברי הממשלה הנכבדים: מספיק למכור אשליות לעמנו.

יוסף שגל: המשא-ומתן עם הסורים הוא אחיזת עיניים, ותמורת כך הממשלה הזאת תהיה מוכנה לוותר על הנכס האסטרטגי המוחשי הגדול ביותר – רמת-הגולן, ותמורת זה לקבל עוד הבטחה חסרת יסוד.

יוסף שגל: מספיק לשווק לעם אשליות.

יוסף שגל: יש לי חידוש עבורכם – תערוכת האשליות נכשלה.

יוסף שגל: הציבור אינו מוכן לקנות עוד תקוות חסרות יסוד.

יוסף שגל: לצערי, על מנת להתפכח נאלצנו לשלם מחיר כבד.

יוסף שגל: את תוצאות ההתנתקות אנחנו חווים יום-יום.

יוסף שגל: אפילו שרי ממשלה זו לא מאמינים שהרגיעה בדרום תחזיק מעמד זמן רב.

יוסף שגל: יצאנו מלבנון, חיינו כמה שנים באשליה שהגבול הצפוני שקט מאי פעם, והחיים בצפון לראשונה חזרו לשלוותם.

יוסף שגל: האשליה התנפצה לנו בפנים.

יוסף שגל: האויב ניצל את השקט להתעצמות וגרר את כולנו למלחמה שעוד לא נגמרה.

יוסף שגל: היא לא תיגמר עד שחיילינו יחזרו הביתה.

יוסף שגל: היום מדברים על נסיגה מרמת-הגולן.

יוסף שגל: מה עוד צריך כדי ללמוד שהמדיניות של שטחים תמורת שלום נכשלה?

יוסף שגל: אולי במקום להיעזר בשירותי הטורקים שמתווכים במשא-ומתן, יותר טוב שניקח מהם כמה שיעורים פרטיים איך לנהל משא-ומתן, במיוחד כשמדובר על הסורים.

יוסף שגל: ההתעקשות מצד הסורים על החזרת רמת-הגולן מחזקת אותי בדעתי שאין בכוונתם להגיע לשלום אמת.

יוסף שגל: היום המשא-ומתן עם סוריה אינו אינטרס ישראלי, סוריה במצב בידוד בין-לאומי, מדינה תומכת טרור לדעת כולם, ודווקא אנחנו מנהלים אתם משא-ומתן?

יוסף שגל: עם מחבלים לא מנהלים משא-ומתן – העם מבין את זה, הממשלה – לא.

יוסף שגל: מדיניות ממשלה זו ממשיכה להחליש את אחד הנכסים האסטרטגיים החשובים ביותר – הרתעה.

יוסף שגל: אנחנו מחזקים את אויבינו בדעתם שישראל מוכנה לשלם מחיר תמורת שקט ונוחות.

יוסף שגל: הסכם אוסלו, היציאה מלבנון, התנתקות – עוד כמה אשליות צריכות להתנפץ כדי שנסת

יוסף שגל: כל על המצב כפי שהוא ולא כפי שהיינו רוצים שיהיה.

יוסף שגל: במקום למכור אשליות, צריך להראות לאויבינו שאנחנו לא מוכנים לוותר עוד.

יוסף שגל: במקום לוותר בהחזרת רמת-הגולן וחוות-שבעא, צריך לחזק את תושבי הצפון ואת צה"ל, על מנת שאויבינו ידעו שישראל מוכנה לעמוד מול כל אתגר.

יוסף שגל: מדיניות ממשלה זו מובילה לפירוק המדינה מנכסיה האסטרטגיים.

יוסף שגל: לכן אני מבקש לתמוך בהצעת האי-אמון.

יוסף שגל: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק זיו, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, מניסיון החיים שלי, וכאדם לא צעיר, אני רואה הפעם את היתרון שבמתן אפשרות לתקן קלקולים שנעשו במשך שנים רבות בתקופתן של ממשלות קודמות ובתקופה הראשונה של ממשלה זו.

יצחק זיו: ממשלה זו עושה רבות כדי להבריא את מצב המדינה בכל המישורים.

יצחק זיו: ברצוני לציין נושאים מספר, שאף שהמצב בהם אינו משביע רצון, הרי שניתן להבחין בשיפור: בתחום החברתי אין ספק שאינני מרוצה מהיחס ומהטיפול בקשישים הסובלים, אך זו הפעם הראשונה שקולם של הקשישים נשמע בכנסת.

יצחק זיו: בתחום המדיני והביטחוני נעשים מאמצים רבים להגיע למצב של שלום, או לפחות להגיע למצב סביר ומתקבל על הדעת של חיים ויחסי שכנות רגועים בגדה וברצועה, מאמצים שנעשים על-ידינו בשיתוף עם ידידותינו בעולם.

יצחק זיו: גם בתחום הכלכלי אינני יכול לומר שאני מאושר, אך בכל זאת נעשים מאמצים מרובים לשיפור, ובמידה מסוימת של הצלחה להקטנת האבטלה במשק ביצירת מקומות עבודה חדשים.

יצחק זיו: אופן ההתנהלות של האוצר בטיפול בכספי היחיד פוגע קשות באזרחים לאורך תקופות שלטונן של כל ממשלות ישראל לדורותיהן.

יצחק זיו: המשרד מתייחס לכספים שנצברו על-ידי היחיד במשך שנים ארוכות ליום שבו יזדקק להם ביום סגריר, כאילו היו כספי מדינה, או אף גרוע מכך, כאל כספים נטושים של נוכחים נפקדים.

יצחק זיו: כאשר מגיע הרגע שהגמלאי, המבוטח, החוסך או זה שהופקדו כספים בעבורו כדוגמת ניצול השואה, פונה כדי לקבל את אשר שילם ונחסך בעבורו, האוצר משתמש במנטרה הידועה "כמה זה יעלה לאוצר".

יצחק זיו: האוצר צריך להפריד בין כספי הביטוח הלאומי לבין כספי מדינה, להחזיר לביטוח הלאומי את עצמאותו כגוף כלכלי אוטונומי שישמור על ערך הכסף ולא יעקור מתוך הקצבאות את העדכון למדד המחירים לצרכן.

יצחק זיו: על האוצר להחזיר את רשת הביטחון באמצעות איגרות חוב ייעודיות לקרנות הפנסיה במקום רכישת ניירות ומניות על-ידן, לוותר על השליטה בכספי גמלאים ובכספי ניצולי השואה, שהרי הם אינם כספי מדינה והם אינם כספים של אוצר המדינה.

יצחק זיו: על האוצר להבין את ההבדל בין זכות שנקנתה לבין זכאות.

יצחק זיו: על האוצר ליישם את הכללים באשר לדרך שתבטיח את ערכם של כספי הגמלאי, החוסך וניצול השואה, שנצברו עבורם בדרך פרטנית, אישית ושמית, ומצד שני להגן על זכותם וזכאותם של קשישים, של נכים ושל אלו העונים על התנאים על-פי קריטריונים מובנים, ואין להביא לעירוב תחומים.

יצחק זיו: הקשישים בישראל שעבדו וחסכו כל ימיהם והיו אמורים לנהל חייהם ללא דאגות הפכו לחוליה החלשה ביותר בחברה הישראלית.

יצחק זיו: הפתרון למצוקת הקשישים בישראל חייב להיות ממשלתי, ממלכתי, שיחזיר לקשישים את היכולת להתקיים בכבוד.

יצחק זיו: אני בטוח כי הממשלה בדרך שהיא הולכת, בשיתוף עם מפלגת הגמלאים, גיל, תוביל לדרך הנכונה, ואני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון ולתמוך בממשלה זו.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בכל פעם מוכח מחדש, אין לסמוך על שיקול הדעת של הממשלה הזאת.

מאיר פרוש: אין לה אסטרטגיה מדינית ביטחונית, היא נעדרת תכנון וקווי פעולה ברורים להשגת מטרות ארוכות טווח, אין לה גם טקטיקה, כלומר קביעת צעדים אופרטיביים כדי ליישם את האסטרטגיה, ולכן זו ממשלת האלתור והזיגזג.

מאיר פרוש: לכן גם כישלון רודף מפלה, טעות רודפת מעידה, ולכן גם אויבינו זוכים בניצחונות ואנחנו נוחלים כישלונות.

מאיר פרוש: הממשלה הזאת איבדה למדינת ישראל את כוח ההרתעה הצבאית ואיבדה למדינת ישראל את שארית הרספקט והתמרון בתחום המדיני.

מאיר פרוש: הממשלה הזאת תמרנה את עצמה למלכוד חסר תקדים בתולדות המדינה.

מאיר פרוש: היא מקיימת בחוסר תחכום מגעים עקיפים עם שלוש ישויות הרוצות בהשמדתנו, כמו ה"חמאס" בדרום, "חיזבאללה" בצפון וסוריה שחברה לאירן, המאיימת עלינו בשואה חלילה.

מאיר פרוש: שלושת הגורמים אינם מכירים בנו, וכל אחד מהגורמים כבר זכה בהישגים מבלי ששילם בתמורה דבר וחצי דבר.

מאיר פרוש: ה"חמאס" הצליח לשבור את המצור על עזה, ועוד מעט יחל המשא-ומתן על פתיחת מעבר רפיח.

מאיר פרוש: ה"חמאס" מודיע שהברחות האמל"ח יימשכו ומתחיל בהשתלטות גם על יהודה ושומרון ויבסס את השליטה הצבאית, לרבות ירי "קסאמים" בעתיד על הגדה המערבית.

מאיר פרוש: העולם כבר מקבל את ה"חמאס" ומסיר את החרם עליו, ומה אנחנו קיבלנו בתמורה?

מאיר פרוש: אפילו לא את גלעד שליט שעדיין נמק בכלא.

מאיר פרוש: ה"חיזבאללה" הצליח להתעצם צבאית גם מדרום לליטני, ההערכות של צה"ל אומדות את צבא ה"חיזבאללה" מדרום לליטני ב-2,500 לוחמים המצוידים באלפי רקטות.

מאיר פרוש: הם בנו מערכת תת-קרקעית המגיעה עד ל-20 מטרים מתחת לאדמה, המאפשרת להם שהות ארוכה במקום ויכולת להילחם מתוך אותה מערכת תת-קרקעית וכן לצאת לפעולה ולחזור אליה.

מאיר פרוש: ה"חיזבאללה" שולט למעשה בלבנון, והחלטה 1701 שממשלת אולמרט כה היתה גאה בהשגתה באו"ם – החלטה זו שווה עתה כקליפת השום.

מאיר פרוש: נו, והעסקה עם ה"חיזבאללה" להשבתם לישראל של נעדרי צה"ל – גם היא עכשיו בסימן שאלה גדול, כאשר נסראללה דורש לכלול ברשימת המרצחים שתשחרר ישראל גם אסירים פלסטינים, וכמו שאמרתי קודם, אכן כישלון רודף מפלה וזה עוד לא הכול.

מאיר פרוש: המשא-ומתן העקיף עם סוריה כבר נתן לאסד יתרון גדול, סוריה יוצאת מהבדידות המדינית שלה ומכריזה יום-יום: איננו מתחייבים לנתק את קשרינו עם אירן ואף לא נתבקשנו לכך; איננו רוצים לנתק את מחויבותנו ל"חיזבאללה" ולארגוני הטרור שהמפקדות שלהם פועלים בדמשק, ואף לא נדרשנו לכך; איננו מכירים בקיום מדינת ישראל אלא לאחר שזו תגיע לפתרון הסכסוך שלה עם הפלסטינים, לרבות הגשמת זכות השיבה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, כך נראית המפה המדינית של מדינת ישראל, כך נראה גם האופק הביטחוני של המדינה המנוהלת בידי ממשלה כושלת שאיבדה את התוקף המוסרי שלה, שאיבדה את הלגיטימיות שלה, ממשלה שצריכה ללכת מהר ככל האפשר.

מאיר פרוש: ברור שהבעיות שלנו קשות, ברור שמצבנו מורכב ומסובך, ברור שאין פתרונות קלים.

מאיר פרוש: אבל אין לסמוך על שיקול הדעת של הממשלה הזאת.

מאיר פרוש: בינתיים, אני מציע לכולם, טוב להתפלל לאבינו שבשמים שישמור עלינו בשעות קשות אלו לישראל.

מאיר פרוש: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אמנון כהן: ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ראובן ריבלין: ברצוני לשאול, אדוני היושב-ראש, את חבר הכנסת וילן, מי השפיע על נשיא צרפת לתמוך בחוק שלו?

ראובן ריבלין: האם הגברת היא זו שהשפיעה?

אמנון כהן: הוא ברשות דיבור והוא יכול לענות לך מה שהוא רוצה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהנאום של הנשיא סרקוזי היה נאום חשוב, מלאכת מחשבת של תמיכה בלתי מעורערת לא רק בזכות קיומה של ישראל אלא גם בביטחונה, וגם ובעיקר במה שאמר לגבי אירן, בקואליציה הבין-לאומית, בחוסר ההסכמה.

אבשלום וילן: אני חושב שהוא אמר דברים כדרבונות.

אבשלום וילן: מצד שני, הנשיא סרקוזי הציג גם את ה"אני מאמין" שלו ושל צרפת, שאגב, אינו שונה משל כל מדינות המערב, וטוב שבא נשיא ממדינה כל כך חשובה כמו צרפת, ידיד אמת של ישראל; את זה לא אני אומר, זה נתניהו שהסביר שכבר לפני שנים הוא חזה שהוא יהיה נשיא צרפת ויהיה בעמדת השפעה כה חשובה כלפי ישראל.

אבשלום וילן: אני מציע לנתניהו וגם לחבר הכנסת ריבלין ואחרים להקשיב למה שאמר באמת הנשיא סרקוזי לגבי הסדר הקבע, הצורך להגיע להסדר עם הפלסטינים, וכן, גם על תמיכתו – כצרפת שהולכת להיות בעוד שבוע נשיאה של האיחוד האירופי – בחוק פינוי-פיצוי מרצון.

אבשלום וילן: אין לזה קשר, חבר הכנסת ריבלין, לכל ההערות השוביניסטיות לגבי אשתו, זה בכלל לא ממין העניין.

אבשלום וילן: אני חושב שנשיא צרפת אמר בצהריים באומץ, כי בלי חוק פינוי-פיצוי מרצון יהיה קשה להתקדם תהליך המדיני, ואני פונה לשני השרים היושבים: ממשלת ישראל הזמינה עבודה גדולה ממשרד כלכלי לגבי היתכנות ועלויות של פינוי אותן 67 התנחלויות שנמצאות מחוץ לגדר הביטחון, וכל ילד יודע שבכל הסדר מדיני שלא יהיה, הן לא יישארו שם.

אבשלום וילן: במקום להקדים תרופה למכה, לא ראיתי שהצלחתם לפנות מאחז לא חוקי אחד, ואותו קרוון שפיניתם, כעבור יומיים בונים.

ראובן ריבלין: האם אתה רוצה שיצביעו על זה בסנאט הצרפתי?

אבשלום וילן: לא, רק כנסת ישראל תוכל להצביע על זה.

אבשלום וילן: זה שהאיחוד האירופי תומך, זה שצרפת תומכת, זה מאוד חשוב, ההכרעה תיפול פה.

אבשלום וילן: אני חושב שממשלת ישראל צריכה לקיים את הדיון, לקדם את היוזמה.

אבשלום וילן: בחוק תומכים למעלה מ-40 חברי הכנסת, ואם הממשלה תתייצב מאחוריו, אני חושב שזה יהיה טוב לא רק למדינת ישראל אלא גם לאותו ציבור שגר שם, שאיבד את אמונו, איבד את תקוותו.

אבשלום וילן: אף אחד לא בכפייה, לא בכוח.

אבשלום וילן: כל מי שרוצה – – –

ראובן ריבלין: יש הצעה שכל תוכנית – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת ריבלין, אתה מפריע לו, הוא סיים את זמנו, משפט אחרון בבקשה.

אבשלום וילן: לא שייך ל-47.

אבשלום וילן: הצעת החוק מדברת – – –

דוד רותם: אל תשלה את עצמך.

אמנון כהן: אנחנו לא דנים בהצעת החוק עכשיו.

אמנון כהן: אני מבקש ממך, חבר הכנסת וילן, לסיים.

אבשלום וילן: אין לי ספק שמהלך כזה הוא מהלך אמיץ, הוא יבנה את האמינות של ישראל בציבור ובעולם, ואין לי ספק שמהלך כזה, שאנשי הימין כל כך נזעקים – הרי אם אתם צודקים ואנשים לא ירצו לעזוב, אז אין לכם בעיה.

אבשלום וילן: אבל מכיוון שאני מכיר את המספרים ואני נמצא ערב בשבוע בכל התנחלות, שומע את האנשים – – –

דוד רותם: – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת רותם, אתה מפריע, מספיק.

אבשלום וילן: יש עשרות אלפים רבים שיוכלו לצאת, ואם ממשלת ישראל תנקוט יוזמה, היא תעשה מעשה היסטורי רב חשיבות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

דוד רותם: אתה מוכן שזה יחול גם על ערבים?

אמנון כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי, מחכים לך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום עשה יושב-ראש האופוזיציה מעשה לא אחראי, מעשה לא מוסרי, כאשר מעל דוכן הכנסת, בנאומו מול נשיא הרפובליקה של צרפת, בנוכחות כולנו, השווה בין נאציזם לאסלאם, כאשר אמר שהעולם שטיפל בנאציזם ובקומניזם, וכיום באסלאם הקיצוני וכו'.

אחמד טיבי: זו אמירה לא מוסרית בעליל, זו השוואה שהיא חמורה מפיו של כל אדם, לרבות מפיו של יהודי.

אחמד טיבי: לעתים, דעות ימניות רדיקליות נציות וקיצוניות מעבירות אנשים על דעתם ובעיקר על המוסר ועל העובדות ההיסטוריות.

אחמד טיבי: אין – אני קובע, חבר הכנסת ריבלין – דבר כזה אסלאם קיצוני.

אחמד טיבי: יש אסלאם.

אחמד טיבי: יש מוסלמים קיצוניים, יש מוסלמים לא קיצוניים.

אחמד טיבי: יש יהודים קיצוניים, יש יהודים לא קיצוניים.

אחמד טיבי: אין יהדות קיצונית.

אחמד טיבי: יש יהדות.

ראובן ריבלין: אני חושב שלזה התכוון – – –

אחמד טיבי: גם את זה אסור להשוות לנאציזם.

אחמד טיבי: אלא אם כן מישהו חולק על דעתי – אני רוצה לשמוע.

אחמד טיבי: התראיינתי בערוץ הכנסת עם פרופסור יהודה לנקרי, שהוא גם היסטוריון.

אחמד טיבי: הוא אמר בצורה חד-משמעית, שההערה של חבר הכנסת טיבי היתה במקום והאמירה של חבר הכנסת נתניהו לא היתה במקום.

ראובן ריבלין: אבל אני חושב שלא הבנת אותו נכון – – –

אחמד טיבי: אני מקווה שהוא הבין את המסר ואת ההערה ואת ההתקוממות שלי על עצם ההשוואה הפוגענית – – –

ראובן ריבלין: האסלאם בכל הדורות התנהג אל היהודים – – –

אחמד טיבי: נדמה לי שבארצות המגרב – אתם יודעים מי הרג יהודים ומי הציל יהודים.

אחמד טיבי: אבל, אגב, זה לא קנה המידה שעליו צריך להסתמך העולם.

אחמד טיבי: נאציזם הוא תולדה של תרבות המערב, אדוני חבר הכנסת ריבלין.

אחמד טיבי: ומי שרוצה להדביק נאציזם ואסלאם עושה מעשה נואל, לא מוסרי ומגוחך אפילו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שסרקוזי הציג את עצמו כפי שהוא – פרו-ישראלי עד לפה, עד לשוכרה.

אחמד טיבי: האיש אומר: אני לא רק ידיד אמת.

אחמד טיבי: הוא דיבר על ישראל, על ההיסטוריה היהודית, במושגים כמעט רומנטיים.

אחמד טיבי: הוא הפריז ב-15 הדקות הראשונות בניסיון לשבות את לבותיהם של חברי הכנסת מפה, ואת לבותיהם של חברי הכנסת מפה.

אחמד טיבי: הוא הצליח.

אחמד טיבי: שיעשה מה שהוא רוצה.

אחמד טיבי: האמת היא שלאחר מכן התחלתי לראות פנים מכורכמות בעיקר בצד הזה של הכנסת, ואנשים נדהמו מעצם העובדה שהאיש שהציג את עצמו כאדם הקרוב ביותר כיום באירופה לישראל בעצם אומר שצריך לסיים את הכיבוש, שצריך לפרק את ההתנחלויות ולתמוך אפילו בחוק פינוי-פיצוי ולהקים מדינה פלסטינית ריבונית שבירתה למעשה ירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: הוא מדבר על הפליטים, על העדר תנועה חופשית – – –

דוד רותם: חבר הכנסת טיבי, אחרי שהוא רצה למצוא חן בעיני – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת רותם, אתה לא חייב להגיב על דברי כל מי שעולה כאן.

אמנון כהן: הוא סיים את זמנו, ואתה מושך אותו עכשיו.

דוד רותם: – – –

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: סיעתך נימקה את האי-אמון.

אמנון כהן: נגמר.

אחמד טיבי: אני אומר בריש גלי: אני לא מאלה שנשבו בקסמיו של האיש.

אחמד טיבי: יש רבים שנשבו בקסמי משפחת סרקוזי בבית הזה, אני מדייק – כן?

אחמד טיבי: אפילו אני לא בחלק הזה.

אחמד טיבי: למרות זאת אני חושב שהדברים שאמר בחלק השני של הנאום הם דברים נכוחים, נכונים, בכיוון הנכון, הלוואי שהוא יפעל על-פי זה, אף שהעובדות ההיסטוריות בתחילת הנאום שלו היו לקויות ותיאור הפוך של מה שהתרחש ב-1948.

אחמד טיבי: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, גם אני כמו חבר הכנסת טיבי רחוק מלהיות מחסידי סרקוזי ומשפחתו, ובכל זאת היה מעניין לראות את תגובת ההפתעה אצל חלק מחברי הבית כאשר סרקוזי אמר את מה שאמר על ההתנחלויות.

דב חנין: וכי מה אנשים חושבים כאן, שאפשר באמת לדבר על שלום ובמקביל להמשיך ולבנות במלוא הקצב בהתנחלויות?

דב חנין: זו, אגב, המומחיות של ממשלת אולמרט.

דב חנין: אני – יותר נוח לי עם הליכוד, כי עם הליכוד לפחות אני מבין עם מי יש לי עסק.

דב חנין: הליכוד מסביר לי שהם בעד ארץ-ישראל השלמה, מנסים לקדם את העניין, אומרים את זה ועושים את זה.

דב חנין: אצל אולמרט אני שומע דיבורי שלום.

דב חנין: בפועל – בנייה מואצת בהתנחלויות; עוד יותר בעייתי – שר ההתנחלויות ברק שאחראי לבנייה שלא מביישת אף אחד מקודמיו, אני חושב.

דב חנין: הוא אפילו רושם שיאים חדשים בבנייה בהתנחלויות, לפי המספרים שמתפרסמים בימים אלה בעיתונות.

דב חנין: ולכן, מעבר לדיבורי השלום, הממשלה הנוכחית ממשיכה באותה קונספציה של מדיניות הכוח.

דב חנין: אומרים שהם ממשיכים במדיניות הכוח, כי הציבור הישראלי לא מוכן למשהו אחר.

דב חנין: אז הנה, אני רוצה להקריא בפניכם נתונים של סקר שנערך בקרב 600 נשאלים יהודים ובדק את עמדותיהם בנוגע לסגר שישראל מטילה כבר למעלה משנה על רצועת-עזה.

דב חנין: ובכן, הסקר הזה מראה ש-83% מהנשאלים מאמינים שה"חמאס" התחזק מאז שהוטל הסגר על רצועת-עזה ביוני 2007.

דב חנין: 68% מהנשאלים מאמינים שמצבה הביטחוני של ישראל הידרדר מאז תחילת הסגר.

דב חנין: 53% מהמשתתפים בסקר מאמינים כי מטרת הסגר היא פוליטית ולא ביטחונית.

דב חנין: 79% מהנשאלים מאמינים שהסגר משפיע בעיקר על האוכלוסייה האזרחית בעזה ומקשה עליה.

דב חנין: 60% מהנשאלים חוששים שהסגר שמקשה כל כך את חייהם של תושבי עזה עלול לגרום להם לפנות לעמדות קיצוניות.

דב חנין: מעל שני-שלישים מהמשתתפים, 67%, ענו כי הסגר מביא להרעה במעמד ישראל בעולם.

דב חנין: הדברים האלה ברורים לדעת הקהל בישראל, והאנשים בישראל הרבה יותר נבונים מממשלתם.

דב חנין: הממשלה הזאת לא רואה את המציאות באזור.

דב חנין: היא לא רואה את המציאות בעולם, והיא ממשיכה לדבר בשתי שפות – שפת שלום ומעשי התנחלות, שפת סדר-יום חברתי ומעשים של הקלות מס לחברות.

דב חנין: ממשלה שמעשיה כל כך רחוקים מדיבוריה איננה יכול להמשיך ולהנהיג.

דב חנין: ממשלה כזאת בהחלט ראויה לאי-אמון, ואני מציע לחברי הכנסת להביע בה אי-אמון היום.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, לציבור הערבי נמאס לקרוא כל בוקר את דבריו של הפוליטיקאי התורן שמעמיד את קיומו בסימן שאלה, את אזרחותו בסימן שאלה, ומתנה התניות פוליטיות – לאשר את זכותו לחיות בארץ, שהיא נובעת מהיותו עם יליד, מהיות האזרחים הערבים בני הארץ שחיו כאן, הם והורי הוריהם, דורי דורות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מוכנים לקבל את היחס אלינו כאל מהגרים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אל מהגרים לא מתנהגים כך.

ג'מאל זחאלקה: אני מתכוון לדבריה של שרת החוץ ציפי לבני שאמרה לפני ימים מספר באחד הכנסים שזכותם של האזרחים הערבים להגדיר את עצמם כפלסטינים, ואם הם יבחרו – כאילו אנחנו צריכים לבחור – אם הם יבחרו לחיות בארץ, בתוך ישראל, הם צריכים לקבל את מדינת ישראל כמדינה יהודית עם כל הכרוך בכך.

ג'מאל זחאלקה: ובכן, מדינה יהודית – כל ילד יודע, לא צריך להיות פוליטיקאי גדול כדי להבין, שזה סינונים, שם נרדף לציונות.

ג'מאל זחאלקה: נכון, ציונות זה מדינה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: מה לעשות?

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני אומר – לב לבה של הציונות הוא המדינה היהודית, והשרה לבני באה ודורשת מהאזרחים הערבים להיות ציונים.

קריאה: לא, להיות נאמנים למדינה.

ג'מאל זחאלקה: להיות ציונים, זאת הדרישה.

ג'מאל זחאלקה: ובכן, אני מודיע לה ולכל מי שחושב כך, שאנחנו לא נהיה ציונים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו אפילו נגד הציונות.

ג'מאל זחאלקה: לא רק שאנחנו לא מקבלים את הציונות אלא שאנחנו נגד הציונות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שציונות היא אסון גם לערבים וגם ליהודים, אבל עניין האזרחות המותנית הוא עמדה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להתנות אזרחותו של אדם בעמדתו הפוליטית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, למשל, בעד דמוקרטיה, בעד זה שהמדינה תהיה לכלל אזרחיה בשוויון מלא, שכל גבר, כל אשה, כל ילד, כל תינוק וכל אדם מבוגר זכותו לחיות במדינה שוויונית, מדינה שיש בה חירות לכול, שוויון לכולם, שיש בה צדק חברתי.

ג'מאל זחאלקה: זה החלום שלנו, זה מה שאנחנו רוצים.

ג'מאל זחאלקה: זכותי לחשוב כך.

דליה איציק: אדוני, אני מתנצלת בפניך.

דליה איציק: לא הפעילו את השעון ואני לא יודעת כמה זמן היה לך.

דליה איציק: שכחו.

ג'מאל זחאלקה: האמת היא שראיתי והתעלמתי.

ג'מאל זחאלקה: אני מודה ומתוודה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי תגיד לי מתי אני צריך להפסיק ואני אפסיק.

דליה איציק: נתתי לך עוד דקה תוספת.

ג'מאל זחאלקה: אני מסיים.

ג'מאל זחאלקה: ברשותך, משפט סיום.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו ניאבק נגד הכוונה והנטייה להפוך את זכויותינו לזכויות מותנות, את אזרחותנו לאזרחות מותנית.

ג'מאל זחאלקה: האזרחות שלנו היא לא מחסד של גברת לבני אלא בהיותנו בני הארץ לפניה והורינו לפני הוריה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דליה איציק: אדוני המזכיר, נא לצלצל.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לחבר הכנסת אלחנן גלזר.

דליה איציק: האם הוא כאן?

דליה איציק: כן, בבקשה, ברוך רופא חולים.

דליה איציק: איך אתה מרגיש?

אלחנן גלזר: תודה לאל, בסדר, יום-יום יותר טוב.

אלחנן גלזר: היו"ר דליה איציק.

אלחנן גלזר: באת חדש.

אלחנן גלזר: בבקשה.

אלחנן גלזר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, זה עתה שבה הכנסת מפגרה ושוב מבול של הצעות אי-אמון מגוונות, שונות ואף משונות לפנינו.

אלחנן גלזר: לפני שאתייחס אליהן, אם יורשה לי להעיר הערת אגב קטנה – ההנחה הרווחת היא שהכנסת הנוכחית הגיעה לסוף דרכה.

אלחנן גלזר: אם כך, ראוי לשאול, לשם מה הצעות האי-אמון?

אלחנן גלזר: אם באמת הכנסת אכן מתפזרת או-טו-טו אזי ההצעות מתייתרות.

אלחנן גלזר: אולי הכנסת לא מתפזרת כל כך מהר ואולי דווקא יוזמי הצעות האי-אמון, חלקם לפחות, לא ששים לפיזור הכנסת.

אלחנן גלזר: בכל מקרה, הפרדוקס משעשע.

אלחנן גלזר: ולהצעות האי-אמון עצמן – ממשלת ישראל הגיעה להסכם רגיעה עם ה"חמאס".

אלחנן גלזר: אומנם ההסכם זמני, אבל מה לא זמני בחיינו, כולל החיים עצמם?

אלחנן גלזר: מוטב שקט ולו גם זמני מאשר כניסה מסיבית למלכודת המוות שטמונה בעיר עזה.

אלחנן גלזר: אבל האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה סבורות ששקט הוא רפש ורגיעה היא אסון והן מגישות הצעת אי-אמון לנוכח הרגיעה והמשא-ומתן עם סוריה.

אלחנן גלזר: מדהים.

אלחנן גלזר: מה יקרה אם, חלילה, יתרגש עלינו איזה הסכם שלום?

אלחנן גלזר: הן יקראו למרי אזרחי?

אלחנן גלזר: ישראל ביתנו מגישה אי-אמון ממניעים דומים.

דוד רותם: מה המניעים?

דוד רותם: איזה מניעים?

דוד רותם: תסביר מה המניעים.

אלחנן גלזר: נשארה לי עוד חצי דקה, אני אסביר אחר כך.

דוד רותם: תסביר לי מה המניעים, אני לא מבין.

אלחנן גלזר: בשם סיעת צדק לזקן אני מברך על הסכם הרגיעה ורואה בשורה בחידוש המשא-ומתן המדיני עם הסורים.

אלחנן גלזר: אנו קוראים לדחות על הסף גילויים של התלהמות, חוסר ריסון וקריאות להסלמה.

אלחנן גלזר: קצת איפוק ואחריות לאומית בעת הזו לא יזיקו.

אלחנן גלזר: לפיכך אנו דוחים את הצעות האי-אמון וסיעת צדק לזקן תצביע נגדן.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני, וברוך שובך אלינו.

דליה איציק: אנחנו נעבור לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן באמת משונה שנדבר על אי-אמון כשהממשלה כבר קורסת, איבדה את דרכה ואולי בכלל לא היתה לה דרך ורק עכשיו זה מתגלה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני אומר משהו, כי אני חושב שבתקופה הקצרה שעדיין יש לממשלה הזאת אפשרות למשול ולמלוך היא יכולה לגרום הרבה מאוד נזקים ואולי נוכל לעצור אותה לפחות מזה.

ניסן סלומינסקי: קווי הגבול של מדינת ישראל ושל כל מדינה בעולם הם ארוכים מאוד ואין שום אפשרות להציב חייל או טנק או מטוס על כל מטר או חצי מטר.

ניסן סלומינסקי: אין שום אפשרות.

ניסן סלומינסקי: אם כך, איך בכלל יכולה מדינה להגן על עצמה?

ניסן סלומינסקי: הדבר היחיד שיכול להגן על המדינה הוא כוח ההרתעה שיש לה.

ניסן סלומינסקי: אם למדינה יש כוח הרתעה היא יכולה לחסום גבולות גם בלי להציב חיילים על כל מטר, בשעה שאין לה חיילים.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהיא מאבדת את כוח ההרתעה הכול פרוץ והיא מסכנת את חיי תושביה, את עתידה ואת מעמדה.

ניסן סלומינסקי: לישראל היה כוח הרתעה אדיר.

ניסן סלומינסקי: השכנים פחדו כשהם ניסו פעם ופעמיים והם קיבלו את מה שמגיע להם.

ניסן סלומינסקי: הם פחדו וזה מה שחסם ועצר בגבולות.

ניסן סלומינסקי: ממשלת ישראל, זו והקודמת לה, מאבדות את כל כוח ההרתעה של מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: ראינו את זה בלבנון והפכנו לצחוק ולשנינה בגויים, כמו שאומרים.

ניסן סלומינסקי: היום ה"חיזבאללה" צוחק מאתנו.

ניסן סלומינסקי: הוא עושה מה שהוא רוצה ואנחנו מפחדים ממנו.

ניסן סלומינסקי: הוא יצר כוח הרתעה כלפינו ולא להיפך.

ניסן סלומינסקי: כל הצפון בסכנה, אנחנו לא יכולים להגן עליו, אנחנו תלויים בחסדיו הטובים של ה"חיזבאללה", ולכן בכל פעם שהוא ירצה משהו נצטרך לתת לו.

ניסן סלומינסקי: אותו הדבר בדרום – במשך שבע שנים נמצאים תושבי הדרום ובעיקר שדרות, היישובים העוטפים, וזה מגיע כבר גם לאשקלון במתקפה, ומדינת ישראל כל הזמן רק מדברת, מדברת ולא עושה כלום.

ניסן סלומינסקי: איבדנו את כל כוח ההרתעה שלנו.

ניסן סלומינסקי: ממשלה כזו אין לה שום זכות קיום, כי תפקידה המרכזי הוא להגן על התושבים, להגן על המדינה.

ניסן סלומינסקי: אני כבר לא מדבר על כך שהיא איבדה את הזהות היהודית, אני מדבר על התכל'ס.

ניסן סלומינסקי: בגלל מעשיה של הממשלה הזאת ובפרט המעשה האחרון, מה שנקרא "הודנה", ה"חמאס" בעזה צוחק מאתנו.

ניסן סלומינסקי: הוא עלה כממשלת טרור, הוא נחלש מאוד, הגיע למשבר ואז הוא אמר:

ניסן סלומינסקי: תנו לי "הודנה".

ניסן סלומינסקי: מה זה "הודנה" אצלו?

ניסן סלומינסקי: עד שהוא יתחזק, עד שהוא ימלא את כל המלאי, עד שהוא יביא מספיק "קטיושות", מספיק פצמ"רים ומספיק "קסאמים".

ניסן סלומינסקי: אז, כשהוא ירגיש את עצמו חזק הוא שוב יפתח, ואנחנו, כמו ילדים קטנים שלא לומדים מהניסיון, לא לומדים מכלום ועברנו את זה, נותנים לו את זה שוב.

ניסן סלומינסקי: בסופו של דבר ה"חמאס" הוא המוביל, הוא העושה את מה שהוא רוצה.

ניסן סלומינסקי: ללכת לעשות אתם "הודנה" בלי לקבל כלום, אפילו לא את שליט; לתת להם?

ניסן סלומינסקי: זאת ממשלה שלא ראויה לשלוט.

ניסן סלומינסקי: היא מסכנת אותנו, את תושבי מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: מאחר שהיושבת-ראש מאפשרת לי לדבר עוד, אני רוצה להגיד מלה אחת גם על הביקור המכובד של נשיא צרפת.

ניסן סלומינסקי: נשיא צרפת היה פה והוא באמת ידיד נאמן של ישראל.

ניסן סלומינסקי: לפי דבריו, ואני מקווה שגם במעשה, ברגעים הקשים שלנו הוא יעמוד לצדנו, אם יהיה צורך.

ניסן סלומינסקי: אבל מרוב רצונו להיות באיזון הקדוש ולהסביר גם קצת פנים לאויבים, הוא עשה שתי טעויות רדיקליות שסותרות את כל מה שהוא אמר לפני כן.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא דיבר על העם היהודי, שחוזר לארצו, שעל סמך התנ"ך הוא חוזר לצור מחצבתו, לארץ שמגיעה לו, אז אם התנ"ך הוא הקושאן והוא הבסיס, וזה נכון, איך אחר כך הוא ממשיך ואומר: אם כך, ירושלים תהיה הבירה של שתי המדינות?

ניסן סלומינסקי: איך יכול להיות בירושלים בירת ישראל, בירת הנצח שלנו על-פי התנ"ך – איך אפשר להעלות על הדעת לחלק אותה גם למדינה יהודית וגם למדינה פלסטינית?

ניסן סלומינסקי: והטעות השנייה, שהוא שכח שבתנ"ך – – –

חיים כץ: חברים באים מקרוב לא מרחוק.

חיים כץ: הוא אומר: אני חבר שלך – – –

ניסן סלומינסקי: על הקרוב דיברתי קודם, אמרתי שאין ממשלה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר רק בשולי הדברים, נותנים לי.

ניסן סלומינסקי: הדבר השני, אם הסתכלת בתנ"ך, אדוני הנשיא – וראיתי שציטטת מישעיהו וממקומות אחרים, וזה מכובד שציטטת את זה – אז ראית שבתנ"ך לא מופיעות לא תל-אביב ואפילו לא רמת-גן ולא בני-ברק.

ניסן סלומינסקי: מה שכן מופיע שם זה שכם, חברון, יריחו.

ניסן סלומינסקי: זאת ארץ-ישראל, ולשם חזרנו על-פי הקושאן, אז איך אתה הולך ומציע להקים מדינה פלסטינית, ועוד יותר מזה לתמוך בחוק שמנסה לפתות יהודים שיושבים ביישובים נפלאים, שמגינים על המדינה בכל אותם אתרים – איך אתה מציע לתמוך בחוק לתת להם כסף כדי לשכנע אותם לוותר על מקומם, להרוס את היישובים האלה ולהיכנס אל תוך קווי 1967?

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לתת לך דוגמה מה היה קורה לו היינו מציעים לחלק מתושבי צרפת באזורים מסוימים לעשות כך כלפי גרמניה.

ניסן סלומינסקי: אדוני נשיא צרפת, אתה ידיד טוב של ישראל, תהיה עקבי עד הסוף.

ניסן סלומינסקי: אכן אתה צודק, זה הקושאן שלנו, התנ"ך, אז לך אתו עד הסוף – שכם, חברון, יריחו, לשם אנחנו חוזרים, ואם לא היום אז מחר.

ניסן סלומינסקי: בטח שלא בהמלצה שלך לתת את זה למדינה אחרת, ובטח שאין לעודד יהודים שכבר יושבים באזורים האלה לפנות את ביתם, להרוס את יישובם ולהתכנס לתוך הגבולות הצרים והקשים להגנה של 1967.

ניסן סלומינסקי: אפשר להמשיך, גברתי?

דליה איציק: לא, אדוני, אתה מפסיק.

דליה איציק: נתתי לך הזדמנות גדולה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.

דליה איציק: לאחר מכן נעבור להצבעה.

דליה איציק: סיעת מפלגת העבודה לא פה, סיעת ש"ס לא פה.

דליה איציק: איפה האיחוד – הלאומי?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני דווקא רוצה להשיב לחבר הכנסת זחאלקה, שתקף את שרת החוץ על כך שהיא מציעה מדינת לאום לערביי ישראל.

שלמה מולה: אני שמעתי את מה שהיא אמרה, ואני חושב שאתה טועה וגם מטעה את הציבור, בטח את חברי הכנסת.

שלמה מולה: היא אמרה שלכשת

שלמה מולה: קום מדינה פלסטינית היא תהיה ביתם הלאומי של הפלסטינים.

שלמה מולה: כל מי שירצה לבחור את הבית שלו במדינת פלסטין, לא חובה, אכן הוא יכול לבחור.

שלמה מולה: אבל בו-זמנית היא גם אמרה, שזכותם הלגיטימית המלאה לשוויון אזרחי מוחלט לא מוטלת בספק.

שלמה מולה: לכן אני מציע שלא להביא דברים בצורה סלקטיבית.

שלמה מולה: בכל זאת עדיף שהדברים ייאמרו בצורה מדויקת.

שלמה מולה: לגבי הצעות האי-אמון של הליכוד, מדי שבוע אנשי הליכוד משתמשים באותן הצעות האי-אמון, באותה שיטה.

שלמה מולה: שוב ושוב אני אומר: לליכוד ולימין אין שום פתרון לשום בעיה, לא לנושא המדיני, לא לנושא החברתי.

שלמה מולה: הדרך היחידה שהם מציעים לנו היא דרך ללא מוצא.

שלמה מולה: אני חושב שהממשלה הזאת, גם בתהליכים שהיא הובילה עכשיו בנושא הרגיעה בעזה, הולכת בדרך הנכונה ביותר לפני ששולחים את הבנים, את הילדים, לתופת.

שלמה מולה: אני חושב שלתושבי הדרום מגיעים רגיעה ושקט.

שלמה מולה: עם זה, גורמי הביטחון אמרו שהם יעקבו אחרי ההתפתחויות, לרבות הברחות הנשק ממצרים לעזה.

שלמה מולה: אבל כל ממשלה אחראית, לפני שהיא מחריפה את צעדיה היא צריכה לבחון את כל הדרכים האפשריות כדי להציל נפש יהודי בכל מחיר, בכל דרך.

שלמה מולה: על כן אני חושב שההצעות של הליכוד וההצעות של הימין, שתמיד תוקפים את התהליכים שקורים – גם התהליך המדיני מול הסורים וגם התהליך המדיני מול הפלסטינים הוא הפתרון היחידי לנו, לכולם.

שלמה מולה: על כן אני חושב שמה שהממשלה הזאת עושה – כדאי למצות כל דרך אפשרית של ההידברות, גם בגבול הצפוני של המדינה, גם בגבול הדרומי של המדינה, כי זה הפתרון הנכון ביותר, ולא הדרך שמציעים לשום מקום.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, אני מציע לדחות את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

שלמה מולה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: יש ארבע הצעות נפרדות.

דליה איציק: תחילה אנחנו מצביעים על הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 55 נמנעים – 6 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעת הליכוד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 40 נגד – 51 נמנעים – 5 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעת ישראל ביתנו.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 55 נמנעים – 7 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעות חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 49 נמנעים – 8 הצעת סיעות חד"ש–רע"ם-תע"ל–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 17289.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק תאורה חסכונית במבני ציבור, התשס"ח–2008, של חברי הכנסת אסתרינה טרטמן ואלכס מילר.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 43 נמנעים – 3

דליה איציק: ההצעה התקבלה.

דליה איציק: לא, היא לא התקבלה, מפני שצריך רוב של 50, ולכן היא לא התקבלה.

הצעת חוק-יסוד: [מס' כ/231; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 17091; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 39), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה איציק: תשומת לבכם, הצבעה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו הצבענו בטעות.

דליה איציק: תתקן את זה אחר כך.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: אני חוזרת, נא שקט.

אסתרינה טרטמן: – – –

דליה איציק: את מבינה שהוא אחר כך יתקן?

דליה איציק: הוא ייגש אליו והוא יראה.

דליה איציק: אני לא ראיתי.

דליה איציק: סליחה חברים.

דליה איציק: סליחה, שקט.

דליה איציק: ראש הממשלה, אתה מוכן לסייע לי?

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 39) – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

דליה איציק: הצבעה.

קריאה: לא.

דליה איציק: חברי הכנסת, ההצבעה בטלה.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד טל צריך להציג את זה – בוא.

דליה איציק: נכון, גברתי, את צודקת.

דליה איציק: זה מה שקורה כשלא מתכוננים לחוק הזה, ולכן אני לא צריכה להיות פה בהצבעה ולנהל את הישיבה.

דליה איציק: מי שצריך לנהל אותה זה חבר הכנסת אמנון כהן, בוא תחליף אותי.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך.

דליה איציק: חברים, נא לשבת.

): גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש להציג בפניכם את תיקון מס' 39 לחוק-יסוד: הכנסת.

אמנון כהן: אני מבקש, חבר הכנסת חסון.

): מדובר בתיקון שיזמו חברי הכנסת זבולון אורלב וחברת הכנסת אסתרינה טרטמן וחברי כנסת נוספים.

): השר רמון, כיום קובע סעיף 7 לחוק-יסוד: הכנסת, כי אדם לא יהיה מועמד בבחירות לכנסת אם יש במעשיו, במפורש או במשתמע, אחד מאלה: 1.

): שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית; 2.

): הסתה לגזענות; 3.

): תמיכה במאבק מזוין של מדינת אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל.

): אחמד, אחמד.

אמנון כהן: אני מבקש, חבר הכנסת טיבי.

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אפשר לשבת בבקשה.

): הסמכות לקבוע כי אדם לא יהיה מועמד כאמור, נתונה בידי ועדת הבחירות המרכזית, והיא טעונה אישור של בית-המשפט העליון.

): אדוני היושב-ראש – – –

אמנון כהן: כן, כן.

אמנון כהן: אתה צודק, אדוני.

אמנון כהן: זה עושה מהומות.

אמנון כהן: כבוד הסדרן, אתה מוכן לעבור לפה?

אמנון כהן: תודה.

): הסמכות לקבוע כי אדם לא יהיה מועמד כאמור, נתונה בידי ועדת הבחירות המרכזית, והיא טעונה אישור של בית-המשפט העליון.

): הוראה דומה קבועה באותו סעיף גם לגבי רשימת מועמדים לכנסת.

): בית-המשפט העליון ציין כי סעיף 7א לחוק-היסוד, וכמוהו הוראות דומות בחוקותיהן של מדינות דמוקרטיות, נועד לפתור דילמה קשה שהמדינה הדמוקרטית נתונה בה.

): מחד גיסא, העיקרון הדמוקרטי מאפשר שוק חופשי של דעות והתמודדויות שוויוניות בבחירות.

): מאידך גיסא, זכותה של הדמוקרטיה להגן על עצמה מפני הקמים עליה.

): בית-המשפט כינה דילמה זו "הפרדוקס הדמוקרטי".

אמנון כהן: חבר הכנסת סער.

): הדין הישראלי מטיל מגבלות על יציאה למדינות מסוימות ועל כניסה אליהן, מטעמי ביטחון.

): עם זאת, גם למדינות אלו ניתן לבקש היתר יציאה ממגוון סיבות, ובהן פולחן דתי, לימודים גבוהים, ביקור קרובי משפחה, ומסיבות הומניטריות.

): החלטתו של שר הפנים בדבר מתן היתר נתונה לביקורת שיפוטית.

): בתיקון המונח בפניכם לא מוצע להוסיף עילת פסילה נוספת לסעיף 7א, אלא מוצע לקבוע כי יראו אדם ששהה במדינת אויב שלא כדין בשבע השנים שקדמו למועד הגשת רשימת המועמדים לכנסת כמי שיש במעשיו משום תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל, כפי שכבר נקבע בסעיף, והוא לא יוכל להתמודד בבחירות לכנסת, כל עוד לא הוכיח אחרת.

): יובהר כי הוראות אלה יחולו על נסיעה שתחול מכאן ואילך.

): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות לדיבור בלבד.

): אני אבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בנוסח שהכינה ועדת הכנסת ולדחות את כל ההסתייגויות.

אמנון כהן: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

ג'מאל זחאלקה: האם הכנסת יכולה על-פי – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, אתה רשום כאן להסתייגות.

אמנון כהן: תיכף תדבר.

): תודה רבה.

): חבר הכנסת זחאלקה, אני מודה לך.

ג'מאל זחאלקה: אתה מדבר על דמוקרטיה – – –

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: יש לנו חברי כנסת שמסתייגים להצעת החוק.

אמנון כהן: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת מוחמד ברכה – לא נמצא.

אמנון כהן: חבר הכנסת חנא סוייד, אתה רוצה?

אמנון כהן: אוקיי, בבקשה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: יש שישה-שבעה חברי כנסת.

אמנון כהן: אבל בטח לא כולם ידברו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מבקש את תשומת לבכם.

דב חנין: אנחנו דנים בחוק-יסוד, חוק-יסוד שקובע את הנורמות הבסיסיות של השיטה המשפטית שלנו, והחוק הזה הוא חוק גרוע.

דב חנין: החוק הזה הוא חוק מסוכן, הוא חוק בעייתי.

דב חנין: החוק הזה הוא דוגמה קלאסית של האמירה המוכרת בחשיבה המשפטית: "Hard cases make bad law" – מקרים קשים מייצרים חוקים רעים.

דב חנין: החוק אומר כך, שימו לב: "מי ששהה במדינת אויב שלא כדין בשבע השנים שקדמו לבחירות, יראו אותו כמי שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל".

דב חנין: אני שואל אתכם, חברי הכנסת, עמיתי, עד היכן אפשר לכופף את ההיגיון ואת הנורמות?

דב חנין: מי ששהה במדינת אויב שלא כדין, הוא שווה למי שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל?

דב חנין: זה אבסורד.

דב חנין: זו הזניה של החוק, זו הזניה של מושגים.

דב חנין: זה כמו לומר: מי ששהה במדינת אויב, כמוהו כמי שגנב.

דב חנין: מה הקשר?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא חוק בעייתי, מכיוון שהוא פוגע בזכויות יסוד.

דב חנין: הוא פוגע קודם כול בזכות היסוד להיבחר, שהיא התשתית של המערכת הדמוקרטית.

דב חנין: הוא פוגע גם בזכות היסוד לבחור, מכיוון שברגע ששוללים ממני האזרח את היכולת לבחור במועמדים שאני חפץ בהם, ממילא מצטמצמת היכולת שלי לבחור במי שאני רוצה.

דב חנין: ולכן, זו איננה רק פגיעה בזכות להיבחר, זו גם פגיעה בזכות לבחור.

דב חנין: הבסיס של הדמוקרטיה הוא הרעיון של ההשתתפות הכללית במשחק הדמוקרטי.

דב חנין: רק ברגע שכולם משתתפים במשחק הדמוקרטי, רק ברגע שלכולם יש הזכות להיבחר, לכולם יש הזכות להשפיע, רק ברגע הזה קמה גם החובה לציית למה שמוכרע במערכת הדמוקרטית.

דב חנין: כאשר נשללת הזכות לבחור, כאשר נשללת הזכות להיבחר, נשללת הלגיטימציה של הדמוקרטיה עצמה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולכם להיזהר ולהימנע מהפגיעה הקשה הזאת בזכויות היסוד לבחור ולהיבחר שהן התשתית שעליה יושב המשטר הדמוקרטי בישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מלים על ההיבט המפלה בחוק הזה.

דב חנין: בואו לא נעצום את עינינו.

דב חנין: הרי ביחס למי החוק הזה מדבר?

דב חנין: החוק הזה מדבר ביחס לאזרחי ישראל הערבים.

דב חנין: אזרחי ישראל הערבים שבמקרים רבים יש להם קרובי משפחה שגרים במדינות אויב, קרובי משפחה, אפילו קרובי משפחה מדרגה ראשונה.

דב חנין: החוק הזה מטרתו לגרום לכך שחלק מהנבחרים הערבים בכנסת לא יוכלו להמשיך להיות חברי הכנסת.

דב חנין: החוק הזה מטרתו לגרום לכך שאזרחי ישראל הערבים יודרו ויוצאו החוצה מהפוליטיקה הישראלית – זאת המטרה.

דב חנין: המטרה היא לגרום לנבחרים הערבים לא להיות בכנסת, ולבוחרים הערבים לא להצביע לכנסת.

דב חנין: אני שואל אתכם, עמיתי חברי הכנסת, זהו האינטרס האמיתי של הציבור בארץ הזאת?

דב חנין: זהו האינטרס האמיתי של שוויון, של דמוקרטיה, של התפתחות?

דב חנין: התשובה שלי היא מאוד ברורה: זה איננו האינטרס.

דב חנין: האינטרס הוא אינטרס גזעני וצר, אינטרס פסול, שמוביל את ישראל למקום שאיננו רוצים לראות אותה בו.

דב חנין: אנחנו רוצים שבארץ הזאת יהיה מקום אמיתי ליהודים ולערבים.

דב חנין: אנחנו רוצים שבארץ הזאת גם המיעוט הלאומי יוכל להתבטא, לשלוח את נציגיו – לא את הנציגים שאנשי הימין בכנסת רוצים לבחור; את הנציגים שהאוכלוסייה הערבית בעצמה רוצה לשלוח אל הכנסת.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, בשורה התחתונה, אני מציע לכל אחד ואחד מאתנו לקרוא את החוק הזה בתשומת לב.

דב חנין: עלינו לשאול את עצמנו אם אנחנו מוכנים ללכת למהלכים כאלה שאומרים שמי שנסע לחוץ-לארץ נחשב למי שתומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל.

דב חנין: האם אנחנו רוצים לפגוע בזכות לבחור ולהיבחר בצורה כל כך קשה?

דב חנין: האם אנחנו רוצים לשלוח את המסר הזה המדיר והמרחיק לאזרחים הערבים בישראל?

דב חנין: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

אמנון כהן: אחריה, אם יהיה – חבר הכנסת יוסף ביילין; איננו.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים אורון, אם יהיה, וחבר הכנסת רן כהן אחריו.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמעתי כאן את יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת דוד טל, מסביר לנו באותות ובמופתים, חבר הכנסת טל, שדמוקרטיה צריכה להתגונן – – –

): את זה גם בית-המשפט אמר.

זהבה גלאון: מאה אחוז.

זהבה גלאון: אין ספק שדמוקרטיה צריכה להתגונן, אבל בכסות של דמוקרטיה מתגוננת, מה שהכנסת מבקשת לעשות בהצעת החוק הזאת היום, היא מבקשת לסלק – אין דרך אחרת לומר את זה – היא מבקשת לסלק את חברי הכנסת הערבים – – –

חיים כץ: כמו בכל מדינה מתוקנת בעולם.

חיים כץ: מספיק עם הזבל, מספיק עם הזבל.

חיים כץ: הבאת את מרצ לארבעה.

חיים כץ: תמשיכי ככה ותביאי אותם לשניים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הכנסת מבקשת לתת הכשר לסלק את חברי הכנסת הערבים מהכנסת.

זהבה גלאון: שימו לב, מי שיצביע בעד החוק הזה – – –

): – – –

זהבה גלאון: מי שיצביע בעד החוק הזה אומר שביקורים במדינות אויב – – –

): איפה שלטון החוק?

): שיקיימו את החוק ויוכלו להיות בכנסת.

זהבה גלאון: חבר הכנסת טל – – –

לימור לבנת: מי שלא ייפגש עם אויבים לא תהיה לו בעיה.

זהבה גלאון: אני אסביר.

זהבה גלאון: עצם הביקור במדינת אויב לא מעיד על תמיכה במאבק מזוין.

לימור לבנת: אז על מה הוא מעיד?

זהבה גלאון: לא מעיד, וודאי שנטל ההוכחה צריך להיות על המדינה, שצריכה להגיש כתב אישום נגד מי שנוסע.

זהבה גלאון: החוק הנוכחי נותן מענה.

זהבה גלאון: הולכים לשנות חוק-יסוד, כמו שאמרתי, בכסות של דמוקרטיה מתגוננת.

זהבה גלאון: בואו נקרא לילד בשמו.

זהבה גלאון: חברי הכנסת אורלב וטרטמן מבקשים להביא לדחיקת הערבים מהפוליטיקה הישראלית.

זהבה גלאון: אני מזהירה אתכם, חברי חברי הכנסת, יש כאן הלך רוח מסוכן.

זהבה גלאון: אני שומעת את מי שמגיב כאן.

זהבה גלאון: יש כאן הלך רוח שאומר שחברי הכנסת הערבים, או בעצם אזרחי ישראל הערבים – – –

לימור לבנת: איפה כתוב ערבים?

זהבה גלאון: אזרחי ישראל הערבים לא יוכלו להשפיע על מי יהיו נציגיהם בכנסת, זה מה שאתם מבקשים לעשות – להדיר את חברי הכנסת הערבים מהשתתפות בשיח הפוליטי.

לימור לבנת: איפה כתוב ערבים?

לימור לבנת: מי שהולך למדינת אויב – – –

זהבה גלאון: אל תיתממי, חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: כתוב: מי שהולך למדינת אויב.

חיים כץ: – – –

זהבה גלאון: חברת הכנסת לבנת, אל תיתממי.

זהבה גלאון: החוק הזה מתייחס לחברי הכנסת הערבים שנוסעים לקדם אינטרסים שאם הם יכולים להיות אינטרסים של העברת מסרים – – –

לימור לבנת: הם נוסעים להזדהות עם אויבי ישראל.

זהבה גלאון: העניין הוא לא התמיכה במאבק מזוין ובטרור.

זהבה גלאון: שימי לב על מה את מצביעה.

זהבה גלאון: אין לך מושג על מה את מצביעה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, החוק הזה ודאי שלא מוסיף לביטחון המדינה.

זהבה גלאון: אני מזכירה לכם, סעיף 7 בחוק-היסוד הנוכחי כבר נותן מענה, ולא צריך להוסיף מגבלות.

זהבה גלאון: באה הכנסת ומציבה קיר ברזל משפטי על הזכות של חברי הכנסת או על היכולת של חברי הכנסת הערבים למלא את התפקיד שלהם במסגרת החסינות המהותית שלהם.

זהבה גלאון: החוק הזה פוגע בחופש התנועה.

זהבה גלאון: החוק הזה פוגע בחוק-יסוד.

זהבה גלאון: החוק הזה פוגע בזכות הבסיסית לשוויון.

זהבה גלאון: אל תיתנו לזה יד.

זהבה גלאון: אם יש בעיה של חוסר יכולת למצות את הדין – אני מזכירה לכם, חברי חברי הכנסת, מי שהיה צריך למצות אתם את הדין – אל תשנו עכשיו חוקי-יסוד ותגרמו להמשך של ניכור ולבידול.

זהבה גלאון: יכול להיות שזה מה שחלק מכם רוצים.

זהבה גלאון: יש כאן מפלגות שזאת האידיאולוגיה שלהן.

זהבה גלאון: הכנסת לא צריכה לתת לזה יד.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

אמנון כהן: מוותר?

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הכנסת הנוכחית מצטיינת בחקיקה של שורת חוקים רעים שאין להם מקום בספר החוקים הישראלי.

גדעון סער: בוא תפזר אותה.

גלעד ארדן: תפזר אותה.

רוברט אילטוב: בוא נפזר אותה.

אבשלום וילן: לצערי, אתם, אנשי הליכוד, במקום להמשיך את מורשת מנחם בגין, שהיה דמוקרט וליברל אמיתי, כמו לפני שבוע, כשהתנגדתם להצעת החוק הבלתי-סבירה של פגיעה בחסינות חברי הכנסת של חבר הכנסת עתניאל שנלר – אתם תומכים לאחרונה בשורת חוקים שאינם קשורים בכלל להשקפת עולם מדינית, כי אם למותר ולאסור לאנשים פוליטיים.

אבשלום וילן: אני חושב שהחוק הזה הוא מבית-מדרשם של הקיצונים בבית-המחוקקים הישראלי – –

אורי אריאל: נכון – – –

אבשלום וילן: – – שאינם מבינים את ההבדל בין קיצוניות פוליטית, בין מאבק פוליטי לבין שמירה על זכויות יסוד של חברי הכנסת, ואתם נופלים בפח הזה.

אבשלום וילן: לכן עליתי לדבר, אדוני היושב-ראש, ואני חושב שהכנסת הזאת מבזה את עצמה לדעת.

אבשלום וילן: חברי הכנסת ארדן את סער, אם הייתי משוכנע שבכנסת הבאה המצב ישתפר לטובה בנושא הזה, לא היתה לי בעיה לתמוך בפיזור הכנסת.

אבשלום וילן: לצערי, כפי שאני קורא את סקרי דעת הקהל, שכמותכם בנושאים הללו – – –

גלעד ארדן: כשהדמוקרטיה לא נוחה לתוצאות שלך – – – דמוקרטיה זה רק מה שנוח לך.

אבשלום וילן: סלח לי, חבר הכנסת ארדן, כנסת ישראל נבחרה לארבע שנים, אתה תכבד את הדמוקרטיה.

אבשלום וילן: אם יש סיבות מיוחדות שבגללן היא צריכה להתפזר טרם זמנה – הרי זאת הדמוקרטיה.

גלעד ארדן: ראש הממשלה – – – נסיבות מיוחדות – – –

אבשלום וילן: אתה שואל אותי אם נוצרו סיבות מיוחדות?

אבשלום וילן: לדעתי עדיין לא.

אבשלום וילן: האם צריך להחליף את ראש הממשלה?

אבשלום וילן: כן.

אבשלום וילן: האם צריכה לקום ממשלה חלופית?

אבשלום וילן: כן.

אבשלום וילן: האם הכנסת צריכה להתפזר?

אבשלום וילן: לא.

אבשלום וילן: מדוע?

אבשלום וילן: משום שאני לא צריך עוד חברי כנסת עם השקפתך בבית הזה שלא לפני סוף ארבע השנים, זה הכול.

אבשלום וילן: אני אומר לך את זה ביושר.

אבשלום וילן: מה קרה?

דוד רותם: – – –

ישראל חסון: – – –

אבשלום וילן: סליחה, חבר הכנסת חסון.

אבשלום וילן: מי שעובר עבירה, שיוצר קשר עם גורמי טרור, מעביר מידע לאויב וכו', לפי החוק הקיים אתה יכול לשפוט אותו.

אבשלום וילן: ההצעה הזאת פירושה לפגוע בזכות להיבחר לכנסת, וזה כל הוויכוח אתכם, שאתם פוגעים ביודעין בדברים הבסיסים ביותר שהדמוקרטיה השברירית – אתה יודע, חבר הכנסת חסון, פעם בשבוע בערך אני מופיע לפני תלמידי תיכון ואני אומר להם: הדבר הכי מדהים במדינת ישראל הוא שמדינה ש-95% מאלה שהיו בה לא באו משום מסורת דמוקרטית, הצליחה לפתח שיטה דמוקרטית ששומרת על עצמה – תוך מחלוקות פוליטיות אדירות, אבל עושה את זה בצורה יפה.

אבשלום וילן: כל החוקים האלה, שמכוונים לדבר אחד – בואו נקרא לילד בשמו – – –

יצחק זיו: תודה.

אבשלום וילן: לא, לקחו לי את הזמן – עוד דקה.

אבשלום וילן: לפגוע בזכויות היסוד של נבחרים ערבים – שלא תסכים לאף מלה שלהם, אבל כמו וולטיר, תיאבק עד טיפת נשמתך האחרונה על זכותם לומר אותה.

אבשלום וילן: אם הם ביקרו במדינת אויב, מסרו מידע, יצרו קשר, אתה יכול לשפוט אותם היום.

אבשלום וילן: אתה בא ומציע פה – מבית-מדרשם של אורלב וטרטמן – פגיעה בזכות היסוד שלהם להיבחר לכנסת.

אבשלום וילן: אתם מבינים מה אתם עושים?

אבשלום וילן: אני משוכנע שאם זאב ז'בוטינסקי היה חבר הכנסת היום, הוא היה דוחה את זה על הסף.

אבשלום וילן: מנחם בגין היה נאבק בהם פוליטית ודוחה את זה על הסף.

אבשלום וילן: הימין הישראלי איבד את תרבות השלטון שלו.

אבשלום וילן: הוא פעם אחרי פעם תומך בחוקים שהמניעים שלהם הם מניעים של אספסוף, לא של תרבות שלטון.

אבשלום וילן: ואני לא מבין, הימין הוא ממילא, לפי גלעד ארדן, רוב בסקרים, כנראה, כרגע – – –

גלעד ארדן: – – –

אבשלום וילן: מה, שכחת שהם "ליכוד לייט"?

אבשלום וילן: מה קרה לך?

אבשלום וילן: מהו בית-מדרשם של קדימה?

אבשלום וילן: "ליכוד לייט".

אבשלום וילן: רק שאת התרבות הליברלית השלטונית שהיתה לכם איבדתם כתוצאה מכניעת

אבשלום וילן: כם לקיצוניות פוליטית.

אבשלום וילן: תשאירו את זה לישראל ביתנו.

אבשלום וילן: אתם אמונים על כללי משחק דמוקרטיים.

אבשלום וילן: אני לא פעם ולא פעמיים – –

יצחק זיו: תודה, חבר הכנסת וילן.

אבשלום וילן: – – חלוק אתכם מדינית, ומסכים אתכם בנושאים האלה.

אבשלום וילן: מה קרה לכם?

אבשלום וילן: איבדתם את ההדר וההוד הבית"רי ונעשיתם סתם מחוקק, איך שבא לו, לפי מצב הרוח, לפי כיוון הרוח.

אבשלום וילן: תחזרו לעצמכם, תחזרו למסורת של הכבוד, של ה"דיגניטי", אפילו של ההדר הבית"רי, יכולת החקיקה ותפיסת הליברליזם הצרופה של האבות המייסדים שלכם.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: חבר הכנסת אבשלום וילן, אני תמיד חשבתי שאני הכי אופטימי בסיעתנו.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: אתה עוד מאמין שהם יכולים לחזור למה שהם היו פעם?

רוברט אילטוב: – – –

חיים אורון: אני בכלל לא מאמין בזה, מהטעם הפשוט שהשכבה הזאת בימין הישראלי, שהיה בה חיבור בין סוג של ליברליזם עמוק, כיבוד זכויות אדם ומחלוקת פוליטית, פשוט נעלם.

חיים אורון: הוא איננו עוד.

חיים אורון: ואז נשאר ימין כפי שהוא בכל מקום אחר, שמפעיל – בכל פעם שיש לו – כוח, בכל מקום, כדי להגן על מה שהוא פוחד ממנו באופן פרנואידי, שמא – מה יקרה?

חיים אורון: לא יתואר שיש חבר כנסת שהיה בארץ אויב והגיע לכנסת.

חיים אורון: אם הוא עבר עבירה של בגידה – אין בעיה.

חיים אורון: החוק יאסור אותו.

חיים אורון: אם הוא עשה עבירה מסוג אחר – אין בעיה, החוק יאסור אותו.

חיים אורון: לא, אתם פוחדים מעצם האפשרות.

חיים אורון: הפחד הזה, אין לו על מה לסמוך.

חיים אורון: הוא רק – – –

גלעד ארדן: איך נברר מה הוא עשה שם?

חיים אורון: תאמין לי, חבר הכנסת גלעד ארדן, אם אתה רוצה – יושב פה לפניך מישהו, הוא ייתן לך אינפורמציה איך מבררים.

חיים אורון: אני לא יודע.

גלעד ארדן: למה אני צריך להטריח אותו אם בכל יומיים אני צריך לבדוק?

חיים אורון: אתה לא צריך להטריח אף אחד.

חיים אורון: אבל מה שמניע אתכם הוא דבר אחר.

חיים אורון: מה שמונח על כפות המאזניים הוא לא הוויכוח הזה.

חיים אורון: חבר הכנסת ארדן, מה שמונח על כפות המאזניים הוא לא הוויכוח הזה.

חיים אורון: אני אומר לך איפה אני עומד בוויכוח הזה.

חיים אורון: אני תומך בכל לבי – והשתתף אתי אתמול חבר הכנסת בן-מנחם בשגב-שלום בוויכוח עם חברים ערבים על מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

חיים אורון: אתם שומטים את הקרקע מהמדינה היהודית, כי ככל שהיא פחות דמוקרטית – מה שייפגע זה היהודית, לא הדמוקרטית.

חיים אורון: כי הדמוקרטית – לא אתם מגינים עליה.

חיים אורון: ככל שאתם באים ומנצלים את חוק אזרחות, את חוק החברות בכנסת, ויוצרים חקיקה שמפלה, בהגדרה, את המיעוט הערבי במדינת ישראל לעומת כלל אזרחי ישראל, אתם מערערים את היסוד של הדמוקרטיה, של מדינה יהודית ודמוקרטית, וזה מה שמונח על כפות המאזניים.

חיים אורון: אם רוצים להתמודד עם מי שיש חשד לגבי אמינותו, מהימנותו או נאמנותו במונחים של החוק הפלילי, אין שום בעיה.

חיים אורון: אתם יודעים שאין שום בעיה.

חיים אורון: אתם מתכוונים לדבר אחר.

חיים אורון: אתם מתכוונים להדביק אות קין על ציבור שלם שיש לו מערכת יותר מורכבת של קשרים עם העולם הערבי.

חיים אורון: ועוד אומרים: תדע לך, מעצם העובדה שנסעת לסוריה לבקר בני משפחה, לטעמי אתה פסול מלשבת בבית הזה – לא פסול מלשבת בבית הזה, אתה פסול מלהיבחר על-ידי 30,000 איש לייצג אותם בבית הזה.

חיים אורון: אתם מבינים מה אתם עושים?

חיים אורון: אתם מבינים איזה מסר זה?

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: נא לסיים.

חיים אורון: תלכו למקום כלשהו בעולם, לפרלמנט כלשהו בעולם, ותסבירו שבזה מדובר – לא בעבירה פלילית, לא בחשד מוכח, אלא בעצם הנסיעה.

חיים אורון: נראה שעד כדי כך ירדנו.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, החוק הזה למעשה היה צריך להיות מיותר אם היתה נאמנות של חברי הכנסת למדינת ישראל עם כל המשתמע מכך ולא היה לנו איזה מין עזמי בשארה, שהתחיל רק בביקורים, ובסוף יצא משת"פ, מרגל בזמן מלחמה, עדכן את האויב.

נסים זאב: איפה נשמע כדבר הזה?

ואסל טאהא: – – –

נסים זאב: אז אתה רוצה לומר שאנחנו נוכל לתת אמון באלה שהולכים לבקר?

נסים זאב: מי מונע מכם לבקר?

נסים זאב: בסך הכול יש דרך חוקית.

נסים זאב: אף אחד לא מונע זאת מכם.

נסים זאב: אפשר לבקש דרך שר הפנים.

נסים זאב: כאשר יש בקשה מסודרת, רצינית, בגלל בעיה הומניטרית, אולי בגלל שחבר הכנסת החליט שהוא רוצה ללמוד באוניברסיטה לימודים גבוהים – יש הרבה אפשרויות שלא מונעות מחברי הכנסת לבקר במדינת אויב.

נסים זאב: בסך הכול צריך לעדכן.

נסים זאב: אני רוצה לשאול אתכם, חברי חברי הכנסת: מישהו יכול לבקר בארצות-הברית – לא מדינת אויב – בלי לבקש ויזה מראש?

נסים זאב: בלי לדווח על מטרת הביקור שלו?

נסים זאב: אז במדינת אויב – אין צורך לדווח למדינת ישראל למה הוא הולך למדינת אויב?

נסים זאב: מה היה במלחמת העולם השנייה?

נסים זאב: מה היה כלפי אותם זרים – לא העמידו אותם לדין?

נסים זאב: אנחנו במצב רגיש, אנחנו במצב של מלחמה, ולא יכול להיות שהם ינצלו פה את הדמוקרטיה וינגחו את המדינה שבה הם חיים, ואנחנו נמצא את עצמנו במצב של הפקרות מוחלטת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חובת ההוכחה היא על המבקר.

נסים זאב: חובת ההוכחה של אותו חבר הכנסת.

נסים זאב: כשהוא בא לארץ אויב, הוא בא בעצם להזדהות עם אותה מדינה, מדינת אויב.

נסים זאב: שלא יספרו פה שום סיפור.

נסים זאב: אם הוא באמת בא לבקר, אז מה ירד מכבודו של אותו חבר הכנסת אם יגיש בקשה מראש ויאמר מה מטרת הביקור שלו?

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מברך את המציעים שסוף-סוף העלו את הצעת החוק הזאת כדי למנוע אפשרות שיהיה לנו עוד עזמי בשארה בכנסת הזאת.

נסים זאב: למה לגרום לנו לחשוד בחברי כנסת כשרים, שאין להם איזו מחשבה, חלילה וחס, להיות משת"פים במדינת אויב, וכאשר הם מבקרים בארץ אויב אנחנו עלולים, חלילה וחס, לחשוד באותם כשרים?

נסים זאב: אנחנו לא רוצים לחשוד בהם.

נסים זאב: לכן, החוק הזה בא להסדיר, אבל לא בא למנוע לחלוטין.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר בהידרדרות נוספת של הכנסת הזאת, שמנצלת אווירה ויצר כדי להשחיר את פניה של אוכלוסייה שלמה, כדי לקבע מחשבה סטריאוטיפית ופוליטיקה של שנאה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, חשוב לי שתשמע, כי אני אתאכזב מאוד אם אדם כמוך יתמוך בהצעה הזאת על-פי משמעת קואליציונית.

אחמד טיבי: הדברים מופנים גם אליך, חבר הכנסת סער.

אחמד טיבי: אתה משפטן, וכך גם אתה, חבר הכנסת גלעד ארדן.

אחמד טיבי: אתם משפטנים, אתם יודעים מה יש בספר החוקים של מדינת ישראל, מה קורה כאשר חבר הכנסת או אזרח רגיל עובר עבירה על ביטחון המדינה או למשל הוא מושחת.

אחמד טיבי: אפשר להביא אותו לבית-משפט, אפשר להגיש נגדו כתב אישום.

אחמד טיבי: ספר החוקים רחב, מימין, משמאל, מלמעלה ומלמטה, אפשר להכיל בו כל עבירה.

אחמד טיבי: מה עושים כאן?

אחמד טיבי: מגייסים את הכנסת כדי לומר שלמעשה כל חבר כנסת ערבי הוא מסוכן בפוטנציה עד שיוכח אחרת.

אחמד טיבי: סעיף 7, חבר הכנסת ישראל כץ, מדבר על מדינה יהודית ודמוקרטית.

אחמד טיבי: עכשיו משנים אותו.

אחמד טיבי: איך משנים אותו?

אחמד טיבי: במקום "מדינה יהודית ודמוקרטית" אומרים "מדינה יהודית וטרטמנית".

אחמד טיבי: יש "טרטמניזציה" של ספר החוקים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת?

אחמד טיבי: זו פוליטיקה של שנאה, של מוטיב אנטי-ערבי באשר הוא.

אחמד טיבי: לומר בחוק שבא לתקן חוק-יסוד שכל מי שנוסע למדינה המוגדרת כמדינת אויב, פירושו הישיר והמיידי והאוטומטי הוא שהוא תומך במאבק המזוין נגד מדינת ישראל, זה לרבע מעגל, זה משהו אנטי-לוגי.

אחמד טיבי: איך אפשר?

אחמד טיבי: והכנסת כולה, כמו עדר, נוהה אחרי הגערה הזאת של אסתרינה טרטמן וזבולון אורלב.

אפי איתם: חשבת פעם מה עשיתם – – –

אחמד טיבי: דרך אגב, הכנסת הזאת היא הקשה ביותר, יותר קשה מהכנסת הקודמת, שגם בה היו אנשים תמוהים וחסרי מעצורים.

משה שרוני: הכנסת הבאה תהיה יותר קשה.

אחמד טיבי: אתה לא תהיה בה, לא נורא, שרוני.

משה שרוני: לא חשוב – – –

אחמד טיבי: ולכן, אם החוק הזה היה מדבר על כל אלמנט אנטי-ערבי, ויש בתוכו – – –

יצחק זיו: רק תשתדל לסיים, הזמן עבר.

אחמד טיבי: סליחה, חמש דקות.

אחמד טיבי: הסתייגות זה חמש דקות, אדוני, ויש לי אחר כך עוד שתי הסתייגויות.

אחמד טיבי: לכן, אם היה חוק שמדבר על אלמנט אנטי-ערבי, בעיקר נגד חברי כנסת ערבים, שיש בו סעיף על השמש שזורחת ממערב – גם הוא היה עובר כאן.

אחמד טיבי: בכנסת הזאת כל דבר עובר אם יש בו שנאה לערבים.

אחמד טיבי: הבוקר נדה

אחמד טיבי: מתי לגלות שחוות הדעת המשפטית אומרת שלא צריך רוב של 61 חברי הכנסת כדי להעביר את החוק.

אחמד טיבי: זה נושא שיגיע לבג"ץ, חד-משמעית, אנחנו מודיעים לכם.

אחמד טיבי: זה חוק שיש בו תיקון ושינוי של חוק-יסוד ופגיעה בשוויוניות.

אחמד טיבי: מי נוסע למדינות אויב?

אחמד טיבי: דוד טל?

אחמד טיבי: שרוני?

אחמד טיבי: טרטמן?

משה שרוני: השונאים של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אתם יודעים היטב שמדובר במדינות ערב.

אחמד טיבי: זה ההמשך הישיר, הנורמטיבי, המשפחתי, ההיסטורי, הסוציאלי, של כל אזרח ערבי.

אחמד טיבי: תגלו הבנה למורכבות הזאת לפחות.

אחמד טיבי: תגלו הבנה למורכבות.

נסים זאב: מה הבעיה שלך לקבל אישור?

אחמד טיבי: אני אספר לך.

אחמד טיבי: יושב כאן שר הפנים לשעבר.

אחמד טיבי: נסעתי לביירות לנחם את משפחת חרירי.

אחמד טיבי: ביקשתי בכתב אישור משר הפנים והוא דחה את הבקשה.

אחמד טיבי: מה יותר אנושי מביקור של שלוש שעות?

חיים כץ: למה אתה צועק?

חיים כץ: תדבר בשקט.

אחמד טיבי: שר הפנים דחה את הבקשה.

אחמד טיבי: לא ליברמן שר הפנים – אופיר פינס שר הפנים.

אחמד טיבי: הוא דחה באופן אוטומטי את הבקשה.

אחמד טיבי: אתה מבין מה זה?

אחמד טיבי: דיברת על שיקולים הומניים, מה יותר הומני מזה?

אחמד טיבי: לפני חודש נסעתי לתימן, שמוגדרת על-פי החוק הזה כמדינת אויב.

אחמד טיבי: נסעתי להרצאה וחזרתי.

אחמד טיבי: אם אני אעשה את זה עוד פעם, הדבר יתפרש כתמיכה אוטומטית במאבק המזוין נגד מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אתם יודעים על מה אתם מצביעים?

אורי אריאל: כן, כן, אנחנו יודעים.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

אופיר פינס-פז: – – –

אחמד טיבי: בכתב, אופיר, בכתב ביקשתי.

אופיר פינס-פז: תראה לי את זה.

אופיר פינס-פז: תראה לי את זה.

אחמד טיבי: בכתב, והעוזר שלך חזר לעוזרת שלי ואמר לה: שלא יעלה על המטוס.

אחמד טיבי: העוזר שלך, כן.

אחמד טיבי: בכתב.

אופיר פינס-פז: אתה נסעת בלי אישורים ובלי להראות לי את זה.

אחמד טיבי: בכתב.

אחמד טיבי: בכוונה שלחתי לך מכתב, כי ידעתי שתסרב.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה.

אורי אריאל: בדיעבד – – –

אחמד טיבי: כי לא השר מחליט, אתם לא מבינים?

אחמד טיבי: זה לא השר.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: שתוק.

אחמד טיבי: שתוק ותדבר בנימוס.

אחמד טיבי: אם אתה לא רוצה לשמוע אתה יכול לצאת.

חיים כץ: אין לו הגבלת זמן?

חיים כץ: מילא אין לו הגבלת נסיעה – – –

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, כבר סיימת את הזמן.

אחמד טיבי: הם מפריעים לי.

יצחק זיו: לא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה אחריך.

אבשלום וילן: – – – לפחות תיתנו לו זכות דיבור.

אבשלום וילן: איזו חוצפה – – – לפחות תנו לו זכות דיבור.

קריאות: – – –

יצחק זיו: אני יכול לבקש שקט מכל הנוכחים?

יצחק זיו: חברי הכנסת, כרגע – – –

נסים זאב: בזמן הזה תלך לבג"ץ – – –

חיים כץ: מה זה, אין הגבלת זמן?

אחמד טיבי: אני אדבר במקום צרצור.

יצחק זיו: צרצור לא רשום כאן.

אחמד טיבי: רשום, רשום.

יצחק זיו: אתה לא יכול לדבר במקום צרצור.

חיים כץ: הוא לא יכול לדבר במקום אף אחד, מה זה?

יצחק זיו: סליחה, אני אבקש מחברי הכנסת לתת לחבר הכנסת אחמד טיבי לסיים ולא להפריע לו.

קריאות: – – –

יצחק זיו: אני מבקש לתת לו לסיים ולא להפריע לו.

יצחק זיו: תודה.

אחמד טיבי: אחר כך יש לי עוד שתי הסתייגויות.

זהבה גלאון: כל הסתייגות חמש דקות.

דוד רותם: הוא כבר סיים לפני שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני, מה יותר גרוטסקי מממשלה – יש שרים וחברי הכנסת שמזילים ריר כדי לבקר בסוריה, לנהל מגעים עם הסורים.

אחמד טיבי: מזילים ריר.

אחמד טיבי: חלקכם זוחל על ארבע כדי ליצור מגע ישיר עם סוריה, אבל על חברי הכנסת הערבים אתם – – –

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה רוצה לדבר בהסתייגות הבאה?

אחמד טיבי: אבל תן לסיים משפט.

אחמד טיבי: דחילק, אתה כמוהם?

יצחק זיו: בבקשה.

זהבה גלאון: הוא לא יודע לנהל את הישיבה – – –

יצחק זיו: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני שומע ומבין.

אחמד טיבי: מילא רוצים לזרוק את חברי הכנסת הערבים מהכנסת, אבל גם עכשיו, בשלב של התגוננות, אתם לא רוצים לתת לנו לדבר?

דוד רותם: אתה לא יודע שיש שעון?

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שמדובר בחוק מביש, מביך, שצריך להעלות כלימה על מי שיזם אותו, ובעיקר על העדר התומך באופן קולקטיבי בחוק אשר מבייש כל ספר חוקים של מדינה שטוענת שהיא מדינה דמוקרטית, ובעיקר מדינה שהופכת להיות "טרטמנית" או לכל היותר "אורלבית", במקרה הטוב.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יצחק זיו: אני רוצה לציין שזה חמש דקות.

זהבה גלאון: – – –

יצחק זיו: הוא יכול לדבר במקום כל ההסתייגויות, אבל הוא לא רוצה.

זהבה גלאון: – – –

יצחק זיו: נתתי לו אפשרות לדבר במקום ההסתייגות הבאה, אבל הוא לא רצה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, יש כללים בכנסת, יש שעון.

זהבה גלאון: – – –

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ברצוני תחילה – – –

קריאות: – – –

יצחק זיו: אחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור; אחריו – חברי הכנסת טלב אלסאנע, עבאס זכור, אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב, אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: בסעיף הזה.

אחמד טיבי: יש שני סעיפים של הסתייגויות.

יצחק זיו: אני מדבר על הסעיף הזה, נקודה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אדוני, אני מבקש זמן פציעות, חלפה דקה כמעט.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, קודם כול, ההסתייגות שלי היא על שם החוק.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתנגדים למושג "ארץ אויב".

ג'מאל זחאלקה: בעינינו, סוריה, לבנון, תימן, עירק, סעודיה, ירדן, מצרים, הן לא ארץ אויב אלא ארץ אחות; אלה אחינו שאנחנו גאים בהם, וזכותנו לשמור על קשר אתם.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה הוא חוק אנטי-דמוקרטי, חוק גזעני, חוק אופורטוניסטי, שמנוגד לחוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: הוא חוק אנטי-דמוקרטי, כי הוא פוגע פגיעה חמורה באחד היסודות של כל משטר דמוקרטי, שחברי הכנסת טרטמן ואורלב לא שמעו עליו, והוא – כשמבינים, דמוקרטיה זה דמוקרטיה ליהודים, ושהערבים יחכו בצד.

ג'מאל זחאלקה: אני אפילו לא יודע אם הם מאמינים בדמוקרטיה ליהודים, גם זאת שאלה.

ג'מאל זחאלקה: הם אנשים – הייתי מגדיר אותם כאויבי הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא דמוקרטיה מתגוננת; זהו שוביניזם לאומי שיוצא נגד הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: זאת ההגדרה האמיתית של החוק הזה, זאת רוחו, ומשם הוא בא.

ג'מאל זחאלקה: הוא בא מבית-המדרש השוביניסטי של שנאה, של גזענות ושל זלזול עמוק בחוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: החוק הבין-לאומי – שאני לא חושד בחברי הכנסת טרטמן ואורלב שקראו אותו ויודעים עליו – קובע, חברת הכנסת זהבה גלאון, במפורש.

ג'מאל זחאלקה: יש סעיף מפורש בחוק הבין-לאומי, בחוקה האירופית ובהרבה חקיקות, אחת אחרי השנייה, שקובע מפורשות: זכותו של כל מיעוט – לאומי, דתי או אתני – לשמור על קשר עם בני עמו או עם בני קהילתו מחוץ לארץ שבה הוא חי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנחנו חיים כאן במדינת ישראל, והחוק הבין-לאומי קובע מפורשות שזאת זכותנו.

ג'מאל זחאלקה: לכן, הכנסת מצביעה כאן נגד החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא קביעה משתמעת אלא קביעה מפורשת בשורה ארוכה של חוקים, אבל חברת הכנסת טרטמן והחוק הבין-לאומי – מה זה חוק בין-לאומי, מה זה חוק בין-לאומי בכלל; ומצביעים, אתה ועם חבר הכנסת אורלב.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא צריך ללכת לחוק הבין-לאומי, זאת זכות טבעית.

ג'מאל זחאלקה: מה יותר טבעי שאדם שמשתייך ללאום הערבי יהיה בקשר עם בני-אדם שמשתייכים ללאום שלו, מדברים אותה שפה, בני אותה תרבות, אותן בעיות, אותו עולם?

ג'מאל זחאלקה: כאן צעקו וזעקו לשמים על זה שלא נתנו ליהודים פה וליהודים שם לשמור על קשר – –

אסתרינה טרטמן: החוק לא מונע את זה ממך.

ג'מאל זחאלקה: – – איזו חוצפה, איזו חוצפה שאתם באים ומחוקקים חוק כזה.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שקובע.

אסתרינה טרטמן: החוק לא מונע ממך לנסוע למדינה, מסיבות הומניות.

אסתרינה טרטמן: תקרא את החוק.

ג'מאל זחאלקה: דרכו של החוק הזה – – –

חיים כץ: – – –

ג'מאל זחאלקה: אדוני, אני מבקש.

יצחק זיו: אני מבקש לאפשר לו לסיים.

חיים כץ: הוא לא עשה טוב את העבודה.

אסתרינה טרטמן: רק תקרא את החוק – – –

יצחק זיו: סליחה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק זיו: אני מבקש מחברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני כבר מתגעגע לגזענות של פעם.

חיים כץ: תאמין לי – – –

ג'מאל זחאלקה: זה לא רק גזענות.

ג'מאל זחאלקה: זה אופורטוניזם של אנשים קטנים – אורלב את טרטמן וכל התומכים בהם – –

אסתרינה טרטמן: אבל לפחות קצת הגינות – – –

ג'מאל זחאלקה: – – גזענים, אופורטוניסטים קטנים, שרוצים לזכות בפופולריות זולה על-ידי הסתה נגד האזרחים הערבים, כי זה פופולרי.

ג'מאל זחאלקה: זאת אפילו לא גזענות של פעם.

ג'מאל זחאלקה: זאת גזענות מהולה באופורטוניזם, שמדיפה ריח שאמר עליה פעם המלט שהדג מסריח מהראש.

בנימין אלון: איזה ראש, אין לכם ראש.

ג'מאל זחאלקה: אנשים גמדים, פחדנים, אפסים, שבאים עם החוק הזה, מסיתים נגד האזרחים הערבים, ואחר כך באים – תתמכו בנו.

ג'מאל זחאלקה: מדברים אל האינסטינקטים הכי פרימיטיביים, הכי ירודים.

ג'מאל זחאלקה: זאת דרכה של פוליטיקה שצריך להקיא אותה; זאת דרכה של פוליטיקה שצריך לזרוק אותה אל פח הזבל של ההיסטוריה, והיא תיזרק לשם – – –

בנימין אלון: למה ברחת כששרו "התקווה"?

בנימין אלון: למה ברחת?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, דרכה – – –

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להדגיש.

ג'מאל זחאלקה: חוק כזה או חוק אחר – אנחנו שומרים על זכותנו לשמור על קשר עם בני עמנו, עם בני האומה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא תצליחו לשבור את זה.

ג'מאל זחאלקה: זאת זכותנו, ואנחנו נממש את הזכות הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו שומרים על זכותנו, למרות החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: דרכו של החוק הזה, כבוד היושב-ראש, היא דרכה של ההידרדרות של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: פעם היה אסור לנסוע לארץ אויב, ולחברי הכנסת היה מותר.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: המחוקק, לפני עשר שנים או 20 שנה, חשב – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: תן לי רק להבהיר את הנקודה הזאת, שחברי הכנסת ידעו קצת היסטוריה.

יצחק זיו: אבל אתה כבר עברת את הזמן והוספתי לך זמן, אז יש גם באיזה מקום – – –

): – – –

ג'מאל זחאלקה: ברוח היורו, יש זמן פציעות.

יצחק זיו: לא, לא, זמן הפציעות כבר עבר גם הוא, נתתי לך.

ג'מאל זחאלקה: אז אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד הבושה הזאת, נגד ההידרדרות הזאת, וחברי הכנסת הערבים – אנחנו שומרים על זכותנו לשמור על קשר עם בני עמנו, יהיה אשר יהיה, תחליטו מה שתחליטו.

): חאלס, חאלס.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אל תגיד לי חאלס.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה יודע מלה בערבית, תגיד מלת נימוס.

): חאלס.

ג'מאל זחאלקה: אל – – –

): חאלס, חאלס.

ג'מאל זחאלקה: יש מלת נימוס בערבית – – –

): יאללה, חאלס.

ג'מאל זחאלקה: אדם לא מנומס.

): יאללה, חאלס.

אורי אריאל: עוד פעם חאלס?

ג'מאל זחאלקה: אמרתי – אפסים – אמרתי – – –

): – – –

יצחק זיו: בבקשה, נא לאפשר לחברכם לדבר.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מספרים כי שלושה אנשים, שלושה גברים, נידונו לתקופות מאסר ארוכות מאוד ונשלחו לגיהינום.

אברהים צרצור: לאחר תקופה מסוימת הם השתוקקו להתקשר למשפחותיהם בעולם הזה, בארץ הזאת – האחד אמריקני, השני ישראלי והשלישי פלסטיני.

אברהים צרצור: הם הגישו בקשות כדי לקיים את השיחות האלה לממונה על תיק התקשורת בגיהינום, שהוא השטן.

אברהים צרצור: הגישו בקשות, והבקשות אושרו.

אברהים צרצור: מי שהתחיל להתקשר היה האמריקני.

אברהים צרצור: הוא דיבר כחמש דקות, ושילם כמיליון דולר; אחריו הגיע התור של הישראלי.

אברהים צרצור: הוא דיבר כעשר דקות והוא שילם 2 מיליוני דולר – –

ישראל חסון: זה לא יכול להיות.

אברהים צרצור: – – עכשיו בא התור של הפלסטיני, והוא דיבר ודיבר ודיבר, כ-20 שעות.

אברהים צרצור: כשבא לשלם, השטן הסתכל אליו לתוך העיניים ואמר לו: אתה פלסטיני?

אברהים צרצור: אמר לו: כן.

אברהים צרצור: אמר לו: אני אסתפק בכך שאתה תשלם 4 דולרים בלבד, היות שהשיחה שקיימת היא שיחה מקומית, מגיהינום לגיהינום, בניגוד לשיחות האחרות, שהיו שיחות בין-לאומיות.

): בגן-עדן.

אברהים צרצור: מה הקשר של הבדיחה הזאת?

אברהים צרצור: שהיא משקפת את האמת, את העובדות שבתוכן חי העם הפלסטיני, הן בתוך מדינת ישראל – דהיינו, אנחנו, המיעוט הערבי במדינת ישראל, שהוא איננו מיעוט מבוטל בשום פנים ואופן, הוא כ-20% מהאוכלוסייה הכללית של מדינת ישראל – והן העם הפלסטיני, שחי תחת הכיבוש הישראלי מאז 1967 ועד היום.

אברהים צרצור: הקשר הוא הדוק.

אברהים צרצור: אני חושב שהתשובה המוחצת על הצעת החוק שבה אנחנו דנים עכשיו, הצעת החוק הנלוזה, הסהרורית הזאת, שמוגשת על-ידי אנשים נלוזים וסהרוריים – התשובה המוחצת על הצעת החוק הזאת היא החלק השני של הנאום של נשיא צרפת ששמענו היום במליאה הזאת.

אברהים צרצור: מה הוא אומר?

אברהים צרצור: מה נשיא צרפת מבקש מכם, הישראלים, כמדינה, כממשלה, כעם?

אברהים צרצור: הוא מבקש מכם, לעניות דעתי, להכריז מייד על מלחמת שחרור מהצינוקים שאתם העדפתם להישאר בהם, צינוקים אפלים, שמלאים בנחשי חשש וחשד כלפי האחר.

אברהים צרצור: סרקוזי בנאומו – בחלק השני לפחות, לא בחלק הראשון – קורא לכם להשתחרר מייד מהפחדים ומהחששות האלה, להתנתק מהאזיקים האלה, שלא מרשים לכם בשום מצב להסתכל בראייה מקיפה ורחבה עד כמה שאפשר, לראות את כל התמונה ולהתעמת עם המצב שאתם שרויים בו – כמו אותו מצב שאנחנו שרויים בו, דהיינו, המצב שכולנו שרויים בו.

אברהים צרצור: או שנמשיך לחיות בתוך ספירלת הדמים הזאת – והצעת החוק הזאת באה לחזק את המגמה שדוחפת לכיוון הזה – או שנחליט ברגע מסוים שאכן נשתחרר מהספירלה הזאת.

אברהים צרצור: מה הצעת החוק הזאת אומרת?

אברהים צרצור: היא אומרת: אתם, אזרחי ישראל הערבים, אזרחי מדינת ישראל, אל לכם לקיים שום קשר עם העולם הערבי.

אברהים צרצור: אני אומר לכם במלוא הכנות: העולם הערבי, כפי שאמר לפני חבר הכנסת טיבי, העולם האסלאמי, הוא חלק אינטגרלי ממני, גם כאיש וגם כקולקטיב.

אברהים צרצור: אנחנו חלק מהעם הפלסטיני, חלק מהעם הערבי וחלק מהעולם האסלאמי.

אברהים צרצור: לפי ההגדרה הזאת של מדינות אויב – לפי מה שאני מבין, כל מדינה שאיננה מקיימת קשרים דיפלומטיים עם ישראל נופלת במסגרת ההגדרה הזאת.

אברהים צרצור: מי יכול להעלות על דעתו שמאות ואלפי יהודים שמבקרים למשל במדינות צפון-אפריקה – להגיש נגדם תביעה לבתי-משפט על כך שהם ביקרו במדינות אויב?

חיים כץ: הן לא מדינות אויב.

אברהים צרצור: לדעתי אין הגדרה מדויקת למושג "מדינות אויב".

אברהים צרצור: תגיש הצעת חוק שמגדירה בצורה מדויקת לאילו מדינות אתם מתכוונים, אבל לפי ההגדרה הנוכחית אתם יכולים בכל רגע, גם בכנסת, גם בבתי-המשפט – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נא לסיים.

אברהים צרצור: משפט אחרון.

אברהים צרצור: אתם יכולים לקבוע שמדינה ספציפית היום היא לא מדינת אויב, מחר היא כן מדינת אויב.

אברהים צרצור: בכך אתם זורקים את הרשת ונותנים לאנשים ללכת לכיוון הרשת הזאת, אבל אתם שומרים לכם את הזכות לסגור את הרשת בכל רגע שתרצו.

אברהים צרצור: זה לא ילך.

אברהים צרצור: אנחנו נמשיך לקיים קשרים הדוקים עם עולמנו הערבי ועולמנו האסלאמי.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לציין שכל מי שסבור שהצעת חוק כזאת היא בעייתם של חברי הכנסת הערבים או של הציבור הערבי, טועה.

טלב אלסאנע: זו בעיה של היהודים במדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת חושפת את הנימה הגזענית שהולכת ומשתלטת על הכנסת וגם על הרחוב הישראלי.

טלב אלסאנע: זאת הצעת חוק שבשנות ה-60, כאשר היה מצב של מלחמה, המחוקקים לא העלו בדעתם לחוקק, אבל היום, כשיש שלום עם ירדן, עם מצרים, באה קבוצה של חברי הכנסת – – –

אסתרינה טרטמן: יש תקנה משנת 1954, שהותקנה על-ידי בן-גוריון, והתקנה היא שהופכת לחוק.

טלב אלסאנע: נראה שאת לא יודעת להבחין בין תקנה לבין חוק לבין חוק-יסוד.

טלב אלסאנע: אתם מגישים כאן לא תקנה, לא חוק – אתם מגישים חוק-יסוד.

טלב אלסאנע: האם את מבינה מה זה אומר?

טלב אלסאנע: זה אומר חוקה, דבר שאמור להגן על זכויות המיעוט, ואתם משתמשים בו כדי לדכא את המיעוט.

טלב אלסאנע: האם אתם סבורים שכל חוק שמקבל רוב ברוב מטורף הוא באמת חוקתי?

טלב אלסאנע: הרי אתם יודעים שחוקי נירנברג בגרמניה, גם הם קיבלו רוב.

טלב אלסאנע: באים לנשל את האזרחים מזכותם להצביע – נתעלם מזכות המועמד להיות מועמד, אבל זכות התושבים וזכות האזרחים לממש את זכותם להצביע למועמד שלהם.

טלב אלסאנע: אתם שוללים את המועמדות, ואתם גם מנשלים מזכות ההצבעה, ואז, מה נותר מהדמוקרטיה הישראלית?

טלב אלסאנע: כל הזמן אומרים לנו, והיום גם סרקוזי אומר: זו הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

טלב אלסאנע: מה נותר מהדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון?

טלב אלסאנע: באיזו מידה היא נבחנת ונבדלת מכל מדינה אחרת במזרח התיכון, כאשר כל הזמן מדגישים את הממד היהודי ומכרסמים באופן עקבי בממד הדמוקרטי של המדינה?

טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פוליטית.

טלב אלסאנע: אין בה שום היגיון, לא משפטי ולא ביטחוני.

טלב אלסאנע: מצד אחד, יוצאים מתוך הנחה שכל מי שמבקר, תומך במאבק המזוין נגד מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: בשום סעיף בחוק העונשין אין הנחה פלילית כזאת.

טלב אלסאנע: עניין פלילי צריך להוכיח.

טלב אלסאנע: כאן מטילים על מי שביקר שהוא יוכיח.

טלב אלסאנע: הוא נאשם, הוא חשוד, הוא צריך להוכיח שהוא לא תמך, ולכן זה דבר שנוגד גם עקרונות יסוד בחוק העונשין.

טלב אלסאנע: גם אם הצעת החוק תקבל תמיכה של 61 חברי הכנסת – גם הדבר הזה תמוה לחלוטין, כאשר אנחנו מבקשים כאן לשנות את המצב המשפטי, הבסיסי, היסודי, על-ידי חוק-יסוד ואומרים שמספיק רוב רגיל.

טלב אלסאנע: לכן, רבותי, יש גבול לטירוף.

טלב אלסאנע: יש גבול לטירוף.

טלב אלסאנע: זה טירוף מערכות, זה גם טירוף פוליטי, אבל גם אובדן עשתונות משפטי.

טלב אלסאנע: היה חוק שמנע את המפגשים עם אש"ף.

טלב אלסאנע: מה היו התוצאות?

טלב אלסאנע: שהחוק הזה בוטל והחוק הזה נזרק.

טלב אלסאנע: אף אחד לא מתייחס לדבר, כי כל זמן שניסו למנוע את המפגשים, המפגשים האלה התקיימו.

טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת מנסה למנוע את הסיכוי לשלום ולהנציח את העוינות באזור הזה.

טלב אלסאנע: לכן, זו הצעת חוק נגד השלום, הצעת חוק נגד זכות יסוד, הצעת חוק בלתי חוקתית והצעת חוק גזענית.

טלב אלסאנע: הצעת החוק הזאת גזענית, כי היא מתייחסת לחברי הכנסת הערבים בלבד.

טלב אלסאנע: בוודאי אין חבר כנסת שתישלל ממנו הזכות להיות מועמד – שום אזרח לא תישלל ממנו הזכות – – –

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע.

טלב אלסאנע: ולכן, רבותי, בהצעת החוק הזאת אין היגיון, להצעת החוק הזאת אין תכלית, הצעת החוק הזאת פוגעת במדינת ישראל כמדינה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: הדבר הכי טוב שחבר הכנסת אורלב יכול לעשות הוא למשוך את הצעת החוק הזאת, לחזור בו מהצעת החוק המבישה הזאת, שאיננה הולמת ולא מתאימה.

טלב אלסאנע: יכול להיות שהיא מתאימה לטרטמן, אבל בוודאי לא לאורלב.

יצחק זיו: אני מבקש להפסיק את השיחות, לאפשר לחבר הכנסת טלב אלסאנע לסיים.

יצחק זיו: חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא לסיים.

טלב אלסאנע: איך אפשר?

טלב אלסאנע: כמה דיונים מתקיימים במקביל.

יצחק זיו: אין שום קשר.

טלב אלסאנע: יש קשר.

טלב אלסאנע: אתה צריך לאפשר לי לנאום ולהבטיח את זכות הדיבור שלי.

יצחק זיו: אני מבקש, את הדיבורים ביציע לעשות בחוץ.

טלב אלסאנע: אני פונה אל חבר הכנסת אורלב, שאני סבור שיכול להיות ששיקול מפלגתי דחף אותו לתמוך בהצעת החוק – –

יצחק זיו: חברי הכנסת אחמד טיבי וזהבה גלאון, אני מבקש להמשיך את הדיונים בחוץ.

טלב אלסאנע: – – התמוהה, המוזרה וחסרת ההיגיון הזאת.

טלב אלסאנע: אני סבור שלא יכול להיות שבכל יום מציפים את הכנסת בחוקים שמכרסמים במעמדה של הכנסת ובמעמדם של חברי הכנסת, וגם מרוקנים את הדמוקרטיה הישראלית מכל תוכן.

טלב אלסאנע: אם מישהו חושב שעקב הצעת החוק הזאת האזרחים הערבים יתנכרו לזהותם הלאומית הערבית או לזהותם הפלסטינית, הוא טועה.

טלב אלסאנע: זה דווקא יגרום לחיזוק הקשר הזה, אבל זה יחשוף את הדמוקרטיה במערומיה, אם יישאר ממנה משהו.

טלב אלסאנע: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת עבאס זכור – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

יצחק זיו: אחרון הדוברים – חבר הכנסת זבולון אורלב.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה וכמה פעמים נאמר הערב בקשר לחוק הזה שהדמוקרטיה היא דמוקרטיה מתגוננת.

אורי אריאל: אני מציע לדמוקרטיה הישראלית לנהוג לפי הכלל הידוע שההגנה הכי טובה זו ההתקפה, ולאשר את החוק הזה היום ברוב – הלוואי ברוב שמעל 60 חברי הכנסת.

אורי אריאל: החוק הזה צודק וחיוני אחרי הניסיון המר עם חבר כנסת ערבי, שברוך השם נפטרנו ממנו והוא לא בכנסת ולא בארץ, השבח לאל.

אורי אריאל: שמעתי את חברי הכנסת אחמד טיבי ואחרים אומרים שימשיכו לבקר במדינות אויב, ומכיוון שכך, והיות שאני מאמין להם, אני רוצה להיפרד מהם ולהגיד לחבר הכנסת טיבי שלום לך ולא להתראות, שלום לחבר הכנסת צרצור ולא להתראות וכן הלאה, ולא אמנה את כולם.

אורי אריאל: יבואו טובים מכם וייצגו את הקהל הערבי, ואתם – לכו בבקשה הביתה.

אורי אריאל: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת זבולון אורלב, אחרון הדוברים.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק יכול להצטער על שחברי הכנסת הערבים, במקום לגלות נאמנות למדינת ישראל, להיות לויאליים לחוקיה, להיות מסורים לביטחונה, החליטו לנקוט שורה של ביטויים דמגוגיים ורטוריים ריקים מתוכן כדי לתקוף את החוק הזה.

זבולון אורלב: אני מוכרח לפתוח ולומר שהייתי קצת מופתע שבסיום הנאומים של הנשיא סרקוזי, כשכל הכנסת קמה לשירת "התקווה", פתאום כל המקומות של חברי הסיעות הערביות התרוקנו וחברי הכנסת הערבים יצאו כדי להפגין שהם לא יהיו שותפים לשירת "התקווה".

זבולון אורלב: אני מבין שמכבדים מעמד – כן שרים לא שרים – – –

אברהים צרצור: זו טעות אופטית שלך.

זבולון אורלב: זו לא טעות אופטית.

זבולון אורלב: עשיתי בדיקת סקר, ובין היתר הייתי אצל רופא עיניים, והראייה שלי טובה מאוד.

זבולון אורלב: ראיתי שהם נעלמו.

זבולון אורלב: לא רק זאת – הגשתי שאילתא לשרת החינוך על כך שבמכללת דוד ילין, מכללה להכשרת מורים שיש בה אחוז מאוד ניכר – ואני מברך על כך – של סטודנטים ערבים, היה אירוע של סטודנטים מצטיינים, ובסוף האירוע קמו כולם לשירת "התקווה", אבל חלק לא מבוטל מהסטודנטים הערבים החליטו שהם לא קמים לשירת "התקווה".

זבולון אורלב: אולם שלם של מכללה ישראלית קם ועומד לשירת "התקווה", אבל הם לא קמים לשירת "התקווה".

זבולון אורלב: החוק הזה לא צריך ליצור שום בעיה בקשר שיש לחברי הכנסת הערבים ולציבור הערבי עם משפחותיהם ועם אנשים, גם במדינות אויב, וניתן לבקש ולקבל אישורים.

זבולון אורלב: הבעיה – בואו נאמר אמת.

זבולון אורלב: הביקורים של חברי הכנסת הערבים הם ביקורים לצורך התרסה, הם לצורך קעקוע מעמדה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

זבולון אורלב: זו המטרה העיקרית של הביקורים.

זבולון אורלב: עובדה, הביקורים האלה לא היו בעשורים הראשונים של קיום המדינה.

זבולון אורלב: הם רק עכשיו, כיוון שלצערי הגדול המנהיגות – חלק מהמנהיגות, הכול חלק, אסור לעשות הכללה, חלק מחברי הכנסת הערבים, חלק מהמנהיגות הערבית הבכירה – החליטה לאסור מלחמה נגד העובדה שמדינת ישראל היא מדינה יהודית, ורוצים להפוך אותה למדינה שלא תהיה מדינה יהודית, וזה חלק מהמאבק.

זבולון אורלב: אז אני מבין מאוד את המאבק שלכם שתוכלו להמשיך הלאה לצפצף על החוק, לבקר במדינות אויב.

זבולון אורלב: אמרו לי אנשים: נכון יש חוק שאוסר?

זבולון אורלב: שיעמידו אותם לדין על-פי החוק שאוסר.

זבולון אורלב: מה אפשר לעשות?

זבולון אורלב: צריך לדרוש ממי שרוצה להיות חבר הכנסת הקפדה יתירה על החוק, בעיקר באותם חוקים שהם סמליים, שמבצרים את הדמוקרטיה, שבאה לידי ביטוי קודם כול בנאמנות למדינה.

זבולון אורלב: חבר כנסת צרצור, הכלל הראשון בדמוקרטיה הוא נאמנות למדינה שבה אתה אזרח, לא לפגוע בה ולהיות סמל לשמירה על החוקים.

זבולון אורלב: לכן, על חברי הכנסת יש הגבלות, בלי קשר לעניינים פוליטיים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת לא יכול להיות מי שעבר עבירה שיש עמה קלון.

זבולון אורלב: למה?

זבולון אורלב: אתה יכול להיות אזרח.

זבולון אורלב: למה שוללים את הזכות מחבר הכנסת שעבר עבירה שיש עמה קלון?

זבולון אורלב: כיוון שמחבר הכנסת – שהוא סמל, שנותן דוגמה – דורשים יותר.

זבולון אורלב: גם בעניין הזה, של קשר שלא כדין עם מדינת אויב, אין ברירה למדינת ישראל.

זבולון אורלב: בגלל התנהגות חברי הכנסת הערבים, בגלל עזמי בשארה ובגלל חברים נוספים, חייבים לחוקק את החוק הזה.

זבולון אורלב: איך אתה רוצה שהציבור יפרש את זה כשחברי כנסת נוסעים למדינה שהיא לא מדינת אויב – מדינת ירדן – להשתתף בהלוויה של ג'ורג' חבש, שהוא מגדולי צוררי היהודים, מגדולי הצוררים של אזרחי מדינת ישראל, טרוריסט מובהק?

זבולון אורלב: איך אתה רוצה שאזרחי המדינה יפרשו את זה אם לא כהזדהות עם ארגון טרור?

זבולון אורלב: זו הפרשנות היחידה.

זבולון אורלב: לכן, אני חושב שאם חברי הכנסת הערבים, כמו חברי הכנסת היהודים, רוצים לשמור על נאמנות למדינת ישראל – הימנעו מנסיעות למדינת אויב שלא כדין.

זבולון אורלב: אני בטוח שאם הממשלה תגיע למסקנה שחבר כנסת ערבי או יהודי יכול לקדם משא-ומתן כזה, כפי שהממשלה סוברנית להחליט – ולא משנה כרגע מה דעתי, אני מדבר כרגע מבחינת הסמכויות – היא יכולה להתיר לו לעשות את השליחות הזאת.

זבולון אורלב: ואכן, יש שליחויות שהממשלה מטילה על חבר כנסת זה או אחר, ומי שיודע, יודע את זה.

זבולון אורלב: הדמוקרטיה רשאית לדרוש מכל אזרח ואזרח, ועל אחת כמה וכמה ממי שרוצה להיות חבר הכנסת, לשמור על החוק.

זבולון אורלב: חבר הכנסת טיבי, אני לא מדביק שום סטיגמה על כלל הציבור.

זבולון אורלב: אתה מדביק סטיגמה על עצמך, לא אני מדביק אותה.

זבולון אורלב: אני לא נוסע למדינת אויב שלא כדין.

זבולון אורלב: אני לא עושה מעשים שנראים כביכול כתמיכה במאבק מזוין כנגד מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אני לא עושה שום מעשה שנראה ונתפס כתמיכה במדינת אויב שרוצה לנהל מאבק מזוין נגדנו.

זבולון אורלב: אני לא עושה את זה.

זבולון אורלב: מי שהולך למדינות אויב שלא כדין, מי שמתרועע עם ארגוני הטרור, הוא שקובע את הסטיגמה לעצמו.

זבולון אורלב: קניתם את הסטיגמה הזאת ביושר לא ממני – ממעשיכם.

זבולון אורלב: לכן, אם תהיו זהירים ותהיו נאמנים ותשמרו על החוק – כל מה שמבקשים מכם הוא לשמור על החוק.

זבולון אורלב: תשמרו על החוק – לא נצטרך לחוקק כאלה חוקים.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

זבולון אורלב: תודה רבה.

זבולון אורלב: אני מקווה שהכנסת תצביע ברוב גדול, אף-על-פי שאין צורך מבחינה חוקית דווקנית שיהיו 61, כך הוסבר לנו.

זבולון אורלב: רצוי מאוד, גם כדי שאם זה יגיע לערכאות, יהיה ברור, גם לבג"ץ, שהחוק הזה עבר ברוב מסיבי.

זבולון אורלב: ביקשנו מיושב-ראש הוועדה לנסות ולדחות, על-פי שיקול דעתו, את ההצבעה ליום שני הבא.

זבולון אורלב: מייד כשתינתן תשובה על-ידי יושב-ראש הוועדה, על-פי סעיף שיאמר – ממלא-מקום יושב-ראש הוועדה – כך נוכל להביא את זה למבחן דמוקרטי אמיתי, מה רצונה של כנסת ישראל.

זבולון אורלב: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה לממלא-מקום יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת אורי אריאל.

יצחק זיו: אחרי זה נדון בסעיפים הבאים.

אחמד טיבי: מה זה?

יצחק זיו: רגע, סליחה.

יצחק זיו: בואו ניתן קודם לחבר הכנסת אחמד טיבי להגיש את שתי ההסתייגויות שלו.

יצחק זיו: לחבר הכנסת אחמד טיבי יש שתי הסתייגויות.

יצחק זיו: הזמן הוא עשר דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני שמח שהמציעים והיוזמים תפסו רגליים קרות והרגישו שאין 61, אף-על-פי שיש חוות דעת משפטית, שאני חושב שהיא שגויה, שאומרת שאפשר להעביר ברוב רגיל.

אחמד טיבי: אדרבה, אני מציע שנעשה הצבעה היום דווקא.

אחמד טיבי: אולי יהיו לכם 61, אולי לא.

אחמד טיבי: בטוח יהיה לכם רוב, אנחנו מיעוט בבית הזה.

אחמד טיבי: כאשר אני אומר "אנחנו", אני מתכוון לכל אלה שמתנגדים לזרם הזה של חוקים, אחד אחרי השני – – –

חיים כץ: אחמד, אם הייתם רוב בבית הזה, אנחנו לא היינו חיים פה.

חיים כץ: תאמין לי, לא היינו חיים פה.

חיים כץ: ואללה, לא הייתם מרשים לנו מה שאנחנו מרשים לכם.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני היושב-ראש, נחשף פרצופו האמיתי של החוק הזה.

אחמד טיבי: החוק הזה – מטרתו לרוקן את הכנסת מחברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: הרי מי מבקר במדינות ערביות המוגדרות על-פי חוק כמדינות אויב?

אחמד טיבי: ערבים.

אחמד טיבי: מבקרים את המשפחות, עושים ביקורים פוליטיים, כנסים, הרצאות, ראיונות טלוויזיה.

אחמד טיבי: החוק הזה – נתתי כמה דוגמאות כמה מגוחך החוק הזה כשנתתי את הדוגמה של הביקור בתימן.

אחמד טיבי: מה יותר מגוחך מאשר להפעיל את החוק הזה על ביקורים בתימן?

אחמד טיבי: על-פי חוק, החוק היבש, אמרה לי היועצת המשפטית: עוד פעם תבקר בתימן, אחרי החוק הזה – לא תוכל לרוץ לכנסת.

אחמד טיבי: מה הקשר בין זכות יסוד לבחור ולהיבחר לבין ביקור בבירה או במדינה כלשהי?

אחמד טיבי: ולמה לעצור רק בזכות להיבחר?

אחמד טיבי: למה לא לשלול, אם זה כל כך חמור, את הזכות לבחור גופא?

אחמד טיבי: הרי זו דמוקרטיה "מתגוננת", אמר מישהו?

אחמד טיבי: זו דמוקרטיה אגרסיבית.

אחמד טיבי: ובעצם, זו לא דמוקרטיה.

אחמד טיבי: זאת אתנוקרטיה.

אחמד טיבי: רוצים להשאיר את הכנסת ליהודים.

אחמד טיבי: רק לאלה או לאלה שרוקדים על-פי החליל של הרוב.

אחמד טיבי: תעשו ככה – יעשו ככה, תעשו ככה – יעשו ככה.

אחמד טיבי: יש קולקטיב.

אחמד טיבי: זה האחר, הערבי, החי בתוך מדינת ישראל לפני מדינת ישראל.

אחמד טיבי: יש לו שורשים, יש לו נרטיב, יש היסטוריה, יש תרבות, יש קשרים – משפחתיים, פוליטיים.

אחמד טיבי: איך אפשר שדווקא מי שהרגישו כל החיים שלהם נרדפים – איך אפשר שהדורסנות הזאת תבוא מכם כלפינו?

אחמד טיבי: איך אפשר?

אחמד טיבי: מה האטימות הזאת?

אחמד טיבי: מה ההתכחשות הזאת לזכויות יסוד, לדברים הומניים אנושיים?

אחמד טיבי: ביקורי משפחות של אנשים שלא ראו אחד את השני 40 שנה, בגלל המלחמה, חוצה גבולות – ייחשבו לתמיכה במאבק מזוין.

אחמד טיבי: מה, אתם לא רואים איך נפגשים אנשים אחרי עשרות שנים, משפחות, אילו מחזות קורעי לב – באזור הזה, בקוריאה, בכל מקום בעולם?

אחמד טיבי: איך יהודים שנפגשו לאחר עשרות שנים אחד עם השני, עם בני משפחתם – מה נכתב על זה, ובצדק?

אחמד טיבי: כמויות של דיו נשפכו על האלמנט האנושי במפגשים האלה, על השמחה, על פסגת האופוריה האנושית של קיבוץ משפחות ועם.

אחמד טיבי: מה, זה מותר ליהודים, ולערבים – זה אוטומטית מקעקע את יסודות השלטון והמדינה?

אחמד טיבי: לכן, אני פונה אל אלה שאפשר לפנות אליהם.

אחמד טיבי: אני לא פונה אל כל חברי הכנסת, אני מודה.

אחמד טיבי: אני פונה אל אנשים ממפלגת העבודה שהצביעו בפעם הקודמת בעד החוק הזה לעצור ולחשוב, ולחשוב עוד פעם.

אחמד טיבי: אי-אפשר לתת לחוק הזה לעבור בלי שבושה וכלימה תעלה על פניהם של מי שנותנים יד לדבר הנורא הזה, לשחור משחור.

אחמד טיבי: אני עדיין תולה תקווה שאם יתקבל החוק הזה תהיה ערכאה משפטית בבית-המשפט העליון שתפסול אותו, בצורה ברורה וחד-משמעית.

אחמד טיבי: אמרתי שרבים רוצים לראות את הכנסת הזאת ריקה מערבים.

אחמד טיבי: האמת היא, חברי חבר הכנסת צרצור – אלה רוצים לראות את המולדת הזאת ללא ערבים, את המולדת שלנו.

אחמד טיבי: הם רוצים לראות את הארץ הזאת ללא ערבים; הם רוצים לראות אוטובוסים בלי נוסעים ערבים; הם רוצים לראות קופות-חולים בלי ערבים; הם רוצים לראות בתי-חולים בלי רופאים ערבים.

אחמד טיבי: הם גזענים, הם פאשיסטים.

אחמד טיבי: הם רוצים "עם לבדד ישכון".

אחמד טיבי: הם רוצים שנאמר לחבר הכנסת, לאזרח, למועמד באשר הוא: זאת הדרך, והם תובעים מאתנו ללכת לפיה.

אחמד טיבי: אני אופטימי מטבעי, אבל אני אדם מעשי.

אחמד טיבי: אני מקווה שחלק גדול – לא מקווה, סטטיסטית מוכח שחלק גדול מאלה שתומכים בחוק הזה לא יהיו בכנסת.

אחמד טיבי: אני מסתכל על הרשימה של חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: צער ימלא את לבך, חברת הכנסת טרטמן – רוב מובהק של חברי הכנסת הערבים ישובו לכנסת הזאת ורוב אלה שתומכים בחוק הזה לא יהיו בבית הזה בכנסת הבאה.

אחמד טיבי: אולי זה הטעם המתוק, המתקתק, של הגורל.

אסתרינה טרטמן: אף פעם לא היתה לי בעיה – – – אין בעיה עם ערבים, יש בעיה עם חוסר נאמנות של אנשים, גם יהודים – – – שיביעו נאמנות למדינה, הם בהחלט יכולים להיות – – –

אחמד טיבי: את מבינה מה שאת אומרת, חברת הכנסת טרטרמן?

אחמד טיבי: את רוצה שחברי הכנסת הערבים – – –

אסתרינה טרטמן: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורלב – נכון, דמוקרטיה, וספר החוקים זה קובץ של חוקים שמתקבלים בכנסת.

אחמד טיבי: אבל יש חוקים נוראיים שהם שחור משחור – –

אסתרינה טרטמן: – – – נוח לומר דברים אחרים – אני מבינה את זה?

זבולון אורלב: רק תשמרו על החוק.

אחמד טיבי: – – הם מביישים חברה שמתעתדת להיות חברה דמוקרטית וסובלנית.

אחמד טיבי: אתם לא כאלה.

זבולון אורלב: זו דמגוגיה.

אחמד טיבי: איזו דמגוגיה?

אחמד טיבי: הדמגוגיה היא שלכם.

זבולון אורלב: להיות סוס טרויאני זה יותר חמור, ולהיות גיס חמישי זה יותר חמור.

אחמד טיבי: מה קרה לך?

אחמד טיבי: לבקר ביקורי משפחות זה תקיעת סכין בגב המדינה?

אחמד טיבי: זה מה שאתה אומר?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: נתתי לך דוגמה.

אחמד טיבי: רבים מחברי הכנסת ביקשו אישורים בכתב משר הפנים לביקורים נורמטיביים, רגילים.

אסתרינה טרטמן: חבר הכנסת טיבי, מה הבעיה שלך לקבל אישור משר הפנים?

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורלב, אני אשים אתגר בפניך – אם אני צודק, ובדרך כלל מאז שאני עוסק בפוליטיקה לא טעיתי ולא הטעיתי לא עיתונאי ולא פוליטיקאי.

אחמד טיבי: אני צודק במאת האחוזים.

אחמד טיבי: אני צודק במאת האחוזים.

אחמד טיבי: נשלח לשר מכתב והעוזר שלו התקשר לעוזרת שלי ואמר לה: שלא יעלה למטוס.

אחמד טיבי: בכתב שלחתי.

זבולון אורלב: אתה רוצה פריווילגיה שלחבר כנסת ערבי יהיה מותר לעבור על החוק בלי להיענש.

זבולון אורלב: זה מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: אם יש עבירה על החוק, ספר החוקים רחב דיו כדי להעניש.

אחמד טיבי: אם אני עובר על החוק – יש חוק.

אחמד טיבי: אגב, אחרי הביקור שלי ושל החברים שלי בביירות הוזמנו למשטרה, נחקרנו.

אחמד טיבי: אם מזוז חושב שעברנו על החוק, בבקשה, שיגיש כתב אישום, שיגיש כתב אישום.

אחמד טיבי: מה אתם אומרים לו?

אחמד טיבי: לא – על האפשרות של עבירה על סעיף 7 אלא על עצם הביקור בתימן או בביירות לראיון טלוויזיה או לפגישה משפחתית או להרצאה.

זבולון אורלב: או בדמשק.

אחמד טיבי: או בדמשק – נפגשות משפחות.

אחמד טיבי: או פגישה עם בשאר אסד, פגישה עם הנשיא אסד.

זבולון אורלב: אתה רוצה להיות חבר בכנסת או בפרלמנט של דמשק?

אחמד טיבי: מה קרה?

אחמד טיבי: אני נבחר כאן ורוצה לבקר בכל מקום.

זבולון אורלב: אתה לא יכול להיות גם פה וגם שם.

אחמד טיבי: תגיד, אתה נורמלי?

אחמד טיבי: מה הקשר בין חברותי בכנסת לבין חברותי בפרלמנט הסורי?

אחמד טיבי: תפסיק לדבר באופן שטחי.

אחמד טיבי: על מי אתה עובד?

אחמד טיבי: מישהו פה אומר לך שהוא חבר בפרלמנט הסורי?

אחמד טיבי: אסור לבקר בפרלמנטים בבירות ערב?

אחמד טיבי: אוטומטית אתה רוצה לשלוח אותם לעזה ולדמשק?

אסתרינה טרטמן: מותר, בתנאי שתקבל רשות לכך.

יצחק זיו: אני יכול לבקש מחברי הכנסת לתת לו לדבר בלי להפריע לו?

יצחק זיו: אני מוסיף לו כעת עוד שתי דקות.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע לו ולתת לו לסיים.

דוד רותם: עוד שתי דקות?

דוד רותם: וואי, וואי, וואי.

יצחק זיו: כן, נא לא להפריע לו.

זבולון אורלב: גם אני עשיתי טעות.

אחמד טיבי: זאת לא הטעות הראשונה שלך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שלא קל להיות ערבי במדינת ישראל, אבל בעיקר לא קל להיות – – –

רוברט אילטוב: גם בסוריה לא קל.

אחמד טיבי: אתה מוכן להפסיק להפריע לי? תן לי להשלים משפט.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע לו.

אחמד טיבי: תן להשלים משפט.

אחמד טיבי: תן להשלים משפט, מהגר שכמוך.

אחמד טיבי: תן להשלים משפט, מהגר שכמוך.

דוד רותם: אל תדבר על מהגר.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק זיו: אני אוסיף לו זמן כל זמן שיפריעו לו.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע לו.

אורי אריאל: תוסיף לו עוד מאה שנה.

אורי אריאל: שילך מהכנסת.

אחמד טיבי: אנחנו הבעלים של האדמה והמולדת הזאת.

אחמד טיבי: לא ניתן למהגרים לסלק אותנו מפה, אתה לא מבין את זה?

אחמד טיבי: לפחות אתה תשתוק.

רוברט אילטוב: אני אדבר ואני לא אשתוק.

אחמד טיבי: לפחות כשאתה מדבר אתי אתה תשתוק.

אחמד טיבי: אתה תשתוק לפחות – אתה תשתוק כשאתה פונה אלי.

אחמד טיבי: אתה תשתוק.

אחמד טיבי: אנחנו הבעלים של המולדת הזאת.

רוברט אילטוב: אני אדבר ואני לא אשתוק.

אחמד טיבי: אתה רוצה לחיות במשותף אתי?

אחמד טיבי: אתה לא רוצה?

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מבקש, אל תענה להם.

יצחק זיו: אל תתייחס למה שמעירים לך.

יצחק זיו: תסיים את הזמן.

אחמד טיבי: תשתיק אותם.

אורי אריאל: אתה תלך מהכנסת, תלך מהכנסת.

אחמד טיבי: כל אחד רוצה לסלק אותנו מפה.

אחמד טיבי: כל אחד רוצה לסלק את הערבים.

אחמד טיבי: זה הפך להיות בון-טון.

אורי אריאל: אז תלך מהכנסת.

יצחק זיו: חברי הכנסת, נא לאפשר לחבר הכנסת אחמד טיבי לסיים את דבריו.

יצחק זיו: נא לא להפריע לו.

יצחק זיו: תודה.

אחמד טיבי: אמרתי שלא קל להיות אזרח ערבי במדינת ישראל.

אחמד טיבי: זה מאתגר.

יצחק זיו: אל תענו לו.

יצחק זיו: נא לאפשר לו לדבר.

אחמד טיבי: מה זה אל תענו לו?

אחמד טיבי: תקרא להם לסדר.

אחמד טיבי: מה זה אל תענו לו?

יצחק זיו: אתה גורם לכך שיגיבו.

אחמד טיבי: מותר לי להגיד את – – –

יצחק זיו: תאמר בבקשה את מה שאתה צריך.

יצחק זיו: בבקשה.

אחמד טיבי: אני אומר בפעם הרביעית: לא קל להיות אזרח ערבי במדינת ישראל.

אורי אריאל: אני אומר לך בפעם – – – תלך מפה, תלך מפה.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע.

יצחק זיו: חברי הכנסת.

יצחק זיו: חבר הכנסת רותם, אל תענה.

יצחק זיו: בבקשה.

אורי אריאל: אנחנו עוזרים לו.

אורי אריאל: אתה מוכן ללכת מפה?

אבשלום וילן: אולי אתה תלך?

אבשלום וילן: איזה מין דיבורים אלה?

יצחק זיו: חברי הכנסת, נא לא להגיב אחד על דברי השני.

אבשלום וילן: תסלח לי, כשאומר נבחר ציבור לנבחר ציבור אחר: לך מפה, אתה צריך להפסיק אותו.

יצחק זיו: סליחה, אני מבקש לשמוע את כל ההערות של כולם, לא להתייחס לדבר מסוים.

דוד רותם: מספיק להתחנף.

אבשלום וילן: מישהו חנפן – – – אתה מעז להגיד מלה נגד המנהיג שלכם?

יצחק זיו: חבר הכנסת רותם, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק זיו: מספיק.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני חוזר מההתחלה ואני אומר את מה שרבים מתקשים לשמוע.

אחמד טיבי: לא קל להיות ערבי במדינת ישראל, ובעיקר לא קל להיות חבר כנסת ערבי בכנסת ישראל.

אחמד טיבי: זה אתגר, זה קשה, זה לא קל, אבל יש כאן משימה.

אחמד טיבי: אגב, זה לא הכבוד הגדול ביותר בעולם להיות חבר בכנסת הזאת.

אחמד טיבי: לפעמים זאת פשרה כואבת לשבת ולשמוע דברים קשים, גזעניים, כואבים, פוגעניים לעתים, בעיקר בהתייחסם לשייכות הלאומית של הדובר או של חבר הכנסת.

נסים זאב: זה נשמע כאילו שהיית – – –

זבולון אורלב: אתה רוצה לתת לו עוד דקה לדבר?

זבולון אורלב: תן לו לגמור.

אחמד טיבי: ציפיתי מאנשים שחוו סבל, רדיפות וגזענות לגלות מידה של דרך ארץ, סובלנות, הכרה בזכויות אדם וחיים משותפים על בסיס של כבוד לאומי.

אחמד טיבי: אמרתי ואני חוזר ואומר, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו לא היגרנו לארץ הזאת.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא לסיים.

אחמד טיבי: אני מסיים.

אחמד טיבי: אנחנו לא היגרנו לארץ הזאת.

אחמד טיבי: אנחנו נולדנו כאן, דור אחרי דור.

אחמד טיבי: לא יהיה קל, חוץ מדיבורים אולי, לסלק אותנו שוב.

אחמד טיבי: היו כאן אנשים שסולקו.

אחמד טיבי: ההיסטוריה התאכזרה אליהם, גם המלחמה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נא לסיים.

אחמד טיבי: אדוני, תן לי להשלים משפט.

אחמד טיבי: אי-אפשר.

יצחק זיו: לא, נתתי לך כבר מעל ומעבר.

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, קיבלת מעל ומעבר, את כל הזמן האפשרי.

יצחק זיו: נא לסיים.

יצחק זיו: קיבלת תוספות זמן.

אחמד טיבי: אתה לא מרגיש שאני עומד לומר את מלת הסיום ואתה תוקע אותי בסוף?

אחמד טיבי: מלת סיום.

יצחק זיו: נא לסיים.

יצחק זיו: תודה.

אחמד טיבי: אני גאה שקבוצת חברי הכנסת הערבים, שאותה רוצים לסלק מהבית הזה, עולה בכל המידות עשרות מונים על אלה שרוצים לסלק אותם.

אחמד טיבי: יש כאלה שלא זורקים אשפה, הם ממחזרים אותה והופכים אותה לאידיאולוגיה.

אחמד טיבי: ישראל ביתנו, שמעתם את זה?

דוד רותם: כן, ולכן אנחנו מוכנים להפוך הכול לאקולוגיה.

סופה לנדבר: הוא בעל הבית ואנחנו המהגרים?

סופה לנדבר: חוצפה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, במקום יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפי סעיף 126(ו), יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת טל, מבקש להשיב למסתייגים, ושההצבעה תהיה במועד אחר.

): תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ושלישית: הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק סדרי השלטון והמשפט (ביטול החלת המשפט, השיפוט והמינהל) (תיקון) (עריכת משאל עם), התשס"ח–2008; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 10) (חינוך ממלכתי משלב), התשס"ח–2008; הצעת חוק מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים, התשס"ח–2008; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 12) (איסור הפליה בשל מצב רפואי), התשס"ח–2008; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 51) (רוב מיוחד למינוי שופט בית-המשפט העליון), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון), התשס"ח–2008.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לסגן מזכיר הכנסת.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר יעקב אדרי את הסמכויות הנתונות לשר הפנים לפי כל דין הנדרשות להפעלת סמכותו בכל עניין הנוגע לעיריית דימונה כל עוד השר מאיר שטרית מכהן בתפקיד שר הפנים או כל עוד מר מאיר כהן מכהן בתפקיד ראש עיריית דימונה.

יצחק זיו: ההצבעה תתקיים ביום ג'.

יצחק זיו: אני מזמין את השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, להציג את החלטת הממשלה.

בנימין אלון: מה עם החוק של הרב לוי?

בנימין אלון: לא עכשיו?

יצחק זיו: זה בהתאם לסדר-היום, כי שני החוקים הקודמים נדחו.

רוחמה אברהם-בלילא: הודיעו את זה כנראה קודם.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע לכנסת כי הממשלה, בישיבתה ב-22 ביוני 2008, החליטה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר יעקב אדרי את הסמכויות הנתונות לשר הפנים לפי כל כדין הנדרשות להפעלת סמכותו בכל עניין הנוגע לעיריית דימונה כל עוד השר מאיר שטרית מכהן בתפקיד שר הפנים וכל עוד מר מאיר כהן מכהן, באותה העת, בתפקיד ראש עיריית דימונה.

רוחמה אברהם-בלילא: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקשת בשם הממשלה את אישור הכנסת לכך.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרת אתה, אדוני היושב-ראש, הדיון יתקיים היום וההצבעה תהיה ביום רביעי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

נסים זאב: למה הוא לא יכול לכהן?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא לא יכול לכהן משום שבין שר הפנים לראש עיריית דימונה יש קרבה משפחתית, ולכן יש פה ניגוד עניינים.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השרה המקשרת.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון הסיעתי.

יצחק זיו: חבר הכנסת גדעון סער – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד רותם – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, ההודעה ראויה, ואין מקום לפגוע בעיריית דימונה בגלל עיכובים שנובעים מחשש כזה או אחר, ולכן אנחנו נצביע בעד.

אורי אריאל: עם זאת, לשמוע הודעות כאלה מהממשלה כאשר ראש הממשלה נחקר – איך אמרת?

אורי אריאל: פעם רביעית, חמישית?

אורי אריאל: ואולי גם תהיה שישית ושביעית?

אורי אריאל: לא בדיוק ברור.

אורי אריאל: ההודעה בסדר, אבל כל ההתנהלות של הממשלה לא בסדר.

אורי אריאל: עומד ראש הממשלה ומציע הצעה אחת, המשנה שלו מסביר למה זאת כניעה לטרור, יושב-ראש מפלגת העבודה מודיע שהוא ילך הביתה, שרת החוץ מסבירה שיש דברים שלא קונים בכסף וכל הפרשנים אומרים שהיא מתכוונת לראש הממשלה – ואנה אנו באים?

אורי אריאל: אולי תסתפקו בהודעה הזאת ופשוט תלכו הביתה?

אורי אריאל: הגיע הזמן.

אורי אריאל: תיקחו את יום רביעי כיום שבו כולם מצביעים פה בעד פיזור הכנסת, נקבע תאריך במשותף ונלך לבחירות.

אורי אריאל: בצורה הזאת זה לא יכול להמשיך להתנהל.

אורי אריאל: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

יצחק זיו: הדיון הסתיים.

יצחק זיו: ההצבעה תהיה ביום רביעי הקרוב.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/390).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 14) (מינוי ממלא-מקום), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השרה המקשרת, השרה רוחמה אברהם-בלילא, להציג את הצעת החוק בשם ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הממשלתית מבקשת לערוך תיקונים בחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959, להלן – חוק המינויים, בכל הנוגע להוראות בדבר מינוי ממלא-מקום לתפקיד מנכ"ל משרד ממשלתי ולמשרה שהמינוי לה הוא באישור הממשלה, בהתאם לתוספת לפי סעיף 23 לחוק המינויים.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הוכנה על-ידי נציבות שירות המדינה ומשרד המשפטים.

רוחמה אברהם-בלילא: בהתאם למצב המשפטי הנוהג היום, ניתן למנות ממלא-מקום למנכ"ל של משרד כקבוע בסעיף 12 לחוק המינויים ולמשרה שהמינוי לה הוא באישור הממשלה כקבוע בסעיף 23 לחוק זה, אולם תקופת מילוי המקום מוגבלת לשלושה חודשים בלבד.

רוחמה אברהם-בלילא: נוסף על כך, ההסדר הקיים אינו נותן מענה למצב שבו נדרש למנות ממלא-מקום לתפקיד בשל מניעה זמנית של בעל תפקיד, כאמור, לעסוק בעניין מסוים במסגרת תפקידו.

רוחמה אברהם-בלילא: אי לכך, מוצע לתקן את חוק המינויים ולקבוע שניתן יהיה להאריך את תקופת מינוי ממלא-המקום בשלושה חודשים נוספים, ובהסכמת נציב שירות המדינה להאריך את התקופה מעבר לשישה חודשים בהתקיים נסיבות מיוחדות המצדיקות זאת.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו כן, מוצע לקבוע כי במקרה שבו נושא משרה מנוע מלעסוק בעניין מסוים, למשל בשל ניגוד עניינים, רשאי השר שעם משרדו נמנית המשרה, לאחר התייעצות עם נציב שירות המדינה, למנות עובד מדינה אחר למלא את מקומו באותו עניין עד שתוסר המניעה.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו כן, הצעת החוק נועדה לאפשר מינוי ממלא-מקום לבעלי תפקידים שהוענקו להם סמכויות בחוק שלא הוקנו לבעלי תפקיד אחר, ולגביהם לא נקבע הסדר מינוי ממלא-מקום בחוק המסמיך.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת לאשר את התיקונים הללו וממליצה להעבירם לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתם לקריאה שנייה ושלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: מאחר שאין רשימת דוברים, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון מס' 14) (מינוי ממלא-מקום), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק זיו: שלושה בעד, אחד נגד ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת החוק אושרה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: לא השרה ולא השואלים – מה עושים?

רוחמה אברהם-בלילא: נועלים.

אורי אריאל: יש שואלים, אני מהשואלים.

אורי אריאל: פעם אחרי פעם אתם – זאת הפעם הרביעית שהיא לא עונה לי.

אורי אריאל: למה אתם לא מגינים על כבוד הבית הזה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת שיישלח מכתב נזיפה.

יצחק זיו: אני מבקש לרשום בפרוטוקול שהשרה לא נמצאת כאן ולנהוג בהתאם למה שמקובל כשהשואל נמצא, ממתין לשרה והשרה לא הגיעה.

יצחק זיו: רק רגע, היא בדרך?

יצחק זיו: אנחנו נמתין לבואה.

אורי אריאל: לא, סליחה, אני לא מתכוון להמתין.

יצחק זיו: השרה הגיעה.

יצחק זיו: אני מזמין את שרת החינוך יולי תמיר לעלות לדוכן ולהשיב על השאילתות המפורטות.

יצחק זיו: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שרת החינוך ביום ט"ז בשבט התשס"ח (23 בינואר 2008):

יצחק זיו: נודע לי כי בתוכנית הלימודים של מערכת החינוך אין זכר להיסטוריה של יהדות אתיופיה.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – אלו צעדים יינקטו כדי לתקן את המעוות?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק זיו: במסגרת התוכניות על מורשת קהילות ישראל שעליהן שוקד המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח במזכירות הפדגוגית במשרד החינוך, מושם דגש מרכזי על קהילת יהודי אתיופיה.

יצחק זיו: הוכנו חומרי למידה ומתקיימות השתלמויות למורים בנושא.

יצחק זיו: בין היתר, הופקו ונשלחו לבתי-הספר חומרי הלמידה האלה: ערכה שהוכנה על אמנות יהודית בבתי-הכנסת בתפוצות, הכוללת פלקט של חומר חזותי על בית-הכנסת באתיופיה; בסדרת ספרי הקהילות היוצאים בשיתוף עם מכון בן-צבי יוצא השבוע ספר על יהודי אתיופיה; יצאה חוברת ביבליוגרפית על יהודי אתיופיה בשיתוף עם מכון בן-צבי; בפרסום על חגי ישראל שיצא מטעם המרכז למורשת יהדות המזרח וקהילות ישראל יש ילקוט מנהגים הכולל את המנהגים של יהודי אתיופיה; באתר האינטרנט של מינהל חברה ונוער יש מצגת ובה שפע הפעלות לימודיות-חינוכיות בנושא המסע של יהודי אתיופיה; בתוכנית "שירים ושורשים" על מוזיקה קהילתית נכלל חומר רב על המוזיקה של יהודי אתיופיה, בצירוף תקליטור; במסגרת תוכנית 100 המושגים נכללו המושגים "מבצע משה" ו"מבצע שלמה"; המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח במזכירות הפדגוגית, בשיתוף האגף לקליטת עלייה, חידשו וערכו חומרי למידה הכוללים נושאים הקשורים ליהודי אתיופיה, כמו החוברת על ה"סיגד".

יצחק זיו: חומרי הלמידה מוצגים באתר האינטרנט של האגף לקליטת עלייה במשרד החינוך; במסגרת סדרת חוברות על העליות, שיצאה ביוזמת המרכז לשילוב מורשת יהדות המזרח, יצאה חוברת מפורטת על עליית יהודי אתיופיה; במסגרת הפרויקט "חץ וקשת" – צעירים חוקרים קהילה, שורשים ותרבויות, שיזם המרכז למורשת קהילות ישראל במזכירות הפדגוגית, יצאה לאור חוברת מפורטת להפעלות חינוכיות לימודיות, ובה גם הפעלות ודוגמאות על מורשתם של יהודי אתיופיה.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שרת החינוך ביום י"ט באדר ב' התשס"ח (26 במרס 2008):

יצחק זיו: נודע לי כי המפקחת על בתי-הספר הערביים בערים רמלה ולוד אינה דוברת או כותבת ערבית ואינה בקיאה בשפה הערבית.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם המידע נכון?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – איך יכול אדם לפקח על מערכת חינוך שאין לו כל קשר אליה?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אם לא – מה הוא מקור התלונות על תפקודה של המפקחת בבתי-ספר אלה?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: המפקחת על בתי-הספר הערביים בעיר רמלה בלבד, הגברת גבי יחזקאל, אכן אינה דוברת את השפה הערבית.

יצחק זיו: על כן מונתה הגברת מוזנה טיבי, שהיא מדריכה מחוזית ודוברת השפה הערבית, לעבוד וללוות אותה בעבודתה בבתי-הספר הערביים בעיר רמלה.

יצחק זיו: הגברת יחזקאל מונתה בהוראת מנכ"ל משרד החינוך לשעבר, שמואל אבואב, למפקחת גם על המגזר הערבי ברמלה.

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: הגברת יחזקאל היא מפקחת יישובית בעיר רמלה.

יצחק זיו: היא ניהלה בעבר בית-ספר ממלכתי בעיר, היא מכירה היטב את המסגרות בעיר – הממלכתיות, הממלכתיות-דתיות והמגזר הערבי – ומתאמת ביניהן.

יצחק זיו: לראייה כוללת כזאת יש חשיבות רבה בעיני, בעיקר ביישוב מעורב.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום י"ט באדר ב' התשס"ח (26 במרס 2008):

יצחק זיו: בביטאון הרשמי של מפלגת חד"ש פורסם כי יושב-ראש הוועדה המתנגדת לשירות לאומי מקיים הרצאות בבתי-הספר התיכוניים בנצרת וברמלה נגד השירות לאומי.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – האם הדבר מתקיים באישור משרדך?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אם לא – מה ייעשה להפסקת ההרצאות לאלתר?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מבדיקה שנערכה עם המנהלות של מחוז מרכז ומחוז הצפון במשרד החינוך עולה כי לא התקיימו בבתי-הספר במחוזות אלה הרצאות נגד השירות הלאומי.

יצחק זיו: חשוב לי להדגיש כי מדיניות משרד החינוך בראשותי היא לעודד בוגרים ובוגרות של מערכת החינוך במגזר הערבי להתנדב לשירות חברתי, והשנה היו 150 תקנים לנושא.

יצחק זיו: מההדים המגיעים אלינו עולה כי הם פועלים בהצלחה רבה ולשביעות רצונם של כל הנוגעים בדבר.

יצחק זיו: חבר הכנסת יצחק לוי שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"ח (9 באפריל 2008):

יצחק זיו: לאחרונה נמסר לי כי חלוקת משאבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים בבתי-הספר היסודיים בישראל פוסחת על בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים ועל בתי-הספר מסוג פטור.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם המידע נכון?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מה היא הסיבה לכך?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אילו בתי-ספר מקבלים מימון להנחלת הזהירות בדרכים ומה הוא המפתח לכך? 4.

יצחק זיו: האם המפתח לחלוקה חל גם על מוסדות החינוך של "מרכז החינוך העצמאי" ו"מעיין החינוך התורני בארץ-ישראל"?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק זיו: הטענה שחלוקת משאבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים פוסחת על בתי-הספר המוכרים שאינם רשמיים, אין לה יסוד.

יצחק זיו: נהפוך הוא.

יצחק זיו: על-פי החלטת ועדת שרים משנת 1993, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים מעבירה תקציב למשרד החינוך למימון פעילויות בתחום החינוך לבטיחות בדרכים רק לבתי-הספר העל-יסודיים.

יצחק זיו: עם זאת, הואיל ובחינוך החרדי לא התקיימו פעילויות בחינוך לבטיחות בדרכים, הוחלט להעביר תקציבים מהתקציב המועבר מהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים למשרד החינוך, עבור פעילויות בנושא החינוך לבטיחות בדרכים לבתי-הספר היסודיים בחינוך החרדי, כדי לעודדם לקיים פעילויות בנושא.

יצחק זיו: ההחלטה לממן פעילויות בבתי-הספר היסודיים בחינוך החרדי התקבלה לפני כשנתיים, בהחלטה משותפת של משרד החינוך, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וראשי הזרמים המובילים בחינוך המוכר שאינו רשמי החרדי והפטור.

יצחק זיו: מאז קבלת ההחלטה מועברים לשתי הרשתות ולמוסדות הפטור משאבים מסודרים, גם מתקציב משרד החינוך וגם מתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים המוקצה למשרד החינוך.

יצחק זיו: משאבים אלו מנוצלים לרכישת שעות הוראה, להכשרת גננות, מורים ורכזים לבטיחות בדרכים, להכשרת תלמידות בסמינרים לגננות ולמורים ולפיתוח חומרי הוראה מותאמים לחינוך החרדי.

יצחק זיו: כפי שנמסר לי, משאבים אלו מנוצלים לעבודה מעמיקה ורחבה בחינוך לבטיחות בדרכים, שניתן לראות במרבית מוסדות החינוך במגזר החרדי.

יצחק זיו: 3–4.

יצחק זיו: חלוקת המשאבים חלה גם על "מרכז החינוך העצמאי", גם על רשת "מעיין החינוך התורני" וגם על מוסדות הפטור, בהתאם לתקציבים הניתנים לאגף לזהירות ולבטיחות בדרכים, למשאבים שניתנים לכלל מוסדות החינוך בארץ ולמספר מוסדות החינוך ומספר התלמידים הלומדים במוסדות של החינוך החרדי.

יצחק זיו: להלן חלוקת המשאבים בשנת הלימודים תשס"ח: ל"מרכז החינוך העצמאי" הוקצו 5,473,000 ש"ח עבור רכישת 1,204 שעות הוראה לכיתות ג', ד' וה', להעסקת 123 רכזים לבטיחות בדרכים ועבור שבעה ימי הדרכה להנחיה; ל"מעיין החינוך התורני" הוקצו 2,646,000 ש"ח עבור 599 שעות הוראה לכיתות ב', ג', ד' וה' ועבור 12.5 שעות הדרכה להנחיה ולהפעלת מרכזי למידה.

יצחק זיו: נוסף על כך, הוקצו 84,000 ש"ח עבור ימי עיון בסמינרים לגננות ולמורים של החינוך החרדי כולו; הוקצו 210,000 ש"ח עבור תשעה ימי הדרכה להנחיית גננות ומלמדים במוסדות הפטור.

יצחק זיו: מאחר שאין אפשרות להעביר תקציב עבור שעות שבועיות לכיתות במוסדות הפטור, המשאבים מועברים להכשרת הגננות, המלמדים, המורים והמנהלים המלמדים במוסדות אלו; הוקצו 50,000 ש"ח עבור ימי הדרכה לליווי צוותי כתיבה לחינוך החרדי כולו; הוקצו 45,000 ש"ח עבור השתלמויות לגננות, למורים ולמנהלים במוסדות המוכרים ובמוסדות הפטור.

יצחק זיו: מאחר שאין אפשרות להעביר תקציב עבור שעות שבועיות לכיתות במוסדות הפטור, המשאבים מועברים להכשרת הגננות, המלמדים, המורים והמנהלים המלמדים במוסדות אלו.

יצחק זיו: ברצוני לציין כי בשנתיים האחרונות מסתמנת תנופה רבה בפעילות לחינוך לבטיחות בדרכים בבתי-הספר במגזר החרדי, ומתקיים שיתוף פעולה פורה עם הרבנים המובילים.

יצחק זיו: אני מקווה כי תנופה זו תמשיך ותגדל, בהתאם לתקציב שיינתן למשרד החינוך, וכולנו נראה את פירותיה בהגברת הבטיחות בדרכים ובהתנהגות האחראית של כל עוברי הדרך, ובכללם התלמידים במגזר החרדי .

יצחק זיו: חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"ח (9 באפריל 2008):

יצחק זיו: במערכת החינוך נעשה שימוש בקרוונים בחלק מבתי-הספר.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – כמה מהם בחינוך הממלכתי?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: כמה מהם בחינוך הממלכתי-דתי?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: אכן, נעשה שימוש במבנים יבילים בבתי-ספר.

יצחק זיו: 2–3.

יצחק זיו: בחודשים הקרובים ייערך ביוזמת משרד החינוך סקר מבנים מקיף במערכת החינוך.

יצחק זיו: בסיומו יהיו בידינו נתונים מדויקים על התפלגות המבנים היבילים בין המגזרים.

יצחק זיו: שאילתא מס' 2103, של חבר הכנסת אליהו גבאי – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שרת החינוך ביום ד' בניסן התשס"ח (9 באפריל 2008):

יצחק זיו: במערכת החינוך נעשה שימוש במבנים של "אשכולות פיס".

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: כמה מהם במגזר הממלכתי?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: כמה מהם במגזר הממלכתי-דתי?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה הם הקריטריונים שנקבעו במשרד החינוך לקבלת מבנה של "אשכולות פיס"?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) "אשכולות פיס" מתוקצבים על-ידי מפעל הפיס במסגרת התקציב שהוא נותן לרשויות המקומיות, ללא התייעצות עם משרד החינוך.

יצחק זיו: אשר על כן, אין למשרד החינוך הנתונים שאתה מבקש.

יצחק זיו: שאילתא מס' 2112, של חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום כ"ג באייר התשס"ח (28 במאי 2008):

יצחק זיו: פורסם כי לפי מחקר של מכון ברוקדייל, ישראל עומדת במקום החמישי בעולם במספר מקרי האלימות בקרב בני נוער.

יצחק זיו: מדי יום מתרחשים 46 מקרי אלימות במערכת החינוך.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – מה נעשה עם נתונים אלו?

יצחק זיו: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק זיו: מערכת החינוך מקיימת אחת לשלוש שנים ניטור באמצעות פרופסור רמי בנבנישתי מבית-הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית.

יצחק זיו: פרופסור בנבנישתי ערך שלושה מחקרים במהלך עשור כדי לקבל תמונת מצב עדכנית של האלימות במערכת החינוך.

יצחק זיו: כמו כן, נאספו נתונים באמצעות ד"ר יוסי הראל מאוניברסיטת בר-אילן, השותף במחקר משווה בין-לאומי שבו נבחנת רמת האלימות והתנהגויות סיכון שונות.

יצחק זיו: ממחקרים אלה עולה כי בעשור האחרון אין עלייה בממדי האלימות, ובחלק מהממדים אף חלה ירידה.

יצחק זיו: עם זאת, רמת האלימות גבוהה, ומחובתנו לעשות כל מה שביכולתנו כדי למגרה.

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: בשנת הלימודים תשס"ח החל משרד החינוך להפעיל בהדרגה תוכנית מערכתית ארוכת טווח, תלת-שנתית, ליצירת אקלים בטוח ולצמצום אלימות, הפועלת ב-800 בתי-ספר.

יצחק זיו: מדריכי השירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך – שפ"י – מובילים ומדריכים את התוכנית.

יצחק זיו: בתי-הספר המשתתפים בתוכנית קיימו אבחון בית-ספרי שמיפה את אקלים בית-הספר ואת רמת האלימות – מיצ"ב או אח"מ, שאלון אקלים חינוכי מיטבי שפותח בשפ"י.

יצחק זיו: התוכנית מלווה בתהליכי הערכה ונעשית בה עבודה לעומק בכל הקשור בפיתוח אקלים בטוח, לצד טיפול באירועי אלימות, בתלמידים אלימים ובהתנהגויות סיכון.

יצחק זיו: שאילתא מס' 2147, של חבר הכנסת אורי אריאל: המלצות ועדת-שיינין – בבקשה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שרת החינוך ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008): ועדת-שיינין לבדיקת נושא הבטיחות בדרכים המליצה שכל תלמיד מגיל הגן עד כיתה י' ילמד שעה שבועית אחת בממוצע בנושא הבטיחות בדרכים.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: האם נכון הדבר?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: אם כן – האם המלצה זו מיושמת, ובאיזה היקף?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: מה היא תוכנית משרד החינוך בנושא הנחלת החינוך לבטיחות בדרכים בבתי-הספר ובגני-הילדים?

יולי תמיר: 1.

יולי תמיר: ועדת-שיינין המליצה כי חינוך לנהיגה ובטיחות יתקיים במסגרת שעה שבועית בממוצע, לאורך כל שנת הלימודים, מגיל הגן ועד סוף כיתה י'.

יולי תמיר: הוועדה גם המליצה על העברת תקציב של 50 מיליון שקלים לסיוע למשרד החינוך להכנסת התוכנית למערכת.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: בפועל משרד החינוך קיבל סכום קטן מזה שהומלץ, ובסכום הזה הוא אכן מנהל חינוך לזהירות בדרכים למגוון גילים, לפי התוכנית שהוחלט עליה.

יולי תמיר: בשנת 2008 רכשנו שעות בכסף שניתן להוראת חינוך תעבורתי בכ-3,000 כיתות י"א, ב-1,500 כיתות י' וב-750 כיתות ט'.

יולי תמיר: כמו כן התקציב מיועד להפעלת 1,400 רכזים לבטיחות בדרכים בבתי-הספר, והתקיימו פעילויות במגזר החרדי ביותר מ-1,700 ימי הדרכה.

יולי תמיר: יום הדרכה הוא יום שבא לבית-הספר.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: משרד החינוך מממן מתקציבו את שילוב החינוך לבטיחות בדרכים בגנים והוראה סדירה של החינוך לבטיחות בדרכים בהיקף של שעה שבועית בכיתות א', ה' וט', 12 שעות חשיפה לנושא הבטיחות בדרכים בכל המכללות להכשרת עובדי הוראה, ובכלל זה בסמינרים של החינוך החרדי, ואת כל ההכשרות וההשתלמויות של הגננות והמורים להוראת הבטיחות בדרכים וימי הדרכה למנחים ולמדריכים בנושא.

יולי תמיר: בשורה התחתונה, המשרד משקיע הרבה יותר ממה שוועדת-שיינין המליצה, משרד התחבורה מעביר הרבה פחות ממה שוועדת-שיינין המליצה, ובתוך הסד התקציבי הזה אנחנו מבצעים פעילות נרחבת.

יולי תמיר: לא נכללה בתשובה כל ההפעלה של משמרות הזה"ב, שגם הן משמשות דרך לחנך את הילדים בבתי-הספר לזהירות בדרכים.

אורי אריאל: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, כ"א בסיוון התשס"ח, 24 ביוני 2008, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.