ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השלושים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2006-07-25 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אורחים נכבדים, בוקר טוב.

דליה איציק: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, כ"ט בתמוז, 25 ביולי 2006.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הגנה על עובדים בשעת-חירום, התשס"ו-2006.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: חברי הכנסת, הסעיף הראשון בסדר-היום הוא דיון בנושא המצב הביטחוני והיערכות משרדי הממשלה בהתאם.

דליה איציק: רבותי שרי הממשלה, אדוני המשנה לראש הממשלה, חברי השרים, אורחים נכבדים, אני פותחת בזאת ישיבה של מליאת הכנסת.

דליה איציק: זה 14 יום שמדינת ישראל נתונה במלחמה.

דליה איציק: כשליש משטחה של מדינת ישראל, הן בדרום והן בצפון, חשוף למתקפת טילים אלימה שמטרתה אחת: זריעת הרג והרס.

דליה איציק: מאות אלפים מצטופפים ומסתגרים בחדרי ביטחון ובמקלטים, חיים בין אזעקה לאזעקה, בין נפילה אחת לזו שאחריה.

דליה איציק: רבים נוספים עזבו את בתיהם מאימת הטילים.

דליה איציק: כפי שהתחייבתי, כנסת ישראל ממשיכה בפעילותה בימים אלו.

דליה איציק: ועדות הכנסת יוצאות אל השטח, חברי הכנסת מסיירים ביישובים הנפגעים, שומעים את מצוקות התושבים ועושים על מנת לסייע להם.

דליה איציק: במהלך השיחות שניהלתי בימים האחרונים עם ראשי ערים ומועצות באזור הצפון עלתה תמונה מדאיגה - רבותי השרים, נא אוזניכם - של התפתחות מצוקה כלכלית וסוציאלית של אזרחים שנמצאים במקלטים בהוראת כוחות הביטחון.

דליה איציק: הם מודאגים מכך ששכרם לא ישולם להם, וחלקם גם חוששים שיאבדו כליל את מקור פרנסתם.

דליה איציק: מדובר במצוקות שנובעות ממצב הלחימה שנמשך ומהעובדה שהממשלה נמנעה מלהכריז על מצב חירום.

דליה איציק: אשר על כן, אני קוראת לממשלה להציג בפני הכנסת לאלתר סל פתרונות למצוקות הללו.

דליה איציק: אני מתחייבת שהכנסת לא תשקוט ולא תנוח עד שיינתנו תשובות ראויות לאזרחים הנפגעים.

דליה איציק: חברי הכנסת, הזמנתי לישיבה היום עשרות חברי כנסת לשעבר, מימין ומשמאל – תודה לכם שבאתם - אשר הגיעו כדי להביע את תמיכתם בפעולות צה"ל ולהוקיר את איתנות העורף הישראלי, הסופג את מתקפת הטילים הרצחנית.

דליה איציק: עמנו כאן – כמו שאתם רואים - עשרות חיילים, שוטרים, אנשי מד"א, אנשי מכבי האש.

דליה איציק: הכנסת מצדיעה לכם היום, לכם ולכל חבריכם הפרוסים ברחבי הארץ ועוסקים בהגנה על המדינה ואזרחיה.

דליה איציק: בזכות פועלכם כולנו יודעים שבסוף יחזרו החיים לשגרה המבורכת, ואני משוכנעת שהעתיד יהיה טוב יותר.

דליה איציק: נמצאים אתנו היום גם ראשי המוסדות הלאומיים; יושב-ראש הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, מר זאב בילסקי; יושב-ראש הקרן הקיימת לישראל, מר אפי שטנצלר; יושב-ראש עמית של הקק"ל, אברהם דובדבני – ברכות לשניכם על המינוי; יושב-ראש קרן היסוד, מר אבי פזנר; מנכ"ל ה"ג'וינט", מר ארנון מנטבר.

דליה איציק: אני מבקשת, בשם הכנסת, להודות לכם ולאנשיכם על הסיוע בגיוס תמיכת העולם היהודי בישראל בימים האלה ועל גיוס התרומות לעזרת תושבי הצפון.

דליה איציק: לישיבת המליאה באו גם עשרות עולים חדשים, שביקשו גם הם להביע את הזדהותם.

דליה איציק: היום אחר הצהריים אמורים לנחות בישראל עוד 600 עולים מצרפת.

דליה איציק: למרות המצב הקשה, חרף המלחמה השוררת באזור, על אף מטחי ה"קטיושות", איש אחד לא ביטל את הגעתו, ואין אחד שוויתר על הגשמת חלום העלייה לארץ.

דליה איציק: כל אחד ואחת מהנוכחים כאן היום מייצג ציבור, מייצג קהל, מייצג מגזר.

דליה איציק: לכולכם אני אומרת, בשמי ובשם הכנסת, תודה.

דליה איציק: אתם השלם שעולה על סך חלקיו.

דליה איציק: אתם מבטאים את חוסננו ויכולתנו להתגבר על המשבר הקשה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אזרחי ישראל מאוחדים בעמידתם נגד האויב ובתמיכתם במהלכי הממשלה.

דליה איציק: התגייסות העורף נובעת מתובנה עמוקה בצדקת המערכה.

דליה איציק: היא לא תוצאה של הנחתות ולא תוצאה של הוראות, היא באה מתוך אמונה פנימית יוקדת שאנחנו צודקים.

דליה איציק: אנחנו צודקים יותר מתמיד.

דליה איציק: המלחמה שמתנהלת כעת היא לא על ההווה, אלא על המחר, כדי להסיר מעל ארצנו איום מטורף של איש מטורף, פונדמנטליסטי, שמונע משנאה עמוקה ובלתי רציונלית.

דליה איציק: לצערי, המאבק טרם הסתיים וצפויות לנו עוד שעות קשות.

דליה איציק: אנחנו כואבים מאוד את נפילת חיילינו ואזרחינו, אזרחים ערבים, יהודים ודרוזים.

דליה איציק: ביום הזה לב כולנו עם בני המשפחות.

דליה איציק: נחישותם של הלוחמים ועמידתם באתגרים הקשים – אני משוכנעת - שואבת את עוצמתה גם מהבית הזה, מעם מאוחד, מאופוזיציה וקואליציה מאוחדות, מאומה שנלחמת על צדקתה ועל עתידה.

דליה איציק: חברי הכנסת, הערב חל ראש חודש מנחם אב, חודש של חורבן ושבר בתולדות ישראל.

דליה איציק: נישא כולנו תפילה כי יהפוך לנו החודש הזה מיגון לשמחה ומאבל ליום טוב.

דליה איציק: דווקא בחודש הזה, דווקא בכנסת ישראל, כאן בירושלים, נזכור כי עברו על העם הזה ימים קשים ושעות קשות, אבל אנחנו כאן ואנחנו ננצח.

דליה איציק: נצח ישראל לא ישקר.

דליה איציק: אדוני, המשנה לראש הממשלה - - -

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, לא רציתי להפסיק את דברייך.

מוחמד ברכה: כולנו דואגים לצפון ולתושבים ולכל האזרחים, אבל אל תדברי בשם כולם על הסכמה למהלכי הממשלה.

מוחמד ברכה: אין הסכמה למהלכי הממשלה.

דליה איציק: למעט חברי כנסת ספורים.

דליה איציק: אדוני המשנה לראש הממשלה, מר שמעון פרס, בבקשה.

קריאה: מי מדבר בשמך?

מוחמד ברכה: היא דיברה בשם כולם.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה שהיא תדבר בשמי.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: לא כולם בעד המלחמה.

לימור לבנת: אין לך מה לעשות פה.

אביגדור ליברמן: אתה פאשיסט.

ג'מאל זחאלקה: אתה הפאשיסט.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, פעם ראשונה.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שנייה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שלישית.

דליה איציק: אני יודעת שזה מה שאתה רוצה, אעניק לך את הסיפוק הזה, צא החוצה בבקשה.

דליה איציק: סדרנים, להוציא אותו החוצה.

דליה איציק: הנה, קיבלת את המתנה.

דליה איציק: בבקשה, צא.

ג'מאל זחאלקה: אני לא צריך את המתנות שלך.

ג'מאל זחאלקה: (חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יוצא מאולם המליאה.

ג'מאל זחאלקה: )

אחמד טיבי: - - -

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, גם אתה רוצה?

דליה איציק: פעם ראשונה.

דליה איציק: אני מבקשת ממך, אתה סגן.

מוחמד ברכה: תקשיבי למה שהוא אומר.

אחמד טיבי: תשמעי מה שהוא אומר.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

מוחמד ברכה: פה קריאה ראשונה ושנייה ואליו כלום.

דליה איציק: אני מבקשת ממך פעם נוספת.

דליה איציק: אל תכריח אותי לעשות לך את זה.

מוחמד ברכה: אני לא מכריח אותך, אבל - - -

דליה איציק: אז בבקשה, עכשיו תפסיק.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנוכחים, חברינו בכנסת לשעבר, אורחים יקרים, במדים ובלא מדים, חברי הנהלת הסוכנות, ההסתדרות הציונית, זאת בשורה גדולה שיבואו 600 עולים, כפי שהיושבת-ראש ציינה.

שמעון פרס: זה דבר בעל ערך רב.

שמעון פרס: זו מלחמה קשה, שונה מקודמותיה.

שמעון פרס: שואלים אותנו מהם יעדי המלחמה הזאת.

שמעון פרס: ישראל איננה נלחמת כיוון שיש לה יעדים בלבנון.

שמעון פרס: היא נלחמת כיוון שהיא הותקפה, ועל כן יעד המלחמה הוא להדוף את ההתקפה ולמגר את מי שרוצה לפגוע בנו.

שמעון פרס: גם במלחמה זו אין תחליף לניצחון, אבל ניצחון נגד מחבלים שונה מניצחון נגד צבא סדיר.

שמעון פרס: ניצחון נגד "חיזבאללה" ייחשב כאשר יחול פיחות ביכולתו לפגוע; כאשר ילמד שהערכתו שבעזרת 12,000 טילים הוא ישבור את רוחה של ישראל, הוא ישתק את כוחה הצבאי, זו היתה ותישאר טעות אסטרטגית; כש"חיזבאללה" ילמד שמצבור הטילים היווה איום יותר גדול מאשר השימוש בו.

שמעון פרס: משהופעלו הטילים התברר ל"חיזבאללה", כמו לעולם כולו, שישראל יותר מאוחדת, יותר נחושה, מסוגלת להשיב מלחמה שערה יותר מתמיד.

שמעון פרס: הוא ילמד שכוחו של צה"ל לא נשבר, והוא התעשר ביכולת להכות גם בארגון טרור שיש לו טילים.

שמעון פרס: ה"חיזבאללה" התגלה במלחמה הזו במערומיו.

שמעון פרס: התברר לכול שהוא אינו משרת שום מטרה לבנונית, שהוא אינו מביא כל תועלת ללבנון, שאין צורך בו.

שמעון פרס: הרי אדמת לבנון פונתה על-ידי ישראל מרצוננו בלעדיו, ואין צורך לשחרר עצורים לבנונים שבידי ישראל, כי כמעט אין כאלה, זולת בודדים, מעטים.

שמעון פרס: ה"חיזבאללה" התגלה כגוף לבנוני הפועל נגד לבנון.

שמעון פרס: הוא שם ללעג את ממשלת לבנון.

שמעון פרס: הוא ביזה את צבאה, ועשה את הצבא הלבנוני לחדל אישים.

שמעון פרס: הוא זעזע את יציבות לבנון, ועכשיו הוא הורס את משקה.

שמעון פרס: הוא משרת מדינה זרה וממומן, מאומן ומחומש על-ידי אירן.

שמעון פרס: הוא נתון למרותה - מרות שנועדה להשליט הגמוניה אירנית במקום אחדות ערבית.

שמעון פרס: לארגון כזה אין אח ודוגמה בהיסטוריה כולה.

שמעון פרס: האייטולות של אירן ומשרתיהם ב"חיזבאללה" רוצים לפגוע בישראל, ואפילו להרוס אותה.

שמעון פרס: לשווא, זה לא יקרה.

שמעון פרס: ה"חיזבאללה" גונה על-ידי רוב מדינות העולם, וגם, לראשונה, על-ידי מדינות ערב בפומבי.

שמעון פרס: הוא מבייש את הדת שהוא דוגל בה, בהופכו אותה מאמונה לאיבה, איבה הנושאת רצח ושואפת נקם ומבזה את כבוד האדם.

שמעון פרס: מוסרית, ה"חיזבאללה" כבר הפסיד.

שמעון פרס: הוא גם יפסיד צבאית.

שמעון פרס: גם אם זה קשה, צה"ל ימנע מה"חיזבאללה" להתפרס מחדש לאורך גבול ישראל.

שמעון פרס: ישראל לא תשלים עם חטיפות.

שמעון פרס: היא לא תאפשר אסטרטגיה של חטיפות.

שמעון פרס: ניצחון יכול להיות מענה לטילים ולערכם, לאלה שבמחסנים ולאלה שבקני השיגור.

שמעון פרס: רצוי שיהיה פיקוח בין-לאומי על טילים המצויים בידיים טרוריסטיות.

שמעון פרס: ישראל הוכיחה את מגבלתם.

שמעון פרס: היא גם תפעל למניעתם.

שמעון פרס: הרצון לפרוס כוח בין-לאומי בלבנון מהווה גם הוא אזהרה ואפילו מפלה ל"חיזבאללה".

שמעון פרס: אומנם, לא די בהקמתו של כוח כזה, חשוב יותר לקבוע את ייעודו.

שמעון פרס: רק אם כוח כזה יוכל למנוע מ"חיזבאללה" חזרה לגבול, למנוע ממנו מלחזור ולהצטייד בטילים מכוּונים לאזרחים ללא הבחנה - רק בכך תהיה תרומה לכיבוי האש וסיוע לכיבוד ההסכמים.

שמעון פרס: אין עוד מדינה כישראל שבמשך ששת עשורי קיומה היא הותקפה חמש פעמים על-ידי צבאות שהיו עשירים ממנה בנשק ומשופעים ממנה בכוח-אדם.

שמעון פרס: אף-על-פי-כן, תוקפיה הובסו על-ידה.

שמעון פרס: מעולם לא פנינו לעם אחר ולא פנינו לצבא זר כדי לבקש שהם יגנו עלינו.

שמעון פרס: עשינו זאת בעצמנו, וגם במלחמות ארוכות כמלחמת העצמאות, כמלחמת יום הכיפורים, עמדנו ויצאנו כשידנו על העליונה.

שמעון פרס: גם הפעם נגן על עצמנו.

שמעון פרס: גם הפעם נבנה כושר הרתעה מותאם לנסיבות החדשות.

שמעון פרס: במלחמה צריך לנצח, ואנחנו גם יודעים שצריך לסיים אותה במשא-ומתן.

שמעון פרס: אנו מוכנים למשא-ומתן עם ממשלת לבנון החוקית, כשהיא תשתחרר משלטון ה"חיזבאללה", ועם הרשות הפלסטינית - כשהיא תשתחרר מאימת האלימות של "חמאס".

קריאה: אולי תתחילו - - -

שמעון פרס: אין אנו מזלזלים בהתארגנויות בין-לאומיות, וכיבדנו עד תום את החלטת האומות המאוחדות בנושא הלבנוני.

שמעון פרס: אנו מעריכים מאוד את עמדתן של שמונה המדינות החשובות המאורגנות ב-G8, שזה לראשונה בהיסטוריה נקטו עמדה ברורה ומפורשת והתייצבו לימין ישראל.

שמעון פרס: אך כדי שתמיכתם תהיה אפקטיבית ולא רק הצהרתית, עליהם לפעול מול הקוורטט של הטרור - אירן, סוריה, "חמאס" ו"חיזבאללה".

שמעון פרס: ישראל תוסיף לעמוד נגד ה"חמאס" ומול ה"חיזבאללה" בנחישות, גם אם נהיה לבד.

שמעון פרס: אבל הקהילה הבין-לאומית חייבת להתמודד עם אירן ועם סוריה, המהוות סכנה לשלום העולם כולו.

שמעון פרס: הקוורטט הזה מוכרח שיעמידו אותו במקומו הנכון.

שמעון פרס: אירן משתוללת, כי אין מי שיעצור אותה.

שמעון פרס: היא לא השיבה על התביעה שהופנתה אליה להפסיק את העשרת האורניום, והיא חירשת לתביעה שלא תוסיף להיות מרכז לטרור העולמי.

שמעון פרס: אירן מתפרעת לא בגלל חוזקה, אלא בגלל חולשת העולם העומד מולה.

שמעון פרס: עמדה בין-לאומית מאוחדת, קואליציה בין-לאומית אפקטיבית תחזיר את אירן לשפיות אפילו ללא מלחמה.

שמעון פרס: עמדה כזאת תציל את העולם מהקומבינציה הנוראה של הנהגה פנאטית, נשק גרעיני וטרור שלוח רסן.

שמעון פרס: זה נכון גם כלפי סוריה, המנהלת מדיניות דו-פרצופית.

שמעון פרס: היא מארחת ארגוני טרור, מספקת טילים וכסף ל"חיזבאללה" ול"חמאס", והיא מעמידה פנים כאילו היא נגד הטרור.

שמעון פרס: אבל גם סוריה איננה בנויה על כוח שאין לה, אלא על סלחנות עולמית, שאני מקווה שהיא בת-חלוף.

שמעון פרס: ריסון רביעיית הטרור הוא המבחן לכושר הבין-לאומי לטפל בסכנה בטרם תפרוץ כאש גדולה שקשה יהיה אחר כך לכבותה.

שמעון פרס: ה"חמאס" יורה "קסאמים", וגם הוא מביא הרס לעזה.

שמעון פרס: הוא המונע את הקמתה של המדינה הפלסטינית לצדה של מדינת ישראל.

שמעון פרס: הוא המונע שחרור אסירים פלסטינים - -

מוחמד ברכה: זה לפני "חמאס".

מוחמד ברכה: לפני "חמאס" הכול היה בסדר.

שמעון פרס: - - כפי שהציע ראש ממשלת ישראל לראש הרשות הפלסטינית.

שמעון פרס: חטיפת החייל הישראלי על אדמת ישראל היא זו שדחתה את שחרור האסירים הפלסטינים.

שמעון פרס: את אשר ניתן היה להשיג ברצון טוב, היא ניסתה להשיג לשווא בכוח.

שמעון פרס: על אויבינו לדעת, שפתרון הסכסוך לא ייעשה באמצעות טילים.

שמעון פרס: אין ישראל צמאת כוח.

שמעון פרס: היא מזמינה את כל הצדדים לשולחן המשא-ומתן, כדי להגיע לפתרון בר-קיימא.

שמעון פרס: חברי הכנסת, כאדם שוחר שלום, אני מאוכזב עמוקות מההתפרצות הנוספת המטופשת של הטרור הפלסטיני והלבנוני.

צבי הנדל: לא יכול להיות.

שמעון פרס: אני מאוכזב, אבל לא מיואש.

שמעון פרס: לא התייאשנו משלום עם מצרים, אף-על-פי שהיו מלחמות עם מצרים עד שהגענו לשלום אתה.

שמעון פרס: לא התייאשנו משלום עם ירדן, אף שירדן השתתפה במלחמות נגדנו, והשגנו שלום.

שמעון פרס: משהושג שלום, הענקנו לאנשים צעירים ולא צעירים בכל הארצות הללו הזדמנות להישאר בחיים, לנשום לרווחה, לקוות לעתיד.

שמעון פרס: חברי הכנסת, אינני בא להבטיח חיים קלים.

שמעון פרס: באתי לבטא את אמונתי הנלהבת בחיים צודקים.

שמעון פרס: באתי לומר, כי ננצח מפני שאנו צודקים - צודקים וגם חזקים.

שמעון פרס: באתי לומר, שגם אם הדרך תארך, היא תוביל אותנו ליעד הרצוי; ולומר, שכגודל הקושי כן יהיה גם גודל ההישג.

שמעון פרס: באתי לומר, שגם אם תארך הדרך, נגיע לאן שצריך.

שמעון פרס: באתי לומר שאין לנו רק יעד אחד; יש לנו שלושה יעדים מקבילים שנפעל למענם בעת ובעונה אחת: להכות באויב כשצריך, לנהל משא-ומתן לשלום כשאפשר, לבנות שלום כלכלי לאורך הגבול המזרחי של ישראל כשניתן.

קריאה: אפשר עכשיו לקיים משא-ומתן לשלום.

שמעון פרס: נישאר מפורדים פוליטית, אבל נבנה 400 ק"מ של שלום כלכלי מים-סוף ועד נהר הירמוך - משותף לישראל, לירדן ולפלסטינים.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, אחרוג הפעם מהסדר המקובל בבית הזה ואפנה אל רחוקים מאתנו, אל אזרחי לבנון ואזרחיותיה.

שמעון פרס: אזרחי לבנון, כבר שנות דור שחייכם אינם חיים, שאתם מדממים בגלל טרור - -

מוחמד ברכה: תן להם - - - הרסתם - - -

דליה איציק: פעם שנייה.

דליה איציק: לא אעיר לך יותר.

מוחמד ברכה: לא נשאר - - - לא בית.

מוחמד ברכה: אף אחד לא ישמע אותך.

דוד אזולאי: אולי - - - לבנון - - -

שמעון פרס: - - עשרות מטרים ומאות קילומטרים מפרידים בינינו, אך אין במרחק הזה כדי להסתיר מעינינו את המראות הקשים בלבנון, את טפכם ונשותיכם הבורחים בימים אלה בדרכים מאובקות אל הבלתי-נודע.

שמעון פרס: אתם שרואים את בתיכם נחרבים פעם אחר פעם מול עיניכם הכלות, וחשים סבל ודמעות, רעב וחידלון - זה נגרם, למעשה, על-ידי ארגון מרושע השוכן בתוך לבנון.

מוחמד ברכה: אתה מפגיז - - - אתה מפגיז שם.

שמעון פרס: המרחק שבינינו לביניכם איננו אוטם את אוזנינו מלשמוע את זעקות השבר, את רעש מנועי המכוניות עמוסות הפליטים.

יצחק לוי: - - -

מוחמד ברכה: תצא.

מוחמד ברכה: אתה לא יכול לשמוע - - -

יצחק לוי: - - -

שמעון פרס: צר לנו לראות שוב ושוב איך הופכת ארצכם הירוקה לכתם שרפה שחור, לעיי חורבות, ללא צורך וללא הצדקה.

שמעון פרס: אתה תפנה ל"חיזבאללה".

שמעון פרס: הם הורסים את לבנון.

שמעון פרס: גם בבית הזה מותר להגיד את האמת.

מוחמד ברכה: בינתיים, מי שמפגיז זה אתה.

מוחמד ברכה: אתה מפגיז.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, אל תאלץ אותי.

מוחמד ברכה: - - -

שמעון פרס: אותם קילומטרים שמפרידים בין עכו לבין צור, בין נהרייה לבין צידון, בין חיפה לבין ביירות, המרחק הזה לא הפך אותנו, הישראלים, לקהי חושים או לאויבי לבנון.

שמעון פרס: אנו יודעים היטב שמלחמה זורעת הרס בארצכם היפה, ולבנו נחמץ, אבל אין לנו ברירה: זה אנחנו או ה"חיזבאללה".

שמעון פרס: גם לכם אין ברירה: זה אתם או ה"חיזבאללה".

שמעון פרס: מבחינתנו, זו מלחמה לחיים ולמוות.

שמעון פרס: אזרחי לבנון, עד הרגע זה אינכם משאירים לנו שום אפשרות אחרת זולת המלחמה.

שמעון פרס: אתם יודעים היטב שרבים מכם, אולי רוב מכריע ביניכם, אינו רוצה בנוכחות ובפעילות של אנשי הטרור מה"חיזבאללה" וארגוני המוות האחרים.

שמעון פרס: אבל יש גם שפותחים דלתות בתוככם לאחסנת טילים ויש שמאפשרים להם לירות עלינו, לפגוע בנו ולהרוג בנו.

שמעון פרס: אלה נושאים באחריות הכבדה להרג שאפשר היה למנוע.

שמעון פרס: ה"חיזבאללה" הוא לגיון זרים בארצכם.

שמעון פרס: הוא לא נשמע לממשלתכם, והוא לא מציית לצבאכם.

שמעון פרס: אין לו שום מטרה לבנונית.

שמעון פרס: הרי יצאנו מארצכם, ולא ניסינו לחטוף איש מכם.

שמעון פרס: והמלחמה היום היא טרגדיה לבנונית בגלל אמביציה אירנית.

שמעון פרס: אמירתכם שאינכם יכולים, שאינכם מסוגלים, להשכין שלום, איננה משכנעת.

שמעון פרס: הוכחתם שיכולתם לסלק את הסורים מארצכם.

שמעון פרס: אתם יכולים לפרוק בארצכם את ה"חיזבאללה" מנשקו.

שמעון פרס: הוא הממרר את חייכם.

שמעון פרס: אזרחי לבנון, זו יכולה להיות שעתכם הגדולה.

שמעון פרס: לרשות

שמעון פרס: כם צבא של 80,000 חיילים.

שמעון פרס: היכן הם?

שמעון פרס: שִלחו אותם להשתחרר מהטירוף של הארגון הפנאטי.

שמעון פרס: לא לנו להתערב בפוליטיקה של ארצכם, אבל אם הוא פוגע בנו, אנחנו חייבים לעשות זאת.

שמעון פרס: מהרגע שתחדל המלחמה, תמצאו בנו מה שאנחנו באמת: רודפי שלום, מבקשי שלום, נושאי תקווה שהזיתים שלנו והארזים שלכם יצמחו באין מפריע.

זהבה גלאון: למה הממשלה לא - - -?

זהבה גלאון: למה הממשלה לא מפצה - - -?

אריה אלדד: צודקת.

שמעון פרס: אין בין מדינת ישראל לבין לבנון שום מחלוקת.

שמעון פרס: אם יש בינינו עניין לבירור, הרי בישיבה אחת אפשר לפתור אותה - -

זהבה גלאון: הוא לא אומר על זה מלה.

זהבה גלאון: מה עם האנשים מהצפון שיושבים - - - מפצים את המעסיקים?

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון, שמענו.

שמעון פרס: - - ואז ארצכם תחזור להיות מה שהיתה תמיד בעינינו: אבן-חן בכתר המזרח התיכון.

שמעון פרס: אל תחמיצו את השעה.

מוחמד ברכה: לא נשאר מקום - - -

שמעון פרס: דעו לכם: ככל שישראל תותקף מארצכם - נגן על ארצנו עד אשר תיפסק שפיכות הדמים.

שמעון פרס: אנחנו לא נהסס, אנחנו לא ניסוג, אנחנו לא נפסיק.

שמעון פרס: גם לא נפסיק לדבר אל הגיון דעתכם.

שמעון פרס: מר פואד סניורה השמיע דברי טעם.

שמעון פרס: מדוע לא יבקש פגישה עם ראש ממשלת ישראל כדי להביא שלום מכובד לשני העמים?

שמעון פרס: חברי הכנסת, גם בשעה זו מטפסים חיילי צה"ל בהרי דרום-לבנון וגבעותיה ועיניהם תרות אחרי מחבלי ה"חיזבאללה", לגלות את מחבואיהם ולהביא עליהם את קצם.

שמעון פרס: גם ברגע זה טסים טייסי חיל האוויר בשמי ביירות, צור וצידון, כדי לאתר מחבואי מחבלים היורקים מוות על צפון מדינת ישראל.

שמעון פרס: גם בשעה זו פועלים חיילי צה"ל כדי לפגוע בארגוני המחבלים ובשולחי המתאבדים ברצועת-עזה.

שמעון פרס: גם ברגע זה חושף השב"כ בכשרון את החבוי ואת המסוכן.

שמעון פרס: מהדוכן הזה, מהבית הזה, שלוחה מכולנו ברכה ללוחמי צה"ל האמיצים ומשטרת ישראל שיצליחו במשימתם וישובו הביתה בשלום.

שמעון פרס: חברי הכנסת, במלחמה שנכפתה עלינו לפני 13 ימים נפלו לנו מפקדים וחיילים נפלאים.

שמעון פרס: הבית הזה, בשעה זו, מאוחד בהבעת תנחומים למשפחות הנופלים ובאיחולי החלמה לפצועים.

שמעון פרס: הבית הזה חייב גם הבטחה לשלוש משפחות החטופים, גלעד שליט, אלדד רגב ואהוד גולדווסר, כי לא ננוח ולא נשקוט עד שנראה את שובם בשלום לבתיהם.

שמעון פרס: ישראל כיום היא לא רק חזית אחת.

שמעון פרס: ישראל כיום היא משפחה אחת.

שמעון פרס: חברי הכנסת, לחימתם של חיילי צה"ל מכל החילות ובכל הגזרות היא מובן מאליו בנוף חיינו במדינת ישראל.

שמעון פרס: אבל עמידתם המופלאה של למעלה ממיליון תושבי מדינת ישראל, אנשי הצפון ואנשי הדרום - - -

אריה אלדד: מדוע לא תכריז על שעת-חירום כדי לעזור להם?

אריה אלדד: אלה מלים ריקות.

אריה אלדד: מדוע לא תכריז על שעת-חירום?

שמעון פרס: לוחמים אלה אינם לובשים מדים ואינם מחזיקים באמצעי מלחמה, אך עמידתם אינה פחות משמעותית לנו, לכולנו - -

זהבה גלאון: אז למה לא משלמים להם?

שמעון פרס: - - מזו של טייסי חיל האוויר ולוחמי חיל הים ולוחמי חיל הרגלים המסתערים על מחילות ה"חיזבאללה".

אורי אריאל: אדוני, אתה חושב שעם זה הולכים למכולת?

אריה אלדד: למה לא תכריז על שעת-חירום?

דליה איציק: חבר הכנסת אלדד, יש לי יסוד סביר להניח שהוא שמע את שאלתך.

דליה איציק: נא שתיקתך עכשיו.

סופה לנדבר: - - -

דליה איציק: תודה.

זהבה גלאון: - - - שיושבים פה.

דליה איציק: אדוני, בבקשה.

שמעון פרס: בחזית של האזרחים אין יורים, אבל שומעים את צווחות הטילים, את שאון הסירנות של האמבולנסים, של מכבי האש, של המשטרה ושל אנשי כוחות העורף, את הדממה לפני קול הנפץ של הטיל, את תעצומות הנפש של האזרחים.

שמעון פרס: אורך אפם של לוחמי הצפון הללו, הסבלנות שלהם, השקט שלהם, השפתיים החשוקות ותפילת השלום ביניהן – הם המסר לכולנו.

שמעון פרס: הם אמצעי הלחימה הטוב ביותר.

שמעון פרס: אנשי הצפון – וגם אנשי הדרום – בזכותכם, יותר מתמיד, זאת גאווה להיות ישראלי.

שמעון פרס: אנחנו יודעים, כפי שאמרה היושבת-ראש, שצריך להחליט על מצב חירום ולטפל בבעיות הבוערות, האמיתיות, של כל התושבים.

אריה אלדד: - - -

זהבה גלאון: - - -

רן כהן: - - -

שמעון פרס: במלחמה נגד האזרחים בצפון נהרגו עד היום 17 אזרחים ונפצעו 372 אזרחים.

שמעון פרס: עד עתה נורו לעבר מדינת ישראל יותר מ-2,000 טילים ורקטות.

שמעון פרס: מי שמדבר על דיספרופורציה שלנו – זאת פרופורציה שמקובלת על העולם, בארבעה-חמישה ימים לירות ולהרוג ללא סיבה?

שמעון פרס: בשם ממשלת ישראל, בשם מדינת ישראל כולה, אנו מושיטים היום יד אחים למשפחות השכולות, ויחד אתכם נבקש מרפא לפצועים.

שמעון פרס: בהזדמנות זו אומר תודה מעומק הלב לאנשי מגן-דוד-אדום, לאלפי השוטרות והשוטרים, למכבי האש, לאנשי הממשלה והרשויות המקומיות, לראשי הרשויות המקומיות, למתנדבים הרבים ולאנשי כוחות העורף על תרומתם לכושר העמידה של מדינת ישראל.

שמעון פרס: אסיים בפסוקים מחבקוק.

שמעון פרס: לשכנינו אצטט את הפסוקים האלה: "שבעתָּ קלון מכבוד - - - כי חמס לבנון יכסך - - - מדמי אדם וחמס ארץ - - - כי פסלו יצרו מסכה ומורה שקר - - -".

שמעון פרס: ולעצמנו אני מצטט: "על משמרתי אעמדה ואתיצבה על מצור ואצפה לראות מה ידבר בי ומה אשיב על תוכחתי; ויענני ה' ויאמר כתוב חזון ובאר על הלֻחות למען ירוץ קורא בו; כי עוד חזון למועד, ויָפח לקץ ולא יכזב אם יתמהמה חכה לו כי בא יבא לא יאחר - - - וצדיק באמונתו יחיה".

דליה איציק: תודה רבה.

דב חנין: אין לכם שום אופק מדיני.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, פעם ראשונה.

דב חנין: אין לכם שום אופק מדיני – זה חוסר אחריות.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, פעם שנייה.

זהבה גלאון: לא נתת תשובה לתושבי הצפון על השאלה למה אתם לא משלמים למעסיקים.

קריאה: את תיתני להם תשובה.

קריאה: את קודם כול - - -

דליה איציק: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי הבית – כל חברי הבית – כשנלחמים שומרים על אחדות העם.

בנימין נתניהו: אנחנו כולנו מותקפים.

בנימין נתניהו: אנחנו חייבים להתאחד.

בנימין נתניהו: האיום הוא על כולנו.

בנימין נתניהו: מטרת המלחמה היא להסיר את האיום הזה, כך קבעה הממשלה וכך קבע ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: לרבות – ובראש – הסרת איום הטילים.

בנימין נתניהו: זה מה שנתגלה במלחמה הזאת:

בנימין נתניהו: איום על העורף הישראלי שלא הכרנו מאז מלחמת השחרור.

בנימין נתניהו: נכון, סדאם חוסיין ירה עלינו 39 טילים, אבל הם לא גבו שום מחיר בנפש.

בנימין נתניהו: בינתיים ה"חיזבאללה" ירה לפחות 1,000 טילים; יכול להיות שקרוב יותר ל-2,000.

קריאה: היו שני הרוגים.

בנימין נתניהו: אנחנו סופגים הרוגים, והעורף הישראלי סופג את המכות האלה, והדבר הזה בלתי נסבל לאורך זמן.

בנימין נתניהו: לכן הסרת האיום היא דבר חיוני, וכולנו צריכים להתאחד סביב השגתו.

בנימין נתניהו: הסרת האיום תושג אולי, חלקית, בהרחקת האיום, ביצירת אזור ביטחון – כוח רב-לאומי.

בנימין נתניהו: אני ספקן לגבי יעילותו, ולא נפסול אותו מראש, אבל זאת בסך הכול הרחקת האיום, בשעה שהאיום מרחיק טווח.

בנימין נתניהו: כיוון שהטילים יכולים להגיע עד טווח של 200 קילומטרים ויותר, יצירת אזור ביטחון אינה מסירה את האיום.

בנימין נתניהו: אזור ביטחון ירחיק את האיום חלקית, יצמצם את החיכוך, אבל שבירת יכולת ה"חיזבאללה" לאיים על העורף הישראלי היא המטרה הראשונה והחשובה ביותר.

בנימין נתניהו: זאת גם המטרה שהממשלה הציבה, ובצדק הציבה.

בנימין נתניהו: אני קורא לכל חברי כאן:

בנימין נתניהו: המטרה הזאת – לנצח את ה"חיזבאללה" ואת הפטרונים שעומדים מאחוריו, ואת האיום שקיים על כולנו – צריכה לאחד את כולם.

בנימין נתניהו: כשנאמנו כאן, ראש הממשלה ואנוכי, לפני שמונה ימים, אמרתי שהטילים אינם מבחינים בין נצרת-עילית ובין נצרת, בין יהודי ובין ערבי, ויומיים לאחר מכן הטילים פגעו בנצרת והרגו שני אחים קטנים ערבים.

בנימין נתניהו: איך אתם מגיבים על זה, חברי הכנסת הלא-יהודים?

בנימין נתניהו: איך אתם מגיבים על זה?

בנימין נתניהו: משום שכרגע אתם צריכים להבין שאף אחד לא יחוס עליהם.

בנימין נתניהו: אחמד טיבי, אמרתי לך פעם במסדרון: אירן לא תחוס עליך.

בנימין נתניהו: לא מעניין אותם אם יושמדו פה גם מיליון ערבים.

אחמד טיבי: גם הם לא מעניינים אותי.

בנימין נתניהו: אתה פשוט לא מעניין אותם.

בנימין נתניהו: אתה מקבל המחשה של זה עכשיו, כשה"חיזבאללה", בפנאטיות השיעית הזאת, יורים.

בנימין נתניהו: לא מעניין אותם שאנשים ימותו.

בנימין נתניהו: אתם צריכים להתייצב עם הממשלה כמו שאנחנו מתייצבים עם הממשלה, ולשים בצד כל שיקול אחר.

בנימין נתניהו: תסתכל על חברי באופוזיציה, מהליכוד ועד אחרון חברי האופוזיציה, כולם מתייצבים.

אחמד טיבי: עוד שבוע.

בנימין נתניהו: מה, אין לנו חילוקי דעות?

בנימין נתניהו: לא היו לנו שאלות?

בנימין נתניהו: יש לנו מה להגיד, האמן לי.

בנימין נתניהו: זה לא שייך.

בנימין נתניהו: אנחנו בלב המלחמה.

בנימין נתניהו: אנחנו בלב המלחמה, ובלב המלחמה כולם נותנים תמיכה.

אחמד טיבי: הוא אהב את זה.

אחמד טיבי: הוא המרוויח העיקרי מהמלחמה.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, אתה סגן כאן.

דליה איציק: תזכור את זה כל הזמן.

אחמד טיבי: הוא פנה אלי.

דליה איציק: אל תאלץ אותי להוציא אותך.

דליה איציק: בבקשה.

בנימין נתניהו: כשאני אומר, גברתי, שכולנו במלחמה, אני מסכים עם המשנה לראש הממשלה, ידידי חבר הכנסת שמעון פרס, שהגענו למצב שדיברנו עליו במלחמת השחרור: כל הארץ חזית, כל העם צבא – ברגע זה מדובר בשני מיליוני אזרחינו בואכה עפולה.

בנימין נתניהו: אבל צריך לעזור להם; עסקים מתמוטטים.

בנימין נתניהו: חברי ואני היינו בחיפה, ודיברתי עם ראשי ערים בצפון, אתה שומע אנשי עסקים, בעלי עסקים, בעל מכולת, בעל מספרה: העסק מתמוטט.

בנימין נתניהו: צריך לעזור להם, לתת להם חמצן.

בנימין נתניהו: קל מאוד להרוס עסק, קשה מאוד לבנות אותו.

בנימין נתניהו: אם הם נחנקים, הם לא יקומו יותר.

בנימין נתניהו: לכן צריך לעזור להם עכשיו, לא אחר כך.

בנימין נתניהו: לעזור להם באשראי, לעזור לעובדים שאינם יכולים להגיע לעבודה.

בנימין נתניהו: צריך להקים צוות חירום מיידי שיהיה כתובת.

בנימין נתניהו: צריך שיהיו קריטריונים, והממשלה צריכה לעשות את זה מייד, משום שחיילי העורף, כפי שהגדרת, ידידי שמעון, סובלים.

בנימין נתניהו: צריך לעזור להם, לתת להם תחמושת, שיוכלו לעמוד במלחמה הזאת, כי הם חלק חשוב בה.

בנימין נתניהו: אני חושב שמהעז הזה יכול לצאת מתוק.

בנימין נתניהו: אני חושב שקודם כול יש פה צלצול השכמה לעולם.

בנימין נתניהו: חלק מהעולם ישן, והיום הוא צריך להתעורר.

בנימין נתניהו: היום הוא ראה מה זה ניסוי כלים של אירן.

בנימין נתניהו: אירן הפעילה את שתי שלוחותיה, את ה"חמאס" תחילה, לירי "קסאמים", ואז את "חיזבאללה", לירי רקטות וטילים על ערי ישראל.

בנימין נתניהו: אירן יורה על מדינה מערבית, ובודקת את התגובה המערבית.

בנימין נתניהו: וכשתוקפים את ישראל – על מה, על מידתיות?

בנימין נתניהו: – נכון, לצערי נהרגו באופן טרגי, וכמובן לא בזדון, 300 ואולי קרוב ל-400 מאזרחי לבנון.

בנימין נתניהו: כואב לנו על כל אחד, אבל אנחנו יודעים שהאחריות לכך רובצת על כתפי "חיזבאללה" ועל אלה שדוחפים אותו לעשות את מה שהוא עושה.

בנימין נתניהו: ואנחנו יודעים עוד דבר; איזה סטנדרט מיישמים פה על ישראל.

בנימין נתניהו: על מה הם תוקפים אותנו, ריבונו של עולם, על זה שאנחנו מנסים לפגוע במשגרי הטילים כשהם מתחבאים מתחת לבתים צפופים – בכוונה?

בנימין נתניהו: אז בואו נבדוק את זה.

בנימין נתניהו: מי תוקף אותנו, סוריה?

בנימין נתניהו: סוריה, שהשמידה 15,000 מאזרחיה באחר-צהריים אחד?

בנימין נתניהו: 15,000 איש – שמחקו אותם.

בנימין נתניהו: יש גם מדינות אחרות שנלחמות בטרור.

בנימין נתניהו: רוסיה נלחמת בטרור כל הזמן.

בנימין נתניהו: בגרוזני אני לא יודע אם מספר הנפגעים הוא אלפים; אומרים שעשרות אלפים.

בנימין נתניהו: כשמדינה סופגת רקטות על הערים שלה, התגובה יכולה להיות קשה מאוד.

בנימין נתניהו: אני מסתכל על בריטניה.

בנימין נתניהו: שמעתי את שר המדינה של בריטניה, שאמר שהתגובה שלנו היא לא מידתית.

בנימין נתניהו: הצטערתי לשמוע את זה ממנו.

בנימין נתניהו: דווקא משר המדינה של בריטניה?

בנימין נתניהו: בריטניה ספגה התקפת רקטות 2B.

בנימין נתניהו: תגובתה היתה לשטח ערים גרמניות.

בנימין נתניהו: דרזדן שוטחה לגמרי.

בנימין נתניהו: אינני בא לקבוע כאן שום פסיקה מוסרית.

בנימין נתניהו: היתה מלחמה כוללת.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד שיש לנו תקדימים.

בנימין נתניהו: איך אתם מתייחסים כך לישראל?

בנימין נתניהו: ישראל לא מפעילה אחוז של אחוז של אחוז מכוחה.

בנימין נתניהו: למה המלחמה הזאת נמשכת?

בנימין נתניהו: כי אנחנו לא מפעילים את כוחנו בכל העוצמה; כי אנחנו דואגים לא לגרום אבדות וקורבנות אזרחיים.

בנימין נתניהו: אז העולם קיבל עכשיו שיחת יקיצה, ועכשיו נראה איך הוא מתנהג.

בנימין נתניהו: הנה, אירן שולחת את שלוחיה להתקיף אותנו; אנחנו זה אתם.

בנימין נתניהו: ואת מי אתם תוקפים – אותם?

בנימין נתניהו: לא, אותנו.

בנימין נתניהו: תתעוררו, כי זה רק הספתח.

בנימין נתניהו: כי כשאירן – כשהמוקד השיעי המטורף הזה, סוג של שיעיות, ששולט בה וחימש אותה בטילים שכבר עוברים אותנו ומגיעים לכל בירה באירופה, ובקרוב יגיעו גם לארצות-הברית – כשהם יוכלו לחמש את הטילים האלה לא בכדורי הרסס שהם יורים עלינו, אלא ברסס אטומי, אתם תהיו על הכוונת.

בנימין נתניהו: וצודק חברי שמעון פרס שאומר: עכשיו תפעלו, ובכל הכלים האפשריים – יש גם כלים פוליטיים, ודיפלומטיים וכלכליים – תפעלו עכשיו לעצור את הרעה, כי ראו הושכמתם, ראו הוזהרתם.

בנימין נתניהו: האיום הוא לא רק עלינו; הוא עלינו בראש ובראשונה – הם אומרים את זה ואנחנו מאמינים להם, אבל האיום הוא עליכם.

בנימין נתניהו: אז תנו לנו כרגע את היד, את התמיכה, את הכתף, כדי לשבור את שליחי אירן כאן, ונעשה חלוקת עבודה.

בנימין נתניהו: אתם תטפלו באירן, וגם בתחנת המעבר סוריה.

בנימין נתניהו: זאת התגובה הנכונה, וזה מה שישראל מצפה לו, ומה שכל אדם הגון ובר-דעת היה מצפה לו ברגע זה.

בנימין נתניהו: כן, גם חברי חברי הכנסת הערבים, כי אתם באותן שנתות של המטרה.

בנימין נתניהו: יש כאן צלצול השכמה נפרד ומיוחד לנו, גברתי היושבת-ראש.

בנימין נתניהו: נתגלה פה משהו נוסף.

בנימין נתניהו: על מה הסכסוך?

בנימין נתניהו: ריבונו של עולם, למה הם יורים עלינו?

בנימין נתניהו: על מה?

בנימין נתניהו: על הכיבוש?

בנימין נתניהו: הרי מיותר לומר שפינינו כל סנטימטר מלבנון וכל סנטימטר מעזה.

בנימין נתניהו: אבל אפשר לחשוב: בסדר, עדיין יש יישובים שלנו ביהודה ובשומרון – כאילו שאם נפנה כל סנטימטר ביהודה ושומרון – לא שאני פוסל הסדר שם – זה יפתור את הבעיה.

בנימין נתניהו: אבל נסראללה, כדרכו, אמר את הדברים ביושר.

בנימין נתניהו: שלשום הוא אמר: אנחנו נמשיך לשגר את הרקטות שלנו אל ההתנחלויות הכבושות של האויב.

בנימין נתניהו: לאן הוא שולח את הרקטות שלו?

בנימין נתניהו: אל טבריה הכבושה, אל צפת הכבושה, אל עכו הכבושה, אל חיפה הכבושה.

בנימין נתניהו: אי-אפשר לחשוף את הסיבה לסכסוך המתמשך הזה טוב יותר מאמירתו זו, כי כשאנחנו עמדנו – ממשלות הליכוד והעבודה – מול מנהיגים ערבים שהתנערו מהיעד המטורף הזה, אנואר סאדאת או המלך חוסיין, השגנו הסכמים, וגם היינו נדיבים בהסכמים הללו, כי ידענו שיש לנו שותף לקיום.

בנימין נתניהו: אבל הסכסוך הזה נמשך היום משום שבעולם הערבי והמוסלמי יש כוחות שרוצים לשחרר את המזרח התיכון מעצם קיומה של מדינת ישראל, בכל גבול שהוא.

בנימין נתניהו: זה מה שמקיים את הסכסוך.

בנימין נתניהו: זה מה שצריך לאחד את כולנו.

בנימין נתניהו: אולי נחזור, אל מול האיום הזה, למושג שבן-גוריון אימץ אותו בסופו של דבר, וטוב עשה.

בנימין נתניהו: הוא אימץ את המושג הזה, בטיפוח כוחו של צה"ל, מיריבו הפוליטי.

בנימין נתניהו: גם כאן עשינו אחדות לאומית.

בנימין נתניהו: אזכרתו של היריב הזה מתקיימת היום בשעה 17:00, ואני מניח שרבים ילכו לשם.

בנימין נתניהו: אני מדבר על זאב ז'בוטינסקי, וספציפית על קיר הברזל.

בנימין נתניהו: ז'בוטינסקי הניח שאויבינו ימשיכו לנסות להשמיד אותנו, ובסופו של דבר, מכיוון שהם בני-אדם, הם יתעייפו מזה.

בנימין נתניהו: אבל ז'בוטינסקי לא המציא את זה, לפי מיטב הבנתי.

בנימין נתניהו: הוא קיבל את זה מנורדאו.

בנימין נתניהו: נורדאו כתב באחד מספריו על ניסוי מדעי שערך מדען גרמני, ביולוג ידוע בשם מביוס.

בנימין נתניהו: מביוס עשה ניסוי מדעי עם אקווריום.

בנימין נתניהו: הוא הכניס באמצע האקווריום מחיצת זכוכית שקופה, בצד אחד הוא שם דג טורף ובצד השני דג קטן, שהיה לטרף שלו.

בנימין נתניהו: הדג הטורף זיהה את הדג הקטן והסתער כדי לטרוף אותו, פגע במחיצת הזכוכית, הסתובב המום, שוב ראה את הדג הקטן, הסתער עליו ופגע במחיצת הזכוכית, וחזר על כך עשרות פעמים, עד שלבסוף הפסיק.

בנימין נתניהו: מביוס הוציא אז את מחיצת הזכוכית.

בנימין נתניהו: הוא כתב שהדג הגדול הסתובב בחלק שלו של האקווריום ולא הטריד עוד את הדג הקטן.

בנימין נתניהו: אני רוצה לתקן משהו באנלוגיה הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים להניח שזה נכון לגבי טורפים רגילים, אבל לטורפים מהסוג של אירן ו"חיזבאללה" צריך ליתר ביטחון לעקור את השיניים; צריך להוציא מהם את הטילים, צריך להוציא מהם את הנשק הגרעיני, צריך להוציא מהם את הטילים הבליסטיים.

בנימין נתניהו: לעקור את השיניים ולהוריד את מחיצת הזכוכית, ואז להגיע, אולי, שמעון, למזרח תיכון חדש.

בנימין נתניהו: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: תודה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

דליה איציק: לאחר מכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דליה איציק: אורחים נכבדים, אלה שרוצים לצאת למשימות, כפי שהבטחנו לכם, אנא עשו זאת בשקט, כדי שנוכל לשמוע את חבר הכנסת ליברמן.

דליה איציק: תודה לכם שבאתם.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים, תרשי לי להתחיל בקריאת עידוד לחיילי צה"ל שנלחמים ברגע זה בצפון הארץ.

אביגדור ליברמן: מלת עידוד לאזרחי ישראל שיושבים במקלטים, סופגים מטחי רקטות, ויש מעשי גבורה גם בעורף וגם בחזית.

אביגדור ליברמן: כמובן, אני רוצה להביע את תנחומי למשפחות הנפגעים ולאחל החלמה לפצועים.

אביגדור ליברמן: גברתי, הייתי רוצה להתחיל את הדיון על צפון הארץ ממה שקורה כרגע בעזה.

אביגדור ליברמן: מי שלא מבין מה שקורה בעזה - זה תהליך של לבנוניזציה; אם לא נעצור את האירועים בעזה היום, בעוד חצי שנה תהיה לנו לבנון חדשה בעזה.

אביגדור ליברמן: מבחינת הברחת נשק - זה כבר לא הברחה.

אביגדור ליברמן: זו זרימה חופשית של נשק ממצרים לתוך עזה.

אביגדור ליברמן: כל בית וכל חוף וכל בית-ספר הופכים ליעד מבוצר.

אביגדור ליברמן: אני לא מבין איך כוחות הביטחון שלנו לא מתריעים ולא תובעים מהדרג המדיני להתחיל לפעול שם בצורה אחרת לגמרי.

אביגדור ליברמן: מצרים נכשלה כליל בתפקידה לשמור על ציר פילדלפי, בתפקידה לשמור על הגבול הדרומי שלנו.

אביגדור ליברמן: לכן, הקריאה שלי היא לפעול מייד ולתפוס את האחריות - שצה"ל יתפוס את האחריות על ציר פילדלפי ועל מעבר רפיח.

אביגדור ליברמן: שאף אחד לא יגיד שאין לנו מודיעין, שאין לנו מידע, ונהיה מופתעים בעוד חצי שנה ממה שקרה בעזה ואילו סוגי נשק כבר הוברחו לתוך עזה ואילו סוגי נשק נמצאים ברשותם.

אביגדור ליברמן: כמובן, אני חייב לעבור מכאן לנושא הצפון.

אביגדור ליברמן: מה קורה בצפון הארץ - צריך להבין שלמבצע הזה יש ארבעה יעדים: היעד הראשון, להחזיר את החיילים הביתה.

אביגדור ליברמן: היעד השני, להפסיק את ירי ה"קטיושות" והרקטות על יישובינו בצפון הארץ.

אביגדור ליברמן: היעד השלישי, פירוק "חיזבאללה" מהנשק.

אביגדור ליברמן: היעד הרביעי, פריסת כוחות צה"ל בין נהר הליטאני לגבולנו הצפוני.

אביגדור ליברמן: אני מזהיר שאם נפסיק את המבצע ונגיע להפסקת אש ללא השגת ארבעת היעדים, זה יהיה ניצחון של ה"חיזבאללה".

אביגדור ליברמן: זה יהיה ניצחון ברור, וכולם עוקבים אחרי האירועים וההתרחשויות.

אביגדור ליברמן: עצם העובדה שהיום "חיזבאללה" ממשיך לתפקד ומגלה עמידה תחת המתקפה של צה"ל, וזה שהם ממשיכים לירות בקצב של 100 רקטות ביום על יישובינו בצפון הארץ, עצם העובדה שהנהגת שרשרת הפיקוד של "חיזבאללה" ממשיכה לתפקד - כולם עוקבים אחרי הדברים האלה והמשמעות היא מרחיקה לכת.

אביגדור ליברמן: המשמעות מרחיקה לכת גם בסוריה, גם ביו"ש וגם בקרב ערביי ישראל.

אביגדור ליברמן: מי שעוקב אחרי הרטוריקה הסורית חייב להיות מוטרד.

אביגדור ליברמן: בימים הראשונים של המלחמה הסורים שתקו כמו דגים, התחבאו ונראו מבוהלים ופוחדים.

אביגדור ליברמן: מי ששם לב לרטוריקה הסורית ביומיים האחרונים או בשלושת הימים האחרונים, היא השתנתה מקצה לקצה.

אביגדור ליברמן: ברור שהביטחון העצמי חזר אליהם, ואני צופה דברים רעים גם מכיוון סוריה.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר, אם תהיה הפסקת אש, שעוד פעם תנוצל על-ידי "חיזבאללה" - לא לפיתוח הכלכלה, לא לבניית מערכת רווחה, אלא לגיוס מתאבדים נוספים ומחבלים נוספים והברחת נשק - אם אנחנו נגיע להפסקת אש ללא השגת היעדים, אנחנו צפויים לא לשתי חזיתות, אלא לשלוש חזיתות נוספות, גם מכיוון סוריה, גם מכיוון יו"ש וגם מכיוון ערביי ישראל.

אביגדור ליברמן: ברשותך - כי כולם ברחו מזה - אני רוצה לשים דגש מיוחד בנושא ערביי ישראל, גם מלמעלה וגם מלמטה.

אביגדור ליברמן: מי שראה את האבא מנצרת, ששני ילדיו נרצחו על-ידי "חיזבאללה", על-ידי נסראללה, שדיבר בהערכה וכמעט בסופרלטיבים על אותו נסראללה והאשים את ממשלת ישראל ברצח ובהרג, מי ששמע התבטאויות של חברי כנסת שיושבים כאן, שמזמן הפכו לשלוחה מדינית של "חיזבאללה" פה, בכנסת ישראל, לא יכול שלא להבין מהם הכיוונים, הדברים ברורים.

אביגדור ליברמן: חברי הכנסת הערבים לא נגד המלחמה, הם בעד "חיזבאללה", וזה דבר ברור ביותר.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה שבית-המחוקקים פה לא מסוגל להתמודד עם האנשים שבזמן המלחמה מזדהים עם נסראללה ו"חיזבאללה", שהם האויבים שלנו, שנלחמים בנו - זו פשיטת רגל של מערכת המשפט ושל בית-המחוקקים.

אביגדור ליברמן: לא יכול להיות מצב כזה בשום מדינה נורמלית בעולם, לא באנגליה ולא בארצות-הברית.

אביגדור ליברמן: מי שלא מבין, ויושבים פה גם אנשים ממשטרת ישראל, ואני לא רואה פה את השר לביטחון פנים - שלא יגיד שהוא מופתע ואין לנו מידע מודיעיני.

אביגדור ליברמן: האנשים האלה עובדים על הגרסה החדשה של אירועי אוקטובר.

אביגדור ליברמן: שאף אחד לא יהיה מופתע.

אביגדור ליברמן: כל מה שהם עובדים עליו וכל מה שהם מסיתים זה עוד מאירועי אוקטובר, ואל תגידו שלא ידעתם.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף, שמעתי את שמעון פרס כמה פעמים בימים האחרונים ואני מודאג.

אביגדור ליברמן: כשאתה אומר שאירן וסוריה, ציר הרשע הזה, זו בעיה של העולם, אתה צודק חלקית.

אביגדור ליברמן: גם היטלר היה בעיה של העולם, אבל אנחנו שילמנו ראשונים ואת המחיר היקר ביותר.

אביגדור ליברמן: אני מסכים אתך שאירן וסוריה זו בעיה של כל העולם.

אביגדור ליברמן: שלא יהיו שום אשליות, העולם לא יעשה כלום.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר התוצאה תהיה אפס.

אביגדור ליברמן: העולם יגנה, העולם ייכנס וידע, העולם יבלבל את המוח, ובסופו של דבר, בדיוק כמו שקרה לפני מלחמת העולם השנייה, אלה חתמו על הסכמי מינכן ואלה על הסכם מולוטוב-ריבנטרופ.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר, שלא יהיו אשליות.

אביגדור ליברמן: פעולה ממשית העולם לא מתכוון לעשות.

אביגדור ליברמן: בסופו של דבר, אנחנו נהיה אחד על אחד מול ציר הרשע הזה.

אביגדור ליברמן: זה התסריט, שלא נהיה מופתעים.

אביגדור ליברמן: מדינת ישראל זקוקה לצ'רצ'יל ולא לצ'מברליין.

אביגדור ליברמן: במצב של היום, חייבים להבין: אני נוסע יום-יום מהבית לכנסת ישראל ואני רואה עוד בטונדה ועוד בטונדה.

אביגדור ליברמן: מי שבונה בטונדות הוא הצד החלש, הצד המפסיד.

אביגדור ליברמן: כולנו זוכרים את פרשת המרגלים ומה אמר משה רבנו.

אביגדור ליברמן: מי שבונה חומות, מי שבונה בטונדות, בסופו של דבר יפסיד.

אביגדור ליברמן: ראינו שלא חומת ברלין ולא קו בר-לב ולא קו מז'ינו, לא עמדו במבחן ההיסטוריה.

אביגדור ליברמן: אם מישהו חושב שניתן להציל את המצב על-ידי בניית גדר הפרדה ובטונדות – הוא טועה.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר להפוך את כל הערים שלנו לבטונדות.

אביגדור ליברמן: אנשים נהרגים מ"קסאמים" ומ"קטיושות".

אביגדור ליברמן: כמה אפשר לדבר על עוד ועוד מיגון.

אביגדור ליברמן: מה, נמגן את כל הרחובות שלנו?

אביגדור ליברמן: דבר אחרון, כל ההודעות ששמעתי אתמול על ההתכנסות והבטונדות, זו הודאה בכישלון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שכדאי לשים לב מאיפה תוקפים אותנו היום - מעזה, שפינינו אותה כליל, ומלבנון, שפינינו אותה כליל, ואנחנו רואים מה מתבשל ביו"ש.

אביגדור ליברמן: אנחנו יכולים לנצח, אנחנו חייבים לנצח, ותפסיקו לדבר על הכישלונות.

אביגדור ליברמן: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דליה איציק: הדובר הראשון הוא חבר הכנסת דני נוה; יש לו שלוש דקות.

דליה איציק: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת שב-12:30 הממשלה מביאה הצעת חוק שתסייע לחלק מן הפתרונות למען התושבים בצפון.

דליה איציק: אשר על כן, אישרתי לוועדת הכנסת, בראשותה של חברת הכנסת , לדון בחוק וכבר היום אנחנו נאשר אותו בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

דליה איציק: לתשומת לבכם.

דליה איציק: במיוחד אלה שחרדו לכנסת, שמא לא תהיה פעילה.

זהבה גלאון: - - -

דליה איציק: יש לך דרך לדבר אתי, אל תדברי אתי ככה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת דני נוה.

זהבה גלאון: עם כל הכבוד, אני יכולה להגיד במליאה מה שאני רוצה.

דליה איציק: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חסן נסראללה טעה.

דני נוה: נסראללה חשב שהחברה הישראלית, כפי שהוא עוקב אחריה, היא חברה מסוכסכת, מפולגת.

דני נוה: הוא ודאי התבונן לא פעם ולא פעמיים במה שקורה גם כאן, בבניין הזה, בכנסת, באולם הזה, וראה אותנו מגדפים זה את זה, מסוכסכים זה עם זה, משמיצים.

דני נוה: הוא ראה את החברה הישראלית, שבה מצד אחד יש קבוצת אוכלוסייה שכל דאגתה היא אולי לאיזה קלאב לשלוח את הילדים בקיץ ומצד שני קבוצת אוכלוסייה שאין לה כסף לשלוח את הילדים לקייטנה במקום כלשהו.

דני נוה: הוא חשב שהוא מכיר את החברה הישראלית, והוא טעה.

דני נוה: כי מתוך העימות הזה עולה החברה הישראלית עם המכנה המשותף, העמוק, הרחב והמלכד שלה.

דני נוה: נכון שהמחיר ששילמנו עד עכשיו הוא מחיר קשה, כבד, נורא, של חיילים שנהרגו, שנפצעו, של אזרחים שנרצחו, של משפחות שלא יחזרו להיות אף פעם כפי שהיו עד לפני הלחימה הזאת.

דני נוה: אבל כשאני שומע לא פעם ולא פעמיים, מתוך הטראומה של העבר, אנשים שאומרים שזו לא תהיה ואסור שזו תהיה מלחמת לבנון השנייה - אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו לא מלחמת לבנון השנייה, זה עדיין בעצם המשכה של מלחמת העצמאות של מדינת ישראל, של העם היהודי בארץ-ישראל.

דני נוה: זה עדיין אותו מאבק יסודי, בסיסי שלנו, על הזכות שלנו לקיים בית לאומי לעם היהודי בארצנו, בארץ-ישראל.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המסקנה מהדבר הזה היא מאוד ברורה ומאוד פשוטה.

דני נוה: ואני חושב שרבים, לא רק בארץ אלא גם בעולם, מבינים אותה.

דני נוה: לא פעם אנחנו הולכים בימי זיכרון לבתי-העלמין ומשתמשים בביטויים כמו "במותם ציוו לנו את החיים", ביטויים עמוקים, אבל לפעמים יש איזו תחושה שאולי אלה מלים גבוהות, שלא תמיד מבטאות משהו.

דני נוה: הפעם, אני חושב שמרבית אזרחי ישראל מבינים שמשמעות הדברים היא אחרת.

דני נוה: היא שונה.

דני נוה: זה מאבק של אנחנו או הם.

דני נוה: זה לא מצב שבו אם רק נוותר עוד קצת או אולי נתפשר או אולי נתגמש, הם ירפו מאתנו או יוותרו קצת או יגלו סלחנות.

דני נוה: לכן, מעבר לאותם דברים שבצדק נאמרו פה, על כך שהמלחמה הזאת או הלחימה הזאת חייבת להסתיים באותם דברים שיפרקו את יכולותיו של ה"חיזבאללה" גם סמוך לגבול וגם את יכולת הטילים שלו; והדברים האחרים מעבר לכל הדברים הללו, הדבר החשוב ביותר הוא, שהלחימה הזאת תסתיים באופן כזה, שבתודעה, מטהרן דרך "חיזבאללה" ועד ה"חמאס" בעזה, תיצרב הידיעה שמדינת ישראל היא מדינה חזקה, שמעבר להישגים טקטיים כאלה ואחרים, שאולי ה"חיזבאללה" משיג בשדה הקרב, צה"ל הוא צבא שגדול עליהם בכמה וכמה מידות.

דני נוה: שתיצרב בהם המודעות, התודעה שכל התוכניות, המגמות האסטרטגיות, האמונות המעוותות של חיסולה של מדינת ישראל צריכות לרדת מסדר-היום.

דני נוה: לסיום, אדוני היושב-ראש, והדברים נאמרו פה, אני פונה לממשלה בשתי קריאות.

דני נוה: האחת - לא למצמץ ולא למסמס ולא להחמיץ את ההזדמנות הבלתי-חוזרת שיש לפתחה בהסכמה הלאומית הרחבה פה ובדעת הקהל העולמית, כי אחרת ניאלץ לחזור ולשלם מחיר כבד פי-כמה.

דני נוה: ולבסוף, להפסיק לדבר ולהתחיל לעשות - לתת פתרון מיידי, היום, גם לעובדים וגם למעסיקים.

דני נוה: אי-אפשר להגיד לתושבי ישראל: תשבו בממ"דים, ואולי, ונראה, ונטפל בשאלה איך תקבלו משכורת.

דני נוה: אי-אפשר להגיד לבעלי מפעלים: אין מי שיבוא לעבודה ואולי נראה איך נשפה אתכם בעתיד ונבדוק ונעשה עבודת מטה.

דני נוה: צריך לתת להם פתרונות מיידיים, מעשיים, בלי התחכמויות ובלי התפתלויות ביורוקרטיות.

דני נוה: תשובות ברורות לעורף הישראלי היום.

דני נוה: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת דני נוה.

גדעון סער: על הנקודה האחרונה אנחנו ודאי נעמוד היום במהלך הליכי החקיקה.

גדעון סער: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

גדעון סער: אני רוצה לומר, שכאשר מדברים על מלחמת "שלום הגליל", צריך לזכור שהיא המלחמה שהסירה את האיום מיישובי הצפון, אותו איום שהחזירה הנסיגה החד-צדדית.

שי חרמש: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, בסערת הקרב הזאת אני מבקש להיות פה לאוכלוסיית הדממה של קווי העימות בלבנון ובעוטף-עזה.

שי חרמש: המלחמה בלבנון הוכיחה פעם נוספת שחוסנו של צה"ל נבחן קודם כול בחוסנם של יישובי הספר.

שי חרמש: הם קובעים בסופו של תהליך את כוח העמידה של מדינת ישראל כולה.

שי חרמש: בסיומו של יום קרב, ואני מתפלל שהסיום הזה יהיה קרוב ככל האפשר, בל יישכחו כפי שנשכחו בעבר.

שי חרמש: קו העימות בצפון סופג, ניזוק.

שי חרמש: חלקו מפנה את משפחתו ומתנתק ממנה, נושך שפתיים ושותק.

שי חרמש: בעוצמתו זו, בעוצמת השתיקה, הוא זה שמאפשר לצה"ל לפעול בלבנון.

שי חרמש: אנו נזכרים בהם, לדאבוננו הרב, רק בעת חירום.

שי חרמש: מעל בימה זו, בשעת-חירום זו אני קורא אל היום שאחרי, עת ישוב הצבא לקסרטיניו.

שי חרמש: או אז, או אז, יחזרו תושבי קו העימות לביתם הפגוע, למטע ולפרי הרובץ מתחת; אל הלולים הנטושים, אל המפעלים ההרוסים.

שי חרמש: הם ילקקו את הפצעים, בדממה, כפי שידעו בעבר.

שי חרמש: הם יקומו למלאכת יומם ויקראו: נתחיל מבראשית.

שי חרמש: 14 יום חלפו וטרם השכלנו להאיר להם פנים.

שי חרמש: גם סיוע ראשוני עבור הנזק לפרנסתם טרם ניתן.

שי חרמש: זהו ביטוי אלמנטרי לסולידריות, זהו ביטוי מינימלי למחויבות שלנו למי שמגן על הגבול.

שי חרמש: יופעל לאלתר "מסלול ירוק", ולפחות את הדברים האלה ניתן לעשות פה היום וכרגע.

שי חרמש: הבה נבוא מכאן ונבטיח, אבל הפעם, לשם שינוי, כתושב הספר אני מבקש: בואו גם נקיים.

שי חרמש: ביום שלמחרת שוך התותחים, למחרת אותו יום נכסף, תוקם תוכנית שיקום לאומית לפריפריה בצפון ובקווי העימות בעזה.

שי חרמש: תוצג תוכנית אמיתית להשבחת הפריפריה.

שי חרמש: לא סעד, לא רווחה, לא פיצוי, לא רחמים.

שי חרמש: הם אינם נזקקים לדברים האלה.

שי חרמש: יש להם די והותר, כבוד היושב-ראש.

שי חרמש: צריך תוכנית אמיתית של קיצור הטווח מהמרכז לפריפריה בתשתיות; השבחת התעסוקה, שדרוג החינוך, העצמת ההשכלה הגבוהה והמחקר, תמרוץ משתכנים חדשים, עיבוי ההתיישבות, חיזוק רמת החיים, שיפור איכות החיים במקום.

שי חרמש: והכול תחת ססמה כל כך נדושה שאקרא לה: הטובים לפריפריה.

שי חרמש: נהפוך 50 שנה של הבטחות ותוכניות למעשים של ממש.

שי חרמש: זו שעת רצון.

שי חרמש: זו ההזדמנות.

שי חרמש: תושבי גבול הלבנון ועוטף-עזה רוויים בהבטחות.

שי חרמש: שעת המבחן הבא קרבה.

שי חרמש: שעת רצון, שעת כושר, שבה ייפתחו שערי תקווה.

שי חרמש: איומי המלחמה, לדאבוננו הרב לא תמו ותפקיד קו העימות בצפון ותפקיד קו העימות של עוטף-עזה, של אותם אזרחי הדממה, לדאבוני, שרירה וקיימת גם בשנים הבאות.

שי חרמש: "עוז לתמורה בטרם פורענות" אמר בקונוטציה אחרת יצחק בן-אהרון, זיכרונו לברכה.

שי חרמש: בואו נפעל יחדיו.

שי חרמש: בשעת רצון זאת לא נחמיץ את השעה.

שי חרמש: בל נחפש תירוצים בעתיד.

שי חרמש: ההזדמנות כולה בידינו.

שי חרמש: בל נאכזב את מגיני הגבול, הם מצפים ומאזינים לנו כרגע במקלטים.

שי חרמש: הם ראויים, הם מצפים ואנו מחויבים.

שי חרמש: בל נשתמט ויחד נצליח.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת חרמש.

גדעון סער: יעלה ויבוא יושב-ראש סיעת העבודה, חבר הכנסת אפרים סנה.

גדעון סער: אחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי מסיעת ש"ס.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראש ובראשונה עלי להיות לפה למאות אלפי ישראלים שאת חלקם פגשתי ביישובי הצפון ובכבישיו ולהם יש מסר אחד: אל תפסיקו.

אפרים סנה: אנחנו מוכנים לעמוד בקושי ובסבל, אבל תעשו את המלאכה הזאת עד תומה.

אפרים סנה: אבל, באתנחתה קלה הם מוסיפים ואומרים: אבל תעזרו לנו, תעזרו לנו.

אפרים סנה: וזה המושבניק, שהפרי תלוי על העץ ועוד מעט ירקיב וייפול, וזה בעל העסק הקטן בנהרייה, שמעסיק 18 עובדות בחדר קטן, בדירה קטנה, והוא לא יודע מה יהיה בחודש הבא, וזה העובד בחברת כוח-אדם שיאבד את מטה לחמו בעוד שבועות מעטים.

אפרים סנה: לכן, מה שהכנסת צריכה לעשות - קודם כול להעביר, עוד היום, את החוק להגנת עובדים בשעת-חירום.

אפרים סנה: הדבר השני - להרחיב את כל התקנות שתוקנו למען יישובי קו העימות ברצועה של 9 הקילומטרים לכל אותם יישובים בצפון שהופגזו על-ידי ה"חיזבאללה".

אפרים סנה: זה הצדק המינימלי.

אפרים סנה: צדק חברתי הוא תנאי לחוסן חברתי, ולחוסן חברתי אנחנו זקוקים עד מאוד בימים האלה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מהי המלחמה הזאת?

אפרים סנה: זו המערכה הראשונה של ישראל כנגד ממלכת הרשע שגזרה עלינו כליה; ממלכת הרשע של האייטולות בטהרן, שבונה נשק גרעיני, טילים ארוכי טווח, וחזונה - סופה באש ועשן.

אפרים סנה: אמרתי מערכה ראשונה כי אינני בטוח שהיא המערכה האחרונה.

אפרים סנה: כל העולם מחזר אחרי המשטר הזה, מציע לו מכל טוב הארץ, ובלבד שטובה אחת יעשה לו, שיחדל להעשיר את האורניום.

אפרים סנה: כולם רצים אליהם.

אפרים סנה: ואנחנו אמרנו לסחיטה הזאת - לא.

אפרים סנה: שש שנים, שש שנים בנו כנגדנו מאזן אימה, ובהצלחה.

אפרים סנה: 13,000 רקטות וטילים על ראשינו, מגבעת-אולגה וצפונה, יש אומרים גם מעבר לזה.

אפרים סנה: שאבו מים מהירדן - והבלגנו.

אפרים סנה: לקחו כפר ישראלי לכל דבר וסיפחו את מחציתו לארץ ה"חיזבאללה" - והבלגנו.

אפרים סנה: הרגו בחיילינו - והבלגנו.

אפרים סנה: השבוע, בשבוע שעבר, לדבר הזה הגיע סוף.

אפרים סנה: ואסור שמאזן האימה יחזור ויוטה לרעתנו.

אפרים סנה: אנחנו נמצאים בימים האלה בפתחו של שלב חדש במערכה.

אפרים סנה: הכוח האווירי מגיע למיצוי הישגיו.

אפרים סנה: הגיע השלב הקשה, שלב הבונקרים והמחילות והטראסות והסבך ומי שמסתתר מאחוריהם.

אפרים סנה: זה השלב הבלתי-נמנע, ההכרחי והקשה.

אפרים סנה: יום-יום אנחנו קוברים את מתינו, אבל השעה הזאת היא לא שעת הבכי והתלונה.

אפרים סנה: יש רגעים שבהם אומה חורקת את שיניה, וזה השלב שבו אנחנו נמצאים.

אפרים סנה: כי כשיחזרו הלוחמים מלבנון, נצטרך להישיר אליהם מבט, כי הם לא שואלים עד מתי והם לא שואלים מה יהיה הסוף.

אפרים סנה: הם עושים את מה שצריך, וצריך לתת להם את כל הגב, את כל החיבה, את כל התמיכה.

אפרים סנה: אין לדעת כמה זמן ייקח שלב זה.

אפרים סנה: אין לדעת כמה זמן זה ייקח, כי לא בקלות נמצא את אותו גורם שיבוא וישב שם במקומנו, ובלבד שה"חיזבאללה" לא יחזור עוד לשבת מעל אביבים, זרעית, משגב ומטולה.

אפרים סנה: עד שלא יימצא גורם כזה, אין אחר זולת צה"ל שיהיה שם.

אפרים סנה: לא נעים לשמוע את הדברים האלה אולי, אבל זאת האמת, ואנחנו צריכים אורך רוח ולדעת שהאלטרנטיבה לזה היא הכי גרועה שיכולה להיות.

אפרים סנה: כל המזרח התיכון מסתכל כעת אלינו.

אפרים סנה: רוב המזרח התיכון אינו רוצה ב"חיזבאללה", לא בביתו ולא בקרבתו.

רן כהן: גם לא במרפסת.

אפרים סנה: בשום מקום הוא לא רוצה.

אפרים סנה: זאת השעה לקבוע במזרח התיכון קו תיחום חדש: המטורפים, הקיצונים, הפנאטים מצד אחד, והמתונים מצד שני.

אפרים סנה: בסיטואציה נדירה, אנחנו תקוותם של כל אלה שאינם רוצים פה את שלטון החושך והקנאות.

אפרים סנה: אם נעמוד עם כל כוחות הנפש שיש בנו במערכה הזאת, בסופה יצא גם "חיזבאללה", ובעיקר שולחיו מטהרן – הם יצאו כשידם על התחתונה.

אפרים סנה: על חורבנם אפשר לבנות מזרח תיכון אחר.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת סנה, אמרת דברים אמיתיים ונכונים.

גדעון סער: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, למה אין אף שר פה?

גדעון סער: אתה צודק.

גדעון סער: אני מפסיק את הישיבה עד ששר משרי הממשלה ייכנס.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על כך.

דוד אזולאי: תודה רבה.

גדעון סער: הפסקה חמש דקות.

גדעון סער: (הישיבה נפסקה בשעה 12:28 ונתחדשה בשעה 12:29.

גדעון סער: )

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הצפון חשוף למתקפת טילים כבר 14 יום.

דוד אזולאי: ילדים נתונים באימה וקשישים חסרי אונים בבתיהם.

דוד אזולאי: יש אזרחים שלא יכולים להגיע אפילו לבתיהם.

דוד אזולאי: הכרזה על מצב מיוחד בעורף בעצם באה לאפשר לפיקוד העורף לתת הוראות להצלת חיים, הוראות על שהות במקלטים.

דוד אזולאי: בעקבות ההוראות הללו נבצר מתושבים רבים להגיע למקום עבודתם, רבים מההורים נאלצו לשבת בבתים, כדי לשמור על הילדים שאין להם מסגרת חינוכית.

דוד אזולאי: השבתת העבודה גורמת נזק גדול למעסיקים ולעובדים כאחד.

דוד אזולאי: התוצאה היא פגיעה כלכלית בפרט ובכלל.

דוד אזולאי: כתושב עכו התרעתי על כך כבר בשבוע שעבר.

דוד אזולאי: דיברתי עם כמה שרים, ובמליאה דיברתי עם שר הפנים והעליתי בפניו את המצוקה, את הנושא של קו החירום.

דוד אזולאי: אני חייב לציין, שביום רביעי שעבר הצדיק שר הפנים את דברי.

דוד אזולאי: לצערי, עד היום הממשלה גררה רגליים, לא קיבלה החלטות ברורות.

דוד אזולאי: חבל מאוד שהממשלה מפקירה את זירת החקיקה הממשלתית לטובת החקיקה הפרטית, כדוגמת הצעתם של חבר הכנסת עמי אילון וחבר הכנסת יורי שטרן, שבעצם באה לתת מענה על המצוקות במקום שהממשלה תעשה את זה.

דוד אזולאי: הממשלה צריכה ליזום חקיקה ראויה ומושלמת ולהכריז על מצב חירום, ולא להמתין לתחילת החודש - אז אנשים צריכים לקבל משכורת וחלקם לא יקבלו בכלל - ורק אז לחפש מענה על מצוקות העורף.

דוד אזולאי: אסור שהדבר הזה יקרה.

דוד אזולאי: איזהו חכם, הרואה את הנולד - כבר היום הממשלה צריכה לתת מענה על מצוקות העורף, כדי שהעורף יוכל להמשיך ולעמוד איתן מול מתקפת הטילים.

דוד אזולאי: אל לה לממשלה להיגרר אחר הצעות חוק פרטיות שמטרתן פתרון מצוקות בראייה מוגבלת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, המצב הכלכלי בצפון צריך להדאיג את כולנו, ולא רק את ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: זו לא הבעיה של ראשי הרשויות, שעושים מלאכה יוצאת מן הכלל, מלאכה נאמנה.

דוד אזולאי: הבעיה אינה בעיה מקומית, זו בעיה לאומית, והממשלה צריכה לתת על כך את הדעת, ויפה שעה אחת קודם.

דוד אזולאי: אני רוצה לברך את היושבת-ראש, חברת הכנסת דליה איציק, אשר דרשה בצורה חד-משמעית מהממשלה לקבוע שר לפתרון המצוקות של היישובים המותקפים.

דוד אזולאי: אסור שקריאה זו תישאר בחלל ריק.

דוד אזולאי: צריך לקבוע לממשלה מועד קצר ככל האפשר, וזאת כדי לשדר ביטחון כלכלי לתושבי הצפון.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, על מנת להימנע מקריסה כלכלית של עסקים ומפעלים באזור הצפון, אני מציע שהממשלה תסדיר מייד בחקיקה שיפוי למעסיקים, פתרון לעובדים, ולקבוע שבכל מקום הסובל מאימת הטילים תינתן לתושביו לכל הפחות מטריית הגנה כלכלית, ולא להפלות בין עיר זו לעיר אחרת.

דוד אזולאי: מישהו יכול לומר לי מה ההבדל בין שלומי ונהרייה לבין עכו וקריית-מוצקין?

דוד אזולאי: כולם נמצאים תחת אותה אימת טילים, כולם יושבים במקלטים, כולם דואגים ונושאים עיניהם ליושב במרומים.

דוד אזולאי: כולם שווים, ואי-אפשר להפלות בין עיר שחטפה יותר טילים לאחרת שחטפה פחות טילים.

דוד אזולאי: כולנו סובלים באותה מידה, כולנו יושבים במקלטים.

דוד אזולאי: לסיום, אדוני היושב-ראש, נמשיך להתפלל, ונחזק את חיילי ישראל, את כוחות הביטחון, את כוחות ההצלה, העושים מלאכת קודש תוך סיכון עצמי.

דוד אזולאי: נחזק את כל מפעלי ההתנדבות, המפיחים רוח טובה ומחממים את הלבבות בקרב העם.

דוד אזולאי: נודה לבורא עולם על כל הנסים והנפלאות והחסדים שהוא עושה עמנו.

דוד אזולאי: כשמטר הטילים יורד, נפגע רכוש רב.

דוד אזולאי: אני רוצה לספר לכם חוויה אישית: כשהטילים פגעו בעכו, ראיתי את ההרס הרב שנגרם בכמה בתים בסביבה, ורצתי מייד לבית-החולים בנהרייה לראות את הפצועים, לראות את האסון הגדול.

דוד אזולאי: והנה, לשמחתי, הפגיעה ברכוש היתה קשה, אבל בחסדי השם אנשים כמעט שלא נפגעו.

דוד אזולאי: היו מעט פגיעות קלות.

דוד אזולאי: לכן, אדוני היושב-ראש, הללו את ה' כל גויים, שבחוהו כל האומים, כי גבר עלינו חסדו.

דוד אזולאי: בימים אלה עלינו לקיים את הנאמר: איש את אחיו יעזורו ולאחיו יאמר חזק.

דוד אזולאי: חזק חזק ונתחזק למען מדינתנו.

דוד אזולאי: תודה.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יצחק זיו: אני מצטרף לדבריו ומוסיף גם את יישובי הדרום לגבי כל נושא הביטחון.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, חברי, ימים קשים עוברים על תושבי הצפון ואזרחי מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני רוצה לשלוח ניחומים למשפחות חיילי צה"ל ומשפחות האזרחים שנהרגו, וברכת החלמה מהירה לפצועים.

סופה לנדבר: אני רוצה לחזק את ידי משפחות החטופים גלעד שליט, אלדד רגב ואהוד גולדווסר.

סופה לנדבר: רבותי, אני רוצה לספר לכם, שסיעת ישראל ביתנו היתה בצפון.

סופה לנדבר: לאחר מכן נסעתי לביקור חולים בבית-החולים בחיפה.

סופה לנדבר: זה היה לפני כמה ימים.

סופה לנדבר: באחת המיטות שכב חייל פצוע.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר על צה"ל שלא מפקיר חיילים בשדה הקרב.

סופה לנדבר: הדוגמה הטובה ביותר לכך היא של סיירת אגוז, שתחת אש, באומץ רב, חילצו את הפצועים וההרוגים.

סופה לנדבר: כולי גאווה שאלה החיילים של כולנו.

סופה לנדבר: אני רוצה לעבור לאזרחי מדינת ישראל, לאלה שחיים בצפון, לאלה שממשלת ישראל חייבת לשחרר להם מייד את הכספים ולתת להם תמיכה.

סופה לנדבר: תושבי הצפון קיבלו עזרה רבה מארגונים וולונטריים, מאנשים טובים, אזרחים מצוינים של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: דוגמה אחת היא של אזרח מדינת ישראל ארקדי גאידמק.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושבת שאת הדברים האלה צריכה לעשות ממשלת ישראל.

סופה לנדבר: בתוך כמה ימים הוא פתח קייטנה.

סופה לנדבר: הוא מתעקש ואומר שזה מחנה.

סופה לנדבר: הוא עשה את זה באומץ לב כלכלי, עם רצון טוב.

סופה לנדבר: הוא חיבק ואסף את האנשים האלה בניצנים.

סופה לנדבר: האנשים האלה חיים באוהלים אצל ארקדי גאידמק.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל היתה צריכה לעשות את זה.

סופה לנדבר: כמו שאמרתי, אומנם יש אנשים טובים ומצוינים במדינת ישראל, עמותות, אנשים שרצים בהתנדבות לעשות, לחבק, לחזק את אנשי הצפון, אבל אני חושבת שיחד עם העזרה של הארגונים ממשלת ישראל צריכה לקבל קודם כול החלטה.

סופה לנדבר: ישבנו אתמול שעות ארוכות בוועדת הכספים לדון בכך.

סופה לנדבר: ממשלת ישראל חייבת לעשות את זה.

סופה לנדבר: רבותי, גם מחר ועדת הכספים תתכנס בצפון.

סופה לנדבר: ועדת הכספים צריכה לאשר את ההחלטה של ממשלת ישראל.

סופה לנדבר: התאספנו היום כאן, אבל מחר אנחנו צריכים לצאת עם בשורה לתושבים.

סופה לנדבר: שמעתי את הזעקה של המפעלים, של העסקים ושל התושבים בצפון על הפסדים כספיים והפסדים ברכוש.

סופה לנדבר: אני חושבת שממשלת ישראל צריכה להכריז על מצב חירום, ולהתחיל להכריז על מצב חירום ביישובים בצפון, שנמצאים במצב מצוקה.

סופה לנדבר: כאשר אדם שיש לו משפחה צריך לקום בבוקר ולדאוג ולחשוב איך הוא מגייס את המשאבים הכלכליים שאין לו, ואיך הוא מוציא מהכספומט את הכספים שאין לו, ואיך הבנקים סגורים ואין מזון - מה זאת אומרת?

סופה לנדבר: מדינת ישראל חזקה, אנחנו חזקים ואנחנו גאים במדינת ישראל ואנחנו ננצח, אבל עם זאת, אנחנו צריכים לחשוב על היום ועל מחר, על מה שנעשה מחרתיים ועל מה שאנחנו עושים היום.

סופה לנדבר: רבותי, באחד הביקורים שלי הייתי אצל משפחה של עולים חדשים.

סופה לנדבר: נכנסנו למשפחת דניס לפידוס, ואני מוכרחה להגיד שראיתי אמא שמחבקת את התמונה של הילד כמו שמחבקים תינוק.

סופה לנדבר: דניס לפידוס נהרג במוסך הרכבת בחיפה.

סופה לנדבר: ביקרנו ב"רמב"ם" ועברנו ממיטה למיטה של עולים וותיקים.

סופה לנדבר: אני מוכרחה לומר עד כמה אזרחי מדינת ישראל חזקים, עד כמה הם אמיצים.

סופה לנדבר: עמדתי ליד אחת המיטות, של ניקה שמחוביץ', שאבא שלו, עם מבטא של אזרח שעלה מבאקו, אמר: נס קרה כאן.

סופה לנדבר: אני מחזקת את המשפחות של האנשים שנהרגו ואלה שנמצאים בבית-חולים.

סופה לנדבר: הפנים שלו אחרי פציעה, את השפתיים שלו הוא בקושי הזיז, הלשון כבדה בפה, וניקה אמר:

סופה לנדבר: אתמול היה כאן הרמטכ"ל והבטיח לי פצצה, אבל פצצה כזאת שתהרוס את הטרוריסטים שנמצאים בלבנון.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שאני דואגת לאזרחים שלא מבינים עברית.

סופה לנדבר: סיעת ישראל ביתנו דאגה להעברת כמה מיליונים לתחנת הרדיו של "קול ישראל" ברוסית.

סופה לנדבר: אגב, אני צריכה להסביר את ההיסטוריה של תחנת הרדיו.

סופה לנדבר: הקימו את התחנה הזאת אחרי מלחמת המפרץ, כאשר הבנו שחלק מהאזרחים שמגיעים למדינת ישראל לא מבינים את השפה העברית.

סופה לנדבר: אני זוכרת איך שכנים טובים ניסו להסביר עם האצבעות ועם הידיים לשכנים החדשים, שלא ידעו את השפה העברית, שלא הספיקו ללמוד אותה, מה צריך לעשות כדי להגן על המשפחה, איך להיכנס למקלט ואיך לנסות להשתמש בדברים שצריכים כאשר יש מצב חירום.

סופה לנדבר: היום, אחרי הביקור שלנו בחיפה, אני כועסת.

סופה לנדבר: אני כועסת על ממשלת ישראל שצריכה לדאוג לאותם אנשים שהיום לא מבינים עברית.

סופה לנדבר: אני כועסת על זה שמצב המקלטים הוא לא טוב.

סופה לנדבר: אני כועסת על זה שאזרחים במדינת ישראל, כאשר הם צריכים לרדת למקלט, נמצאים בו בלי אמצעים סניטריים אלמנטריים.

סופה לנדבר: אנחנו נדבר על זה אחר כך, לא היום, אבל אנחנו חייבים לדאוג לאותם אזרחים שנמצאים ימים ושעות במקלטים כאשר אין בהם אמצעים סניטריים אלמנטריים.

סופה לנדבר: שלשום קיבלתי שיחה מאוד מאוד קשה מאשה אחת מנשר, שפרצה בבכי.

סופה לנדבר: היא אמרה שהיא נמצאת בבית עם אמה שמרותקת למיטה ועם שני נכדים.

סופה לנדבר: היא אמרה: אני צריכה להוציא את אמא שלי מהצפון, אני לא יכולה להשאיר אותה כאן, אבל אני דואגת גם לנכדים שלי.

סופה לנדבר: אמרתי לה: תתקשרי בבקשה לעירייה.

סופה לנדבר: היא אמרה: אני לא יכולה להגיד מלה בעברית והם לא מבינים אותי.

סופה לנדבר: אמרתי: אני אתקשר.

סופה לנדבר: ניסיתי במשך שעה שלמה ולא השגתי אף אחד.

סופה לנדבר: לא השגתי אף אחד.

סופה לנדבר: אני דואגת לאותם קשישים שמרותקים למיטה, שצריך להוציא אותם מהצפון, ואני חושבת שכולנו דואגים.

סופה לנדבר: רבותי, אני רוצה לחזור ולהגיד שאנחנו גאים בצבא מדינת ישראל, אנחנו גאים באזרחי מדינת ישראל, ואנחנו נעשה הכול וננצח, אבל עם זאת, אנחנו חייבים לצאת היום מהכנסת עם בשורה ועם אישור לתושבי הצפון.

סופה לנדבר: כולנו מדינה אחת ואנחנו דואגים למצב בצפון.

סופה לנדבר: ממשלת ישראל חייבת להכריז היום על מצב חירום, כי זה מצב חירום.

סופה לנדבר: כאן, בכנסת, אנחנו צריכים לצאת עם הבשורה הזאת.

סופה לנדבר: אני דורשת היום, יחד עם חברי, מממשלת ישראל אישור למצב חירום על מנת לחזק את תושבי הצפון.

סופה לנדבר: בזה נצליח לחזק אותם, ואני אסירת תודה על זה שהם חזקים, אמיצים, אזרחי מדינת ישראל טובים.

יצחק זיו: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אפי איתם.

יצחק זיו: בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אצלנו בבית על דלת המקרר תלויה תמונה, ובתמונה הזאת מופיעים כ-12 אנשים צעירים, עם חיוך מלא תום ושמחת חיים של נעורים.

אפי איתם: האנשים האלה הם הצוות של הבן שלנו ביחידת אגוז.

אפי איתם: בשבוע האחרון שלושה מהם אינם עוד בין החיים.

אפי איתם: היינו בלוויה של נדב, קברנו אותו בבית-הקברות בכרמיאל, כשצופרי האזעקה מלווים את הלוויה.

אפי איתם: קברנו את סעדיה בקריית-שמונה, כשהלוויה נדחית פעם אחר פעם בשל מטחי ה"קטיושות".

אפי איתם: היום נקבור את יונתן בקיבוץ להב.

אפי איתם: כשראיתי את האנשים הצעירים האלה, שהתבגרו בן-לילה של לחימה על מרון-א-ראס, כשראיתי אותם נפגשים בבית-הקברות, כואבים אבל נחושים לשוב ללחימה ביום שלמחרת, ראיתי אותם ניבטים אלינו מתמונות העיתונים כשחריץ כמעט בלתי נראה שחרצה הדמעה ואגל זיעה על צבעי ההסוואה שעדיין על פניהם, אז ידעתי שננצח.

אפי איתם: ידעתי שננצח כשראיתי את האיש שביתו חרב זה עתה מתיישב בין ההריסות ליד הפסנתר ומנגן, והקלידים קצת תקועים והאבק עדיין מכסה את הפסנתר שקיבל מאחיו, והוא מנגן ואומר שמי שמנגן בסולם מז'ור, בסופו של דבר ינצח; ואת השכנים שחור מחבר אותם עכשיו מתקרה לרצפה והם מדברים ושואלים: מה אפשר לעזור?

אפי איתם: מה צריך?

אפי איתם: ואומרים זה לזה בחיוך שבז לקורי העכביש והולך וטווה קורי פלדה של חברה שרוחה חוזרת אליה, מהחור הפעור בין תקרה לרצפה: עכשיו אנחנו שכנים באמת.

אפי איתם: וידעתי שננצח.

אפי איתם: ידעתי שננצח, כי זכרתי את הרגעים האלה, שבהם אני, לפני כמעט 35 שנה, הוטלתי אל מערכה פתאומית, ולא שאלתי אז, לא על תבונתם של המנהיגים ולא על רוחק הראייה של אנשי המודיעין, אלא ידעתי שפשוט צריך להילחם כדי להציל את המדינה הזאת, את הארץ הזאת.

אפי איתם: היינו אז הסגנים והסג"מים של חורף 73', ועכשיו אלה הבנים שלנו והחתנים שלנו, ואנחנו מחבקים אותם, מתפללים שיחזרו הביתה בשלום ומוחים דמעה על אלה שלא ישובו עוד – האחים לצוות של אגוז, של גולני, של צה"ל כולו, של הצוות הגדול שנקרא עם ישראל.

אפי איתם: זאת מלחמה על הבית, על הבית כפשוטו; על הבית שאי-אפשר לברוח ממנו, למכור אותו, להתפשר עליו – הבית הפרטי של כמעט מיליון אזרחים, והבית הלאומי שלנו.

אפי איתם: זאת אותה מלחמה שאמרנו שבה נעמוד כולנו מאוחדים כחומה בצורה ללא מחלוקות.

אפי איתם: בא הרגע הזה, ועלינו, על כל מי שביקש סבלנות, על כל מי שביקש הבלגה, על כל מי שביקש דרכים אחרות שהכזיבו, עלינו מוטל עכשיו להתייצב, כולנו כאיש אחד, ולהביא ניצחון; מלה שכבר כמעט שכחנו את טעמה, וצלילה נשמע כל כך מוזר, אנכרוניסטי, בשפה יותר מודרנית – לא רלוונטי, ומתברר שאין לניצחון תחליף.

אפי איתם: תחליפי ניצחון תכונתם שהם מתוקים לרגע, ובסופו של דבר הם מרים כלענה וכסם המוות לאומה שחפצה חיים ארוכים, חיי נצח.

אפי איתם: זה לא זמן לשאלות, אם כי שאלות תישאלנה; זה לא זמן לבדיקות, אם כי בדיקות תיתבענה.

אפי איתם: אבל כבר מתוך המערכה הזאת עולות אמיתות חשובות שיש להניח אותן כאן, בבית הזה, ומול כל בית ישראל, בלי טיוחים.

אפי איתם: אנחנו בתחילתה של מערכה קשה מאין כמותה.

אפי איתם: אנחנו בתחילתה של מערכה – והוזכר כאן ציר הרשע.

אפי איתם: זה באמת ציר של רשע צרוף ופשוט שחפץ בהשמדתה של מדינת ישראל בלא הבחנה – לוחם, אזרח, זקן, אשה, ילד.

אפי איתם: כך מי שמפוצץ את עצמו בתוך אוטובוס של ילדים בדרך לבית-הספר, כך מי שמכין נשק השמדה המונית וכך מי שמשגר רקטות אל לב לבם של יישובים מאוכלסים.

אפי איתם: זהו רשע צרוף, שאין להתפשר עמו ולהתרצות בשום דבר חוץ מאובדנו ושבירתו עד כלות.

אפי איתם: לכן צריך להכריע.

אפי איתם: "חיזבאללה" מקווה שהעולם – ואולי חולשת הרגע שלנו – ימלט אותו.

אפי איתם: אם נבחר שוב באיזה נתיב של אשליה, איזה כוח בין-לאומי עם סמכויות אכיפה – מכבסת המלים הארורה היא שהביאה אותנו למקום שאנחנו עומדים בו כעת.

אפי איתם: שום אדם לא יילחם את מלחמתנו, ואני מוסיף – ובצדק.

אפי איתם: אינני רוצה שום נער אמריקני, או נער גאנאי, או נער נורבגי שיעשה את העבודה במקומנו.

אפי איתם: אם צריך לעשות זאת, נעשה זאת באופן הטוב ביותר בעצמנו.

אפי איתם: ולכן לא יהיה כל מהלך מדיני טרם הכרעתו של "חיזבאללה" עד כלות, במקום, בעומק, בזמן ובגודל ההרס הנדרשים.

אפי איתם: ואני אומר לכם זאת כמי שכבר לחם שלוש פעמים וכבר שלוש פעמים כבש את בינת-ג'בל הארורה.

אפי איתם: במבצע "ליטאני" כבשתי את בינת-ג'בל; במבצע "שלום הגליל" כבשתי את בינת-ג'בל ואת מרון-א-ראס, ואחר כך, כשברחנו משם, גזרתי על בני ועל חתני להילחם שם, בעצם השעות האלה, פעם נוספת.

אפי איתם: אם אנחנו מתכוונים לשפוך את דם ילדינו ואחר כך להמציא איזה תחליף שקרי, איננו ראויים לשבת בבית הזה.

אפי איתם: ולכן אני אומר: צה"ל – כרגע רק צה"ל – יהיה אחראי לאותו אזור של משטר ביטחוני מיוחד שישתרע מהליטאני ודרומה, וגם מצפון לו יהיו חופש טיסה, וכן פעולות מיוחדות ותקיפה נקודתית של כל תשתית שתתגלה או שתשוקם.

אפי איתם: זה מחיר ההרפתקה שלבנון גזרה על עצמה, וכל זמן שהיא לא תהיה מסוגלת להציב צבא אפקטיבי, כנדרש ממדינה ריבונית, אנחנו נעשה זאת.

אפי איתם: אני מודאג מהקולות הנשמעים – כמו חזרה אל ההונאה העצמית – על איזה כוח בין-לאומי חזק עם סמכויות אכיפה.

אפי איתם: אני מכיר כוח כזה; הוא לא בין-לאומי, הוא לאומי, והוא נושא על הטנקים שלו ועל הפגזים שלו את דגל מדינת ישראל החפצה חיים.

אפי איתם: כמה דברים נוספים מתגלים: סוריה ואירן – והדבר הזה נאמר כאן, לכן אני לא ארחיב – הן האבא והאמא של הטרור ושל הכוונה להשמידנו נפש.

אפי איתם: שום מערכה לא תסתיים כל עוד מתקיימת היכולת הטילית הלא-קונבנציונלית, שנמצאת כבר היום בידי סוריה, טילי אס-אס-21, שמכסים את כל מדינת ישראל, עם ראשי חץ כימיים, וכל עוד לא יושמד ויבוטל הפרויקט הגרעיני האירני.

אפי איתם: בעצם, שום דבר אסטרטגי במצב לא השתנה.

אפי איתם: סוריה אינה מסוגלת ואינה ראויה להחזיק נשק לא קונבנציונלי מול ישראל, ופירוק הנשק הזה הוא תביעה צודקת ומינימלית מסוריה.

אפי איתם: וכמובן, הפסקה מוחלטת של הפרויקט הגרעיני.

אפי איתם: גם כאן, אני יותר מחושש שהעולם ישלם מס שפתיים ואנחנו נצטרך לטפל בזה בעצמנו.

אפי איתם: צריך להכין את האומה, צריך להכין את הצבא, צריך להכין את הכלים למערכה הרחבה.

אפי איתם: איננו חפצים בה, אבל נדמה לי שהיא כמעט בלתי נמנעת.

אפי איתם: אני רוצה לומר עוד כמה דברים קצרים.

אפי איתם: אינני כולל באופן גורף את כל ערביי ישראל בהתייצבות מאחורי אויביה המרים של מדינת ישראל.

אפי איתם: אני כולל בה את כל נציגיהם בכנסת – את כולם, ואני מוקיע אותם כגיס חמישי שפועל בבוגדנות נבזית - - -

אברהים צרצור: תפסיק עם ההסתה הזאת.

אפי איתם: - - - בבוגדנות נבזית, בתקיעת סכין בגבה של האומה הנלחמת על חייה מלחמה צודקת מאין כמותה.

אברהים צרצור: אתה המוקש הגדול בישראל.

רן כהן: מי אתה?

רן כהן: מה אתה?

אפי איתם: אני אפעל בכל כוחי לסלק אתכם מהבית הזה, ואפעל לשלול מכם את האזרחות הישראלית.

אפי איתם: אינכם ראויים לשאת תעודת זהות ישראלית.

אפי איתם: אינכם מזדהים עם ישראל; זהותכם היא "חמאסית", זהותכם היא "חיזבאללאית", תעודה כזאת אתם צריכים לשאת.

אברהים צרצור: אנחנו נישאר, אתה תעוף.

אברהים צרצור: זהותנו ערבית מוסלמית ואנחנו גאים בזהות הזאת.

עבאס זכור: אתה איש דם, איש מלחמה.

אפי איתם: ביום כזה במקום שהם יסתמו את הפה הם עוד מפריעים לי.

אברהים צרצור: תסגור את הפה אתה.

אברהים צרצור: תשתוק.

אפי איתם: תשתקו.

אפי איתם: תשתקו.

אפי איתם: לכו לפינה החשוכה של תומכי "חיזבאללה" ו"חמאס", הראויה לכם.

אפי איתם: פעם אחת תשתקו.

אפי איתם: די כבר עם ההסתה, עם ההשוואות, עם החוצפה.

אפי איתם: צריך לסלק אתכם מפה.

אפי איתם: אתם לא ראויים לשבת פה.

אברהים צרצור: - - -

עבאס זכור: - - -

אפי איתם: בסיכומו של עניין, אני חושב - - -

אברהים צרצור: אתה צריך לשתוק - - -

רן כהן: - - -

עבאס זכור: הוא כבר גמר את הזמן שלו.

רן כהן: - - -

יצחק זיו: אולי תאפשרו לו לסיים.

יצחק זיו: הוא כבר מסיים.

רן כהן: מה זה גיס חמישי?

לימור לבנת: חלק מהחברים הם גיס חמישי.

לימור לבנת: חלק מהדוברים הם גיס חמישי.

רן כהן: אפשר להתווכח, אבל לא לדבר על גיס חמישי.

לימור לבנת: בחלק מהדברים הם גיס חמישי.

יצחק זיו: אבקש להפסיק את השיחות ולאפשר לחבר הכנסת אפי איתם לסיים.

יצחק זיו: הוא סיים את הזמן.

יצחק זיו: הוא כבר מסיים.

עבאס זכור: הוא סיים את הזמן שלו, מספיק.

לימור לבנת: מי שמציע - - -

אפי איתם: אני לא יכול לסבול את זה שהבנים שלנו נלחמים ונהרגים ואתם תומכים באויב.

אפי איתם: תתביישו לכם.

אפי איתם: תלכו מפה.

אפי איתם: נמאסתם.

אפי איתם: על כולם נמאסתם כבר.

אברהים צרצור: - - -

לימור לבנת: מי שמציע ל"חיזבאללה" לחטוף עוד חיילים הוא גיס חמישי.

רן כהן: כך הסיתו נגדנו.

אפי איתם: רן, על מי אתה מגן?

אפי איתם: על מי?

אפי איתם: אתה אלוף-משנה בצה"ל.

אפי איתם: עליהם אתה רוצה להגן?

אפי איתם: בוגדים.

רן כהן: אתה רוצה להתווכח, תתווכח, אל תסית.

אפי איתם: בתוך הבית הזה בוגדים.

אברהים צרצור: אתה בוגד.

אפי איתם: אני בוגד?

אברהים צרצור: כן.

אפי איתם: אברהים צרצור - - -

יצחק זיו: חבר הכנסת אפי איתם, תסיים.

יצחק זיו: עבר הזמן.

אפי איתם: אני לא יכול לסיים את הנאום.

אפי איתם: משפט סיום.

לימור לבנת: איך אפשר להתווכח?

לימור לבנת: על מה להתווכח?

רן כהן: זה לא ויכוח.

לימור לבנת: מי שמציע ל"חיזבאללה" לחטוף חיילים - - -

רן כהן: - - -

לימור לבנת: עליך אני מתפלאת, רן, לא עליהם.

יצחק זיו: תסיימו את הוויכוח.

יצחק זיו: אבקש לתת משפט סיום לחבר הכנסת אפי איתם.

לימור לבנת: - - -

רן כהן: - - -

יצחק זיו: חברת הכנסת לבנת וחבר הכנסת רן כהן, אני מבקש להפסיק את הדו-שיח ביניכם.

אפי איתם: אני רוצה לסיים ולהעלות על נס ולהביע תודה עמוקה, בשם אזרחי מדינת ישראל, לנשיא האמריקני ג'ורג' בוש ולעם האמריקני, שעומדים כראוי למנהיגת העולם החופשי, מבינים מול מה אנחנו עומדים ונותנים לנו גם את הגיבוי המוסרי, נותנים לנו את משאב הזמן, ואנחנו לא נחזיר.

אפי איתם: את הסכנה הזאת אנחנו נדביר ונצטרף אל האומות הגאות שלחמו ולוחמות על הדמוקרטיה שלהן, ולאלו הזכאים לחירותם רק אם הם מוכנים להגן עליה.

אפי איתם: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אורחים נכבדים, ראשית ברצוני לפתוח את דברי בניחומים למשפחות החיילים שנהרגו בימים האחרונים בצפון הארץ וברצועת-עזה, ולמשפחות שאיבדו את יקיריהן בהתקפות ה"קטיושות" והטילים של הטרוריסטים מה"חיזבאללה".

שרה מרום שלו: כמו כן אני שולחת מכאן איחולי החלמה מהירה לכל הפצועים, וחיזוקים לכל תושבי הצפון, שבימים האחרונים מפגינים אומץ לב ויכולת עמידה יוצאת מן הכלל.

שרה מרום שלו: על מדינת ישראל עוברים ימים לא קלים.

שרה מרום שלו: אפשר לקרוא לזה מלחמה, לחימה או אש, זה לא ממש משנה.

שרה מרום שלו: העובדה היא שאנחנו מתמודדים עם מציאות חדשה, שלא הכרנו.

שרה מרום שלו: עשרות "קטיושות" נופלות מדי יום על חיפה, טבריה, נהרייה, עכו, נצרת, עפולה, קריית-שמונה, כרמיאל, צפת, ראש-פינה ויישובים נוספים.

שרה מרום שלו: זוהי מערכה כבדה שלא ידענו כמותה כבר שנים רבות.

שרה מרום שלו: במקביל, אסור לנו לשכוח את הלחימה בעזה, את רקטות ה"קסאם" שממשיכות לנחות בדרום הארץ ואת החיילים החטופים שטרם שבו לביתם.

שרה מרום שלו: לא אנחנו ביקשנו את המלחמה הזאת.

שרה מרום שלו: מדינת ישראל הותקפה לפני כשבועיים על-ידי "חיזבאללה" ממדינה שכנה.

שרה מרום שלו: לא שטח כבוש על-ידינו, לא מדינה או עם שאנחנו מדכאים במשך שנים.

שרה מרום שלו: לא קדמה להתקפה זו כל פרובוקציה או התגרות מצדנו.

שרה מרום שלו: חיילינו נחטפו משטח ריבוני של מדינת ישראל על-ידי ארגון טרור קיצוני שפועל ללא כל הפרעה במדינה שממשלתה לא מסוגלת, ואולי גם לא רוצה, לקחת אחריות ולהשתלט עליו.

שרה מרום שלו: איזו ברירה בעצם נותרה לנו?

שרה מרום שלו: מדינת ישראל, צה"ל ותושבי הצפון נדחפו למערכה זו שלא ברצונם.

שרה מרום שלו: רבות כבר נאמר על התנהלותם של תושבי הצפון בשבועיים האחרונים; על הגבורה שלהם, הנחישות, העמידה בלחץ הכבד, הגיבוי שהם נותנים לצה"ל ולממשלה.

שרה מרום שלו: אני רוצה לספר לכם שביקרתי בשבוע שעבר בכמה יישובים בצפון, ביניהם צפת וטבריה.

שרה מרום שלו: אפילו אני, שכבר חשבתי שראיתי הכול ועברתי כבר כמה מלחמות בארץ הזאת, נדהמתי ונשארתי ללא מלים.

שרה מרום שלו: וכל זאת למרות המצב הבלתי-נסבל שבו הם שרויים והתנאים הקשים, ולעתים הבלתי-אפשריים, שבהם הם חיים בימים אלה.

שרה מרום שלו: אני לא מדברת רק על הלחץ הנפשי הגדול והחרדות העוברות על כל תושב שנמצא היום בצפון.

שרה מרום שלו: אני מדברת גם על התנאים הפיזיים הבסיסיים, האלמנטריים.

שרה מרום שלו: לצערי, אחת האוכלוסיות שסובלת מאוד מהמצב היא האוכלוסייה הוותיקה, שגם בימים כתיקונם מצבה אינו משופר.

שרה מרום שלו: לרבים מהתושבים המבוגרים בצפון אין אפשרות וגם רצון לעזוב את הבית למקום אחר.

שרה מרום שלו: מדובר על אנשים למודי סבל ומלחמות, שאין להם למי לפנות בשעות קשות אלה.

שרה מרום שלו: רבים מהם מתגוררים בבתים שאינם מתאימים ואינם ערוכים לשעת מלחמה.

שרה מרום שלו: חלקם אינם ניידים, ויש ביניהם נכים רבים ואנשים חולים, המתקשים להגיע למקלטים, שבחלק מהמקרים מרוחקים מבתיהם.

שרה מרום שלו: לעתים אין להם אפשרות לחדש את מלאי המזון והתרופות שהולך ואוזל.

שרה מרום שלו: האזעקות, רעשי התותחים ונפילות הטילים מחזירים אותם אחורה ומגבירים את החרדות.

שרה מרום שלו: על הרשויות המקומיות והגורמים הרלוונטיים למצוא פתרון מיידי לחלק מהבעיות הללו ולבעיות אחרות המיוחדות לקשישים תושבי הצפון.

שרה מרום שלו: ממשלה ישראל כבר הכריזה על מצב חירום, אבל לא די בכך, היא חייבת להכריז על הערים ועל היישובים שבהם נפלו "קטיושות" כיישובי קו עימות, על כל המשתמע מכך.

שרה מרום שלו: צריך לדאוג לכל אותם אזרחים שנפצעו, לכל אותן משפחות שכולות שחיי יקיריהן קופחו, ולכל אותם תושבים שרכושם נפגע.

שרה מרום שלו: צריך לדאוג לפיצוי הולם למעסיקים, לבעלי עסקים קטנים ולעובדים שהחסירו ימי עבודה.

שרה מרום שלו: כבר עכשיו אנו שומעים על עמותות שמתגייסות למען תושבי הצפון ומתחילות באיסוף תרומות וכסף.

שרה מרום שלו: עם כל הכבוד לעמותות מסוג זה, לא ייתכן שנצטרך להסתמך עליהן.

שרה מרום שלו: הממשלה היא שצריכה לדאוג לתושביה.

שרה מרום שלו: אני סומכת על ממשלת ישראל שתדע לעשות את כל זה.

שרה מרום שלו: אני שומעת לא מעט טענות, בעיקר מהחברים מהאופוזיציה, נגד התנהלותה של הממשלה, ואני לא יכולה להבין את זה.

שרה מרום שלו: עברו חודשים ספורים מאז כינונה של הממשלה הנוכחית, ואני חושבת שהיא פועלת ללא כל דופי בנסיבות הקשות ובמצב הנוכחי.

שרה מרום שלו: הממשלה הזאת נאלצת להתמודד, כבר בראשית דרכה, עם אתגרים מורכבים וקשים, והיא עושה זאת היטב.

שרה מרום שלו: אני מרגישה שגם הציבור חושב כך וחש שיש על מי לסמוך.

שרה מרום שלו: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת שרה מרום-שלו.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, שרי הממשלה, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בתקופה מאוד מאוד מיוחדת, גם בגלל המצב וגם בגלל הלוח העברי.

אברהם רביץ: אנחנו נמצאים בתקופה שקוראים לה "בין המצרים", ערב ראש חודש אב, ועל התקופה הזאת נאמר: כל המתאבל על ירושלים, זוכה ורואה בבניינה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו מתאבלים על ירושלים ועל בני ירושלים, ועל בני ציון, ועל אחינו בני ישראל הנופלים במערכות, וככל שאנו מתאבלים אני מאוד מקווה שנזכה לראות בתשועת ישראל.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר כמה דברים בשורש הקיום שלנו.

אברהם רביץ: זכות הקיום הנצחית שלנו מתבטאת בהבטחת הקדוש-ברוך-הוא, והיא באה לידי ביטוי במה שנאמר: כי לא תישכח מפי זרעו ומפי זרע זרעו עד עולם.

אברהם רביץ: לכן אנו בטוחים בקיומנו הנצחי.

אברהם רביץ: תנאי הקיום בארצנו המובטחת ידועים, והם קשורים קשר אמיץ ועמוק בהתנהגות שלנו כחברה מוסרית, כחברה שקיבלה ארץ במתנה מאת הקדוש-ברוך-הוא, בורא העולם, אשר נתן לנו את הארץ יחד עם מתנה נוספת והיא התורה, שהיא ספר החוקים וההתנהגות של עם מקבלי התורה, המשפיע על כל המין האנושי כולו.

אברהם רביץ: אנחנו צריכים להתפלל לבורא עולם כי תינתן לנו מתנה נוספת: "ונתתי שלום בארץ וישבתם בטח בארצכם".

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אני לא מתיימר להבין בדרכי המלחמה, אבל יודע אני מתורתנו כי לפני הכרזת מלחמה יש לקרוא לאויב לשלום - "וקראת אליה לשלום".

אברהם רביץ: ואומנם, כך עשתה ועושה ישראל.

אברהם רביץ: אנו קוראים כל הימים לשלום, ורק כאשר היד המושטת לשלום נשארת תלויה באוויר, זה הדבר היחיד שיכול להפוך את המלחמה למלחמה מוסרית וצודקת.

אברהם רביץ: גם היום, אומנם אנחנו נמצאים בתוך המלחמה, אבל ישראל, ואני מדבר על העם בישראל ואינני מתייחס להתבטאות כזאת או אחרת, ישראל באשר הוא קוראים לכל העמים לשלום.

אברהם רביץ: שמו של הקדוש-ברוך-הוא שלום.

אברהים צרצור: סלאם.

אברהם רביץ: סלאם.

אברהם רביץ: שלום טבוע בתוך עצם הקיום היהודי.

אברהם רביץ: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - ואני באמת פונה אל חבר הכנסת צרצור שיושב אתנו, היחיד מהמגזר המוסלמי שנמצא כאן - אני מוכרח לומר שאני מאוד מתפלא.

אברהם רביץ: יש לנו הרגשה שאין לנו מלחמה רגילה, כמו שאנחנו מבינים אותה, בין שני עמים.

אברהם רביץ: תמיד מלחמה היא דבר פסול, דבר לא טוב.

אברהם רביץ: אבל יש מלחמות אשר ביסודן יש אינטרס כלכלי, אינטרס לאומי, כיבוש של שטח.

אברהם רביץ: אני מסופק אם זאת המלחמה שיש לנו היום, כי מולנו אנו פוגשים עם, אולי לא עם שלם, קבוצה, שכנראה איננה מסתפקת אפילו בניצחון.

אברהם רביץ: אנחנו שומעים הדים כאלה, שכבר מזמן פסקו מלהישמע בהיסטוריה האנושית, שצד אחד רוצה בחיסולו, בהשמדתו של הצד השני, והוא אומר זאת.

אברהם רביץ: המנהיג של העם החזק ביותר אולי מבחינת יכולתו הכלכלית והביטחונית - אני לא כל כך מבין בחוזקם של צבאות - האירנים, נשיא אירן אומר, חוזר ואומר, שהוא רוצה בהשמדת ישראל, דבר שבעבר אמרו זאת גם רבים אחרים.

אברהם רביץ: בהיסטוריה האנושית שלנו - - -

אברהים צרצור: - - -

אברהם רביץ: אני לא עושה הכללה.

אברהם רביץ: חבר הכנסת צרצור, אני באמת לא עושה הכללה, אתה יודע שאני מקבל כל אדם באשר הוא, ואותך במיוחד כאיש דת.

אברהים צרצור: חבר הכנסת רביץ, דבריו של אחמדינג'אד פסולים מבחינתי באופן מוחלט.

אברהים צרצור: צריך לעשות הבחנות.

אברהם רביץ: אני יודע לעשות הבחנות, ואני עושה אותן, אבל אני עומד מתפלא ומתפעם איך זה קרה.

אברהם רביץ: הרי אתה יודע, אתה גם איש משכיל - פרט לתקופה אחת בהיסטוריה, כאשר האסלאם רצה לאסלם את כל העולם והוא ניסה לעשות זאת גם ליהודים, היו רק מקרים בודדים ביותר של מה שנקרא פוגרומים, מקרים בודדים ביותר בהיסטוריה ובמערכת היחסים שלנו, בין העם היהודי לעם המוסלמי.

אברהם רביץ: עם הנוצרים היו לנו בעיות.

אברהם רביץ: גם בתפיסת העולם הבסיסית של העולם הנוצרי, אנחנו הרגנו להם את האל, רחמנא ליצלן.

אברהם רביץ: אבל אין טענה כזאת אצל המוסלמים.

אברהם רביץ: אני לא מבין הכיצד.

אברהם רביץ: אני יודע שלא כולם, אבל תארו לעצמכם שהיתה קמה קבוצת יהודים, אפילו דתיים, והיתה אומרת שצריך להשמיד את העם המוסלמי.

אברהם רביץ: הרי היינו הורגים אותם.

אברהם רביץ: אנחנו.

אברהם רביץ: לא היינו נותנים להם קיום.

אברהם רביץ: למה לא נשמע קול בעולם המוסלמי הנאור, הדתי, נגד התופעות האלה והקריאות האלה של חיסול העם היהודי?

אברהם רביץ: אני לא מבין.

עבאס זכור: - - -

אברהם רביץ: אני מצטט את נשיא אירן.

אברהם רביץ: אני לא אומר שכולם אומרים את זה.

רן כהן: הוא רוצה חיסול מדינת ישראל, לא חיסול העם היהודי.

אברהם רביץ: מי גר כאן?

אברהם רביץ: מדינת ישראל זה אבסטרקטי.

אברהם רביץ: הרי גרים כאן אנשים, לא?

רן כהן: על זה הם מוותרים.

אברהם רביץ: אני לא יודע.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לאחינו הלוחמים, הנכם גיבורי החיל, שלוחי עם ישראל, כשאתם באים להגן על תושבי המדינה.

אברהם רביץ: אנו מתפללים לשלומכם ולניצחונכם.

אברהם רביץ: אנו מתפללים לרפואת הנפגעים כולם.

אברהם רביץ: אנו משתתפים בצערן של המשפחות השכולות כולן, ובבניין הארץ תנוחמו.

אברהם רביץ: אני מברך את כל הארגונים, העמותות והמתנדבים היחידים בעם, שבאים לסייע לשני מיליוני ישראלים החיים בצל הסכנה.

אברהם רביץ: רבותי, שני מיליוני ישראלים חיים בצל הסכנה.

אברהם רביץ: ביקרתי שלשום – הזכירה זאת חברת הכנסת סופה לנדבר קודם – בפארק ניצנים.

אברהם רביץ: ראיתי שם, אדוני השר, אחד מפלאי הטבע בישראל, כאשר אדם אחד, מכספו שלו, בנה עיר אוהלים, אשר היום שוהים בה 6,000 איש מקו העימות, הכפרים והערים הנמצאים תחת אש.

אברהם רביץ: והוא מממן את כל הדבר הזה.

אברהם רביץ: הוא לא רק בנה, הוא מממן, נותן חמש ארוחות ביום, לא רק שלוש, עוד שתי ארוחות ביניים, נותן להם כול מיני פעילויות של תרבות, אפילו בית-כנסת הוא בנה שם, מביא מרצים, מביא להם אנשים כדי לבדר ולהנעים עליהם את החיים.

אברהם רביץ: שאלתי שם את הצוות, כמה זה עולה לו?

אברהם רביץ: עולה לו חצי מיליון ליום, ועלה לו עוד כמה מיליונים להקים את זה.

אברהם רביץ: זה איש אחד.

אברהם רביץ: זה לא מי יודע בשמים.

אברהם רביץ: אני שואל שאלה, אדוני השר, מדוע הממשלה לא עושה את זה גם כן?

אברהם רביץ: לא צריך לבנות בתים, צריך קצת לב חם.

אברהם רביץ: אני מוכרח להזכיר את שמו של האדם, לא כולם אוהבים את זה, אבל שמו ארקדי גאידמק.

אברהם רביץ: מאחר שהזכירה את זה קודם חברת הכנסת סופה לנדבר, גם אני מרשה לעצמי להזכיר, איש אחד, ארקדי גאידמק, עולה חדש מברית-המועצות לשעבר, שהוא אדם בעל אמצעים, אבל הוא גם יודע מה לעשות עם זה.

אברהם רביץ: אז אני מביא את הסיפור הזה כדי לברך דרכו את כל המתנדבים בעם, היחידים והארגונים, כפי שאמרתי.

אברהם רביץ: אני גם רוצה להזכיר את מאות אלפי האנשים, נשים וטף, שמתפללים לאבינו שבשמים, שירחם על עמו, על עם ישראל, ויהיה רצון שנזכה לחיים של שלום, אהבה ואמת.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת רביץ.

יצחק זיו: אני מצטרף לברכתו.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, השר רפי איתן, חברות וחברי הכנסת, בשעה הזאת שבה אנחנו מדברים כאן בנושא הזה, בשעה האחרונה ממש נפלו רקטות על חיפה, ולדאבוננו הרב יש פצועים.

רן כהן: אולי זה כל כך סימבולי לומר את הדברים הללו ולהזכיר אותם, משום שלא יעזור לאף אחד שיעצום את עיניו.

רן כהן: כל המלחמה הזאת התחילה, הפתיל שהבעיר אותה היה התוקפנות הנבזית, הייתי אומר, המתועבת, של אנשי "חמאס" מרצועת-עזה שחדרו לתוך מדינת ישראל, הרגו וחטפו, ושל אנשי "חיזבאללה" מגבול לבנון שנכנסו, חדרו, הרגו וחטפו.

רן כהן: אף אחד, מי שאוהב יותר, אוהב פחות, את המלחמה הזאת, אסור לו לעצום עיניים.

רן כהן: זאת היתה פרובוקציה והם היו הפרובוקטורים ואותם צריך להוקיע, ומי שלא עושה את זה, מעוות את האמת ומעוות את שכלו הישר.

רן כהן: אני מודה על האמת, כששמעתי כאן את הנאומים הנלהבים של השר שמעון פרס, ושל יושב-ראש האופוזיציה בנימין נתניהו - בכלל, מה יש להתלהב ממלחמה, אלוהים אדירים?

רן כהן: הרי רק אנשים שלא חוו ממש את חוויית החרדה של המלחמה, יכולים להתלהב התלהבות גדולה.

רן כהן: שלא לדבר על כך שזה מעיד עד כמה שמעון פרס וממשלתו בעצם מאמצים את מה שביבי נתניהו מייחל לו מזמן, שסוף-סוף כבר תהיה מלחמה גדולה.

שלי יחימוביץ': למה אתה מתכוון, שנשים לא יכולות להבין מה זאת מלחמה?

רן כהן: לא.

רן כהן: נשים אגב משתתפות במלחמה, ראי אפילו היום בעיתון "ידיעות אחרונות", יש נשים שמשתתפות במלחמה, אין פה הבדל בין נשים לגברים.

שלי יחימוביץ': נרגעתי.

רן כהן: נשים אפילו אולי יכולות להיות רגישות יותר, להבין עד כמה מחיר המלחמה לעולם איננו מלהיב.

רן כהן: ועברתי מלחמות, גם את הקטעים שנראים מלהיבים בהן.

רן כהן: כל הזמן, כשאנשים עולים לדוכן הזה, הם צריכים לזכור דבר אחד: בכל מלחמה קוברים אנשים.

רן כהן: הנה, מתוך ההתלהבות הזאת של שמעון פרס ושל ביבי נתניהו, חלק מאתנו לפחות מוצא את עצמו מדי יום הולך להלוויות, גם אנחנו בתוכם, הולכים לנחם משפחות שכולות או משפחות שהבנים שלהן נחטפו, וצריך לחזק אותן בעת הזאת.

רן כהן: לכן, מחיר ההתלהבות, לעניות דעתי, הוא מחיר שגוי.

רן כהן: מול הפרובוקציות הללו, אדוני היושב-ראש, שהן כאמור נבזיות ומתועבות, של ה"חיזבאללה" ושל ה"חמאס", אפשר היה להחריב את כל מעוזי ה"חיזבאללה" לאורך גבול הצפון ולפגוע ביחידות ה"חמאס" ברצועת-עזה.

רן כהן: וזה הגיוני, יש בזה היגיון.

רן כהן: אפשר היה להשמיד את כל משגרי ה"קטיושות" בדרום-לבנון, כי צריך היה לעשות את זה, משום שהללו משגרים על אוכלוסייה אזרחית של מדינת ישראל.

רן כהן: יש בזה היגיון.

רן כהן: אפשר היה להודות בפאשלה הצבאית שלנו עת הם חדרו לשטחנו, הרגו וחטפו לנו חיילים.

רן כהן: צריך היה להתמקד צבאית, פוליטית ומדינית בהחזרת השבויים.

רן כהן: גם זה אפשר היה ויש בזה היגיון.

רן כהן: אפשר היה להזעיק את דעת הקהל העולמית והערבית שתיטה לטובתנו מכיוון שהיינו מותקפים.

רן כהן: וגם בזה היה היגיון.

רן כהן: אבל למה, אלוהים אדירים, היה צריך בבליץ הזה על כל מדינת לבנון?

רן כהן: למה היה צריך את זה, השר רפי איתן, אפשר לדעת?

רן כהן: למה היה צריך להרוס תשתיות, גשרים, כבישים, רבי קומות, לשם מה זה היה, להעניש את כל העם הלבנוני?

רן כהן: לשם מה היה צריך להפוך 700,000 לבנונים לפליטים?

רן כהן: הרי זה בדיוק לקחת את הצדק הישראלי ולעוות אותו, לפגוע במי שאיננו אשם, לפגוע בחפים מפשע.

רן כהן: הדבר הזה היה מיותר.

רן כהן: זה שהם פוגעים בחפים מפשע בישראל, הופך אותם לטרוריסטים; למה אנחנו הולכים למהלכים הכל-כך מיותרים והאגרסיביים הללו, כדי להיחשב שווים להם?

רן כהן: הרי אנחנו לא רוצים להיחשב שווים להם.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, שמעתי כאן את פתיחת הישיבה מפי היושבת-ראש, חברת הכנסת דליה איציק, ואני אומר, ראוי לכל כבוד שאנחנו לא נשלים עם זה שלא יוכרז מצב חירום.

רן כהן: חייבים להכריז על מצב חירום.

רן כהן: השר רפי איתן, אולי מישהו יסביר לי, איך יכול להיות שהממשלה מדברת על מלחמה אבל לא מכריזה על מצב חירום.

רן כהן: יש מלחמה, אבל אין מצב חירום, רק משום שרוצים לחסוך כמה אגורות.

רן כהן: ממי?

רן כהן: מאנשים שנפגעים, מאנשים עובדים, מבעלי עסקים, מחקלאים, מבעלי עסקים קטנים וזעירים.

רן כהן: למה הממשלה לא מכריזה על מצב חירום?

רן כהן: הרי הדבר הזה חייב להיעשות, ואנחנו תובעים שהוא ייעשה מייד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך, כאשר אני שומע את הממשלה אומרת שהיא לא הולכת לשקוע בבוץ הלבנוני, אני מתחיל להיות מודאג.

רן כהן: אתה יודע למה?

רן כהן: כי אני זוכר מצוין, כחייל שגויס ב-1982 למלחמת לבנון, שאמרו, נכנסים רק 40 ק"מ, אבל אני נחתתי כבר מעבר ל-40 ק"מ.

רן כהן: זה בדיוק מה שעומד לקרות כאן.

רן כהן: אגב, אני אולי מחטיא, זאת לא תהיה אותה שקיעה בבוץ הלבנוני.

רן כהן: אני מזהיר, השר רפי איתן, אתם הולכים לשקוע בבוץ הלבנוני, להיגרר אחרי ה"חיזבאללה", שרוצה שנשקע בבוץ הלבנוני.

רן כהן: הם רוצים למשוך אותנו צפונה ואתם נמשכים צפונה.

רן כהן: הם רוצים שאנחנו נחריף את הצעדים, ואתם מחריפים את הצעדים.

רן כהן: הם רוצים שנשקע בבוץ של פעילות אין-סופית, ואני מרגיש שאתם הולכים לשקוע בבוץ אין-סופי, אבל לא אתם תשלמו את המחיר, החיילים ייהרגו שם.

רן כהן: מי שייהרג שם - זאת האוכלוסייה האזרחית.

רן כהן: זאת שקיעה מסוג אחר בבוץ הלבנוני.

רן כהן: אני מזהיר, שלא תגידו שלא הזהירו אתכם, ישראל הולכת עוד הפעם לשקוע בבוץ הלבנוני, כי הולכים לא אחרי השכל הישר ואחרי האיפוק, אלא נגררים אחרי הרצון של ה"חיזבאללה" שישראל תשקע שוב בצורה אחרת בתוך הבוץ הלבנוני, וזה מיותר.

רפי איתן: מה אתה מציע לעשות?

רן כהן: לא שמעת אותי בהתחלה, כי דיברת עם אחרים.

רן כהן: אני מציע שישראל תתמקד בלחימה נגד ה"חיזבאללה" - להרוס את כל קו המוצבים הראשון לאורך הגבול ולסלק אותם משם.

רן כהן: אני מציע שנילחם במשגרים שיורים על אזרחי מדינת ישראל ונשמיד אותם.

רן כהן: אני מציע לעזוב את העם הלבנוני במנוחה, כדי שהוא יתחיל להילחם ב"חיזבאללה".

רן כהן: כי אתם נלחמים בתשתיות הלבנוניות, כל העם הלבנוני ילך אחרי ה"חיזבאללה", וזאת תהיה הטעות הגדולה ביותר שלכם.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים באמירה אחת.

רן כהן: לדעתי, מדינת ישראל חייבת לחתור מייד לפעילות מדינית, לא להמתין בעקבות האמריקנים לעוד זמן שנמשיך בו את הפעילות הצבאית.

רן כהן: צריך פעילות מדינית כדי למהר להפסיק את הפעילות הצבאית.

רן כהן: את זה חייבים להשיג על-ידי הפסקת אש הדדית.

רן כהן: אין הפסקת אש חד-צדדית.

רן כהן: שהם לא ירמו אותנו ואנחנו לא נרמה אותם.

רן כהן: הפסקת האש צריכה להיות הדדית.

רן כהן: הפסקת האש הזאת צריכה להביא להחזרת החטופים.

רן כהן: כן, גם במחיר של משא-ומתן על החזרת אסירים.

רן כהן: עשה את זה בן-גוריון, עשה את זה בגין, עשה את שרון, עשה את זה רבין.

רן כהן: אהוד אולמרט ועמיר פרץ לא יותר גדולים מהם.

רן כהן: עם כל הכבוד, נחזיר את החטופים שלנו גם במחיר שחרור אסירים.

רן כהן: אין לנו ברירה, זה נר לרגלינו וצריך לעשות את זה.

רן כהן: צריך לדאוג להמשך הרס המוצבים של ה"חיזבאללה" לאורך גבולנו וצריך להשמיד את שאר הטילים במערך של ה"חיזבאללה".

רן כהן: אנחנו לא נשלים עם זה שהמערך הזה יישאר על גבולנו לאחר הפסקת האש.

רן כהן: צריך לבדוק, שאם לא נעשה את זה על-ידי צה"ל, זה חייב להיעשות על-ידי אומות העולם, לרבות המדינות הערביות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, משפט נוסף, לא הייתי כאן בשבוע שעבר, בסיום מושב הכנסת, מכיוון שנשלחתי על-ידי שרת החוץ ציפי לבני לייצג את מדינת ישראל ביום השנה ה-12 לפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה.

רן כהן: עשיתי את זה בשם כולכם כמיטב יכולתי.

רן כהן: אני חייב לומר לכם, שבמפגשים שלי עם הקהילה היהודית שם הובאה לידי ביטוי ההזדהות עם מדינת ישראל, אבל גם הדאגה מכך שהמלחמה הזאת, אם תצא מהפרופורציות, היא עלולה להזיק למדינת ישראל ולשמה בעולם, אבל גם למעמד של הקהילות היהודיות בעולם, וגם את זה צריך להביא בחשבון.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר לענייני צעירי ישראל ולא לענייני גמלאים – חשוב להדגיש זאת - כנסת נכבדה, אתחיל במכתבה של האגודה לזכויות האזרח במדינת ישראל, שנשלח אתמול לשר הביטחון עמיר פרץ.

אברהים צרצור: אקדים ואומר, אני לא חושב שמישהו בבית הזה חושד שהאגודה הזאת היא חברה-בת של ה"חיזבאללה" או של ה"חמאס" או של "אל-קאעידה" או ה"טליבאן".

אברהים צרצור: יש להדגיש, שהאגודה הזאת היא אגודה ישראלית מובהקת.

אברהים צרצור: האגודה הזאת שלחה אתמול מכתב לשר הביטחון עמיר פרץ, בעקבות דבריו, דברים שיוחסו לרמטכ"ל, רב-אלוף דן חלוץ, לפיהם "על כל מטח 'קטיושות' בחיפה יופצצו עוד עשרה בניינים רבי-קומות בשכונת דאחיה בדרום ביירות".

אברהים צרצור: באגודה טוענים שפרץ צריך להבהיר לחלוץ, שנקם כמניע לפעילות צבאית, פסול ואסור בתכלית האיסור.

אברהים צרצור: באגודה טוענים כי אין לבודד את התבטאויותיו האחרונות של הרמטכ"ל מדברים שאמר בעבר, עוד בהיותו סגן הרמטכ"ל, בעקבות ההתנקשות בסאלח שחאדה, שבה נהרגו 16 פלסטינים, רובם אזרחים.

אברהים צרצור: חלוץ אמר בשעתו: "אם את רוצה לדעת מה אני מרגיש כשאני משחרר פצצה - אני מרגיש מכה קלה בכנף המטוס כתוצאה משחרור הפצצה, כעבור שנייה זה עובר וזהו".

אברהים צרצור: במכתב האגודה לשר הביטחון, כותבים אנשי האגודה לזכויות האזרח, כי "פגיעה באזרחים ובתשתיות אזרחיות ונקיטה מפורשת של הפחדה והשלטת טרור על אוכלוסייה אזרחית אסורות בתכלית האיסור במשפט ההומניטרי הבין-לאומי ואף עלולות להגיע לכדי פשע מלחמה".

אברהים צרצור: עוד הוסיפו: "דומה כי מתנוסס דגל שחור של אי-חוקיות בעליל על הוראותיו של הרמטכ"ל.

אברהים צרצור: יתר על כן, אין בפגיעה החמורה והבלתי-חוקית המתבצעת נגד אזרחי ישראל כדי להכשיר הוראה בלתי חוקית כזאת".

אברהים צרצור: מסקנה, רבותי, המלחמה הזאת שמתנהלת בלבנון היא מלחמה שאינה לגיטימית, פסולה בצורה מוחלטת.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, על קיר ביתי, בניגוד לדלת המקרר של חבר הכנסת איתם, תלויות - - -

זבולון אורלב: התקפת ה"חיזבאללה" היא כן לגיטימית?

אברהים צרצור: לא, גמרנו עם זה.

גדעון סער: זאת אמירה חשובה.

אברהים צרצור: - - - תלויות תמונותיהם של 49 תושבי כפר-קאסם, אזרחים תמימים, שנרצחו על-ידי משמר הגבול הישראלי.

אברהים צרצור: כשאני מסתכל על האופטימיות שיש בלבבות משפחותיהם, בניהם ונכדיהם של הקורבנות האלה, אני מגיע למסקנה אחת ויחידה, צדקת דרכינו ודרכי שותפינו היהודים השפויים תנצח את איוולת הכוח והרס הגזענות.

אברהים צרצור: שבועיים כמעט עברו מאז תחילתה של המלחמה העיוורת בלבנון, כמו זאת שמתנהלת גם בפלסטין וברצועת-עזה בפרט.

אברהים צרצור: מכונת המלחמה שבה אין מפסידים ואין מנצחים, שבה כולם מפסידים, עובדת במלוא הכוח, כמו כן, תוצאותיה שפגעו קשה בלבנון, פגעו גם בעורף הישראלי.

אברהים צרצור: הרג, הרס, דם, סבל, עצב, שכול, שנאה והתמרמרות, אלה רק חלק מתוצאותיה הרות האסון של מלחמה זו.

אברהים צרצור: השאלה שנשאלת, מה הלאה?

אברהים צרצור: לאן ישראל רוצה להגיע עם המצב הנוראי הזה, גם בפלסטין וגם בלבנון?

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה אמר בנאומו לאומה בפני הכנסת, די, עד כאן.

אברהים צרצור: בניגוד לרוב בבית הזה, שקורא להמשך המלחמה, וזה דבר מעניין מאוד, רוב מכריע להמשך המלחמה הזאת, היום אני מפנה אותן מלים גם לראש הממשלה, גם לממשלה, לקציני צה"ל ולתושבי ישראל ול"חיזבאללה", די, עד כאן.

אברהים צרצור: הגיע הזמן להפסיק את המלחמה הזאת, את האיוולת הזאת.

אברהים צרצור: אני דורש זאת בשמם של כל האמהות, ההורים, הילדים, וגם בשמם של כל הלוחמים, בישראל, בלבנון ובפלסטין, שנשלחים למוות, לתופת ולמלחמה ללא תכלית.

אברהים צרצור: אין מלחמה מוצדקת או צודקת, מלחמה היא רעה, צריך לדחות את האופציה הזאת ולעשות הכול להפסיק מייד בעת שהיא פורצת.

אברהים צרצור: חייבים לשאול כאן ועכשיו: האם יש אפשרות למנוע מלחמות?

אברהים צרצור: תשובתי, מכובדי היושב-ראש היא, כן באופן חד-משמעי.

אברהים צרצור: יש אפשרות למנוע מלחמות, אם ישראל תשכיל, אני חוזר, אם ישראל תשכיל להבין שכל עוד היא כובשת אדמות של אחרים וכל עוד היא משתמשת בעוצמתה הצבאית בצורה הרסנית ופושעת, מדכאת עמים ומדינות, מחזיקה באלפי חטופים, שבויים ואסירים ערבים, אין היא יכולה מוסרית לדבר על שלום.

אברהים צרצור: בסוף נאומי אני קורא לכולנו ולכל מי שמוכן לשמוע, בואו לא ניתן למוות לנצח, בואו נתפלל ונקווה שהגבולות, וגבולות כל המדינות ישקטו בסופו של תהליך ויהיה שלום.

אברהים צרצור: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת צרצור.

גדעון סער: יושב-ראש סיעת חד"ש, חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

גדעון סער: לרשותך עשר דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, הבוקר חזינו באחד המחזות הסוריאליסטיים, בעת שהמשנה לראש הממשלה, מר שמעון פרס, עלה על הדוכן הזה כדי לסנגר בלהט על המלחמה שהתנגד לה, שהיא בעלת אותם נתונים, כמעט אותם הצדקות או תירוצים שהיו ב-1982.

מוחמד ברכה: אומנם ב-1982, בעת שהמלחמה פרצה, ב-5 ביוני, מר פרס, ראש האופוזיציה, צירף את קולו למקהלת הקונסנזוס אז וליווה וגיבה את הממשלה בחודש האחרון - - -

גדעון סער: כל עוד היא היתה פופולרית.

מוחמד ברכה: כן, בדיוק.

מוחמד ברכה: אני חושב שהמחזה הזה יחזור על עצמו גם הפעם, אבל לא אתו, עם אחרים.

מוחמד ברכה: לא רק זה, אלא בבחירות שהיו ב-1984 הוא אילץ את הליכוד להיכנס לממשלת אחדות מכיוון שמפלגתו היתה המפלגה הגדולה אבל לא היתה לו אפשרות להקים ממשלה לבד, וזה היה תוך ניצול הביקורת על מלחמת לבנון אז.

מוחמד ברכה: אותה ביקורת הביאה אותו לכס ראש הממשלה ב-1984.

מוחמד ברכה: היום הוא בא לסנגר על המלחמה שבשלב מסוים התנגד לה לפני 24 שנים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אחת ממטרות המלחמה, כפי שבישר ראש הממשלה וכפי שמבשר לנו היום המשנה שלו, היא שצה"ל ימנע מ"חיזבאללה" להתפרס לאורך גבול הצפון כדי לשלוח טילים.

מוחמד ברכה: זה לעג לאינטליגנציה של האנשים או ניסיון להטעות את האנשים.

מוחמד ברכה: הרי הטילים שמגיעים לחיפה לא מגיעים מהדרום.

מוחמד ברכה: האם טווח המלחמה יהיה כטווח הטילים, זאת אומרת שאם הטילים יצאו מצור יכבשו את צור, ואם יצאו מביירות יכבשו את ביירות, ואם יצאו מטריפולי בצפון יכבשו את טריפולי?

מוחמד ברכה: ההיגיון הזה הוא היגיון נפשע, שמהמר רק על אופציה אחת, והיא אופציית הכוח.

מוחמד ברכה: מר פרס מספר לנו היום, שעכשיו נלחמים ואנחנו הולכים לנצח וכו', אבל בסוף יהיה משא-ומתן.

מוחמד ברכה: זה לעג לאינטליגנציה או ניסיון להטעות את האנשים.

מוחמד ברכה: אם אתה בסופו של יום או בשלב כלשהו של המלחמה הזאת מגיע למשא-ומתן, למה אתה לא מתחיל עם המשא-ומתן?

מוחמד ברכה: תן את הסיכוי לחסוך בחיי אנשים, לחסוך בסבל – לא של הלבנונים, של האזרחים שכאילו אתה בא לייצג, של אזרחים שחיים במקלטים.

מוחמד ברכה: תן את העדיפות לחיים.

מוחמד ברכה: להמר על הכוח, ואחר כך הוא מבטיח לנו שיהיה משא-ומתן?

מוחמד ברכה: הרי ידוע לכל בר-דעת, שמלחמות לא מסתיימות מפני שתותחים דוממים, אלא הן מסתיימות מפני שנושאים ונותנים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, יש פה יותר מדי רשעות בשיווק המלחמה הנוראה הזאת.

מוחמד ברכה: אחרי נסיגת ישראל מלבנון בשנת 2000 נשארו שני תיקונים, הנושא של שבעא והנושא של האסירים הלבנונים והפלסטינים שנמצאים בישראל.

מוחמד ברכה: אם ממשלת ישראל רצתה להתנתק מלבנון ולייצר מצב של כיבוד מוחלט של החלטה 1559, הרי אין מחלוקת ששבעא היא לא אדמה ישראלית.

מוחמד ברכה: יש מחלוקת אם היא סורית או לבנונית, נניח.

מוחמד ברכה: אז שישראל תיסוג מהמקום הזה, שהוא לא לה, ותשאיר את ההתקוטטות ללבנונים ולסורים, שיעשו מה שהם רוצים.

גדעון סער: חבר הכנסת ברכה, הבעיה שהשיטה הזאת של הנסיגות החד-צדדיות עד עכשיו לא כל כך מוכיחה את עצמה.

מוחמד ברכה: מפני שנסוגים ולוטשים עין שוב אל אותו מקום שנסוגו ממנו.

מוחמד ברכה: נסוגים ולא משתחררים מתפיסת השטח.

גדעון סער: איזו עין היתה על לבנון?

מוחמד ברכה: אני רחוק מלהצדיק פעולות צבאיות למיניהן, אבל מה שקרה באותו יום מצד "חיזבאללה" היה פעולה צבאית.

מוחמד ברכה: מי שהחליט לערב את האזרחים לא היה ממשלת לבנון וגם לא "חיזבאללה", וזה לא סינגור על אף אחד.

מוחמד ברכה: זה כתב אשמה לממשלת ישראל, שהחליטה, מתוך ידיעה, לערב את האזרחים במלחמה הזאת.

מוחמד ברכה: אם התגובה היתה צבאית, יכול להיות שהייתי מתנגד, אני לא מתלהב מזה.

מוחמד ברכה: אבל לבכות על מר גורלם של האזרחים הישראלים כאשר ממשלתם מספסרת בהרס ובהרג ללא הבחנה?

גדעון סער: ביטוי לא מוצלח.

מוחמד ברכה: הלוואי שהייתי מוצא ביטוי אחר.

מוחמד ברכה: הייתי מוכן אפילו לחפש.

מוחמד ברכה: אבל מי שחושב שהוא יכול להרוס את ביירות ואת צור ואת צידון ואחר כך יעמיד פני תם, איך קורה שהאזרחים משלמים מחיר - - -

גדעון סער: אני מזכיר לך, חבר הכנסת ברכה, שהיה ירי ארטילרי עוד באותו בוקר שבו היתה התקפה על החיילים.

גדעון סער: במקביל היה גם ירי ארטילרי על היישובים הישראליים, דהיינו ירי של "קטיושות".

מוחמד ברכה: היוזמה היתה יוזמה ישראלית, בנושא של הרחבת המלחמה.

מוחמד ברכה: הפתיחה של ההתנגשות היתה צבאית, שיזם "חיזבאללה".

מוחמד ברכה: עירוב האזרחים היה החלטה ישראלית.

גדעון סער: פשוט לא נכון.

גדעון סער: באותה עת שהיתה התקפה על החיילים היתה הרעשה ארטילרית של "קטיושות" על היישובים הישראליים בגזרה.

מוחמד ברכה: בפירוש לא נכון.

מוחמד ברכה: מי שהכניס את האזרחים למעגל האלימות והאיבה - - -

גדעון סער: אני לא אבלבל אותך יותר עם העובדות.

מוחמד ברכה: רבותי חברי הכנסת, דווקא מפני שאנחנו רוצים את שלומם של האזרחים – גם בלבנון, גם בפלסטין אבל גם בישראל – אנחנו קוראים להפסיק את המלחמה וללכת למשא-ומתן; לנסות את האופציה הזאת, לא לשמוע את התכתיבים של הגברת קונדוליסה רייס.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר הסקירה של מר פרס כאן, שחיבר בין אירן לעירק לסוריה וללבנון – מסתבר שהמלחמה היא לא על שלום הצפון ולא על החזרת החיילים, אלא חלק מקונספציה אזורית אמריקנית, וממשלת ישראל משלמת בדם בניה כדי לשרת את האינטרס האמריקני.

מוחמד ברכה: אחרת, מעצמה אחראית, מעצמה יחידה בעולם, תבוא ותתנגד להפסקת אש, לתת אפילו סיכוי להידברות?

מוחמד ברכה: אחר כך יגידו שזה נכשל, אבל לפחות למראית עין.

מוחמד ברכה: זו מלחמה שהיא לא רק מלחמה ישראלית, זו מלחמה ישראלית-אמריקנית, ועובדה שהגברת קונדוליסה רייס טורחת להגיע לכאן כדי לתת ארכה, לתת פטור מחובת המשא-ומתן.

מוחמד ברכה: זו האמת.

יואל חסון: - - -

אליהו גבאי: זו מלחמה של יהודים ואתה קורא לזה מלחמה אמריקנית?

יואל חסון: אין לך שום תחושת שייכות, לא לארץ הזאת ולא לעם הזה, וגם לא לאלה שקיבלו את הטילים על הראש, שהם אחים שלך, ואתה אפילו לזה לא מתייחס.

מוחמד ברכה: חבוב, כשתגדל תתחיל לדבר.

מוחמד ברכה: אתה עוד לא מבין שום דבר.

מוחמד ברכה: אתה צריך עוד להבין שהקשר שלי עם הארץ הזאת – אין לך שום מושג מה זה.

מוחמד ברכה: אתה לא יודע מה הקשר שלי להר ולים ולאוויר.

מוחמד ברכה: זה אני.

מוחמד ברכה: זה קשה לך.

יואל חסון: כשאני אהיה בגילך אני אהיה חכם יותר.

אליהו גבאי: ברכה, מתי תפסיקו להסית את האוכלוסייה הערבית?

אליהו גבאי: תבקשו משכורת - - -

מוחמד ברכה: מה להסית ולא להסית?

יואל חסון: - - - לא מסכימים אתם.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר אנחנו מבקשים את שלומם של האזרחים, גם כאן וגם שם, גם מהעבר הזה של הגבול - - -

אליהו גבאי: זו הסתה - - -

מוחמד ברכה: לבקש שלומם של אנשים זו הסתה, גבאי?

מוחמד ברכה: למה?

מוחמד ברכה: להתנגד למלחמה זו הסתה?

גדעון סער: בואו נסיים את הדיאלוג הזה, כי הוא מתרחש לאחר שתם הדיון.

אליהו גבאי: - - -

מוחמד ברכה: האם נגזר עלי או עליך להיות - - -

אליהו גבאי: אתם משבחים את ה"חמאס" - - -

מוחמד ברכה: חבר הכנסת גבאי, אני רוצה לשאול אותך שאלה פשוטה: האם נגזר עלינו, גם אתה וגם אני וכל הנוכחים, להיות או עם אולמרט או עם "חיזבאללה"?

מוחמד ברכה: זה כל מה שיש בעולם?

מוחמד ברכה: אין דרך אחרת של להפסיק להקיז את הדם?

מוחמד ברכה: להפסיק את המלחמה?

מוחמד ברכה: לנסות משא-ומתן?

מוחמד ברכה: לתת עדיפות למשא-ומתן שיחסוך בחיים?

מוחמד ברכה: אני אספר לכם איזה סיפור קטן - - -

גדעון סער: לא, לא, חבר הכנסת ברכה, אני אגיד לך למה אתה לא יכול לספר סיפור.

גדעון סער: היו – וגם אני הפרעתי לך – הפרעות, אבל אנחנו בכל זאת הרבה אחרי הזמן.

מוחמד ברכה: דקה ואני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: התאחדות התעשיינים מספרת, שההפסד של המפעלים בצפון הוא כ-400 מיליון שקל ליום.

מוחמד ברכה: גורמי צבא מספרים, שהעלות של המלחמה היא 75 מיליון שקל כל יום.

מוחמד ברכה: תוסיף לזה את ההרוגים, את בני-האדם – שזה העיקר - גם פה וגם שם.

מוחמד ברכה: מה שווה את המחיר הזה?

יואל חסון: שני חיילים.

מוחמד ברכה: מה שווה את המחיר הזה?

יואל חסון: שני חיילים חטופים.

מוחמד ברכה: אבל יש לך 40 הרוגים.

יואל חסון: שני חיילים.

מוחמד ברכה: קודם כול, אלה לא חטופים, אלה שבויים.

מוחמד ברכה: על שבויים מנהלים משא-ומתן.

יואל חסון: - - -

מוחמד ברכה: אלה חיילים שבויים, ועל שבויים מנהלים משא-ומתן והחלפת שבויים.

גדעון סער: ארגון טרור לא יכול לקחת שבויים.

מוחמד ברכה: מה שווה את המחיר הזה?

יואל חסון: - - -

מוחמד ברכה: מה שווה לשלם את הכסף הזה, את עוגמת הנפש הזאת, את החיים בתוך המקלטים, את האנשים שנהרגים מכאן ומשם?

מוחמד ברכה: מה שווה?

מוחמד ברכה: רק שיכרון הכוח?

מוחמד ברכה: רק המחשבה שאנחנו נחנך, אנחנו נסדר, אנחנו נכה, אנחנו נשמיד, אנחנו נכחיד?

מוחמד ברכה: זו המחשבה המגלומנית הזאת של אנשים שאין להם נגיעה לרגש אנוש.

אליהו גבאי: - - -

יואל חסון: להגן על תושבי ישראל.

יואל חסון: זה השיגעון.

מוחמד ברכה: זו האחריות לבני-אדם?

מוחמד ברכה: זו אחריות לחיים?

יואל חסון: - - -

מוחמד ברכה: מה השיגעון הזה?

יואל חסון: להגן על תושבי ישראל.

יואל חסון: להגן על תושבי ישראל, זה השיגעון.

מוחמד ברכה: הרי כולם מדברים על זה ש"חיזבאללה" לא יוכרע במלחמה - -

גדעון סער: חבר הכנסת יואל חסון, תאפשר לחבר הכנסת ברכה לסיים את נאומו, כי בכל מקרה הוא מסיים את נאומו.

מוחמד ברכה: - - לא אני אומר את זה.

מוחמד ברכה: תסתכלו מה כותבים אנשים רציניים, לרבות פרשנים צבאיים.

רונית תירוש: מי?

רונית תירוש: "אל-ג'זירה"?

מוחמד ברכה: גם ב"הארץ", גם ב"מעריב", ב"ידיעות".

מוחמד ברכה: לא אני.

מוחמד ברכה: אומרים שאין הכרעה צבאית לסכסוך הזה.

מוחמד ברכה: מי שחולם על להכריע את "חיזבאללה" או לרסק אותו או לטחון אותו, או כל המושגים האלה - -

יואל חסון: נחיה ונראה.

מוחמד ברכה: - - זה הימור לא טוב, זה הימור לא מועיל.

יואל חסון: אין לנו אופציות אחרות.

מוחמד ברכה: יש.

יואל חסון: - - -

מוחמד ברכה: האופציה היחידה והאפשרות היחידה האחרת היא כן למשא-ומתן על גבולות שקטים בכל הגזרות, על נסיגה מהשטחים הפלסטיניים, על החלפת שבויים, על גבולות של שלום, על חיים.

מוחמד ברכה: זו האופציה האחרת - -

רונית תירוש: עם מי?

מוחמד ברכה: - - לא האופציה של להרוג, ואם זה לא מסתדר - להרוג עוד יותר, ואם הכוח הזה לא משתלם – להשתמש בכוח גדול יותר.

מוחמד ברכה: זו פשוט מחשבה - - -

גדעון סער: חבר הכנסת ברכה, תודה רבה.

גדעון סער: עם כל הכבוד, אני לא ממליץ לך לסיים, אני מורה לך לסיים את הנאום.

גדעון סער: זה לא יכול להיות נתון למיקוח.

גדעון סער: בסדר, הפריעו לך, התפלמסת - - -

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אל תתרגש.

מוחמד ברכה: תן לי לומר משפט סיום.

גדעון סער: בבקשה.

מוחמד ברכה: ההימור על הכוח הוא הימור נפסד.

מוחמד ברכה: מי שחושב שהוא ינצח, יכול להיות שצבאית הוא ינצח, אבל החיים לא ינצחו.

מוחמד ברכה: אנחנו נזעקים כאן לא כדי להיכנע לאמירה של "שקט יורים", אלא בעת שיורים - כן זועקים את זעקת החיים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

גדעון סער: תודה לך, חבר הכנסת ברכה.

גדעון סער: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, יושב-ראש סיעת בל"ד.

אליהו גבאי: מתי תגנה את ה"חיזבאללה"?

גדעון סער: אני רוצה להודיע גם לדוברים הבאים: אפשר בנסיבות מסוימות להאריך את הנאום, אבל אך ורק בהיתר; אי-אפשר למשוך את זה בלי סוף.

גדעון סער: לרשותך עשר דקות, חבר הכנסת זחאלקה.

אליהו גבאי: זה עשר דקות של הסתה.

יואל חסון: עשר הדקות הכי מיותרות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת - - -

גדעון סער: מכיוון שבינתיים קיימתי על זה דו-שיח עם חבר הכנסת ברכה, מישהו – אינני יודע מי - העביר אלי דיווח מיום האירוע של חטיפת החיילים, שבו מתוארת פעולת ההסחה שבה היתה הפגזה על נטועה ועל זרעית במקביל לחטיפת החיילים.

גדעון סער: אמרתי את זה למען הפרוטוקול.

גדעון סער: עכשיו נאפס את השעון.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גם אנחנו בני-אדם ואנחנו רואים את המראות האיומים של המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: הלב נחמץ לראות את סבלם, ייסוריהם ואסונם של ילדים, של משפחות, של אזרחים בלבנון, בעזה ובישראל.

ג'מאל זחאלקה: הצו העליון של הפוליטיקה הראויה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת – כי יש פוליטיקה לא ראויה - לכן אני בפוליטיקה, הוא לעשות עד כמה שאתה יכול להקטין את סבלם של אנשים, ולמנוע קורבנות ואסונות של בני-אדם עד כמה שאתה יכול.

ג'מאל זחאלקה: נקודת המוצא היא האדם ולא איזה משהו פאשיסטי - כבוד האומה, הצבא, המדינה, לסגוד לכל מיני דברים שהם מעל האדם, כמו שפאשיסטים יודעים לעשות ועושים, כמו שמחרחרי מלחמה ואוהבי מלחמה עושים ויודעים לעשות.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה שלא נועדה להגן על אף אדם.

ג'מאל זחאלקה: במבחן התוצאה היא מביאה, והביאה עד עכשיו, רק אסונות, והיא תביא עוד יותר אסונות.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה מלוכלכת, קורבנותיה אזרחים, גם בלבנון וגם בעזה וגם בישראל.

ג'מאל זחאלקה: החליטו עליה פוליטיקאים קטנים, שרוצים לבנות את הקריירה הפוליטית שלהם, את תהילתם הזולה, על גופות.

ג'מאל זחאלקה: יש סוציאל-דמוקרט אחד שרוצה לפלס את דרכו לראשות הממשלה על גופות.

ג'מאל זחאלקה: בסוף הדרך הזאת אין ראשות ממשלה, יש מזבלת ההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד המלחמה, וזה שיש קונסנזוס בישראל בעד המלחמה צריך דווקא לעודד אותנו לצעוק בקול רם יותר, להזהיר, להתריע ולמחות נגד המלחמה, נגד ההרג, נגד הרצח.

ג'מאל זחאלקה: זו חובתנו, זו אחריותנו.

ג'מאל זחאלקה: הערת אגב - לא רציתי להתייחס לזה, אבל יש עכשיו "עליהום" באמצעי התקשורת על חברי כנסת יותר מתונים.

ג'מאל זחאלקה: חברי הכנסת הערבים הפכו לשק חבטות.

ג'מאל זחאלקה: כל אחד שרוצה להוכיח את הפטריוטיזם הישראלי שלו מחפש את חבר הכנסת הערבי הקרוב ביותר ומתחיל לחבוט בו.

יואל חסון: אתם מרוויחים את זה ביושר.

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא היה מסוכן, זה מעורר רחמנות ובוז.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בפוליטיקאים קטנים שרוצים כותרות ופופולריות זולה על חשבון חברי הכנסת הערבים, על גבם.

ג'מאל זחאלקה: בבקשה, תתווכחו אם יש לכם על מה להתווכח, אבל אתם לא רוצים לשמוע.

ג'מאל זחאלקה: המלחמה הזאת פרצה כשאין פרויקט פוליטי ישראלי.

ג'מאל זחאלקה: היום בכנסת, ולא רק היום אלא מאז קמה הממשלה הזאת, אין פרויקט פוליטי, אפילו כזה שאני אוכל להתנגד לו.

ג'מאל זחאלקה: אין.

ג'מאל זחאלקה: ולכן כולם יושבים עם כולם וכולם אוהבים את כולם.

ג'מאל זחאלקה: אין ויכוח פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: זאת אחת הסיבות לחביבות הדביקה הזאת, שהייתי קורא לה גן-עדן של שוטים, שלא רואים את המציאות נכוחה.

ג'מאל זחאלקה: מדיניות הכוח נכשלה פעם אחר פעם.

ג'מאל זחאלקה: מדיניות הכוח נכשלה, ומה המסקנה?

ג'מאל זחאלקה: יותר כוח.

ג'מאל זחאלקה: המסקנה היא יותר כוח.

ג'מאל זחאלקה: הקונספציה של החד-צדדיות קרסה, התמוטטה, ומה המסקנה?

ג'מאל זחאלקה: עוד חד-צדדיות, עוד התכנסות.

ג'מאל זחאלקה: את המלחמה הזאת אפשר היה למנוע.

יואל חסון: אם לא היו חוטפים את החיילים.

ג'מאל זחאלקה: אפשר היה למנוע.

ג'מאל זחאלקה: יש אנשים עכשיו בבית הזה שיושבים במליאה ויודעים שאפשר היה למנוע.

יואל חסון: לא היה צריך לחטוף את החיילים.

ג'מאל זחאלקה: הם היו מגיעים להסכם.

יואל חסון: תגנה את חטיפת החיילים.

אליהו גבאי: תגנה את הטרור, תגנה את חטיפת החיילים.

ג'מאל זחאלקה: אני מגנה את הטרור.

ג'מאל זחאלקה: מה זה טרור?

ג'מאל זחאלקה: זה לפגוע באזרחים כדי להשיג מטרות פוליטיות.

ג'מאל זחאלקה: מה אתם עושים בלבנון?

יואל חסון: תגנה את חטיפת החיילים.

אליהו גבאי: תקבל משכורת מ"חיזבאללה".

אליהו גבאי: תבקש משכורת מ"חיזבאללה".

ג'מאל זחאלקה: 400 הרוגים, 600,000 פליטים.

יואל חסון: במשכורת שלך אתה מייצג את מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: זה טרור, זה טרור בשם מדינה.

אליהו גבאי: מי שצריך לתת לך משכורת זה "חיזבאללה".

ג'מאל זחאלקה: תקשיבו טוב, כי אתם הולכים לעשות את הטעות הזאת עוד פעם.

יואל חסון: אתה תגיד לנו איזו טעות אנחנו עושים.

יואל חסון: אתה תגיד לנו.

יואל חסון: אתה תהיה היועץ של עם ישראל.

ג'מאל זחאלקה: הקונספציה של החד-צדדיות קרסה לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: היא קרסה בלבנון, היא קרסה בעזה, ומה ההחלטה?

ג'מאל זחאלקה: ומה המסקנה?

ג'מאל זחאלקה: התכנסות.

אליהו גבאי: קונספציה שלך לא תעבור כאן.

ג'מאל זחאלקה: איך אפשר לחבר את כישלון מדיניות הכוח לכישלון הקונספציה של החד-צדדיות?

ג'מאל זחאלקה: יתחכמו החכמים ויאמרו: אנחנו, לא אני כמובן, אני לא ה"אנחנו" הזה; ה"אנחנו" שהיום בכנסת דיברה בשמו היושבת-ראש ואמרה שאנחנו, חברי הכנסת, בעד המלחמה, תוציאו אותי ממנו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא חלק מהקונסנזוס, אנחנו נגד הקונסנזוס הזה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד המלחמה, נגד ההרג, נגד הרצח, ודורשים הפסקת אש מיידית.

יואל חסון: לא צריך אתכם.

ג'מאל זחאלקה: החכמים מתחכמים ואומרים, שלאחר שנכשלה מדיניות הכוח ולאחר שקרסה הקונספציה של החד-צדדיות, אנחנו נראה להם בלבנון ונראה להם בעזה, לאנשי הגדה המערבית, לאחר שנעשה התכנסות.

ג'מאל זחאלקה: זה גורלו של מי שמפר הסכם שישראל חתמה עם עצמה.

ג'מאל זחאלקה: כך יהיה.

ג'מאל זחאלקה: אז יבוא אולמרט ויגיד: הנה, נסוגנו חד-צדדית, אבל תראו איך אנחנו מראים להם.

ג'מאל זחאלקה: ומה אתם עושים?

ג'מאל זחאלקה: מה אתם עושים?

ג'מאל זחאלקה: במו-ידיכם אתם בונים את האסון הבא, את המלחמה הבאה, את המוות לילדים.

ג'מאל זחאלקה: אתם זורעים מוות של אזרחים וילדים במלחמה הבאה.

ג'מאל זחאלקה: אתם זורעים את המלחמה הבאה, ואף אחד לא יספר לי שלממשלה הזאת כל כך אכפת מגורלם של האזרחים הישראלים שמתים במלחמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: מי שאכפת לו מגורל האזרחים הישראלים עושה משהו למנוע את ההרג, מפסיק את המלחמה, כי אתם יודעים שהמלחמה הזאת לא תצליח.

ג'מאל זחאלקה: אין סיכוי.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא ניצח, תדעו לכם.

ג'מאל זחאלקה: תקראו קצת היסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: ב-35 השנים האחרונות, אחרי הרבה מלחמות בלבנון, אף אחד לא ניצח בלבנון.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד.

ג'מאל זחאלקה: המלחמה הזאת תסתבך והיא תהיה יותר רעה, יותר מרושעת ויותר מלוכלכת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נגד המלחמה, ומי שיש לו מצפון, בבית הזה ובארץ הזאת, צריך להקים קול זעקה נגד המלחמה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זחאלקה, קשה לך לראות את עם ישראל מאוחד, קשה לך לראות את שני קצוות הבית הזה עומדים מאוחדים מאחורי הממשלה.

יואל חסון: אני אגיד לך יותר מזה, לי קשה לראות שאתה, נציג הציבור הערבי בישראל, גורם להקצנה.

יואל חסון: אתה גורם להקצנה ואתה גורם לקיצוניות.

ג'מאל זחאלקה: זאת אהבה רוצחת, זאת אהבה הורגת.

יואל חסון: תלך לרחוב ותראה שהציבור שאתה מייצג לא מסכים אתך ולא חושב כמוך.

יואל חסון: הוא לא חושב כמוך.

יואל חסון: זה ממש מדהים לראות שאת הקיצוניים ביותר שבערביי ישראל באו ושמו כאן בכיסאות האלה.

ג'מאל זחאלקה: אתה מדבר מלים שנוטפות דם.

ג'מאל זחאלקה: המלים שלך נוטפות דם, המלים שלך נוטפות דם.

ג'מאל זחאלקה: נוטפות דם, יש מלים שנוטפות דם.

יואל חסון: הציבור הערבי לא חושב כמוך.

יואל חסון: הציבור הערבי לא רוצה לראות טילים שנופלים על הארץ הקדושה הזאת, הוא לא רוצה שיראו את הדברים האלה, ואתה מחדד את הקיצוניות.

יואל חסון: אתה גורם לקיצוניות ואתה מחדד אותה.

יואל חסון: אתה משתף פעולה עם ה"חיזבאללה", יושב כאן ונהנה מהמשכורת של עם ישראל ושל כנסת ישראל.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש בזה.

יואל חסון: אתה צריך להתבייש בזה.

יואל חסון: אתה לא ראוי לכיסא שאתה יושב עליו.

יואל חסון: אתה לא ראוי לכיסא שאתה יושב עליו.

ג'מאל זחאלקה: - - -

יואל חסון: צר לי שמי שמייצג את הציבור הערבי הוא אדם חשוך וקיצוני כמוך, אדם חשוך וקיצוני כמוך.

יואל חסון: חבל לבזבז את זמני עליך.

ג'מאל זחאלקה: זה כבוד להיות קיצוני בעד שלום ונגד המלחמה.

יואל חסון: אתה תגיד לנו על שלום?

יואל חסון: אתה תגיד לנו על שלום?

יואל חסון: אתה תחנך אותנו לשלום?

יואל חסון: את העם היהודי, שהוא שוחר שלום ועשה את כל מה שהוא עשה לטובת שלום?

יואל חסון: באה פעם יוזמת שלום מאיזו מדינה ערבית?

יואל חסון: מלבנון אפילו?

יואל חסון: בוודאי מה"חיזבאללה"?

יואל חסון: מי רוצה פה שלום?

יואל חסון: אתה תחנך אותנו על שלום?

יואל חסון: כאילו אנחנו יזמנו את המלחמה הזאת.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, מחברי הכנסת הערבים, לפחות מרובם, אין לי שום ציפיות.

יואל חסון: אבל הצטערתי לראות ולקרוא באמצעי התקשורת את מכתבם של אנשי קולנוע ישראלים שכתבו במלים האלה: "אנחנו מברכים את כל אנשי הקולנוע הערבים שהתכנסו בפריס ורוצים לשלוח מסר של ידידות וסולידריות לעמיתינו הלבנונים והפלסטינים, שנמצאים כרגע במצור ומופגזים על-ידי הצבא של מדינתנו.

יואל חסון: אנחנו מתנגדים באופן מוחלט", כך הם כותבים, אותם קולנוענים, "לברוטליות ולאכזריות של המדיניות הישראלית אשר הגיעו לפסגות חדשות בשבועות האחרונים.

יואל חסון: דבר אינו יכול להמשיך להצדיק את המשך הכיבוש, את הסגר והדיכוי בפלסטין.

יואל חסון: דבר אינו יכול להצדיק את הפגזת אוכלוסייה אזרחית והרס תשתיות בלבנון וברצועת-עזה".

יואל חסון: והמכתב הזה נמשך ונמשך.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת, אותם כותבים שפנו לכמה יוצרים אחרים וביקשו מהם להשתתף ולחתום על המכתב הזה, אמרו להם חלק מהיוצרים: אנחנו מוכנים, אבל תכניסו איזון, תדברו על הפגיעה באזרחים ובתושבי מדינת ישראל, על מעשי הטרור נגד תושבי ישראל.

יואל חסון: אותם פלורליסטים נאורים, אותם יוצרים, סירבו להכניס מי שלא הסכימו לדעות שלהם ולמכתב הזה.

יואל חסון: אני רוצה, בגלל הזמן שהתקצר, בגלל הוויכוח - אולי מן הראוי לבוא ולומר בצורה ברורה ולהזכיר את השמות, את אלה שברגעים הקשים ביותר לעם ישראל, במלחמה, בזמן שכולנו עומדים כחומה בצורה, ומי שמנסים לשבור את אותה חומה, ראוי ונחוץ להזכיר את השמות האלה.

יואל חסון: את אלה, שכמו שאמרתי, לא עמדו לצדו של עם ישראל.

יואל חסון: נזכור ולא נשכח, ובוודאי לא נסלח לאלה שחתמו על המכתב הזה: אבי מוגרבי, אברהם הפנר, ג'אד נאמן, רם לוי, אמיר הראל, קרן ידעיה, ביזי גולדברג, ענת אבן, דוד אופק, אילאיל אלכסנדר ועוד קומץ קטן.

יואל חסון: כאשר אותם אנשים, שכתבו נגד המנהיגות וכתבו נגד מדינת ישראל בעת הזאת, ויבקשו, כמו שהם כתבו במכתב, את כספי המדינה על מנת להביא לידי ביטוי את מה שהם כתבו ביצירות שלהם, בסרטים שלהם, אנחנו נבוא ונגיד להם: את היצירות האלה, שבאות מהמכתב הזה, את זה כבר תעשו מכספכם, את זה כבר לא תעשו מאמצעי המדינה.

יואל חסון: המדינה תממן סרטים, שגם אם הם במחלוקת וגם אם הם לא בדעה אחת, כי אין שום כוונה לעשות כאן צנזורה, אבל יוצריהם בוודאי לא תקעו סכין בגב האומה בעת הזאת.

יואל חסון: ואנחנו ננצח, וצה"ל ינצח, והעם היהודי יעמוד חזק, וכל תושבי ישראל.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דני יתום, בבקשה.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ישראל יצאה להגן על עצמה ויצאה להגן על אזרחיה לפני 14-15 ימים.

דני יתום: הרי ברור לכולנו, לכל מי שחי במדינה הזאת, שלא היינו יוצאים למערכה בלבנון אלמלא המתקפה של ה"חיזבאללה".

דני יתום: זה היה הפתיל שהצית את הלהבות בחלק הצפוני של מדינת ישראל ובחלק הדרומי והצפוני של לבנון.

דני יתום: אלמלא התקפת ה"חיזבאללה", כנראה היינו ממשיכים להבליג, ולא היתה סיבה לחברי כנסת ערבים, שחלקם מייצג מיעוט קטן וקיצוני בקרב ערביי ישראל, לבוא בטענות ובתלונות ואפילו להצדיק את פעולותיו של נסראללה.

דני יתום: במאי 2000 יצאנו מלבנון.

דני יתום: יצאנו עד הסנטימטר האחרון.

דני יתום: אני זוכר שהזיזו אותנו כמה וכמה פעמים ונעתרנו ונשמענו לכל החלטה של מודדי האו"ם.

דני יתום: עד הסנטימטר האחרון יצאנו.

דני יתום: הפסקנו להיות כוח כובש בלבנון.

דני יתום: וחבר כנסת זחאלקה, שאיננו נמצא כאן, וחבל, אני אינני מבין, על מה אתה מלין?

דני יתום: על זה שישראל יצאה מלבנון?

דני יתום: מה זה משנה אם יצאנו באופן חד-צדדי או באופן רב-צדדי?

דני יתום: יצאנו מלבנון, הפסקנו להיות כוח כובש בלבנון.

דני יתום: יצאנו מעזה, הפסקנו להיות כוח כובש בעזה.

דני יתום: על כך אתה מלין?

דני יתום: לכן אתה גם אומר שיש הצדקה לתקוף אותנו כי יצאנו מאדמה ערבית, משום שעשינו זאת חד-צדדית?

דני יתום: איפה ההיגיון?

דני יתום: היכן הלוגיקה?

דני יתום: הרי צריך לדבר על דברים שניתן להבין אותם וגם להסביר אותם.

דני יתום: ואני אינני מבין ואינני מסוגל להסביר את דבריהם של חלק מחברי הכנסת הערבים.

אריה אלדד: אתה לא יכול להכחיש שאמרנו שכך בדיוק יהיה.

אריה אלדד: כיוון שיצאנו, תקפו אותנו.

דני יתום: חבר הכנסת פרופסור אלדד ידידי, מאז חורבן בית-המקדש, הנבואה ניתנה לשוטים.

דני יתום: עזוב את זה, נו, בחייך.

דני יתום: הרי אף אחד מאתנו לא יודע להגיד - אל תכניס אותי עכשיו לוויכוח אחר, כי אני אענה לך, שאם היינו נשארים, אף אחד מאתנו לא היה יודע איך זה היה מתפתח.

דני יתום: אז באמת, בוא נעזוב את זה עכשיו.

דני יתום: מה זה משנה מה אמרנו?

דני יתום: אנחנו מדברים על מה שקורה עכשיו, לא על מה אמרנו.

אריה אלדד: מחר תגיד אותו דבר על יהודה ושומרון.

דני יתום: לא, אז אם אתה רוצה, אני אומר לך.

דני יתום: לא היה לנו מה לחפש בלבנון, וכל הסיפורים כאילו מאז שיצאנו ה"חיזבאללה" התחיל להתחמש, הם בדותה, קשקוש מקושקש מארץ הקשקושים.

דני יתום: מכיוון שכאשר יצאנו מלבנון ל"חיזבאללה" כבר היו אלפי לוחמים, 7,000 "קטיושות", 100 מהן לפחות ארוכות טווח.

דני יתום: אז פתאום אומרים לנו שה"חיזבאללה" התחיל להתחמש ולהתחפר רק מאז יצאנו מלבנון.

דני יתום: אבל אני לא רוצה לקיים את הוויכוח אתך כי הזמן הוא שלי ולא שלך, וכבר נגזל ממני זמן.

דני יתום: ה"חיזבאללה" החליט, חד-צדדית, שהוא לא כפוף לחוק הבין-לאומי.

דני יתום: ה"חיזבאללה" החליט שהקו שסרטט האו"ם הוא לא הקו הלגיטימי.

דני יתום: ה"חיזבאללה" החליט שחוות-שבעא הן סיבה להמשיך ולהטריד ולהציק למדינת ישראל.

דני יתום: אבל לפני 14-15 יום ה"חיזבאללה" גם החליט שאפשר לתקוף סיור ישראלי באזור שהוא, אליבא דכולי עלמא, שטח ריבוני ישראלי, לגביו אין ויכוח – האזור שבין שתולה לבין זרעית.

דני יתום: מדינת ישראל לא יכולה, אדוני היושב-ראש, להיות בת-ערובה בידי גורם כלשהו, לא גורם טרוריסטי ולא מדינה.

דני יתום: לא יכול להיות שכאשר ה"חיזבאללה" ירצה בעתיד לירות הוא יירה, ירצה לחטוף - הוא יחטוף, ירצה לכבוש - הוא יכבוש.

דני יתום: הוא יעשה מה שבא לו ואנחנו נבליג ולא נגיב.

דני יתום: אינני רוצה לחזור על ההיסטוריה.

דני יתום: יש כאלה שטוענים שהיינו צריכים להגיב מוקדם יותר.

דני יתום: את זה תשאירו להיסטוריונים.

דני יתום: אני לא חושב שזה היה משנה באופן מהותי את המצב.

דני יתום: גם אם היינו מגיבים קצת יותר חזק ובעוצמה מעט יותר גדולה.

דני יתום: אבל את ההתנגשות הזאת בינינו לבין ה"חיזבאללה" כנראה לא ניתן היה למנוע, והיא מתרחשת עכשיו.

דני יתום: היא היתה יכולה להתרחש לפני חודש, היתה יכולה להתרחש בעוד חודשיים - היא מתרחשת עכשיו.

דני יתום: אני חושב שצה"ל, שהוא צבא מהיותר מוסריים בעולם, פועל באומץ לב, בנחישות ובמקצועיות רבה.

דני יתום: זאת מלחמה.

דני יתום: במלחמה יש נפגעים גם לצד שלנו.

דני יתום: אני נושא תפילה שכל חיילינו יחזרו בשלום ולא יהיו עוד נפגעים בקרב האזרחים.

דני יתום: העורף הישראלי, שאותו אני מבקר חדשות לבקרים, הוא, אני חושב, ההפתעה העיקרית שלנו לנסראללה.

דני יתום: נסראללה, כאשר תכנן את התקיפה, לא התכוון שזאת תהיה תגובתנו.

דני יתום: הוא הרי טען שמדינת ישראל עשויה קורי עכביש, והיה בטוח ששתי "קטיושות" ועוד שתי רקטות ארוכות טווח שתיפולנה על חיפה תשבורנה את רוח העמידה הישראלית.

דני יתום: נסראללה, עשית טעות חמורה כי לא חשבת כך לכלכל את צעדיך.

דני יתום: ישראל חייבת להגיע, במסגרת המבצע הזה, למצב שבו כאשר יגיע שלב המשא-ומתן - והוא יגיע, וצריך כבר להכין אותו, מכיוון שכל המלחמות בהיסטוריה של העולם, בכלל זה כל המלחמות במזרח התיכון, גם אם הן היו קרבות מוגבלים, הסתיימו בפעילות הדרג המדיני.

דני יתום: צה"ל מכין את הקרקע, מכין את המקפצה שעליה יעמוד הדרג המדיני בבוא העת.

דני יתום: חשוב מאוד שניכנס לשלב המשא-ומתן כאשר אנחנו חזקים וה"חיזבאללה" חלש.

דני יתום: אנחנו נציג שהשגנו הצלחות וה"חיזבאללה" יהיה אחרי שספג מהלומות קשות מאוד.

דני יתום: יש משמעות חשובה מאוד למידת העוצמה שכל צד יציג בימים של המשא-ומתן המדיני.

דני יתום: אני חושב שאנחנו חייבים לקבוע לעצמנו יעדים ריאליים ולא יעדים שיש בהם אשליה.

דני יתום: בהתחלה דיברה הממשלה על להרוג, לנתץ ולהרוס.

דני יתום: אי-אפשר לנתץ ארגון טרור כמו ה"חיזבאללה", שמי שמשמשים בו כטרוריסטים הם אזרחים לבנונים אותנטיים.

דני יתום: זה לא כוח זר.

דני יתום: אלה אזרחים שגרים בלבנון, שנולדו בלבנון, הם שיעים, יש להם משפחות, וזה ארגון שנטוע עמוק בתוך האוכלוסייה הלבנונית.

דני יתום: לכן, צריך לעשות קליברציה של היעדים.

דני יתום: עכשיו מדברים על לפגוע פגיעה קשה, אנושה, וזה הרבה יותר קרוב למציאות וזה הרבה יותר נכון.

דני יתום: במסגרת המשא-ומתן המדיני צריך להגיע לפחות להסגת ה"חיזבאללה" צפונה, להחזרת החטופים ולהורדת צבא לבנון בסיוע של כוח רב-לאומי.

דני יתום: הלוואי שאפשר יהיה לממש את החלטה 1559, שמדברת על פירוק כל המיליציות מנשקן, לרבות ה"חיזבאללה".

דני יתום: אני מדבר על יעדי מינימום, לאו דווקא על יעדי מקסימום.

דני יתום: אנחנו עם שוחר שלום.

דני יתום: כל מי מאתנו שהיה מעורב במלחמה שונא אותה, יודע שמלחמה זה דבר רע, שיש בה הרוגים ופצועים ושכול, שיש בה נכות, שיש בה סבל לחלק מהאנשים לכל ימי חייהם.

דני יתום: אבל אי-אפשר לכפות שלום.

דני יתום: בשביל שלום צריך עוד צד.

דני יתום: אנחנו מוכנים לוותר.

דני יתום: הוכחנו שאנחנו מוכנים לוותר.

דני יתום: ויתרנו על אחיזתנו בדרום-לבנון וברצועת-עזה.

דני יתום: היכן הצד השני?

דני יתום: צריך פרטנר שיהיה מוכן ללכת מרחק מסוים לקראתנו.

דני יתום: אנחנו נלך את מלוא המרחק, אדוני היושב-ראש, והוא ילך לפחות מרחק מסוים.

דני יתום: אני מסיים.

דני יתום: אנחנו חזקים.

דני יתום: איננו מפחדים, לא מה"חיזבאללה" ולא מה"חמאס", וכאשר הגיעו הדברים לידי צורך שלנו להגיב, הגבנו ואנחנו מגיבים בעוצמה גדולה.

דני יתום: אני מקווה מאוד שכתוצאה מהלחימה וכתוצאה מהמבצע, לא ניסחף עמוק מדי, רחוק מדי, ולא נכניס כוחות מיותרים לדרום-לבנון, אלא בדיוק את אלה שנדרשים לנו כדי לבצע את המשימות.

דני יתום: כמו כן, ידע העולם שמדינת ישראל איננה רופסת, וכאשר מכים במדינת ישראל במקומות שכואבים לה היא מחזירה מלחמה שערה ומכה שבעתיים; וידעו כל אלה שסובבים אותנו, שכך נעשה לכל מי שינסה להתנכל לנו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת דני יתום.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שלמה ברזניץ, בבקשה.

שלמה ברזניץ: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לחזור על המנטרה שאני חוזר עליה בכל הזדמנות שיש לי, על התפקיד המרכזי של אמצעי התקשורת במלחמה הזאת ובזמנים שבין המלחמות, בעיקר כאשר מדובר על כושר העמידה של העורף, והעורף ניזון בראש ובראשונה, בצורה מכרעת, מהדרך שבה המציאות מוצגת בפניו, בעזרת אמצעי התקשורת.

שלמה ברזניץ: יש בעיה, והיא נובעת מכך שהמערכת של אמצעי התקשורת זקוקה כל הזמן לכותרות חדשות.

שלמה ברזניץ: וכאילו אפילו מלחמה לא יוצרת תנאים שמספקים את הרעב של המולך הזה.

שלמה ברזניץ: צריכים לחפש כותרות במקום שעוד לא נמצאו.

שלמה ברזניץ: יש דברים כמו העמידות של העורף, שזה כבר לא כותרת, כי יש הסכמה שהעורף עומד חזק.

שלמה ברזניץ: לעומת זאת, אם אפשר יהיה למצוא פרצות בעמידות של העורף, זאת תהיה כותרת.

שלמה ברזניץ: היום יש כבר מוסכמה שיש קונסנזוס רחב מאוד בציבור הישראלי לגבי הפעילות בצפון, ולכן זאת לא כותרת.

שלמה ברזניץ: רק אם ימצאו חלילה פרצות בקונסנזוס הזה, אז פתאום תהיה כותרת ואולי אפילו כותרת חשובה.

שלמה ברזניץ: אז מחפשים אותן, מחפשים את הפרצות האלה כל הזמן.

שלמה ברזניץ: בהתחלה אמרו לנו רק עוד כמה ימים, אם זה יימשך, הציבור לא יעמוד בזה וכבר יהיו פרצות.

שלמה ברזניץ: זה התבדה.

שלמה ברזניץ: אחר כך אמרו, שאם לא יינתנו מייד פיצויים לכל מי שנמצא באזור הצפון ומפסיד ימי עבודה, הפרצה תופיע והציבור יישבר.

שלמה ברזניץ: אחר כך אמרו: אם רק תתחיל כניסה רגלית לתוך לבנון, אז מייד תהיה שבירה של הקונסנזוס.

שלמה ברזניץ: הפנייה שלי היא לאמצעי התקשורת: היו קצת יותר אחראיים, בבקשה.

שלמה ברזניץ: תפסיקו לחפש ולייצר את הפרצות האלה, אפילו אם תחמיצו כותרת.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת שלמה ברזניץ.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, עשר שנים בנה ה"חיזבאללה" את מצבורי הנשק שברשותו, את מערך הטילים המטורף הזה, את הבונקרים העמוקים, את המנהרות המשוכללות והמוסוות, את מערך הלוחמים המנוסים והנחושים נחישות דתית, קיצונית, פנאטית.

לימור לבנת: האם ידענו, האם ראינו, האם היינו ערים במהלך עשר השנים הללו לכל מה שקורה שם, מעבר למערך של 13,000 או יותר טילים, לממדים שיש שם?

לימור לבנת: אלה שאלות שנשאל אחרי המלחמה.

לימור לבנת: כרגע, אנחנו צריכים לבצע את המלאכה הזאת.

לימור לבנת: לצערנו הרב, יש תמיד החכמים האלה ששואלים: למה לא עשיתם את זה קודם?

לימור לבנת: אני רוצה לראות את כל החכמים הללו, אילו יצאנו קודם, מה הם היו אומרים - מלחמה מיותרת, מי צריך, למה עכשיו, למה נכנסנו?

לימור לבנת: אבל את כל השאלות האלה ואחרות, כפי שאמרתי, נשאל אחר כך.

לימור לבנת: כרגע יש משימה אחת ויחידה שמוטלת על מדינת ישראל וכמובן על צה"ל: את המערך הזה שניצב מולנו, המערך של ה"חיזבאללה", של ארגון הטרור הזה, אנחנו חייבים לפרק ועכשיו.

לימור לבנת: כי כנראה לא תהיה עוד הזדמנות שנייה כזאת, שלגביה יש קונסנזוס לאומי רחב כזה וקונסנזוס בין-לאומי רחב כזה, כפי שקיים כרגע.

לימור לבנת: נכון שיש כמה קולות אחרים, אבל אותם צריך להניח בצד.

לימור לבנת: לא צריך להיות גנרל גדול ולא אדמירל גדול כדי לדעת שאנחנו עושים את שלנו כדי להגן על ביטחוננו, כדי להגן על קיומנו ממש, על עצם קיומנו הבסיסי ביותר, הראשוני ביותר, ההכרחי ביותר, ואנחנו עושים את שלנו.

לימור לבנת: אבל ה"חיזבאללה" הוא רק קודקוד אחד במשולש הלא-קדוש הזה של אירן, סוריה וה"חיזבאללה", שנוסיף לו את ה"חמאס".

לימור לבנת: עיני כל העולם נשואות אלינו, ולא נטעה אם נאמר שהמשולש הזה הוא סכנה לשלום העולם ולא רק סכנה לשלום מדינת ישראל, אלא שאף אחד בעולם כולו לא יעשה את העבודה בשבילנו.

לימור לבנת: לכן, גם כאשר אנחנו יודעים שלא רק מדינת ישראל נתונה בסכנה כתוצאה מאותו משולש של אירן, סוריה, "חיזבאללה", אנחנו לא יכולים שלא לפרק את הארגון הזה מנשקו.

לימור לבנת: אנחנו לא יכולים לעמוד בצד או לחכות שמישהו יעשה את זה במקומנו, יפרק את הטרור האסלאמי הקיצוני, הרצחני, הפונדמנטליסטי הזה מנשקו, ואנחנו לא יכולים שלא לעשות את העבודה הזאת עד הסוף ולחכות ולהמתין או לעצור באמצע ולהגיד: בסדר, נפסיק.

לימור לבנת: מה שלא יכולים לעשות כרגע באמצעים אוויריים אז אולי נפסיק, אולי נעצור וניכנס כרגע למשא-ומתן.

לימור לבנת: לא, אנחנו חייבים להגיע למשא-ומתן לאחר שהחלשנו את ה"חיזבאללה" במידה כזאת, שהוא יבוא למשא-ומתן, ואנחנו נבוא למשא-ומתן עם ממשלת לבנון, ובשום פנים ואופן לא נתבסס על מה שקוראים היום, פתאום, כוחות רב-לאומיים.

לימור לבנת: שמעתי את ראש הממשלה לפני שבוע, עשרה ימים, כשהוא אמר: בשום אופן לא כוחות רב-לאומיים.

לימור לבנת: עכשיו שומעים איזו נימה אחרת, איזה טון אחר.

לימור לבנת: אני מקווה שהוא לא מתכוון למה שאסור להתכוון אליו.

לימור לבנת: מה זה כוחות רב-לאומיים?

לימור לבנת: מי יגן עלינו שם?

לימור לבנת: קופי אנאן?

לימור לבנת: הוא יעצור את הטילים.

לימור לבנת: חוויאר סולאנה מהאיחוד האירופי?

לימור לבנת: מנין יבואו כוחות רב-לאומיים שיגנו עלינו?

לימור לבנת: ראינו את הכוחות הרב-לאומיים שנכנסו לעירק ונמלטו משם ברגע שהם ראו - - -

יצחק אהרונוביץ': תודה.

לימור לבנת: סליחה, אדוני היושב-ראש, ראיתי כאן את חבר הכנסת אפרים סנה ואת חבר הכנסת דני יתום וחברי כנסת אחרים נואמים ארוכות.

לימור לבנת: אז תרשה לי עוד כמה דקות.

יצחק אהרונוביץ': עוד כמה דקות?

יצחק אהרונוביץ': אני אאפשר לך לסיים את המשפט.

לימור לבנת: האם אותם כוחות רב-לאומיים שהיו בעירק - ראינו איך הם נמלטים משם, היפנים ואחרים, בדקה שהיתה שם איזו בעיה, והם שמרו על עצמם.

לימור לבנת: לכן, כוחות רב-לאומיים הם סכנה אמיתית ואסור להסכים להם בשום פנים ואופן.

לימור לבנת: האחריות צריכה להיות מוטלת על הצבא הלבנוני, על ממשלת לבנון.

לימור לבנת: הם יכולים לעשות את העבודה רק אם נטיל את זה עליהם ברגע שזה יהיה נכון גם מבחינת ממשלות העולם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על הצעת החוק של הממשלה ועל מצב קשה ביותר - הזכירו את זה כאן לפני ואני לא יכולה שלא להזכיר את זה - של ציבור רחב מאוד וגדול מאוד בצפון.

לימור לבנת: הצעת החוק הממשלתית שמונחת לפנינו ותבוא עוד מעט - - -

מגלי והבה: היא לא תועלה היום.

ראובן ריבלין: מאפשרים לממשלה להגיע להסכם עם הצדדים.

לימור לבנת: אני מקווה שתהיה הסכמה, אבל גם במצב שבו תהיה הסכמה, הצעת החוק מדברת רק על דבר אחד, שהוא בהחלט אינו מספק, וזה פיטורי העובדים או חוסר היכולת לפטר עובדים.

לימור לבנת: זה יפה וחשוב, זה ממש תנאי הכרחי, אבל לא מספיק.

לימור לבנת: צריך להביא בחשבון שאין כאן שום פתרון.

לימור לבנת: למפעלים אין שום פתרון, לעסקים קטנים אין פה שום פתרון.

לימור לבנת: למצב שבו יושבים כרגע במקלטים, ציבור גדול מאוד של למעלה ממאות אלפים, של מיליון איש שיושבים במקלטים בצפון ואין להם מזגנים, לחלקם אין מזון, אין להם כסף מזומן ואין להם לאן לגשת, אין פתרונות לזה, וגם ממשלת ישראל לא נותנת פתרון נכון לרגע זה, למרות ההבטחות של שר האוצר ואף ששר הביטחון הוא זה שמתהדר בחשיבה חברתית, בדאגה חברתית לחלשים, כל זה לא קורה.

לימור לבנת: אנחנו, בליכוד, נותנים גיבוי מלא לממשלה בכל מה שנוגע לצעדים הביטחוניים.

לימור לבנת: לא נוכל לתת גיבוי מלא לממשלה שלא נותנת פתרונות מיידיים לאזרחים שיושבים שם, בצפון, בתנאים הקשים ביותר.

לימור לבנת: העורף הוא חזק, כולם חוזרים על זה.

לימור לבנת: זה תנאי הכרחי.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים, חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: אני מסיימת.

לימור לבנת: העורף חזק ועומד בגבורה בלתי רגילה יחד עם חיילי צה"ל, יחד עם כוחות הביטחון, יחד עם משטרת ישראל, יחד עם כוחות ההצלה, מכבי האש, מד"א.

לימור לבנת: העורף חזק בצורה בלתי רגילה, אבל הממשלה צריכה לתת את כל הפתרונות לעורף, ונכון לעכשיו היא לא עשתה את זה, היא רק דיברה במלים גבוהות.

לימור לבנת: לכן, מכיוון שמה שמביאים כהצעת חוק לא נותן את המענה שצריך להינתן, אני מציעה שהכנסת תקבל היום, בתום הישיבה הזאת, הצעת סיכום שקובעת שהיא דורשת מהממשלה לתת מענה על כל הצרכים של העורף, הן באספקה מיידית שנדרשת למקלטים - מזון, מזגנים וכל מה שנדרש שם מייד, ולא מדובר על סכומים גדולים, זה מגוחך - והן באמצעות חקיקה, הכרזת מצב חירום, כי הכרזת מצב מיוחד לא נותנת שום פתרון לזה ושום דאגה לאותם עסקים קטנים, לאותם מפעלים, כל אלה שנפגעו כתוצאה ממצב החירום שקיים בעורף.

לימור לבנת: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש מחברי הכנסת, יש זמן קצוב של שלוש, חמש, ושמונה ותשע דקות.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לא לנצל את הבמה ולחרוג מעבר למותר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני, כתושב קו העימות, כמי שהתגורר ממש על הקו הקדמי של יישובי קו העימות, רוצה להקריא לכם קטע מלפני חודש ימים, 40 יום, שנאמתי פה דווקא בנושא אחר, בנושא העוני.

יצחק וקנין: אז פתחתי את הנאום שלי ואמרתי שאני רוצה לומר כמה דברים על מה שהולך לקרות בלבנון.

יצחק וקנין: אז היה ירי על אחת העמדות שלנו, עמדת מודיעין, באזור מרכז הגליל, ואמרתי כך: "הייתי רוצה לגעת בחלק מנאומו של חבר הכנסת דני יתום.

יצחק וקנין: כתושב הצפון, שחי ממש על קו הגבול, אני חושב שמדי פעם אנחנו חשים את הפרת האיזון בשקט הזה, כביכול, השקט הסמוי.

יצחק וקנין: מדי פעם אנחנו חוטפים את ירי ה'חיזבאללה' או ירי של ארגונים אחרים.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד לכם באחריות, שאזור הצפון, הגבול, הוא חבית חומר נפץ שאוי ואבוי אם תתפוצץ.

יצחק וקנין: מי יודע מהי כמות משגרי ה'קטיושות' שיש לאורך הגבול.

יצחק וקנין: רבותי, אי-אפשר לספור אותם בכלל.

יצחק וקנין: משגרי הטילים שיש להם זה לא אותם 'קסאמים' שאנחנו יודעים מה האפקטים שלהם.

יצחק וקנין: האפקטים של המרגמות הרבה יותר גדולים והסיכון שישנו באזור הצפון הרבה יותר גדול, כך שעדיין לא הגענו למנוחה ולנחלה"; אמרתי שה"קטיושות" יגיעו לחיפה ולקריות ולעכו.

יצחק וקנין: רבותי, זה מלה במלה, אני אומר מה שאמרתי לפני 40 יום.

יצחק וקנין: לא נביא אנוכי ולא בן נביא אנוכי, אלא בתוך עמי אני יושב.

יצחק וקנין: שירתתי חמש שנים בלבנון ואני מכיר את אזור דרום-לבנון כאת כף היד.

יצחק וקנין: בכל ישיבה שיש לנו עם אלוף הפיקוד, עם אנשי הצבא, הדגישו בפנינו את הדבר הזה, של מאות ואלפי משגרי טילים.

יצחק וקנין: ידענו כולנו איזו חבית חומר נפץ זו.

יצחק וקנין: דווקא בזמן הזה אני רוצה להגיד לכם, צריך לחזק את צה"ל ואת כל כוחות הביטחון שיוכלו לסיים את העבודה הזאת עד תום, לא חצי עבודה ולא רבע עבודה.

יצחק וקנין: זה לא עבודה, רבותי, זה חיים ומוות.

יצחק וקנין: זה שיש לנו כל רגע ורגע נסים – רבותי, מעל 2,500 טילים נורו - אנחנו רק יכולים להתפלל שהקדוש-ברוך-הוא ישמור את עם ישראל כל רגע ורגע.

יצחק וקנין: אבל אל לנו לחשוב שאנחנו יכולים לסמוך על הנס לבד, אלא אנחנו חייבים להבין שהמצב הוא בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: זה ארגון טרור, צבא שלם, שחי בתוך מדינה, עושה כאוות נפשו; מתי שהוא מחליט הוא יורה, מתי שהוא מחליט הוא חוטף; הוא עושה מה שהוא רוצה, ואנחנו מחכים להפתעה הבאה שנקבל מה"חיזבאללה".

יצחק וקנין: אני מתפלא על חברי הכנסת הערבים, על מה הם מלינים בכלל?

יצחק וקנין: איפה הם חיים?

יצחק וקנין: באיזו מדינה הם חיים?

משה שרוני: איפה הם?

יצחק וקנין: הם לא נמצאים פה, הם רק משחררים את הבל הפה שלהם, את כל דיבורי ההבל האלה, שהם יודעים להגיד פה מעל הדוכן, ושום הצעה אחת אפקטיבית אני לא שומע מהם, איך פותרים את הבעיה.

יצחק וקנין: הרי אנחנו לא התגרינו בלבנון, לא השארנו פיסה אחת של מטר שאנחנו חייבים לממשלת לבנון, אלא פינינו את כל הצבא שלנו, את כל מוצבי צה"ל שהיו בדרום-לבנון.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם שההבלגה שלנו הביאה למחשבה שה"חיזבאללה" יכול בכל רגע לעשות מה שהוא רוצה.

יצחק וקנין: הוא ראה את התגובה של צה"ל, אם התגובה מספיק חזקה או לא.

יצחק וקנין: אני אומר לכם, לא היתה ברירה אלא לעשות את הפעולה הזאת.

יצחק וקנין: מזמן כבר היינו צריכים לעשות אותה, אבל טוב מאוחר מאשר בכלל לא.

יצחק וקנין: אני רוצה לגעת בעוד נושא חשוב-חשוב.

יצחק וקנין: רבותי, יש מאות חקלאים - ואני ביניהם, אני גם חקלאי - במצב קשה מאוד.

יצחק וקנין: הם רואים את הפירות נופלים, ואת כל מעשי ידיהם במשך שנה שבה הם מעבדים את האדמות.

יצחק וקנין: גם בעלי הצימרים, בתי-המלון, כל העסקים - הכול מושבת.

יצחק וקנין: חלק גדול מהתושבים בכלל לא נמצא באזור, כי יש פה בעיה מאוד קשה, שחלילה וחס יכולים להיפגע.

יצחק וקנין: לכן, הממשלה חייבת לתת את דעתה לנושא הזה, וכמה שיותר מהר להחיש את הסיוע ואת העזרה לכל הגורמים שנפגעו מכורח המציאות שנוצרה.

יצחק וקנין: אסור לנו להשתהות, רבותי.

יצחק וקנין: המצב קשה, אנחנו חייבים לסייע.

יצחק וקנין: העורף חזק מאוד.

יצחק וקנין: אני בין אלה שגרים שם, אני חש את זה ורואה את זה כל רגע ורגע.

יצחק וקנין: החיזוק שלנו לעורף הוא לסייע במה שאנחנו יכולים, באותם מקומות שנפגעו קשה מאוד מבחינת ההפסד של ימי עבודה, הפסד של החקלאים – תוצרת חקלאית – צימרים, בתי-מלון, אנשי עסקים.

יצחק וקנין: חייבים לחזק אותם בזמן הזה ולעודד אותם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת התומכים במדינה, אדוני השר, חיזוק צה"ל וכוחות הביטחון, אנשי משרד החוץ ושאר עובדי המדינה, שרי הממשלה, שרת החוץ, שר הביטחון ובראשם ראש הממשלה - כולם ראויים בעת המאבק לברכה ותמיכה וחיזוק הידיים.

עתניאל שנלר: בחרנו השבוע, חבר הכנסת מגלי והבה ואני, לבקר בצפון, ובחרנו דווקא את הכפרים של אזרחי ישראל הנאמנים, הטובים, היקרים, דווקא היישובים הדרוזיים.

עתניאל שנלר: ביקרנו גם באביבים תוך כדי האירועים, ביקרנו גם בקרב חיילי צה"ל, ויצאנו בתחושה שזה הזמן לחזק את התושבים, ולא להתעסק בתוכניות הבראה כעת, בימים האלה.

עתניאל שנלר: זה הזמן להתעסק בחיזוק המנהיגות ובהעמדת הכלים, ולא, חס וחלילה, בהיבטים פוליטיים מפלגתיים כאלה או אחרים.

עתניאל שנלר: אתמול בחרתי להיות בניחום אבלים אצל משפחת מוסקל ממזכרת-בתיה, חברים טובים שלנו, שהבן שלהם, רפנאל, השם ייקום דמו, נהרג בהגנו על ארץ קודשנו.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, זה השילוב בין החזית הצבאית ובין חזית העורף, זה השילוב שבו אנחנו נמצאים.

עתניאל שנלר: יד אוחזת בנשק ויד כמהה לשלום.

עתניאל שנלר: אנחנו צריכים זמן ליצירת קודים חדשים, בעיקר מול הפלסטינים.

עתניאל שנלר: אסור לתת לגיטימיות או חסינות לטיל המונח בגבה של אם לבנונית או ילד פלסטיני.

עתניאל שנלר: צריך זמן על מנת להימנע ככל שניתן מפגיעה באזרחים שאינם מחבלים, והלחץ של העולם עלינו להפסקת אש יחולל שפיכות דמים.

עתניאל שנלר: כן, להגיד את זה לצרפתים ולרוסים: לא ננהג כמותם, אנחנו יהודים עם הומניות יהודית, אנחנו לא טובחים, אנחנו מגינים על ארצנו.

עתניאל שנלר: אנחנו צריכים זמן להיכנס באופן קרקעי, על מנת לוודא שגם בעתיד לא יהיו מחבלים שיאיימו על גבולנו הצפוני, ומעל הכול צריך למנוע מקרים שבהם, לא עלינו, עלולים להיות נפגעים בעתיד.

עתניאל שנלר: אבל החשוב מכל זה הוא הגיבוי המלא של כלל החברה הישראלית, וקצת קשה לשמוע את דברי הבלע האלה ולדבר על אחדות.

עתניאל שנלר: זה קצת קשה כשיש קבוצת קיצונים בחברה הישראלית, קבוצת ישראלים הזויים, נביאי שלום לכאורה, נביאות של שקר, המטיפים לציבור בשם איזו מסירות נפש להגנה ולשמירה על האינטרסים של הטרור ושל ה"חיזבאללה".

עתניאל שנלר: הגיס החמישי המתהלך בארץ פוגע קודם כול בציבור שלם העומד יחד עם כולנו באומץ בכפרי הגליל.

עתניאל שנלר: לא, זה לא כל הערבים שיושבים כאן.

עתניאל שנלר: לא, אל תגידו את זה על הערבים.

עתניאל שנלר: זאת קבוצת מיעוט, שפוגעת קודם כול במיעוטים במדינה היהודית.

עתניאל שנלר: אני חושב שסילוק דוברי ה"חיזבאללה" מהמקום הזה, סילוקם, על-פי חוק אולי – הלוואי, בעזרת השם - מהבית הזה, שהוא סמל המדינה היהודית, מהבירה שלנו, ירושלים, סילוקם מהמדינה שלנו הוא צו השעה.

עתניאל שנלר: אתם יודעים למה?

עתניאל שנלר: בשביל להראות את הכוח האמיתי שלנו כחברה.

עתניאל שנלר: סילוק הרע הוא חלק מהכוח של חברה בריאה.

עתניאל שנלר: גוף בריא יודע להוציא סרטן חולה מתוכו.

עתניאל שנלר: אני רוצה לסיים במקום אחר, אני רוצה להגיד תודה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להגיד תודה לחיילים שלנו; אני רוצה להגיד תודה לאנשי כוחות הביטחון; תודה לממשלה האמיצה, שקיבלה החלטות חשובות; תודה לך, אמא היושבת עם ילדיה במקלט היום; תודה לך, אבא שמחזק את המפעל שבו הוא עדיין עובד; תודה למתנדבים; תודה לכולם, שמבינים מהי אחדות השורה, שמבינים מהי הגנה על מולדת - שבזכותם אנחנו כאן.

עתניאל שנלר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הגמלאים, חברי הכנסת, כשאנחנו באים היום לכאן, ביום לא קל, יום קשה, רציתי לשאול את חברי הכנסת שלא נמצאים כאן, מסיעות המיעוט הערבי: מה היה קורה אם אנחנו היינו תוקפים את לבנון בלי שום סיבה?

משה שרוני: הבית הזה, חביבי - היה כאן אש.

משה שרוני: המדינה שלנו מותקפת, מותקפת בצורה פראית, בצורה שאף מדינה לא היתה סובלת בלי תגובה.

משה שרוני: ואז באים חברי כנסת מגבעת הצעקנים, כנראה יש להם בעיה והציבור הערבי צריך לדעת, הם נולדו עם רגשי נחיתות שאי-אפשר לרפא, והציבור צריך להחליף אותם.

משה שרוני: יש דבר אחד - אף מדינה לא היתה יושבת בחיבוק ידיים כשתוקפים אותה ללא סיבה.

משה שרוני: צה"ל, כל הכבוד לצה"ל, כל הכבוד לממשלת ישראל ולראש הממשלה, כל הכבוד לקבינט, כל הכבוד על העמדה שנקטו, והם יבצעו אותה בצורה הטובה ביותר.

משה שרוני: קווי העימות - מכאן אנחנו מורידים את הכובע בפני כל התושבים מקווי העימות על החוזק שלהם, על העמידה שלהם, על האומץ שלהם, ומגיע כל הכבוד לכל היישובים שעומדים בקו העימות.

משה שרוני: אבל, יש לנו בעיה.

משה שרוני: כל הממשלות הקודמות - שלא יבואו לכאן וינפנפו בכל מיני דברים - אשמות שלא הכינו את היישובים האלה בצורה נכונה, נבונה, למה שיכול לקרות, שאנחנו ידענו שזה יקרה.

משה שרוני: המקלטים - מתחת לכל ביקורת.

משה שרוני: כל המקומות שהיו צריכים להיות היום פרפקט, הם מתחת להבנה של איש.

משה שרוני: ביקרתי בצפת.

משה שרוני: אם הייתם רואים את המקלטים שם, הייתם מזדעזעים.

משה שרוני: איך אפשר להשאיר יישוב כזה ולא לדאוג לתושבים שלא יסבלו בעתיד.

משה שרוני: אני חושב שכל משרדי הממשלה צריכים לשלוח נציגים לכל המקומות האלה ולעשות הכול כדי לעזור להם בצורה שלא משתמעת לשני פנים.

משה שרוני: הם לא אשמים שהממשלות הקודמות הזניחו את הנושא הזה.

משה שרוני: שלא יבואו בטענות לממשלה הזאת.

משה שרוני: הפגנות – אני לא מבין, בזמן חירום אנחנו נותנים להפגין?

משה שרוני: כולם גיבורים, מה זה גיבורים, אלה אנשים בלי עמוד שדרה, בלי כבוד לעצמם.

משה שרוני: שילכו להפגין בנהרייה, בקריית-שמונה, בצפת, בחיפה, שם היו צריכים להפגין; לא לבוא לתל-אביב.

משה שרוני: ואני חושב שאנחנו צריכים לעשות תיקון חוק, שבשעת-חירום אין הפגנות.

משה שרוני: יש גבול גם לדמוקרטיה במדינה שלנו.

משה שרוני: אני רוצה להגיד לכל התושבים מקו העימות: כל הכבוד על האיפוק שלכם.

משה שרוני: כל הכבוד לכל האנשים שאימצו משפחות שלמות, כדי שלא יהיו בקו העימות.

משה שרוני: ודבר אחד צריך להביא בחשבון: אם היינו דואגים למקלטים ראויים, לכל הדברים שצריכים בשעת-חירום, זה לא היה עולה לנו הכסף שזה יעלה לנו בעתיד; לגבי הילדים - חרדות, פחדים - זה יעלה לנו יותר מאשר היה עולה לו השקענו בזמן הנכון בדברים שצריכים לתת לאוכלוסייה שלנו.

משה שרוני: אני רוצה להוריד את הכובע בפני כל התושבים, ואני רוצה להוריד את הכובע בפני תושבי חיפה, שאני משתייך אליהם.

משה שרוני: אני גאה בכם ובכל התושבים בקו העימות.

משה שרוני: תהיו חזקים.

משה שרוני: אנחנו ננצח, ננצח אותם, שידעו, פעם שנייה לא יעזו להרים אצבע כלפינו.

משה שרוני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת שרוני.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול, חבר הכנסת שרוני, זאת הפעם הראשונה שראיתי שאתה מנצל את מלוא זמנך.

אבשלום וילן: בינתיים זה הנאום הכי ארוך שנשאת בכנסת, חמש דקות - ברכותי.

רוחמה אברהם-בלילא: תמיד הוא מנצל את זמנו ואף מעבר לכך.

משה שרוני: כשלא צריכים לשעמם את חברי הכנסת, אני מקצר, זה הכול.

אבשלום וילן: בניתי על זה שתשאיר לי שתי דקות, אבל היום ניצלת את זמנך, אז זה בסדר גמור.

אבשלום וילן: לענייננו, אני חושב שלישראל היתה מלוא הזכות, כאקט של הגנה עצמית, לאחר חטיפת החיילים, לפעול בכוח צבאי.

אבשלום וילן: אני חושב שהבעיה הגדולה שלנו היא שלא הגדרנו מראש את אסטרגיית המלחמה, קרי מה הן מטרות המלחמה, ובעיקר לאור ההיסטוריה הארוכה עם לבנון - את אסטרטגיית היציאה, איך יוצאים, לא רק איך נכנסים.

אבשלום וילן: לכן אני חושב, קודם כול, שמי שחושב שניתן לרסק לחלוטין את ה"חיזבאללה", אינו יודע על מה הוא מדבר, אף שמדובר בסך הכול ב-1,000 so called חיילים סדירים ועוד 2,000 מילואמיניקים וצבא גרילה.

אבשלום וילן: מי שחי בתוך אוכלוסייה, בתוך חצי מיליון אזרחים שם, ומתנהג כמיליציות אזרחיות לכל דבר, עם סמי-צבאיוּת, אין כמעט אפשרות טכנית - לא מהאוויר ולא מהקרקע - לגמור אותו.

אבשלום וילן: לכן, הגדרת היעד הראשונה של חיסול ה"חיזבאללה" היתה הגדרה מרחיקה לכת מדי שמסבכת אותנו.

אבשלום וילן: מה כן צריך להגדיר היום?

אבשלום וילן: צריך להגדיר הגדרה ראשונה, שאנחנו אכן רוצים להרחיק את ה"חיזבאללה" מגבול הצפון לפחות עד הליטאני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת וילן, יתושים מטרידים שזורקים יותר מ-200 "קטיושות" ליום, זה סכנה אסטרטגית לאזרחים.

אבשלום וילן: בהחלט.

אבשלום וילן: ולכן, יושב-ראש הכנסת לשעבר, אני מדבר פה על שורת צעדים.

אבשלום וילן: הדבר השני שצריך לעשות הוא הפסקת ירי הטילים.

אבשלום וילן: נכון לעכשיו, לאחר שבועיים של תקיפות חיל האוויר, עדיין הקצב של 100 רקטות ליום נמשך.

ראובן ריבלין: - - -

אבשלום וילן: חלק מטראומת העבר שלנו הוא הכניסה ללבנון, ולא העת ולא הזמן להעביר ביקורת ברמה הצבאית, אבל צריך ללכת פה באופן הרבה יותר מתוחכם, הרבה יותר מהר, אין הרבה זמן, וללכוד את משגרי הטילים.

אבשלום וילן: אני לא אפרט פה מטבע הדברים.

אבשלום וילן: דבר נוסף שצריך לעשות הוא להכשיר את הקרקע לכניסת צבא דרום-לבנון, ומבחינתי גם כוחות בין-לאומיים, לדרום, כדי ליצור - - -

מגלי והבה: אני צריך לתקן אותך: אין צבא דרום-לבנון, זה צבא לבנון.

אבשלום וילן: צבא לבנון.

אבשלום וילן: התכוונתי להכניס לדרום את צבא לבנון.

אבשלום וילן: אין שום צבא דרום-לבנון, זה ברור.

אבשלום וילן: הקטע השלישי – הפסקת ירי הטילים, לא רק עכשיו אלא גם בעתיד, ולזה ניתן להגיע בהסכם.

אבשלום וילן: הקטע הרביעי, כמובן, הוא החזרת השבויים.

משה שרוני: דע לך, חבר הכנסת וילן, שמדינה שלא מסוגלת לטפל בטרוריסטים אין לה זכות קיום.

משה שרוני: שתדע.

אבשלום וילן: א.

אבשלום וילן: למדינת ישראל יש כל זכות הקיום.

אבשלום וילן: הבעיה שלנו היא לא לטפל בטרוריסטים, אלא איך לטפל בהם.

אבשלום וילן: אני חושב שמוכרחים להבין שתי נקודות לפני שמגדירים, לפחות בהגדרה שלי, מה היעדים.

אבשלום וילן: הנקודה הראשונה היא בעיית העורף.

אבשלום וילן: ופה, השר איתן, ממשלת ישראל משחקת באש.

אבשלום וילן: ברור לגמרי שלפני עשר שנים לא היה קורה מה שקורה היום.

אבשלום וילן: לך יש קצת ניסיון מקובה, אני לא מציע שנחזור לקובה, אבל איך יכול להיות ששבועיים ימים לא מכריזים מבחינה מינהלתית-יורידית - לא על מצב חירום, לא על מצב מלחמה, ואחר כך עשר שנים, כמו אחרי מבצע "ענבי זעם", שרק לפני חודש נגמרו התביעות האחרונות, כדי לשפות את מי שנפגע.

אבשלום וילן: זה חוסר אחריות, זה משחק ציני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בתחום הזה לא רק שאינה מושלת, היא נותנת את עצמה בידי פקידים מדעת, וזאת שערורייה.

אבשלום וילן: כי מי שיושב בחיפה או באביבים או בסאסא במקלט, והוא צריך לשבור את הראש, אם הוא עצמאי או חקלאי או עובד במפעל, שהוא לא משוכנע במאה אחוז שהוא יפוצה על הנזק שנגרם לו במלואו - ממשלה כזאת איננה ראויה לשלוט.

אבשלום וילן: היא מתחכמת כבר שבועיים.

אבשלום וילן: דיברתי על כך עם שר האוצר, ודיברתי על כך עם אחרים, וכולם אומרים: בוא נחכה ונראה איך בסוף יצא.

אבשלום וילן: זה פשוט בלתי אפשרי.

אבשלום וילן: אמרתי את זה לחבר הכנסת עמי אילון לפני שבוע: תראה שזה מה שיהיה עם החוק שלך.

אבשלום וילן: זה היה ברור שינקטו את טקטיקת ההשהיה הזאת.

אבשלום וילן: מדברים אחרי כן על חוזק העורף.

אבשלום וילן: העורף חזק, אבל מישהו צריך לאפשר לו את מינימום הקיום.

אבשלום וילן: עוד מעט מגיע אחד בחודש.

אבשלום וילן: אתם יודעים כמה חשבונות יתחילו לחזור?

אבשלום וילן: כמה צ'קים יתחילו לחזור?

אבשלום וילן: איזה מין דבר זה?

אבשלום וילן: אני חושב שאת זה הממשלה עד סוף השבוע צריכה לגמור.

אבשלום וילן: הדבר השני: מי שחושב שיש לנו עודף זמן בין-לאומי טועה.

אבשלום וילן: דעת הקהל בעולם מתחילה להתהפך.

אבשלום וילן: היתרון הצבאי המסיבי הוא שלנו, והתמונות של ההפצצות בלבנון ובמקומות אחרים, לעומת מה שאנחנו חוטפים, מתחילות לעבוד לרעתנו.

אבשלום וילן: צריך להביא את זה בחשבון.

משה שרוני: יש עוד מאתיים שנה.

אבשלום וילן: אולי אני אפתיע אותך.

אבשלום וילן: רבותי חברי הכנסת, הדרך להגיע להסדר יציב עוברת דרך סוריה.

אבשלום וילן: אם ממשלת ישראל וארצות-הברית רוצות להגיע לפתרון, צריך להפריד את הסורים מהאירנים.

אבשלום וילן: צריך לבודד את סוריה ולהכניס אותה אל תחום המשא-ומתן.

משה שרוני: שהיא תבודד קודם את עצמה ואחר כך - - -

אבשלום וילן: חבר הכנסת שרוני, זה לא הולך ב"שלוף".

אבשלום וילן: אנחנו פה לא בסרטי בוק ג'ונס.

משה שרוני: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שרוני, תן לו לסיים כי כבר חרגנו מהזמן.

אבשלום וילן: אינני בטוח שסוריה מאושרת מחיבוק הדוב האירני.

אבשלום וילן: אני חושב שהבידוד של סוריה על-ידי ארצות-הברית צריך היום להפוך לחיבוק נכון, כדי להבטיח יציבות.

אבשלום וילן: אחרת, גם אם נגיע להפסקת אש, אנחנו די מהר נהיה חשופים לתקרית הבאה.

אבשלום וילן: לכן אני קורא מפה לשר רפי איתן, כנציג ממשלת ישראל, תשקלו את הנושא הזה ברצינות, דברו על זה עם קונדוליסה רייס.

אבשלום וילן: אני אומר לך שיש על מה לדבר עם האמריקנים, ויכול להיות שזה המפתח לשינוי פני הדברים בתחום המדיני.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תרשה לי קודם כול, אדוני היושב-ראש, לשלוח מבמה זו את ברכותי לחיילי צה"ל ולכל זרועות הביטחון אשר נלחמים ברגעים אלה, ואני מחזק אותם.

מגלי והבה: תרשה לי גם לשלוח ברכות והערכה לתושבי הצפון, תושבי מדינת ישראל, במיוחד אלה שנמצאים תחת האיומים והאש של המחבלים.

מגלי והבה: גם להם אני מצדיע.

מגלי והבה: המלחמה הזאת נכפתה עלינו.

מגלי והבה: מה ש"חיזבאללה" ניסה לעשות הוא בהתאם לתוכניות שלו, זה לא בא בהפתעה.

מגלי והבה: זו לא העת להתחיל להתחשבן למה לא ידענו מה קורה בדיוק בקו המוצבים.

מגלי והבה: ביקרתי שם השבוע, דיברתי עם הלוחמים שהיו שם.

מגלי והבה: זה לא המצב של המוצבים שהשארנו שם.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, צריך לזכור דבר אחד, שהאידיאולוגיה הזאת של "חיזבאללה", שנתמכת גם על-ידי סוריה וגם על-ידי אירן, זאת אידיאולוגיה סדורה, שיש לה מטרות, והמטרות הן לחסל את מדינת ישראל.

מגלי והבה: מי שלא מבין את זה, לא יודע לאן אנחנו הולכים.

מגלי והבה: "חיזבאללה" היום בהתנהגות שלו משרת אדונים יותר גדולים ממנו.

מגלי והבה: אני מתפלא על אותם חברי הכנסת, חברי הכנסת הערבים, שבאים ותומכים במי שרוצה לחסל את מדינת ישראל.

מגלי והבה: אני אומר את הדברים האלה בלי להכתים את החברה הערבית בישראל.

מגלי והבה: אני מסתובב בתוכם, אני רואה אותם, מזדהים עם המדינה, רוצים בעמידה של המדינה נגד "חיזבאללה" ונגד הטרוריסטים האלה.

מגלי והבה: אבל אותם חברי הכנסת, בייחוד מפלגת בל"ד, אדוני היושב-ראש, צריך פעם אחת ולתמיד להציע להוציא אותה אל מחוץ לחוק.

מגלי והבה: אני יודע על מה אני מדבר.

מגלי והבה: מפלגת בל"ד חותרת עם "חיזבאללה" ועם אחרים לכלות את המדינה הזאת.

מגלי והבה: אנשים כאלה אין להם זכות קיום לא כמפלגה דמוקרטית ולא כנציגי ציבור, והם מכתימים ציבור שלם.

מגלי והבה: חשוב להגיד את הדברים האלה.

ג'מאל זחאלקה: מה עוד יש להגיד?

מגלי והבה: ברגע שתהיה מחוץ לחוק אולי יהיה שקט ושלום במזרח התיכון.

מגלי והבה: הסתובבתי במקומות השונים בצפון.

מגלי והבה: לא חסרות בעיות.

ג'מאל זחאלקה: אתה יוצר את הבעיות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, היה שקט עד שנכנסת.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, אני מבקש ממך.

ג'מאל זחאלקה: תלקק עוד.

ג'מאל זחאלקה: תלקק להם עוד.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה הדיבורים האלה?

רוחמה אברהם-בלילא: מה זה ליקוק?

ג'מאל זחאלקה: הוא קורא להוציא את בל"ד - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא לך פעם שנייה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש מהסדרנים להוציא אותו מהאולם.

מגלי והבה: אני לא מזמין את הטרוריסטים - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש מהסדרנים להוציא אותו מהאולם.

מגלי והבה: אני יודע, חילקתם את העבודה: עזמי בשארה מסתובב בסוריה ובלבנון ומייעץ להם, ואתה נואם נגד מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: אתה מייעץ להרוג אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: מי אתה?

מגלי והבה: לפחות אני מייצג את מי שבחרו בי.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא מייצג.

ג'מאל זחאלקה: אתה מייצג את המלחמה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש להוציא אותו.

מגלי והבה: אתה קטן ומשת"פ.

מגלי והבה: זה מה שאני יכול להגיד עליך.

מגלי והבה: הגיע הזמן שלא תהיה במליאה הזאת ולא תהיה בכנסת הזאת, כי אתה לא מייצג את הדמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה עבד.

מגלי והבה: מה הוא אמר?

יצחק אהרונוביץ': לא חשוב.

מגלי והבה: חשוב שהאנשים האלה, שחותרים תחת אושיות המדינה הזאת, יוצאו אל מחוץ לחוק.

מגלי והבה: אני קורא לחברי הכנסת, מי שיצטרף אלי, אנחנו נלך על חקיקה להוציא את בל"ד אל מחוץ לחוק.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אחמד טיבי - לא נמצא; חבר הכנסת זאב אלקין - לא נמצא.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הבוקר השתתפתי בדיון בוועדת הכנסת, אצל חברת הכנסת רוחמה אברהם.

משה כחלון: אני רוצה לומר לכם, חוץ מהיחס וההערכה האישית שיש לי לגברת אברהם, זאת אחת הבושות הגדולות שחוויתי בארבע השנים שאני בכנסת.

משה כחלון: הבושה הגדולה היא כיצד טרפדו את החוק של עמי אילון.

משה כחלון: החוק של עמי אילון בא לגשר על פער בחוסר רגישות של הממשלה, כדי לדבר במלים דיפלומטיות, או האטימות שהממשלה מגלה בימים האלה.

משה כחלון: עמי אילון, ביושרו האישי, הבין את המצוקה, הבין שיש מיליון איש שלא מתפקדים היום, שיש מיליון איש שנמצאים במרחבים מוגנים או במקלטים, ואם יש להם מזל, יש להם גם משפחה במרכז הארץ, ואם יש להם עוד יותר מזל, יש להם גם כסף להגיע לבתי-מלון.

משה כחלון: אבל יש גם אנשים שסובלים.

משה כחלון: ועמי אילון החליט להציע הצעת חוק, להכיר באזור הזה כאזור עימות ולפצות אותם.

משה כחלון: חבר הכנסת טיבי, היית צריך לראות את ההתגייסות של הקואליציה.

אחמד טיבי: ראיתי.

משה כחלון: עוד פעם הפוליטיקה ניצחה את השכל.

משה כחלון: עוד פעם הפוליטיקה ניצחה את הצדק.

משה כחלון: עוד פעם הפוליטיקה פעלה ברוב דורסני, חסר רגש.

משה כחלון: הם חשבו שאם הם שתיים או שלוש מפלגות בקואליציה, מותר להם לדרוס גם את האופוזיציה וגם את הציבור וגם את החברים שלהם מהקואליציה.

משה כחלון: ולצערי, הם הכניעו היום בצורה גסה את חבר הכנסת עמי אילון, שהיו לו כוונות מצוינות, ורצינו לתמוך בו רק על הרקע הזה, בלי קשר לקואליציה--אופוזיציה.

משה כחלון: זאת היתה אחת הבושות הגדולות שחוויתי בכנסת, ולצערי זה יימשך.

משה כחלון: אם הם חושבים שבתקופה הקרובה האנשים שנמצאים כרגע במצוקה כלכלית, מצבם ילך וישתפר, יש להם טעות.

משה כחלון: המצב ילך ויחמיר, לצערי.

משה כחלון: הדבר הבא שאני רוצה לגעת בו במעט הזמן שנותר לי, אדוני היושב-ראש - אני מקווה שתתחשב קצת כי זה מעט זמן, ולי אין המזל לריב עם חברי הכנסת הערבים.

משה כחלון: או שחבר הכנסת טיבי, אולי ניזום איזו מלחמה קצרה - - -

אחמד טיבי: כבר היתה פה.

משה כחלון: אבל פה אין לך זכות התגובה.

משה כחלון: לגבי המצב היום, ממשלת ישראל חייבת להזרים היום כסף לציבור שנפגע בחיפה.

משה כחלון: כל כלכלן מתחיל יגיד לכם שבמצב כזה, כשהמשק נעצר, כשתזרימי המזומנים נעצרו, צריך להזרים כסף כדי לייצב את המערכת.

משה כחלון: לאחר מכן אפשר לבדוק אם לאותה חברה או לאותו עסק היה דרוש הכסף.

משה כחלון: אם כן - אז יקבלו את זה כמענק, אם לא – יקבלו את זה כהלוואה, או במשולב – גם מענק וגם הלוואה.

משה כחלון: זה התפקיד של המדינה.

משה כחלון: כמו שהתפקיד של המדינה להעניק ביטחון, התפקיד של המדינה לייצב את המשק.

משה כחלון: המדינה לא תברח מזה, כי המצב לא הולך ונהיה טוב יותר, אלא הולך ומחמיר.

משה כחלון: לכן אני פונה אליך, אדוני השר, כנציג הממשלה, להזרים כסף למגזר העסקי ולמשקי-הבית.

משה כחלון: היום התקשר אלי מנהל סניף מחיפה והודיע לי שיש עשרות רבות של בעלי עסקים ומשקי-בית שמורים להם לעצור את הצ'קים שלהם.

משה כחלון: אין להם מאיפה לשלם, כי לספר לא באים להסתפר, והחנות של מוכר הנעליים סגורה כבר 14 יום.

משה כחלון: אין להם מחזורים.

משה כחלון: לאנשים האלה לא יהיה מאיפה לשלם את הצ'קים, ואחרי כל עשרה צ'קים שחוזרים הם הופכים ללקוחות מוגבלים.

משה כחלון: זה בדיוק אפקט הדומינו – כשבחיפה המוכר לא מוכר, בתל-אביב הספק לא מקבל את הכסף שלו.

משה כחלון: אם המעצב גר בירושלים, גם הוא לא מקבל את הכסף שלו.

משה כחלון: דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, אני רואה שאתה רוצה להזיז אותי - - -

יצחק אהרונוביץ': אני מחכה בסבלנות.

משה כחלון: אדוני, לשעבר יושב-ראש הכנסת, אולי מגיעה לחברי הכנסת שגרים בקו האש תוספת קטנה.

משה כחלון: אני בכל זאת גר בחיפה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת כחלון, קיבלת שתי דקות תוספת.

משה כחלון: אני חבר כנסת בקו האש, עם יקירי, מר שרוני.

קריאה: כפר-ורדים.

יצחק אהרונוביץ': הוא עבר לכפר-ורדים.

משה כחלון: אתה צריך לדבר בלי הגבלה.

רפי איתן: לכול יימצא פתרון.

משה כחלון: בוא נהיה חכמים.

משה כחלון: פעם אחת, במקום שיימצא פתרון בדקה ה-91, נמצא את הפתרון בדקה ה-87.

משה כחלון: תמיד אנחנו הולכים עד הקצה ובסוף משלמים כפול.

משה כחלון: אנשים נופלים, עסקים קורסים, ואז בסוף אנחנו מוצאים את הפתרון.

משה כחלון: בוא נהיה חכמים, אדוני השר, כחבר ממשלה, כאדם שמכיר ביזנס, מכיר עסקים, מכיר את החלק הביטחוני, ברוך השם גלומות בך כל התכונות הטובות והחשובות, קח את זה לידיים ותמצא את הפתרון בדקה ה-87 ולא ה-91.

משה כחלון: דבר אחרון שאני מציע לך, כשממשלת ישראל החליטה על התנתקות, הקימו מינהלת בראשותו של יונתן בשיא.

משה כחלון: אפשר להתווכח אם אהבו את זה או לא אהבו את זה, אבל היתה מינהלת והיתה כתובת.

משה כחלון: עשתה את זה טוב, עשתה את זה רע, זה לא חשוב כרגע, בכל מקרה היתה כתובת.

משה כחלון: אני בטוח שמר שרוני, שיושב כאן, מקבל עשרות פניות מתושבי חיפה על כל מיני מצוקות.

משה כחלון: אין כתובת, אנשים לא יודעים לאן להגיע, אנשים לא יודעים לאן לפנות.

משה כחלון: לכן הממשלה חייבת להקים ועדה – כמו שב-1999 היתה ועדת-קפלן – או בהוראת שעה.

משה כחלון: זה לא מסובך, זה עניין של עשר דקות.

משה כחלון: אפשר לעשות את זה גם טלפונית.

משה כחלון: צריך להקים ועדה ולפרסם את הכתובת שלה באמצעי התקשורת, בכל סוגי המדיה.

משה כחלון: אם אדם נקלע למצוקה, הוא צריך תרופה, הוא צריך סידור לילד, הוא צריך כרטיס טיסה, לחדש דרכון - שתהיה כתובת למי לפנות.

משה כחלון: אנשים כרגע מבולבלים הרבה יותר מהממשלה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת כחלון.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רוחמה אברהם, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת משה כחלון, אתה יודע שאני מאוד מעריכה את העבודה שלך - -

משה כחלון: זה מועדון הערצה הדדי.

רוחמה אברהם-בלילא: - - כיושבת-ראש ועדת הכנסת אני סבורה שאתה עושה את העבודה שלך על הצד הטוב ביותר, אבל כשאתה מחליט לתקוף את מה שהתנהל היום בוועדת הכנסת, חשבתי, מה אני צריכה לומר לך בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: האם אותם שיקולים שהאופוזיציה, שניסתה להראות את מה שהיא יכולה על חשבון הציבור – מה עשיתם?

משה כחלון: המציע הוא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: מה עשיתם, חבר הכנסת כחלון?

רוחמה אברהם-בלילא: ניסיתם להראות שאתם אופוזיציה, שבזמן מלחמה אתם מנגחים את הממשלה, במקום שנראה ההיפך.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל מה היו התוצאות בסופו של דבר?

רוחמה אברהם-בלילא: בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, ועדת הכנסת הצביעה פה-אחד, חבר הכנסת כחלון, על הסכמה משותפת.

רוחמה אברהם-בלילא: נכחת בהצבעה הזאת?

משה כחלון: הרגשתי את ההכנעה, אז יצאתי.

רוחמה אברהם-בלילא: לא הרגשת שום הכנעה ולא יצאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני די עצמאי ואף פעם הוא לא יוצא כיוון שהוא מרגיש הכנעה.

רוחמה אברהם-בלילא: כדי שהציבור יבין - אני סבורה שמעולם לא היה מצב שבו ממשלה נותנת פתרונות תוך כדי מלחמה, מלחמה מאוד קשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, זה כשבועיים נלחמים, מיטב בנינו ובנותינו נמצאים אי-שם בדרום לבנון ומנסים להביא למצב שבו סוף-סוף ממשלת לבנון תיקח את השליטה ואת השמירה על הגבולות שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: סברנו, כולנו – כל חברי הבית, סיעות האופוזיציה והקואליציה פה-אחד – שיש לתת לממשלה, לרבות חבר הכנסת עמי אילון, מציע החוק, שאני חושבת שהיה זרז חשוב מאוד בכל הסוגיה הזאת; עצם העובדה שהבאנו למצב שבו הממשלה בימים הקרובים – עד סוף השבוע הזה - תיתן פתרון גם לעובדים שלא מגיעים לעבודה, לא כי הם לא רוצים, אלא כי לצערנו הרב יש מצב מיוחד.

רוחמה אברהם-בלילא: בגלל המצב המיוחד הזה אלפי בעלי עסקים לא פותחים את העסק שלהם, שלא לדבר על זה שבגלל הירידה בכושר הצריכה, תוצאות הלוואי במשק יהיו ארוכות טווח יותר ממה שכולנו חושבים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, חבר הכנסת כחלון, בהחלטה של ועדת הכנסת היום הוחלט דבר פשוט מאוד: מצד אחד, להיות שוט על הממשלה, שתהיה חייבת להביא לפתרון הולם וראוי ומיידי.

רוחמה אברהם-בלילא: לא היה נכון בזמן הזה ללכת לשיקולים של קואליציה ואופוזיציה, ואז ללכת למהלך של חקיקה, שאולי ייראה ציבורית, אבל ייתכן שהחקיקה הזאת היתה נראית כטלאי על טלאי, כי עוד לא יודעים בדיוק מה הבעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: עצם העובדה שהבאנו - בזכותו של חבר הכנסת אילון ובזכות חברי כנסת נוספים - למצב שהממשלה, המעסיקים וההסתדרות יושבים בפעם הראשונה יחד וכולם באותו צד.

משה כחלון: למה היום?

משה כחלון: 14 יום נלחמים, למה היום?

רוחמה אברהם-בלילא: תרשה לי לסבר את האוזן ולומר לאדוני שהייתי שמחה אם היית משתתף בכל הישיבות של הוועדה שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שלא נכחת בישיבות הקודמות, אני אספר לך שזו לא היתה הישיבה הראשונה.

משה כחלון: חבר הכנסת אילון סיפר בתחילת הישיבה מה הבטיחו לו בישיבה הקודמת.

משה כחלון: אני יכול להבטיח לך, גברתי היושבת-ראש, שמה שהבטיחו לו בישיבה הקודמת ומה שהבטיחו לו היום, יבטיחו לו גם בעוד שבוע.

משה כחלון: שום דבר לא יקרה.

משה כחלון: שום דבר - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אל תהיה כזה סקפטי, אתה בחור אופטימי מטבעך, חבר הכנסת כחלון.

רוחמה אברהם-בלילא: תרשה לי לספר לך ולציבור מה היתה ההחלטה.

רוחמה אברהם-בלילא: ההחלטה של כולנו, כל הבית הזה, שכל נציגי הבית הזה הצביעו עליה פה-אחד, היתה כדלקמן: כל הצוות המקצועי, דהיינו, הממשלה, ההסתדרות והמעסיקים, יגיעו לחבילה מושלמת אחת שתיתן פתרון לעובדים עצמם שלא יכולים להגיע לעבודה, למעסיקים שכרגע יכולת השיפוי שלהם, רמת העסק שלהם, נפגעת מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא מדברת על החקלאות, על התיירות, על העסקים הקטנים ועל כל נותני השירותים למיניהם.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי דיברת על העובדה שיכולים לחזור להם יותר מעשרה צ'קים ואז הם הופכים ללקוחות מוגבלים.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן יש צד חזק של המעסיקים גם במשא-ומתן הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: יושב-ראש התאחדות התעשיינים שרגא ברוש נמצא אתי בקשר מתמיד, עם חבר הכנסת אילון ועם יושב-ראש הקואליציה אביגדור יצחקי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר לך, שנתנו לממשלה זמן עד סוף השבוע, ואם לא נגיע לפתרון הולם - זה להערתו המדהימה של חבר הכנסת, היושב-ראש לשעבר ראובן ריבלין - - -

משה כחלון: והנשיא לעתיד.

רוחמה אברהם-בלילא: והנשיא לעתיד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יכולה לומר את זה מעל הדוכן, רק חזרתי על דבריך.

רוחמה אברהם-בלילא: ראובן ריבלין נתן לנו עצה, שהתקבלה פה-אחד, להביא את זה למצב שבו ניתן זמן.

רוחמה אברהם-בלילא: אם הממשלה לא תביא את זה לידי פתרון, אנחנו נביא את שתי הצעות החוק הללו של משרד התמ"ת, שנותן מענה לעובדים מצד אחד ולמעסיקים מהצד השני.

רוחמה אברהם-בלילא: הלוואי שאוכל לומר בשבוע הבא את המשפט הבא: ובא לציון גואל.

ראובן ריבלין: לציבור תאמרי שכך או כך יימצא פתרון.

רוחמה אברהם-בלילא: כך או כך יהיה פתרון בתחילת השבוע הבא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר שברגע שתגיע הרגיעה המיוחלת, המשימות שלנו, של חברי הכנסת, של המטיילים, של התושבים, של האזרחים ושל הממשלה הן להחזיר את המצב בצפון הארץ לדרך החיים הרגילה, שהוא היה רגיל לה.

רוחמה אברהם-בלילא: הייתי רוצה לראות יותר מטיילים שם, יותר אזרחים שמגיעים ומחזקים את היישובים הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשלוח את כל התנחומים ואת כל תחושת הכאב למשפחות השכולות, שלצערנו הרב איבדו את מיטב יקיריהן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני שולחת איחולי החלמה מהירה לכל הפצועים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לחזק את הילדים שלנו, את הבנים והבנות שלנו, שכרגע מסכנים את נפשם למען מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת לכם: אנחנו מחזקים אתכם, כנסת ישראל מחזקת אתכם, כנסת ישראל מחבקת אתכם, אבל מעל הכול תזכרו, אנחנו כאן ואנחנו מבקשים מכם לשמור על עצמכם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: לפני שאני יורדת מהדוכן הרשה לי לנצל את הדקות הללו כדי להודיע כמה הודעות.

יצחק אהרונוביץ': לא, אנחנו נקרא לך שנית.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי לדבר.

אחמד טיבי: מכובדי השר, רבותי חברי הכנסת, לא קל להיות חבר כנסת ערבי בכנסת ישראל במשך כל ימות השנה, ועל אחת כמה וכמה בתקופה הזאת.

רונית תירוש: יותר קשה להיות ערבי במדינות ערב.

רונית תירוש: תאמין לי.

אחמד טיבי: תקשיבו גם למה שחושב האחר, אם אתם מתייחסים אלי כאל אחר.

אחמד טיבי: תקשיבו לנקודת מבט אחרת, שהיא נקודת מבט לגיטימית המותקפת השכם והערב.

אחמד טיבי: עד אוקטובר 2000 לא היתה בעיה של פנייה אל חברי הכנסת באמצעי התקשורת, בעיה כוללת וגורפת.

אחמד טיבי: באוקטובר 2000 הוחלט, או בהחלטה ממלכתית של רשות השידור או בהחלטות של המערכות, העיתונאים מטעם עצמם, להחרים את חברי הכנסת הערבים.

אחמד טיבי: היתה גם רשימה שחורה של כמה שמות שלא מזמינים לאולפנים.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי לא נוח היה בתקופה של עימות, בתחילת האינתיפאדה, להקשיב לדברים שיוצאים מפי חברי כנסת ערבים מסוימים.

אחמד טיבי: אני אחד מהם, והראו לי את השם שלי בנייר כזה.

אחמד טיבי: מחינו כמה וכמה פעמים על ההחרמה.

משה כחלון: מה זה דברים מסוימים?

משה כחלון: אילו דברים מסוימים?

משה כחלון: מעניין אותי מה זה הדבר המסוים.

אחמד טיבי: בשבועיים האחרונים אני נתקל בפניות לא מעטות להתראיין גם בערוצים הממלכתיים וגם בערוצים אחרים.

יעקב אדרי: אף פעם לא היית מקופח.

אחמד טיבי: יותר מאשר לפני חודש, למשל.

אחמד טיבי: אבל הפעם לרוב הבקשות האלה סירבתי.

אחמד טיבי: הופעתי פעמים בודדות, על-פי בחירתי.

אחמד טיבי: על חלק אני מתחרט שהופעתי ועל חלק לא.

אחמד טיבי: אני אגיד לך למה: אין רצון לשמוע עמדה אחרת, שחורגת מהקונסנזוס שתומך במלחמה.

אחמד טיבי: אין רצון, אין יכולת.

אחמד טיבי: הקולקטיב החליט שכל מי שיוצא מחוץ לתמיכה המוצקה והגורפת במלחמה, הוא אויב.

אחמד טיבי: הוא לא יריב, הוא אויב.

אליהו גבאי: בוודאי, העם צריך להיות מאוחד ומלוכד.

אליהו גבאי: אתה לא שייך לעם הזה.

אליהו גבאי: אתה שייך לעם המתקיף.

אחמד טיבי: נכון, אני לא שייך לעם שלך.

אחמד טיבי: זה נכון.

אחמד טיבי: מה לעשות?

אחמד טיבי: אתה ואני עמים אחרים, אבל מה?

אחמד טיבי: שנינו אזרחים באותה מדינה.

אחמד טיבי: יש עמדות רוב ועמדות מיעוט.

אליהו גבאי: אולי תקבל משכורת מה"חיזבאללה"?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי, אני מבקש להפסיק עם קריאות הביניים.

אחמד טיבי: יש אנשים שככל שהם שותקים, הם מיטיבים עם עצמם.

אחמד טיבי: יש אנשים שבכל פעם שהם מדברים, הם חוזרים אחורה.

אחמד טיבי: אנא ממך, חבר הכנסת גבאי, אנא ממך, שמור על שתיקה על מנת לבסס את מעמדך כחבר כנסת סביר.

אליהו גבאי: לשמוע את ההסתה שלך זה לשתוק.

אחמד טיבי: עוד לא פתחתי את הפה.

אחמד טיבי: איזו הסתה?

אחמד טיבי: בדיוק על זה אני מדבר.

אחמד טיבי: בדיוק על זה אני מדבר.

אליהו גבאי: זה שנותנים לך לדבר ברדיו.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי, אני מבקש בפעם השנייה להפסיק ולאפשר לו לדבר.

אחמד טיבי: מתחילת המלחמה עליתי לכאן, וכנציג סיעתי, סיעת רע"ם-תע"ל, הבעתי אי-אמון במדיניות הממשלה ובעיקר במלחמה, יחד עם חברי.

אחמד טיבי: מעל הדוכן הזה, חבר הכנסת ריבלין, הזכרתי שמית ופניתי באופן ספציפי גם למשפחתה של הגברת שעמדה על המרפסת בנהרייה ורצתה לשתות קפה וגם למשפחתו של הנכד ממירון.

אחמד טיבי: אמרתי שזה מקומם שאנשים כאלה, אזרחים, מופצצים ונהרגים.

אחמד טיבי: אני לא יכול לאמץ את עמדתו של חבר הכנסת כחלון ולהסתפק במשפט הזה כי אני מביט גם בעין אחרת על האזרחים בלבנון שנהרגים, והם אזרחים, על תשתית חיונית אזרחית שמופצצת, ואני מתנגד לכך גם כבן-אדם וגם כערבי.

אחמד טיבי: גם כבן-אדם וגם כערבי.

אחמד טיבי: אי-אפשר לנתק אותנו מהשייכות הלאומית, אבל העמדה שלנו היא גם עמדה אזרחית, בתור אזרח המדינה ובתור חבר כנסת המתנגד למלחמה.

אחמד טיבי: אני לא יכול ולא רוצה להסכים למלחמה הזאת ולמהלכים האלה כי אני חושב שהם אסון, שהם אסון.

אחמד טיבי: אני מצפה שמי שמטיף לי מוסר - יש רבים שמטיפים לנו מוסר.

אחמד טיבי: אתמול מישהו כתב מאמר, עמיתי חבר הכנסת ריבלין, באתר האינטרנט nrg: "המבחן של אחמד".

אחמד טיבי: המאמר מתייחס לכל חברי הכנסת הערבים, וכותרתו היא: "המבחן של אחמד".

אחמד טיבי: מעמידים אותי למבחן כל שני וחמישי - תגנה, תתמוך.

אחמד טיבי: והשורה האחרונה היא: עד שלא תתמכו במבצע או במלחמה של צה"ל ולא תגנו את x, y ו-z, אתם - - -

ראובן ריבלין: אחמד, חבר הכנסת טיבי, יש לי שאלה אליך.

ראובן ריבלין: אם היו טרוריסטים ישראלים נמצאים בנהרייה וזורקים "קטיושות" לבינת-ג'בל והורגים שם ילדים, נשים ואזרחים תמימים - -

אחמד טיבי: זה קורה.

ראובן ריבלין: - - האם לא היה מובן לך שהצבא הלבנוני יפגיז מייד את נהרייה משום שהם לא יכולים למצוא שם כל מנוול ומנוול וטרוריסט מתאבד?

ראובן ריבלין: אני לא אומר אם הוא יהודי או ערבי, אני מדבר על טרוריסט.

אחמד טיבי: אני מתקומם על המהירות שבה הוכנסו האזרחים למעגל המלחמה הזה, משני הצדדים.

אחמד טיבי: איך הופצצו האזרחים בלבנון ומייד לאחר מכן - האזרחים בישראל.

אחמד טיבי: הצפון שותק, הדרום בלבנון ובביירות - - -

ראובן ריבלין: אין סימטריה.

אחמד טיבי: אגב, זה נכון, אבל אנחנו אומרים את זה מעמדות אחרות.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אנחנו מדינת התגוננות.

ראובן ריבלין: אם לא נפחיד אנשים מפני זריקת "קטיושות" עלינו, הם יזרקו.

אחמד טיבי: בוא נשמע את המשפט הזה, שאני רוצה לומר לך ולעמיתי.

אחמד טיבי: עימות בין חיילים, ככל שיהיה קשה וגורם לפגיעה בכוח ההרתעה של צה"ל ולפגיעה באגו ובריבונות - -

ראובן ריבלין: בלי כוח הרתעה אין למדינת ישראל שום סיכוי.

אחמד טיבי: - - הוא לעולם, לא מוסרית ולא פוליטית, לא מהווה בסיס והצדקה מוסרית להחריב מדינה.

אחמד טיבי: לא מתקבל על הדעת.

אחמד טיבי: אתה לא יכול לטעון שהתשובה היחידה היא להכריז מלחמה על כך ששני חיילים נפלו בשבי, ואחרים נהרגו.

אחמד טיבי: אגב, אני אומר שיש אופציה שהיא לא מלחמתית, ובסופו של דבר הרי תחכה עוד שבועיים, שלושה שבועות, מה יקרה?

אחמד טיבי: יהיה משא-ומתן על חילופי שבויים.

אחמד טיבי: אמרתי את זה כבר בתחילת המלחמה והרימו גבה: אתה לא צודק, לא יהיה.

אחמד טיבי: תדעו כולכם שזה יהיה.

אחמד טיבי: מה יהיה בעוד שבועיים?

ראובן ריבלין: יהיה משא-ומתן אחרי - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין, זה מאוד מעניין, אבל זה דו-שיח ואפשר להיכנס לתוך הלילה עם הדו-שיח הזה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

אחמד טיבי: לא אני עומד למבחן, לא הציבור הערבי עומד למבחן.

אחמד טיבי: דז'ה-וו כבר אמרנו?

אחמד טיבי: כבר היינו במצב הזה ב-1982.

אחמד טיבי: גם אז היה קונסנזוס רחב ביותר.

אחמד טיבי: בהתחלה כולם תמכו.

אחמד טיבי: לאחר חודש-חודשיים התחילו הסדקים, הביקורת, ורבים אצו-רצו לומר: אני הסתייגתי, היתה לי הצהרה, היו לי פסיק ונקודה שבהם התנגדתי למלחמה בלבנון.

אחמד טיבי: כך יקרה גם הפעם, חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: אולי עכשיו יש רק זהבה גלאון, פרט לסיעות הערביות, שמתנגדת למלחמה, יש לה ביקורת.

אחמד טיבי: בעוד חודשיים תראה עשרים זהבה גלאון פתאום באמצעי התקשורת.

אחמד טיבי: כולם יאמרו: אה, אבל אני הפניתי ביקורת על x ועל y, ואמרתי למה ומה ומו.

אחמד טיבי: בשלב זה יש קול אחד של קולקטיב מונוטוני.

משה שרוני: זה לא יקרה, אני מודיע לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שרוני לא יהיה זהבה גלאון, בסדר.

אחמד טיבי: תבינו שגר בקרבכם מיעוט לאומי, שלא רואה אתכם עין בעין כל דבר – לא בנושאי חברה, לא בנושאי כלכלה, לא בנושאי פוליטיקה ולא בנושאי ביטחון.

אחמד טיבי: לעולם לא תצליחו, כאשר אנחנו באופוזיציה, לאלץ את הציבור הערבי לאמץ את מדיניות החוץ והביטחון של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אומרים לי: אתה צריך לתמוך בצה"ל, גם כשהוא מפציץ בעזה וגם כשהוא מפציץ בלבנון, וגם לתמוך בממשלה.

עתניאל שנלר: כשמפציצים את חיפה, אז תתמוך בו.

אחמד טיבי: הגעת מאוחר, לכן לא שמעת את תחילת דברי, שהם חזרה על מה שאמרתי בעבר.

אחמד טיבי: אמרתי שאומנם לא קל להיות חבר כנסת בכל ימות השנה, קשה מאוד להיות חבר כנסת ערבי בתקופה הזאת, אבל אמשיך להאמין בכל מה שאני מאמין גם כשקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה שרוני: כל הכבוד.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

זאב אלקין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר אדרי, לא התכוונתי לדבר על כך, אבל אינני יכול שלא להתייחס לדברי קודמי.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שאני מאוד מצטער, חבר הכנסת טיבי, על כך שאתה לא מרבה להתראיין.

זאב אלקין: הייתי מצפה מחבר כנסת במדינת ישראל ברגע הזה להתראיין ולהשתמש בכושר הרטורי שלו לטובת המדינה, כפי שעושים לא מעט מחברי הכנסת.

זאב אלקין: יותר מכך, אני מוכן לקבל שברגע שיש מלחמה יש גם מישהו במדינה ובמערכת הפוליטית שאיננו תומך במלחמה הזאת, אבל אינני זוכר שמאז החטיפה וההתקפה על חיילי צה"ל, עוד לפני שמדינת ישראל נכנסה למלחמה והפציצה – ואולי אני טועה ולא שמתי לב – קמו חברי כנסת ערבים ממפלגות ערביות כאן, בכנסת ישראל, וגינו את החטיפה ויצאו לרשויות ערביות ואמרו את דברם ואת עמדתם.

זאב אלקין: עוד לפני שכל העסק התחיל, לכאורה כשמדינת ישראל הותקפה ועוד לא הספיקה להחזיר.

זאב אלקין: חבל לי מאוד שזה לא קרה, ולכן אינני בטוח שאני מוכן להישאר תמים ולקבל את ההסבר שנתת מעל הבמה הזאת על הסיבות לכך שאתה לא מרבה להתראיין.

זאב אלקין: אבל לא על כך התכוונתי לדבר היום.

זאב אלקין: שמעתי לא מעט דוברים שדיברו כאן על החוסן של העורף, והצדיעו לעורף הזה, ובצדק.

זאב אלקין: אבל אנחנו כאן לא בכנס הזדהות של אזרחים פשוטים, וכדי להמשיך להיות חזק, העורף הזה חייב לקבל את העזרה של הממשלה וחייב לקבל את העזרה של הכנסת, ומהר ככל האפשר.

זאב אלקין: לכן, אני באופן חלקי מתבייש, כחלק מהקואליציה וכחבר כנסת במדינת ישראל, שלא הצלחנו להתגבר על הפערים והיינו צריכים לדחות את הפתרונות בכמה ימים.

זאב אלקין: אני מברך על כך שיבוא פתרון, ואני סמוך ובטוח שגם יושבת-ראש ועדת הכנסת וגם הממשלה עושים כל מה שהם יכולים, אבל אני גם סמוך ובטוח – ומלא-מעט ביקורים שהיו לי בצפון ממש בטוח – שלאזרחים כבר אין כוח לחכות לפתרון מכאן ולכאן, הם כבר רוצים לדעת מה הוא יהיה.

זאב אלקין: לכן אני פונה לשר אדרי בשם כולנו, ואני בטוח שאתה תייצג אותנו בכבוד בממשלה, לנסות להגיע לפתרון ככל האפשר יותר מהר ויותר רחב, כי בזה תלוי החוסן של העורף.

זאב אלקין: נקודה מיוחדת - אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכך שבעורף הזה, שכרגע עומד וסובל, יש ציבור מסוים שתופס נפח מאוד נרחב, שלא מרבים לדבר על מצוקותיו הייחודיות, והוא ציבור העולים.

זאב אלקין: בערים המופגזות היום לפעמים בין 30% ל-40% מהאוכלוסייה הם עולים, וכמו שקורה תמיד במצבים כאלה, הציבור שהוא יותר חלש, שהוא בלי רשת חברתית מספיקה ובמצב כלכלי-חברתי יותר פגיע, הוא הראשון שסובל, כי הוא פחות יכול לצאת, אין לו גם למי לצאת, אין מספיק קרובי משפחה, אין מי שיארח אותו.

זאב אלקין: לפעמים יש לא מעט קשיי שפה.

זאב אלקין: ובמיוחד בתוך הציבור הזה נמצאים הקשישים העולים, שתופסים אחוז גבוה בתוכו.

זאב אלקין: כשאתה מסתובב היום ברחובות של הערים האלה או נכנס למקלטים, אתה רואה המון קשישים עולים שנשארו שם מאחור, למעשה ללא שום תרומה כלכלית.

זאב אלקין: זה לא עוזר לכך שיש עבודה בעורף.

זאב אלקין: נכנס לכאן השר איתן, ואני בטוח שהוא שם לב לבעיה המיוחדת הזאת דווקא כשר שמופקד על נושא הגמלאים.

זאב אלקין: לכן אני פונה לממשלה לעשות כל מה שהיא יכולה כדי לנסות למצוא פתרונות לציבור הייחודי הזה.

זאב אלקין: הרי גם כשמזמינים משפחות להתארח הוא לא יכול, כי הם אפילו לא דוברי השפה ולא יודעים שיש האופציה הזאת.

זאב אלקין: אני משבח את משרד ראש הממשלה ואת ראש הממשלה, שנכנסו בעובי הקורה וממש ביומיים האחרונים מנסים למצוא פתרון מערכתי, כי המערכת של עזרה מפה ועזרה משם לקבוצת האוכלוסייה הזאת ברמה ההתנדבותית לא מסוגלת להנפיק פתרון כרגע, וחבל.

זאב אלקין: אני מבקש מהממשלה להשקיע את כל המאמצים בעת הזאת לדאוג לכך שהעורף ירגיש שיש לו עורף בממשלה ובנו כחברי הכנסת, ולספק לו פתרונות מהר ככל האפשר, ויפה שעה אחת קודם.

זאב אלקין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אלקין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נתן שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לקחת חצי דקה מהנאום שלי ולהגיב על דברי חבר הכנסת אחמד טיבי, כי בכל פעם שמדברים חברי כנסת ערבים אני חושב – אני דווקא צריך להבין אותם, כי אני הייתי מיעוט בברית-המועצות, מיעוט יהודי בברית-המועצות, והרגשנו כל הזמן בדיוק כמו שהוא אמר עכשיו: אנחנו עם אחר ויש לנו גם אינטרסים אחרים.

נתן שרנסקי: אבל אני רוצה להגיד ששם באמת, בדיקטטורה של ברית-המועצות, היו מצפים מיהודים שהם יגנו את ישראל, יתקיפו את ישראל, ואם לא, אז זה משפיע על המשכורת שלך, זה משפיע על העבודה שלך, זה משפיע על החופש שלך, זה משפיע על האפשרות שלך להיות או לא להיות איש חופשי בברית-המועצות.

נתן שרנסקי: וכאן דווקא, כמו שאמר מישהו מחברי הכנסת, אני חושב שחבר הכנסת טיבי צריך להעריך את זה שיש מדינה, היחידה במזרח התיכון, אין מדינה אחרת, שהוא יכול גם בזמן מלחמה לעמוד בגאווה ולהגיד: אני אחר, אני לא מסכים אתכם.

נתן שרנסקי: אתה יודע?

נתן שרנסקי: עד כדי כך, אני דווקא לא רק מקבל את זה, אני גאה בזה שאתה יכול לעשות את זה.

נתן שרנסקי: אבל מעבר לזה, כאשר לא רואים שום הבדל בין המלחמה של מדינת ישראל למלחמה של הטרור נגדנו, כאשר לא רואים הבדל בין זה שאצלנו, כאשר אנחנו מתקיפים, לצערי, לצערי, נהרגים גם אנשים חפים מפשע, אבל המטרה שלנו היא המחבלים, וכאשר מתקיפים אותנו, המטרה שלהם היא דווקא אנשים חפים מפשע.

נתן שרנסקי: ההצלחה שלהם – כמה אנשים חפים מפשע הם הרגו; הכישלון שלנו – כמה אנשים חפים מפשע אנחנו הרגנו.

נתן שרנסקי: כן, קראנו כולנו, כמעט בבכי, על משפחה לבנונית שלמה שנהרגה.

נתן שרנסקי: רק מה?

נתן שרנסקי: בבית של אותה משפחה היה טיל ארוך טווח.

נתן שרנסקי: ראיתי חומר, ראיתי תמונות.

נתן שרנסקי: אז מה לעשות?

נתן שרנסקי: מה לעשות אם יש משפחות שמחזיקות בבתים שלהן טיל ארוך טווח, שזה מאוד לא פשוט, המשפחה צריכה לדאוג שיש מקום במחסן ובחדרים וכו' וכו', ואחר כך, בזמן מלחמה הם נפגעים.

נתן שרנסקי: ולעשותmoral equivalence ולהגיד שהמלחמה שלנו והמלחמה של אותם מחבלים – זה באמת בגידה, באמת, בזמן מלחמה לנסות לקחת מהמדינה שאתה אזרח שלה את הזכות שלה להגן על אזרחיה.

נתן שרנסקי: ועכשיו, לעצם העניין.

נתן שרנסקי: אנחנו באמצע מלחמה, נדמה לי המלחמה הראשונה במדינת ישראל ששליש מהאוכלוסייה במקלטים, כאשר נופלות "קטיושות" ורקטות על הערים שלנו.

נתן שרנסקי: בזמן הדיון שלנו בשעתיים האלה נפלו עוד עשרות טילים ורקטות.

נתן שרנסקי: אבל זו גם הפעם הראשונה שבגדול דעת קהל בעולם מבינה אותנו; הפעם הראשונה שיש מדינות ערב, בין החשובות, שחושבות שהאויב שלנו הוא גם האויב שלהן, שמבינות שמלחמה נגד טרור היא גם לטובתן.

נתן שרנסקי: אז אנחנו חייבים, במצב כזה, לסיים את המערכה, להשמיד את הכוח הצבאי של ה"חיזבאללה".

נתן שרנסקי: אבל כבר היום שומעים, ושמענו גם בדיון, מכמה חברי כנסת, שצריך מייד להיכנס למשא-ומתן, להפסיק את המערכה, ויש גם הצעות.

נתן שרנסקי: וגם מידידים טובים שלנו באירופה יש הצעות.

נתן שרנסקי: אילו הצעות?

נתן שרנסקי: שאם אנחנו נצא מחוות-שבעא ונשחרר מחבלים, אז יש סיכוי טוב ל"הודנה".

נתן שרנסקי: מה המשמעות של זה?

נתן שרנסקי: אני רוצה שיהיה ברור.

נתן שרנסקי: אם באמת נקבל את זה ונגיד, כמו שאמרו כאן כמה חברי כנסת: אבל אנחנו רוצים שיפסיקו להרוג האחד את השני.

נתן שרנסקי: מה המשמעות של זה?

נתן שרנסקי: המשמעות של זה: לא חשוב כמה משגרי טילים אנחנו נשמיד, כמה חיילים של "חיזבאללה", טרוריסטים של "חיזבאללה" נהרוג, אבל התוצאה בכל העולם תהיה, שישראל, בשביל לקנות "הודנה" צריכה לפנות שטחים ולשחרר מרצחים.

נתן שרנסקי: זה בדיוק מה שניסינו.

נתן שרנסקי: עם כל ההבדלים בינינו על ההתייחסות לפינוי גוש-קטיף, כולם, גם ראש השב"כ, אומרים שמי שקיבל קפיטל פוליטי מהפינוי החד-צדדי של שטחים זה ה"חמאס".

נתן שרנסקי: וכל חילוקי הדעות והעמדות על עסקת טננבאום - ואתם יודעים שאני הצבעתי נגד, אבל כולם מסכימים שמי שקיבל קפיטל פוליטי אדיר מהעסקה הזאת, זה "חיזבאללה".

נתן שרנסקי: זה מה שהפך אותה לכוח בין-לאומי.

נתן שרנסקי: אז עכשיו נחזור לאותה טקטיקה של קניית שלום דרך פינוי שטחים ושחרור מחבלים, דווקא כאשר סוף-סוף העולם מבין את הצדק במאבק שלנו?

נתן שרנסקי: נקודה אחרונה.

נתן שרנסקי: היום קראתי בעיתון, אני חושב שזה היה ב"ידיעות אחרונות", מי אשם שלא הכול הולך בסדר במערכה שלנו - המודיעין.

נתן שרנסקי: המודיעין אשם.

נתן שרנסקי: לא ידענו על כל בונקר שיש בצד השני.

נתן שרנסקי: רבותי, אני מרגיש שאני פשוט חייב להגיד, בתור מי שישב בלי סוף בישיבות ממשלה וקבינטים של ביטחון, ושמעתי את ראש אמ"ן, ראש המוסד, ראשי צה"ל ב-2001, ב-2002, ב-2003, ב-2004, ב-2005 - עד מאי, עד שהתפטרתי מהממשלה, שמעתי בלי סוף דיווחים.

נתן שרנסקי: לא על כל בונקר, זה נכון, אבל על זרם ענק של נשק מאירן דרך דמשק ל"חיזבאללה"; על בנייה לעומק ולרוחב של תשתיות "חיזבאללה" בגבול שלנו; על כל מיני פעילויות בין-לאומיות של "חיזבאללה".

נתן שרנסקי: וכל פעם שתיארו לנו את זה ושאלו, למה אנחנו שותקים, צריך לפעול מייד, כל פעם התגובה של המנהיגים שלנו היתה: אם יש אפשרות למנוע סכסוך, למנוע מלחמה היום, אז כדאי לחכות.

נתן שרנסקי: רבותי, זאת היתה החלטה פוליטית, ואנחנו משלמים על זה.

נתן שרנסקי: אז עכשיו אסור לחכות.

נתן שרנסקי: עכשיו, כאשר סוף-סוף יש הבנה של העולם למה אנחנו צריכים להילחם, עכשיו, כאשר יש קורבנות כל כך כבדים, ויש מסירות נפש של החיילים, הבנים והבנות שלנו, אנחנו חייבים לסיים את המערכה, להשמיד את הכוח הצבאי של "חיזבאללה", ואז באמת תהיה אפשרות, אני מקווה, לא ל"הודנה", אלא להסכם שלום אמיתי עם לבנון.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת שרנסקי.

יצחק אהרונוביץ': אחרונת הדוברים, חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת לייחד את הזמן שניתן לי לאיום מבית - על החוסן הלאומי ועל הלכידות החברתית שלנו.

רונית תירוש: היום, מי שנמצא בקו החזית, זה דווקא העורף, ודווקא הוא מגלה הרבה חוסן, רוח של מנהיגות, נותן גיבוי לממשלה בהחלטותיה, נותן גיבוי לצה"ל בפעילותו ולחימתו, מגלה נחישות, אינו מגלה רפיון, והוא בעצם ההוכחה הניצחת שעם ישראל חי והעיקר לא לפחד כלל.

רונית תירוש: אבל המפתיע הוא שאנחנו רואים קלקולים דווקא מבית.

רונית תירוש: כשאני מדברת על קלקולים מבית, זה החל בשבוע שעבר: שמעתי באמצעי התקשורת אנשים מתוך הבית הזה, שמדברים בגנות הפעולות של צה"ל, בגנות ההחלטות של ממשלת ישראל, ולא נותנים לה את התוקף והלגיטימציה להמשיך בלחימה.

רונית תירוש: בסיור שעשיתי בשבוע שעבר בערי הצפון וביישובי הצפון מצאתי ראשי ערים, ראשי מועצות, כמו חצור-הגלילית, כמו טבריה, כמו טובא-זנגריה, כמו ראש-פינה, שפשוט נדהמתי לראות איזו מנהיגות הם מגלים, ראשי הערים והמועצות הללו, ואומרים: תמשיכו במה שהתחלתם ואל תפסיקו עד שתמגרו את האיום עלינו, על חיינו ועל ביטחוננו.

רונית תירוש: ומה אנחנו מוצאים מבית?

רונית תירוש: קריאות שונות, ולאו דווקא מהמגזר הערבי, וזה דווקא מפתיע עוד יותר.

רונית תירוש: שאלתי את עצמי למה עושים זאת; מה מנסים אותם אנשים לעשות, הפרד ומשול?

רונית תירוש: מנסים לחבל בלכידות של העם הזה?

רונית תירוש: העניין הזה באמת באמת לא ברור לי.

רונית תירוש: אני ברמה האישית מאוד מכבדת את אותם אנשים, אבל מתפלאת על הגישה שלהם, וחשבתי שאולי הם מחפשים עוד כותרת בעיתון ועוד דרך להתבלט ולייחד את עצמם כשונים מאחרים.

רונית תירוש: מתקפת ה"קטיושות" לא מבחינה בין יהודים לערבים.

רונית תירוש: ראינו שהיא פגעה גם בנצרת - שני ילדים נהרגו.

רונית תירוש: והאמת, תמהתי על אבי המשפחה, ולא לי לבקר אותו, אני באמת באמת משתתפת בצערם, באסון הכבד שפקד אותם, אבל ממש נדהמתי לראות שגם במשפחה הכואבת הזאת מצאו את הדרך ואת הזמן אולי לשבח, ובכל מקרה לתת לגיטימציה לפעולות ה"חיזבאללה".

רונית תירוש: זה מאוד תמוה בעיני.

רונית תירוש: כשאני מחברת את זה למה שחוויתי בשלושת החודשים הראשונים והאחרונים שלי למעשה עד כה כחברת הכנסת - נמצאים כאן חבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת סוייד, אני חייבת לומר לכם, שאני מקשיבה לכם רבות במליאה, ואם הייתי מודדת את הזמן שאתם מקדישים בהצעות לסדר-היום לדיבורים בעד או למען המגזר הערבי במדינת ישראל, בהשוואה לאמירות שלכם לטובת האזרחים המסכנים בלבנון או בכל מקום אחר בעולם אבל מחוץ למדינת ישראל, אני חייבת לומר לכם שזה מאכזב.

מוחמד ברכה: אני מציע לבדוק באמת.

מוחמד ברכה: אל תגידי דברים בעלמא - - -

רונית תירוש: אני ממש מוצאת אתכם פועלים יותר - - -

מוחמד ברכה: תבקשי דוח סטטיסטי.

רונית תירוש: האמן לי, חבר הכנסת ברכה - כל אחד ואחד מכם אני מכבדת אישית - ישבתי פה שעות רבות ונדהמתי לראות כמה אתם מקדישים מהזמן היקר שלכם, כמי שנבחרו על-ידי הציבור הערבי במדינת ישראל, ואתם דואגים יותר לערבים מחוץ למדינה מאשר לערבים בתוך המדינה.

מוחמד ברכה: תבקשי דוח סטיסטטי, למה את מדברת?

מוחמד ברכה: אני מסכים, בסדר.

רונית תירוש: אתה מסכים.

מוחמד ברכה: אני מסכים שתבדקי באופן מדויק.

רונית תירוש: אני רוצה להגיד לחבר הכנסת טיבי, שאמר ברגישות רבה, שקשה להיות בימים כאלה במדינת ישראל חבר כנסת מהמגזר הערבי - אמרתי בקריאת ביניים, יותר קשה להיות ערבי במדינה ערבית.

רונית תירוש: האמן לי, הדמוקרטיה שלפעמים משתמשים בה בציניות רבה כאן, במדינת ישראל - ואני אזכיר לנושא הזה חבר כנסת שאמר לי פעם:

רונית תירוש: אנחנו ננצח אתכם בעזרת הרחם של הנשים שלנו והבג"צים שלכם.

רונית תירוש: והאמן לי, אתם מיטיבים לעשות זאת.

רונית תירוש: אז הניצול הציני הזה - - -

מוחמד ברכה: מי שאמר את זה אמר דבר בזוי.

מוחמד ברכה: אני אומר לך.

רונית תירוש: אני שמחה שאתה מצטרף לתחושות שלי.

אחמד טיבי: מי אמר את זה?

רונית תירוש: אני אומר לך אחר כך.

רונית תירוש: הייתי מנכ"לית משרד החינוך וזה מה שהוא אמר לי.

מוחמד ברכה: יהיה מי שלא יהיה, הוא אמר דבר בזוי.

רונית תירוש: אני אומרת לכם, הלוואי שבכל מדינה ערבית תהיה דמוקרטיה כמו במדינת ישראל, שתשמור על זכויות המיעוט, חבר הכנסת טיבי, שתיתן חופש דיבור כמו שמדינת ישראל נותנת לכם.

רונית תירוש: הלוואי.

ראובן ריבלין: למה צריך השוואה, אנחנו גאים באופן עצמאי.

רונית תירוש: קשה להיות מיעוט, זה נכון.

רונית תירוש: ואתה יודע, משום שקשה להיות מיעוט, אומר חבר הכנסת שנלר, היום עלו 600 עולים יהודים מצרפת, כי קשה להיות מיעוט בצרפת.

רונית תירוש: מדינה מאוד נאורה.

רונית תירוש: גם עכשיו אמרת, חבר הכנסת ברכה – ואני מאמינה - שאתה מבכה את הכאב על אותה אשה בנהרייה שישבה על המרפסת, ועל הסבתא והנכד שישבו בבית במירון ונהרגו.

רונית תירוש: ומייד רתמת את דבריך, לא על המשפחה בנצרת אלא על אזרחי לבנון.

רונית תירוש: הנה לך הוכחה על הפרופורציות של הדאגה לאזרחים מחוץ למדינה הזאת.

רונית תירוש: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולפנות דווקא לרשות המבצעת שממנה אני באה ומיטיבה להכיר אותה, ולבקש שיגלו גישה יצירתית ולא ראש קטן, להסתכל על המשבצת ועל הרוטינות ועל הנוסחאות שבגינן ניתן לסייע לתושבי הדרום ולתושבי הצפון, לצאת מהמשבצת הזאת ולעשות מעשה על מנת לחלץ אותם מהמצוקות שלהם, שנכפו עליהם בגין המלחמה.

רונית תירוש: אני יודעת מה קורה למפוני גוש-קטיף, עד היום הרבה מהם לא קיבלו את הפתרונות שהם מחכים להם, ואני מקווה שימצאו דרך לפתור את חוליי הביורוקרטיה הזאת.

רונית תירוש: אני רוצה להציע, שיחזירו את המע"מ לשיעור הקודם, ואת 3-4 המיליארדים שחסכנו מה-1% הזה של המע"מ, יפנו מייד לפיצוי אלה שנפגעו בדרום ובצפון.

רונית תירוש: לסיום, אני מבקשת לומר תודה.

רונית תירוש: תודה לצבא-הגנה לישראל, לחיילי השירות הסדיר, המילואים, למשטרת ישראל, למשמר האזרחי, למד"א, לזק"א, לכבאים שעושים עבודה נפלאה, לתורמים הפרטיים מבית ומחוץ-לארץ, ואני כן אציין את ארקדי גאידמק, שאנחנו אולי חולקים עליו בנקודות מסוימות, אבל בעניין הזה הוא לימד את מדינת ישראל שיעור, והלוואי שנלמד ממנו איך לבצע מהר דברים לטובת העם שלנו.

רונית תירוש: אני רוצה לחזק את הממשלה והעומד בראשה, את ידי שר הביטחון והרמטכ"ל, ולומר שפנינו נשואות לניצחון, להחזרת השקט והביטחון וליציאה מלבנון.

רונית תירוש: אנחנו כולנו מצפים לשובם של חיילינו החטופים, גלעד שליט, אהוד גולדווסר ואלדד רגב, מאחלים החלמה לפצועים ומחבקים את המשפחות השכולות.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

יצחק אהרונוביץ': לפני שניגשים להצעות סיכום והצבעה - הודעות יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, אדוני השר, סעיף 4(ה) לחוק האזנת סתר קובע חובת דיווח שנתית לוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט ושל ועדת החוץ והביטחון.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום על הקמת ועדה משותפת כאמור.

): הוועדה תהיה בת ארבעה חברים.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, שיכהן גם כיושב-ראש הוועדה, וחבר הכנסת מתן וילנאי.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון: חבר הכנסת עתניאל שנלר וחבר הכנסת ישראל חסון.

): הודעה נוספת לוועדת הכנסת - - -

אחמד טיבי: - - -

): תרשה לי לא להתייחס, חבר הכנסת טיבי.

): אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לפניות הציבור.

): מטעם סיעת קדימה: במקום חברת הכנסת רוחמה אברהם יכהן חבר הכנסת שלמה ברזניץ.

): אני מבינה שכל מה שאומר, יהיה לך משהו להעיר, חבר הכנסת טיבי.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רוחמה אברהם, לא צריך להתייחס לכל משפט.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

): אני משתדלת.

): חבר הכנסת טיבי, בוא נסכם ונתכנס להצבעות.

צבי הנדל: השמות שהקראת הם על דעת הוועדה?

): על דעת הוועדה; ועדת הכנסת הצביעה על כך הבוקר.

אחמד טיבי: היה רוב ומיעוט.

): לא היה, לא רוב ולא מיעוט, היה פה-אחד.

): הודעה נוספת.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום שלישי, כ"ב בתמוז התשס"ו, 18 ביולי 2006, להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ה-2005, ולהעבירה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): הדיון בקריאה הראשונה של הצעת החוק התקיים בכנסת השש-עשרה בוועדת הכלכלה, ועל-פי הנוהג המקובל, רציפות הדיון אמורה לחול באותה ועדה שבה הוחל הדיון.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שרוני, נתן את הסכמתו להעברת הצעת החוק להמשך הדיון בוועדת הכלכלה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה, לאחר החלת דין הרציפות, להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה.

): אדוני היושב-ראש, אני מבקשת את אישורה של הכנסת להודעה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ניגשים להצבעה על ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדת הכלכלה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 45 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4), התשס"ה-2005, מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 45, נגד - אין, נמנעים - 1.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מעבירים את הצעת החוק בהתאם לבקשת יושבת-ראש ועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': רבותי חברי הכנסת, ארבע הצעות סיכום והצבעה.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את ראשונת הדוברים, חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת סיכום מטעם סיעת קדימה, סיעת העבודה, סיעת הליכוד, סיעת גיל, סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, סיעת ישראל ביתנו, סיעת ש"ס וסיעת יהדות התורה.

רונית תירוש: כנסת ישראל מחזקת את צה"ל, כוחות הביטחון וכוחות ההצלה בהתמודדות היומיומית שלהם להכות אויב הרוצה להשמיד את מדינתנו.

רונית תירוש: הכנסת מחזקת את תושבי הצפון ואת תושבי הדרום על עמידתם האיתנה מול מתקפות הטרור.

רונית תירוש: העמידה האזרחית היא המקור לגאווה ולחוסן לאומי בעת מבחן זו.

רונית תירוש: הכנסת מחזקת את הרשויות המקומיות בצפון ובדרום, העומדות בחזית העורף תוך עמידה וסיוע לאזרחי היישובים הנתונים להתקפות יומיומיות של "קטיושות" ו"קסאמים".

רונית תירוש: הכנסת מברכת את העם בישראל על אחוות האחים והערבות ההדדית.

רונית תירוש: הכנסת קוראת לממשלה לפתור לאלתר את כל הבעיות שנוצרו עקב המצב המיוחד, גם בצורכי היום-יום וגם בתקופה שלאחר מצב זה.

רונית תירוש: הכנסת חוזרת על עמדת ישראל, כי יש להחזיר את החיילים החטופים, שנחטפו משטחה הריבוני של ישראל, ללא תנאי.

רונית תירוש: הכנסת משתתפת בצערן של המשפחות השכולות ושולחת ברכת החלמה לפצועים.

רונית תירוש: הכנסת קוראת לקהילה הבין-לאומית לעמוד בתוקף על הפסקת ירי הרקטות לעבר שטח מדינת ישראל, על פירוק ה"חיזבאללה" מנשקו ועל פריסת כוחות צבאיים משמעותיים לאורך הגבול עם ישראל ובהתאם להחלטות האו"ם.

רונית תירוש: על הקהילה הבין-לאומית לתמוך בזכותה של ישראל להגנה עצמית, שהיא כזכותה של כל מדינה אחרת שהותקפה ללא כל סיבה.

רונית תירוש: הכנסת ועם ישראל מתפללים לבורא עולם שלא יישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה.

רונית תירוש: עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת תירוש.

יצחק אהרונוביץ': הצעת סיכום של סיעת מרצ - חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת סיכום סיעת מרצ.

אבשלום וילן: 1.

אבשלום וילן: למדינת ישראל זכות לפעול נגד מי שפוגע בריבונותה.

אבשלום וילן: תמיכה עקרונית בתגובה צבאית אין בה כדי להצדיק כל מהלך צבאי, בוודאי מהלכים שאין בהם מידתיות, כגון פגיעה בריכוזי אזרחים ובתשתיות אזרחיות ברצועת-עזה ובלבנון.

אבשלום וילן: 2.

אבשלום וילן: הכנסת מביעה את הזדהותה עם תושבי הצפון והנגב, ותובעת מהממשלה להבטיח לתושבי אזורים אלה כי לא יינזקו כלכלית וישלמו מחיר נוסף על המחיר האישי הכבד שהם כבר משלמים.

אבשלום וילן: הכנסת קוראת לממשלה להכריז על מצב חירום בצפון.

אבשלום וילן: 3.

אבשלום וילן: הכנסת קוראת לממשלה להוביל להפסקת אש מיידית והדדית בין ישראל לרשות הפלסטינית.

אבשלום וילן: הפסקת אש זו תבטיח במקביל את שחרור החייל החטוף, הפסקת ירי ה"קסאמים" וכל פעולות האיבה האחרות, הפסקת הפעילות הצבאית של ישראל ברצועת-עזה, הפסקת הסיכולים הממוקדים והירי הארטילרי ושחרור האסירים, ובראשם נבחרי הרשות הפלסטינית, שנעצרו על-ידי ישראל עם פתיחת המבצע.

אבשלום וילן: 4.

אבשלום וילן: הכנסת קוראת לממשלה להוביל להפסקת אש מיידית והדדית בין ישראל ללבנון דרך היענות לקריאתו של ראש ממשלת לבנון, פואד סניורה.

אבשלום וילן: הפסקת אש זו תבטיח במקביל את שחרור חיילינו החטופים, הפסקת כל פעולות האיבה, הרחקת ה"חיזבאללה" מדרום-לבנון והחלפתו בצבא לבנון או כוח רב-לאומי ושחרור אסירים.

אבשלום וילן: 5.

אבשלום וילן: עד לכינונה של הפסקת אש, יש לעשות כל שניתן כדי להימנע מהרחבת הפעילות הצבאית בלבנון.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

יצחק אהרונוביץ': הצעת סיכום של סיעת רע"ם-תע"ל - בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הכנסת דוחה את הודעת הממשלה מפי חבר הכנסת שמעון פרס.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לממשלה להפסיק את המלחמה באמצעות הפסקת אש מיידית ולהיענות לקריאתו של ראש ממשלת לבנון.

אחמד טיבי: יש להוציא את האזרחים ממעגל המלחמה.

אחמד טיבי: הקונסנזוס סביב המלחמה הוא מופע חוזר של 1982, כולו מדורת שבט סביב המלחמה, אשר ייסדק בעוד שבועות מספר.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לקהילה הבין-לאומית לפעול למען הפסקת אש, ומגנה את עמדתה של ארצות-הברית, אשר דוחפת את ישראל והאזור להמשיך במלחמה ואף להרחיבה למדינות אחרות.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת לממשלה לספק תשובות לצרכים של כלל האוכלוסייה, לרבות היישובים הערביים, הסובלים מהעדר מקלטים, אזעקות והסברה בעתות משבר.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק אהרונוביץ': אחרון הדוברים, מטעם סיעת חד"ש ובל"ד - חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת הסיכום שלנו לסיכום הכנס המיוחד של הכנסת על המצב הביטחוני והיערכות משרדי הממשלה בהתאם.

דב חנין: 1.

דב חנין: הכנסת דוחה את הודעת הממשלה.

דב חנין: 2.

דב חנין: הכנסת קובעת שעל הממשלה לפעול להפסקת אש כוללת ומיידית בלבנון ובעזה ולפתיחה מיידית של משא-ומתן מדיני להסדר כולל עם הפלסטינים, סוריה ולבנון, שיהפוך את "הקו הירוק" לגבול של שלום אמת.

דב חנין: 3.

דב חנין: הכנסת דוחה את הלחצים האמריקניים להמשך המלחמה כדי להשיג יעדים אזוריים של ארצות-הברית, ללא קשר עם ביטחונם של עמי האזור.

דב חנין: 4.

דב חנין: הכנסת מתנגדת נחרצות לכל פגיעה באזרחים, וקוראת להפסקת כל הפגיעות באזרחים - בישראל, עזה ולבנון.

דב חנין: 5.

דב חנין: הכנסת קוראת להגיע להסכם להחזרת חיילי צה"ל שבידי הפלסטינים ו"חיזבאללה" תמורת שחרור אסירים פלסטינים ולבנונים.

דב חנין: 6.

דב חנין: הכנסת קוראת לממשלה לדאוג לרווחתם וקיומם בכבוד של האזרחים באזור הצפון ולהבטיח את התמיכה בעסקים, בעובדים ובמובטלים באזור הצפון.

דב חנין: אני גאה להביא בפני הכנסת את ההצעה הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

צבי הנדל: אני הייתי מתבייש.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ניגשים להצבעות.

גדעון סער: איפה שרי הממשלה?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מתחילים מהסוף להתחלה.

יצחק אהרונוביץ': הודעת הסיכום של סיעות חד"ש ובל"ד שהוקראה אחרונה - מי בעד?

יצחק אהרונוביץ': מי נגד?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין – 7 נגד – 47 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין לא נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 7, נגד - 47, נמנעים - 2.

יצחק אהרונוביץ': ברוב קולות ההצעה נדחתה.

יצחק אהרונוביץ': נא להוסיף את השר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה השנייה - על ההצעה של סיעת רע"ם-תע"ל.

יצחק אהרונוביץ': מי בעד?

יצחק אהרונוביץ': מי נגד?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי – 5 נגד – 48 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי לא נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 5, נגד - 48, נמנעים - 4.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה נדחתה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת הסיכום של סיעת מרצ.

יצחק אהרונוביץ': מי בעד?

יצחק אהרונוביץ': מי נגד?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אבשלום וילן – 4 נגד – 47 נמנעים – 6 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אבשלום וילן לא נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 4, נגד - 47, נמנעים - 6.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה נדחתה.

יצחק אהרונוביץ': אני עובר להצעה האחרונה, הצעת סיכום מטעם קדימה, העבודה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - מפד"ל, גיל ויהדות התורה.

יצחק אהרונוביץ': מי בעד?

יצחק אהרונוביץ': מי נגד?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רונית תירוש – 48 נגד – 6 נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רונית תירוש נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 48, נגד - 6, נמנעים - 3.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': צריך להוסיף את השר, ואני מוסיף אותו לכל ההצבעות.

יצחק אהרונוביץ': הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודיע על חילופי גברי בוועדות הכנסת.

): אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת לפי סעיף 4(ה) לחוק האזנת סתר:

): במקום חבר הכנסת מתן וילנאי תכהן חברת הכנסת קולט אביטל.

): תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תם סדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': מועד הישיבה הבאה יימסר.

יצחק אהרונוביץ': אני נועל את הישיבה.