ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה הארבעים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2006-08-08 00:00

דליה איציק: חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, י"ד באב התשס"ו, 8 באוגוסט 2006.

דליה איציק: גברתי שרת החוץ, עמיתי השרים, משפחות החיילים החטופים – בני משפחת גולדווסר, הוריו של אהוד, בני משפחת רגב, קרוביו של אלדד, בני משפחת שליט, הוריו של גלעד – חברי הכנסת, 28 ימים ללחימה בצפון, והמבול עודנו נמשך.

דליה איציק: היונה שעלה הזית בפיה עוד לא נראית באופק, ומדינתנו ממשיכה להיטלטל בין גלי המלחמה הסוערים.

דליה איציק: מתוך התיבה מתחילים לעלות הקולות.

דליה איציק: יש המבקשים דווקא כעת לעסוק ביום שאחרי, תוך כדי אש.

דליה איציק: בזמן שאנחנו קוברים את מתינו, דחוף להם לנהל פנקסנות ולחפש אשמים מתוכנו.

דליה איציק: לאלו אני אומרת לחדול, לא זה הזמן.

דליה איציק: לאורך ההיסטוריה הקצרה שלה ידעה ישראל לצאת מהקשים שבמשברים וגם להפיק את הלקחים.

דליה איציק: מדינה לא צריכה ולא יכולה לנהל מלחמה באווירה של ועדת חקירה.

דליה איציק: אין לי ספק שנעשו משגים, ואולי גם היו טעויות, אבל עוד יהיה זמן לעסוק בכך, וגם לכנסת יהיה חלק נכבד בתהליך הזה.

דליה איציק: כעת על כולנו להיות מרוכזים ומאוחדים בהכרעתו של ארגון הטרור, שממשיך לאיים על שלום אזרחי ישראל יום-יום, שעה-שעה.

דליה איציק: נוסף על כל אלו, יש בתוכנו שקוראים בשם ההומניטריות להפסיק את האש, כאן ועכשיו ובלא תנאי.

דליה איציק: התמונות מלבנון - קשה להם לצפות בהן.

דליה איציק: אני מודה, התמונות קשות, אבל בעיני הן לא יותר קשות מן התמונות של אלפי ילדים ישראלים שנקרעו מבתיהם וממשפחותיהם והועברו דרומה מאימת הטילים; בעיני הן לא יותר קשות ממראות ההרס, החורבן והשרפה של ערים, יישובים ושטחים חקלאיים מקו חיפה וצפונה; והן גם לא יותר קשות בעיני מתמונות ההרג והדם בכפר-גלעדי, בחיפה ובמג'ד-אל-כרום.

דליה איציק: לאלה המוטרדים ממראה הפליטים הלבנונים, להם צריך להגיד: אין עם שיכול ללמד אותנו מה זה להיות פליט ועקור.

דליה איציק: בשבילנו המציאו את המושג פליט.

דליה איציק: וגם היום, מאות אלפים מאזרחינו הם פליטים לכל דבר ועניין.

דליה איציק: אנשים עזבו בתים, אדמות ועסקים וברחו מטילי האויב תאב הדם.

דליה איציק: די להלקאה העצמית הזאת ודי להטפת המוסר הצדקנית.

דליה איציק: גם כך ישראל מנהלת את הלחימה הזאת עם יד אחת קשורה מאחורי גבה, וזאת בשל השמירה על עקרונות מוסר והומניטריות מול אויב שרוצח ללא הבחנה, שאין לו כל גבול מוסרי, שבשבילו אין ערך לחיי אדם.

דליה איציק: אני עדיין מחכה לאיש ה"חיזבאללה" הראשון, ללבנוני הראשון, שיביע צער או התנצלות על פגיעה בחפים מפשע בצד הישראלי של הגבול.

דליה איציק: ראיתי אתמול את נשיא לבנון ממרר בבכי על גורל ארצו ועמו.

דליה איציק: כבוד הנשיא פואד סניורה, תפסיק לבכות ותתחיל לעשות.

דליה איציק: סלק מלבנון את אותו טפיל, את סרח העודף, הטרוריסט שנקרא "חיזבאללה", ושני העמים, הישראלי והלבנוני, יוכלו לשוב ולחייך כמו שמגיע להם.

דליה איציק: חברי הכנסת, המלחמה הזאת הכתה בי חזק, כמו בהרבה אנשים בישראל.

דליה איציק: זה ארבעה שבועות שאינני יכולה להשתחרר מן התחושה שאני וחברים רבים ממחנה השלום, במקום לראות מציאות לפעמים חלמנו מציאות.

דליה איציק: חשבנו שהיציאה מלבנון תפסיק את הטרור; הערכנו שברגע שנחזור לקו הבין-לאומי עד הסנטימטר האחרון, הכול יסתיים; האמנו שוויתור טריטוריאלי פירושו שקט, חיה ותן לחיות.

דליה איציק: מצטערת, המלחמה הזאת גמרה לי את כל התירוצים ואת כל הסיבות.

דליה איציק: אין סיבה אחת, אין תירוץ אחד למה שעושים אויבינו.

דליה איציק: את יציאתנו מלבנון ניצלנו אנחנו לצורך בניית צימרים.

דליה איציק: ואילו הם, מעברו השני של הגבול, ניצלו זאת להצטיידות בטילים.

דליה איציק: כשאנחנו טיפחנו את החקלאות, את הכלכלה את התיירות, הם פיתחו את יכולות השיגור.

דליה איציק: כמי שדגלה כל חייה הפוליטיים בהשקפת עולם של ויתורים תמורת שלום, בידיעה ברורה שהתייצבותנו בגבולות מוכרים על-ידי הקהילה הבין-לאומית תביא לנו ביטחון, אני רואה את המראות, ואני יודעת שאין ברירה.

דליה איציק: את ה"חיזבאללה" מוכרחים להכריע, אסור שתהיה לו תקומה.

דליה איציק: חברי הכנסת, הקולות המאיימים לסדוק את לכידותנו ועמידתנו באים גם מן החוץ.

דליה איציק: מדינות וארגונים שונים בעולם נוקטים מוסר כפול ומנסים להפעיל לחץ על ישראל שתחדל ממלחמתה הצודקת.

דליה איציק: חלקים נכבדים בקהילה האירופית, זאת שכל כך תמכה ביציאתנו מלבנון, זאת שהרעיפה עלינו שבחים בשל ההתייצבות על קו הגבול הבין-לאומי, כועסים שישראל לא מוכנה להמשיך להיות קורבן.

דליה איציק: ממש כועסים.

דליה איציק: איך אנחנו בכלל מעזים להגיב על הטרור שמופעל כלפינו?

דליה איציק: לאלו אני אומרת: ישראל נולדה לאחר שהעם היהודי כבר היה קורבן.

דליה איציק: הספיקה לנו אותה פעם נוראה על אדמת אותה אירופה שכה מזדעקת עכשיו.

דליה איציק: זאת ועוד, ישראל היא שניצבת, בשעה זו ממש, בחזית מלחמתו של העולם הנאור בטרור, או כמו שאמרתי בשבוע שעבר: מלחמת בני האור בבני החושך.

דליה איציק: תוצאות הלחימה בצפון יש בהן כדי להשליך על המאזן שמנהל העולם הנאור כולו מול ארגוני טרור פונדמנטליסטיים, שמאיימים על מדינות ואזרחים תמימים בכל רחבי הגלובוס, מבאלי במזרח ועד ניו-יורק במערב.

דליה איציק: "חיזבאללה" הוא "אל-קאעידה", ו"אל-קאעידה" הוא "חיזבאללה".

דליה איציק: אין הבדל בין השניים, וכדאי שנבין את זה כאן ועכשיו.

דליה איציק: את המסר הזה ביקשתי להעביר בכל רחבי אירופה, ולשם כך שיגרתי אל מדינות שונות באירופה משלחות הסברה מטעם הכנסת, ותודה לחברי הכנסת שגם בשעות אלו לוקחים חלק בפעילות החשובה הזאת.

דליה איציק: יושבים כאן עמנו היום משפחות שליט, גולדווסר ורגב, שבניהן גלעד, אהוד ואלדד נחטפו.

דליה איציק: לפני זמן קצר פגשתי אותן בחדרי; חבר הכנסת יזם את המפגש.

דליה איציק: אני מעריצה את האיפוק ואת העמידה שאתם מגלים מול הסיטואציה הבלתי-אפשרית שבה אתם נתונים.

דליה איציק: בניכם מוחזקים בידי אויב אכזר, שבניגוד לכל אמנה, לכל קוד, לכל מוסר אנושי, מסרב למסור מידע על מצבם.

דליה איציק: לכם, הורים יקרים, אני אומרת בשם ממשלת ישראל, בשם כנסת ישראל: לא ננוח ולא נשקוט עד שנחזיר את הבנים הביתה בריאים ושלמים.

דליה איציק: את מי מבקש ה"חיזבאללה" לשחרר תמורת חיילינו?

דליה איציק: – גם את זה כבר שכחנו.

דליה איציק: את אותו סמיר קונטאר, האחראי לאחד ממעשי הטרור הזוועתיים שהיו בישראל מאז ומעולם.

דליה איציק: רוצח בן-בליעל שהוציא אב ובתו, שאותם מעולם לא הכיר, באמצע הלילה, מתוך המיטה בנהרייה, רק כדי להוציאם להורג באכזריות שאין שנייה לה.

דליה איציק: הוא ירה בדני הרן, לעיני בתו, עינת, בת הארבע, שהלכה אחריו, ואחר כך הוא רצח גם אותה, וכאילו לא היה לו די בכך, אותה חיית אדם רוצצה את גולגלתם אל הסלע.

דליה איציק: חלאת האדם הזה הוא מושא הערצתם של האויבים, ואותו הם מבקשים לשחרר.

דליה איציק: אזרחי ישראל היושבים במקלטים, הדואגים לקרוביהם ולחבריהם שמשרתים בסדיר ובמילואים, שנצמדים למקלטי הטלוויזיה והרדיו, אני וחברי, כל חברי הכנסת, מימין ומשמאל, אתכם.

דליה איציק: לכולנו יש קרובים וחברים שנמצאים עכשיו בחזית הצפון, סופגים טילים, נלחמים מעבר לגבול, וכולנו מקווים שהם לא ייפגעו.

דליה איציק: כולנו דואגים לשמע נפילת כל טיל, וחרדים מהתוצאות.

דליה איציק: אני יודעת שהידיעות על נפגעים והרוגים קשות מנשוא, אני יודעת שיש גם רגעים קשים.

דליה איציק: אסור לנו לוותר.

דליה איציק: אנחנו גאים בחיילי צה"ל, והמלחמה הזאת היא באמת מלחמה על הבית ועל העתיד ועל זכותנו הבסיסית לממש את מילות ההמנון שלנו, את התקווה שלנו, לחיות כעם חופשי בארצנו, בדיוק כמו שאמר המשורר נתן אלתרמן: "לא נשוב אחור ודרך אין אחרת, אין עם אשר ייסוג מחפירות חייו".

דליה איציק: גברתי שרת החוץ, בבקשה.

ציפי לבני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, מכובדי חברי הכנסת, שרי ממשלת ישראל, משפחות החטופים, ביום ד', 12 ביולי 2006, ט"ז בתמוז, הותקפה מדינת ישראל.

ציפי לבני: מדינת ישראל הותקפה בשטחה.

ציפי לבני: בתוך מטח ה"קטיושות" על מנת להסיח את הדעת, נחטפו אהוד גולדווסר ואלדד רגב.

ציפי לבני: המתקפה יצאה מלבנון ובוצעה על-ידי ה"חיזבאללה", ארגון טרור, אשר לו צבא משלו, השותף גם בממשלת לבנון, שותף קואליציוני.

ציפי לבני: ה"חיזבאללה" הוא גם זרוע ארוכה של אירן, ומטרותיו אינן נוגעות רק לישראל או ללבנון, אלא ברצונו של נסראללה להכתיב לאזור כולו את אידיאולוגיית הרשע שלו, ולהכתיב גם לנו מה יהיה, לא רק בינינו לבין לבנון, אלא גם בסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

ציפי לבני: העיתוי של החטיפה - כמה ימים לפני כינוס ה-8G, אותן מדינות שישיבתן נועדה, בין היתר, לקדם החלטה שתמנע מאירן לקדם את תוכניותיה הגרעיניות.

ציפי לבני: ובמקביל, החטיפה בוצעה כמה ימים לאחר שנדמה היה, מהקולות שיצאו מרוסיה, שאולי קורה משהו במערכת שנועדה לשחרורו של גלעד שליט, החייל שנחטף קודם לכן.

ציפי לבני: אז יצא נסראללה ממקום מחבואו, רץ לדמשק וקרא: אל תיכנעו, אנחנו רוצים להכתיב איך ולאן נוביל את הסכסוך.

ציפי לבני: בעולם נורמלי, למדינה יש אחריות על מה שקורה בשטחה, והמתקפה הזאת יצאה מלבנון לתוך שטחה של ישראל - שתי מדינות ריבוניות, לכאורה.

ציפי לבני: במדינה נורמלית, ממשלה משליטה את ריבונותה בכל שטחה.

ציפי לבני: במדינה נורמלית ובעולם נורמלי יש צבא אחד, ממשלה אחת.

ציפי לבני: לא זה המצב בלבנון, והמזרח התיכון כנראה איננו עולם כזה.

ציפי לבני: בלילה ההוא נדרשה ישראל להגיב ובלילה ההוא נתקבלה החלטה הנכונה והצודקת - לא להתאפק עוד, כי בלילה ההוא נדרש להעביר מסר ברור וחד-משמעי לנסראללה ול"חיזבאללה", וממנו לסוריה, לאירן ול"חמאס" ולכל מי שרוצה בהשמדתה של מדינת ישראל, שאין דבר כזה מאזן אימה, כי איננו יראים עוד.

ציפי לבני: ובאותו יום החליטה ישראל לצאת למתקפה ולהשתמש בכוחותיה, לפגוע ולהבהיר שהשתנו כללי המשחק, ובאותו לילה השתנו כללי המשחק, כי נדמה וידוע שהוא לא צפה בחלומותיו הרעים ביותר והשחורים ביותר - ויש לו, כנראה, חלומות כאלה לנסראללה - את תגובתה של ישראל.

ציפי לבני: אבל מכאן ומאותו יום, אנחנו מחויבים לפעול באופן שבו מתוך אותה מתקפה, מתוך אותו מבצע צבאי, מתוך רעש התותחים והטילים שכנגד - צריך לפעול על מנת שיהיה עתיד טוב יותר לאורך זמן.

ציפי לבני: ושינוי פני המצב בלבנון אינו תלוי רק במבצע צבאי, אינו תלוי רק בישראל; הוא תלוי בעיקר גם במה שיקרה ביום שאחרי המבצע הצבאי, במה שתעשה ממשלת לבנון, במה שיעשה ראש ממשלתה, במה שתעשה הקהילה הבין-לאומית.

ציפי לבני: ובעיני, תפקיד הדרג המדיני הוא לא רק לספק לצבא זמן על מנת לבצע את הפעולה הצבאית, אלא גם לוודא ולפעול כך שבסיומה של הפעולה הצבאית ניתן יהיה להוביל תהליכים שייצרו כאן מצב טוב יותר לאורך זמן.

ציפי לבני: וזה מה שעשינו כמעט עם תחילת המבצע, מול הקהילה הבין-לאומית.

ציפי לבני: שני הצדדים שנמצאים במערכה הזאת - ונראה כאילו מדובר בישראל מצד אחד ובלבנון מצד שני, אבל לא כך המצב, וודאי שלא כך היה המצב עם תחילת פעולת צה"ל - שני הצדדים שנמצאים בסכסוך הזה הם מצד אחד ישראל, עם ממשלת לבנון, עם הקהילה הבין-לאומית, ומצד שני נמצאים ה"חיזבאללה", ה"חמאס", סוריה ואירן.

ציפי לבני: יש בהירות רבה בקרב הקהילה הבין-לאומית ביחס לאיום - ברור לכולם שלא מדובר באיזו מתקפה מקרית של ארגון טרור שעניינו רק בישראל, אלא מדובר באיום על העולם המערבי כולו.

ציפי לבני: כשהגענו למצב הזה, גם המסגרת של ההבנות הבין-לאומיות היתה ברורה.

ציפי לבני: החלטת האו"ם 425 קבעה את הקו שאליו ישראל צריכה להגיע באישור של האומות המאוחדות; הקו שאליו הגענו הוא הקו שאליו היינו צריכים לסגת, והוא הקו המוכר שגם לבנון צריכה לכבד.

ציפי לבני: החלטה 1559, שקבעה שיש להוציא כוחות זרים מלבנון; ההחלטה שקבעה במפורש שצריך לפרק את המיליציות שאינן צבא לבנון, על מנת לאפשר לממשלת לבנון לפרוס את ריבונותה בכל שטחה.

ציפי לבני: ולאחר מכן – החלטה 1680, החלטת מעקב שהתקבלה רק לפני חודשים ספורים, שביקשה לוודא מה קורה עם יישום החלטה 1559, ובה גם נדרשה לבנון לפעול על מנת להמשיך ולפרק את המיליציות.

ציפי לבני: באותה החלטה נקבע שיש לסרטט או לפעול לסרטוט קו הגבול בין לבנון לסוריה.

ציפי לבני: אלה היו המטרות שהוטלו מבחינת הקהילה הבין-לאומית על לבנון, בלי קשר למדינת ישראל או לסכסוך בינינו לבין לבנון, ואנחנו באותו יום ביקשנו להוסיף מטרה אחת, נוספת, עליונה, שאיננה תלויה בדבר, והיא - החזרת החטופים.

ציפי לבני: החזרת החטופים למדינת ישראל, ללא תנאי, מתוך הבנה שהקהילה הבין-לאומית לא יכולה לקבל מצב שבו פועלים בשטחה של מדינה אחת, חוטפים ממנה את אזרחיה, חייליה, והדבר הזה עובר בשתיקה.

ציפי לבני: כי יש להבין שגם מדינות העולם החופשי נתקלות בתופעה הזאת, גם לגבי כוחותיהן במקומות שונים.

ציפי לבני: לכן, ביקשנו מהן להעביר את המסר הזה, חד-משמעי, ברור וללא תנאי, שכן הדבר אינו נוגע רק למשפחות החטופים בישראל, לא רק לחברה בישראל, לא רק לממשלתה, אלא גם למסר שיצא מהעולם החופשי במלחמתו נגד הטרור הגלובלי ונגד השיטות שנוקט הטרור הגלובלי.

ציפי לבני: ישראל יזמה את ההליכים המדיניים האלה כמעט מתחילת המלחמה, במטרה לעגן ולקבע את התהליכים של היום שאחרי.

ציפי לבני: צריך להבין, שכשיש החלטות של האו"ם שקובעות או שומרות או קוראות שצריך לפרק את המיליציות בלבנון, התהליך שהתקדם בלבנון לא היה תהליך של פירוק המיליציות, אלא תהליך של חיבוק המיליציות.

ציפי לבני: התחיל דיאלוג פנימי, לבנוני, דיון בין ממשלת לבנון לבין ה"חיזבאללה", בשאלה איך מקדמים את התהליך הזה בדרכי נועם, בדרכים פוליטיות כאלה ואחרות, והתוצאה ניחתה בפנינו.

ציפי לבני: בפועל, וזאת גם יודעת הקהילה הבין-לאומית, ישראל משלמת את מחיר חולשת ממשלת לבנון, וזה גם המחיר שמשלם העם בלבנון.

ציפי לבני: חשבנו שלא מספיק להסתפק במלים שמדברות על מימוש הריבונות הלבנונית בכל שטחה של לבנון וצריך ליזום החלטות שמתרגמות את זה הלכה למעשה, שפורטות את זה לפרוטות, שפורטות את זה למעשים, שקובעות לא רק מה צריך להיות בסופו של יום, אלא איך צריך ליישם את זה.

ציפי לבני: ובתהליך הזה עבדנו יחד עם שחקנים מרכזיים בקהילה הבין-לאומית, בין היתר, גם עם ארצות-הברית, וביקשנו לתרגם את זה למעשים.

ציפי לבני: דהיינו, אם מדברים על ריבונות של ממשלת לבנון ופריסת צבאה, דבר ראשון יש לפרוס את צבא לבנון כאמור בהחלטה 1559 בדרום-לבנון, זה המקום שבו, בכל השנים האחרונות, הגורם השולט, הצבא השולט הוא בעצם ה"חיזבאללה".

ציפי לבני: מאחר שנטען עד כה, בעצם עד אתמול, על-ידי ממשלת לבנון, שאין לה כוח לבצע את המשימה, שאין לה היכולת לקבל החלטה שמשמעותה מנוגדת לאינטרס של "חיזבאללה", שותפה הקואליציוני, ביקשנו לקדם יחד עם הקהילה הבין-נלאומית - לאור נכונותה לשלוח כוחות בין-לאומיים - תהליך שיחזק את צבא לבנון מבחוץ.

ציפי לבני: דהיינו, הרעיון היה לצרף כוחות בין-לאומיים לכוחות צבא לבנון על מנת שניתן יהיה מצד אחד לחזק את צבא לבנון כשהוא יורד בדרכו דרומה, ומצד שני - בסיטואציה כזאת, ההנחה היתה ש"חיזבאללה" לא יצא לתקוף את צבא לבנון מתוך האינטרסים הלבנוניים הפנימיים שלו.

ציפי לבני: הקהילה הבין-לאומית הבינה, שבמקרה כזה יש צורך בגיוס מיוחד ובהקמת כוח מיוחד, כוח שתהיה לו היכולת, לפי פרק 7 של אמנת האומות המאוחדות, גם להפעיל את סמכותו ולפעול בכוח, ולא רק לרשום רפורטים כשהוא רואה שדבר-מה שמתרחש איננו תואם את הכללים.

ציפי לבני: במקביל, ביקשנו והצענו לייצר תהליך שימנע את חימושו מחדש של ה"חיזבאללה".

ציפי לבני: הרי אם בסופו של יום, לאחר המבצע הצבאי, יימצא ה"חיזבאללה" מתודלק ומסופק מחדש על-ידי אירן, בין בכסף, בין בחומר, בטילים ובכלי נשק, באופן שעובר כדבר שבשגרה – מאירן לסוריה ומשם לגבול לבנון ופנימה לתוך לבנון, שיירות שנוסעות ועוברות באין מפריע - ביקשנו לייצר החלטה שקובעת שיוטל אמברגו של נשק על מדינות וארגונים שיעבירו נשק ל"חיזבאללה" או לכל מיליציה שאיננה צבא לבנון, וכן שיחוזק הכוח הלבנוני, שנמצא על גבול סוריה-לבנון, על מנת לאפשר גם פיקוח אמיתי על מעבר כוחות ונשק בדרכים האלה.

ציפי לבני: פריסת כוחות בין-לאומיים בהקשר זה וחיזוק צבא לבנון דורשים גם את הסכמת ממשלת לבנון.

ציפי לבני: בתהליך שקידמנו נראה היה לפני כעשרה ימים, שאפשר לקדם את התהליך הזה בסוג של הסכמה כזאת או אחרת עם ממשלת לבנון, ולהביא - זאת היתה הכוונה - החלטה אחת למועצת הביטחון, שבעקבותיה יוקם אותו כוח בין-לאומי, שיצטרף לצבא לבנון, וניתן יהיה לתרגם אחד לאחד את הרעיון הכללי לעשייה בשטח.

ציפי לבני: באותו יום, כולם זוכרים, היתה כאן גם מזכירת המדינה האמריקנית, אלא שבדרכה מהפגישות לישראל אל שדה התעופה בנסיעתה ללבנון, נעשתה אותה פגיעה בכפר קאנא, שגרמה גם לממשלת לבנון לסגת בה מאותה אמירה, ולחלק מחברי הקהילה הבין-לאומית להיבהל מהתמונות ולדרוש הפסקת אש מיידית.

ציפי לבני: כתוצאה מזה, ההצעה שהונחה על השולחן, שהתחילה בהצעה צרפתית עצמאית, היתה לתרגם את הרעיון הזה לשני שלבים.

ציפי לבני: בשלב הראשון ייקבעו כללי התהליך ברמה היותר הצהרתית, יהיה איזה דיאלוג שיקבע מה הם תנאי הביצוע, ולאחר מכן תהיה החלטה נוספת, שהיא החלטת הביצוע של הכוחות.

ציפי לבני: בשלב הזה התקיים דיון אמריקני-צרפתי, ולא רק, תוך כדי כך שישראל מבקשת במסגרת הזאת לעשות את התיקונים החשובים לה, על מנת שהתוצר שהתחיל כתוצר צרפתי, שדורש הפסקת אש מיידית, קודם כול בהחלטה ראשונה, ורק אחר כך איזה תרגום מעשי, יתורגם להחלטה מעשית יותר על מנת לצמצם ככל האפשר את פרק הזמן שבין שתי ההחלטות.

ציפי לבני: בסופו של יום, לאחר דיונים מאוד ארוכים ואינטנסיביים, שבעיקרם ישראל-ארצות-הברית, ארצות-הברית-צרפת, ארצות-הברית-לבנון, לבנון-צרפת, הוגש טקסט משותף, שביטא את אותן הסכמות, והוא הונח על שולחנה של מועצת הביטחון של האו"ם.

ציפי לבני: ההחלטה שהוגשה קובעת בשלב ראשון את התהליך, והיא עדיין מבוססת על העיקרון של שתי החלטות.

ציפי לבני: לא אוכל לומר כאן, מעל הדוכן, את עמדתה של ממשלת ישראל ביחס להחלטה מהסיבה הברורה, והיא שגם אנחנו עדיין מנהלים דיונים ומבקשים לעשות תיקונים כאלה ואחרים, שחשובים לנו.

ציפי לבני: מטבע הדברים, בהתנהלות מסוג כזה, אמירות פומביות יכולות לפגוע בתהליך ולא לעזור לו.

ציפי לבני: בעיקרון, על מנת לשתף את חברי הכנסת במהותה של ההחלטה, החשיבות ברמת ההצהרה היא קודם כול קביעה, ואל יקל הדבר בעיניכם.

ציפי לבני: כדי להגיע לכל מלה שמופיעה נדרשו הרבה מאוד דיונים, שיחות, בקשות וויכוחים, ולא כל התהליך היה דיון נעים.

ציפי לבני: חלק מהדיון גם היה מאוד קשה.

ציפי לבני: קודם כול, ביקשנו לקבע את העניין שתחילתה של הסיטואציה הזאת, תחילתו של התהליך הזה בהתקפה של ה"חיזבאללה" על ישראל, כך שה"חיזבאללה" יוזכר בשמו.

ציפי לבני: שנית, עמדנו על כך שלא תהיה איזו זהות, גם לא נרמזת ולא במשתמע ולא שיהיו באותו סעיף, בין חיילינו החטופים לבין אותם אסירים שיושבים בכלא הישראלי לאחר שנשפטו כדין על-ידי ישראל ומעשיהם תוארו על-ידי יושבת-ראש הכנסת.

ציפי לבני: גם את זה היה צריך לספר לחלק מנציגי הקהילה הבין-לאומית, שנדמה היה להם שיש כאן איזה סוג של משוואה סבירה - פה יש חטופים, שם יושבים אסירים.

ציפי לבני: בין היתר, נדרש היה לייצר את אותה אבחנה.

ציפי לבני: לכן, ההתייחסות לחיילים החטופים היא במסגרת ההבנה שאלה חלק מהסיבות לאירוע, תוך דרישה לשחרור ללא שום תנאי של החיילים החטופים.

ציפי לבני: נכון, אותם אסירים מוזכרים בהחלטה, לא באיזו רמה של השוואה, לא באותו סעיף אלא עם התייחסות שלא הייתי רוצה לראות אותה מלכתחילה.

ציפי לבני: לאחר כל אותם דיונים ולאור הנקודה שבה התחלנו, את האזכור שלהם אין מה להשוות לדרישה החד-משמעית ביחס לחיילים החטופים.

ציפי לבני: למרות זאת אני עדיין אומרת: לא, אני חושבת שהאסירים היושבים בישראל לא צריכים להיות מוזכרים בהחלטת או"ם.

אברהים צרצור: צריך להפסיק את המלחמה.

דליה איציק: אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

ציפי לבני: במקביל, התקיים דיון לנוכח הדרישה, כפי שהונחה על-ידי הצרפתים ונתמכה על-ידי חלק מהמדינות, בעיקר האירופיות, לצאת להפסקת אש מיידית ולאחר מכן לקיים את אותו דיון - הפסקת אש מיידית, הסגת כוחות צה"ל, ולאחר מכן קיום הדיון על העתיד בלבנון.

ציפי לבני: עמדתנו היתה שהחלטה מהסוג הזה תוביל למצב של ואקום, למצב שבו לאחר שתושג הפסקת האש, החלטה 1559 לא תיושם, כוחות צבא לבנון ו/או בצירוף הכוחות הבין-לאומיים לא ירדו לדרום-לבנון ונשק יעבור אם לא תהיה החלטה להטיל אמברגו.

ציפי לבני: לכן, גם על הסעיף הזה התנהלו ויכוחים קשים מאוד עד להבנה שהושגה, שמופיעה בטיוטה, ולפיה ה"חיזבאללה" צריך להפסיק את התקפותיו.

ציפי לבני: רק כדי לסבר את האוזן לחלק מחברי הכנסת, אחרי שהתחלנו בהפסקת אש מיידית, חלק מהרעיונות שעלו היו, שה"חיזבאללה" יפסיק רק את התקפות הטילים על ישראל, אבל לא על חיילינו.

ציפי לבני: הם יהיו נתונים להתקפות, בדומה להסכמות שהיו בעבר.

ציפי לבני: הדבר הזה לא היה מקובל עלינו, וגם בנושא הזה שונתה ההחלטה, כך ש"חיזבאללה" נדרש להפסיק את התקפותיו מכל מין ומכל סוג ונגד כולם, לרבות חיילינו, ולא רק בתחומי מדינת ישראל.

ציפי לבני: ובמקביל, ישראל נדרשת, במידה שזה קורה, לא לייצר פעולה אקטיבית ישראלית, אבל אין דרישה להסגת כוחותינו, וודאי שנשמרת לנו זכות התגובה.

ציפי לבני: חלקים נוספים ברמה ההצהרתית – אני אעבור עליהם בקיצור, בעיקר כי מטבע הדברים, בעוד אני נמצאת כאן, יש גם התדיינות מחוץ לישראל, יחד אתנו, חלק גם באו"ם, חלק בוושינגטון, בפריס, בירושלים, מצד כאלה שמבקשים לשנות את ההחלטה.

ציפי לבני: אם אני רוצה לסרטט את ההחלטה, התהליך הוא תהליך - קודם כול נקבע, מעבר לאזכור של הסיבה לסבב האלימות האחרון והקריאה לשחרור, אין קריאה להפסקת אש מיידית במובן שרצו מלכתחילה; נקבע שבהחלטה הבאה שתיושם לאחר התדיינות, יהיה אמברגו על נשק שאינו מועבר באמצעות ממשלת לבנון, אותו רעיון שעלה בישראל ואומץ על-ידי הקהילה הבין-לאומית.

ציפי לבני: כך גם כוח רב-לאומי אמור להצטרף לממשלת לבנון, וכמובן, יישום החלטה 1559, ופירוז; לא פירוז מנשק בכלל, אלא כמובן, מה שאיננו צבא לבנון, של האזור שמדרום לליטאני.

ציפי לבני: כך גם ההחלטה הזאת כוללת אזכור הצורך בפתרון לסרטוט הגבול של לבנון, כולל אזכור של חוות-שבעא.

ציפי לבני: מאז הונחה ההצעה הזאת, הודיעה ממשלת לבנון, גם במישרין, גם בפומבי וגם למי שכנראה אמור לייצג את האינטרסים שלה בתהליך הזה במועצת הביטחון, שההחלטה הזאת לא מקובלת עליה והיא דורשת שיוכנסו בה תיקונים על מנת שיאפשרו לה להציג הישגים שיחזקו את ממשלת לבנון.

ציפי לבני: תראו, כאן ממשלת לבנון, סניורה, בעצם משתמש בחולשתו על מנת לקרוא לקהילה הבין-לאומית לחזק אותו.

ציפי לבני: אנחנו נמצאים במצב, שגם אם יש הבנה שההתקפה על ישראל יצאה מלבנון, ממשלת לבנון הנוכחית היא תוצאה של תהליך שהקהילה הבין-לאומית עודדה אותו על מנת לייצר תהליכים חדשים בלבנון.

ציפי לבני: ולכן, הקהילה הבין-לאומית רואה את האינטרס שלה כאינטרס של חיזוק ממשלת סניורה.

ציפי לבני: ואנחנו אומרים לקהילה הבין-לאומית כדלקמן: קודם כול, הגיע הזמן שהקהילה הבין-לאומית לא תשאיר את החלטותיה כהחלטות על הנייר, כהחלטות שיום אחד מצביעים עליהן ולאחר מכן שוכחים אותן בארכיונים ומוציאים אותן רק במקרה של קטסטרופה.

ציפי לבני: את ההחלטות האלה של הקהילה הבין-לאומית, את החלטה 1559, את החלטה 1680, הקהילה הבין-לאומית צריכה לדרוש ליישם, כי אנחנו אומרים לקהילה הבין-לאומית, אלה שבחוץ, אלה שמסתכלים על התהליך הזה אינם רק ישראל ולבנון - לא רק ממשלת ישראל, לא רק ממשלת לבנון, גם ה"חיזבאללה", גם ה"חמאס", גם אירן, גם סוריה, מסתכלים על הקהילה הבין-לאומית כדי לראות אם מדובר כאן בגוף שמדבר ברמה ערכית או גם אמור לחייב ולדרוש שיישמו את החלטותיו שלו.

מוחמד ברכה: את ודאי לא מתכוונת לכל החלטות האו"ם.

ציפי לבני: התיאוריה השנייה, תיאוריית חיזוק המנהיגים החלשים - הניסיון מלמד אותנו, לצערנו, במזרח התיכון, בעיקר בכל מה שנוגע לסכסוכים פתוחים של ישראל, אנחנו נתקלים במנהיגים שיש להם, בחלק, כוונות טובות והרבה, אבל שום כוח ליישם אותן ולבצע אותן.

דב חנין: אתם עושים הכול על מנת להחליש אותם.

ציפי לבני: וחשוב, במקרים האלה, שהם יבינו, שהתשלום שהם מבקשים לא יכול להיות תשלום כדי לחזק אותם, אלא תשלום שהוא תוצאה של הפעולות שלהם עצמם, בסוף הדרך, ואם צריך לחזק אותם, הם צריכים לשאוב את הכוח הזה גם מהכוח שיש להם במקומות שהם נמצאים, וכיום אנחנו מדברים על ממשלת לבנון ועל לבנון.

ציפי לבני: אנחנו אומרים לקהילה הבין-לאומית, אסור לתת זכות וטו ל"חיזבאללה".

ציפי לבני: וכשאתם מבינים את חולשתו של סניורה ואת חולשתה של ממשלת לבנון, אתם בעצם נותנים עוד כוח ל"חיזבאללה" על מנת להשפיע עליו, על מנת לכוון את מעשיו.

ציפי לבני: לעתים, דווקא כשיש מנהיגות חלשה, דווקא כשיש מנהיגות שלא מסוגלת להסתכל אל בני עמה ולומר: זה הדבר הנכון לעשות; דווקא כשיש מנהיגות שלא מסוגלת ליישם את ההחלטות שלכאורה היא מחויבת להן - אלה המקרים שבהם הדרך לחזק אותם היא לדרוש מהם לבצע את ההחלטות באופן שתבוא אותה הנהגה לבני עמה ותגיד: הדרך היחידה לצאת מהמצב שאליו נקלענו היא על-ידי ביצוע ההחלטות שאנחנו מחויבים להן.

ציפי לבני: המצב שנוצר בעקבות המתקפה על ישראל, ולאחר מכן בעקבות המבצע של צה"ל בלבנון נגד ה"חיזבאללה", מתוך כל התהליך הזה יכול שניתן לייצר חלון הזדמנויות אחר לגמרי ללבנון, לא רק מתוך המבצע הצבאי אלא בעקבותיו.

ציפי לבני: מתוך זה חייב לצאת משהו אחר.

ציפי לבני: אנחנו מבינים את זה, אני מקווה שגם הקהילה הבין-לאומית מבינה את אחריותה, להוציא מתוך המצב שלבנון נתונה בו תוצאה שלאורך זמן תשפיע גם על המתרחש שם ותעשה באמת ובתמים סדר חדש.

מוחמד ברכה: השאלה היא מה מחיר הדם, זאת השאלה הבסיסית.

מוחמד ברכה: מה מחיר הדם שנשלם גם בישראל וגם בלבנון?

יעקב מרגי: להחריב את לבנון כל עוד ה"חיזבאללה" שם.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, פעם ראשונה.

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי, פעם ראשונה.

דליה איציק: תכבדו את ההורים שנמצאים כאן.

יעקב מרגי: להחריב את לבנון - - -

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי, פעם שנייה.

ציפי לבני: גם אני, גברתי היושבת-ראש, ראיתי אתמול את הבכי של סניורה, וכולנו בוכים על מתינו, בין בפומבי ובין שלא בפומבי.

ציפי לבני: אבל אכן, זה המקום לומר לו למחות את דמעותיו ולהתחיל לעשות פעולה על מנת לייצר עתיד טוב יותר, עתיד נורמלי יותר, קודם כול לאזרחים שעליהם הוא בוכה, כי בין היתר - - -

מוחמד ברכה: הוא הציע הצעה, תקבלו אותה.

מוחמד ברכה: 15,000 חיילים - - -

אלי אפללו: בובות.

אלי אפללו: בובות של ה"חיזבאללה".

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, פעם שנייה.

מוחמד ברכה: מה?

מוחמד ברכה: אני כבר פעם שנייה?

דליה איציק: אתה רוצה פעם שלישית?

מוחמד ברכה: לא.

דליה איציק: אז בבקשה.

מוחמד ברכה: אני חושב, גברתי, שיש מקום לקריאות ביניים.

דליה איציק: אני חושבת, אדוני, שעכשיו אתה לא נואם.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: שני משפטים אחרונים.

ציפי לבני: - - - כי בעיקר השאלה, איך ייראה העתיד של האזור כולו, תלויה קודם כול בו, בהחלטות שהוא יקבל, במעשים שהוא יעשה, ובשאלה אם גם הקהילה הבין-לאומית יהיה בה לא רק הרצון אלא גם הכוח - לא רק לקבל החלטה שתישאר על הנייר בשביל ספרי היסטוריה בעתיד, אלא גם ליישם את ההחלטות הנדרשות בלבנון, על מנת שנוכל לחיות פה בשלום.

ציפי לבני: כי ישראל תנצח במאבק הזה, אבל בעיני השאלה היא לא רק מה יקרה במבצע הצבאי, אלא גם מה יקרה לא רק ביום שאחרי אלא גם בחודש שאחרי, בחודשים שאחרי ובשנים שאחרי.

ציפי לבני: זה בין היתר התפקיד גם שלנו וגם שלהם.

ציפי לבני: תודה.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

דליה איציק: ועדת הכנסת קבעה מסגרת דיון של עשר דקות לסיעה.

דליה איציק: לפיכך גם לך, חבר הכנסת ברכה, תהיה זכות דיבור ותוכל לומר כאן את דבריך.

דליה איציק: בהזדמנות זו, אני רוצה להודות לכל ועדות הכנסת.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, אני מרגישה צורך לומר שאני גאה להיות יושבת-ראש הכנסת של חברי הכנסת – הגיע הזמן לומר גם עליהם מלה טובה – שכולם, ללא יוצא מן הכלל, פועלים, מרימים טלפונים, עובדים.

דליה איציק: אני גאה בכם.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, יושבות כאן אתנו היום המשפחות של גלעד, של אהוד ושל אלדד, משפחות שליט, גולדווסר ורגב, שבניהן נחטפו והם עדיין מוחזקים בידי ארגוני הטרור, ה"חמאס" וה"חיזבאללה".

סילבן שלום: משחר נעורינו חונכנו שלא מפקירים פצועים וכמובן לא מפקירים שבויים, וכי תמיד נעשה את הכול כדי להחזיר את הבנים הביתה.

סילבן שלום: היום, ביום הזה, לבנו אתכם.

סילבן שלום: לבבות עם ישראל כולו פועמים בקצב אחיד ונותנים גיבוי מלא לפעולות של הממשלה ושל צבא-הגנה לישראל להחזרת החיילים החטופים הביתה.

סילבן שלום: בימים אלה לבנו דואב וכואב על החיילים שנפלו על משמרת ארצם ועל האזרחים שנפגעו על-ידי בני בליעל.

סילבן שלום: המאבק שלנו הוא מאבק עם איש צמא דם.

סילבן שלום: חסן נסראללה הוא איש אכזר, הוא איש שרוצה לפגוע בנשים ובילדים, שלאחר מכן הוא מכנה אותם "שהידים", אם הם ערבים.

סילבן שלום: היום האיש הזה הופך להיות כתובת לחיקוי בעולם הערבי כולו.

סילבן שלום: לכן, על הקהילה הבין-לאומית לדעת שזה לא עניין של ישראל בלבד, כולנו נמצאים בסירה אחת.

סילבן שלום: הקהילה הבין-לאומית צריכה לפעול היום בכל כוחה כדי להביא אות חיים מהחיילים החטופים, אם מה"חמאס" ואם מה"חיזבאללה".

סילבן שלום: הקהילה הבין-לאומית צריכה להביא מידע אמיתי על אודות החיילים שלא נמצאים בביתם.

סילבן שלום: במשך שנים האמינה הקהילה הבין-לאומית, שהטרור הוא בעיה של ישראל בלבד.

סילבן שלום: אחרי מה שקרה ב-11 בספטמבר בניו-יורק, אחרי מה שקרה בלונדון, במדריד ובבסלאן ברוסיה, הבינו בעולם שהטרור הוא בעיה עולמית שיש להילחם בה בכל הכוח, ויש להישאר מאוחדים כדי לנצח את הטרור.

סילבן שלום: כך גם העולם חשב במשך שנים ארוכות, שאירן היא בעיה של ישראל בלבד.

סילבן שלום: אבל העולם למד להיווכח, גם בעזרתנו, שאירן מפתחת טילים ארוכי טווח, הרבה מעבר ליעד של מדינת ישראל, טילים לטווח של 2,500 ו-3,000 קילומטרים, טילים שאמורים לכלול בתוך הטווח שלהם גם את לונדון, את פריס, את מדריד, את רומא, וגם את דרומה של רוסיה.

סילבן שלום: רק אז החל העולם לפעול בצורה אחרת גם בנוגע לאירן.

סילבן שלום: גם כאן, נראה שהבעיה היא בעיה ישראלית בלבד.

סילבן שלום: לאירן ולסוריה היו סיבות טובות לכך שה"חיזבאללה" יפעל באותו זמן, באותו שלב.

סילבן שלום: אירן היתה ערב גינוי בין-לאומי וקבלת החלטות מרחיקות לכת נגדה ב-8G - הפסגה של המדינות החשובות ביותר בעולם.

סילבן שלום: כך גם סוריה, שמצויה תחת לחץ בין-לאומי כבד בנוגע לרצח חרירי, ורוצה לחזור ולשמש שחקן מרכזי.

סילבן שלום: יש בעיה, והבעיה היא שתמיד אנחנו הראשונים שסובלים, ורק לאחר מכן, ולפעמים זה לוקח שנים, העולם לומד להבין מה קורה.

סילבן שלום: הכיבוש של לבנון על-ידי סוריה נמשך קרוב ל-30 שנה.

סילבן שלום: לפני כשלוש שנים פתחנו במבצע בין-לאומי להוצאת הכוחות הסוריים מלבנון.

סילבן שלום: איזה גיחוך היה בעולם וגם בארץ על מה שאנחנו מתעסקים בו.

סילבן שלום: אבל לאחר כמה חודשים, כאשר בלבנון הוחלט לתקן את החוקה ולאפשר ללחוד כהונה שלישית – כמובן באישור סורי וביוזמה סורית - הוחלט לקבל את החלטה 1559, החלטה בת שני חלקים, לא רק בדבר הוצאת הכוחות הסוריים מלבנון – דבר שנעשה - אלא גם בדבר פירוק המיליציות החמושות מנשקן, בראש ובראשונה "חיזבאללה", ופריסת צבא לבנון.

סילבן שלום: החלטה זו היתה כמובן החלטה חשובה ביותר.

סילבן שלום: זו החלטה שיש להיצמד אליה, זו החלטה שיש לעמוד בה.

סילבן שלום: לצערי הרב, גברתי היושבת-ראש, בימים אלה, כאשר אנחנו עדים למשא-ומתן שמתנהל בניו-יורק, יש כרסום בהחלטה זו של מועצת הביטחון.

סילבן שלום: אין מדובר על פירוק מלא של ה"חיזבאללה" ללא תנאי.

סילבן שלום: מדובר על כך שחוות-שבעא, שאינן מוזכרות בהחלטה 1559, אותן חוות-שבעא שמוחזקות על-ידינו והוכרו כשטח סורי על-ידי מזכ"ל האו"ם במאי 2000, בהחלטה 425, נכללות גם שם.

סילבן שלום: לצערי הרב, יוניפי"ל הופך להיות יוניפי"ל מורחב, כאשר רק לפני ימים אחדים כונה ארגון של פנסיונרים.

סילבן שלום: האם זה אותו יוניפי"ל שנתן יד לחטיפת שלושת החיילים לפני כמה שנים?

סילבן שלום: האם זה יוניפי"ל ששיתף פעולה, בהסכמה שבשתיקה או לא בשתיקה, להגעת המשלוחים הבלתי-פוסקים של אותם טילים ומשגרים לידי ה"חיזבאללה" מאירן דרך שדה התעופה בדמשק?

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, מצהלות השמחה היו מוקדמות מדי.

סילבן שלום: גם כשאתה שבע רצון, תמיד מחפשים לרצות את מי שאינו שבע רצון.

סילבן שלום: באופן טבעי, כשהצד הלבנוני אומר שהוא אינו שבע רצון, צריך לרצות אותו.

סילבן שלום: אני מאוד מקווה שהדבר המרכזי יבוצע.

סילבן שלום: צריך לזכור לשם מה יצאנו למבצע הזה.

סילבן שלום: המטרה הראשונה והמרכזית היתה שחרור החיילים החטופים.

סילבן שלום: לשם כך יצאנו למבצע, לא בתמורה לשחרור אסירים, כמו סמיר קונטאר, שגרם להרג של משפחה שלמה, משפחת הרן, כשהאמא נאלצה אולי לחנוק למוות את ילדתה כדי שלא תוציא קול כדי להציל בכך את בני המשפחה האחרים.

סילבן שלום: חשוב להגיע להסכם שיאפשר את שחרור החיילים, אבל יאפשר גם את הסרת האיום של "חיזבאללה".

סילבן שלום: שני מיליוני ישראלים יושבים במקלטים כבר חודש ימים, ולא נראה שהם עומדים לצאת מהם.

סילבן שלום: אבל אם הם יצאו משם כאשר הכוח של ה"חיזבאללה" נשמר, זאת תהיה רק הקדמה, רק יומן למה שצפוי בעתיד.

סילבן שלום: שמענו את האנשים בצפון אומרים: תשימו לזה סוף.

סילבן שלום: לא רוצים לחזור למצב הזה, למצב הבלתי- אפשרי הזה, כשהאיש האכזר, הרוצח, צמא הדם הזה, נסראללה, מכוון טילים לעבר אזרחים חפים מפשע, רק כדי להרוג יהודים או ישראלים באשר הם.

סילבן שלום: וכאשר ילדים קטנים, תמימים, מוסלמים, ערבים, נהרגים - הוא מכנה אותם שהידים.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, היום זה מאבק על העתיד.

סילבן שלום: האם הנרטיב היום, האם התודעה שנצרבת בעולם הערבי, שלפיה אפשר להכריע את ישראל בכוח הזרוע, היא זאת שתנצח, או שמא יהיו אלה הכוחות המתונים בעולם הערבי, שבמשך שנים השקענו כדי לפתח את הקשרים אתם ולהיות בקשרים טובים וחיוביים אתנו.

סילבן שלום: היום הצריבה בתודעה היא חזקה ושלילית.

סילבן שלום: היא באה לידי ביטוי בכך שאומרים שהאינתיפאדה הראשונה, בשנות ה-80, הביאה לחתימת הסכמי אוסלו, אשר הביאו לכאן את ערפאת ואת הנבחרת שלו, נבחרת הטרור.

סילבן שלום: הם אומרים שהמאבק של ה"חיזבאללה" הביא לנסיגת ישראל מלבנון ובעצם למצב שבו דרום-לבנון הפך להיות מופקר בידי הרוצחים.

סילבן שלום: הם גם אומרים שהאינתיפאדה השנייה הביאה להחלטה לצאת מעזה לקו הבין-לאומי.

סילבן שלום: אני אומר שהיום המאבק אינו רק על ההווה, אלא הוא גם מאבק על העתיד – אם העתיד שלנו יהיה שקט ובטוח, אם נוכל לחזק את אותן מדיניות ערביות מתונות שמסתכלות עלינו היום מתוך חשש אמיתי שמא ה"חיזבאללה" יהיה זה שיצא וידו מנצחת, חלילה וחס.

סילבן שלום: הדבר יגרום לערעור השלטון באותן מדינות, לערעור אותה תפיסה שצריך להשלים עם ישראל, להשלים עם נוכחותה כאן ולהגיע אתה להסדרים של שלום.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, לא היה לחץ אמיתי על ארצות-הברית כדי להביא אותה ללחוץ עלינו להפסיק את האש.

סילבן שלום: מדינות האינטרס של העולם הערבי כאן, מדינות האינטרס שלה, ירדן, מצרים וסעודיה, לא הפעילו לחצים.

סילבן שלום: היום אנחנו רואים התגייסות של מדינות אחרות, שדווקא אצלן ניתן וצריך לעשות יותר.

סילבן שלום: צריך לזכור שאותה צרפת רואה בלבנון מעין מושבה צרפתית.

סילבן שלום: צריך להבין שהיתה תקופה בת מאות שנים של השפעה אמיתית, כאשר הקהילה המרונית שם טופחה וטופחה על-ידי המשטרים הצרפתיים באשר הם.

סילבן שלום: אבל, צריך גם לזכור שצרפת קיבלה החלטה להפסיק את שידורי "אל-מנאר" מצרפת; היא גם קיבלה החלטה להפסיק את שידורי הלוויין של "אל-מנאר", ששידר משטח צרפת לכל אירופה.

סילבן שלום: לכן, ניתן לפעול גם אצל הצרפתים; ניתן לפעול גם אצל מזכ"ל האו"ם, שלאחרונה מגלה גישה יותר עוינת לישראל.

סילבן שלום: אבל היום אנחנו חייבים לתת את השידור האמיתי לעולם – אין אפשרות לנהל מגעים עם אירן ועם סוריה; אין אפשרות לנהל מגעים עם ה"חיזבאללה" ועם ה"חמאס", כי מגעים אתם פירושם שעבוד העתיד לטובת כוחות הרשע.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חזרתי עכשיו ממסע הסברה שאליו נשלחתי על-ידך, מלונדון.

סילבן שלום: בפגישתי שם עם שר המדינה הבריטי, קים האוולס, נחרדתי לשמוע שגם בריטניה חושבת שאולי יש צורך לדבר עם אירן.

סילבן שלום: אסור לאפשר לאירן להיות זאת שתקבע כאן אם יהיה שקט אם לאו.

סילבן שלום: כל המערך של ה"חיזבאללה" שהוקם כאן על-ידי אירן, הוקם לא רק לצורך שימוש על-ידי ה"חיזבאללה", אלא אולי בראש ובראשונה לצורך שימוש אירני, כדי להוות איום על ישראל, אם ישראל תעשה כך או אחרת.

סילבן שלום: לכן, היום, בימים האלה, המטרה שלנו צריכה להיות החזרת החיילים החטופים ויצירת תנאים לכך שמקרים מסוג זה לא יישנו בעתיד, יצירת תנאים לכך ששני מיליוני ישראלים לא יצטרכו לשהות במקלטים כל כך הרבה זמן.

סילבן שלום: אין ספק שפעילות צבאית היא פעילות קשה, היא פעילות שיש בה נפגעים.

סילבן שלום: קשה מאוד להסביר בעולם את מה שנעשה בישראל.

סילבן שלום: אמרתי ביום השלישי ללחימה בוועדת החוץ והביטחון – או שהיתה זו ועדת המשנה – לשר הביטחון: עבורנו, חטיפת שני חיילים והריגת שמונה חיילים, זה סוף העולם, וטוב שכך, אבל לעולם קשה לקבל זאת.

סילבן שלום: כאשר נהרגים 100 אנשים בעירק מדי יום, ובשבוע לפני כן נהרגו 150 בהודו – עבורם זה עניין, אולי אפילו חלילה עניין של מה בכך.

סילבן שלום: לכן הם מדברים על דיספרופורציה.

סילבן שלום: קשה להם להבין, גברתי היושבת-ראש, את הפעילות שלנו נגד הגשרים ונגד הכבישים במטרה למנוע את המשך העברת אמצעי הלחימה מסוריה אליהם.

סילבן שלום: אבל, אם אנחנו רוצים להגיע לפתרון אמיתי, אנחנו צריכים לסמוך על עצמנו.

סילבן שלום: לדעתי, אין ספק שכוח רב-לאומי, כפתרון ביניים, הוא דבר נכון, אבל לטווח הארוך, כוח רב-לאומי שהמדינות שיהיו חברות בו יהיו מדינות שאני לא רוצה להזכיר את שמן אבל אולי שהתנסינו בהן בעבר - זו כמובן הזמנה של משברים בעתיד.

סילבן שלום: חלון הזמן הולך ונסגר.

סילבן שלום: העורף הישראלי חזק.

סילבן שלום: העורף הישראלי הוכיח שהוא חזק יותר מכפי שמישהו בצד השני אולי ציפה.

סילבן שלום: יש גם אנשים – אנשי עסקים – שעומדים בפני קריסה; עסקים קטנים, עסקים בינוניים, והממשלה מחויבת לתת להם מענה, ומענה מיידי.

סילבן שלום: הממשלה חייבת לתת להם סיוע כדי שחלילה וחס לא תהיה קריסה.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, מאז תחילת הלחימה הודענו כאן שבימים האלה בישראל אין קואליציה ואין אופוזיציה.

סילבן שלום: הודענו שכולנו עם אחד, וכולנו נותנים גיבוי לממשלה ולצבא-הגנה לישראל, כדי להחזיר את גלעד שליט, אהוד גולדווסר ואלדד רגב הביתה.

סילבן שלום: כולנו נותנים את הגיבוי כדי להפסיק את ירי ה"קטיושות" לעבר ישראל.

סילבן שלום: אם הדבר הזה לא ייעשה בצורה נכונה על-ידי הקהילה הבין-לאומית, לא יהיה מנוס מלעשות זאת בעצמנו.

סילבן שלום: אין ספק שפעולה קרקעית היא פעולה קשה, היא פעולה לא פשוטה, אבל בימים האלה ככל הנראה היא תהיה מחויבת המציאות.

סילבן שלום: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת סילבן שלום.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת אלי אפללו; שלוש דקות.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי.

דליה איציק: יש פגישה של ההורים בחדר הישיבות – ביוזמתו של חבר הכנסת זבולון אורלב - עם כמה חברי כנסת, לשם הם הולכים עכשיו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי כנסת נכבדים, אני מבקש למסור תנחומים למשפחות השכולות ואיחולי החלמה מהירה לפצועים.

צבי הנדל: בשם כולנו.

אלי אפללו: בשם כולנו, וכמובן לשלושת החטופים – שיחזרו במהרה לבתיהם.

אלי אפללו: אני מקווה שכל הסכם שייעשה בעתיד - זה יהיה תנאי שלא יעמוד בספק.

אלי אפללו: זה אולי צריך להוביל אותנו, כי אם לא נעשה היום את הדבר הזה, המחיר יהיה יקר בעתיד.

אלי אפללו: חברי הכנסת הערבים – ולצערי, אני לא רואה את כולם פה – אני רוצה לומר לכם, ש"חיזבאללה" לא עושה הבחנה בין יהודים לערבים כשה"קטיושה" פוגעת בתושבי מדינת ישראל.

אלי אפללו: הנה, פה לפני נמצא חלק מטיל שנחת כקילומטר מהבית שלי, ועוד אחד – עוד אלף מטר.

אלי אפללו: חתיכות הברזל האלה, כשהן הורגות, הן לא בודקות אם אתה יהודי או ערבי.

אלי אפללו: חברי הכנסת הנציגים של ערביי ארץ-ישראל, נוהגים – חלק מכם – כנציגים או כדוברים של ה"חיזבאללה".

אלי אפללו: על זה אני כועס - - -

עבאס זכור: לא נכון.

אלי אפללו: לא דיברתי עליך, אמרתי חלק.

עבאס זכור: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זכור, נדמה לי שאתה קיבלת כבר שתי קריאות, אז אל תפריע לו.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

אלי אפללו: ואני מקווה – מקווה – שתתעשתו במהרה ותתחילו להבין שהחשוב הוא לייצג את המדינה שבה אתם חיים; לא להפוך אותנו בסופו של דבר לשונאים ולאויבים, גם בתוך מדינת ישראל.

אלי אפללו: היתה טענה, אדוני היושב-ראש, טענה מאוד קשה - אם תיתן לי עוד דקה או שתיים מעבר לזמני, מאוד חשוב לי לומר את זה, אדוני היושב-ראש – היתה טענה בנצרת: למה אין אזעקות?

אלי אפללו: למה האזעקות לא פועלות בנצרת, אדוני היושב-ראש?

אלי אפללו: אתה יודע, בדקתי את הסיבה: ראש העיר לא רצה לחבר את מערכות האזעקה כדי שלא לציין את יום הזיכרון ואת חג העצמאות שלנו.

אלי אפללו: זאת הסיבה.

אלי אפללו: כשהתושבים צועקים, אולי תבדקו מה הסיבה.

אלי אפללו: הלכתי ובדקתי - - -

עבאס זכור: - - -

אלי אפללו: אז תבדקו למה הם לא מחוברים, מה הסיבה לכך שמערכת האזעקה לא חוברה.

אלי אפללו: הממשלה באמת עושה מאמצים מאוד גדולים, ואני מברך על ההחלטה לצאת לפעולה שאני חושב שתביא עלינו בסופו של דבר אולי יותר ביטחון, או עמדה יותר טובה, כי אין לנו שום סיבה להישאר בלבנון.

אלי אפללו: יצאנו מלבנון בפעם הראשונה, למה?

אלי אפללו: האם כדי שה"חיזבאללה" ימשיך להרוג אותנו ולחטוף את חיילינו בשטח ריבוני של מדינת ישראל?

אלי אפללו: מה הסיבה של ה"חיזבאללה"?

אלי אפללו: הסיבה היא אירן, להביא את אירן ששולטת.

אלי אפללו: הרי המצב הזה של 15,000 חיילים - הם בובות, הם לא יעשו.

אלי אפללו: למה הם לא עשו עד עכשיו?

אלי אפללו: למה לא נלחמה ממשלת לבנון ב"חיזבאללה" עד היום?

אלי אפללו: אני אומר לך ואומר לכם, וכולנו פה יודעים את האמת - אין לאף אחד צל של ספק שהחיילים האלה לא יעשו שום דבר ולא יגנו על הצפון.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אלי אפללו: מלה אחרונה.

אלי אפללו: הייתי רוצה לברך על ההתגייסות של כל תושבי מדינת ישראל, על הרצון הטוב לקלוט את תושבי הצפון, לשלוח חבילות ועזרה.

אלי אפללו: משפחות רבות מהצפון חיות היום במרכז הארץ.

אלי אפללו: רק במדינת ישראל.

אלי אפללו: אני רוצה להגיד להם תודה.

אלי אפללו: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': תנסו לעמוד בלוח-הזמנים.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו לא נמצאים בעת פשוטה.

מתן וילנאי: אני רק רוצה לשתף אתכם בהרהורים ובמחשבות משלי.

מתן וילנאי: אתמול בדרך לפה ולשם נכנסתי לתחנת דלק: או, טוב שהגעת.

מתן וילנאי: ואז חבורה של אנשים: איפה צה"ל?

מתן וילנאי: מה קרה לכם?

מתן וילנאי: שופכים עלי ערמה של עצות מכל סוג ומכל מין.

מתן וילנאי: האמת, לוחמים גדולים הם לא נראו לי, אבל הם כנראה מחנכים, מחנכים ומסבירים לי.

מתן וילנאי: אני אומר לכולנו, ליושבים כאן, לעם ישראל בכל פינה ובכל מקום: זה צה"ל שלנו, אלה אנשים שלוחמים ונותנים את חייהם למען ביטחונה של מדינת ישראל, אלה בחורים צעירים אשר משלמים על מנת שנוכל לשבת כאן ולדבר.

מתן וילנאי: כל מי שמצפה מצה"ל שיעשה דברים בלתי ניתנים לעשייה, שיחשוב על שחר, הקצין מהקומנדו הימי, אשר שוכב כרגע פצוע בבית-החולים, מוביל את הלוחמים שלו בסמטאות צור על מנת לפגוע שם ברבי-מחבלים.

מתן וילנאי: אני, שעשיתי זאת בימי חלדי יותר מפעם אחת, סמרו שערותי כששמעתי על הפעולה הזאת.

מתן וילנאי: זה צה"ל של האנשים בקוקפיט ושל הלוחמים בכל פינה ובכל מקום, אלה הבנים שלנו, אלה הנכדים שלנו, אלה החטופים, זה עם ישראל.

מתן וילנאי: אז במתינות ובזהירות עם אנשים האלה.

מתן וילנאי: צריך להבין היטב, אין פה זבנג וגמרנו.

מתן וילנאי: זה המבחן האמיתי שאנחנו נמצאים בו.

מתן וילנאי: אותם אנשים שחינכו אותי גם הסבירו לי: להשמיד, להרוס ולאבד.

מתן וילנאי: אני אומר לכם: המוסר שלנו הוא חלק מעוצמתה של החברה הישראלית, המוסר שלנו הוא בעל משקל עצום בעיקר בימים האלה.

מתן וילנאי: לכן, הבא להורגך – השכם להורגו, אין ספק בזה.

מתן וילנאי: שנו את זה כבר רבותינו.

מתן וילנאי: אבל לא הרג ללא הבחנה, לא אובדן צלם אנוש, ולא רגשי נקמה שאלוהים יודע לאן הם יביאו אותנו.

מתן וילנאי: כן הפעלת אש מדויקת ומסיבית של כל לוחם שלנו במקום שבו הוא נמצא, אבל לא אובדן צלם אנוש של החברה הישראלית.

מתן וילנאי: הם גם חינכו אותי על המודיעין, הם הסבירו לי מה צריך לעשות במודיעין.

מתן וילנאי: מודיעין זה כמו כסף, זה אף פעם לא מספיק, תמיד רוצים עוד.

מתן וילנאי: אין אחד שמסתפק במודיעין, אין אחד שמסתפק בכסף שיש לו, הוא תמיד רוצה עוד.

מתן וילנאי: מהיכרות אינטימית עם כל מה שקורה בלבנון, אנשי המודיעין שלנו, בתעוזה וביצירתיות יוצאת דופן - שלא תשמעו עליה אף פעם, כי אי-אפשר לדבר עליה - השיגו לנו מודיעין מדהים, אשר אפשר לנו לפגוע פגיעות קשות ביכולת השיגור ארוכת הטווח של ה"חיזבאללה".

מתן וילנאי: הם אפשרו עוד הרבה דברים.

מתן וילנאי: הבעיה האמיתית היא לא המודיעין, הבעיה האמיתית היא אנחנו, התפיסה שלנו, מה הבנו ממה שהביאו לנו, ועל זה עוד נדבר בבוא היום, כמובן, אבל לא עכשיו.

מתן וילנאי: הסכנה האמיתית זו החברה הישראלית, היכולת שלה להחזיק את עצמה, לחסוך את כל המחלוקות, לחסוך את כל הוויכוחים.

מתן וילנאי: תזכרו שבימי חורבן הבית, כשהגייסות הרומאיים צרים על ירושלים, בתוך העיר שלנו, ירושלים, נלחמים יהודים זה בזה - למי שמכיר את ההיסטוריה הישראלית.

מתן וילנאי: והסיקריקים תוקעים סכינים בכל אחד ואחד.

מתן וילנאי: מזה צריך להיזהר, ולכך צריך לשים לב.

מתן וילנאי: אסור לתת לחברה הישראלית להתפורר מהמוסרות שלה.

מתן וילנאי: כולנו כאן פוליטיקאים, ברמה כזאת או אחרת, מלוכדים ותומכים בממשלה עד להכרעה ברורה בצפון אל מול ה"חיזבאללה", דוחים כל מחלוקת פוליטית או מחלקות אישית הצדה ועוסקים בהכרעת האויב בצפון.

מתן וילנאי: וההכרעה הזאת, כפי שנאמר כאן, היא לא לעכשיו, היא לשנים קדימה, וכך צריך לראות את זה.

מתן וילנאי: לכן, אנחנו, כנסת ישראל, צריכים לשמש דוגמה לכך, בכל פינה ובכל מקום, עד להכרעה סופית של האויב בצפון מדינת ישראל.

מתן וילנאי: תודה רבה, לכם.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, מכובדי השרים, ימים קשים עוברים על העם היושב בציון.

דוד אזולאי: כולנו דואגים, כולנו מתפללים לשלומם של חיילי צה"ל ולשלומם של החטופים.

דוד אזולאי: צריך לזכור שצריך לעשות הכול על מנת לשחרר את החטופים, את גולדווסר, את רגב ואת שליט, אבל אני מפנה מכאן קריאה ופנייה לראש הממשלה ולחברי הממשלה: אני מתחנן בפניך, אדוני ראש הממשלה, בזמן הדיונים ובזמן ההסכמים והסיכומים, אל נא תשכח את רון ארד ואת נעדרי סולטן-יעקוב, את כץ, פלדמן ובאומל, שגם הם יצאו לקרב לפני כ-20 שנה; שלא נשכח אותם, שלא נגיע להסדרים וחלילה וחס נפקיר את החטופים האלה; גם הם חטופים על-ידי ה"חיזבאללה" בלבנון.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהגיד גם מלה טובה על הממשלה, שפעלה אומנם מאוחר, אבל פעלה, והעבירה 150 מיליון שקלים לרשויות המקומיות על מנת לעמוד במשימה הקשה, לתת מענה לאוכלוסייה הסובלת בימים קשים אלה.

דוד אזולאי: הממשלה חייבת לדעת, שכל ארגוני החסד למיניהם, כל הארגונים הוולונטריים למיניהם, עושים עבודת קודש, הם עושים עבודה נפלאה, במסירות, תוך סיכון עצמי.

דוד אזולאי: אני מדבר כתושב הצפון.

דוד אזולאי: אני רואה את מסירות הנפש של כל האגודות האלה, איך הם מחרפים את נפשם, מגיעים לכל מקלט, לכל בית, מקישים על כל דלת לראות מי נמצא בתוך הבית ולהביא את המזון.

דוד אזולאי: אבל אני שואל: איפה הממשלה בימים האלה?

דוד אזולאי: למה גאידמק צריך לעשות את העבודה הזאת?

דוד אזולאי: למה רק ארגונים שונים, שאני לא רוצה כאן להזכיר את שמותיהם, עושים עבודה נפלאה?

דוד אזולאי: אתן דוגמה קטנה: ראש עיריית הרצלייה שמעה שכמה משפחות בהרצלייה מארחות אנשים מהצפון, ומייד היא דאגה לעטוף אותן בחום ולשלוח סלסלות וכרטיסי כניסה לכל מיני אתרים.

דוד אזולאי: כמה זה מחמם את הלב.

דוד אזולאי: אבל אסור שהארגונים הללו יבואו במקום הממשלה.

דוד אזולאי: כשמדברים על עורף חזק, פירוש הדבר שהממשלה היא זו שצריכה לתת מענה לאותם אנשים.

דוד אזולאי: לא צריך להיבהל מהדיבורים על פינוי יישובים.

דוד אזולאי: רבותי, בואו נגיד את האמת, חלק גדול מיישובי קו העימות פנויים.

דוד אזולאי: נגיד את האמת לעצמנו ולא נסתיר אותה, לא נטאטא אותה אל מתחת לשטיח.

דוד אזולאי: אין אנשים.

דוד אזולאי: חלק מהיישובים פנויים ואין אנשים.

דוד אזולאי: יש עדיין אנשים.

דוד אזולאי: אתם יודעים מי האנשים שנשארו?

דוד אזולאי: אלה אותם קשי-יום, אותם חלשים, אותם אנשים שאין להם אמצעים לקום ולעזוב את הבית שלהם, והם שסובלים מה"קטיושות".

דוד אזולאי: לכן אני מציע לממשלה לקחת יוזמה ולא לגרור את הרגליים, כפי שקרה עד שעשו את ההסכם עם התעשיינים וההסתדרות, ועד שיביאו את 150 מיליון השקל - היום יש לקום ולתת מענה לאותן משפחות שאינן מסוגלות לפנות את המקומות שלהן ולהגיע למקומות יותר בטוחים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אלי גבאי.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, משפחות החטופים, בראשית דברי אני מבקש לשלוח מעל במה זו תנחומים כנים למשפחות החללים אשר איבדו בימים אלה את יקיריהן, לאחל החלמה מהירה לכל הפצועים ולחזק את ידי משפחות החיילים החטופים שנמצאים אתנו בכנסת - גלעד שליט, אהוד גולדווסר ואלדד רגב.

יצחק אהרונוביץ': כולנו אתכם.

יצחק אהרונוביץ': היום אנו מציינים את היום ה-28 למלחמה.

יצחק אהרונוביץ': 28 ימי מלחמה קשה, שגובה ממדינת ישראל מחיר יקר מנשוא.

יצחק אהרונוביץ': עד כה נהרגו 100 חיילים ואזרחים גם יחד.

יצחק אהרונוביץ': אינני יודע מדוע כינו את המתרחש בצפון לחימה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אני נמצא שם כמעט מדי יום מאז פרוץ הקרבות, ואני אומר לכם: זו מלחמה של ממש.

יצחק אהרונוביץ': מדי יום נורות לעבר שטחי ישראל מאות רקטות במטרה ברורה: לפגוע ולהרוג כמה שיותר אזרחים, וללא הבחנה – גברים, נשים, ילדים, ותיקים, עולים חדשים, יהודים וערבים.

יצחק אהרונוביץ': ללא כל סיבה, לאחר תכנון ממושך ומדוקדק, התחמשות שנמשכה שנים, מאז יציאתנו מלבנון, יצא "חיזבאללה", בגיבוי מלא של אירן וסוריה, למלחמה שנכפתה עלינו, מלחמה כנגד אזרחי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': היום זה לא הזמן להעביר ביקורת על מה שנעשה ולא נעשה במשך שנים, ויש לי הרבה מה לומר.

יצחק אהרונוביץ': היום כולנו צריכים להיות מאוחדים במטרה אחת: לאפשר לצה"ל לסיים את המשימה שלשמה יצא למבצע.

יצחק אהרונוביץ': אין לנו צבא אחר.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו סופגים מדי יום אבדות קשות, קשות מאוד.

יצחק אהרונוביץ': התמונות מתערבבות: הרוגים מהבוקר עם הרוגים מהערב, חיילים שנהרגו בקרבות עם אזרחים שנפגעו מ"קטיושות".

יצחק אהרונוביץ': מאחורי כל תמונה בעיתון מסתתרים חיים שלמים, משפחה, חברים, שחייהם השתנו ברגע; חלומות שנגדעו.

יצחק אהרונוביץ': אך עלינו לזכור כי על אף הכאב העצום, והוא באמת עצום, עלינו לסיים את המלחמה הזאת שנכפתה עלינו עם כמה הישגים בסיסיים, שבלעדיהם כאילו כל המחיר הכבד ששילמנו עד כה היה לשווא: עלינו להשיב את הבנים החטופים הביתה בשלום, להרחיק את ה"חיזבאללה" מגבול הצפון ולהכניס כוח רב-לאומי, והפעם אפקטיבי, ולא מה שקורה היום עם כוח יוניפי"ל בגבול הצפוני; לפגוע באופן משמעותי במצבור הטילים שיש ל"חיזבאללה", להחזיר את כושר ההרתעה למדינת ישראל ולצה"ל.

יצחק אהרונוביץ': כל זאת למעננו בלבד ולמען עתיד ילדינו.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, בעת הקשה הזאת אל לנו לשכוח את העורף שניצב בחזית הלחימה הקשה, את אותם מאות אלפי אזרחים שביתם-מבצרם הפך בעל כורחם לקו האש, את כוחות המשטרה הנמצאים שם ומסייעים לאזרחים, את חיילי פיקוד העורף, את גורמי ההצלה - מד"א, כיבוי אש, ראשי רשויות וגורמי רשויות למיניהם.

יצחק אהרונוביץ': לכולם אני שולח ברכת חזק ואמץ.

יצחק אהרונוביץ': מאז תחילת המלחמה אני מסייר ללא הרף ברחבי יישובי הצפון, שהם לי בית ראשון, והמראות קשים מנשוא.

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר להתעלם מגודל החורבן וההרס שזרוע בכל עבר.

יצחק אהרונוביץ': מרחובות הרפאים, מהיערות השרופים ומאותם המוני אזרחים ששבועות ארוכים ספונים במקלטים בחרדה קיומית לגורלם.

יצחק אהרונוביץ': זר לא יבין זאת.

יצחק אהרונוביץ': רק מי שישב עם ילדיו הקטנים, או עם הסב החולה, שעות על שעות במקלט מחניק, יום וליל, יכול להבין את המצוקה, והיא אמיתית וקשה.

יצחק אהרונוביץ': יש לתת את הדעת על מצבם המחפיר של אותם אזרחים ששוהים במקלטים לא ראויים, בתנאי היגיינה קשים, ללא מזון מספק או אוורור ראוי.

יצחק אהרונוביץ': אני לא מבין מה עוד עושים, מדוע עד היום לא פינו אותם, ומדובר באלפים ולא בעשרות או במאות, אלפים שיש להם פתרון, רק צריך להתעורר ולעשות.

יצחק אהרונוביץ': על-פי רוב, האוכלוסייה קשת-היום היא שנותרה מאחור.

יצחק אהרונוביץ': כיום, ואני אומר את הדברים בצער, את עיקר המחוות כלפי אותם אזרחים עושים אנשים יקרים, ארגונים פרטיים.

יצחק אהרונוביץ': אני מברך על עשייתם, אך צר לי, אין זה מתפקידם, זהו תפקידה של מדינה נאורה, של ממשלה שאוחזת במוסדות הרווחה.

יצחק אהרונוביץ': לא ייתכן שממשלת ישראל לא נותנת על כך את הדעת.

יצחק אהרונוביץ': מדוע ממשלת ישראל לא הכריזה על מצב חירום?

יצחק אהרונוביץ': עד מתי תמשיכו לקרוא לזה מצב מיוחד בעורף?

יצחק אהרונוביץ': לא ייתכן שגופים פרטיים יתרמו מזגנים ומוצרי מזון לאותם תושבים.

יצחק אהרונוביץ': היכן שר האוצר?

יצחק אהרונוביץ': מדוע עדיין אין שר רווחה?

יצחק אהרונוביץ': מי דואג לבריאות הנפשית של אותם ילדים?

יצחק אהרונוביץ': מי דואג לטיפול בזקנים שנותרו מאחור ללא מטפלים וללא תרופות?

יצחק אהרונוביץ': פרט לדאגה הקיומית ולקושי הנפשי הממשי הכרוכים בשהייה במקלטים, מרחפת הבעיה הכלכלית שמטרידה את אותם בעלי עסקים עצמאים, והם חיים בחוסר ודאות.

יצחק אהרונוביץ': תפקידנו כאן, בכנסת ישראל, לוודא כי עבודת אותם גופים ממשלתיים תתבצע במהירות וביעילות המרבית.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא מעל במה זו לגייס ולתגבר את העוסקים במלאכה החשובה הזאת, ולהגדיל מייד את התקציב לצורך כך.

יצחק אהרונוביץ': אין זה הזמן לנסות לחסוך בכספי הקופה הציבורית, כאשר אנשים מאבדים את כל עולמם בשל היותם מטרה ישירה.

יצחק אהרונוביץ': אנו מצפים מהעורף לסבלנות, כדי שצה"ל יוכל לבצע את משימותיו, אך עלינו לעמוד מאחורי העורף ולחזקו.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, האם נראה לך שזה כבוד לכנסת שאף לא שר אחד יושב כאן?

אליהו גבאי: אולי נפסיק רגע - עד שיבוא שר אחד לפחות וישב כנציג.

אליהו גבאי: יש למדינת ישראל 26 שרים.

אליהו גבאי: אחד לא יוכל לשבת פה?

אליהו גבאי: האם זה כבוד לנו?

אליהו גבאי: עם ישראל רוצה לראות.

אליהו גבאי: נחכה עד שיבואו שרים.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, ביקשת.

מגלי והבה: השרה ציפי לבני ישבה כאן עד לא מזמן.

אליהו גבאי: נזמין אותה.

מגלי והבה: אל תכתיב לנשיאות.

אליהו גבאי: אבל זה לא כבוד לכנסת של ישראל.

מגלי והבה: תסלח לי, אל תכתיב לנו.

מגלי והבה: אתה רוצה להתחיל?

אליהו גבאי: אני רוצה להתחיל.

מגלי והבה: בבקשה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, אנשי הצפון יושבים במקלטים וחיילי צה"ל נלחמים בצפון ובדרום.

אליהו גבאי: עם ישראל חייב להיות מאוחד ומלוכד, כי כוחנו באחדותנו.

אליהו גבאי: אבל עלינו לזכור שהתקפת ה"חיזבאללה" היתה פרי מדיניות של הבלגה, פרי מדיניות של חולשה - שידרנו חולשה לאויב.

אליהו גבאי: האויב לא היה מתקיף, ומתחיל פעם אחרי פעם, אלמלא ראה שהוא יכול לפגוע ולחטוף ולירות.

אליהו גבאי: פעם אמרנו שזה על שלומי, ופעם אמרנו שזה רק על קריית-שמונה, ובדרום זה רק על שדרות.

אליהו גבאי: כמובן, מה הוא מבין?

אליהו גבאי: שאכן מדינת ישראל היא עכביש.

אליהו גבאי: כך אותתנו לנו, וכך הוא התבטא.

אליהו גבאי: לכן הוא הרשה לעצמו להמשיך ולהמשיך, ועשינו הבדל בין שלומי לבין חיפה ובין קריית-שמונה לבין חדרה.

אליהו גבאי: עלינו להחליט ולהודיע מכאן: כל יישוב ספר הוא כמו כל עיר אחרת במדינת ישראל.

אליהו גבאי: אין הבדל בין תל-אביב ומרכז הארץ לבין דוב"ב וזרעית.

אליהו גבאי: זה צריך להיות ברור לכל עם ישראל ולאויבי ישראל.

אליהו גבאי: רבותי, אנחנו יצרנו במדינת ישראל אווירה של אופוריה, של "הנה, השלום מגיע".

אליהו גבאי: קיצצנו בחיילי המילואים, קיצצנו בכוחות הסדיר, קיצצו בהצטיידות, בנשק ובתחמושת.

אליהו גבאי: מדוע?

אליהו גבאי: כי זו צריכה להיות אווירת אופוריה, שלום ומזרח תיכון חדש.

אליהו גבאי: זה מה שנוצר באזור, וזה מה שהאכלנו את העם.

אליהו גבאי: וכי לא ראינו מה קורה מעבר לגבול, שמצטיידים ב-13,000 רקטות, טילים?

אליהו גבאי: למי זה היה מכוון אם לא למדינת ישראל?

אליהו גבאי: "אני שלום אדבר והמה למלחמה"; וכי אוזנינו לא שמעו, עינינו לא ראו?

אליהו גבאי: אכן, הם דיברו, ואנחנו סגרנו את העיניים והאוזניים והם דיברו.

אליהו גבאי: רבותי, אין ערך לשום הסכם בין-לאומי; לא לגדר, לא לחומה ולא למיגון ולא לשום דבר.

אליהו גבאי: חייבים להחזיר את ההרתעה.

אליהו גבאי: אחרת, לא יעזור גם כוח בין-לאומי.

אליהו גבאי: חייבת להיות מדיניות הרתעה, שכל תזוזה מההסכם וכל פגיעה במדינת ישראל ובחיילי צה"ל יזכו לתגובה חריפה - שיצטערו על היום הזה שהם התחילו.

אליהו גבאי: כולם צריכים לדעת, שה"חיזבאללה" ומנהיגם נסראללה הוא בן-מוות.

אליהו גבאי: הוא נסראללה - הוא נאסר האויב.

אליהו גבאי: הוא לא נסראללה.

אליהו גבאי: זה מחלל את השם, כשהוא משתמש בשם הזה, נסראללה.

אליהו גבאי: הוא בן-מוות.

אליהו גבאי: הוא צריך להיות - - -

עבאס זכור: - - - בלבנון.

אליהו גבאי: כפי שאמריקה סימנה את בן-לאדן לחיסול, כך עלינו לסמן אותו, את נסראללה הזה, לחיסול.

אליהו גבאי: אם אנחנו לא נחסל אותו, יצמחו הרבה נסראללה אצל הערבים.

אליהו גבאי: אם נחסל אותו ונכה ב"חיזבאללה", זה יאותת למדינות ערב שלא ילכו בעקבותיו, והוא לא יהיה דוגמה לחיקוי, דוגמה שילכו ויאמרו:

אליהו גבאי: כך צריך לעשות למדינה.

אליהו גבאי: לכן, מחובתנו להכות עד אחרון האויבים והמחבלים מקרב אנשי נסראללה, כי זה משדר ומאותת למדינות ערב איך אנו נתייחס לאלה שפוגעים במדינת ישראל ומערערים את הקיום שלה.

אליהו גבאי: רבותי, עלינו ללמוד כיצד טורקיה איימה על סוריה, והבינה את השפה כמו שאומרים הטורקים.

אליהו גבאי: היא הזהירה אותה, שאם היא לא תסגיר את המחבל, את ראש המרד הטורקי, היא תפתח במלחמה.

אליהו גבאי: זו השפה שמבינות, לצערנו, מדינות ערב.

אליהו גבאי: זו השפה שמבינים אויבינו.

אליהו גבאי: אם הם לא יבינו שיש כיסוי למלים שלנו, הם ימשיכו להתגרות ולשום הסכם לא תהיה משמעות.

אליהו גבאי: הפטפטת שראינו לאחרונה: איזו חטיבה מגייסים, איזה גדוד מגייסים - על מי זה עושה רושם?

אליהו גבאי: זה רק נותן נשק לאויב.

אליהו גבאי: זה רק מחליש את העמדה.

אליהו גבאי: לכן, כל הפטפטת הזאת צריכה להיפסק.

אליהו גבאי: ההססנות של הממשלה - להודיע שאנחנו בדרך לליטאני, ולא עוצרים ולא בודקים, ונחכה ונראה: אם לא יפסיקו, אז נתפוס את משגרי ה"קטיושות".

אליהו גבאי: מדוע לחכות?

אליהו גבאי: אם אפשר - לתפוס.

אליהו גבאי: אז מה ההססנות הזאת?

אליהו גבאי: מה הפטפטת?

אליהו גבאי: צריך להפסיק אותה.

אליהו גבאי: לצערנו, האויב הערבי נוקט שלוש דרכים, ושמעתי זאת לראשונה ממישהו.

אליהו גבאי: האויב הערבי משתמש בשיטת המסכנות כדי להראות את המסכנות שבו, הוא משתמש בטרור והוא משתמש בשקרים.

אליהו גבאי: אלה שלושת הדגלים שהאוכלוסייה הערבית מובילה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אליהו גבאי: אני רוצה לומר כך: המלחמה היא לא סטרילית.

אליהו גבאי: אסור לסכן אף חייל אחד כדי להימנע מפגיעה באזרחים.

אליהו גבאי: חיילי ישראל, כפי שאמרו השרים, צריכים להחריב את בינת-ג'בל.

אליהו גבאי: אני מחכה לראות ולשמוע שבינת-ג'בל נהרסה.

אליהו גבאי: השרים אמרו שצריך להפוך אותה לעיי חרבות וחול.

אליהו גבאי: איפה?

אליהו גבאי: זה עדיין נשאר.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

אליהו גבאי: עוד משפט.

עבאס זכור: זו הבקשה שלך?

אליהו גבאי: אני מברך על כך שחלק מאנשי השמאל התפכחו, שהם הבינו שהאויב שלנו הערבי לא רוצה שטחים, אלא זה על עצם קיומנו כאן.

אליהו גבאי: אני קורא לערביי ישראל: אם מדינת ישראל - לא להזדהות אתה, היא תקיא אתכם.

אליהו גבאי: לכן, עליכם לדעת, ערביי ישראל וחברי הכנסת היושבים כאן, שהם לצערי גיס חמישי ברובם ומסיתים ומדיחים: אם לא ידעו להיות כפי שצריך, מדינת ישראל תמצא דרך להוציא אתכם גם מכאן.

עבאס זכור: זה איום.

עבאס זכור: אתה מאיים.

אליהו גבאי: אני רוצה להגיד שעל מדינת ישראל לטפל באוכלוסיות החלשות, ולא לחכות לאיזה נדבן שיביא להם.

גאלב מג'אדלה: - - -

עבאס זכור: איום והסתה נגד ערבים.

אליהו גבאי: לא לחכות למישהו שיביא להם מזון למקלטים.

אליהו גבאי: זה לא כבוד למדינת ישראל שיביאו להם מזגנים.

אליהו גבאי: זה מחובתה של מדינת ישראל.

אליהו גבאי: לא להשאיר את זה רק לחסדים שנותנים ונותנים.

גאלב מג'אדלה: - - -

עבאס זכור: היושב-ראש, זה איום.

עבאס זכור: הוא מאיים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

אליהו גבאי: אין לנו - - -

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים, חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: - - - מחכים למגר את האויב עד לסיום המטרות שקבעה לה ממשלת ישראל כאשר יצאה למלחמה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

גאלב מג'אדלה: בושה שאתה מסיים כך.

גאלב מג'אדלה: בושה.

אליהו גבאי: "ארדוף אויבי ואשיגם ולא אשוב עד כלותם, אמחצם - - -"

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלחנן גלזר, בבקשה.

נאדיה חילו: - - - מחפשים את החוטים, איפה אפשר לגשר ואיפה אפשר להוביל דברים חיוביים, ולא איפה לחפש את הקיטוב.

גאלב מג'אדלה: ככה אתה מסיים את דבריך?

גאלב מג'אדלה: זה המסר לעם?

גאלב מג'אדלה: שנבחרי ציבור הם גיס חמישי?

גאלב מג'אדלה: כך אתה מסיים את זה?

אליהו גבאי: - - -

גאלב מג'אדלה: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת - - -

גאלב מג'אדלה: גיס חמישי - כך אתה מסיים?

אליהו גבאי: לא.

אליהו גבאי: אלה שמזדהים - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מג'אדלה, אני רוצה להמשיך בדיון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי, אני מבקש לא להשיב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מג'אדלה, אני מבקש להמשיך.

גאלב מג'אדלה: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מג'אדלה, אני מבקש להמשיך בדיון.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי ברצוני להשתתף בצערן של משפחות ההרוגים ולשלוח איחולי החלמה מהירה לפצועים.

אלחנן גלזר: ארבעה שבועות עברו מאז תחילת המבצע בצפון.

אלחנן גלזר: יצאנו למלחמה במטרה אחת, והיא: הפסקת ירי ה"קטיושות" על יישובי הצפון והאיום היומיומי על חיילינו הניצבים בגבול הצפוני על מנת להגן על העורף מפני התוקפנות הלא-פוסקת של ה"חיזבאללה", אשר שם לו למטרה להשמיד את מדינת ישראל.

אלחנן גלזר: הארגון החל פעילותו בשנות ה-80 בעידודו של המשטר האירני.

אלחנן גלזר: מטרת הארגון היתה להקים רפובליקה אסלאמית בלבנון ולהילחם מלחמת ג'יהאד נגד מדינת ישראל.

אלחנן גלזר: הפעילות התוקפנית כללה פגיעה ביעדים ישראליים ויהודיים בעולם, ביניהם פיצוץ שגרירות ישראל בארגנטינה.

אלחנן גלזר: את השראתו קיבל מאירן, ואת הגיבוי - מסוריה.

אלחנן גלזר: הארגון מחשיב את עצמו כמגן לבנון.

אלחנן גלזר: לבנון לא זקוקה להגנתו של נסראללה.

אלחנן גלזר: ללבנון צבא משלה.

אלחנן גלזר: לא יעלה על הדעת שבמדינה ריבונית יתקיימו ארגוני טרור או כאלה המתיימרים להיקרא "תנועה לשחרור לאומי" לצד צבא סדיר.

אלחנן גלזר: האם מישהו יעלה על הדעת עוד צבא בישראל מלבד צבא-הגנה לישראל?

אלחנן גלזר: או צבא נוסף על צבא ארצות-הברית בארצות-הברית?

אלחנן גלזר: לאחר יציאת צה"ל מלבנון ואף שמדינת ישראל קיימה את כל החלטות האו"ם, המשיך ארגון ה"חיזבאללה" בפעולותיו התוקפניות נגדנו ללא כל פרובוקציה מצדנו, אם זה ירי לכיוון הר-דב, אם חטיפת חיילים ואם ירי לכיוון אזרחים.

אלחנן גלזר: אין אנו יכולים להבליג עוד.

אלחנן גלזר: אנו נמצאים במערכה קשה אשר תקבע את גורלנו וגורל ילדינו.

אלחנן גלזר: ילדי קריית-שמונה אינם יכולים להעביר את שנות ילדותם במקלטים.

אלחנן גלזר: הנערים והנערות משלומי ומעלות רוצים לבלות כמו ילדי תל-אביב, ללא חשש פן תיפול רקטה על ראשם.

אלחנן גלזר: הפנסיונרים מנהרייה ומחיפה צריכים ליהנות בחברת ידידיהם במועדונים ובטיולים.

אלחנן גלזר: כל שאנו מבקשים הוא להחזיר להם את שמחת החיים ואת הביטחון לצאת את ביתם ללא חשש שמא ייפגעו.

אלחנן גלזר: אני ביקרתי עם חברי מסיעת גיל בצפון.

אלחנן גלזר: פגשתי את האנשים, ואני חייב לומר לכם, שהתרגשתי מאוד ממה שראיתי ושמעתי.

אלחנן גלזר: העורף הישראלי איתן ונותן גיבוי מלא לממשלה ולצה"ל להמשיך את הפעולה עד יעבור זעם.

אלחנן גלזר: שרינו מסתובבים בצפון ומבקרים בכל בתי-החולים ובבתי הזקנים, אם זה שר הגמלאים ואם שר הבריאות, ומטפלים בפנסיונרים.

אלחנן גלזר: אני פונה מכאן לאזרחי לבנון ולממשלת לבנון ואומר להם, שאין אנו פועלים נגדם.

אלחנן גלזר: כואב לנו לראות את לבנון נהרסת, אולם, כמו לכל מדינה בעולם, לישראל הזכות להגן על עצמה.

אלחנן גלזר: הפעילות הצבאית הינה אך ורק נגד ארגון ה"חיזבאללה" הפועל מתוך שטח לבנון.

אלחנן גלזר: צבא לבנון, אשר היה אמור להתפרס לאורך הגבול הבין-לאומי, על מנת למנוע מקרים של חטיפות חיילים וירי רקטות לעבר ערי ישראל, בחר שלא לעשות זאת.

אלחנן גלזר: ה"חיזבאללה" התקדם לעבר גבולנו הצפוני, ובמקביל התחמש בצורה מסיבית.

אלחנן גלזר: מדינת ישראל חייבת לסיים את המלחמה הזאת רק כאשר נדע מעבר לכל ספק שהאיום הזה הוסר.

יצחק אהרונוביץ': נא לקצר.

אלחנן גלזר: על ישראל לדאוג, שבמסגרת ההסכם להפסקת אש יובטח שארגון ה"חיזבאללה" לא יוכל לפתוח במתקפה נגד מדינת ישראל בעתיד.

אלחנן גלזר: אני מתנגד להפסקת אש זמנית או לכל סוג של הסכם זמני אשר יביא לחיזוק ולביסוס עמדות ה"חיזבאללה" מחדש.

אלחנן גלזר: הפסקת האש חייבת לבוא, אך רק כאשר נהיה בטוחים, מעבר לכל ספק, שיכולת הארגון לפגוע בנו אינה קיימת עוד - לא בעתיד הקרוב ולא בעתיד הרחוק.

אלחנן גלזר: אני מקווה, שבהקדם, לאחר שכל ארגוני הטרור יחדלו מלהתקיים, נוכל להגיע להבנה ולנורמליזציה עם ממשלת לבנון, שיביאו, בסופו של דבר, לחתימה על הסכם שלום בינינו.

אלחנן גלזר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני בא עכשיו ממפגש שמתקיים למטה עם משפחות החיילים החטופים.

משה גפני: דיבר שם אביו של גלעד שליט ואמר: איזו השוואה מנסים לעשות במועצת הביטחון ובמדינות שונות בעולם בין מצב החיילים החטופים לבין האסירים שנמצאים בישראל?

משה גפני: לאסירים שנמצאים בישראל יש כל התנאים, יש להם ביקורים סדירים, יודעים מה מצבם הרפואי והם מקבלים את הטיפול המלא.

משה גפני: הבנים שלנו - אנחנו חיים באפלה.

משה גפני: איזה מין השוואה זו?

משה גפני: בשעה שהוא דיבר אני חשבתי, ואדוני היושב-ראש, אני מבקש לשתף אתכם במה שחשבתי.

משה גפני: העם היהודי הקיז המון נחלי דם, יותר מכל אומה אחרת.

משה גפני: הוא עבר הרבה מלחמות.

משה גפני: מלחמה אחת - אנו מודים עליה, וזו המלחמה שהיתה לעם היהודי, לחשמונאים, עם היוונים.

משה גפני: אנחנו מודים לקדוש-ברוך-הוא, ומתפללים כל שנה בחנוכה ואומרים: אנחנו מודים לקדוש-ברוך-הוא שמסר רבים ביד מעטים, וזה נס גדול שמעטים מנצחים רבים.

משה גפני: אבל אחד הדברים שאנו מודים עליו הוא: "מסרת רשעים ביד צדיקים".

משה גפני: תמהתי על מה ההודיה בעניין הזה.

משה גפני: אם מדובר היה בשני צבאות שווים בכוחם, בגודלם וביכולתם להילחם, מה הנס הגדול הזה שהוא מסר רשעים ביד צדיקים?

משה גפני: אז מה אם הצבא השני רשע והצבא שלנו הוא צדיק?

משה גפני: לגבי התשובה, אני חשבתי באותה עת שהוא דיבר, ואני אומר את זה לגבי המלחמה הזאת:

משה גפני: תראו איזו משוואה עושים באומות העולם, אפילו מדינות ידידותיות לנו.

משה גפני: איזו משוואה כאשר ישראל יוצאת למלחמה של אין ברירה כיוון שפוגעים באזרחים.

משה גפני: מה המשוואה שעושים - ואני נגד הרג של חפים מפשע, אני נגד באופן מוחלט - איזו משוואה עושים עם כפר קאנא, שזה פשוט נורא ואיום?

משה גפני: אבל מה עושה הצד השני?

משה גפני: מה הוא עושה כל היום וכל הלילה?

משה גפני: מה המערכה הצבאית שלו?

משה גפני: להפגיז זקנים בקריית-שמונה, נשים וילדים בנהרייה, לנסות ולפגוע בנצרת?

רן כהן: הם מנסים לעשות כפר קאנא בכל מקום.

משה גפני: בכל מקום.

משה גפני: לנו יש איזה שהוא עניין במלחמה הזאת?

עבאס זכור: אז שיוכרז על הפסקת אש - - -

משה גפני: חבר הכנסת זכור, אין לי ויכוח אתך.

משה גפני: אני מדבר על כל המשוואות שעושים בעולם.

משה גפני: אני בעד להתחשב בעולם.

משה גפני: אנחנו לא חיים לבד.

משה גפני: אנחנו צריכים להתחשב, ובראש ובראשונה אנחנו צריכים להתחשב בארצות-הברית.

משה גפני: אנחנו צריכים להתחשב גם במדינות אחרות.

משה גפני: אנחנו לא חיים לבד בעולם.

משה גפני: אבל אנחנו פה, בכנסת, בינינו לבין עצמנו - איזו השוואה באיזה תחום: לא בחיילים החטופים, לא במטרות המלחמה, לא בפעולות המאבקים שנעשים.

משה גפני: מה אנחנו ביקשנו?

משה גפני: אנחנו ביקשנו את לבנון?

משה גפני: הרי עזבנו את לבנון.

משה גפני: אנחנו רוצים להיות שם?

משה גפני: יש מישהו מאתנו שסבור שצריך להישאר על אדמת לבנון דקה אחת?

משה גפני: מה רצו מאתנו?

משה גפני: מה רצה ה"חיזבאללה"?

משה גפני: למה הוא חטף חיילים?

משה גפני: למה הוא פתח באש?

משה גפני: החיילים הללו היו על אדמות לבנון?

משה גפני: עושים השוואות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, באותה עת שדיבר אביו של שליט, חשבתי על הנס הגדול שהקדוש-ברוך-הוא מוסר רשעים ביד צדיקים.

משה גפני: אין סגנון המלחמה של צבא מוסרי כסגנון המלחמה של מישהו שאיננו מוסרי, גם אם מדובר בשני צבאות שווי כוח.

משה גפני: אין לצבא מוסרי יכולת להתמודד עם מה שמסוגל לעשות הצד השני.

משה גפני: אנחנו גם יכולים.

משה גפני: שמעתי את אחד המפקדים בתקשורת.

משה גפני: שואל אותו המראיין: אין שם חפים מפשע בכפר הזה, בדרום-לבנון.

משה גפני: למה אתם לא מוחקים את הכפר?

משה גפני: והוא אומר: אנחנו רוצים שאחרי זה יחזרו החיים שם למסלולם.

משה גפני: מסכנים חיילים, וחיילים נהרגים ונפגעים ונפצעים, לא כדי שייהרגו שם חפים מפשע - אין, הם עזבו - אלא כיוון שלא רוצים למחוק את הכפר.

משה גפני: דרך אגב, אני לא יודע אם זה מותר על-פי ההלכה.

משה גפני: האם מותר לסכן חיי חיילים בשביל איזו מגמה עתידית, שיחיו שם?

משה גפני: הרי אין חפים מפשע, ואין שם במי לפגוע.

משה גפני: כך הצבא מתנהל, ואנחנו עומדים מול העולם שמטיף לנו מוסר, כשאצלנו נהרגים יום-יום אזרחים, גברים, נשים, ילדים ותינוקות.

משה גפני: על מה המלחמה?

משה גפני: אנחנו רוצים לפגוע בביירות?

יצחק אהרונוביץ': אבקש לסיים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מסיים.

משה גפני: אני סבור, שאנחנו צריכים ללמוד מההיסטוריה שלנו.

משה גפני: כולנו מתפללים לקדוש-ברוך-הוא שהמלחמה הזאת תסתיים ותסתיים מהר, ולא יהיו נפגעים בצד השני אבל בראש ובראשונה שלא יהיו נפגעים אצלנו.

משה גפני: לא אנחנו רוצים את המלחמה הזאת.

משה גפני: לא אנחנו פתחנו בה.

משה גפני: אנחנו רוצים יותר מכל אחד אחר שהמלחמה הזאת תסתיים.

משה גפני: זו התפילה שלנו לקדוש-ברוך-הוא.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת רן כהן, אני עוצר לרגע את הישיבה, עד שייכנס אחד השרים.

יצחק אהרונוביץ': זה לא מכובד לכנסת ישראל שאין פה אף שר.

יצחק אהרונוביץ': ברשותך, עוד שניות מספר עד שיגיעו שר או שרה, ואנחנו נמשיך את הישיבה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לקרוא לו.

גאלב מג'אדלה: - - - פורום ראשי הוועדות עם שר האוצר ושר הפנים, אז אני אבקש את סליחתך.

יצחק אהרונוביץ': כן, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

יעקב אדרי: אנחנו פה.

יצחק אהרונוביץ': אני מאוד שמח; עשינו הפסקה כי המתנו לאחד השרים שייכנס.

יצחק אהרונוביץ': אני חושב, השר אדרי, שחשוב מאוד שאחד השרים יהיה נוכח וישמע את חברי הכנסת.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, קודמי, חבר הכנסת גפני, סיים את נאומו בכך שהוא מתפלל לקדוש-ברוך-הוא שיעשה להקדמה ככל האפשר של הפסקת האש כדי שהקרבות ייפסקו ונוכל לשבת לבטח.

רן כהן: אני רוצה, ברשותך, לנסות ולהסביר לכנסת ולציבור ככל האפשר, שבידינו לעשות את זה.

רן כהן: לא רק בידי הקדוש-ברוך-הוא, אלא גם בידינו לעשות את זה.

רן כהן: אני רוצה לנסות ולהסביר, באמת, אדוני השר, לעניות דעתי - המלחמה הזאת, גם כשהיא מוצדקת, כנגד ה"חיזבאללה" שכפה עלינו את המלחמה הזאת ויצר את המציאות הבלתי-אפשרית בצפון – מיצתה את עצמה.

רן כהן: המלחמה השיגה שני הישגים, לעניות דעתי בהחלט ראויים.

רן כהן: האחד - ההרס וההשמדה של כל קו המוצבים המרושע של ה"חיזבאללה" מצפון למדינת ישראל, והשני – השמדה של כמה אלפים, אומרים 4,000 או 5,000 רקטות ומשגרים בדרום-לבנון, שהיו מיועדים להיות משוגרים גם הם על תושבי ישראל בצפון.

רן כהן: אלה הישגים לא מושלמים, אדוני השר, זה נכון.

רן כהן: אבל אין שום הכרח ולא נאמר בשום מקום שהיחיד שיכול להשלים את ההשמדה הזאת הוא צה"ל.

רן כהן: יש עוד כלים.

רן כהן: יש מקומות שבהם המלחמה מגיעה עד נקודה מסוימת, והשלמתה חייבת להיעשות בכלים מדיניים.

רן כהן: ולכן, מדינת ישראל צריכה עכשיו לשאוף מייד להפסקת אש הדדית, לקבלת ההחלטה של מועצת הביטחון על הצבת כוח רב-לאומי בדרום-לבנון, יחד עם צבא לבנון, והם צריכים להיות אלה שישלימו את הפירוק ואת הסילוק של הרקטות מידי ה"חיזבאללה" ואת אי-חזרתו של ה"חיזבאללה" לגבול ישראל.

רן כהן: זה הפתרון.

רן כהן: וזה הפתרון המושכל והנכון שמדינה נורמלית ראויה לו.

רן כהן: אין לנו שום סיבה בעולם לומר שאנחנו נילחם עד הרקטה האחרונה ועד ה"חיזבאללאי" האחרון.

רן כהן: אין דבר כזה.

רן כהן: גם לא במלחמות שבהן רוצים להגיע להכרעה מוחלטת ולהשמדה.

רן כהן: מעולם לא למדנו, גם בצבא, שכאשר אני יוצא למלחמה אני צריך להרוג את כל חיילי האויב, עד האחרון שבהם, ולהרוס את כל המוצבים עד האחרון שבהם.

רן כהן: אני צריך להכריע אותו.

רן כהן: אני לא צריך להגיע לזה שכל העבודה הזאת תיעשה בכלי מלחמה.

רן כהן: האמן לי, אדוני השר אדרי, גם לא עשינו את זה בקילומטר ה-101.

רן כהן: עשינו את זה מעבר, בלחימה, עד שעברנו את התעלה ביום כיפור, וזו היתה המלחמה הכי קשה שהיתה לנו, אבל השלמת העניין נעשתה בקילומטר ה-101 ובכלים מדיניים, לא בכלים צבאיים.

רן כהן: אתם מהמרים רק על כלים צבאיים.

רן כהן: אני אומר לך: בעניין הזה, ההחלטה של הממשלה להמשיך את המבצע עד הליטאני היא החלטה מוטעית, ואני קורא לכם לחזור ממנה.

רן כהן: אני גם אומר את זה מעוד סיבה.

רן כהן: אמרתי את זה אתמול לשר הביטחון, ואני אומר לכם גם היום, לכנסת ולציבור.

רן כהן: יאמרו לכם: רק אם נגיע עד הליטאני נשלים את העבודה.

רן כהן: ואני אומר: אותם אנשים, כשנגיע לליטאני, יגידו: לא, יש לנו רק עוד רמת-נבטייה.

רן כהן: כי גם ברמת-נבטייה יש משגרים.

רן כהן: אחרי רמת-נבטייה יגידו: עד הזהראני.

רן כהן: ואני מכיר את הזהראני.

רן כהן: ואחרי זה יגידו לך : לא, עד הזהראני גם לא מספיק, כי אפשר לשגר גם מצפון לשם, גם מהאוואלי.

רן כהן: ואני נחתתי, במלחמת לבנון, מהאוואלי.

רן כהן: וכשתגיעו לאוואלי יגידו: בלי ביירות לא נגמרת המלחמה.

רן כהן: ויביאו אתכם עד ביירות.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי זו התוכנית השטנית של נסראללה, וזו בדיוק דרך החשיבה, שאיננה מהמרת אלא רק על אמצעי נשק ועל לחימה.

רן כהן: ואני אומר לכם: ההישאבות לתוך לבנון היא אסון.

רן כהן: כי זה בדיוק מה שמחכה לנו שם.

רן כהן: הם רוצים שנבוא לשם.

רן כהן: מה שקורה היום בבינת-ג'בל, שכל לילה יש לנו שניים-שלושה חיילים הרוגים, זה יקרה בכל הכפרים ובכל המקומות.

רן כהן: זו תוכנית הגרילה של נסראללה.

רן כהן: אתם רוצים את זה?

רן כהן: אני אומר לכם: אתם טועים טעות איומה ועושים נזק למדינת ישראל ולסיכוי לצאת מהלחימה הזאת בצורה ראויה.

רן כהן: זו תהיה טביעה בדם מיותר, חבל.

רן כהן: לא צריך לעבור עוד הפעם את כל התלאות של לבנון דאז, גם אם זה לא 18 שנה אלא רק 18 חודשים או אפילו 18 שבועות – אין שום צורך.

רן כהן: ואני רוצה לומר עוד דבר אחד, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: אנחנו שואלים, בצדק: מה לעשות בשטח שנכבש עד לכניסת צבא דרום לבנון והכוח הרב-לאומי.

רן כהן: הרי הבעיה הזאת תגיע.

רן כהן: אני אומר לך, אדוני השר.

רן כהן: אם אתם חושבים להישאר שם, זו תהיה טעות טרגית.

רן כהן: צריך לעשות מאמץ אדיר לצאת משם, כי אם יהיו לנו שם יותר כוחות נצטרך להחליף יותר חיילים לחופשות, לרענן חיילים, להוציא ללוויות – חס וחלילה, – אבל אנחנו יודעים שזה יקרה – להביא אספקה, וכל הדברים הללו יעלו באין-סוף קורבנות.

רן כהן: אפשר על השטח הזה לשלוט באש גם מרחוק, גם מנקודות תצפית, עד שיבוא צבא לבנון ועד שיבוא הכוח הרב-לאומי.

רן כהן: עוד מלה אחת, אדוני, ובזה באמת אני מסיים: אדוני השר, מי כמוך יכול להבין ללבי כאשר אני אומר שצריך לחזור לשפיות הדעת, להפסיק את הלחימה ההדדית, לקדם הפסקת אש, לחזור לבעיה המרכזית שלנו, והיא להחזיר את החטופים הביתה.

רן כהן: על זה יצאנו למלחמה, אלוהים אדירים, והם כמעט נשכחו.

רן כהן: מזל שהיום ההורים באו לכאן, המשפחות באו לכאן.

רן כהן: צריך לחזור לסדר-יום חברתי.

רן כהן: המלחמה הזאת מחקה את סדר-היום החברתי של הממשלה ושל הכנסת הזאת.

רן כהן: וצריך לחזור לתקווה של הסדר ושלום.

רן כהן: הפסקת אש יכולה להיות לא רק סיום הלחימה אלא גם מקפצה לפתרון של שלום.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת רן כהן.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, כואב מאוד המשך המלחמה המיותרת הזאת.

עבאס זכור: אני אומר גם למשפחות החיילים החטופים שהיו היום בכנסת, ועד עכשיו, שיש אפשרות, בהחלטה של חברי הבית הזה, ממשלת ישראל, להחזיר אותם הביתה כמה שיותר מוקדם.

עבאס זכור: בהחלטה שתקבל ממשלת ישראל לשחרר אסירים פלסטינים ולבנונים ניתן להחזיר את כל החיילים החטופים הביתה.

עבאס זכור: אני מופתע מחבר הכנסת אלי גבאי, שמאיים על חברי כנסת ערבים, על תושבי מדינת ישראל הערבים, להרוג אותם.

עבאס זכור: היום, במצב כזה, הוא מאיים על חברי כנסת.

עבאס זכור: אני מבקש מהיושב-ראש לטפל בדיבורים ובאיומים ובהסתה של חבר הכנסת אלי גבאי כלפי חברי כנסת.

עבאס זכור: כמה יפה לשמוע חבר כנסת כמו משה גפני, שמדבר ומתפלל להפסקת אש.

עבאס זכור: אני משתתף אתו בתפילה, ועל כולנו להשתתף בתפילה לסיום המלחמה הזאת.

עבאס זכור: אבל לא מספיקה תפילה, כי השלום והמלחמה הם מעשי ידיו של האדם.

עבאס זכור: נחליט וכולנו נלך בכיוון הפסקת המלחמה הזאת; התושבים, האזרחים במדינת ישראל, החפים מפשע, וגם האזרחים בלבנון ובעזה שמשלמים את המחיר של המלחמה הזאת, הם הקורבן של המלחמה הזאת.

עבאס זכור: כמעט חודש הם מתעוררים וישנים כשקורים מקרי טבח נגד אנשים חפים מפשע.

עבאס זכור: איך אפשר להסביר שזאת מלחמה למען הגנה על מדינת ישראל ועתידה?

עבאס זכור: האם הריגת ילדים וקשישים והריסת גשרים ותשתיות - - -

יעקב אדרי: והפצצת בתים בעכו.

יעקב אדרי: קשה לך להגיד את זה.

עבאס זכור: - - - והפצצת בתים בעכו, בחיפה, במג'ד-אל-כרום – כל זה למען מי?

עבאס זכור: עלינו להפסיק את המלחמה הזאת.

עבאס זכור: כולנו מפסידים; גם אנחנו, הערבים במדינת ישראל, כתושבי ואזרחי המדינה, וגם התושבים האזרחים בלבנון, שהם קרובי משפחה שלנו.

עבאס זכור: אנחנו חלק מהעם הפלסטיני והאומה הערבית.

עבאס זכור: כואב לנו לראות הרוגים בחיפה, בעכו, וגם בלבנון וגם בעזה.

עבאס זכור: על כולנו לדאוג איך לאפשר חיים טובים לכל אדם שחי בישראל וחי בלבנון וחי בעזה.

עבאס זכור: אני לא משתתף רק בצער הלבנונים, אלא גם בצער השכנים שלי בעכו.

עבאס זכור: כתושב עכו – עלינו כולנו לדאוג לכל התושבים.

עבאס זכור: אני פונה לשרת החוץ לקבל כל הצעה בין-לאומית לפשרה, כמה שיותר מהר, לחסוך בכל טיפת דם, מכל תושב, מכל אזרח, מכל בן-אדם, תושב מדינת ישראל או תושב מדינת לבנון או עזה.

עבאס זכור: רק שלשום שמענו שיש כוונה לשר הביטחון לפגוע במקומות אסטרטגיים וממשלתיים בלבנון.

עבאס זכור: האם כך מגינים על מדינת ישראל?

עבאס זכור: בכל יום נוסף של מלחמה אכזרית זו משלמים מחירים גבוהים בחיי האנשים משני הצדדים.

עבאס זכור: שני העמים הם הקורבן של המלחמה.

עבאס זכור: למה לא לקבל את הצעת ראש ממשלת לבנון?

עבאס זכור: למה לצחוק על הדמעות של ראש ממשלת לבנון?

עבאס זכור: למה לא נבכה גם אנחנו על כל טיפת דם שנשפכת מכל אדם שנמצא בכל מקום?

עבאס זכור: ראש הממשלה, אל תפספס את ההזדמנות הזאת.

עבאס זכור: אתה ושר הביטחון הוכחתם שאתם חזקים, הרגתם יותר מ-1,000 אזרחים לבנונים ונפצעו יותר מ-10,000 תושבים; יותר ממיליון פליטים.

עבאס זכור: מספיק שנהרגו כמעט 100 ישראלים, 50% מהם אזרחים חפים מפשע.

עבאס זכור: 50% מהאזרחים הם ערבים.

עבאס זכור: מספיק שיותר מ-50% מתושבי הצפון הפכו לפליטים.

עבאס זכור: עלינו לשמוע לתושבי הצפון ולהקשיב להם, כי הם היחידים שסובלים מהמלחמה הזאת.

עבאס זכור: לפחות 50% מהם, ורובם ערבים, הם הנמצאים היום תחת אש.

עבאס זכור: אין מי שיקבל את הערבים במרכז הארץ ובדרום הארץ.

עבאס זכור: רוב הערבים – ואני תושב עכו, תושב הצפון, נשארנו בבתים שלנו, תחת האש.

עבאס זכור: כל יום שומעים את האזעקות, כל יום נופלים עלינו ועל השכנים שלנו, ערבים ויהודים, הטילים האלה.

עבאס זכור: עלינו לשמוע לקול התושבים.

עבאס זכור: 50% מתושבי הצפון מבקשים, מתחננים, בוכים למען הפסקת האש.

עבאס זכור: מספיק עם המלחמה, מספיק עם שפיכות הדמים.

עבאס זכור: אני אומר לראש ממשלת ישראל ולכל המנהיגים ולכל ממשלת ישראל: המנהיג האמיתי והחזק הוא מי שחוסך כל טיפת דם מאזרחי המדינה שלו וכל טיפת דם מכל אדם שנמצא בעולם.

עבאס זכור: חבר הכנסת, לפי שתחליט ותצביע היום על המשך המלחמה, תסתכל בעיני הילדים שלך, תזכור את אשתך ואת המשפחה שלך לפני שתגיד "כן" למלחמה, שאיננו יודעים לאן היא תגיע אם היא תימשך ותתרחב.

עבאס זכור: אין שום סיבה שלא נגיע למלחמה אזורית - העולם הערבי והאסלאמי לא יתערב במלחמה אם המלחמה תימשך.

עבאס זכור: עם כל זה, אני בטוח שהרוב היום יצביעו בעד המשך המלחמה.

עבאס זכור: ה"קטיושות" והטילים ייפסקו רק דרך הסכם שלום אמיתי, לא דרך המשך המלחמה.

עבאס זכור: עד היום כמעט כל עשר שנים ישראל נלחמת עם השכנים.

עבאס זכור: מספיק עם המלחמה, די לשפיכות הדמים, מספיק לחפש ניצחון על חשבון האזרחים והחפים מפשע.

עבאס זכור: המעשים שרואים ושומעים עליהם בימים האחרונים, כשעוצרים את יושב-ראש הפרלמנט הפלסטיני ומכים אותו, כששולחים מכתבי רעל לראש הממשלה הפלסטינית – מה זה אומר?

יעקב אדרי: ה"פתח" שלח לו את זה.

עבאס זכור: מאיפה נשלחו המכתבים האלה, מה"פתח"?

עבאס זכור: הם נשלחו ממדינת ישראל, הם נשלחו מכאן.

עבאס זכור: זה גורם לפתיחת מלחמות ולהמשך שפיכות הדמים.

עבאס זכור: למה במקום לתכנן מלחמה לא לתכנן שלום אמיתי עם כל השכנים, עם הפלסטינים, עם הלבנונים, עם הסורים, וגם עם ה"חיזבאללה" ועם ה"חמאס"?

עבאס זכור: בסופו של דבר יהיה הסכם, למה לא לחסוך כל טיפת דם?

עבאס זכור: למה לא לעשות הסכם מהיום, מהשעה הזאת?

עבאס זכור: המנהיג החזק הוא מי שמושיט יד ומקבל את כל הצעות השלום ולא ממשיך במלחמה.

עבאס זכור: היו זמנים שישראל היתה מחליטה מתי היא תפתח במלחמה ומתי היא תסיים מלחמה.

עבאס זכור: היום יש אחרים שפותחים במלחמה ומחליטים מתי לסיים אותה.

עבאס זכור: אני מציע שהיום תצא החלטה מהבית הזה, שמספיק עם המלחמה, מספיק עם שפיכות הדמים, כן לשלום, כן לכל פשרה, כן לכל קריאה למדינת ישראל להתפשר למען השלום ולמען החיים לכל אדם באזור שאנחנו חיים בו.

עבאס זכור: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, היה לי קשה היום לראות את משפחות החיילים המוחזקים בידי "חיזבאללה" והפלסטינים, משפחות גולדווסר, רגב ושליט, כשהם היו פה.

דב חנין: אני הרגשתי את הדאגה שלהם, את הצער שלהם, את הכאב שלהם, את הסבל שלהם, ולבנו אתם.

דב חנין: אנחנו רוצים שהבנים שלהם יחזרו בשלום הביתה.

דב חנין: אנחנו רוצים שהם יוכלו לחזור ולחבק ולנשק אותם ולחזור למסלול חיים רגיל ונורמלי.

דב חנין: לבנו עם אזרחי ישראל, אזרחי לבנון והאזרחים הפלסטינים בעזה, שנהרגים ונפצעים יום-יום, שסובלים סבל קשה בכל יום נוסף ומיותר שהמלחמה הזאת מתרחשת.

דב חנין: אנחנו מציעים להפסיק את הסבל הזה, להפסיק את ההרג, לעצור את המלחמה, שהיינו נגדה מהיום הראשון.

דב חנין: על זה יש ויכוח בבית הזה; אין קונסנזוס, וצריך לומר את הדברים בשפה ברורה וחדה.

דב חנין: אנחנו מציעים לאפשר לפליטים בלבנון, וגם בצפון ישראל, לחזור לבתיהם.

דב חנין: אנחנו מציעים להפסיק את הסבל של מי שנלכדו באזורי הלחימה - אם בדרום-לבנון, אם בעזה, אם בצפון ישראל, אותם אנשים עניים, שאין להם האפשרות לנסוע למקומות אחרים.

דב חנין: כשאנחנו מציעים להפסיק את המלחמה הזאת, אנחנו עושים זאת מתוך דאגה אמיתית לעתיד של כולנו באזור הזה - לעתידה של ישראל, לעתידם של הפלסטינים ולעתידם של הלבנונים.

דב חנין: זו דאגה קשה מאוד, כי המדיניות הנוכחית של ממשלת אולמרט-פרץ מעמידה את ישראל במסלול התנגשות נורא עם העולם הערבי כולו ועם העולם המוסלמי כולו.

דב חנין: תוצאתו של מסלול ההתנגשות הזה תהיה אחת ויחידה: חורבן מלא של האזור כולו.

דב חנין: עוד לא מאוחר לעצור.

דב חנין: עוד לא מאוחר להפוך את הכיוון.

דב חנין: אפשר אחרת.

דב חנין: יש ברירה.

דב חנין: חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם את הדרך שלנו, מבעד לאותו מסך של הסתה, השמצות וקללות.

דב חנין: יש לנו דרך אחרת להציע לציבור הישראלי, והיא דרך שמציעה עתיד אמיתי ותקווה.

דב חנין: הצעד הראשון הוא הפסקת אש מיידית.

דב חנין: אתמול הושגה החלטה חשובה של ממשלת לבנון – ואני שמח לשמוע שיש בלבנון הסכמה רחבה סביבה – להציב את צבא לבנון בדרום-לבנון.

דב חנין: יש אפשרות להגיע מייד להסכם הפסקת אש.

דב חנין: צריך ללוות אותו בהסכם חילופי שבויים.

דב חנין: זו הדרך היחידה להבטיח את שובם בשלום גם של שלושת החיילים שנמצאים בידי "חיזבאללה" והפלסטינים.

דב חנין: הצעד השני, שצריך להתחיל להתקדם בו מייד, הוא להתקדם להסכם שלום כולל.

דב חנין: כי רק בהסדר כולל יהיה שלום יציב.

דב חנין: לממשלה הנוכחית יש אידיאולוגיה, והאידיאולוגיה שלה אומרת: אין עם מי לדבר.

דב חנין: אבל המציאות היא אחרת.

דב חנין: יש עם מי לדבר, ויש על מה לדבר.

דב חנין: בזירה הפלסטינית יש מסמך האסירים - הסכמה היסטורית בין הארגונים הפלסטיניים על מדינה פלסטינית בגבולות 1967.

דב חנין: זה בסיס מצוין להתחיל בדיאלוג ולהתחיל בהתקדמות להסכם.

דב חנין: ביום שישי התפרסמו דבריו החשובים של שגריר סוריה בארצות-הברית.

דב חנין: בריאיון ל"ידיעות אחרונות" אומר ד"ר עימאד מוסטפא: "את מדינת ישראל הזמנו לשיחות שלום שלוש פעמים בשנים האחרונות, ואפילו תשובה לא קיבלנו.

דב חנין: אנחנו מכירים בזכותה של מדינת ישראל להתקיים בביטחון – הרי הזמנו אותה לשיחות אתנו.

דב חנין: האם היינו מזמינים מישהו שאנחנו לא מכירים בו?

דב חנין: יש בעיה במזרח התיכון, והבעיה הזאת לא תיפתר עד שיגיעו לנושא המרכזי, והנושא המרכזי הוא הכיבוש המתמשך.

דב חנין: רק אז הבעיה תיפתר.

דב חנין: והפתרון לא מסובך: תוקם מדינה פלסטינית במסגרת פתרון של שתי מדינות, זו לצד זו.

דב חנין: סוריה תקבל בחזרה את הגולן, לבנון תקבל את חוות-שבעא, וחוזה שלום ייחתם בין כל הצדדים".

דב חנין: השגריר הסורי שואל שאלה שגם אנחנו צריכים להיות מוטרדים ממנה:

דב חנין: כמה דם עוד צריך להישפך במזרח התיכון עד שהממשל האמריקני יבין שסוריה היא חלק מרכזי במזרח התיכון, ועם החלק הזה צריך לדבר?

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כמה משפטי סיום, ברשותך.

דב חנין: מתרחבת בציבור הישראלי ההבנה שגם המלחמה הזאת היא מלחמת ברירה.

דב חנין: אלפי מפגיני השלום בתל-אביב במוצאי השבת האחרונה העבירו לנו מסר ברור, וזהו מסר שהכנסת צריכה לשמוע: גם בציבור הישראלי אין עוד הסכמה למלחמה הזאת.

דב חנין: אפשר ללכת בכיוון אחר.

דב חנין: אפשר ללכת בכיוון ההפוך.

דב חנין: צריך להתחיל לדבר על שלום.

דב חנין: צריך להתחיל לדבר על שלום כולל - עם הפלסטינים, עם לבנון, עם סוריה.

דב חנין: זה אפשרי, זה בידינו.

דב חנין: כל יום נוסף הוא יום של סבל מיותר, יום של הרג מיותר, יום של דם מיותר.

דב חנין: בידינו הכוח לשנות זאת.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההחלטה על המלחמה נפלה בקונטקסט של העדר פרויקט פוליטי ישראלי; בקונטקסט שמאז שיחות קמפ-דייוויד ועד היום, הכיוון הכללי של הפוליטיקה הישראלית הוא לדבר עם הצד הפלסטיני ועם הצד הערבי בכלל בתותחים, בפגזים, בהרס ובכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: יש סכסוך.

ג'מאל זחאלקה: את הסכסוך הזה אפשר לפתור בדרכי שלום, בדרכים דיפלומטיות ובמשא-ומתן, או לנסות, כפי שעושה ממשלת ישראל בשנים האחרונות לפחות - היא עשתה זאת תמיד, אבל בשנים האחרונות ביתר שאת - להסתמך על הכוח ולהסתמך על הכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: אם יש מסקנה שצריך להסיק כבר עכשיו ממה שקורה בעזה ובלבנון – כמובן, יהיו סיכומים ויהיו הרבה מסקנות, אבל אני חושב שיש דבר אחד שאפשר להסיק כבר עכשיו, והוא לחזור לדבר הכי אלמנטרי, שמנסים להסתיר בארץ בדמגוגיה, בדיסאינפורמציה, בהטעיה, בגלגול עיניים ובכל מיני צדקנויות: הסכסוך הוא סכסוך ישראלי-ערבי.

ג'מאל זחאלקה: צריכים להפנים את זה.

ג'מאל זחאלקה: כשמתחילים הסלמה בעזה והורגים מאות אזרחים, כמעט לא טבעי שהתבערה הזאת תיעצר בעזה.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שבבית הזה יבינו, שהפצצות שנופלות על בתים בעזה מרעידות את כל העולם הערבי.

יעקב אדרי: ומה שנופל כאן לא מרעיד?

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לבוא ולומר: אנחנו מפציצים את עזה, מה אכפת לכם הלבנונים?

ג'מאל זחאלקה: מה אכפת לכם המצרים?

ג'מאל זחאלקה: מה אכפת לכם - אפילו תושבי הגדה המערבית?

ג'מאל זחאלקה: משל היית אומר לאנשי תל-אביב: מה אכפת לכם שמפציצים את קריית-שמונה?

ג'מאל זחאלקה: זה אותו הדבר.

ג'מאל זחאלקה: זה אותו הדבר.

ג'מאל זחאלקה: ההרגשה של אזרח ערבי מן השורה בקהיר, בקזבלנקה, בטריפולי, בביירות, כשהוא רואה את התמונות מעזה, היא לפחות כמו הרגשה של ישראלי בתל-אביב שרואה את התמונות של קריית-שמונה.

ג'מאל זחאלקה: לפחות.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שתבינו את זה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לחזור לדברים הבסיסיים, ואני כבר אומר את הצעד השני: צריך להפנים שהסכסוך הוא ישראלי-ערבי והפתרון יכול להיות פתרון ישראלי-ערבי.

ג'מאל זחאלקה: כשתסתיים המלחמה הזאת, יהיו תנאיה אשר יהיו, אנחנו במצב של הכול או לא כלום.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם את זה עכשיו ותפנימו.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שתבינו את הנקודה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאני אומר לך דברים חשובים וכדאי שתקשיב טוב מאוד למה שאני אומר לך.

יעקב אדרי: אתה מאיים?

יעקב אדרי: אתה מאיים?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך שהשלום עם מצרים יתמוטט.

ג'מאל זחאלקה: אתם לא יכולים להתעלל בפלסטינים בעזה, להרוג בהם, להרוג משפחות שלמות.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי במצרים לא ישתוק.

ג'מאל זחאלקה: גם בירדן לא ישתקו.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך - אתם תבעירו את כל האזור בהמשך מדיניות הכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: אני מזהיר מזה.

יעקב אדרי: אתה מבעיר את כל האזור.

ג'מאל זחאלקה: תרשום את זה בפרוטוקול ותקרא את זה אחרי שנה-שנתיים.

ג'מאל זחאלקה: אני מזהיר אותך.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך שזה מה שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: אני מזהיר את כולם; את עצמי ואת כולנו.

ג'מאל זחאלקה: צריך להבין את זה.

ג'מאל זחאלקה: אם לא מבינים את הדבר האלמנטרי הזה, אי-אפשר להתקדם צעד אחד קדימה.

ג'מאל זחאלקה: מכאן, הטענה שהיתה תקרית גבול בלבנון ללא התגרות ישראלית, לא נכונה.

ג'מאל זחאלקה: היא לא נכונה.

ג'מאל זחאלקה: אתה חושב שאתה תעשה הסדר עם כל מדינה ערבית.

ג'מאל זחאלקה: זה השב"כ הישן שלך, כך חשבתם וכך אתם מובילים אסונות לכולם, גם לפלסטינים, גם ללבנונים וגם לישראלים.

ג'מאל זחאלקה: צריכים לעשות שינוי, והעולם הערבי אומר לכם היום: אנחנו מוכנים לשלום כולל, שלום עם כל מדינות ערב.

ג'מאל זחאלקה: אתם מכירים את זה, אבל אתם זורקים את זה לפח האשפה ולא מתייחסים לזה.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן ממשלה וגם אופוזיציה, לצערי הרב, של חזית סירוב ישראלית.

ג'מאל זחאלקה: חזית סירוב.

ג'מאל זחאלקה: הפלסטינים מציעים הפסקת אש ומשא-ומתן, וישראל מסרבת.

ג'מאל זחאלקה: היתה תקרית גבול, הציעו לפתור אותה במשא-ומתן, ישראל מסרבת.

ג'מאל זחאלקה: העולם הערבי כולו מציע לישראל שלום כולל, וישראל מסרבת.

ג'מאל זחאלקה: לא יהיה שלום אם השלום לא יהיה שלום כולל.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם את זה כעובדה.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה להבין, לטעום קצת מה ההרגשה בעולם הערבי?

ג'מאל זחאלקה: אני אתן לך דוגמה אחת.

ג'מאל זחאלקה: קראתי ב"אל-ג'זירה נט" - אתם יכולים לבדוק את זה - שקבוצה של עורכי-דין במרוקו מצאה שעמיר פרץ עדיין רשום במרשם התושבים במרוקו.

ג'מאל זחאלקה: הוא אזרח מרוקני ומגישים נגדו תביעה על ביצוע פשעים.

ג'מאל זחאלקה: החוק המרוקני מאפשר להגיש תביעה נגד כל אחד שרשום שם במרשם האוכלוסין, אם הוא עושה את הדבר במרוקו או מחוץ למרוקו.

ג'מאל זחאלקה: אתם מובילים למלחמה, לתבערה כוללת במזרח התיכון, ואת זה אפשר למנוע אם משנים כיוון.

ג'מאל זחאלקה: לא תיקונים טקטיים.

ג'מאל זחאלקה: אתם עסוקים יותר מדי בטקטיקות, בדברים קטנים.

ג'מאל זחאלקה: פוליטיקאים קטנים, אפילו פחדנים.

ג'מאל זחאלקה: גיבורים על ילדים.

ג'מאל זחאלקה: אמרו - ממשלת אזרחים.

ג'מאל זחאלקה: אם כך, הגנרלים הם אזרחים טובים מהם.

נסים זאב: אתה האסטרטג של עם ישראל.

גדעון עזרא: אסטרטג של נסראללה.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה לא צודקת, זו מלחמה לא צודקת גם אם נותנים לה כל מיני תירוצים והצדקות למיניהם.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה לא צודקת כי היה אפשר לפתור את הבעיות בדרכי שלום ובמשא-ומתן.

ג'מאל זחאלקה: ישראל יצאה למלחמה במטרה אחת – כוח הרתעה.

ג'מאל זחאלקה: להראות שלישראל יש כוח.

ג'מאל זחאלקה: אין מטרה אחרת.

גדעון עזרא: מי יצא למלחמה?

גדעון עזרא: ישראל?

גדעון עזרא: ישראל יצאה למלחמה?

גדעון עזרא: איך אתה לא מתבייש?

ג'מאל זחאלקה: אין מטרה אחרת לישראל במלחמה הזאת, ואני מוכן להוכיח את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן להוכיח שלא היתה שום מטרה אחרת למלחמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה למען מלחמה, הרס למען הרס, הרג למען הרג, רצח למען רצח, כוחנות למען כוחנות.

ג'מאל זחאלקה: מנסים לשקם את כוח ההרתעה הישראלי על גופות של לבנונים, על גופות של פלסטינים וגם על גופות של אזרחי ישראל.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת זחאלקה, לא קראת שנסראללה קרא להשמדת ישראל, וגם נשיא אירן, אחמדינג'אד, דיבר על השמדת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: זו המטרה היחידה מ-1996.

ג'מאל זחאלקה: מי ששומע את התקשורת הישראלית יכול לחשוב שבעשר השנים האחרונות נפלו "קטיושות" על ישראל.

ג'מאל זחאלקה: לא היו "קטיושות".

ג'מאל זחאלקה: לא היו.

ג'מאל זחאלקה: פשוט לא היו.

ג'מאל זחאלקה: מאז הסכם "ענבי זעם" לא היו "קטיושות" אלא בתגובה, לפי ההסכם הזה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר למנוע דברים.

ג'מאל זחאלקה: ממציאים – סכנת ה"קטיושות".

ג'מאל זחאלקה: זאת הסכנה שיצרה המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא היה לפני המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר שיצרה המלחמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: מטעים את הציבור, ואף אחד לא מערער.

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא אומר: חבר'ה, לפני שנה לא היה, לפני שנתיים לא היה.

ג'מאל זחאלקה: לפני מלחמת לבנון הראשונה לא נפלה "קטיושה" אחת במשך שנתיים.

ג'מאל זחאלקה: חיכו לרגע שיעשו את המלחמה למטרות אחרות לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: ה"קטיושות" היו תירוץ.

ג'מאל זחאלקה: במשך שנתיים היה הסכם הפסקת אש ו"קטיושה" אחת לא נפלה.

ג'מאל זחאלקה: חיכו להזדמנות לעשות מלחמה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להמשיך בדרך הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זאת דרך שמובילה לחורבן.

ג'מאל זחאלקה: אומנם מדברים על גאולה, אבל הולכים בדרך החורבן.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שעושה ממשלת ישראל היום.

ג'מאל זחאלקה: לא לומדים מכישלונות, וזו אחת הבעיות.

ג'מאל זחאלקה: החד-צדדיות התמוטטה.

ג'מאל זחאלקה: זאת גם אחת המסקנות של המלחמה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: היא התמוטטה, גם בעזה וגם בלבנון.

ג'מאל זחאלקה: ומה המסקנה?

ג'מאל זחאלקה: להמשיך בזה.

ג'מאל זחאלקה: עוד חד-צדדיות.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם שזה יתמוטט.

ג'מאל זחאלקה: אם לא יהיה הסכם, לא יהיה שקט.

ג'מאל זחאלקה: מדיניות הכוח נכשלה.

ג'מאל זחאלקה: מה המסקנה?

ג'מאל זחאלקה: יותר כוח.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, צריך לשנות את המצב היום, עכשיו: הפסקת אש מיידית, נסיגה מלאה מדרום- לבנון, לאפשר להחזיר את הפליטים ולפתוח במשא-ומתן על הבעיות.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לפתור את הבעיות הטקטיות הקיימות, אבל אם רוצים שלום, צריך לפעול למען שלום.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להשיג שלום בתותחים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, נאלצתי לשבת ולשמוע את קודמי שדיבר במשך עשר דקות.

מגלי והבה: עשר דקות של הבל, הבל הבלים.

מגלי והבה: אני רוצה להפנות את הדובר שקדם לי למאמר המערכת מאתמול שאמר: אלה כבר לא מייצגים את הציבור הערבי בישראל, ובצדק.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, התעוררנו הבוקר לבשורה שממשלת לבנון החליטה על הפסקת אש, או החליטה על פריסת צבא לבנון לאורך הגבול הבין-לאומי.

מגלי והבה: ואנחנו כולנו פתאום עומדים דום.

מגלי והבה: ממשלת לבנון החליטה, ובעצם זה כל מה שרוצה מי שגר פה במזרח התיכון.

מגלי והבה: פתאום אנחנו מבינים מה יכול היה אותו צבא לעשות במשך שש שנים.

מגלי והבה: הרי היתה לו הזדמנות לבוא ולתפוס את הגבול הבין-לאומי.

מגלי והבה: פתאום יש הסכמה בלתי מותנית לא של סוריה, לא של "חיזבאללה", לא של אחרים.

מגלי והבה: הגבול פתוח, תרדו.

מגלי והבה: הרי כולם יודעים שלמדינת ישראל אין כוונות לתפוס שטח או לכבוש אפילו מילימטר מלבנון.

מגלי והבה: כל מטרתנו היא לחיות בשלום.

מגלי והבה: בשש השנים האלה, כל מה שעשו תושבי הגליל, ואני תושב הצפון, היה לבנות צימרים, להחיות את התיירות, לבנות יותר מטעים חקלאיים.

מגלי והבה: ומה קרה בצד השני?

מגלי והבה: - יותר טילים, יותר בונקרים, יותר מחבלים בשירות - לא של העם הלבנוני אלא בשירות אירן וסוריה.

מגלי והבה: זה מה שאנחנו רוצים.

מגלי והבה: זה מה שהעם הלבנוני רוצה.

מגלי והבה: הם פחדו אפילו מההצעה למועצת הביטחון שהניחו הצרפתים והאמריקנים.

מגלי והבה: לכן אנחנו צריכים לחשוב על האינטרס שלנו.

מגלי והבה: האינטרס של מדינת ישראל היום הוא להוציא את "חיזבאללה" מהדרום, לפרוק אותו מנשקו.

מגלי והבה: לא נחזור למצב שיאיימו עלינו, לא נחזור למצב שתושבי הצפון עד חיפה יהיו במקלטים.

מגלי והבה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, הממשלה צריכה לעשות הכול, אפילו ללכת להסדר הזה של ההצעה האמריקנית-הצרפתית זה כבר ויתור.

מגלי והבה: אנחנו צריכים לעמוד על האינטרסים שלנו, שתהיה הפסקת אש, כאשר מדרום לליטאני לא יימצא "חיזבאללה", לא יימצא שום מאגר נשק ותחמושת, לא יהיו אלה שיאיימו על גבולה של ישראל.

מגלי והבה: זה מה שצריך עכשיו.

מגלי והבה: לכן, כשאנשים, במיוחד ממשלת לבנון ואותם שרי חוץ, רוצים בטובתה של ממשלת לבנון, חייבים להסכים להצעה הצרפתית-האמריקנית, שיש בה הרבה מן ההיגיון, כשאנחנו מדברים על החזרת החיילים שנחטפו, כשאנחנו מדברים על הפסקת אש, כשאנחנו מדברים על פירוז דרום-לבנון מנשק ותחמושת, כי אנחנו עם חפץ שלום.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אני יכול להגיד שאני מדבר בשם כל או רוב תושבי ישראל.

מגלי והבה: ייצגתי את הממשלה בלוויות של החללים הערבים.

מגלי והבה: זה מצב אבסורדי שאני שומע את חברי הכנסת מייחלים שיגיעו עוד "קטיושות" למזרח התיכון, שתגיע עוד תחמושת.

מגלי והבה: הם שוכחים שאלה שרוצים לכלות אותנו לא יכולים, אנחנו ננצח אותם.

מגלי והבה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אפתח בפסוק של פרשת השבוע: "ואמרת בלבבך כחי ועצם ידי עשה לי את החיל הזה.

נסים זאב: וזכרת את ה' אלהיך, כי הוא הנתן לך כח לעשות חיל למען הקים את בריתו אשר נשבע לאבתיך כיום הזה".

נסים זאב: כ"ח ימים חלפו, 28 יום שצבא-הגנה לישראל נלחם בטרוריסטים, בשלוחים של נסראללה ושל היטלר שנמצא באירן, אחמדינג'אד.

נסים זאב: כולם שואלים, ואני שומע פה את השאלה: האם באמת שינינו כיוון בלחימה?

נסים זאב: יצאנו רק כדי להחזיר את החטופים הביתה, ומה קרה לנו בדרך?

נסים זאב: צריך לומר את האמת: לקח 24 שעות למדינת ישראל, לעם ישראל, להבין שאנחנו מאוימים, שמדינת ישראל מאוימת במלחמת שמד, וההכרזות של נסראללה ואחמדינג'אד על כוונתם להשמיד את מדינת ישראל, אכן באות לידי ביטוי ולידי מעשה.

נסים זאב: שש שנים נתנו לטרור להתעצם התעצמות אדירה לאורך גבול הצפון.

נסים זאב: היתה אשליה שהחלטה 1559 של מועצת הביטחון, שמחייבת את צבא לבנון לתפוס את הפיקוד על דרום-לבנון, תיושם.

נסים זאב: היה חשש שאם ניזום פעולה צבאית לאחר הנסיגה נעורר בעצם תגובות נזעמות בעולם, ולכן כאשר ה"חיזבאללה", "הכי זבאלה", חטפו שלושה חיילי צה"ל בשנת 2000 בהר-דב, לא היתה תגובה מצד מדינת ישראל, מחשש שאם נגיב הם יהרגו את שלושת החטופים.

נסים זאב: איזו מדינה בעולם היתה מרשה לעצמה שישגרו 200 טילים כל יום על אזרחיה?

נסים זאב: באיזה מקום בעולם הופכים את האזרחים לחזית?

נסים זאב: רק הטרור יכול.

נסים זאב: אני זוכר שהגנרל לאחד, לפני הנסיגה מדרום-לבנון, אמר באופן הברור ביותר, שאם אנחנו ניסוג מלבנון יבוא יום וה"חיזבאללה" ירדוף אותנו לתוך תל-אביב, וזה מה שנעשה.

נסים זאב: מכיוון שאין לי זמן, אני רוצה לומר רק משפט אחד בעניין התקשורת: אי-אפשר לסבול שהתקשורת מנהלת את רוח הלחימה של עם ישראל.

נסים זאב: אי-אפשר שהיא תכתיב את הקצב וגם את המדיניות כמעט.

נסים זאב: 70% מהאוכלוסייה פה במדינת ישראל אומרים שזה חורבן כשהתקשורת מלווה בשעת לחימה.

נסים זאב: לא יקרה שום דבר אם כמה שעות לאחר מכן התקשורת תאמר את מה שהיא יודעת.

נסים זאב: צריך לחסום ולעצור אותה, וזה התפקיד של השרים שלנו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, לפני 12 ביולי לא היו "קטיושות".

מוחמד ברכה: בעצם, מאז נסיגת ישראל מלבנון ועד לאותו תאריך לא היו "קטיושות".

מוחמד ברכה: בסטטיסטיקה של האו"ם נרשמו פחות מ-100, אומרים 70-80 הפרות של הגבול על-ידי הלבנונים, ובאותה תקופה, אדוני השר – אני לא יודע אם המספרים נהירים לך - נרשמו 11,700 הפרות של הגבול על-ידי ישראל, אם בים או ביבשה או באוויר.

יעקב אדרי: אלה נתונים של מי?

מוחמד ברכה: של האו"ם.

מוחמד ברכה: לכן שאף אחד לא יעמיד פני תם, כאילו ההשתלשלות של הפרת הגבול החלה ב-12 ביולי.

מוחמד ברכה: אני לא אוהב את ההפרות האלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שגבול צריך לכבד משני הצדדים, אבל ישראל לא בדיוק שמרה על הגבול הזה מאז מאי 2000.

מוחמד ברכה: בתחילת המלחמה הזאת דובר על השמדת "חיזבאללה", עכשיו מדברים על הרחקת ה"קטיושות".

מוחמד ברכה: אני יכול לומר בוודאות שהאינטרס הישראלי המובהק טמון בכך שהנושא של שבעא יסתיים, שהחיילים יחזרו הביתה ויהיה כיבוד של הגבול הבין-לאומי.

מוחמד ברכה: את שלושת הדברים האלה אפשר להשיג בקלות, כי זה גם אינטרס מקביל בלבנון, במיוחד לאור החלטת ממשלת לבנון אתמול.

מוחמד ברכה: יש החלטה די ברורה שהצבא הלבנוני יתפוס את כל אזור הדרום, יש נכונות להשאיר את הנושא של שבעא בידי גורם בין-לאומי עד שהוא יוסדר במשא-ומתן בהתערבות בין-לאומית, והנושא של השבויים, גם הישראלים וגם הלבנונים, יבוא לפתרונו, ואין שום דרך אחרת, אגב, במשא-ומתן, והחיילים יחזרו הביתה.

מוחמד ברכה: אבל, יש שני דברים שמעיקים על ההסדר הזה.

מוחמד ברכה: הדבר הראשון הוא הרצון של ממשלת האזרחים במדינת ישראל להראות שיש לה כושר הרתעה.

מוחמד ברכה: אבל המכשול הגדול עוד יותר זה שיש אינטרסים גלובליים של האמריקנים באזור, שמשתמשים בעמים כאן, גם בעם הלבנוני וגם בעם הפלסטיני וגם בעם בישראל, כבשר תותחים לאינטרסים זרים.

מוחמד ברכה: אחרת מי יכול להסביר למה נזעקו הנשיא בוש ושרת החוץ שלו, קונדוליסה רייס, לארגן מסיבת עיתונאים בהולה, כדי לקרוא לתמיכה בהצעה האמריקנית למועצת הביטחון, שהיא כבר הצעה אמריקנית-צרפתית, אגב, למי שלא יודע?

מוחמד ברכה: ההצעה הזאת בעצם היא מעין מטרייה בין-לאומית להמשך העימות.

מוחמד ברכה: כי כל הפתילים על-פי ההצעה הזאת נשארים בוערים.

מוחמד ברכה: אין טיפול בשום נקודה במחלוקת – אני מדבר על האינטרס הישראלי וגם על האינטרס הלבנוני – אין שום פתרון לאף סוגיה.

מוחמד ברכה: כל הפתילים נשארים בוערים.

מוחמד ברכה: דווקא ממשלת ישראל - וראש הממשלה אולמרט בתחילת המלחמה אמר דברים מפורשים, שהמגמה של ישראל היא שהצבא הלבנוני יתפוס את דרום-לבנון.

מוחמד ברכה: אז הנה.

מוחמד ברכה: אני רוצה להיות הגון עד הסוף, אני גם קורא מה שכתוב היום ב"מעריב", וגם קורא את ההצהרות של ראש הממשלה אצל נשיא המדינה היום.

מוחמד ברכה: הוא אומר שההחלטות של הממשלה הלבנונית מעניינות, וגורמים בירושלים אמרו ב"מעריב" שאלה החלטות חיוביות.

מוחמד ברכה: אני חושב שצריך לתפוס את ההזדמנות הזאת ולהפסיק את שפיכות הדמים; שאנשים ילכו לישון בביתם, שפליטים יחזרו לשקם את ביתם מהעבר השני של הגבול, שחיילים ולוחמים יחזרו למשפחות שלהם.

מוחמד ברכה: כן.

מוחמד ברכה: לאפשר חיים נורמליים.

מוחמד ברכה: מדברים הרבה על 1,000 אזרחים, על 1,200 אזרחים בלבנון שנהרגו, על מיליון פליטים, על כלכלה ותשתית הרוסה.

מוחמד ברכה: אבל גם כאן.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר על התיירות.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר על ההפסדים של התעשייה בצפון, שזה קרוב ל-300 מיליון שקל ליום.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר על החקלאות.

מוחמד ברכה: עלות המלחמה היא מיליארד שקל לשבוע.

מוחמד ברכה: ואני עוד לא מדבר על הנכס הגדול ביותר שהוא חיי אדם שמקפחים אותם.

מוחמד ברכה: ואנחנו מדברים על אזרחים וחפים מפשע.

מוחמד ברכה: ומה, חיילים או לוחמים הם לא בעלי משפחות?

מוחמד ברכה: אין להם אמהות שבוכות?

מוחמד ברכה: לא צריך לתת תשובות גם להם?

מוחמד ברכה: השיגעון הזה.

מוחמד ברכה: ובאים להאשים.

מוחמד ברכה: ראיתי סעיף פה על חברי כנסת שלא תומכים במלחמה נגד ארגוני הטרור.

מוחמד ברכה: אני גאה בכך שאני לא תומך במלחמה הזאת.

מוחמד ברכה: אני גאה בכך, אני והמפלגה והסיעה שלי גאים בכך שאנחנו מחויבים לשלום, מחויבים לדרישה להפסקת אש.

מוחמד ברכה: אלא מה?

מוחמד ברכה: אנשים מתים, כלכלה הרוסה, מיליון פליטים פה, מיליון פליטים שם, לטובת מי זה?

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: לטובת מי זה?

מוחמד ברכה: כשאני קורא להפסקת אש זה נגדך, אדרי?

מוחמד ברכה: זה נגד מי?

מוחמד ברכה: זה בעד החיים של כולם.

מוחמד ברכה: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מרגיש שהבנים שלנו, המשפחות שלנו באזור הזה, גם ישראלים, גם פלסטינים, גם לבנונים, נהרגים כי יש טירוף שאוחז בממשלה הזאת, אבל יש טירוף גדול יותר שהוא בשליחות האמריקנית.

מוחמד ברכה: לכן יש הזדמנות שכל אחד יכול להיאחז בה ולהגיד שהוא יצא וכל שכרו בידו, או כמעט כל שכרו בידו.

מוחמד ברכה: הרי סיום מלחמה שבנוי על תבוסה של צד, זה בעצם הגרעין של התבערה הבאה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהיום ולא מחר צריך לחבק את ההחלטה של הממשלה הלבנונית ולהפוך אותה להחלטה של מועצת הביטחון וללכת לדרך של הידברות.

מוחמד ברכה: בסופו של דבר, ישראל אינה טוענת שיש לה כוונות טריטוריאליות בלבנון.

מוחמד ברכה: אם כך, בבקשה, לעשות זאת מוקדם ככל האפשר.

מוחמד ברכה: שרת החוץ אמרה הבוקר שצריך לכבד את החלטות האו"ם.

מוחמד ברכה: בסדר, אז בואו נלך על כל החבילה, לכבד את כל החלטות האו"ם.

מוחמד ברכה: תחת האבק והעשן של המלחמה בצפון יש יותר מ-200 הרוגים בעזה באותה תקופה של המלחמה.

מוחמד ברכה: להשיג מה - - -

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

מוחמד ברכה: אדוני, לכן אני מציע באמת שאנחנו נלך על הכיוון שיחסוך בחיים, וכפי שאני אומר בימים האחרונים, ייסורי ההידברות, יהיה אשר יהיו, ויארכו ככל שיארכו, עדיפים מחדוות ניצחונות עקובים מדם.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו עומדים היום ערב הכרעה, ככל הנראה, של הממשלה בנושא המשך המלחמה הזאת.

יוסי ביילין: אני חושב שהדבר החשוב ביותר שהכנסת יכולה לומר לממשלה היום הוא: עד כאן.

יוסי ביילין: עד כאן.

יוסי ביילין: אל תיכנסו לאיזה חלום שניתן להגיע להישגים אדירים אם אנחנו נגיע לליטאני, אם אנחנו נגיד שניתן לצה"ל כל מה שהוא רוצה.

יוסי ביילין: יש היום על סדר-היום אפשרות להגיע להסדר, מדובר על הפסקת אש מוסכמת עם הצד השני, ובהפסקת האש הזאת, בהסכם הזה, אנחנו נוכל להשיג את היעדים העיקריים של המערכה הזאת.

יוסי ביילין: זהו המסר העיקרי.

יוסי ביילין: לא לחלום על ניצחונות כי במערכה הזאת לא יהיו ניצחונות.

יוסי ביילין: בין הצבא החזק שלנו לבין קבוצה של גרילה לא יהיה רגע של ניצחון.

יוסי ביילין: אנחנו לא נלחמים במדינה, וכל המחשבה הזאת שיכול להיות ניצחון היא לא ריאלית.

יוסי ביילין: מה שיכול להיות כאן זה השגת היעדים העיקריים שלנו או לא, ואת היעדים האלה נשיג בעיקר סביב שולחן המשא-ומתן.

יוסי ביילין: לעצם השאלה אם המלחמה הזאת היתה מוצדקת או לא מוצדקת, בעינינו היא מוצדקת.

יוסי ביילין: בעינינו לא היה אפשר לעבור בשתיקה על חטיפת החיילים ועל הריגת חיילים בלי שום פרובוקציה ישראלית.

יוסי ביילין: היתה פרובוקציה של ה"חיזבאללה".

יוסי ביילין: אבל השאלה היא כרגע מה עושים.

יוסי ביילין: הממשלה הזאת לא חלמה על המחיר ששולם: לא באנשים, לא בחיילים, לא באזרחים, לא במצב הכלכלי.

יוסי ביילין: הנזק שנגרם לעסקים קטנים, לאוניברסיטאות, לבתי-ספר, לתעשייה, הוא גדול מאוד מאוד.

יוסי ביילין: אנחנו נגררנו כאן משלב לשלב, ממהלך למהלך, למחירים שלא יתוארו.

יוסי ביילין: היתה כאן החלטה של ממשלה לחשוף את העורף הישראלי לפגיעה מאוד מאוד קשה, שלא היתה כמותה מאז מלחמת השחרור.

יוסי ביילין: זאת לא החלטה פשוטה.

יוסי ביילין: זה מחיר לא פשוט.

יוסי ביילין: וצריך להבין, הבעיה היא לא זה שיש בצבא התלהבות והחיילים אומרים: אנחנו מוכנים להמשיך, רק שנגמור את העניין.

יוסי ביילין: כל יום שהמלחמה הזאת נמשכת, מה שנמשך זה גם המחיר בעורף.

יוסי ביילין: הרי כל הרצון של כל ממשלה הוא להגן על העורף על-ידי חיילים, אם יש צורך.

יוסי ביילין: זה לא המצב היום.

יוסי ביילין: אנחנו הרי מבינים את זה.

יוסי ביילין: אם אנחנו שואלים את עצמנו מה היו היעדים של הממשלה, היעדים של הממשלה, בעיני יעדים מאוד מאוד צודקים, לפני חודש, היו להחזיר את החטופים ולממש את 1559.

יוסי ביילין: זה מה שרצו.

יוסי ביילין: זה מה שביקשו, וזה היה די קונסנזואלי.

יוסי ביילין: אני לא יכול לדבר בשם כל הבית, אבל נדמה לי שרובנו ככולנו אמרנו: אלה יעדים מאוד מאוד סבירים.

יוסי ביילין: תראו מה שקרה לנו מאז.

יוסי ביילין: שכחנו את זה.

יוסי ביילין: היום הממשלה יכולה להגיד: לא נעזוב את דרום-לבנון עד שיגיע הצבא של האו"ם.

יוסי ביילין: איך הגענו לזה?

יוסי ביילין: כל כך הרבה שנים ממשלות בישראל אמרו: רק לא האו"ם, רק לא יוניפי"ל.

יוסי ביילין: עכשיו אומרת ממשלה שהיא לא מוכנה אלא אם כן היא תראה את הדגל של האו"ם כאן.

יוסי ביילין: זה הגיוני?

יוסי ביילין: הרי רק אתמול אמרנו שאנחנו רוצים את צבא לבנון.

יוסי ביילין: זה היה היעד.

יוסי ביילין: אמר את זה ראש הממשלה, אמרו את זה דוברי הממשלה.

יוסי ביילין: היום ממשלת לבנון אומרת סוף-סוף.

יוסי ביילין: זה באמת היה החלום שלנו.

יוסי ביילין: עוד נראה אם זה היה מוצדק או לא.

יוסי ביילין: אבל זה היה החלום שלנו, שצבא לבנון ירד דרומה.

יוסי ביילין: הוא אומר שהוא יורד דרומה.

יוסי ביילין: עכשיו אומרים: לא, לא.

יוסי ביילין: עכשיו אנחנו בדרום-לבנון, לא יוצאים משם עד שנראה את החיילים של אינדונזיה.

יוסי ביילין: בלעדיהם אנחנו לא יכולים לזוז.

יוסי ביילין: זה הגיוני?

גדעון סער: חבר הכנסת ביילין, בזמן שאנחנו היינו פה היתה הודעה של ראש הממשלה אצל נשיא המדינה, שהגדיר את ההצעה כמעניינת.

יוסי ביילין: היא מעניינת, וחבר הכנסת ברכה ציין את זה, ואני חושב שבצדק.

יוסי ביילין: שמחתי מאוד לראות את זה, כי היו אחרים שהתייחסו לזה בפחות עניין.

יוסי ביילין: אני חושב שיש כאן איזה פרדוקס.

יוסי ביילין: בהתחלה אמרו שלא יהיה כוח קרקעי, בהתחלה אמרו שיהיה צבא לבנון, בהתחלה אמרו דברים אחרים לגמרי.

יוסי ביילין: אנחנו נקלעים למצב שבו ההתגלגלות היא מהיעדים המקוריים ליעדים אחרים, שהופכים להיות היעדים ששובים אותנו, שכובלים אותנו ומונעים מאתנו את היכולת לסיים את העניין הזה.

יוסי ביילין: ההצעה הצרפתית-האמריקנית היא לא התנ"ך ולא הקוראן ולא הברית החדשה.

יוסי ביילין: אפשר לדבר על זה באופן רציני עם הלבנונים ועם האחרים ולהגיע להחלטה שמקובלת על כל הצדדים, שתאפשר באמת לממש את היעדים שלנו.

יוסי ביילין: אגב, המלחמה שעדיין הממשלה משום מה מסרבת להכריז עליה - תראו את הכותרת שלנו, הכותרת היא: המלחמה בצפון והמגעים להסדר מדיני.

יוסי ביילין: זה הדיון הפורמלי שלנו, אבל כשאני מבקש מהממשלה להכריז שזאת מלחמה – לא, לא, לא, לא, לא.

יוסי ביילין: סעיף 40 בחוק-היסוד - בשום אופן לא, זה רק מבצע.

יוסי ביילין: מהלקחים של המלחמה הזאת, נדמה לי לכמה צדדים בבית הזה - היזהרות ממהלכים חד-צדדיים, או לפחות לא לחשוב שזה תחליף לשלום.

יוסי ביילין: לפעמים צעד חד-צדדי הוא בלתי נמנע, בייחוד אם זה מסיים כיבוש, ואמרנו שאם זה מה שמסיים את הכיבוש, נתמוך בזה, אבל תמכנו בזה בכאב לב רב.

גדעון סער: אפשר היום להגיד שזאת היתה טעות.

יוסי ביילין: זאת לא היתה טעות, אני אומר את זה גם לגבי העתיד.

יוסי ביילין: אם תבוא ממשלת אולמרט מחר ותגיד: יוצאים מהגדה המערבית באופן חד-צדדי, אתה חושב שאני לא אתמוך בזה?

יוסי ביילין: אני מודיע לך מראש שאני אתמוך בזה, אבל זאת תהיה טעות לעשות את זה אם האלטרנטיבה לזה היא לדבר עם פואד סניורה ועם מחמוד עבאס ועם בשאר אסד ולהגיע אתם להסדרים, כי ההסדרים עם מדינות ערב הם הסדרים, שבגדול הם עמדו בזה.

יוסי ביילין: הם עמדו בזה.

יוסי ביילין: במהלכים חד-צדדיים, לא היתה מהם שום תביעה לעמוד בזה.

יוסי ביילין: מהלכים חלקיים, לצערי הרב, הופרו על-ידי שני הצדדים.

יוסי ביילין: הלקח הזה, להיזהר ממהלכים חד-צדדיים אם יש אלטרנטיבה, ויש עכשיו אלטרנטיבה, וללכת למשא-ומתן רציני עם כל שכנינו כדי להגיע להסדר - יהיה ויכוח בינינו על אופי ההסדר, אבל בואו נגיע לוויכוח הזה.

יוסי ביילין: קודם כול - לדבר אתם.

יוסי ביילין: לדעתי, הלקח הזה הוא לקח חשוב, שכדאי ללמוד אותו כבר עכשיו.

יוסי ביילין: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת ביילין.

גדעון סער: אני קורא ליושב-ראש סיעת גיל, חבר הכנסת משה שרוני.

גדעון סער: בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אינני יודע איזה מלים אני צריך להביע כאן, אבל דבר אחד ברור, שיש אנשים בכנסת שמתעלמים ממנו - מי היה הגורם להתגרות.

משה שרוני: מדינה שפויה, מדינה שמכבדת את עצמה, מה היתה עושה אם היו עושים לה מה שעשו לנו?

משה שרוני: באים לכאן ומדברים על שלום.

משה שרוני: זה שיא הצביעות.

משה שרוני: יש עם מי לעשות שלום בשלב זה?

משה שרוני: מדברים.

משה שרוני: שכחו כבר שחטפו לנו את שלושת החיילים ורצחו אותם בדם קר, ויוניפי"ל עזרו לרוצחים האלה.

משה שרוני: מה אמרו אז?

משה שרוני: שנים של סבל למשפחות, ובאים לכאן להטיף לנו מוסר על מוסריות.

משה שרוני: הנה, אינם כבר, נעלמו לגמרי.

משה שרוני: הם רוצים להטיף לנו.

גדעון סער: לא לגמרי, באופן זמני.

משה שרוני: נכון שבאופן זמני, הייתי רוצה באופן קבוע שלא יהיו.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שרוני, לא מתאים לך.

משה שרוני: באמת, יש גבול לצביעות.

משה שרוני: יש גבול לצביעות.

משה שרוני: הנסיגה ב-2000, ביצענו אותה בצורה שלומיאלית וחפוזה.

משה שרוני: צריך להודות לארבע האמהות שאנסו את הממשלה ואנסו אז את חברי הכנסת.

גדעון סער: חבר הכנסת שרוני, זאת היתה הבטחת בחירות של ראש הממשלה אהוד ברק.

גדעון סער: היא נעשתה מטעמי בחירות והיא נעשתה בלוח הזמנים שעליו הוא התחייב בבחירות.

גדעון סער: כל האחריות היא עליו, ואף אחד לא אנס אותו לעשות את זה.

משה שרוני: עובדה.

משה שרוני: בואו נדבר על עובדות – נתנו שש שנים לאירן להקים דיוויזיה בלבנון, שקוראים לה "חיזבאללה", והגנרל הוא נסראללה.

משה שרוני: שש שנים תמימות נתנו.

משה שרוני: ומה עשינו?

משה שרוני: אפס.

משה שרוני: בלב כבד אנחנו מאבדים חיילים, מאבדים אזרחים.

משה שרוני: עם כל הכבוד שאני רוחש לארצות-הברית, לצרפת ולכל אלה, הם לא יוכלו להכתיב לנו את החיים.

משה שרוני: אנחנו הפסדנו פרחים, משום שהפסיקו אותנו באמצע, היינו צריכים לגמור אז ולא היינו מגיעים היום למה שהגענו.

משה שרוני: אנחנו צריכים להיות יותר מפוכחים ולראות מה טוב לנו, לא מה טוב לאחרים.

משה שרוני: הגיע הזמן.

משה שרוני: הממשלה החליטה לצאת למבצע, יש לה מטרות, צריך למלא אותן במלואן.

משה שרוני: במלואן.

משה שרוני: דבר אחד שיהיה לנו ברור.

משה שרוני: היה לנו ביקור של משפחות השבויים.

משה שרוני: עד היום לא ראינו זיק - איפה הם נמצאים, איפה הם מוחזקים, ואצלנו יש להם טלוויזיה, רדיו, ביקורים.

משה שרוני: אולי הגיע הזמן שאנחנו נפסיק את כל זה.

משה שרוני: דורשים מאתנו להיות הומניים, למה רק אנחנו?

משה שרוני: למה אחרים לא?

משה שרוני: צריך ללמוד כמה דברים כדי שידעו שגם אנחנו מסוגלים לעשות דברים, לא פחות ממה שאחרים עושים.

משה שרוני: אני רוצה לאחל לצה"ל להמשיך לפי מה שקבעו לו.

משה שרוני: כואב לי כשיש לנו חללים, גם בקרב הצבא, גם בקרב האזרחים, מה"קטיושות".

משה שרוני: אנחנו לא צריכים להיות יותר מוסריים מאחרים, לא צריך להקריב את חיילינו כדי לשמור על מוסריות הכי גבוהה כדי שאזרחים לא ייפגעו.

משה שרוני: במלחמה כמו במלחמה.

משה שרוני: אם האזרחים נותנים מחסה לרוצחים, הם צריכים לדעת מה הדין בנושא זה, ולהפסיק להיות הומניים מעל ומעבר.

משה שרוני: החייל שלנו יותר חשוב מאחרים.

משה שרוני: צריך לשמור על החיילים שלנו, ולא צריך לדאוג לאנשים אחרים שלא דואגים מה טוב ומה לא טוב.

משה שרוני: צריך לדעת שמי שנותן מחסה, ידע מה העונש על זה.

משה שרוני: אני רוצה לאחל מכאן החלמה מהירה לכל הפצועים, ואני רוצה לאחל לצה"ל להמשיך בדרך שבה הוא התחיל.

משה שרוני: תודה רבה.

גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת שרוני.

גדעון סער: אני מזמין את חבר הכנסת הרב אברהם רביץ מסיעת יהדות התורה.

גדעון סער: לרשותו יעמדו חמש דקות.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא חושב שארחיק לכת, וזה לא ייחשב לי כנבואה עתידית - המלחמה תיגמר בתוך כמה ימים, ואנחנו נהיה אחרי המלחמה.

אברהם רביץ: אני מאוד מקווה שההסכם שייעשה יהיה כזה שיהיה במדרגים ובזמנים הנכונים לשני הצדדים.

אברהם רביץ: לאמור, סדר הדברים הוא החשוב ביותר, ובעיקר הוא חשוב כי לפעמים יש לנו עסק עם הסכמים שאינם מתבצעים.

אברהם רביץ: לכן אני מאוד מקווה שהסעיף הראשון בהסכם שייעשה ובצעדים שיינקטו יהיה החזרת החטופים על-ידי גונביהם.

אברהם רביץ: נהיה אחרי המלחמה, אבל נהיה לפני טיפול בפגעי המלחמה.

אברהם רביץ: פגעי המלחמה ילוו אותנו תקופה ארוכה מהיום.

אברהם רביץ: חודשים רבים יעברו עד שהחברה תוכל להחזיר את המצב לקדמותו, עד כמה שהדבר אפשרי.

אברהם רביץ: אין תשובה לחללים שנפלו, אין תשובה גם לנכים כתוצאה מהמלחמה הזאת, אבל עומד לפנינו בקרוב טיפול יסודי באלף ואחד דברים.

אברהם רביץ: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהיום אין כתובת.

אברהם רביץ: אין כתובת אחת שמרכזת את הפעולות כולן ומטפלת בכל מכאובי החברה שאינן מן המלחמה, אלא בעקבות המלחמה.

אברהם רביץ: אותם נכים, אותם קשי-יום, אותם ילדים בסיכון, אותם עסקים שנפגעו, בעצם עומדים וממתינים.

אברהם רביץ: כל התשובות שניתנות הן תשובות על קצה המזלג ואפילו אינן מתיימרות להיות תשובות אמיתיות של החזרת המצב כפי שהיה לכלל אזרחי המדינה.

אברהם רביץ: עסקים קטנים מתמוטטים, מחוסרי עבודה היו ויהיו יותר בגלל אותם עסקים שעד שהם יגיעו אל המנוחה ואל השלווה יעבור זמן רב.

אברהם רביץ: כך בכל שטחי החיים.

אברהם רביץ: יש לפני רשימה של כ-20 נקודות אשר נפגעו קשות כתוצאה מהמלחמה, ואם צריך להחזיר את המצב לקדמותו, יש לעשות משהו.

אברהם רביץ: אני רוצה וחושב להציע לממשלה - המדינה חייבת להתעשת בעניין.

אברהם רביץ: כולם עוסקים במלחמה, כולם מומחים לביטחון, אבל השטחים האלה מפוזרים ומפורדים במשרדים רבים, והמשרדים אינם עומדים בנטל.

אברהם רביץ: הם עובדים לפי תקציבים שהוקצבו בתחילת השנה בלי לחשב בכלל את המלחמה ואת עקבותיה.

אברהם רביץ: אני חושב שהממשלה צריכה למנות את אחד משריה, מהשרים הביצועיסטים ביותר – ויש לי הצעות, אבל את זה כמובן לא אפרט כאן, הם יכולים להגיע לכך בעצמם – והשר הזה יהיה שר-על, עם תקציב מיוחד שממשלת ישראל תצטרך לתת אותו, והיא לא תיתן אותו בצורה יעילה למשרדים השונים.

אברהם רביץ: היא תפזר כמו שמתפזרים דברים רבים אחרים.

אברהם רביץ: המשרדים ימשיכו לפעול כפי שהם פועלים במשך כל ימות השנה.

אברהם רביץ: אני מכיר את משרד הרווחה, הוא עמוס בבעיות מתחילת השנה ועד סופה, בעיות יומיומיות קשות ביותר.

אברהם רביץ: הוא מתמודד עם בעיות תקציב, הוא בוודאי לא יוכל לתת תשובה מספקת על כל החוליים שפקדו את החברה כתוצאה מהמלחמה הזאת.

אברהם רביץ: משרד התשתיות, משרד הבינוי והשיכון, משרד התיירות, משרד התעשייה והמסחר, כל המשרדים האלה פועלים באופן רגיל ומבצעים את המשימות שהוטלו עליהם במשך השנה, בימים כתיקונם.

אברהם רביץ: צריך לקום משרד מיוחד שיפעל עם המשרדים, שייתן תשובות אמיתיות על כל חוליי החברה בישראל, וצריך לתקצב אותו באופן מיוחד בתקציב אשר ייתן תשובה על פגעי המלחמה.

אברהם רביץ: אפשר לקרוא לשר הזה "שר האזרחים".

אברהם רביץ: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת רביץ.

גדעון סער: יעלה ויבוא יושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברצוני - עם כל הבית וכל עם ישראל – לשלוח תנחומים למשפחות הנופלים, לאחל רפואה שלמה ומהירה ומלאה לפצועים, ושנזכה לראות בימים אלה ממש את אחינו השבויים, כולם ובהקדם.

אורי אריאל: הבית הזה – כמעט כולו, ממש ברובו המוחלט - נותן גיבוי לממשלה כל זמן שהיא נלחמת באויביה.

אורי אריאל: הבית הזה מאוחד עם הממשלה ועומד מאחורי הממשלה בהחלטותיה להחזיר את השבויים הביתה, להביא ליישום החלטת האו"ם 1559, שלא יהיו צבא זר וכנופיות ברחבי לבנון זולת הצבא של לבנון כמדינה ריבונית, ולשבור את כוחו של ה"חיזבאללה", שהוא כוח קדמי של אירן, ולפרקו מנשק עד הסוף.

אורי אריאל: בכל אלה הבית הזה מאוחד, להוציא בודדים שעדיף שלא היו אתנו בכלל.

אורי אריאל: הבית הזה מאוחד וקורא לממשלה להמשיך.

אורי אריאל: אני אומר לכם מה שאתם עצמכם נוכחתם כמוני לדעת בעת ביקורכם בצפון – האזרחים בצפון ובדרום, ראשי הציבור בדרום ובצפון, תומכים בהמשך הלחימה, וזאת על מנת לשים לעניין קץ ולא לעשות חצי עבודה, שתוצאותיה יחזרו אלינו בצורה קשה מאוד בתוך זמן קצר מאוד.

אורי אריאל: בעת הזאת, זוהי מלחמת מצווה אליבא דכל בית ישראל.

אורי אריאל: במלחמת מצווה אין סירובי פקודה ואין השתמטות.

אורי אריאל: יש רק התנדבות, רק ללכת ולשרת את עם ישראל בעת הקשה הזאת, כל אחד במקומו.

אורי אריאל: כל מי שנקרא לצבא – בצבא, וכל מי שלא בצבא - יעזור בדרך כזאת או אחרת, יתנדב.

אורי אריאל: יש רבים שעושים זאת מעצמם וראויים לכל שבח, בעת שהממשלה איננה מצליחה.

אורי אריאל: אינני רוצה עכשיו לתקוף, אבל נדמה לי שיש כאן בעיה קשה מאוד בטיפול המדינה באזרחיה, וטוב עושים הארגונים, האזרחים והאנשים שמתנדבים, כל אחד בתחומו, ונותנים כתף לטובת תושבי הצפון והדרום שזקוקים לעזרה גדולה מאוד.

אורי אריאל: טוב עושה הממשלה שהיא נלחמת, אבל במלחמה צריך להבחין בין המטרות העיקריות למשניות.

אורי אריאל: המטרה העיקרית היא לייבש את הביצה, ולא להרוג יתוש-יתוש.

אורי אריאל: והביצה העיקרית היא סוריה, גם אירן.

אורי אריאל: מי שלא ייתן תשומת לב לעניין הזה, יפגוש את היתושים, קרי המחבלים, במקומות שונים, בזמנים שונים, בדרום ובצפון, פעם בצורה כזאת ופעם בצורה אחרת.

אורי אריאל: כל זמן שהסורים מספקים תחמושת – וזה קורה לילה-לילה; כל זמן שהאירנים והסורים מספקים מודיעין צבאי ל"חיזבאללה" – וזה קורה יום-יום, שעה-שעה; כל זמן שמדינות אלה ואחרות מעבירות כסף רב מאוד לאוגדה הקדמית של אירן וסוריה שנקראת "חיזבאללה" – זה לא ייגמר.

אורי אריאל: אני מציע לכולנו להסתכל בעיניים מפוכחות ולא להשלות את עצמנו.

אורי אריאל: זה קשה, זה כואב מאוד, עד כדי אובדן חיים.

אורי אריאל: מי שרוצה להציל חיים רבים – צריך להיות נכון, בכאב רב, לשלם גם בחיים עכשיו.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שנדע, שהממשלה תדע, להוביל את זה להכרעה – לא לפשרה, לא להסכמים זמניים שאחר כך מתפוצצים לכולנו בפנים, וראינו את זה לפני זמן קצר, אך לפני שנה, אלא תלך להסכמים ארוכי טווח.

אורי אריאל: הטיפול של הממשלה בעורף חייב להיות הרבה יותר חזק, הרבה יותר מלא, ואני מקווה שהממשלה תתעשת ותיתן לאזרחיה מה שמגיע להם.

אורי אריאל: אלה לא דברים של חסד, אלה דברים שמגיעים לכל אזרח בדין – מגיע לו מקלט מסודר, מגיעה לו עזרה במים וחשמל וכדומה.

אורי אריאל: אני רוצה לסיים במלה לתקשורת: תהיו קצת יותר אחראיים.

אורי אריאל: תדווחו, תבקרו אם צריך.

אורי אריאל: תהיו קצת יותר אחראיים.

אורי אריאל: יש לכם, כמו לכולנו, ילדים שם; המדינה הזאת שלכם, כמו שלנו.

אורי אריאל: אל תרוצו לחפש כל היום רייטינג, מי ישיג את מי במלחמה בין רשתות התקשורת וייתן עוד דיווח שמחליש את העם, מחליש את החיילים, מחליש את כולנו.

אורי אריאל: בואו נהיה ביחד כולנו אחראיים, וביחד בעזרת השם ננצח.

אורי אריאל: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת אריאל.

גדעון סער: יעלה ויבוא יושב-ראש סיעת ש"ס, חבר הכנסת יעקב מרגי.

גדעון סער: לרשותך ארבע דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תסלחו לי על הנימה, אבל מה לעשות, לפעמים הרגש מבקש גם את החיזוקים שלו.

יעקב מרגי: את נאומי זה אני רוצה להקדיש לחיזוק ידי כוחותינו בצפון, בלבנון, וכן ברצועת-עזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לחזק את ידי ראש הממשלה ושר הביטחון וכן את חברי המטבחון וחברי הקבינט המדיני-הביטחוני, שהקב"ה ייתן להם עצה ותושייה.

יעקב מרגי: צה"ל עושה את כל מה שהוא רוצה לעשות ויודע לעשות בתנאים שאנו מקיימים את המלחמה הנוראה הזאת.

יעקב מרגי: אני מציע לעצמנו להפסיק עם המנהג שלנו להיות אור לגויים בתחום המוסריות בקרב.

יעקב מרגי: אנחנו פשוט צריכים לאמץ את אותה מוסריות של המדינות המבקרות אותנו.

יעקב מרגי: פשוט, כל שכונה, כל רובע, כל כפר שיורים ממנו – ייחרב.

יעקב מרגי: ואני לא נרתע מן השאלה עד מתי, כי את השאלה הזאת יש להפנות למי שקם בבוקר מטורף ומחליט להפגיז את העורף הישראלי ולחטוף חיילים בגבול הבין-לאומי, המוכר על-ידי הקהילה הבין-לאומית, של מדינת ישראל בצפון.

יעקב מרגי: בחלק הזה של נאומי אני רוצה, כפי שאמרתי, לפנות קצת מקום לרגש ולהתחשבן עם כמה גורמים בין-לאומיים.

יעקב מרגי: לממשלת לבנון – שבחרה בדרך הקלה, לחיות יחד עם המאהב בתוך הבית ולהסתתר מאחורי הסינר של ה"חיזבאללה", סוריה ואירן, בתירוץ של צבא גרילה, ארגון טרור, ה"חיזבאללה", קרי צבא האסלאם הקיצוני בחסות ממשלת לבנון, סוריה ואירן.

יעקב מרגי: הדמעות של סניורה לא ריגשו אותי.

יעקב מרגי: הדמעות של סניורה אלה לא דמעות על חורבן לבנון, לא על ההרוגים – הוא פשוט יודע שהוא הבא בתור אחרי חרירי.

יעקב מרגי: לממשלת לבנון צריך לומר: כל עוד לא תיקחו את העסק לידיים, למיגור הטרור – לבנון תיחרב, עם כל היהירות שבדבר, ותסלחו לי.

צבי הנדל: יש לך איזה מידע מודיעיני בקשר לסניורה?

יעקב מרגי: יש סטטיסטיקה.

יעקב מרגי: סטטיסטיקה.

יעקב מרגי: היה פה איזה סגן שר, שהיום הוא שר, הוא דיבר על איזה פגם.

יעקב מרגי: לקהילייה הבין-לאומית – חשבתי לתומי, אותה תמימות יהודית, שהנה התפכחתם, אתם מגבים את הכוחות הטובים נגד כוחות הרשע.

יעקב מרגי: עד שחיפשתם ומצאתם את הוו הרעוע להיתלות בו, אסון כפר קאנא - אסון מיוחצן, מפוברק, והנה אותן דמעות תנין, אותו מוסר כפול, אותה צביעות בצבצה לה באין מפריע.

יעקב מרגי: מיליון אזרחים ישראלים חיים במקלטים תת-קרקעיים או בערי מקלט במרכז ובדרום, זה לא הזיז לכם, לקהילייה הבין-לאומית.

יעקב מרגי: זה לא מפריע לכם.

יעקב מרגי: הרי אתם יודעים שזאת לא מלחמה נגד הכיבוש.

יעקב מרגי: אמר את זה באומץ וביושר כתב "קול ישראל" בערבית, שאת שמו אני לא זוכר, לכן אני לא רוצה לומר, אתמול בתקשורת.

יעקב מרגי: אין כאן מלחמה נגד הכיבוש, יש כאן מלחמה של האסלאם ביהודים; אין כאן מלחמה של האסלאם בישראל, יש כאן מלחמה של האסלאם ביהודים בכל מקום שיהיו, ולעולם היהודים הם רק התחנה הראשונה.

יעקב מרגי: לפי התיאוריה שלהם יש גם האמירות: מלחמה נגד הכופרים בכל העולם.

יעקב מרגי: לערביי ישראל – ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לפעמים יש לי הרהורי כפירה על הדיון השבועי הזה, כמה במה אני צריך לתת, כלומר כמה איוולת לשמוע מחברי הכנסת הערבים בכנסת הזאת.

יעקב מרגי: הרי אצל נסראללה, אם מישהו יעז רק לחשוב על איזו נקודת זכות על איזה ישראלי – מייד יש פלנלית; קושרים לו את העיניים, באותו רגע לא יודעים לאן הוא הלך ואם הוא יחזור.

יעקב מרגי: ואני אומר לערביי ישראל: תהיו אמיצים.

יעקב מרגי: תאמרו את האמת.

יעקב מרגי: אתם חושבים את אותו דבר.

יעקב מרגי: לא ראיתי את חברי הכנסת הערבים מצטערים ובוכים על הרג המאות והאלפים בעירק – שיעים וסונים, סונים ושיעים.

יעקב מרגי: לא ראיתי.

יעקב מרגי: לא ראיתי שנזעקו.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל, העם בישראל לא יקנה יותר "לוקשים" – וסליחה שוב על היהירות.

יעקב מרגי: המלחמה הזאת פקחה את עינינו אחת ולתמיד, ואני שמח שגם במחנה השלום אני שומע קולות דומים.

יעקב מרגי: כל אמירה שלכם לשלום לא תתקבל - - -

גדעון סער: אל תשתמש במינוח הזה - כהצעה חברית - -

יעקב מרגי: אתה צודק.

גדעון סער: - - מחנה השלום, כי זה כאילו המדיניות הזאת - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך, התלבטתי.

גדעון סער: - - שהוכיחה שהיא מביאה תמיד למלחמה ולשפיכות דמים, היא המדיניות שמובילה לשלום.

יואל חסון: אין להם - - -

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני אגיד לך את האמת – התלבטתי בכתיבה של המושג הזה, אבל בימים אלה של קונסנזוס לא רציתי - - -

גדעון סער: זו רק הצעה.

יעקב מרגי: קונה אותה.

יעקב מרגי: ואני אומר אחת ולתמיד: כל אמירה שלכם לשלום לא תתקבל כאן יותר ללא מעשים.

יעקב מרגי: וללא מעשים, לקראת השלום, תמשיכו לסבול אותנו כאן, והסבל כנראה יהיה יותר כואב מתמיד.

יעקב מרגי: תודה.

צבי הנדל: חזק וברוך.

גדעון סער: חבר הכנסת מרגי, תודה.

גדעון סער: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה מסיעת העבודה, לרשותך יעמדו חמש דקות.

גדעון סער: אחריו - אחרון הדוברים, בטרם נעבור להצעות הסיכום, חבר הכנסת יואל חסון מסיעת קדימה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מכובדי חברי הכנסת, קשה בימים אלה להיות במה שאדוני היושב-ראש הציע לא להשתמש - "מחנה השלום".

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני ממשיך להיות במחנה השלום ובמחנה השפיות על אף מה שקורה, וקורה, ועוברים עלינו ימים קשים מאוד ויש בי צער גדול על אובדן ועל הרס, לדעתי מיותרים.

גאלב מג'אדלה: היו לנו חמש מלחמות, ועכשיו זו המלחמה השישית.

גאלב מג'אדלה: השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו היא: עד מתי?

גאלב מג'אדלה: היו לנו בכל 58 השנים האלה שלוש שנים של שלום, אפילו שלום חלקי, וזה היה כמעט תור זהב שכולם היום מתגעגעים אליו: בין 1992 ל-1995.

גאלב מג'אדלה: אבל, חבר הכנסת מרגי, אני רוצה להזכיר לך שגם היה לנו תור זהב בספרד.

גאלב מג'אדלה: 500 שנה.

גאלב מג'אדלה: וחיינו חיים נפלאים שכל אחד קינא בנו, ואנחנו יכולים לחזור לימים האלה.

גאלב מג'אדלה: צר לי שראש הממשלה התגאה בכך שמדינות ערב עומדות מנגד כאשר אנחנו נלחמים בארגון ערבי.

גאלב מג'אדלה: כך הוא הגדיר את זה, אבל הוא לא חשב, הוא לא ביטא מה יקרה למחנה השלום של מדינות ערב אלה שאנחנו אתם בהסכמי שלום ולמשטרים שלהם, אם וכאשר המלחמה הזאת תימשך.

גאלב מג'אדלה: על זה הוא לא נתן תשובה.

גאלב מג'אדלה: כדאי שגם על זה יחשוב, בשביל הילדים שלנו, בשביל החברה שלנו, בשביל החיים שלנו, כדי שהסכמי שלום עם מדינות ערב שהגענו אליהם אחרי 50 שנה לא יקרסו, ומחנה השלום של מדינות ערב ילך ויגדל.

גאלב מג'אדלה: בשביל כל אלה ועוד הרבה דברים, חייבים אנחנו להגיע להפסקת אש מיידית ולהסדר מיידי, להחזרת חטופים ולהחזרת הפליטים שעזבו את בתיהם, ולהחזיר שלום לארצנו.

גאלב מג'אדלה: בשביל כל אלה.

גאלב מג'אדלה: עכשיו, לגבי חברי שהתייחסו לערביי ישראל.

גאלב מג'אדלה: חברים יקרים, הכי קל לשלוח חצים לעבר אחרים.

גאלב מג'אדלה: בתוך האובדן הגדול הזה שעובר על החברה הישראלית יש 12 הרוגים אזרחים ערבים, תמימים, חפים מפשע.

גאלב מג'אדלה: שני צעירים, שלוש נשים, אשה שישבה במרפסת, אדם שהלך לעבודתו, אדם שהיה בעבודתו בנגרייה בחיפה, ועוד התקשורת המגויסת, שחבר הכנסת ידידי אורי אריאל דיבר עליה - עוד מגויסת להסית נגד אזרחי ישראל הערבים.

אורי אריאל: חס וחלילה.

גאלב מג'אדלה: אני אומר את זה, לא אתה.

גאלב מג'אדלה: אתה דיברת על התקשורת מהיבט אחר.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך בצער רב, שבמקום שהתקשורת בימים קשים אלה בין שתי האוכלוסיות, היהודית והערבית, תמלא תפקיד קונסטרוקטיבי, עדין ורגיש, כדי שמיליון ורבע אזרחי המדינה לא יהיו בפינה – היא עושה הפוך מזה, וחבל.

גאלב מג'אדלה: זה לא משרת אותנו; לא אותך, לא אותי ולא את מדינת ישראל ולא את החברה הישראלית על כל מרכיביה.

גאלב מג'אדלה: זה רק מעמיק את השנאה.

גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר לכם.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אתה היית עד שנה וחצי לפעולה משותפת ולעבודה משותפת שלנו בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

גאלב מג'אדלה: תגיד לי, חבר הכנסת נסים זאב - אני יכול לשאול אותך שאלה?

גאלב מג'אדלה: למה יכולנו לפני שלושה שבועות נציגי שלוש הדתות להיות בצד אחד במאבק משותף, בעמדה אחידה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת נגד מצעד הגאווה בירושלים?

גאלב מג'אדלה: יהודים, נוצרים ומוסלמים נגד מצעד הגאווה בירושלים.

גאלב מג'אדלה: למה יכולנו להיות שלוש הדתות פעם אחת בעמדה אחידה?

גדעון סער: חבר הכנסת מג'אדלה, מילא אם היית חורג מהזמן בנושא הדיון, אבל מאחר שעברת לנושא אחר, וגם הנושא הזה, למיטב ידיעתי, לא עומד על הפרק כרגע - - -

גאלב מג'אדלה: לא, אדוני היושב-ראש, אני נתתי דוגמה לכך שאנחנו, בתוך הכנסת הזאת, חבר הכנסת יצחק לוי וחבר הכנסת צרצור - שהם היום בקצוות - היו שניהם בצד אחד נגד מצעד הגאווה בירושלים.

צבי הנדל: שניהם דתיים.

יצחק גלנטי: מה הקשר של זה - - -

גאלב מג'אדלה: הקשר הוא, אדוני היושב-ראש, שאנחנו יכולים להיות בחברה אחת, יהודים וערבים, שיהיה לנו הרבה מהמאוחד, הרבה מהמשותף מאשר מהמפריד.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר לכם, חברים יקרים, אני מציע לכם, בתור עמית שלכם, שרוצה לחיות במדינה הזאת בשלום ובשלווה יחד עם כל אזרחי המדינה, שגם בימים קשים, כשדרושה מנהיגות - רק בימים אלה דרושה מנהיגות, לא בימים רגילים, לא בימים של חופשה על שפת הים.

גדעון סער: כבוד השר, האם תוכל לשבת ליד שולחן הממשלה כדי שלא תיווצר תחושה מוטעית כאילו לא נוכח שר במליאה?

גאלב מג'אדלה: אני חוזר ואומר דבר אחרון: אנחנו חלוקים בדעה.

גאלב מג'אדלה: זה אולי אחד היתרונות של החברה הדמוקרטית שאנחנו רוצים לחיות בה ורוצים להיות שונים מהאחרים - אבל דמוקרטיה לא מתחלקת, והיא גם לא בעונה אחת ובעונה אחרת – לא.

גאלב מג'אדלה: כדאי שתזכרו את זה.

גאלב מג'אדלה: אזרחי ישראל הערבים ברובם הגדול והמכריע רוצים להיות אזרחי המדינה, על כל המשתמע מכך.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

גדעון סער: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת יואל חסון מסיעת קדימה יהיה אחרון הדוברים.

גדעון סער: אחר כך אנחנו נעבור להודעות סיכום מטעם הסיעות.

גדעון סער: אני מציע לקרוא לחברת הכנסת אברהם, שצריכה לקרוא את הצעת הסיכום הראשונה.

גדעון סער: חבר הכנסת חסון, לרשותך ארבע דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבועות האחרונים הקדשנו את דיוני הפגרה שלנו לנושא המדיני-הביטחוני, להשפעות על המזרח התיכון, על לבנון, וכמעט לא דיברנו על ישראל בפנים, על מדינת ישראל ועל מה שהיא עוברת בימים האלה.

יואל חסון: אני רוצה לדבר, ברשותכם, חברי הכנסת, על רוח ההתנדבות.

יואל חסון: אני יודע, ועוד נדבר על זה רבות, על תפקידה של הממשלה, ועל הצורך של הממשלה לתת את המענה, ואני בטוח שהיא תיתן יותר ותיתן פחות אבל בסוף היא תיתן כי צריך לתת את המענה.

יואל חסון: אבל אם נשים את זה רגע בצד ונסתכל באמת על גילויי ההתנדבות ועל מה שקורה לנו, כעם, ואגב, אני מוכרח לומר – יהודים וערבים.

יואל חסון: ראינו מה שקורה בחיפה, ראינו את התגובות של הערבים, ראינו מה שקורה במע'אר, את התגובות של הדרוזים, וראינו מה קורה, כמובן, בערים היהודיות, ראינו שכולם מבינים שהם שותפים לגורל אחד, מבינים שצריך לתת כתף, לתת עזרה האחד לשני.

יואל חסון: אנחנו יודעים, מניסיון, שהכוונות של ארגוני הטרור, גם של ערפאת וגם של ה"חמאס", וכמובן גורמים אחרים, וה"חיזבאללה" בהם, הם היו אומרים: לא פחות מאשר רצוננו לשפוך דם של יהודים, אנחנו רוצים לשבור את החברה הישראלית.

יואל חסון: אנחנו רוצים למוטט את הפלא האנושי הזה שנקרא "החברה הישראלית", ולגרום למערכת הזאת ליפול וליפול, וככה ננצח אותם.

יואל חסון: אז הם לא מבינים שהם רק עושים יותר ויותר לחיזוק החברה הזאת פה, לחיזוק האזרחים פה, התושבים פה.

יואל חסון: לחיזוק תחושת הצדק כלפי העובדה שאנחנו חיים כאן ויש לנו זכות מלאה לחיות על כל פסיק אדמה באדמה הזאת בארץ-ישראל, במדינת ישראל.

יואל חסון: בשבועות האחרונים היה לי הכבוד להסתובב באזורים השונים בצפון, ובעיקר במקומות שקלטו את תושבי הצפון, והייתי רוצה לדבר על חלק מהמקומות שראיתי.

יואל חסון: קודם כול, ראינו בתקשורת, וגם אני ראיתי, באופן אישי, את הדבר המיוחד הזה, הישראלי הזה – אירוח המשפחות.

יואל חסון: ראינו שמשפחות זרות לגמרי מסוגלות לגור ביחד שבועיים, שלושה שבועות, באותו בית, לחלוק מטבח משותף, שירותים משותפים, חדרים משותפים.

יואל חסון: הם לא הכירו אלה את אלה לפני כן.

יואל חסון: הם מושכים ועוזרים, ונוצרים שם דברים נוגעים ללב ומדהימים, שאני אומר לכם שיכולים לקרות רק במדינה הקטנה והמיוחדת הזאת.

יואל חסון: ממשיכים לעשות את זה, ולעשות את זה באמונה.

יואל חסון: באמת יישר כוח לכל המשפחות האלה שקלטו את תושבי הצפון.

יואל חסון: ביקרתי גם בכפר-הנוער "הדסים", ב"ויצ"ו הדסים", וראיתי שם שכפר-הנוער, שבתקופה הזאת אמור להיות לגמרי בשיפוצים ולהכין את עצמו לקליטת התלמידים, קלט למעלה מ-500 תושבי הצפון בחדרים ובדירות, והקים חדרי אוכל וטיפול בילדים, ועשה עבודה מדהימה.

יואל חסון: יישר כוח גם להם.

יואל חסון: "הקרן לידידות", בראשות הרב יחיאל אקשטיין והמנכ"לית דבורה גנני, שהצליחו בהיערכות מיידית לספק למקלטים - יש אנשים שלא יכלו לעזוב את המקומות ונאלצו להישאר במקלטים - מזון, ציוד, ציוד לתינוקות, צעצועים, ועזרה כספית לרשויות.

יואל חסון: שוב, זו עזרה מדהימה של "הקרן לידידות", ויש לציין אותה.

יואל חסון: יש אדם נוסף שהייתי רוצה לציין אותו.

יואל חסון: אני לא מכיר אותו, ומעולם לא פגשתי אותו, יש לו תדמית לא כל כך חיובית בחברה הישראלית.

יואל חסון: אבל, אי-אפשר להתעלם מהפעולה שהוא עושה - קוראים לו ארקדי גאידמק.

סופה לנדבר: למה הוספת את המלים הראשונות?

יואל חסון: לצערי.

יואל חסון: אמרתי שאני לא מכיר אותו ואני לא יודע.

יואל חסון: אבל אני חייב לומר שאני מתרשם ומתרגש.

יואל חסון: גם אם כל ההיערכות שם נראית היערכות שהיא לא קלה והמגורים שם לא קלים, יש ההשקעה.

יואל חסון: לא ראיתי הרבה אנשים, שנקראים מלח הארץ, שמוכנים לשים חצי מיליון דולר ביום כדי לתת טיפול ומענה לאלפי משפחות הצפון באתר הזה שהוא הקים.

רן כהן: למה צריך טובות?

רן כהן: יש ממשלה.

יואל חסון: אני מסכים.

יואל חסון: אמרתי את זה בתחילת דברי, לא היית כאן.

סופה לנדבר: - - -

רן כהן: שהממשלה תעשה.

יואל חסון: אבל אני בהחלט חושב שאף-על-פי שהממשלה צריכה לתת את המענה, ואין ספק ואני מאמין שהיא תיתן - - -

גדעון סער: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אני מסיים.

יואל חסון: צריך בהחלט לציין את אלה שעוזרים.

יואל חסון: כמו שאמרתי, ארקדי גאידמק בהחלט ראוי להערכה על הפעילות שלו, וכן כל הגופים הכלכליים, הגורמים האזרחיים - -

קריאה: קרן רש"י.

יואל חסון: - - קרן רש"י וקרנות אחרות וגופים אחרים.

יואל חסון: זו הייחודיות של העם הזה.

יואל חסון: זו הייחודיות של המדינה הזאת.

יואל חסון: חברי הכנסת, בזכות הדברים האלה אני בטוח שנמשיך קדימה וננצח ובוודאי נתגבר על כל אלה שבאים לכלותנו.

יואל חסון: תודה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אנחנו עוברים להודעות הסיכום.

סופה לנדבר: - - - ממשלת ישראל.

יואל חסון: אמרתי את זה בהתחלה.

גדעון סער: הודעה ראשונה תציג חברת הכנסת רוחמה אברהם, יושבת-ראש ועדת הכנסת, מטעם הסיעות קדימה, העבודה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, גיל ויהדות התורה.

גדעון סער: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, הכנסת מחזקת את ידי הממשלה, צה"ל וכוחות הביטחון להמשיך במאמץ המלחמתי עד להשגת היעדים שנקבעו על-ידי הממשלה: פירוק ה"חיזבאללה" מנשקו, הסרת האיום הארטילרי המופנה אל יישובי הצפון ואזרחי ישראל ושחרור ללא תנאי של חיילי צה"ל שנחטפו משטחה הריבוני של מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת קוראת לממשלה לקבל את ההחלטות הדרושות להכרעת המערכה, וכן להיערך למתן תשובות ופתרונות למצוקות העורף, בדגש על מצוקת התושבים והעסקים בצפון.

רוחמה אברהם-בלילא: הכנסת מתפללת לשלומם של חיילי צה"ל, כוחות הביטחון והאזרחים.

רוחמה אברהם-בלילא: מי ייתן ויתקיים בנו הפסוק: "ונתתי שלום בארץ ושכבתם ואין מחריד".

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

גדעון סער: חברת הכנסת אברהם, תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת אורי אריאל, יושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, יציג את הודעת הסיכום מטעם סיעה זו.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הודעת סיכום מטעם סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל: סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל תומכת בממשלה כל עוד היא נלחמת מלחמת חורמה בכל אויבי ישראל ותעמוד על החלטותיה לגבי שחרור השבויים, פירוק "חיזבאללה" מנשק וקיום החלטת האו"ם 1559.

אורי אריאל: סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל דוחה את היוזמה להפסקת אש בטרם הכרעה.

אורי אריאל: הפסקת אש ללא ניצחון היא הפגנת חולשה, שמזמינה התקפות נוספות, כפי שראינו בעבר הקרוב והרחוק.

אורי אריאל: הסיעה מגנה את דברי ראש הממשלה כי ניצחון יהווה מנוף להתכנסות.

אורי אריאל: נסיגה מיהודה ושומרון תאפשר ירי תלול-מסלול כמו בלבנון, ותכניס 4 מיליוני אזרחים למקלטים.

אורי אריאל: אנו תובעים מראש הממשלה להכריז על מצב מלחמה, כדי לסייע לתושבי הצפון באופן מלא, כפי שראוי לתת לאזרחי המדינה שנפגעו מהמלחמה.

אורי אריאל: תודה.

גדעון סער: חבר הכנסת אריאל, תודה.

גדעון סער: יעלה ויבוא חבר הכנסת רן כהן, שיציג הודעת סיכום מטעם סיעת מרצ.

גדעון סער: אנחנו הגשנו סיכום שהקריאה חברת הכנסת אברהם.

רן כהן: לא נאמר: הליכוד.

רן כהן: לא שמעתי.

גדעון סער: לא.

גדעון סער: נאמר.

גדעון סער: אני אמרתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי כדאי שתחזור.

גדעון סער: אני אחזור לפני ההצבעה, אבל הודעת הסיכום שהציגה חברת הכנסת אברהם היא מטעם הסיעות קדימה, העבודה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, גיל ויהדות התורה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להגיש הצעת החלטה של סיעת מרצ-יחד לסיכום הדיון שהתקיים היום: 1.

רן כהן: הכנסת קוראת לממשלה להוביל באופן מיידי להפסקת אש הדדית ומוסכמת ולמנוע בכך פגיעה נוספת בחיי אדם ובתנאי החיים של ישראלים ולבנונים הנמצאים תחת אש, ובעיקר לשכבות החלשות בישראל, המשלמות מחיר כבד.

רן כהן: חבר הכנסת ריבלין, אתם צועקים פה מתחת לדוכן.

רן כהן: 2.

רן כהן: הכנסת רואה בפגיעה ב"חיזבאללה" ובעצם הקביעה שישראל אינה מוכנה להשלים עם פרובוקציה צבאית בסיס הולם להפסקת אש הדדית ולמהלך המדיני העתידי.

רן כהן: ניסיון להשיג "ניצחון" בתוך ימים אחדים אינו מעשי בעימות בין צבא גדול וסדיר לבין ארגון גרילה.

רן כהן: 3.

רן כהן: הכנסת רואה חיוב בהצעה של מועצת הביטחון של האו"ם שמרכיביה יהיו: הפסקת אש, החזרת החיילים החטופים ופריסת כוח רב-לאומי שיגבה את פריסת צבא לבנון בכל המדינה.

רן כהן: הכנסת שוללת קביעתם של יעדים כמו "חינוך ה'חיזבאללה'", כיבוש דרום-לבנון או פריסת כוח או"ם כתנאי לפינוי אזור שצה"ל התפרס בו.

רן כהן: 4.

רן כהן: הכנסת קוראת לממשלה להכריז על מצב מלחמה לפי סעיף 40 לחוק-יסוד: הממשלה, הן כדי ליטול אחריות למצב זה שאין לו הגדרה אחרת והן כדי להבטיח את ההשלכות הכלכליות של הגדרה זו.

רן כהן: תודה רבה.

גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

גדעון סער: הודעת הסיכום האחרונה היא של סיעת חד"ש.

מוחמד ברכה: - - -

גדעון סער: סיעות חד"ש ורע"ם-תע"ל.

גדעון סער: אם כך, בסדר ההצבעות היא תצטרך להיות לפני הצעת סיעת מרצ.

גדעון סער: את ההודעה יציג יושב-ראש סיעת חד"ש, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

גדעון סער: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הודעת סיעות חד"ש ורע"ם-תע"ל לסיכום הדיון על המלחמה בצפון והמגעים להסדר מדיני: 1.

מוחמד ברכה: הכנסת דוחה את הודעת הממשלה.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: הכנסת קובעת שעל הממשלה לפעול להפסקת אש כוללת ומיידית בלבנון ובעזה ולפתיחת משא-ומתן מדיני להסדר כולל עם הפלסטינים, סוריה ולבנון, שיהפוך את קווי 1967 לגבול של שלום אמת.

מוחמד ברכה: 3.

מוחמד ברכה: בהקשר זה הכנסת - א.

מוחמד ברכה: מציינת בחיוב את החלטת ממשלת לבנון על הצבת צבא לבנון בדרום המדינה; ב.

מוחמד ברכה: רושמת בפניה את דברי שגריר סוריה בארצות-הברית בדבר נכונותה של סוריה להגיע לשלום עם ישראל על בסיס קווי 1967.

מוחמד ברכה: 4.

מוחמד ברכה: הכנסת מתנגדת לכל מהלך של הרחבת המלחמה ולכל ניסיון לנצל את המלחמה כדי להשיג יעדים אזוריים של הממשל האמריקני.

מוחמד ברכה: 5.

מוחמד ברכה: הכנסת מתנגדת נחרצות לכל פגיעה באזרחים וקוראת להפסקת כל הפגיעות באזרחים בישראל, בעזה ובלבנון.

גדעון סער: חברי הכנסת.

גדעון סער: חבר הכנסת הנדל.

גדעון סער: חבר הכנסת הנדל, תודה רבה לך.

גדעון סער: בבקשה.

מוחמד ברכה: 6.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת להגיע להסכם להחזרת חיילי צה"ל שבידי הפלסטינים ו"חיזבאללה" תמורת שחרור אסירים פלסטינים ולבנונים.

מוחמד ברכה: 7.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת לממשלה לדאוג לרווחתם ולקיומם בכבוד של האזרחים באזור הצפון, ולהבטיח את התמיכה בעסקים, בעובדים ובמובטלים שם.

מוחמד ברכה: 8.

מוחמד ברכה: הכנסת קוראת להפסיק את פעולות הצבא נגד הפלסטינים ברצועת-עזה - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מוחמד ברכה: - - שבעטיין נהרגו כ-200 אזרחים פלסטינים בחסות המלחמה בלבנון.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת ברכה.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה.

גדעון סער: ההצבעה תתקיים לפי הגודל היחסי של צירוף הסיעות, מצירוף הסיעות הקטן ביותר ועד לצירוף הסיעות הגדול ביותר.

גדעון סער: לפיכך, ההצבעה הראשונה תתקיים על הצעת סיעת מרצ.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה.

גדעון סער: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת רן כהן – 6 נגד - 33 נמנעים - 8 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת רן כהן לא נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד ההצעה הצביעו שישה, 33 הצביעו נגד, שמונה נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהצעת סיעת מרצ נדחתה.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של סיעות חד"ש ורע"ם-תע"ל.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה – 3 נגד - 40 נמנעים - 5 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מוחמד ברכה לא נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד ההצעה הצביעו 30, נגד - 40.

קריאות: - - -

גדעון סער: סליחה, שלושה.

גדעון סער: רבותי, טעויות הן דבר שהוא חלק מהטבע האנושי.

גדעון סער: הסתכלתי על ה-3, וראיתי את ה-40.

לימור לבנת: הטעות היא שהם יושבים בכנסת.

גדעון סער: תודה, חברת הכנסת לבנת.

גדעון סער: בעד הצביעו שלושה חברים, נמנעו חמישה, 40 הצביעו נגד.

גדעון סער: אני קובע כי גם הצעת הסיכום של סיעות חד"ש ורע"ם-תע"ל נדחתה.

גדעון סער: אנחנו עוברים אפוא להצבעה על הצעת הסיכום של סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: הצבעה מס' 4 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אורי אריאל – 19 נגד - 24 נמנעים - 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אורי אריאל לא נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד ההצעה הצביעו 19 חברי כנסת, נגד הצביעו 24, שניים נמנעו.

גדעון סער: אני קובע שההצעה לא נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים אפוא להצבעה על הצעת הסיכום של סיעות קדימה, העבודה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, גיל ויהדות התורה.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: הצבעה מס' 5 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רוחמה אברהם – 41 נגד - 4 נמנעים - 4 הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת רוחמה אברהם נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, 41 חברי כנסת הצביעו בעד הצעת הסיכום, ארבעה התנגדו, ארבעה נמנעו.

גדעון סער: אני קובע שהצעת הסיכום שהקריאה בשם שבע הסיעות הללו חברת הכנסת אברהם עברה ברוב קולות.

גדעון סער: הודעה לסגן מזכיר הכנסת, בבקשה.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבלו על הדלק (תיקון מס' 5), התשס"ו-2006, שהחזירה ועדת הכספים.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: החלטת ועדת הכנסת בעניין שאילתות ישירות.

סגן מזכיר הכנסת דוד לב: תודה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעות לסדר-היום.

גדעון סער: ההצעה הראשונה: המלחמה בצפון והמגעים להסדר מדיני, הצעה שהוגשה על-ידי שלוש הסיעות - הליכוד, האיחוד הלאומי - מפד"ל וישראל ביתנו.

גדעון סער: ינמק את ההצעה חבר הכנסת יובל שטייניץ.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: הדיון לא יתקיים ללא נציגות של הממשלה.

גדעון סער: אני מפסיק את הישיבה לחמש דקות, עד להופעת נציג ממשלה.

גדעון סער: אדוני מזכיר הכנסת, אני מבקש להודיע לממשלה שתואיל לשלוח נציג.

גדעון סער: אומנם שמעתי שהיא איננה מתכוונת להשיב על ההצעות לסדר-היום, וגם זה דבר חדשני ותמוה, אבל נציג מטעמה יהיה נוכח בדיון.

גדעון סער: אני קובע הפסקה לחמש דקות.

גדעון סער: (הישיבה נפסקה בשעה 15:05 ונתחדשה בשעה 15:07.)

גדעון סער: אני רואה שהגיע נציג הממשלה.

גדעון סער: השר אדרי, אתה מתבקש למקומך.

גדעון סער: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

גדעון סער: אדוני השר, אנא תפוס את מקומך.

גדעון סער: לרשותו של המציע עשר דקות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יובל שטייניץ, אני נשאר עם השר.

יובל שטייניץ: חברי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השר אדרי, אני מודה מאוד לממשלה ששולחת את נציגה לדיוני הכנסת.

יובל שטייניץ: הצטערתי לשמוע מהיושב-ראש, שהממשלה לא חושבת להגיב ולהשיב על ההצעות לסדר-היום.

יובל שטייניץ: למרות הביקורת הרבה שקיימת – שחוצה, אגב, את שורות הקואליציה ולא רק את שורות האופוזיציה - אני חושב שהכנסת נוהגת באחריות רבה ובכבוד רב בממשלה לעת הזאת, וראוי לממשלה שתשיב לכנסת באותו יחס מכבד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים ארבעה שבועות לאחר תחילת המלחמה, מלחמה שבה כולנו – אופוזיציה כקואליציה, ימין כשמאל, דתיים כחילונים – מאוחדים מאחורי חיילינו-לוחמינו, המחרפים נפשם לא רק למען הגנת הצפון אלא למען הגנת המדינה, מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: כולי תקווה שנשכיל לעשות את שני הדברים גם יחדיו – גם לשמור על אחדות, אבל גם לדעת לקיים את הדיון הציבורי ברמת הדיון הנאותה, המאופקת, לזמנים אלה.

יובל שטייניץ: ההצעה לסדר-היום מטעמנו באה לבטא את מה שרבים, אולי רוב אזרחי מדינת ישראל, חשים ומרגישים.

יובל שטייניץ: רוב אזרחי מדינת ישראל, לצד הביטחון שיש להם בצה"ל, בסדיר, ובעוצמתם וברוחם של כוחות המילואים, שואלים שאלות ומלאים ספקות.

יובל שטייניץ: רוב אזרחי מדינת ישראל, וגם רוב דיירי הבית הזה, היו מתקשים להאמין שארגון מצויד היטב אבל קיקיוני - קיקיוני בכוח-האדם וגם קטן בסך הכול בכמות אמצעי הלחימה שלו ביחס לצבאות ערב הסדירים - יחזיק שליש או רבע ממדינת ישראל במקלטים, ויגרום נזקים קשים לצפון, לכלכלה כולה, במשך ארבעה שבועות.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר לממשלה באמצעות השר אדרי את תפיסת הביטחון של ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון, שדגלה במקרה של מלחמה ובמקרה של פגיעה נמשכת בעורף הישראלי – להבדיל מפיגועי טרור או אש בקו הגבול – בהעברה מהירה של המלחמה לעומק שטח האויב, על מנת להרחיק את האש ממרכזי האוכלוסייה, וזאת נוכח הממדים הזעירים של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: יש לנו שאלות רבות שנצטרך לבררן לעומק לאחר סיום העימות הזה.

יובל שטייניץ: אחת מהן היא מה קרה לאותה דוקטרינת הביטחון הלאומי של דוד בן-גוריון הפעם.

יובל שטייניץ: מה קרה שרק עכשיו, ארבעה שבועות לאחר תחילת המלחמה, הממשלה שוקלת היום – כך אמר אתמול שר הביטחון – אם אין צורך להשתלט קרקעית על דרום-לבנון כדי להגן, פשוטו כמשמעו, על אזרחי ישראל, על מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אבל, אדוני השר, מוטב מאוחר מאשר בכלל לא.

יובל שטייניץ: אני מאחל לממשלה שתתעשת, וכמו שהיא פעלה נכון בימים הראשונים ושלחה את מטוסינו להחריב את תשתית העומק של ה"חיזבאללה" – את המפקדות, את בסיסי המודיעין, את מחנות האימונים בעומק השטח – כך היא תשלח את צה"ל, את חטיבות השריון, החי"ר והארטילריה של צה"ל להשמיד את השלוחות הלוחמות של ה"חיזבאללה" בדרום-לבנון.

יובל שטייניץ: הגוף של ה"חיזבאללה" ספג מכות קשות.

יובל שטייניץ: הכוחות הלוחמים, אלה שיורים על אזרחי ישראל, עדיין לא.

יובל שטייניץ: אני רוצה גם להתריע ולהזהיר: שום הסדר מדיני של השתלטות צבא לבנון או כוחות זרים על דרום-לבנון, תהיה הרטוריקה שלו אשר תהיה - והרטוריקה של ההצעה באו"ם באמת היתה נעימה לאוזן הישראלית; הרטוריקה, לא המהות - לא יתממש, אלא אם כן נפרק את ה"חיזבאללה" במו-ידינו.

יובל שטייניץ: אף כוח אחר לא יחסל את הנוכחות הצבאית של ה"חיזבאללה" בדרום-לבנון, אלא צה"ל.

יובל שטייניץ: אחרי שצה"ל יעשה זאת ייגמרו הרקטות על אזרחי ישראל, יושג הסדר טוב יותר, וצבא לבנון יוכל להשתלט על השטח ולמנוע את הקמת התשתית של ה"חיזבאללה" מחדש.

יובל שטייניץ: אבל יש הבדל קטגורי בין מלחמה לבין המניעה.

יובל שטייניץ: לחסל את תשתית ה"חיזבאללה" – רק צה"ל.

יובל שטייניץ: ואיש לא יעשה זאת בשבילנו.

יובל שטייניץ: רק עכשיו.

יובל שטייניץ: כי הזמן הולך ואוזל.

יובל שטייניץ: ומה שהיה צריך לקרות לפני ארבעה שבועות, חייב לקרות עכשיו.

יובל שטייניץ: אנחנו גם מצטערים לשמוע על המכשלות הקשות בטיפול באזרחים בצפון.

יובל שטייניץ: הקולות הללו, אגב, עולים גם מספסלי הקואליציה.

יובל שטייניץ: שמענו את פרופסור ברוורמן מכה על חטא ומבקר את הממשלה.

יובל שטייניץ: לכן אמרתי שאין הבדל בין הקואליציה לאופוזיציה בגיבוי הכללי לממשלה ולצה"ל, שעושים את הדברים הנכונים, וגם אין הבדל בין הממשלה לאופוזיציה בביקורת שנאמרת באיפוק - אבל שחייבת להיאמר – כאשר יש כישלון בממד הצבאי או בממד של הטיפול באזרחי הצפון.

יובל שטייניץ: והדברים אינם כשורה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה לשאול את עצמנו שאלה כללית יותר: מה קרה לתרבות הלחימה של מדינת ישראל?

יובל שטייניץ: מאז קום המדינה אומצה בישראל תרבות הלחימה המערבית, שמשמעותה חתירה להכרעה בשדה הקרב – ולא בנקודות כי אם בנוק-אאוט; בניגוד לתרבות הלחימה המזרחית, הסינית, ההודית, היפנית, הערבית, הלא-אירופית, שעיקרה הוא לראות במלחמה מין התגוששות כזו בין צדדים, מין משחק בין צדדים שבו כל צד מנסה לזכות בנקודות.

יובל שטייניץ: כך היה ב-1948.

יובל שטייניץ: ב-1948 צה"ל ומדינת ישראל לא הסתפקו בהדיפת הצבא המצרי מאשדוד או מיד-מרדכי; הם נכנסו לסיני כדי לכתר ולנתק את דרך הנסיגה המצרית, כדי להכריע את הצבא המצרי ככוח לוחם.

יובל שטייניץ: כך היה ב-1967.

יובל שטייניץ: כך היה ב-1973, כשלאחר תנאי פתיחה קשים ביותר ישראל לא הסתפקה בבלימה; היא חצתה לצד השני של התעלה בראשות אריאל שרון, שהיה אז אלוף, לכתר את הארמיות המצריות במחיר לא קל, כדי להשמיד את הצבא המצרי ככוח לוחם על-ידי כיתור הארמיות והשמדתן מתוך הכיתור.

יובל שטייניץ: זו היתה המטרה.

יובל שטייניץ: היא הושגה חלקית.

יובל שטייניץ: המלחמה נעצרה בשל האיום הגרעיני הסובייטי.

יובל שטייניץ: ב-1982, כאשר אש"ף ישב בדרום-לבנון ופתח באש על כל יישובי הצפון - ואגב, עם אלפי "קטיושות" ומאות תותחים - תוך 48 שעות לא היתה "קטיושה" אחת, כי צה"ל כבר ישב מעבר לליטאני ברמת-נבטייה.

יובל שטייניץ: טיהור השטח נמשך אחר כך שבוע נוסף - היו קיני התנגדות, כפי שיהיו גם היום.

יובל שטייניץ: זאת היתה תרבות של הכרעה, של הכרעת יכולת הלחימה של האויב והאפשרות שלו להמשיך להילחם בצורה סבירה.

יובל שטייניץ: מאז 1982 אימצנו תרבות לחימה אחרת, תרבות לחימה שמדברים בה על צריבה בתודעה, על כך שהצד השני יבין שקשה להכריע אותנו, על ספירה מי גרם למי יותר הרוגים.

יובל שטייניץ: או אם לתאר זאת בצורה ציורית ולהמשיל זאת לקרב אגרופים - יש מי ששואף לנצח בנוק-אאוט, ויש מי ששואף להשיג נקודות, והוא בדרך כלל הצד המפסיד.

יובל שטייניץ: מה שמתפתח עכשיו, ויש לכם עוד זמן לתקן את זה, אדוני השר, הוא דבר חמור.

גדעון סער: אנא, חבר הכנסת שטייניץ, חתור להכרעה.

יובל שטייניץ: מה שמתפתח עכשיו, אדוני היושב-ראש, הוא דבר חמור.

יובל שטייניץ: התוצאה הסופית של המלחמה הזאת, שנפתחה במהלך כל כך אמיץ ומוצלח של פגיעה בתשתיות ה"חיזבאללה" - היא עשויה להיגמר בעובדה שבמשך ארבעה שבועות צה"ל לא הצליח להגן על תושבי מדינת ישראל מפני האיומים ומפני ההפגזות.

יובל שטייניץ: זאת איננה אשמת חיילי צה"ל ומפקדיו אלא אשמתם של מי ששגו תחילה לחשוב שאפשר לשלוט מהאוויר בשטח בצורה שתדכא את הרוב המכריע של השיגורים, אם לא את כולם, אבל לאחר שהתבררה הטעות כעבור יומיים, שלושה ימים, מגמגמים וממשיכים לגמגם לגבי הפעולה הקרקעית המקיפה בלבנון.

יובל שטייניץ: אנחנו קוראים לממשלת ישראל, והיא תקבל את כל התמיכה של האופוזיציה, את תמיכת הליכוד ולא רק הליכוד, לפעול במהירות להכרעה צבאית של ה"חיזבאללה", להגנה קודם כול צבאית על אזרחי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: דבר כזה יסלול את הדרך גם לסיכום או הסכם טוב יותר.

יובל שטייניץ: ברשות היושב-ראש, עוד מלה אחת על ההסכם.

גדעון סער: לא נעים לי להגיד לך שהרשות לא ניתנת, אבל אחרי שלוש או ארבע דקות של חריגה ממסגרת הזמן הנדיבה של עשר דקות, אנא תמצת את הדברים למשפט סיום.

גדעון סער: זה חשוב, בלחימה כמו בנאומים, להגיע לפאנץ'.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על השיעור ברטוריקה.

יובל שטייניץ: אם לא נכריע בשדה הקרב בדרום-לבנון, ודרום-לבנון זה עד לליטאני ומעבר לו, התוצאות תהיינה פגיעה קשה בביטחון הלאומי, בהרתעה, פגיעה קשה בתחושת הביטחון של אזרחי ישראל והסכם רע שבו בצד כוח לבנוני או רב-לאומי ישב גם ה"חיזבאללה" בדרום-לבנון וימשיך לאיים עלינו.

יובל שטייניץ: ובסוף עוד יצא, שתוותרו על חוות-שבעא בתמורה להחזרת החטופים, מה שלא קרה מעולם בתולדות ישראל, שעסקה להחזרת בני-ערובה או חטופים נקשרה בוויתור טריטוריאלי, וזה תקדים מסוכן מאין כמותו גם לגזרות אחרות.

יובל שטייניץ: אם סוף-סוף, באיחור נורא של ארבעה שבועות, לאחר עשרות הרוגים, לאחר פגיעה אנושה בכלכלה, תעשו את מה שצריך ותורו לצה"ל להיות צבא-הגנה לישראל גם בממד הקרקעי של העניין, אנחנו, האופוזיציה, את השאלות הקשות ואת הבירורים שצריך לעשות לטובת העתיד נעשה, אבל גיבוי מלא למהלך הזה תקבלו גם תקבלו.

יובל שטייניץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת שטייניץ.

גדעון סער: באופן טבעי כאשר אין תשובת ממשלה, ואני מבין שאין תשובת ממשלה, החלופה היא דיון במליאה.

גדעון סער: להסתפק בחוסר דברים, לא נראה לי שהמציע יסכים.

גדעון סער: זאת אומרת, אם היתה ניתנת תשובה מטעם הממשלה, ניתן היה באופן רציני לשקול הסתפקות בדברי הממשלה, אבל הממשלה לא טרחה להשיב, לכן קצת צורם להציע להסתפק בדברי הממשלה.

גדעון סער: לכן אני שואל את המציע אם יש לו העדפה לדיון במליאה או לדיון בוועדת החוץ והביטחון; אולי החלופה השנייה, כי אנחנו בפגרה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש מקום לדיון במליאה, ואולי בדיון במליאה, הכנסת, שכל כך מכבדת את הממשלה, תזכה גם לכבוד ולתשובה מצדה של הממשלה.

יעקב אדרי: רבותי, בנושא הראשון שרת החוץ עלתה וענתה והשיבה והסבירה.

יעקב אדרי: זה נוגע ישירות לעניין.

יובל שטייניץ: איך היא ידעה מה ההשגות שלנו?

יובל שטייניץ: היא דבורה הנביאה?

גדעון סער: אנחנו נקיים הצבעה.

גדעון סער: מי שמצביע בעד, מצביע בעד דיון במליאה.

גדעון סער: מי שמצביע נגד, מצביע בעד הסרה מסדר-היום.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 8 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גדעון סער: שמונה הצביעו בעד, אחת הצביעה נגד.

גדעון סער: אני קובע שההצעה התקבלה במובן זה שהיא תשולב בסדר-יומה של הכנסת.

גדעון סער: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, להצעה לסדר-היום בנושא: אי-תמיכתם של חלק מחברי הכנסת במלחמה בארגוני הטרור.

גדעון סער: זו הצעה של סיעות ישראל ביתנו, הליכוד, האיחוד הלאומי - מפד"ל.

גדעון סער: ינמק את ההצעה חבר הכנסת רוברט אילטוב.

גדעון סער: לרשותך עשר דקות.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לגעת בשתי סוגיות עיקריות אשר מדברות בעד עצמן.

רוברט אילטוב: לאחר שאציג את העובדות לפניכם, כל אחד יסיק את מסקנותיו.

רוברט אילטוב: הסוגיה האחת היא הצבת כוחות האו"ם על אדמת לבנון, והאחרת היא ההתנהגות של חלק מחברי הכנסת הערבים בכנסת ישראל.

רוברט אילטוב: השאלה הראשונה שעלינו להתמודד אתה היא, האם מדינת ישראל יכולה לקחת סיכון או לסמוך על כוחות האו"ם.

רוברט אילטוב: ברצוני להביא כמה דוגמאות להתנהגות האו"ם, הן באזורנו והן באזורים אחרים בעולים.

רוברט אילטוב: חטיפת חיילים בהר-דב בשנת 2000 – מדינת ישראל ומשפחות החיילים החטופים לא הצליחו לקבל את האמת מפיהם של טריה לארסן וקופי אנאן, אשר ניסו להסתיר את הראיות הנוגעות למקרה זה.

רוברט אילטוב: בנוסף, כאשר אישרו את הקיום של ראיות אלה, גם קיבלנו את הראיות מאוד מצונזרות, אחרי לחץ מאוד כבד של מדינת ישראל, משפחות החטופים והקונגרס האמריקני.

רוברט אילטוב: עובדה מעניינת נוספת נוגעת לעניין הצבת כוחות האו"ם בדרום-לבנון.

רוברט אילטוב: ב-1982 נחת כוח רב-לאומי הבנוי מחיילי מארינס, חיילים צרפתים וחיילים איטלקים בלבנון, במטרה לשמור על הסדר.

רוברט אילטוב: ב-1983 הספיקו שני פיגועים בלבד על מנת להבריח את הכוח הזה מאדמת לבנון.

רוברט אילטוב: עשר שנים לאחר מכן שלח האו"ם כוח רב-לאומי המורכב מ-28 מדינות לסומליה, במטרה לפרק את הכנופיות החמושות שפעלו באזור.

רוברט אילטוב: לאחר כמה התקפות על הכוח וכישלון המבצע במוגדישו, שבה הופלו שני מסוקים של כוחות מיוחדים של ארצות-הברית, החליט הנשיא ביל קלינטון להסיג את הכוחות של ארצות-הברית מסומליה, בתוך חצי שנה בלבד.

רוברט אילטוב: האו"ם עצמו החליט לסגת בתוך שנה מפריסתם של כוחות אמריקניים.

רוברט אילטוב: מקרה קשה נוסף אשר מצביע על תירוצי נייטרליות וניסיון להימנע מעימותים על מנת להשליט סדר באזור הוא המגה-אסון ברואנדה בשנת 1994.

רוברט אילטוב: באותה שנה קיבל מפקד כוח האו"ם מידע מודיעיני על תכנון של חיסול עם, ג'נוסייד, אשר תוכנן על-ידי בני שבט ההוטו בפליטיהם של בני שבט הטוטסי.

רוברט אילטוב: על בסיס אותו מידע ביקש מפקד הכוח מקופי אנאן להשתמש בכוח על מנת להגן על הפליטים.

רוברט אילטוב: את תשובתו של קופי אנאן אני מצטט: "עליך להגן רק על תדמית האו"ם ככוח נייטרלי".

רוברט אילטוב: נאסר על הכוח להשתמש בנשק, מלבד להגנה עצמית.

רוברט אילטוב: בכך במשך 100 ימים ניתנה יד לרצח עם של כמיליון בני שבט הטוטסי, כאשר כוחות האו"ם נמצאים בשטח ועדים לזוועה.

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, ברצוני לשאול אתכם ואת ממשלת ישראל, לאור העובדות שאמרתי לעיל, אשר מעידות על ההתנהגות הפסולה של כוחות האו"ם: האם במציאות הזאת אנחנו מוכנים למסור שטח לכוח האו"ם, שאף אחד מחייליו לא מוכן לתת את חייו להגן לא רק על המזרח התיכון, גם על מדינת ישראל ועל תושבי ישראל?

רוברט אילטוב: אנו יודעים מראש שהם לא יסכנו את חייהם, למה לנו לעשות זאת?

רוברט אילטוב: אנו חייבים להכריע הכרעה צבאית לפני שנמסור את השטח.

רוברט אילטוב: בקשתו של ראש ממשלת לבנון להציב את צבא לבנון על מנת להשיג הפסקת אש היא תרגיל להצלת ה"חיזבאללה".

רוברט אילטוב: ממשלת לבנון לא הצליחה במשך שש שנים לעשות סדר בדרום-לבנון, היא גם לא תצליח היום.

רוברט אילטוב: אם כן, מה הסיבה שהיום הם יעבדו בדרום-לבנון?

רוברט אילטוב: הדברים האלה חייבים להנחות אותנו בהמשך צעדינו.

רוברט אילטוב: הם חייבים להנחות את הממשלה.

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, זו היתה הסוגיה הראשונה שעליה רציתי לדבר בפניכם, ועכשיו אני רוצה לגעת בקצה הקרחון, בסוגיה קשה לא פחות.

רוברט אילטוב: לפי דעתי בשתי הסוגיות גורלנו הוא בידינו.

רוברט אילטוב: אני מבקש לצטט לכם את דברי חברי כנסת ישראל.

רוברט אילטוב: אני מדגיש את המלים "כנסת ישראל", כי לאחר שתשמעו את הדברים, יהיה לכם קשה להאמין שדברים אלו נאמרו על-ידי חברי כנסת ישראלים.

רוברט אילטוב: דבריו של חבר הכנסת בריאיון לעיתון הפלסטיני "אל-חיאת אל-ג'דידה" ב-27 ביולי: "מזכירת המדינה קונדוליסה רייס - - - רוצה לתת לישראל זמן נוסף לביצוע עוד פשעים נגד אזרחי לבנון - - - המלחמה הזאת תוכננה על-ידי ישראל מזמן, ומטרתה – הבאת שינויים מרחיקי לכת באזור".

רוברט אילטוב: אני תוהה: האם הוא לא ידע מי התחיל במלחמה?

רוברט אילטוב: חבר הכנסת עזמי בשארה, בריאיון לאתר האינטרנט "מחסום", שהתקיים ב-2 באוגוסט, בהתייחסו לאירוע בכפר קאנא אומר: "למרות כל ההצהרות על אי-רצונה, כביכול, להרוג אזרחים חפים מפשע, ישראל פוגעת באזרחים תמימים בכוונה ובזדון.

רוברט אילטוב: במקרה זה ישראל מבצעת רצח עם נגד שיעים בלבנון, ואני חושב שאין מעשה לגיטימי יותר מלהתנגד ולמחות נגד זה".

רוברט אילטוב: בשארה, בעיתון "אל-חיאת אל-ג'דידה", ב-4 באוגוסט, לגבי האירוע בכפר קאנא אומר: "זו פגיעה מתוכננת ומכוונת מראש.

רוברט אילטוב: ישראל היא מדינה טרוריסטית".

רוברט אילטוב: אם הוא כל כך מתבייש במדינה טרוריסטית, למה הוא מייצג אותה בכנסת ישראל?

רוברט אילטוב: ציטוט חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ב-30 ביולי: "האחראים על הטבח הם פושעי מלחמה, ויש להעמידם לדין בהאג.

רוברט אילטוב: הפושע חווזר למקום הפשע.

רוברט אילטוב: זוהי מלחמה למען מלחמה, טבח למען טבח ורצח למען רצח.

רוברט אילטוב: ישראל בונה את כוח ההרתעה שלה על גופות של ילדים".

רוברט אילטוב: הייתי רוצה לקרוא לכם דברים יותר קשים מפי חבר כנסת ואסל טאהא.

רוברט אילטוב: הדברים פורסמו באתר האינטרנט "אסלאם און-ליין", והם נאמרו על החטיפה בכרם-שלום: "אמרנו להם" - והכוונה לפלסטינים - "יותר מפעם אחת, שלפלסטינים הנתונים לרצח ולפשעים מתמשכים מצד הצבא הישראלי יש שתי אופציות.

רוברט אילטוב: האחת, לפוצץ ולהרוג אזרחים, ואלה הן פעולות קלות בהרבה.

רוברט אילטוב: האופציה השנייה היא האופציה הצבאית, שבמסגרתה מוקמת יחידה צבאית מההתנגדות כדי לפרוץ למחנה צבאי, להתעמת עם חיילים, להילחם עמם ולקחת את החיילים ואת הכובשים בשבי.

רוברט אילטוב: הפלסטינים בחרו בפעם הזאת באופציה הקשה יותר, ואני סבור שהאופציה הזאת משפיעה יותר".

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, את הדברים האלה אמרו חברי כנסת ישראלים, בכנסת ישראל, וכל מלה נוספת מיותרת.

רוברט אילטוב: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

גדעון סער: אני רואה שהממשלה נמלכה בדעתה וישיב השר אדרי.

גדעון סער: כאן כתוב לי שאין התייחסות של הממשלה לנושא השני.

גדעון סער: דווקא לנושא הראשון היה כתוב שתהיה התייחסות.

גדעון סער: השר יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן, חבר הכנסת רוברט אילטוב, העלית נושא מאוד כאוב וקשה, אבל אני חושב שלוותיקים שבין חברי הכנסת נושא ההסתות הפרועות, הבלתי-ניתנות להבנה, מצד חברי הכנסת הערבים אינו חדש.

יעקב אדרי: לא הייתי רוצה לומר שמדובר בכולם, אבל רובם עושים את זה בצורה בוטה, בצורה מבישה, והכנסת מזמן היתה צריכה להתייחס לכך.

אסתרינה טרטמן: בזה עוסקת הצעת החוק שהנחתי לפני שבועיים.

יעקב אדרי: לא שלך, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

יעקב אדרי: זה עבר בקריאה ראשונה.

גדעון סער: בקריאה טרומית.

יעקב אדרי: נכון.

יעקב אדרי: דיברתי היום עם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט על מנת לזרז את העניין ולהביא אותו, כי הנושא הזה מאוד חשוב וכואב לכולנו.

יעקב אדרי: הבאת דוגמאות ואפשר להוסיף עוד דוגמאות.

יעקב אדרי: אני חושב שהתבלבלו היוצרות והם כבר מזמן לא יודעים את מי הם מייצגים - האם הם מייצגים את המדינה, פעם את הפלסטינים, פעם את הסורים, פעם את האירנים, ועכשיו אנחנו בעימות עם ה"חיזבאללה", והם, בחלקם הגדול, מייצגים אותם ואומרים דברים מאוד קשים.

יעקב אדרי: לגבי חבר הכנסת ואסל טאהא, שבדבריו מעודד חטיפת חיילים, כתבתי מכתב לפני שלושה שבועות ליועץ המשפטי לממשלה, ולצערי הרב הוא לא התפרסם.

יעקב אדרי: קיבלתי תשובה האומרת שהנושא בבדיקה.

אסתרינה טרטמן: הבדיקה הסתיימה, פורסם בתקשורת.

יעקב אדרי: לא, לא, לא.

יעקב אדרי: התשובה היתה לשר רוני בר-און, שרצה לשלול את האזרחות שלו.

יעקב אדרי: אני דיברתי על ההסתה.

יעקב אדרי: כתבתי לו מכתב בנושא ההסתה, וקיבלתי ממנו תשובה שהנושא בבדיקה של המשפטנים והוא ישיב לי בעניין.

יעקב אדרי: עדיין לא קיבלתי תשובה.

יעקב אדרי: אני גם מאוד חושש שהתשובה תהיה - - -

אסתרינה טרטמן: דומה לתשובה הראשונה.

יעקב אדרי: משהו כזה.

יעקב אדרי: זה מאוד מצער.

יעקב אדרי: במצב הזה, שבו משרד המשפטים והיועץ המשפטי כבולים באזיקים של החוק, יכול להיות שהכנסת צריכה לתת את תשובתה, הכנסת צריכה לחוקק חוקים על מנת למנוע את התופעה הבלתי-מובנת הזאת, אני לא יודע איך לכנות אותה, שבה חברי כנסת ישראלים במימון ישראלי מסיתים נגד מדינת ישראל בצורה מבישה ובוטה.

אסתרינה טרטמן: ואנחנו, לכאורה, עומדים חסרי אונים מול זה.

יעקב אדרי: אנחנו במדינה דמוקרטית ויש לזה מחיר.

יעקב אדרי: הדמוקרטיה צריכה להגן על עצמה ולחוקק חוקים.

רונית תירוש: מפלגת העבודה מתנגדת לחוק.

יעקב אדרי: הם התנגדו, ובכל זאת זה עבר ברוב גדול.

אסתרינה טרטמן: בזה אין קואליציה ואופוזיציה.

אסתרינה טרטמן: יש שכל ישר ושיתוף פעולה כדי למגר את התופעה הזאת.

יעקב אדרי: אני בהחלט מסכים לרוח הדברים, ואני חושב שכולנו מסכימים בעניין הזה.

יעקב אדרי: אני מקווה מאוד, שכאשר תתוקן החקיקה, ממילא נסבול פחות מהאמירות הקשות נגד המדינה.

יעקב אדרי: תודה.

גדעון סער: תודה, אדוני השר.

גדעון סער: אני חייב לציין רק דבר אחד לא בנימה של פולמוס פוליטי אלא בנימה עובדתית.

גדעון סער: כאשר ביקשנו ערב הבחירות האחרונות לפסול את רשימת רע"ם-תע"ל מהשתתפות בבחירות, ועדת הבחירות המרכזית דחתה את הצעתנו בשני קולות.

גדעון סער: אני לא אומר אילו סיעות התנגדו להצעה.

יעקב אדרי: כי זה הזמן הכי נכון להביא את זה.

רונית תירוש: דברים משתנים.

גדעון סער: אני לא אומר אילו סיעות, כי יש כאלה שרואים את הדברים מראש בכל תחום ויש כאלה שרואים את הדברים אחר כך, אבל אם תהיה חקיקה עכשיו, של חברת הכנסת טרטמן או של חבר הכנסת אורלב, היא תבטא את התחושה של רוב הציבור.

גדעון סער: חבר הכנסת אילטוב, מה אתה מציע?

גדעון סער: לקיים דיון במליאה?

רוברט אילטוב: אני מבקש לקיים דיון במליאה.

גדעון סער: נציג הממשלה מסכים?

גדעון סער: אם כך, נעבור להצבעה.

גדעון סער: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 6 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

גדעון סער: שישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהנושא ישולב בסדר-יומה של הכנסת.

גדעון סער: אני מודה לחברי הכנסת, אני מודה לשר.

גדעון סער: תם סדר-היום.

גדעון סער: ישיבה זו נעולה.