ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה הארבעים-ושתיים של הכנסת השבע-עשרה, 2006-08-14 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, כ' במנחם-אב התשס"ו, 14 באוגוסט 2006.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, עמיתי השרים, קצינים וחיילי מילואים של פיקוד העורף הנמצאים אתנו היום, משפחות החיילים החטופים אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, שמחויבות מדינת ישראל כלפיהם עוד לא הושלמה ועודנה שרירה וקיימת, חברי חברי הכנסת, לא הכרתי את פיליפ מוסקו, זכרו לברכה, בחייו הקצרים.

דליה איציק: כשזכיתי להכירו הוא כבר היה בין המתים.

דליה איציק: לראשונה התוודעתי אליו באמצעות תמונתו המחייכת, נתונה במסגרת שחורה בעיתון.

דליה איציק: לפני ימים אחדים ביקרתי בבית משפחתו במעלה-אדומים, שם הוא חי 15 שנים עם הוריו ואחותו, מאז עלייתו לארץ והוא בן שש.

דליה איציק: הנער פיליפ אימץ לעצמו את ייעודו בחיים: הגשת סיוע רפואי לאלה שנזקקו לו יותר מכול.

דליה איציק: הוא התנדב למגן-דוד-אדום, הוא הוכשר כפראמדיק, וכמתנות יום ההולדת הוא ביקש לקבל ספרי עזרה ראשונה, סטטוסקופ, כפפות של אנשי צוות רפואי.

דליה איציק: במהלך עבודתו הוא הציל חיים רבים.

דליה איציק: כשסירבו לגייס אותו לצה"ל בשל עודף משקל, התעקש פיליפ והשיל קילוגרמים רבים מגופו.

דליה איציק: הוא חויל והיה בצבא פראמדיק מצטיין.

דליה איציק: חייו הקצרים היו חיים למען אחרים, חיים ששווה לחיותם.

דליה איציק: לפני כשבוע נפל פיליפ חלל בלבנון.

דליה איציק: ישבתי בבית המשפחה ובכיתי אתם.

דליה איציק: האמא לובה, אשה מדהימה בעוצמתה, עצרה אותי.

דליה איציק: "אנחנו חזקים", היא אמרה לי, "השאלה היא אם אתם מסוגלים להיות חזקים בשבילנו".

דליה איציק: פיליפ ולוחמים רבים, רבים מדי, נפלו כמותו בארץ האויב, אך למעשה הם נפלו בפתח ביתנו, על משמר הארץ, על משמר הבית.

דליה איציק: הצבי ישראל, על במותיך חלל, איך נפלו גיבורים.

דליה איציק: לצד הכאב הגדול והצער העמוק, גיליתי גם כמה העם שלנו נפלא.

דליה איציק: חיילי מילואים, בחורים ובחורות צעירים, בעלי משפחות, התגייסו בלב שלם, בגאווה רבה.

דליה איציק: סיפורי הגבורה מן החזית ממשיכים להגיע מדי יום.

דליה איציק: חיילים וקצינים מחרפים את נפשם כדי להציל את החברים שלהם.

דליה איציק: פצועים מאיצים ברופאים לשחרר אותם, כדי שיוכלו לחזור ליחידות.

דליה איציק: כמו בחזית כך גם בעורף.

דליה איציק: חבילות מזון וציוד של תורמים רבים, שהגיעו מדרום הארץ וממרכזה אל אלה שספגו התקפות רצחניות מדי יום, ואלפי אזרחים מן הצפון נקלטו במקומות שונים ברחבי הארץ, לעתים אצל משפחות שהם לא מכירים כלל.

דליה איציק: רבותי חברי הכנסת, המלחמה הנוכחית הוכיחה מעל לכל ספק כי לא מדובר עוד בוויכוח על טריטוריה, לא מדובר בוויכוח על הסכם.

דליה איציק: זה לא ויכוח על הבנות, זה ויכוח על עצם הקיום שלנו כאן.

דליה איציק: יש מי שלא רוצים לראות אותנו כאן, וכל היתר - תירוצים.

דליה איציק: עוד יהיה זמן להפיק מן המלחמה הזאת לקחים רבים, שהולכים שנים אחורה, ונוגעים בתחומים רבים ומגוונים.

דליה איציק: אבל הלקח הבסיסי, העצוב מכולם, הוא שכולנו התעקשנו מהר מדי להיות עם נורמלי.

דליה איציק: הרצון הטבעי של כולנו היה לחיות חיים מערביים, נורמליים, בפיתוח תרבות הפנאי, בישיבה בבתי-קפה, בהשקעה בחינוך, בתיירות, בתעשייה - חיים כאלה אינם יכולים לבוא על חשבון ההשקעה החשובה מכול, ההשקעה בביטחוננו.

דליה איציק: החיים קודמים לאיכות החיים.

דליה איציק: חום יולי-אוגוסט 2006, שקטל עשרות רבות מהטובים שבבני עמנו, הוכיח שהיינו ונותרנו עם שחי על חרבו מול הגרועים והקיצוניים שבאויבים.

דליה איציק: מול אלה קיפלנו מהר מדי את דגלי ההגנה והביטחון וביקשנו להניף תחתם דגלים אחרים.

דליה איציק: אני מסכימה: יש צורך דחוף לייעל את צה"ל ולהכינו לנוכח תרחישים עתידיים; אבל בין הצורך הזה ובין צמצום הצבא אין דבר וחצי דבר.

דליה איציק: אותם פרשנים שלפני חודשים מספר הטיפו לכולנו על הצורך בשינוי האג'נדה; כל אותם אישי ציבור בכירים שחרתו על דגלם את הקיצוץ בביטחון – פתאום מדברים אחרת.

דליה איציק: המלחמה הזאת חייבת להיזכר כפעמון השכמה מהדהד ומצלצל שיביא לשידוד מערכות.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חלפו מעט יותר ממאה ימים בלבד מיום כינון ממשלתך, וכבר נקלעה החברה בישראל למה שיכול להיחשב סיוט לכל ראש ממשלה, ודאי למי שרק החלה כהונתו.

דליה איציק: אני יודעת שעברו עליך שעות וימים קשים.

דליה איציק: ראיתי אותך.

דליה איציק: ראיתי אותך מפגין נחישות, קור רוח, עוצמה, מנהיגות.

דליה איציק: דיברתי אתך המון פעמים.

דליה איציק: אבל עכשיו, דווקא עכשיו, מתחילה תקופה קשה עוד יותר.

דליה איציק: עכשיו צריך לעסוק בעתיד, וצריך לשאול את שאלות האתמול למען התשובות של המחר – איך יוצאים מהמשבר שהותירה המלחמה הזאת.

דליה איציק: עוד יהיו לנו מומחים, היסטוריונים, ויהיה עוד זמן למלים הגדולות, לקונספציה, לפרספציה, להפקת לקחים, לתהליכים, לשינוי סדר העדיפויות.

דליה איציק: אבל כרגע דחוף ביותר לטפל ביותר ממיליון אזרחים שיוצאים היום – כך אני מקווה – מן המקלטים.

דליה איציק: יש צורך בהול בשיקום תשתיות, רשויות מקומיות, מפעלים, עסקים ומשפחות.

דליה איציק: אני קוראת לך, אדוני ראש הממשלה, למנות בממשלתך שר לשיקום הצפון.

דליה איציק: מי שיצטרך למלא את התפקיד הזה הוא שר האוצר, הוא ולא אחר.

דליה איציק: מדוע שר האוצר?

דליה איציק: כדי לחסוך הליכים ביורוקרטיים שיעכבו את התהליך הזה ויחבלו בו.

דליה איציק: כאשר בידי השר האחראי לשיקום יהיו מרוכזים גם כל המשאבים, הדרך לביצוע תהיה קלה ומהירה – בדיוק כפי שמתחייב מהמצב.

דליה איציק: אסור שהאזרחים שישבו במקלטים ישלמו את מחיר המלחמה.

דליה איציק: הם כבר שילמו די והותר.

דליה איציק: חברי הכנסת, ישיבות המליאה תתקיימנה במתכונת שהן התקיימו בה מאז ראשית הלחימה, ובהתאם להתפתחויות.

דליה איציק: ועדות הכנסת תפעלנה כרגיל עד שכל הקשור בשיקום הצפון ימוצה ויונחו לפני חברי הכנסת התשובות הברורות והמספקות ביותר.

דליה איציק: נוסף על כך, אני מודיעה לך, שר האוצר, שהכנסת תהיה מוכנה גם היא לקיצוץ בתקציבה כדי להשתתף במאמץ המלחמתי הזה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נהגנו באחריות: אופוזיציה, קואליציה, כולנו כאיש אחד.

דליה איציק: אסור להסכים שרק ה"חיזבאללה" ילכד ויאחד אותנו.

דליה איציק: שרי הממשלה, הקולות העולים כעת – ויכוחים, הטחת האשמות, חילופי דברים – למען השם, תפסיקו לריב.

דליה איציק: חיילינו עדיין נמצאים שם, בלבנון; המלחמה לא תמה.

דליה איציק: הם רוצים לדעת שיש מאחוריהם קונסנזוס והנהגה מגובשת.

דליה איציק: גם האזרחים שעוד הבוקר ישבו במקלטים רוצים לדעת שאנחנו עסוקים רק בהם.

דליה איציק: תתאפקו.

דליה איציק: העם רוצה דממת אלחוט, כפי שהגדיר זאת עמי שרייר, אביו של סגן יפתח ז"ל, במודעה שפרסם ביום שישי האחרון.

דליה איציק: עמיתי חברי הכנסת, כעת, עם שוך הקרבות, מוטלת עלינו החובה להפיק לקחים.

דליה איציק: עלינו לגבש את מיטב הכוחות והמוחות – לא בשביל האתמול, אלא למען המחר.

דליה איציק: למען המטרה הגורלית הזאת אני קוראת לך, אדוני ראש הממשלה: פתח במגעים, הקם ממשלת חירום לאומית, ממשלה שתאתר את השאלות הנכונות, העולות מהתנהלותנו במשך שנים, ותספק את הפתרונות.

דליה איציק: על הממשלה הזאת יהיה להכין את מדינת ישראל לסיבוב המלחמה הבא, שעלול להתרגש עלינו בכל עת.

דליה איציק: הממשלה הזאת תבטא, יותר מכול, את הקונסנזוס בעם לפעולות שננקטו בלחימה הנוכחית, והיא תעניק גיבוי ותנופה, שמתחייבים מהפקת הלקחים, לפעולות של שיקום שעוד נכונו לנו.

דליה איציק: חברי הכנסת, זה צו השעה.

דליה איציק: זה צו-8 הלאומי של כולנו.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

קריאה: - - -

דליה איציק: פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

דליה איציק: פעם שנייה.

דליה איציק: תיכף זה יהיה פעם שלישית.

דליה איציק: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מבקש לשלוח תנחומים בשמי, בשם הממשלה, הכנסת והעם כולו למשפחותיהם של 158 ההרוגים מקרב האזרחים ומקרב חיילי צה"ל.

אהוד אולמרט: כן, אנחנו עם שסופר את מתיו.

אהוד אולמרט: אנחנו סופרים את מתינו יום-יום, כואבים את לכתם ומתאבלים על כל אחד ואחד מהם.

אהוד אולמרט: כי לכל אחד מהם יש משפחה.

אהוד אולמרט: כי כל אחד מהם הוא עולם ומלואו.

אהוד אולמרט: כל אחד מהם, כמו כל אחד מאתנו, רצה לחיות חיים נורמליים, ככל האדם.

אהוד אולמרט: ועל הרצון הזה, ועל הזכות הזאת, אנו נאבקים כבר עשרות שנים, נאבקנו בחודש האחרון, ולצערי ניאלץ להמשיך להיאבק עוד שנים רבות.

אהוד אולמרט: אני מבקש לאחל החלמה לכל הפצועים – מקרב חיילי צה"ל ומקרב האזרחים.

אהוד אולמרט: כולנו תפילה לבורא עולם להחלמתם ולרפואתם.

אהוד אולמרט: ברצוני לשלוח מכאן, גברתי היושבת-ראש, בשם כל העם בישראל, תודה והוקרה לרמטכ"ל צה"ל, למפקדי צה"ל, לחיילות ולחיילים בשירות סדיר ובמילואים, לאותם עשרות אלפים שגם ברגע הזה מחרפים את נפשם בגבורה עילאית במאבק מול אויב אכזר, מאבק שאין צודק ממנו ואין מוסרי ממנו.

אהוד אולמרט: אני מבקש להודות לאנשי כוחות הביטחון וההצלה, לראשי הרשויות המקומיות ולצוותיהן, לרבבות המתנדבים שפעלו בתיאום מלא עם משרדי הממשלה, לכל אלה שהתגייסו – גם מכל קצוות הבית הזה – בכל החזיתות.

אהוד אולמרט: ומעל לכול, להצדיע לכם, תושבי הצפון.

אהוד אולמרט: אתם, במסירות הנפש שלכם, באורך הרוח שגיליתם, ביכולת לעמוד, באיפוק – אתם יסוד מרכזי בעוצמתה של מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, לפני כחודש אישרה הממשלה לצה"ל לצאת לפעולה נגד מחבלי ה"חיזבאללה", בעקבות פעולת הטרור שבה נורו מטחי "קטיושות" על יישובי הצפון, נהרגו שמונה חיילי צה"ל ונחטפו אהוד-אודי גולדווסר ואלדד רגב.

אהוד אולמרט: האחריות הכוללת לפעולה הזאת מוטלת עלי, כראש הממשלה.

אהוד אולמרט: אין לי כוונה ואינני מבקש לחלוק את האחריות הזאת עם איש.

זהבה גלאון: אז תתפטר.

אהוד אולמרט: זאת האחריות הנגזרת מתפקידו של ראש ממשלה בישראל.

אהוד אולמרט: ההחלטה הזאת של ממשלת ישראל, שלא לעבור לסדר-היום, הדהדה ועוד תהדהד רבות בבירות העולם, קרובות אלינו ורחוקות מאתנו.

אהוד אולמרט: היא הבהירה קבל עם ועולם, כי מדינת ישראל לא תספוג עוד כל פגיעה בריבונותה, לא תבליג עוד על שום פגיעה באזרחיה, וכן תגיב בעוצמה על כל פעולת טרור - מצפון או מדרום, ממזרח או מים; מכל מקום.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, הבוקר נכנסה לתוקפה החלטת האו"ם מס' 1701.

אהוד אולמרט: יש בהחלטה זו שורה של התחייבויות שאמורות לשנות מן היסוד את המצב בגבולנו הצפוני.

אהוד אולמרט: בנאומי בכנסת ב-17 ביולי 2006, כמה ימים לאחר פרוץ המערכה, אמרתי ואני מצטט: "ובלבנון, ניאבק על כך שיקוימו התנאים שקבעה הקהילייה הבין-לאומית זה כבר, והדברים מצאו ביטוי חד רק אתמול, בהחלטת שמונה המדינות המובילות בתבל – החזרת בני הערובה אהוד-אודי גולדווסר ואלדד רגב, הפסקת אש מוחלטת, פריסת צבא לבנון בכל דרום-לבנון, והוצאת ה"חיזבאללה" מהאזור תוך מימוש החלטת האומות המאוחדות מס' 1559".

אריה אלדד: כלום לא קרה מזה.

אהוד אולמרט: ההחלטה מהווה הישג מדיני לישראל, אולם משמעותה חיונית לכל מדינות העולם החופשי הנאבקות בטרור העולמי.

אהוד אולמרט: הקהילה הבין-לאומית כולה שותפה לתפיסה שיש לחסל את מדינת הטרור שקמה בתוך לבנון.

אהוד אולמרט: מועצת הביטחון של האו"ם קיבלה פה אחד, ובתמיכה של 15 המדינות החברות בה, החלטה היסטורית, שמבהירה כי ישנן ישראל ולבנון בלבד.

אהוד אולמרט: אין יותר מדינה בתוך מדינה.

אהוד אולמרט: אין יותר חסות של מדינה על ארגון טרור.

אהוד אולמרט: ואין יותר ארגון טרור הרשאי לפעול מתוך לבנון כזרועו הארוכה של ציר הרשע, המשתרע מטהרן ועד לדמשק, מנצל את לבנון בחולשתה והופך אותה, את אזרחיה ואת תשתיותיה, לכלי שרת במלחמתו.

אהוד אולמרט: סוף-סוף נקבעה הכתובת האחת והיחידה להתדיינות בגבולנו הצפוני, והיא ממשלתה הריבונית של לבנון.

אהוד אולמרט: היא זו שתישא באחריות מלאה על כל שטחה, והמערכת הבין-לאומית כולה מחויבת לכך.

אריה אלדד: יצאנו מלבנון בפעם שעברה ולא קרה כלום.

דליה איציק: פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

אהוד אולמרט: אנחנו נמשיך לפעול להחזרת החיילים החטופים הביתה.

גלעד ארדן: השאלה, אם הודענו גם ל"חיזבאללה" שהם לא קיימים יותר, או עוד לא הודענו.

אהוד אולמרט: נעשה זאת ללא ליאות, ובכל הכלים העומדים לרשותנו, גלויים ונסתרים מן העין, כפי שנגזר גם מהחלטת מועצת הביטחון.

אהוד אולמרט: מיניתי את עופר דקל, סגן ראש שירות הביטחון לשעבר, לנציג מיוחד מטעמי לתיאום הטיפול בהחזרת אודי, אלדד וגלעד הביתה.

אסתרינה טרטמן: למנות מישהו - - -

אהוד אולמרט: אתמול, בשעות הבוקר, לפני ישיבת הממשלה, נפגשתי עם משפחות החטופים ועדכנתי אותן על אודות ההסכם שהושג.

אהוד אולמרט: משפחות גולדווסר, רגב ושליט, ראיתי את מכאובכם.

אהוד אולמרט: קראתי את התסכול והציפייה במבט של בני רגב ואחיו, ראיתי את עיניה של קרנית גולדווסר, ואת המבע המיוסר על פניה של אביבה שליט.

אהוד אולמרט: לבי יוצא אליכם, ואני יודע שכולנו, כל הכנסת וכל העם הזה, אתכם.

אסתרינה טרטמן: למה לא זכרת את זה בהסכם?

דליה איציק: פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

אהוד אולמרט: הבטחתי לכם, וכך אעשה, כי אוביל באופן אישי את כל המהלכים ואהיה מעורב בכל הפרטים הקשורים להחזרתם של אודי, אלדד וגלעד הביתה.

אורי אריאל: כמו שעשית במלחמה - - -

אהוד אולמרט: ובעזרת השם הם יחזרו במהרה.

אהוד אולמרט: אני מאמין שמימושה של החלטת האו"ם יוצר תנאים טובים להחזרתם.

אהוד אולמרט: הקהילה הבין-לאומית כולה מחויבת לעניין זה.

אהוד אולמרט: גם בנושא השבת הבנים וגם בנושא ההישגים המדיניים ראוי שנמתין מעט, ונשמור על מידה של ספקנות בריאה, זהירות ועירנות.

אהוד אולמרט: מבחנה של ההחלטה הוא ביישום מדויק של כל סעיף מסעיפיה.

אהוד אולמרט: אנו מתכוונים לעקוב אחרי יישומה מקרוב.

אהוד אולמרט: אנחנו לא נעצום עיניים במקרה של הפרה, ונשמור לעצמנו את הזכות להגיב כפי שנמצא לנכון.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, פעולת צה"ל בחודש האחרון באוויר, בים וביבשה הביאה לשינוי במאזן האסטרטגי האזורי, בראש ובראשונה מול ארגון הטרור "חיזבאללה".

אריה אלדד: - - -

אהוד אולמרט: חיילי צה"ל פגעו פגיעה קשה, שממדיה טרם נודעו ברבים, בארגון הרצחני הזה, בתשתיתו הצבאית והארגונית, ביכולות ארוכות הטווח שלו, בארסנל הנשק העצום שבנה ואגר במשך שנים רבות וגם בביטחונם העצמי של אנשיו ושל מנהיגיו.

זהבה גלאון: הטילים נוחתים, ממשיכים ליפול.

דליה איציק: פעם ראשונה.

אהוד אולמרט: בכל קרב, בכל היתקלות מול מחבלי ה"חיזבאללה", ידם של לוחמי צה"ל היתה על העליונה, ואין בכך כל ספק.

אהוד אולמרט: מנהיגי ארגון הטרור הזה ירדו למחתרת ועסוקים משם בהפצת שקרים ובהסתרת האמת על המחיר שנגבה מהם ומאנשיהם.

אהוד אולמרט: בעניין הזה אני רוצה להבהיר, האנשים האלה לא יינקו.

אהוד אולמרט: הם לא יינקו.

אהוד אולמרט: נמשיך לרדוף אותם בכל מקום ובכל זמן.

אהוד אולמרט: זוהי חובתנו המוסרית כלפי עצמנו, ואין לנו כוונה להתנצל או לבקש רשות מאיש על כך.

לימור לבנת: חוץ מהאמריקנים.

דליה איציק: בבקשה לצאת החוצה.

דליה איציק: פעם שלישית.

אהוד אולמרט: גם אנחנו ספגנו מכות כואבות, הן בעורף והן בחזית.

אהוד אולמרט: לא השלינו את עצמנו כאשר יצאנו בכורח הנסיבות למלחמה הזאת.

אהוד אולמרט: לא השלינו איש.

אהוד אולמרט: אמרנו כי ייפלו רקטות, נספוג טילים ונשלם מחיר יקר, שאין יקר ממנו – חיי אדם.

אהוד אולמרט: דיברנו מתוך רגש אחריות עמוק כלפי כל אזרח בחזית ובעורף, וידענו, כולנו ידענו, כי אין מנוס מלצאת למערכה, אחרת היינו מוצאים עצמנו מתמודדים עם סכנות גדולות יותר בעתיד.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, אני רואה ושומע את הקולות - - -

זהבה גלאון: - - -

דליה איציק: חברת הכנסת זהבה גלאון, פעם שלישית.

דליה איציק: נא לצאת.

זהבה גלאון: לא שמעתי את הפעם השנייה.

דליה איציק: אז זאת פעם שנייה בהחלט, זה סופי.

אהוד אולמרט: אני רואה ושומע את הקולות שמביעים אי-נחת, אפילו אכזבה, כאלו שהציפיות שלהם לא התגשמו עדיין, ואני אומר להם ולכולנו: חברים, סבלנות, סבלנות.

אהוד אולמרט: המאבק של התנועה הציונית בטרור, כמו המאבק של העולם החופשי כולו בטרור, לא החל היום ולא יסתיים בעתיד הנראה לעין.

אהוד אולמרט: זהו מאבק ארוך, קשה, מורכב, שדורש איפוק, נחישות, עמידה איתנה ואורך רוח.

אהוד אולמרט: ראינו כולנו איזו עוצמה יש ליכולת העמידה ולסבלנות שגילה העורף הישראלי – יכולת שהפתיעה גם את אויבינו.

אהוד אולמרט: אומה שמבקשת לגבור על טרור פונדמנטליסטי, חשוך וקנאי, זקוקה לעצבי ברזל.

אהוד אולמרט: לנו, בני העם ששב לארצו אחרי אלפיים שנה, יש סבלנות, ולכן אנחנו ננצח.

קריאות: - - -

אהוד אולמרט: רבותי חברי הכנסת, היו גם ליקויים.

אהוד אולמרט: נצטרך לבדוק את עצמנו - - -

אחמד טיבי: מה עם הפסקת האש?

דליה איציק: פעם ראשונה.

דליה איציק: פעם שנייה.

זאב בוים: יא משת"פ, שקט כבר.

אחמד טיבי: סתום את הפה שלך.

אחמד טיבי: אל תרד כל כך נמוך.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, עכשיו צא החוצה בבקשה.

דליה איציק: אמרתי לך פעם ראשונה, פעם שנייה.

דליה איציק: אני מבקשת ממך לצאת.

אחמד טיבי: לא כל מי שמעיר הוא משת"פ של ה"חיזבאללה" ולא כל מי שמכיר את ה"חמאס" הוא נגד המדינה.

אחמד טיבי: חצוף - - - (חבר הכנסת אחמד טיבי יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: )

זהבה גלאון: - - -

דליה איציק: פעם שלישית.

דליה איציק: בבקשה להוציא את חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: את רוצה להשתיק את כולם.

זהבה גלאון: (חברת הכנסת זהבה גלאון יוצאת מאולם המליאה.)

אורי אריאל: תוציאי את כולם, תשאירי את ראש הממשלה לבד.

דליה איציק: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היו גם ליקויים.

אהוד אולמרט: נצטרך לבדוק את עצמנו בכל המערכות.

אהוד אולמרט: אני אומר מכאן בראש ובראשונה לחיילי צה"ל ומפקדיו, שחלילה לא תרפינה ידיכם.

אהוד אולמרט: אתם הגיבורים של עם ישראל, ואתם תקבלו ממני את כל הגיבוי והתמיכה.

אהוד אולמרט: לא נהסס לבדוק את כל הטעון בדיקה, לא נסתיר ולא נטאטא.

אהוד אולמרט: זוהי נשמת אפה של חברה דמוקרטית.

אהוד אולמרט: אבל, לא נעשה זאת בגלל התלהמות ובהטחת האשמות.

אהוד אולמרט: אין לנו הלוקסוס הזה, להתבוסס בהתנצחות פרועה ובהאשמות הדדיות.

אהוד אולמרט: אין לנו הלוקסוס הזה, כי עלינו להבטיח שבפעם הבאה, ועלולה להיות פעם נוספת, הדברים ייעשו טוב יותר.

אריה אלדד: בפעם הבאה שמישהו ילין - - -

אהוד אולמרט: וגם אם נחשוב שהפקנו את כל הלקחים, גם בפעם הבאה יהיו דברים שנצטרך לתקן, כי, רבותי, זוהי מלחמה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש לנצל את ההזדמנות הזאת כדי להודות לחברי בממשלה, ובמיוחד לשר הביטחון עמיר פרץ ולשרת החוץ ציפי לבני, על התנהלותם השקולה והאחראית.

גלעד ארדן: גם לאודי אדם תודה.

אהוד אולמרט: אני מבקש להודות לחברי הכנסת מכל הסיעות, לחברים באופוזיציה וגם לחברי בקואליציה, יריבים וידידים כאחד, שידעו לשמור על איפוק בסערת הקרב.

אהוד אולמרט: עוד אני רוצה לומר לאלה בעולם שעדיין מבקרים את פעולותינו, מטיפים לנו מוסר ומצליפים בנו דברי ביקורת חסרי שחר: איננו מתכוונים להתנצל.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל צודקת.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, אזרחי ישראל, כלכלת ישראל נותרה יציבה ואיתנה חרף 30 ימי לחימה.

אהוד אולמרט: יש לי אמון מלא במשק הישראלי, בחוסנו וביציבותו.

אהוד אולמרט: המלחמה הזאת מחייבת אותנו לקבל שורת החלטות בכל הנוגע לסדר-היום של המדינה בשנים הקרובות.

אהוד אולמרט: הממשלה בראשותי ואני אישית נמקד את מרצנו, משאבינו ויכולותינו בטיפול בתושבי הצפון ובטיפול באזור הצפון.

אהוד אולמרט: נקצה את כל המשאבים הדרושים במסגרת תוכנית לאומית רב-שנתית, כדי שהצפון יחזור להיות מרכז פורח של חיים, של חינוך ומדע, של תעשייה ופיתוח טכנולוגי, של תיירות ותרבות.

אהוד אולמרט: כבר ביום ראשון הקרוב תאשר הממשלה את עקרונות הפעולה שיביא שר האוצר על בסיס עבודה של צוות מומחים מיוחד שהוקם לצורך העניין הזה, ועובד כבר ימים רבים, וביום ראשון שלאחר מכן נאשר את התוכניות המפורטות כדי שנוכל להצעיד קדימה את צפון הארץ ואת התושבים.

אהוד אולמרט: לטובת המשימה הלאומית הזאת נידרש גם לכל הכוחות, הכשרון, היצירתיות, הערבות הדדית, ההתנדבות וההתגייסות ללא תנאי שהחברה הישראלית על כל רבדיה ועל כל מגזריה הפגינה בחודש האחרון.

אהוד אולמרט: הרוח הזאת, שאין חיונית ממנה כדי להחזיר את הצפון למה שהוא היה תמיד, חבל ארץ פורח של יצירה ועשייה, של חיים נורמליים ושלווים, היא התשובה הניצחת ביותר לאויבינו.

אהוד אולמרט: בשלושת אלפי שנות קיומנו כעם ידענו אויבים רבים שקמו עלינו לכלותנו.

אהוד אולמרט: בעזרת השם, עמדנו בכול, נעמוד גם במצוקות ובמכאובי הימים האלה ונמשיך לבנות את מדינת ישראל בגאווה.

אהוד אולמרט: אנחנו לעולם לא נכנעים, לא מתכופפים ולא נשברים.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

דב חנין: מתי תתחילו משא-ומתן לשלום?

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

יורי שטרן: זאת תופעה חדשה שחיילים מוחאים כפיים לראש הממשלה.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, החיילים חמושים?

מיכאל איתן: מה נעשה פה?

מיכאל איתן: מה זה צריך להיות, כל העניין הזה?

מיכאל איתן: זאת בושה.

מיכאל איתן: מה קרה?

מיכאל איתן: מה זה?

מיכאל איתן: למה זה צריך להיות?

רוני בר-און: מה יש לך נגד החיילים, מיקי?

מיכאל איתן: יש לי הרבה מאוד בעדם, לא פחות ממך, אבל לא כאן.

דליה איציק: לא ביקשתי את עזרתך, אדוני השר.

מיכאל איתן: אני בעד החיילים, אבל לא כאן, מעלינו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, חברי הכנסת, חיילי צה"ל שאתנו, אנחנו עוברים ימים קשים, של שכול ויגון, של סבל והקרבה, של הרס וחורבן, אבל גם ימים של רוח גדולה, שמפעמת בלב העם ומאחדת אותו.

בנימין נתניהו: לב כולנו החסיר פעימה כשחיילינו יצאו לקרב כדי להגן עלינו, ולב כולנו דואב על סבל משפחות החיילים שנפלו והאזרחים שנפלו בערים, משפחות שאיבדו את בניהן ואת יקיריהן.

בנימין נתניהו: כולנו כואבים את היגון, כולנו מתפללים לשלום פצועינו, כולנו מייחלים להשבת חיילינו החטופים – אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט – הביתה בשלום.

בנימין נתניהו: ידידי, זה רגע של אחדות, וגם של חשבון נפש.

בנימין נתניהו: אני לא מתכוון רק להפקת הלקחים, שוודאי עוד תהיינה התייחסויות רבות אליהם.

בנימין נתניהו: אני חושב שאנחנו צריכים להבין, בחשבון הנפש הלאומי שלנו, דבר אחד יסודי: כל גוף חי, ולא משנה אם מדובר באורגניזם ביולוגי או בקיבוץ אנושי, כל גוף שחי, כדי לשרוד חייב לעשות שני דברים - הוא חייב לזהות את הסכנות, והוא חייב לבצר את העוצמה כדי להדוף את הסכנות האלה.

בנימין נתניהו: לפני מאה שנים היה עמנו נטול היכולת הזאת, ובא לו מנהיג שהצביע על הסכנה.

בנימין נתניהו: הוא ראה, הרצל, את הגחלים הלוחשות של האנטישמיות והבין שתבוא כאן אש גדולה שתכלה קודם את יהדות אירופה ואחר כך את היהדות כולה.

בנימין נתניהו: אבל הוא גם ראה את העוצמה האדירה שגנוזה בעם היהודי, והוא אמר: "אם נקבץ אותם פה, לארץ הזאת, לארץ אבותינו, ונבנה לנו את הריבונות שלנו ונשקם את חיינו הלאומיים, העם הזה יוכל להדוף את הסכנות ולהבטיח את חייו ועתידו".

בנימין נתניהו: היום אני אומר: אנחנו עומדים בפני סכנה גדולה מאוד.

בנימין נתניהו: סכנה של אש חדשה מאיימת על עמנו; לא רק על ערינו, לא רק על חיילינו, לא רק על כלכלתנו – על קיומנו.

עבאס זכור: תפתור אותה בשלום.

בנימין נתניהו: בכל דור ודור קמים עלינו לכלותנו, זה נכון, אבל מאז היטלר לא קם צורר כמו אחמדינג'אד, נשיא אירן, שמצהיר בגלוי על כוונתו להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: הוא מפתח עכשיו טילי נשק אטומיים כדי לבצע את זממו, ועד שיבצע את זממו הוא משתמש בזרועות התמנון שלו: אחת בדרום – ה"חמאס" הסוני, ואחת בצפון – הזרוע המורעלת של ה"חיזבאללה" השיעית, חלק מהקשת השיעית מטהרן עד לבנון.

בנימין נתניהו: זאת סכנה קיומית, לא פחות מזה.

בנימין נתניהו: ובאותה מידה, אני יכול להגיד, הכוחות הגנוזים בעמנו נתגלו גם הם; כוחות כבירים וגדולים.

בנימין נתניהו: קודם כול העוצמה של החיילים.

בנימין נתניהו: אני חושב שדווקא על רקע כל הדברים שאנחנו שומעים, העוצמה של החיילים, הגבורה שלהם, אומץ הלב שלהם, טוהר הלב שלהם, האחווה, ההקרבה – רבים, רבים רבים נפלו תוך כדי הצלת חבריהם בקרב.

בנימין נתניהו: עוצמת החיילים, חיילי הסדיר והמילואים, לוחמי היבשה, הים והאוויר, וכוחות הביטחון האחרים, וכן, גם אנשי ההצלה והכבאות, מד"א ואנשים שנכנסו לאש התופת – עוצמת הצבא הזה, שאיש לא יזלזל בה.

בנימין נתניהו: והדבר השני שנגלה, העוצמה השנייה, היא עוצמת תושבי הצפון והדרום, קו העימות בדרום.

בנימין נתניהו: היה מישהו שהיה אומר פה: "ללא בכי וללא נהי".

דב חנין: איפה חשבון הנפש שלך?

בנימין נתניהו: ואני אומר:

בנימין נתניהו: ללא נהי וללא בכי עמדו בגבורה, סבלו את הסבל.

בנימין נתניהו: לא רק שהם לא קראו לסיום המלחמה, הם עשו את ההיפך הגמור; הם אמרו: תמשיכו, אנחנו מוכנים לסבול, אנחנו מוכנים לשאת פה עוד שבועות ארוכים, אנחנו מוכנים לעבור את כל הקורבן והסבל הזה, אבל תשלימו את המלאכה.

בנימין נתניהו: העוצמה באה מלמטה, מתוך רצון לחזק את המנהיגות שלמעלה.

בנימין נתניהו: זה דבר פנטסטי.

בנימין נתניהו: כל אחד מאתנו שהיה כאן, חברי הכנסת לרוחב הבית הזה – אני יודע שכולם היו – וגם חברי ואני בליכוד, בביקורים שלנו בצפון תוך כדי המלחמה, שמענו את המסר הזה עולה כקול רב-עוצמה: אנחנו חזקים, אנחנו רוצים שתשלימו את המלאכה.

בנימין נתניהו: ויש עוצמה שלישית שנתגלתה פה: עוצמת העם כולו.

בנימין נתניהו: עוצמת העם, כל שדרת העם.

בנימין נתניהו: אנשים שהתגייסו התגייסות פרטית.

בנימין נתניהו: אנשים טובים מן המגזר העסקי – מורים, רופאים, אחיות, אמנים, אנשי רוח.

בנימין נתניהו: העם, העם פתח את לבו, פתח את כיסו, פתח את ביתו, כי אמרו: עת צרה לישראל – אחים אנחנו.

בנימין נתניהו: עלינו להבין שגורל אחד לכולנו, וכל ישראל ערבים זה לזה.

בנימין נתניהו: עוצמת העם, עוצמת החיילים והמפקדים, עוצמת האזרחים בקו החזית, בצפון ובנגב, ועוצמת העם כולו.

בנימין נתניהו: זה העם שאני מאמין בו, גברתי.

בנימין נתניהו: זה העם שמחולל נפלאות.

בנימין נתניהו: זה עם שיחולל נפלאות, הוא מסוגל להפוך את כל כללי ההיסטוריה.

בנימין נתניהו: אבל כדי שנעשה זאת וכדי שנעמוד באתגרים הגדולים שבאים לפנינו, צריך גם לומר ביושר: היו כשלים רבים - כשלים בזיהוי האיום, כשלים בהיערכות לקראת האיום הזה, כשלים בניהול המלחמה - -

דב חנין: היה כשל בניהול המדיניות הכלכלית שלך.

דליה איציק: פעם אחרונה בהחלט שאני קוראת לך, כי קראתי לך פעם ראשונה, פעם שנייה, ועכשיו תהיה שלישית.

בנימין נתניהו: - - כשלים בניהול העורף.

בנימין נתניהו: בוודאי, ללא ספק, נידרש בהמשך להפיק לקחים ולתקן את הליקויים.

בנימין נתניהו: אבל ברגע זה אני רוצה להתרכז בכמה נקודות שנראות בעיני החשובות ביותר להבטחת עתידנו וביטחוננו.

בנימין נתניהו: הנקודה הראשונה היא זו - הקונספציה של נסיגות חד-צדדיות קרסה.

בנימין נתניהו: אני חושב שאני מבטא פה לא רק השקפה פרטית שלי ושל רבים מחברי.

בנימין נתניהו: אני חושב שאני מבטא פה דבר שחלחל כמעט לכל חלקי הבית הזה.

בנימין נתניהו: המדיניות הזאת ביטאה חולשה, ומעל הכול נתפרשה כחולשה על-ידי אויבינו.

בנימין נתניהו: צריך להחליף אותה במדיניות של עוצמה והרתעה והכרעה והדדיות.

בנימין נתניהו: בשנת 2000 יצאנו - -

רוני בר-און: אתה מציע להישאר בלבנון?

בנימין נתניהו: - - מלבנון באופן כזה, בדרך כזאת, ללא ערבויות, ללא סידורי ביטחון.

בנימין נתניהו: והדבר הזה, כיוון ששאלת, הביא לנאום "קורי העכביש" של "חיזבאללה", אשר הדהד אצל ה"חמאס", והאינתיפאדה הביאה אותנו אחר כך - מתוך שיקולים מכובדים, אני לא מתווכח אתם, מתוך רצון טוב בוודאי – לעשות נסיגה חד-צדדית נוספת.

בנימין נתניהו: ומתוך ה"חמאס" זה הדהד בחזרה לצפון.

רן כהן: בזמנך לא יצאנו - - -

בנימין נתניהו: ולכן, לא רק שהמרכיב הזה של נסיגות חד-צדדיות שוחק את ההרתעה, הוא גם נותן עמדות פיזיות לאויבים שלנו.

בנימין נתניהו: העמדות האלה הן עמדות משופרות לירי על יישובינו ועל ערינו.

בנימין נתניהו: הקונספציה הזאת, כמעט כולם יודעים זאת באולם הזה, אבדה מן העולם, ואם לא אבדה - ראוי שתאבד.

בנימין נתניהו: הדבר השני שנתגלה פה - על מה הסכסוך הזה.

בנימין נתניהו: הוא איננו על פיסת שטח זה או אחר.

בנימין נתניהו: יצאנו מלבנון עד הסנטימטר האחרון והם יורים.

בנימין נתניהו: יצאנו מרצועת-עזה עד הסנטימטר האחרון – והם יורים.

בנימין נתניהו: והם מודיעים לנו שזה לא ישנה אם נצא עד הסנטימטר האחרון לקווי 1967 – כי איך אמר נסראללה?

בנימין נתניהו: אנחנו שולחים את הטילים שלנו להתנחלויות הכבושות של האויב, קרי טבריה, צפת, עכו, חיפה.

בנימין נתניהו: כלומר, הסכסוך הזה הוא על עצם הקיום שלנו מול אויבים שרוצים לחסל אותנו.

בנימין נתניהו: והאמת?

בנימין נתניהו: האמת היא פשוטה - מול אויב כזה, אם הערבים יניחו את נשקם, לא תהיה עוד מלחמה.

בנימין נתניהו: אבל אם ישראל תניח את נשקה – לא תהיה עוד ישראל, כי זה שורש הסכסוך, הרצון להכחיד אותנו.

בנימין נתניהו: אבל לא רק אותנו.

בנימין נתניהו: וזה מביא אותי לנקודה השלישית – הצורך בבריתות והיכולת החדשה שלנו לייצר בריתות.

בנימין נתניהו: אין מדינה שיכולה להתקיים ללא בריתות.

בנימין נתניהו: מעצמת-על כארצות-הברית זקוקה לבריתות, ובוודאי מדינה קטנה ועם קטן כמו שלנו זקוקים לבריתות.

בנימין נתניהו: היום ניתן להשיג בריתות, משום שהאיום איננו רק עלינו, הוא קודם כול עלינו.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים לייצר בריתות.

בנימין נתניהו: בתוך העולם הערבי אנחנו יכולים לזהות פוטנציאל, ובוודאי בתוך העולם המערבי, שחווה בעצם ימים אלה אותה סכנה מזוויות שונות, באוויר ולא רק באוויר.

בנימין נתניהו: על מה מבוססות בריתות?

בנימין נתניהו: הן מבוססות על שלושה דברים: קודם כול, על שיתוף ערכים - זה בוודאי יש לנו עם הגדולה שבידידותינו, ארצות-הברית, ולא רק אתה; ואינטרסים משותפים, זה ברור.

בנימין נתניהו: אנחנו מצפים מנשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש, שאמר בצורה הברורה ביותר שהוא לא יאפשר לאירן להתחמש בנשק גרעיני - אנחנו מצפים ותומכים ברצונו, בכוונתו להסיר את האיום הנורא מכול.

בנימין נתניהו: אבל ערכים ואינטרסים הם שניים מתוך שלושת המרכיבים של בריתות.

בנימין נתניהו: המרכיב השלישי והחיוני הוא עוצמה.

בנימין נתניהו: רבותי, אתם בתוך הבית הזה יודעים את זה: אף אחד לא מתחבר לחלש, הוא לא מעניין אף אחד.

בנימין נתניהו: אתה מתחבר עם החזק.

שלי יחימוביץ': זה לא נכון.

בנימין נתניהו: אתה מתחבר עם החזק.

בנימין נתניהו: טיפוח העוצמה שלנו - זה צריך להיות סדר-היום שלנו; העוצמה הצבאית, העוצמה המדינית, העוצמה הכלכלית, העוצמה החברתית, העוצמה הרוחנית שלנו.

בנימין נתניהו: זה המפתח להבטחת עתידנו.

רן כהן: - - -

בנימין נתניהו: חיינו בוודאי בתרדמה - - -

גאלב מג'אדלה: שלום אמת.

גאלב מג'אדלה: אל תברח מהאמת.

גאלב מג'אדלה: שלום אמת זה התשובה.

גאלב מג'אדלה: שלום אמת.

גלעד ארדן: איפה פעם ראשונה, שנייה, שלישית?

דליה איציק: אולי תחליף אותי וגם תתחלק במשכורת?

בנימין נתניהו: חברי הבית, חיינו בתרדמה וקיבלנו צלצול השכמה.

בנימין נתניהו: הצלצול הזה קורא לנו לחזור למציאות כפי שהיא וגם לחזור אל עצמנו; לחזור לאותם ערכים שהבטיחו את קיומנו ויבטיחו את ביטחוננו גם לעתיד.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר מלה נוספת על העורף.

בנימין נתניהו: יש פעמים שהאזרח נותן למדינה ויש רגעים שהמדינה נותנת לאזרח.

בנימין נתניהו: זהו רגע כזה, משולב.

בנימין נתניהו: תושבי הצפון בוודאי נתנו למדינה, אבל עכשיו הגיע הרגע להחזיר.

בנימין נתניהו: יש שאלה שעד לרגע זה אני לא יכול לתת לה תשובה: מדוע לא הכריזו על מצב חירום.

בנימין נתניהו: אינני מסוגל לתת על זה תשובה, משום שאם אי-פעם היה צורך להכריז על מצב חירום, אם אי-פעם היתה הגדרה נכונה של מצב חירום, למלחמה על העורף שלא היתה בשום מלחמה – לא 1967, לא 1973, לא 1982, גם לא "קדש", ואני אומר לכם אפילו לא מלחמת השחרור.

בנימין נתניהו: מכה כזאת על העורף מחייבת את ההפעלה של הסעיף שנועד לעזור לעורף.

בנימין נתניהו: והעורף זקוק לעזרה.

בנימין נתניהו: הוא זקוק לעזרה, משום שמדובר לא רק בבתים שנהרסו, וחיים שחרבו, וילדים שנפגעו, ילדים שנפגעו בעוגמת נפש מתמשכת, והטיפול שהילד מקבל לא פותר את זה.

בנימין נתניהו: כלומר, מדובר כאן לא רק בסיוע חומרי ישיר, אלא בסיוע חומרי שצריך לתת אותו לא ביד קפוצה, אלא ביד רחבה ובנפש חפצה.

בנימין נתניהו: ברוך השם יש לנו מאין, כי יש כלכלה חזקה, כן, בנינו אותה.

בנימין נתניהו: והגליל עוד יחזור והוא יהפוך משחור לירוק אם נעשה את מה שצריך, וחייבים לעשות.

יורם מרציאנו: - - -

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו, פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: גברתי, אנחנו תפקדנו כאופוזיציה אחראית – חברי ואני בליכוד ובשאר הסיעות - ממלכתית, עניינית.

בנימין נתניהו: סייענו ונתנו כתף במלחמת ההסברה ובסיוע בכל דבר שיכולנו.

בנימין נתניהו: אני חושב שהחברים כאן התנהגו למופת.

בנימין נתניהו: תפקידנו הציבורי הוא לומר את האמת, משום שלצערי יהיה עוד סיבוב.

בנימין נתניהו: יהיה עוד סיבוב, משום שהיעדים הצודקים שהציבה הממשלה עדיין לא הושגו, לא בהשבת הבנים – חיילינו החטופים – הביתה, לא בפירוק ה"חיזבאללה" מנשקו ולא בהסרת אש הטילים.

בנימין נתניהו: אני אומר זאת לא בהתרסה, אלא בענייניות וביושר.

בנימין נתניהו: ובאותה מידה אני חייב להגיד: מה שיש לנו כרגע זה הפוגה; הפוגה בין הסיבוב שעבר לסיבוב הבא.

בנימין נתניהו: בהפוגה הזאת בוודאי נשתמש כדי לשקם את כוחנו ולשקם את ערינו, אבל צריך להבין שזו גם עת שיקום לאויבינו.

בנימין נתניהו: גם הם יתבצרו, גם הם ישתקמו, וביושר אני אומר – אין מי שימנע מהם; לא הסדר כזה ולא הסדר אחר, אין מי שימנע מהם.

בנימין נתניהו: ולכן, דווקא לקראת הסיבוב הבא ודווקא מן המקום הזה, אני רוצה לומר לנסראללה ולפטרוניו באירן: אתם לא תנצחו אותנו; העם הזה גבר על טרוריסטים גדולים מכם וגבר על צוררים גדולים מכם, ונגבר גם עליכם.

בנימין נתניהו: אני מאמין שיבוא יום שהמן הרשע המודרני הזה יתחלף בכורש אחר.

בנימין נתניהו: זה יבוא, אבל עד שהיום הזה יבוא, דעו לכם דבר אחד – העם הזה חזק, הצבא הזה חזק, וגם אם עוד נכונו לנו אתגרים ומאבקים, בסופו של דבר בעזרת השם יהודה תשכון לבטח ועם ישראל ישכון בארצנו לעד.

בנימין נתניהו: זה המסר שאני שולח לנסראללה ולטהרן, וזה המסר שמאחד את כולנו.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך, גברתי.

מיכאל איתן: מה זה, מה קורה פה.

מיכאל איתן: אין מחיאות כפיים, זה לא בסדר - - -

דליה איציק: חברי החיילים, קצינים, אין זה נהוג.

דליה איציק: תודה רבה לכם שאתם כאן אתנו, אתם עוד יכולים לשבת, אבל אין זה נהוג למחוא כפיים כאן.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, תודה לך.

דליה איציק: אנחנו עוברים, חברי הכנסת, לחבר הכנסת נתן שרנסקי.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, אני יודעת שאתה צריך ללכת, תודה לך על שבאת.

דליה איציק: חבר הכנסת שרנסקי, ארבע דקות.

דליה איציק: עכשיו אתה מבין, חבר הכנסת מיקי איתן, למה לא הערתי להם פעם ראשונה – כי אם הייתי מעירה אחרי פעם ראשונה, היה נראה כאילו אני לא רוצה שימחאו כפיים לראש האופוזיציה.

מיכאל איתן: אבל לא אלה ולא אלה.

גלעד ארדן: מיקי - זה לא מעלה אצלו ולא מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת נתן שרנסקי, ארבע דקות.

דליה איציק: אחריו - חברת הכנסת רונית תירוש; חמש דקות.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: דקה תמתין, יהיה פה שקט.

דליה איציק: תודה לכם, קציני צה"ל וחיילי צה"ל, שבאתם לבית שלכם.

דליה איציק: חברי הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: סדרנים.

דליה איציק: אנחנו מבקשים להמשיך.

נתן שרנסקי: גברתי היושבת-ראש - - -

דליה איציק: לא, אדוני, אתה תמתין.

דליה איציק: יקשיבו לך בכבוד המגיע לך.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

נתן שרנסקי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר - - -

דליה איציק: חברת הכנסת לבנת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

נתן שרנסקי: היום – 33 יום מאז ה"חיזבאללה" התקיף אותנו, ואנחנו השבנו במלחמה; בערך עשרה ימים אחרי נאום הניצחון של ראש הממשלה, וכעשר שעות אחרי הכרזת הפסקת האש, שרק מדגישה שלא השגנו את המטרות שעליהן הכרזנו - החזרת החיילים שלנו ופירוק "חיזבאללה" מנשקו.

נתן שרנסקי: המלחמה הזאת הצליחה לנתץ הרבה מיתוסים, ולפחות אחד מהם - אני מאוד שמח שסוף-סוף ניתצו אותו: המיתוס על חולשת העם.

נתן שרנסקי: שמעתי את זה עוד פעם ועוד פעם מהמנהיגים שלנו, מראשי הממשלה שלנו, בישיבות סגורות, בארבע עיניים - שהעם שלנו חלש.

נתן שרנסקי: אתם לא מבינים?

נתן שרנסקי: העם שלנו עייף, הוא לא רוצה להילחם; אין לנו ברירה – היה מסביר לי אחד מראשי הממשלה, אין לנו ברירה, צריך להגיע להסכם עם סוריה מייד ולרדת מהגולן, כי העם חלש ולא מוכן להילחם.

נתן שרנסקי: וראש ממשלה אחר היה מסביר: תבין, אי-אפשר, אני לא יכול להגיד את זה בפומבי, אבל העם שלנו לא יכול היום להילחם, לא מוכן, לא רוצה, עייף, צריכים לעזוב מייד את גוש-קטיף.

נתן שרנסקי: ובא הרגע של המלחמה, ואנחנו רואים עד כמה העם שלנו חזק.

נתן שרנסקי: החיילים בצבא, אנשי מילואים, אנשי העורף – כולם, כל עם ישראל.

נתן שרנסקי: שמענו מכולם: רק תמשיכו להילחם, אנחנו ניתן לכם את כל התמיכה.

נתן שרנסקי: הייתי אצל אחת המשפחות שאיבדו את הבנים שלהן.

נתן שרנסקי: שמעתי בזמן השבעה איך האבא אומר לנשיא שלנו: אני מתפלל רק לדבר אחד, שהמנהיגים שלנו יפגינו אותה נחישות ואותו כוח שהעם שלנו והבנים שלנו מפגינים.

נתן שרנסקי: וכאן בדיוק יש לנו בעיה.

נתן שרנסקי: אני מסכים, עכשיו עדיין לא הזמן להתחיל עם החשבון, אבל אי-אפשר שלא להגיד, שבזמן שהעם היה כל כך חזק, המנהיגות היתה חלשה.

נתן שרנסקי: עם כל ההיסוסים, עם כל האי-החלטיות, עם כל התהליך הלקוי של קבלת ההחלטות, עם כל היהירות – היו לנו חולשות; ועכשיו חייבים לעשות חשבון-נפש מהר מאוד, כי אין לנו הרבה זמן.

נתן שרנסקי: יש ויכוח על הניצחון - האם לא ניצחנו.

נתן שרנסקי: תראו, באמת השמדנו את רוב הכוח של ה"חיזבאללה", אבל אתם יודעים, איך אמר הרמטכ"ל שלנו לפני כמה שבועות, כאשר שאלו אותו: מתי נדע שניצחנו; הוא אמר: כשננצח – נרגיש את זה.

נתן שרנסקי: אז למה לא מרגישים את זה?

נתן שרנסקי: וכאן אני יכול להגיד: ב-1967 הייתי רחוק, במוסקבה, מנותק מהמדינה שלנו, מהעם שלנו.

נתן שרנסקי: לא יכולתי לשמוע את דובר צה"ל, לא יכולתי לשמוע הסברים מלומדים של המנהיגים שלנו, אבל לא הייתי צריך.

נתן שרנסקי: היה מספיק להסתכל בעיניים של האויבים שלנו, של האנטישמים, ולראות שאולי הם ממשיכים לשנוא אותנו, אבל בטח מתייחסים בהרבה יותר כבוד.

נתן שרנסקי: וכל אחד מאתנו, כל יהודי בעולם, היה מלא גאווה וכוח.

נתן שרנסקי: והיום זה לא ככה.

נתן שרנסקי: ואנחנו חייבים לתקן את זה, לתקן מהר, כי הסיבוב הבא – שדיבר עליו ראש האופוזיציה – הוא מאוד קרוב, כי האויבים שלנו מרגישים את החולשה שלנו.

נתן שרנסקי: אז כן, נסיק מסקנות, ננתח את המצב, נתקן את הדרכים שלנו, נטפל בבעיות שלנו, אבל חייבים לעשות את זה מהר, אין לכך הרבה זמן.

נתן שרנסקי: היינו עד היום אופוזיציה לויאלית.

נתן שרנסקי: נדע מהיום איך לבקר ולדרוש שינוי, ושינוי מהר.

נתן שרנסקי: ואז, אחרי כן, נעשה ביחד מה שכל כך חשוב לעשות – נחזיר לעם ישראל ולכל יהודי בעולם הרגשה של גאווה, של כוח ושל ניצחון.

נתן שרנסקי: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת נתן שרנסקי.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת רונית תירוש.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בתנחומים למשפחות השכולות אשר איבדו את יקיריהן מאז ה-12 ביולי, יום תחילת הלחימה שנהרגו בה 158 ישראלים, בהם 117 חיילים ו-41 אזרחים.

רונית תירוש: אני רוצה לאחל רפואה שלמה ובריאות טובה לכל הפצועים, הן בצה"ל הן מהאזרחים בעורף, לחזק את כוחות הביטחון וההצלה, את חיילי צה"ל בשירות מילואים ובשירות סדיר, את מפקדי צה"ל, את המטה הכללי, את הרמטכ"ל, את שר הביטחון, את ראש הממשלה ואת הממשלה כולה.

רונית תירוש: אני רוצה לחזק את ידיהם של תושבי הצפון, אשר הפגינו במהלך הלחימה איפוק, אומץ לב ואזרחות למופת.

רונית תירוש: כולנו תקווה שנוכל בקרוב לראות גם בשובם של חיילי צה"ל החטופים, אלדד רגב, אהוד-אודי גולדווסר וגלעד שליט, שנזכה לראותם שבים אלינו ואל חיק משפחותיהם בריאים ושלמים.

רונית תירוש: אני חושבת שהמלחמה הזאת אפשרה לנו לראות את ישראל במיטבה; זאת היתה שעתה היפה של מדינת ישראל, בבחינת ישראל ערבים זה לזה.

רונית תירוש: ההתגייסות של המגזר השלישי – נמתחו עליה גם ביקורות כאלה ואחרות, כאילו לא היה צריך לעשות מעשה, והן אינן במקומן.

רונית תירוש: אני חושבת שההתגייסות היא קודם כול צורך של האנשים עצמם, בעורף, אנשים שאינם בקו החזית וחשים צורך עז לתרום, להיקרא גם הם בצו-8 ולסייע.

רונית תירוש: זאת היתה דרכם של מפעלים, של אנשים פרטיים, שפתחו את כיסם, את לבם ואת בתיהם מתוך רצון לתרום את תרומתם הן לצה"ל הן לתושבי הצפון עצמם.

רונית תירוש: בהיותי בדרג הביצועי של הממשלה, כאשר שימשתי מנכ"לית משרד החינוך, התרבות והספורט, ראיתי את הדרך שבה התירו משרדי הממשלה את החסמים ואת המכשלות ומצאו דרכים יצירתיות לקצר לוחות זמנים כדי לסייע לרשויות המקומיות, ודרכן לתושבי הצפון.

רונית תירוש: ראיתי את משרד האוצר, את משרד הפנים ואת משרד הבינוי והשיכון מעבירים מאות מיליוני שקלים ל-91 יישובים בצפון.

רונית תירוש: משרד האוצר פתח מסלול ירוק לעצמאים ולשכירים, אבל בעיקר לעסקים הקטנים, כדי לסייע להם לקבל את התקציב ולשלם לשכירים את משכורותיהם.

רונית תירוש: ראיתי את אנשי מס רכוש, עוד בטרם שככו הרעש והאבק מנפילת ה"קטיושות", מסתובבים באתרים ההרוסים עם השמאים כדי לתת מענה מיידי לתושבים שביתם ורכושם נפגעו.

רונית תירוש: ראינו את השלטון המקומי מסייע אף הוא, אבל אני רוצה לציין דווקא את השלטון המקומי במרכז הארץ ובדרומה, אשר סייע בקליטת משפחות ויישובים שלמים באתרים שהוקמו לצורך זה באזורים אלה.

רונית תירוש: אני רוצה להודות לכבאים, לאנשי מגן-דוד-אדום ולמשטרת ישראל.

רונית תירוש: אני רוצה לומר שהסולידריות הזאת היא שנותנת לנו את הכוח להמשיך להתקיים ולהפגין את הרוח שיש לנו אל מול הניסיון להחליש אותו, לא רק מ"החיזבאללה", אלא גם מגורמים בתוכנו, שמוצאים את הזמן המוזר הזה להתחיל לבקר ולשלוח חצי ביקורת לרמטכ"ל, לאלוף פיקוד הצפון, לשר הביטחון ולרבים אחרים, שכל כך חשוב לחזק אותם דווקא עכשיו, כשהצבא שלנו נלחם.

רונית תירוש: אני חושבת שהתקשורת עשתה את מלאכתה.

רונית תירוש: אני לא בטוחה שאני אוהבת את הדרך שבה היא עשתה זאת, אבל זאת מלאכתה, זאת עבודתה, והיא עשתה זאת.

רונית תירוש: אני מצטערת על שלא היה מי שעצר אותה.

רונית תירוש: אני מצטערת על ריאיון שנתן הרמטכ"ל.

רונית תירוש: אני לא חושבת שזה היה המקום והזמן להתראיין.

רונית תירוש: בזמן לחימה עליו לדאוג לצבא, ולא צריך לתת תשובות לכתב כזה ואחר על שאלות נוקבות, בוטות, שאינן במקומן ואינן בזמנן.

רונית תירוש: אני חושבת שבשם הדמוקרטיה הפכנו לאנרכיה.

רונית תירוש: אם כולנו הולכים לעשות חשבון נפש, וחשבון נפש ודאי נעשה בדרגים שונים ובתחומים שונים, גם התקשורת צריכה לעשות חשבון נפש על חצי הביקורת ששלחה בזמן לא נכון.

רונית תירוש: בעניין הזה אני חושבת שהיינו צריכים להיות חכמים, ולא רק צודקים.

רונית תירוש: אני לא חושבת שהיתה עוד ממשלה בישראל שמאז כינונה עוד לא הספיקה – איך אומרים – לחמם את הכיסא, ועמדה במשימה כל כך קשה, של מלחמה כל כך מורכבת.

רונית תירוש: בימים אלה ממשלתו של ראש הממשלה אולמרט מציינת מאה ימים.

רונית תירוש: לא היה מאז קום המדינה מישהו שהיה צריך להתמודד עם לחימה כל כך קשה, כאשר אירוע רודף אירוע, כמו הממשלה הזאת מאז כינונה.

רונית תירוש: אנחנו צריכים לזכור שהמלחמה עדיין לא תמה, על אף ההסכם להפסקת האש.

רונית תירוש: אני קוראת לכולנו להתאפק, לא להתלהם, להמתין עם הביקורת לפורומים המתאימים ולוועדות המתאימות, שוודאי תקומנה לאחר הלחימה.

רונית תירוש: אנחנו צריכים עכשיו לחשוב על העתיד, לחזק את תושבי הצפון ולסייע להם כלכלית – לבעלי העסקים הקטנים והגדולים, לעצמאים ולשכירים, כדי שישובו לעמוד על רגליהם לאחר המלחמה.

רונית תירוש: אנחנו צריכים גם לא לשכוח את תושבי קו העימות בדרום, ונדמה שאנחנו שוכחים אולי גם את מצוקותיהם.

רונית תירוש: אני קוראת לתושבים בכל רחבי הארץ, מייד עם סיום הלחימה, כאשר נוודא שהפסקת האש אומנם מחזיקה מעמד, ובהתאם להוראות פיקוד העורף, לשוב לפקוד את אזור הצפון היפה, על כל מתקניו, אתריו, בתי-האירוח והאנשים הנפלאים שגרים בו.

רונית תירוש: לסיום אני רוצה כמובן להזכיר את מערכת החינוך.

רונית תירוש: אנחנו עומדים כשלושה שבועות לפני פתיחת שנת הלימודים.

רונית תירוש: זאת לא תהיה פתיחה קלה; רק בצפון נפגעו 30 מוסדות חינוך.

רונית תירוש: אזכיר רק את תיכון "דנציגר" בקריית-שמונה, שחווה פגיעה ישירה של שלוש "קטיושות", ואלה הרסו 20 כיתות מתוך 32 כיתות שיש בו – וזאת רק דוגמה.

רונית תירוש: אני בטוחה שמשרדי הממשלה, ובראשם כמובן משרד החינוך, אבל בסיוע מסיבי של משרד האוצר, ימצאו את הדרך המהירה לשקם את מוסדות החינוך שנפגעו ולתת – ואני יודעת שכבר ניתנו תקציבים ממשרד האוצר – משאבים לטיפול בחרדות התלמידים ובמצוקות של מה שנקרא בעגה המקצועית פוסט-טראומה.

רונית תירוש: אני מאחלת לכולנו ימים שקטים יותר.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית ברצוני לשלוח את תנחומי העמוקים למשפחות אשר שכלו את יקיריהן בלחימה ובהפגזות הרצחניות על הצפון.

אורית נוקד: הלב נשבר לרסיסים.

אורית נוקד: מי ייתן ולא תדעו עוד צער.

אורית נוקד: ברצוני לשלוח איחולי החלמה מהירה לפצועים, לשלוח ברכת חזק ואמץ לחיילינו בכלל ולחיילינו בלבנון בפרט, ולאחל את חזרתם המהירה של אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט.

אורית נוקד: לאחר הסכם הפסקת האש שנכנס לתוקף הבוקר – ועל כך יש לברך – מתחילים להתפזר ענני המלחמה אשר כיסו את שמי החברה והעם בישראל יותר מ-30 ימים, אך על כולנו לזכור כי עד שיחזרו חיילי צה"ל מלבנון תעבור עלינו תקופת ביניים מתוחה ורגישה.

אורית נוקד: נדמה לי שתסכימו אתי, שתגובה על מתקפת "חיזבאללה", שהיתה פגיעה בוטה ומובהקת בריבונות ישראל, היתה הכרחית.

אורית נוקד: אך מה שהתחיל כמבצע צבאי הפך למלחמה רבתי.

אורית נוקד: נכון, ניתן ואף צריך להתווכח ולשאול שאלות נוקבות על הטקטיקה ועל ההתנהלות של המדינה ושל צה"ל בשורה של נושאים קשים.

אורית נוקד: אך מן הראוי כי כל אלו לא ייעשו עכשיו, ולא יפגעו בלכידות שלנו, כל עוד חיילינו שם.

אורית נוקד: חברי חברי הכנסת, כשם שלא יכול להיות ויכוח על צדקתנו אל מול האסלאם הקיצוני, המבקש להשמידנו ולפגוע בעולם החופשי כולו, אם חפצי חיים אנו חייב להתנהל דיון ציבורי פתוח על הדרך שבה הלכנו ועל הדרך שבה עלינו ללכת בהמשך.

אורית נוקד: דיון זה חייב לבחון מה הושג במלחמה, הן בשדה הקרב הצבאי והן סביב השולחן המדיני.

אורית נוקד: דיון זה חייב לבחון גם מה לא הושג במישור המדיני ומה הסיכונים הצבאיים אשר אנו ניצבים לפניהם בעתיד, וכן כיצד עלינו להיערך לקראתם תוך הפקת הלקחים המתבקשים.

אורית נוקד: דיון זה חייב לנגוע בעצבים הרגישים ביותר של הצבא והחברה בישראל.

אורית נוקד: דיון זה חייב להיות דיון מעמיק וכולל הנוגע בהקשרים רחבים יותר של הסכסוך, כגון עמדתנו ביחס לעולם המערבי בכללותו, המורכב מדעות שונות ומגוונות.

אורית נוקד: דיון זה חייב להיות דיון מעמיק בנוגע לשאלות החברתיות הקשות אשר עולות עם דמדומי המלחמה, לקושי ולסבל הרב אשר היו מנת חלקו של העורף.

אורית נוקד: בהערפת שבחים על העורף אין די.

אורית נוקד: רק צמצום פערים ונטיעת התחושה בקרב האזרחים כי המדינה מקיימת את חובותיה כלפיהם, יוכלו לממש את הצדק החברתי ולתרום לעמידתה האיתנה של החברה בישראל.

אורית נוקד: הדיון שיתקיים חייב לבחון את יחסה של המדינה והחברה לאזרחיה בני הדתות והאוכלוסיות השונות.

אורית נוקד: דיון זה חייב להתנהל בצניעות ובאיפוק ולא מתוך יהירות ונחרצות לגבי כוחנו ותוצאות המלחמה.

אורית נוקד: רק חיטוט כואב ומייסר בפצעים הפתוחים ובצלקות אשר טרם הגלידו יאפשר טיפול אמיתי ויעיל במה שזקוק לטיפול שכזה.

אורית נוקד: לשאלות רבות אלה נצטרך להידרש כולנו בימים ובשבועות העתידים לבוא.

אורית נוקד: היום, מעל במה זו, ונוכח העובדה כי חיילי צה"ל עדיין נמצאים בשטח לבנון, אני קוראת לכולנו לנהוג באיפוק בכל הנוגע לשאלות הרבות העולות עם סיומה של המלחמה.

אורית נוקד: עם זאת, יש נושא שבו אין שאלות, יש בו אך ורק תשובות, ותשובות אלו מסתיימות בסימני קריאה נחרצים.

אורית נוקד: שיקום החברה בכלל ושיקום הגליל ופיתוחו המואץ בפרט הם התשובה היחידה על ההרס והחורבן שהותירה אחריה המלחמה.

אורית נוקד: על מנת שתשובה זו לא תישאר ססמה חלולה ואות מתה בדברי הימים של הכנסת, עלינו להביא לשינוי משמעותי בחלוקת המשאבים ובקביעת תקציב המדינה לשנת 2007.

אורית נוקד: משימה לאומית זו תגשים את מטרתה אם תיגע בכל תחומי החיים ותגיע בראש ובראשונה לאנשים.

אורית נוקד: השקעה אמיתית בגליל פירושה פחות דיבורים והרבה יוזמות ומעשים שמלווים בהקצאת משאבים ותקציבים.

אורית נוקד: השקעה אמיתית בגליל תהווה סוף-סוף מימוש וקיום החלטות ממשלות ישראל לדורותיהן.

אורית נוקד: השקעה אמיתית בגליל עשויה להוות ניצול השבר לטובת שידוד מערכות, חיזוק התושבים וצמצום המרחק בין הפריפריה למרכז.

אורית נוקד: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת אורית נוקד.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת שלמה בניזרי.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, דיברו פה במשך השבוע האחרון, כלומר יצאו מהקונסנזוס שכולנו ליווינו אותו במשך החודש האחרון - כאשר יורים לא מדברים, לא מבקרים, ובאמת סוף-סוף החברה הישראלית אכן גילתה בגרות.

שלמה בניזרי: אבל אצלנו בגרות היא בגרות חלקית.

שלמה בניזרי: אנחנו לא מסוגלים לגלות בגרות לאורך זמן, אלא מייד - ועדות חקירה בין-לאומית ולאומיות וממלכתיות.

שלמה בניזרי: מה זה הדברים הללו?

שלמה בניזרי: החיילים בלבנון ואנחנו באים ומתחילים להתכסח בינינו.

שלמה בניזרי: גם אני בעד לבדוק.

שלמה בניזרי: אין ספק.

שלמה בניזרי: צריך לבדוק.

שלמה בניזרי: היו פאשלות, גם מדיניות וגם ביטחוניות.

שלמה בניזרי: אני חבר בוועדת המשנה לשירותים חשאיים, וליווינו את המלחמה בחודש האחרון יום-יום.

שלמה בניזרי: ישבנו עם המטכ"ל יום-יום, קיבלנו את כל הדיווחים וראינו.

שלמה בניזרי: כשיש מלחמה וכשמלחמה נכפית עליך, ודאי שעושים טעויות, גם טעויות מדיניות.

שלמה בניזרי: גם צריך לבדוק, אין ספק.

שלמה בניזרי: למה?

שלמה בניזרי: כי המלחמה הבאה נמצאת בפתח.

שלמה בניזרי: האויב כבר זיהה את החולשה שלנו.

שלמה בניזרי: יש היום סוג של מלחמה חדשה - מלחמת טילים ארוכי טווח, קצרי טווח.

שלמה בניזרי: יש בוודאי חולשות שאנחנו צריכים לבוא לתקן אותן מייד.

שלמה בניזרי: אבל מה ההתלהמות הזאת?

שלמה בניזרי: חוץ מזה, מה התבוסתנות הזאת וההלקאה העצמית, שאנחנו מפסידנים, שהפסדנו?

שלמה בניזרי: מה זה הפסדנו?

שלמה בניזרי: מה זאת אומרת?

שלמה בניזרי: כמעט החרבנו חצי לבנון.

שלמה בניזרי: אנחנו נלחמנו, ובמלחמה בוודאי יש אבדות.

שלמה בניזרי: במלחמת ששת הימים המהוללה לא היו לנו מאות ואלפי הרוגים?

שלמה בניזרי: במלחמת יום כיפור לא היו אלפי הרוגים?

שלמה בניזרי: מלחמה.

שלמה בניזרי: במלחמה כזה וכזה תאכל החרב.

שלמה בניזרי: אז מה אנחנו ישר עושים דיונים בשידור ישיר, ומי אלה השופטים?

שלמה בניזרי: ויהי בימי שפוט השופטים - דור ששופט את שופטיו.

שלמה בניזרי: מילא, אנשים מבינים.

שלמה בניזרי: כל אוחז מיקרופון בידו, או כל איזה לבלר בא ומבקר ומעמיד את הרמטכ"ל, כפי שאמרה חברתי לפני כן, מבקר את הרמטכ"ל ומבקר אחרים.

שלמה בניזרי: מי שמכם לשר ולשופט לבוא ולבקר ולפגוע בביטחונה של מדינת ישראל?

שלמה בניזרי: למדתי מנסראללה הרבה דברים.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים את נסראללה, כמה שהוא חיה רעה מהבחינה הזאת, אבל שימו לב, כל תבוסה שלו הוא יודע לצייר כניצחון.

שלמה בניזרי: מה המסר שמקבלים הורים ששכלו את ילדיהם?

שלמה בניזרי: אני לא יודע כמה יצא לחברי פה, בטח רבים פה ניחמו אחרים - כשאתה מגיע לבית הורים שכולים אבלים, שאיבדו את ילדם, ואנחנו אומרים להם שהפסדנו וזה היה לשווא, וחקירות והכול, מה אומר האבא הזה?

שלמה בניזרי: גם איבד את בנו וגם הפסדנו.

שלמה בניזרי: איזו תחושה אנחנו נותנים לאנשים?

שלמה בניזרי: מה המסר שאנחנו משדרים לאויב?

שלמה בניזרי: הפסדנו, פראיירים, אכלנו אותה.

שלמה בניזרי: ארגון גרילה של 400 אנשים בסך הכול בסדיר שלו, עם 8,000 מילואים, הצליחו לעשות לנו - הפסדנו.

שלמה בניזרי: מי הפסיד?

שלמה בניזרי: למה הפסדנו?

שלמה בניזרי: איך אמר יעקב לבניו?

שלמה בניזרי: למה תתראו, אל תראו פחד, תראו עוצמה, תשדרו גבורה.

שלמה בניזרי: זו הייחודיות של העם היהודי.

שלמה בניזרי: ובדור שלנו מכניסים ומטילים מורך בתוכנו, בתוך החברה.

שלמה בניזרי: ואם אתם מחפשים באמת אשמים, תאמינו לי, זה לאו דווקא בממשלה הזאת.

שלמה בניזרי: זה התחיל בחטא הגדול והנמהר של אהוד ברק, שאני הייתי שר בממשלתו.

שלמה בניזרי: היחיד שהעז להתנגד ליציאה מלבנון, כי ידעתי שנשלם עליה, היה אני, אף שכיסחו אותי אחר כך.

שלמה בניזרי: אבל אמרתי שזה יביא את האינתיפאדה, וקיבלנו, קיבלנו את מה שקיבלנו עכשיו.

שלמה בניזרי: שש שנים.

שלמה בניזרי: איפה השר מופז שהתנגד עכשיו או הביע הימנעות?

שלמה בניזרי: שש שנים הוא היה רמטכ"ל, גם שר הביטחון.

שלמה בניזרי: מה הוא עשה?

שלמה בניזרי: איפה היה אריאל שרון?

שלמה בניזרי: מה פתאום עכשיו אנחנו נופלים על הממשלה הזאת.

שלמה בניזרי: לא שאין לי ביקורת.

שלמה בניזרי: גם לי יש ביקורת, אבל, רבותי, ביקורת - לא כשיורים.

שלמה בניזרי: אנחנו צריכים רגיעה.

שלמה בניזרי: צריכים לאחד את החברה, אם לא, בסוף לא "חיזבאללה" יפורר אותנו, אלא אנחנו נפורר את עצמנו.

שלמה בניזרי: רק מלת עידוד לסיכום.

שלמה בניזרי: חוץ מהיותי חבר כנסת, אני יכול להשתמש במקורות שלנו בתור רב.

שלמה בניזרי: אתם יודעים שהגמרא - רבותינו דיברו דברי נבואה כבר לפני 1,700 שנה, כשנחתם התלמוד הבבלי.

שלמה בניזרי: הגמרא במסכת סוטה, דף מ"ט, ובמסכת סנהדרין, דף צ"ז, אומרת דברים נפלאים.

שלמה בניזרי: אנחנו רואים אנשים שבורים, הכול הרוס - הרס, חורבן, כמעט 160 משפחות אבלות היום במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: וחז"ל גילו לנו דברים, לפחות מלת עידוד, עם כל השחור שמציירים לנו פה.

שלמה בניזרי: חז"ל אומרים: עקבתא דמשיחא, בימים לפני בוא המשיח - אני לא משיחיסט, אני מאמין פשוט מאוד - החוצפה תשׂגה.

שלמה בניזרי: חשבתי על זה – מה פירוש החוצפה הזאת תשגה.

שלמה בניזרי: יש ביטוי ישראלי כזה; כל מקום שאתה הולך אליו, אומרים: החוצפה הישראלית.

שלמה בניזרי: אף פעם לא חשבנו על זה.

שלמה בניזרי: החוצפה תִשגֶה, היוקר יאמיר, בת קמה באמה, בן מנוול אב, חוכמת הסופרים תסרח.

שלמה בניזרי: אוהו, איזה סירחון יוצא מהחוכמה של הסופרים האלה היום.

שלמה בניזרי: בית הוועד יהיה למינות, לזנות, בר-מינן.

שלמה בניזרי: יש משפט שזעזע אותי בשבוע שעבר כשקראתי אותו.

שלמה בניזרי: מה הגמרא אומרת לנו שם?

שלמה בניזרי: שימו לב למשפט מלפני 1,700 שנה.

שלמה בניזרי: הגמרא אומרת שם: לפני בוא המשיח – שימו לב מה יקרה – "בית הוועד יהיה לזנות, הגליל יחרב", הגולן יישם.

שלמה בניזרי: כל שנה אני יוצא עם בני משפחתי לגולן, אני מסתובב שם, ואין לך מקום לזוז בפארק אחד אפילו.

שלמה בניזרי: השנה – אדם אחד לא ראינו.

שלמה בניזרי: "אנשי גבול יסובבו מעיר לעיר ולא יחוננו" - מה זה "אנשי גבול"?

שלמה בניזרי: רש"י מסביר: אותם אנשים שגרים בגבול וייאלצו, ממוראות המלחמה, לברוח מביתם למרכז הארץ, "ולא יחוננו", לצערנו הרב, הממשלה לא תמיד עושה דברים למען אותם אזרחים.

שלמה בניזרי: עם כל החושך שאנחנו רואים: "כי הנה החושך יכסה ארץ וערפל לאומים".

שלמה בניזרי: לפעמים אתה רואה יום חשוך, ערפל, עננים, אתה לא מזהה כלום.

שלמה בניזרי: פתאום העננים זזים, "ועליך יזרח ה'".

שלמה בניזרי: פתאום אנחנו רואים נקודת אור, של השמש, "וכבודו עליך יראה".

שלמה בניזרי: המלים של הנביא, המלים הנפלאות האלה, הן המסר שאנחנו שולחים לעם ישראל, כמו שאמר רבי עקיבא כשראה שועל יוצא מבית קודש הקודשים, והיה צוחק.

שלמה בניזרי: שאלו אותו, על מה אתה צוחק?

שלמה בניזרי: בית-המקדש חרב.

שלמה בניזרי: אמר להם: כמו שהתקיימה הנבואה "ציון שדה תחרש", כך כתוב: עוד ישבו זקנים בירושלים.

שלמה בניזרי: אז תתקיים בה גם הנבואה שבעזרת השם נזכה לגאולה בקרוב, אמן ואמן.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה בניזרי.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, זה לא הזמן לחשבון נפש; עדיין חיילים שלנו נמצאים בלבנון, ועדיין אנחנו קוברים את הנופלים.

אביגדור ליברמן: אבל גם מזה אי-אפשר לברוח.

אביגדור ליברמן: אם לא היום, אולי מחר, מקסימום בשבוע הבא, נצטרך לעשות חשבון נפש.

אביגדור ליברמן: גם בנושא הזה הייתי רוצה להתחיל לאו דווקא ממלחמה למלחמה, אלא יותר בקביעת סדר-היום שהוא בקונסנזוס ועונה על הצורך של המדינה להתארגנות מחדש.

אביגדור ליברמן: לפי דעתי, יש ארבע נקודות שחייבות להיות בראש סדר-היום הציבורי: ראשית, השבת חיילינו השבויים הביתה; שנית, שיקום הצפון; שלישית, התארגנות הרבה יותר טובה של צה"ל לעימות עתידי, שהוא בלתי נמנע; הנקודה הרביעית היא הפקת לקחים יסודית ורצינית.

אביגדור ליברמן: כולם כבר דיברו לפני וניתחו מה היה ואיך היה, ואין טעם לחזור על דברים של אחרים.

אביגדור ליברמן: אני הייתי מעיר כמה הערות על מצבנו, על המצב שנקלענו אליו.

אביגדור ליברמן: ראשית, ראש הממשלה חייב לגלות מנהיגות.

אביגדור ליברמן: הוא חייב להגיד קדיש על תוכנית ההתכנסות.

אביגדור ליברמן: בלי זה אי-אפשר להתקדם.

אביגדור ליברמן: קודם כול, כרגע, חייבים לשמור על אחדות העם.

אביגדור ליברמן: מבחן המנהיגות הוא להגיד "טעיתי" גם כאשר אתה ראש הממשלה.

אביגדור ליברמן: לכל הפחות צריך להגיד שהנסיבות השתנו לחלוטין.

אביגדור ליברמן: זה לא זמן למחלוקת פנימית.

אביגדור ליברמן: לא צריך להוסיף על המחלוקת הפנימית, ותוכנית ההתכנסות חייבת לרדת מהפרק.

אביגדור ליברמן: הדבר השני שאני רוצה להעיר לראש הממשלה הוא שאין צורך להכניס לדיכאון – המצב באמת מספיק רציני גם בלי זה, אבל אין צורך למכור לעם שטויות, אשליות ולוקשים.

אביגדור ליברמן: כשראש הממשלה מדבר על הניצחון המזהיר בשדה הקרב ובשדה המדיני, הוא לא רציני.

אביגדור ליברמן: אני לא רוצה אפילו להביע את דעתי; מי שראה אתמול בבוקר את כל רשתות הטלוויזיה בארצות-הברית, מי שראה את העיתונות, אפילו את העמוד הראשון של ה"ניו-יורק טיימס" – מבין.

אביגדור ליברמן: אני לא רוצה לחזור על כל מה שנכתב ונאמר שם.

אביגדור ליברמן: זה ממש ממש לא מחמיא לנו.

אביגדור ליברמן: כאשר אני שומע פרשנות ברשת FOX, שבסך הכול אינה עוינת את מדינת ישראל – אני הייתי מציע לראש הממשלה קצת יותר זהירות וקצת יותר צניעות.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף, שהוא בולט מאוד – דיברו הרבה על היעדים שהממשלה קבעה והשיגה, או לא השיגה.

אביגדור ליברמן: יש פה הרבה פרטים טכניים – הדבר הבולט הוא הנושא של סוריה, הקשר של סוריה וההזרמה היומיומית של נשק מסוריה לכיוון "חיזבאללה".

אביגדור ליברמן: אי-אפשר להתעלם מזה.

אביגדור ליברמן: גם האמירות שהיו בימים האחרונים מכיוון סוריה, ההצהרות האחרונות, ההסתה.

אביגדור ליברמן: אני הייתי מציע שנתייחס לזה ברצינות ונעקוב ביתר קפידה אחרי מה שקורה שם.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף שיש לעשות הוא שיקום הצפון.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה חייב להבין שאי-אפשר לעשות זאת בכלים קונבנציונליים.

אביגדור ליברמן: מה שדרוש פה הוא חקיקה או הטלת אחריות מיוחדת, כמו שהיה בתקופת העלייה הגדולה.

אביגדור ליברמן: כאשר התחילה העלייה בשנת 1989, הוקם קבינט עלייה, התקבלה חקיקה מיוחדת, חוק הוול"לים - ועדות לבנייה למגורים - הזרימו תקציבים מיוחדים.

אביגדור ליברמן: אותו הדבר צריך לעשות לגבי שיקום הצפון.

אביגדור ליברמן: חייבים למנות שר אחראי לכל הפרויקט של שיקום הצפון.

אביגדור ליברמן: צריך לקבל חקיקה מיוחדת ולהקצות משאבים מיוחדים.

אביגדור ליברמן: אי-אפשר אחרת במצב שנוצר.

אביגדור ליברמן: אם נלך בדרך של הביורוקרטיה הרגילה שלנו, שום דבר לא יזוז.

אביגדור ליברמן: לאנשים ששרדו חודש במקלטים אין זמן לחכות.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף שאנחנו חייבים לעשות קשור לכל התפיסה שלנו – לא הביטחונית, אלא של כל הפעלת תעשיות הביטחון של מדינת ישראל, התעשייה הצבאית ורפא"ל.

אביגדור ליברמן: הרי ידענו שהנשק הכי קטלני – וראינו את זה, לצערי, ושילמנו על זה מחיר רב ביותר היום בלבנון – הוא הנ"ט.

אביגדור ליברמן: אין שום סיבה שתעשיות הביטחון במדינת ישראל לא יקבלו תקציבים מיוחדים כדי לפתח תשובה טכנולוגית אמיתית לנ"ט.

אביגדור ליברמן: בלי זה אי-אפשר להתקדם הלאה, כמו בנושאים אחרים.

אביגדור ליברמן: למשל, בזמנה הוקפאה תוכנית מיוחדת לפיתוח מערכת יירוט "קטיושות" – לא טילים בליסטיים אלא תשובה גם לרקטות פשוטות יותר, "קטיושות" למיניהן, "גראד" וכדומה.

אביגדור ליברמן: אני לא מבין למה מערכת הביטחון הסכימה להקפאת תקציבים שהיו מיועדים לזה.

אביגדור ליברמן: חייבים למצוא פה תשובות טכנולוגיות.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף, שגם עליו אין לי תשובה, הוא השאלה למה לא הופעלה תוכנית מל"ח בנושא של פינוי תושבי קו העימות.

אביגדור ליברמן: אני יכול לגלות לך, אדוני היושב-ראש, שבשנת 1996, בהיותי מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הכנתי תיק שלם ומסודר לעניין פינוי תושבי קו העימות, ובו ספירת החדרים באכסניות נוער, באולפנות, בישיבות, ספירת כלי התחבורה הציבורית והפרטית שעומדים לצורך מבצע זה וכיוצא באלה.

אביגדור ליברמן: כל מה שהיה צריך לעשות הוא להוציא את התיק הזה מהמדף ולהפעיל.

אביגדור ליברמן: כל מה שקרה פה בהפעלה, בטיפול בעורף, בהחלט מעורר שאלה גדולה.

אביגדור ליברמן: יש פה הרבה תהיות, הרבה מאוד שאלות, ואין שום תשובות.

אביגדור ליברמן: דבר נוסף שהייתי מציע לראש הממשלה – ואני מדבר עם הרבה יהודים טובים ברחבי העולם: יש כמיהה, יש הזדהות, אנשים רוצים לעזור.

אביגדור ליברמן: אם ראש הממשלה היה פונה אל טובי היהודים ברחבי העולם, לא היה צורך בתרומות.

אביגדור ליברמן: אני בטוח שכל אחד מהם יהיה מוכן להשקיע פה ולהקים מפעל.

אביגדור ליברמן: הייתי מקים כוח משימה כלכלי מיוחד, שהיה פונה לעשירי יהדות העולם ומבקש מכל אחד מהם להקים מפעל; אל תביאו תרומות, תביאו עוד מקומות עבודה.

אביגדור ליברמן: תביאו מפעל לצפון, תביאו מפעל לדרום.

אביגדור ליברמן: אין שום סיבה, אפשר לגייס – ואני אומר זאת מהיכרותי הדלה – מאות אנשים.

אביגדור ליברמן: ראש הממשלה יכול לגייס פה אלפי אנשים.

אביגדור ליברמן: כל הנושא של המקלוט חייב לעבור מהשלטון המקומי לפיקוד העורף.

אביגדור ליברמן: השלטון המקומי לא מסוגל להתמודד עם זה, לא מבחינת הכלים ולא מבחינת התקציבים.

אביגדור ליברמן: מה שראינו במערכה הצבאית הזאת זה דבר בלתי נסבל מבחינת היכולת שלנו להסביר את הדברים לעולם.

אביגדור ליברמן: כמו רבים אחרים עברתי מתחנה לתחנה, מרוסית לאנגלית, לעברית, וראיתי דבר חד-סטרי, מאוד מגמתי, בלי יכולת לתת תשובה אמיתית.

אביגדור ליברמן: לכן, אלה הדברים שחייבים לעשות ברמה פוזיטיבית.

אביגדור ליברמן: יש עוד כמה הערות שהייתי רוצה להעיר, וגם פה צריך שינוי בתפיסה ובחקיקה.

אביגדור ליברמן: ראשית, בנושא של ההזדהות עם הטרור והאויב.

אביגדור ליברמן: ואני לא רוצה להתלהם ולהצית אש.

אביגדור ליברמן: זה דבר בלתי נסבל שאדם שנסראללה רצח לו שני ילדים והוא יוצא לטלוויזיה ואומר: נסראללה אחי, ושני הילדים שלו שהידים - והוא יקבל ביטוח לאומי, כי הוא נפגע מפעולות איבה.

אביגדור ליברמן: הדעת לא סובלת את זה.

אביגדור ליברמן: צריך שינויי חקיקה.

אביגדור ליברמן: יושבים פה שני שרים, ואני אומר לכם שזו אחריות הממשלה.

אביגדור ליברמן: אני, כאופוזיציה, לא רוצה להוביל את זה, אבל הממשלה חייבת למשול.

אביגדור ליברמן: היא חייבת לשים דברים ודגשים נכונים.

אביגדור ליברמן: לא יכול להיות שאדם, אחרי שהכריז על שני בניו כשהידים, יקבל ביטוח לאומי מכספי משלם המסים - - -

רונית תירוש: - - -

אביגדור ליברמן: זה לא המקרה היחיד, ראינו עוד כמה מקרים כאלה.

גאלב מג'אדלה: זה שצריך שינויי חקיקה אני מסכים אתך - - -

נסים זאב: שילך לנסראללה, ללבנון.

נסים זאב: תהיה הזדהות טוטלית שם.

אסתרינה טרטמן: תסכימו אתי שהשאלה אם הוא ראוי להיות אזרח - - -

גאלב מג'אדלה: - - -

יצחק זיו: אני מבקש להפסיק את הדו-שיח.

יצחק זיו: תודה לכולם.

אביגדור ליברמן: דבר אחרון: מה שלמדנו מההיסטוריה שלנו, בדרך כלל, לצערי, הבעיות שלנו לא היו עם האויבים מבחוץ.

אביגדור ליברמן: רוב הבעיות שלנו הן מהמחלוקות מבפנים, ואני מבקש מהממשלה: האופוזיציה הוכיחה את האחריות, את הממלכתיות והרצינות שלה.

אביגדור ליברמן: עכשיו זו שעה שעל הממשלה להוכיח את האחריות והרצינות ולזכור שאחדות העם מעל לכול.

אביגדור ליברמן: תודה.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת ליברמן.

יצחק זיו: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

יצחק זיו: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בעקבות דיון מהיר בנושא: רצח נשים בשם כבוד המשפחה.

אריה האן: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעצב ובצער אני אומר את הדברים הקשים שאומר עכשיו.

בנימין אלון: הייתי בין חברי באופוזיציה כשעמדנו משתאים מול אומץ הלב של ראש הממשלה אהוד אולמרט ושר הביטחון עמיר פרץ.

בנימין אלון: באמת, לא להפטיר כדאשתקד ולהגיב.

בנימין אלון: הם יכלו לנהוג במורך לב כמו קודמיהם ולהתעלם מהבעיה ולהמשיך ולהתעלם.

בנימין אלון: הם לקחו על עצמם סיכון.

בנימין אלון: אני חושב שראש הממשלה התחיל את המלחמה הזאת עם גיבוי מקיר לקיר ממש של העם היהודי בכנסת הזאת, של חברי הכנסת שמייצגים את עם ישראל, הוא התחיל עם גיבוי בין-לאומי, אבל לצערנו הוא מסיים את זה בצורה שונה לגמרי.

בנימין אלון: אני מבין את הרגישות.

בנימין אלון: אנשים אומרים שעדיין יש לוויות, עדיין יש כאב, אבל ראש הממשלה הוא זה שהחליט יחד עם ממשלתו שהמלחמה נגמרה ואנחנו נכנסים להפסקת אש.

בנימין אלון: אני יכול לקרוא עשרות ציטוטים מדברי ראש הממשלה עצמו כשהוא אומר שלא יסכים להפסקת אש: "ישראל לא תפסיק להילחם כל עוד כוח בין-לאומי לא יוצב.

בנימין אלון: לא נוכל לנצור את האש כי לא השגנו דבר אם הכוח הבין-לאומי היעיל לא יהיה בתוכו של השטח עם יחידות קרביות.

בנימין אלון: כל האוכלוסייה שסייעה ל'חיזבאללה' בדרום-לבנון והיוותה את בסיס התמיכה שלו", אומר אולמרט, "הועברה כבר ממקומה", והוא מונה עוד הרבה הישגים.

בנימין אלון: לא אחזור על דברים שכבר נאמרו, על התפארות שלא במקומה, על דיבורים וכשלים לאורך הדרך.

בנימין אלון: אבל מה שכואב באמת, זו ההחמצה.

בנימין אלון: ההחמצה הגדולה של רגעי התעלות של אחדות.

בנימין אלון: זה התחיל עם אותו נאום מר שבזמן מלחמה הוא היה צריך להזכיר חשבונות מפלגתיים של התכנסות, וזה נמשך לאורך כל הדרך, לצערי, וגרם למצב מסוכן.

בנימין אלון: בפירוש הייתי רוצה, עם חברי, להמשיך ולתת גב, אבל האחריות הציבורית מונעת מאתנו לעשות את זה.

בנימין אלון: אנחנו יודעים יותר מדי דברים שמחייבים אי-שתיקה ומחייבים חקירה, כי המלחמה היא בהפוגה קצרה ולא ייתכן שלשלב הבא של המלחמה נמשיך בהנהגה שתנהג בצורה שכזאת גם בעורף וגם בחזית.

בנימין אלון: יושב כאן שר התיירות, ואני זוכר שב-2001, הזכיר זאת אביגדור ליברמן, העבירה הממשלה נוהל שעת פינוי – אלה היו מסקנות בעקבות "ענבי זעם" - ובנוהל הזה יש חוזים חתומים עם בתי-מלון בכל הארץ, 6,000 מיטות, עם אכסניות נוער, סך הכול 25,000 מקומות, והכול נמצא במגירה.

בנימין אלון: צריך היה להפעיל את זה - עבודה של ארבעה משרדים בתיאום משרד ראש הממשלה.

בנימין אלון: אז כל הכבוד לגאידמק וכל הכבוד לכל מיני יישובים ומדרשות ואנשים פרטיים שהתנדבו, אבל המדינה התייחסה לנושא - כי כשהמדינה עושה את זה, לא באים אנשים עם פרוטקציה שיש להם כוח וקשרים, והם מגיעים ראשונים להתרענן.

בנימין אלון: המדינה יודעת לקחת קודם את הקשישים ואת העולים שאינם יודעים להסתדר ואת כל אלה שזקוקים להתרעננות מיידית.

בנימין אלון: גם בחזית - שמענו לא מקצין אחד, ברמות הכי רשמיות, שהפעולה שנצרכת כדי להגיע להישג מדיני, כדי לממש את החלטת האו"ם 1559, תיקח כחודש ימים: שבוע של כיתור האויב וכיבוש, ואז שלושה שבועות של ניקוי.

בנימין אלון: איך פתאום זה יכול לקחת 48 שעות?

בנימין אלון: באיזו רצינות אפשר להתייחס לדבר הזה?

בנימין אלון: איך מבזבזים את החודש הזה?

בנימין אלון: השאלות כואבות, ואני חוזר ואומר, גם ביחס לעורף וגם ביחס לחזית, כשלים זו מלה קלה מדי.

בנימין אלון: אני פוחד לומר שאותה הערצה שהיתה לי בלב, ולהרבה מאוד מחברי כאן, בספסלים של האופוזיציה, עם התרגשות, כשעמדנו וברגש לחצנו את ידו של ראש הממשלה כשהוא נאם את נאום האחדות, ולקח על עצמו את הסיכון הזה, של לצאת למלחמה – ההרגשה שהיום מלווה אותי היא שאולי הוא לקח על עצמו את הסיכון כי הוא היה חף מידע, כי הוא היה פזיז, כי הוא לא הבין למה הוא נכנס.

בנימין אלון: וזה חמור, כי אנחנו לפני סיבוב נוסף, ולפני סיבוב נוסף צריך מהר להסיק מסקנות.

בנימין אלון: אני לא בא לדבר על פוליטיקה, ואני לא בא לדבר על מסקנות פוליטיות.

בנימין אלון: אני מדבר על עם שנמצא במלחמה, ולא יכול להיות שבזמן מלחמה נשמע שראש הממשלה פונה לרמטכ"ל ואומר: נכון שלא הוצגה לפני שום תוכנית אופרטיבית, נכון שלא דחיתי שום תוכנית – הרשו לי לצטט את דן מרגלית: "אם אכן כך, אז רק על זה לבד צריך להקים ועדת חקירה, מדוע לא הוצגה בפניך תוכנית אופרטיבית, כי היא הוצגה במקומות שבהם היתה צריכה להיות מוצגת".

בנימין אלון: לכן אני חוזר ואומר: לא פוליטיקה מנחה אותנו כאן.

בנימין אלון: מנחה אותנו חוש אחריות ציבורית.

בנימין אלון: הייתי שמח מאוד להמשיך לחבק, להמשיך לשתוק, אבל אני יודע מה ההרגשה של אותם חיילים שנתנו את הכול וחזרו הביתה, אני יודע מה ההורים שבניהם לא חזרו הביתה חשים, מה הפצועים חשים ומה כל האזרחים הרבים שיצאו מהחדרים המוגנים ומהמקלטים חשים.

בנימין אלון: הם חווים תחושות קשות, והם מצווים על מי שיכול להתבטא – לעשות זאת, כדי שלא נחזור על מחדלים כאלה בזמן הקרוב ביותר.

בנימין אלון: הרשו לי לסיים, אדוני היושב-ראש, באמירה, שאני מסכים מאוד עם דברי ראש האופוזיציה: זה היה הפרומו של המלחמה עם אירן.

בנימין אלון: המלחמה הגדולה עדיין בפתח, ואנחנו לא יכולים להקל ראש בסכנה הקיומית הזאת.

בנימין אלון: חייבים מייד – עם כל הכאב – להיערך.

בנימין אלון: כל המסקנות שיוסקו חייבות להיות מיידיות ומהירות, גם אם הן יהיו כואבות.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה שראש הממשלה עצמו יוביל לחקירות המתאימות, ולא יברח במשחקים פוליטיים.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת בני אלון.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק גלנטי, אבל נעשה הפסקה של דקה ונקרא לאחד השרים שייכנס כדי שנוכל להמשיך בדיון.

יצחק זיו: חבר הכנסת יצחק גלנטי יתחיל, והשר כבר ייכנס.

לימור לבנת: אין מספיק שרים בממשלה.

לימור לבנת: אני מציעה שנמתין.

לימור לבנת: נמתין לשר.

יצחק זיו: הלכו לקרוא לו, הוא נמצא כאן בחוץ.

לימור לבנת: אני מציעה לא להתחיל.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלנטי, בוא.

יצחק זיו: הלכו לקרוא לשר.

יצחק זיו: סליחה, אני מבקש לא להעיר הערות.

לימור לבנת: מותר לי להעיר הערות.

יצחק זיו: מותר לך להעיר, אבל זאת היתה הוראה.

לימור לבנת: אני לא נותנת הוראה, אני נותנת עצה, ואפילו עצה טובה.

יצחק זיו: עצה את יכולה לתת.

יצחק זיו: בהחלט.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלנטי יתחיל, וכבר הלכו לקרוא לשר.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש - רציתי לומר גם "רבותי השרים", אבל אין כאן אף שר - כנסת נכבדה, אורחים יקרים, ימים קשים עברו ועדיין עוברים עלינו.

יצחק גלנטי: הד הקרבות טרם נדם, מתינו לנגד עינינו ודממת השכול זועקת לאל נקם.

יצחק גלנטי: פצועינו צופים בנו, מבקשים לשאוב עידוד כי קורבנם לא היה לשווא.

יצחק גלנטי: חיילינו ואזרחינו, ואפילו עיתונאים לבנונים, אומרים לנו: זמן אחדות הוא, ולא זמן לפלגנות, כי אנו נאבקים בשליחי אירן וסוריה צמאי הדם, והם טרם השיבו את חרבם לנדן.

יצחק גלנטי: זה המקום לחבק את תושבי הצפון, המייחלים לשגרת יומם.

יצחק גלנטי: זאת השעה לומר לפצועינו כי נושאים אנו תפילה להחלמתם המהירה.

יצחק גלנטי: זאת הבמה לשלוח תנחומינו למצטרפים החדשים למעגל השכול, אף שאין לנו די מילות נחמה בעבורם.

יצחק גלנטי: אני מביע מכאן גם את תנחומי לגברת בן-יזרי, זוגתו של שר הבריאות, אשר שכלה את אחיינה בקרבות לבנון, ושם נגדעו חייו בעודם באבם.

יצחק גלנטי: אזרחי ישראל, אתם העורף החזק אשר עיקשותו ועוז רוחו ייצבו את שדרת מנהיגי המדינה.

יצחק גלנטי: גם נחישותם וגבורתם העילאית של חיילינו עוד יסופרו באור התהילה והמופת שנים רבות בדורות הבאים.

יצחק גלנטי: אולם, רבותי חברי הכנסת, הבעיה היא הספקנות המופגנת של הדרג המדיני.

יצחק גלנטי: דברי אלוף פיקוד הצפון, שההסכם שברירי ומלא חורים, הם עדות מצערת לכך שהסכם זה הוא גבינה שוויצרית, אף שנוצר בניו-יורק ולא בז'נבה.

יצחק גלנטי: קראתי את נוסח החלטת מועצת הביטחון; היא קצת מזכירה לי את החלטות ועידת ההסתדרות, שבתקופה אחרת בחיי הייתי ציר בה.

יצחק גלנטי: וכך אני קורא: "המועצה קוראת", "המועצה ממליצה", "המועצה מבקשת" – רבותי, 19 סעיפים של מלאכת מחשבת, פרי עמלם של דיפלומטים מעונבים, הרבה מלל ומעט תוכן.

יצחק גלנטי: שולחים לנו כוח יוניפי"ל חמוש במקלות וחסר סמכויות.

יצחק גלנטי: לא מונעים מהטרוריסטים לחבור לצבא לבנון ולהשתלט עליו, דוגמת "גדודי חללי אל-אקצא" ביש"ע.

יצחק גלנטי: לא מפרטים מנגנון לפירוק ה"חיזבאללה" מנשקו.

יצחק גלנטי: מכריזים אמברגו נשק על "חיזבאללה", אבל לא מוודאים קיום מנגנון לשמירת הגבול הלבנוני-הסורי.

יצחק גלנטי: אולם, אדוני ראש הממשלה, הדבר הכואב ביותר בהסכם זה הוא מה שאין בו: אין התייחסות אמיתית לחטופים.

יצחק גלנטי: הם, שהיו ה"קאזוס בלי" שלנו למלחמה הזאת, נשכחו מלב הדיפלומטים המעונבים שם, בניו-יורק.

יצחק גלנטי: אנו עשויים להוציא את חיילינו מלבנון, פרט לשניים, הנתונים לחסדי אירן, סוריה וה"חיזבאללה".

יצחק גלנטי: חזרנו לנקודת ההתחלה בלי הישג ממשי בשטח.

יצחק גלנטי: האם לקח רון ארד לא נלמד?

יצחק גלנטי: אנחת הרווחה עם כניסת הפסקת האש לתוקף היא אשליה מסוכנת.

יצחק גלנטי: אני סבור כי ה"חיזבאללה" ופטרוניו מתייחסים אליה כאל הפסקה מתודית בלבד, לפני סיבוב האש הבא.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר אמרתי מעל במה זו לא פעם אחת כי ל"חיזבאללה" יש סייענים כאן.

יצחק גלנטי: נראה כי למפלגת האל, או ליתר דיוק מפלגת השטן, יש חברי פרלמנט לא רק בביירות, אלא גם בירושלים.

יצחק גלנטי: למקהלת הצעקנים שמצדיקה חטיפת חיילי צה"ל אין אח ורע בשום דמוקרטיה שפויה.

יצחק גלנטי: נראה כי נציגי האוכלוסייה הערבית בכנסת, שחלק מבני עמם שילם בדם בשל טרור הטילים, בחרו להתעלם מהביקורת הגלויה בכל העולם הערבי נגד ה"חיזבאללה".

יצחק גלנטי: עצם קיומו של הגיס החמישי הזה כאן בכנסת הוא סכנה אמיתית לדמוקרטיה הישראלית.

עבאס זכור: מי שהכריז מלחמה הוא סכנה.

אפי איתם: אחת, שתיים, שלוש.

אפי איתם: תוציא אותו.

יצחק גלנטי: לצערי, ה"חיזבאללה" נהנה גם משירותי התקשורת הישראלית, אשר לא פעם טיווחה את מטחיו.

יצחק גלנטי: אין ספק כי יש להפיק מכך לקחים לעימות הבא ולעצב הסכם צנזורה חדש.

יצחק גלנטי: אדוני ראש הממשלה, אתמול החליטה הממשלה להחיל קיצוץ רוחב בתקציבי המשרדים, ובכלל זה במשרד החינוך.

יצחק גלנטי: אני אומר לך, גם על דעת חברי לסיעת גיל, שאין בכך צורך.

יצחק גלנטי: יש לבטל את הורדת המע"מ, שלא הועילה במאומה לצרכנים בישראל.

יצחק גלנטי: אפשר להטיל מִלווה פרוגרסיבי, על-פי מבחני הכנסה, למימון חלק מעלויות המלחמה.

יצחק גלנטי: גם הגדלת הגירעון באופן מדוד וזהיר אינה מלה גסה בעת מלחמה.

יצחק גלנטי: אסור שהפסקת האש תהיה אות למתקפה על התקציבים החברתיים.

יצחק גלנטי: עם ישראל בחר בכנסת הזאת כדי להקים ממשלה חברתית, וכך עשינו לפני חודשים ספורים.

יצחק גלנטי: אסור שהמלחמה בלבנון תהפוך למנוף של הריסת התקווה החברתית בישראל.

יצחק גלנטי: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק גלנטי.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל הלפרט.

צבי הנדל: יישר כוח.

לימור לבנת: - - - היה יפה.

יצחק גלנטי: הייתי שם.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחות השכולות, רפואה שלמה והחלמה מהירה לכל הפצועים, ותפילה לבורא עולם להחזרת החיילים החטופים במהרה.

שמואל הלפרט: בפרשת השבוע, פרשת עקב, אנו מוצאים התייחסות אקטואלית למצבנו כיום ולבעיה הדמוגרפית המאיימת.

שמואל הלפרט: התורה מתייחסת למצב של עימות אפשרי בין העם הקטן לבין המספר האדיר של אויביו, המבקשים להילחם בו ולהשמידו, חס ושלום.

שמואל הלפרט: ואני מצטט: כי תאמר בלבבך רבים הגויים האלה איך אוכל להורישם.

שמואל הלפרט: באה תשובת הקב"ה: לא תירא מהם – לא תערוץ מפניהם כי ה' אלוקיך בקרבך.

שמואל הלפרט: דאגת המיעוט לנוכח הרוב המכריע אינה רלוונטית, אבל זאת בתנאי שכל המצווה אשר אנוכי מצווך היום תשמרון לעשות למען תחיון, ורביתם, וירשתם את הארץ אשר נשבע ה' לאבותיכם, וזכרת את ה' אלוקיך, כי הוא הנותן לך כוח לעשות חיל.

שמואל הלפרט: ברצוני לציין את הנסים הגלויים וההשגחה הפרטית שהעם בציון ראה במלחמה הזאת, בעת ש-4,000 טילים ויותר ששוגרו לישראל, והיו יכולים להמיט חס ושלום אסון נורא, גרמו בעיקר לפגיעה ברכוש ולא בנפש.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, הולכים ומתרבים אישי ציבור, אישי צבא ופרשנים הרואים קשר ישיר בין מצבה של ישראל בימים אלה לבין הבריחה המבוהלת מלבנון וההתנתקות החד-צדדית מרצועת-עזה.

שמואל הלפרט: המנוסה מלבנון לפני שש שנים והנסיגה מרצועת-עזה לפני כשנה, ללא הסכם וללא ערבויות ביטחון, הביאו את ארגוני הטרור למסקנה שבהפעלת טרור ממושך ואכזרי נגד אזרחי המדינה יצליחו להבריח אותו מחלקים נוספים בארץ-ישראל ולגרום לבריחה ולנסיגות נוספות.

שמואל הלפרט: בעבר הבטיחו לנו כי אם יעזו הערבים להתקיפנו לאחר הנסיגה, הם ישלמו על כך מחיר יקר מאוד.

שמואל הלפרט: בינתיים לא חדלו אנשי ה"חיזבאללה" וה"חמאס" להתקיף את ישראל, והתגובות שלנו היו מזעריות.

שמואל הלפרט: ארגוני הטרור המשיכו להתעצם בנשק, בביצורים ובכלי מלחמה מהמשוכללים ביותר.

שמואל הלפרט: עתה הולך ומתברר כי ההתנתקות וההתכנסות החד-צדדית היו הגורם העיקרי למצב שאליו נקלעה ישראל.

אביגדור יצחקי: כשנהרגים אצלכם כל כך הרבה אתה יכול גם לתת לנו עצות.

אביגדור יצחקי: זה בסדר.

שמואל הלפרט: הדבר צריך להיבדק, כדי למנוע הישנות מקרים דומים בעתיד.

צבי הנדל: חוצפן.

צבי הנדל: באמת.

צבי הנדל: תפסיק עם זה.

אביגדור יצחקי: - - -

צבי הנדל: זה מה שיש לך להגיד?

אביגדור יצחקי: צריך גם להיות אדם עם קצת מוסר.

יצחק זיו: די, רבותי, אני מבקש.

אביגדור יצחקי: בוא תילחם, ואז תגיד מה שאתה רוצה.

אביגדור יצחקי: באמת.

יצחק זיו: אני מבקש להפסיק את הדו-שיח.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש - - -

נסים זאב: - - - זהו?

נסים זאב: מערכת ההסתה שלכם נשמרת?

יצחק זיו: תפסיקו את - - -

אביגדור יצחקי: צריך - - -

נסים זאב: תסתום את הפה עכשיו.

יצחק זיו: די, תפסיקו להתווכח ביניכם.

אביגדור יצחקי: - - - שקצת יהיו – קצת צניעות.

נסים זאב: זה הזמן לדבר עכשיו?

אביגדור יצחקי: קצת צניעות, עם כל הכבוד.

נסים זאב: קצת צניעות.

יצחק זיו: חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אביגדור יצחקי: עם כל הכבוד, "הבריחה מלבנון", "הבטיחו לנו" – מה זה?

יצחק זיו: חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אביגדור יצחקי: יש גבול לכל דבר.

אביגדור יצחקי: הם מומחים לרפואה, והם מומחים לצבא - - -

נסים זאב: אתה מומחה לכול.

יצחק זיו: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נסים זאב: אתה - - -

שמואל הלפרט: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, גם לך לא תזיק קצת צניעות.

שמואל הלפרט: גם לך לא תזיק קצת צניעות.

אביגדור יצחקי: זאת לא צניעות.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אנחנו מקווים שתהיה הפסקת אש שתחזיק מעמד בעזרת השם, אולם אסור שהפסקת האש תוביל אותנו לשאננות ולהתעלמות מהסכנה המרכזית והנוראה של אירן.

שמואל הלפרט: הסכנה הגדולה שישראל עומדת בפניה היתה ועודנה אירן.

שמואל הלפרט: ה"חיזבאללה" וה"חמאס" הם שלוחות של אירן.

שמואל הלפרט: אסור לנו להקל ראש שעה אחת באיומים של נשיא אירן אחמדינג'אד, המאיים למחוק, חס ושלום, את מדינת ישראל.

שמואל הלפרט: אנו חייבים להתייחס לאיומיו במלוא הרצינות.

שמואל הלפרט: העם היהודי שילם בעבר הלא-רחוק, במלחמת העולם השנייה, מחיר כבד מאוד על כך שלא התייחס ברצינות לאיומיו של הצורר הנאצי היטלר, יימח שמו.

שמואל הלפרט: נשיא אירן מסוכן לא פחות לישראל ולעולם כולו, ועלול לגרום למלחמת עולם שלישית.

שמואל הלפרט: בנושא אירן חייבת לקום קואליציה בין-לאומית בראשות ארצות-הברית, שלקחה על עצמה את המשימה של מיגור הטרור בעולם, שתילחם נגד מזימותיו של נשיא אירן המצהיר בראש כל חוצות שכוונתו להגיע מוקדם ככל האפשר ליכולת גרעינית.

שמואל הלפרט: אירן מסוכנת הרבה יותר מעירק, שארצות-הברית חשדה בה בהחזקת נשק כימי בלבד.

שמואל הלפרט: על הקהילה הבין-לאומית להבין שזה לא עניין של ישראל בלבד.

שמואל הלפרט: במשך שנים חשבו שהטרור הוא בעיה של ישראל בלבד.

שמואל הלפרט: אחרי מה שקרה ב-11 בספטמבר בניו-יורק ואחרי מה שקרה בלונדון מתחילים להפנים בעולם שהטרור הוא בעיה כלל-עולמית שיש להילחם בה בכל הכוח.

שמואל הלפרט: אירן אינה בעיה של ישראל בלבד; היא מפתחת טילים ארוכי טווח שיגיעו עד 2,500 ו-3,000 ק"מ – אל כל אחת ממדינות אירופה, הרבה מעבר למדינת ישראל.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זו ברצוני לציין את כל ארגוני החסד הוולונטריים ואת רבבות המתנדבים אשר פעלו במסגרתם ועשו עבודה נפלאה, במסירות נפש, תוך סיכון עצמי, בשעת המלחמה.

שמואל הלפרט: ארגונים אלו ראויים לכל הערכה והוקרה על פועלם.

שמואל הלפרט: ובסיום: על הממשלה להקים מייד מנגנון יעיל, ללא ביורוקרטיה, שיטפל טיפול ענייני ומהיר בכל אזרחי הצפון שהם או רכושם נפגעו עקב המלחמה.

שמואל הלפרט: משפחות רבות ועסקים רבים בצפון נתונים במצב קשה מאוד, ועל הממשלה לקבל על עצמה את האחריות לכך וליזום פתרון מהיר שיחזיר אותם למצבם לפני המלחמה.

שמואל הלפרט: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת שמואל הלפרט.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, בניגוד לאלה שקדמו לי, שהעדיפו לשלוח את תנחומיהם ואת איחולי ההחלמה שלהם לצד אחד, אני מבקש, במלוא הכנות, לשלוח את תנחומי הכנים למשפחות השכולות בלבנון, בפלסטין ובישראל, וכמו כן איחולי החלמה ובריאות לפצועים מכל העמים באזורנו השכול.

אברהים צרצור: האמת היא, שלא ציפיתי שראש הממשלה יעמוד ליד הדוכן הזה ויכריז על כישלונה של המלחמה בלבנון.

אברהים צרצור: גם לא ציפיתי שהוא יודה שהמלחמה נגד לבנון הינה טעות אחת גדולה.

אברהים צרצור: לא ציפיתי אפילו להבעת חרטה או דאגה מצדו של ראש הממשלה.

אברהים צרצור: אבל כן ציפיתי לקצת צניעות, לפחות התנשאות, למעט אמירת אמת, ואולי אולי לקצת דמעות.

אברהים צרצור: הפסקת האש נכנסה היום בבוקר לתוקף לפי החלטת מועצת הביטחון 1701.

אברהים צרצור: מה אנחנו רואים מסביב?

אברהים צרצור: הרס, הרג, דם, הרבה דם; סבל, יגון, התמרמרות וכעס רב.

אברהים צרצור: אפילו בשעות המעטות שלאחר החלטת מועצת הביטחון, ישראל ביצעה את מעשי הטבח הנוראיים מתוך גסות-רוח נגד עצמה ונגד האזרחים הלבנונים.

אברהים צרצור: יותר מחודש אחרי תחילתה מצטיירת מלחמת לבנון כשיעור כואב בהבנת מגבלות הכוח; הבנה שאפילו את "מרכבה", הטנק החסין ביותר בעולם, אפשר להכריע, ואפילו בצה"ל, הצבא החזק ביותר במזרח התיכון, אפשר לפגוע.

אברהים צרצור: אכן, אני מודה שלפני פרוץ המלחמה עצמה ישראל עמדה בפני מצב שבו נדרשה לתת תשובות לגבי חייליה שנפלו בשבי ה"חיזבאללה".

אברהים צרצור: ממשלת ישראל נתבקשה להגיב, אבל השאלה שנשאלת עכשיו, לאור הזוועות שהיינו עדים להן לאורך ימות המלחמה, היא אם תגובתה של ישראל היתה נכונה.

אברהים צרצור: התשובה הכנה ביותר היא לא ולא.

אברהים צרצור: הנה ההוכחה: עוד באותו יום שבו נשבו החיילים, כונסה ישיבת ממשלה.

אברהים צרצור: הישיבה היתה קצרה ביותר, ונתקבלה פה-אחד החלטה על מלחמה.

אברהים צרצור: לא היה מקום לשאלות, לתהיות, לערעורים.

אברהים צרצור: כולם דיברו מהבטן.

אברהים צרצור: אף אחד לא דיבר מהשכל.

אברהים צרצור: יצרי הנקם גברו, ומכונת הקטל וההרס החלה במלאכתה.

אברהים צרצור: שר הביטחון החברתי היה במלחמה הזאת כמו ילד שמשחק בטנק צעצוע – הוא רוצה רק לירות.

אברהים צרצור: לכן, באותו יום יצאה ישראל למלחמה שחשפה, לצערי הרב, את הדבר המכוער ביותר שהישראלים אוהבים – הכוח: להכניס להם, להראות להם, לפגוע בהם, לרסק אותם, לכתוש אותם, לשטח את כפריהם ועריהם, לחסל אותם וכדומה.

אברהים צרצור: שטף פטריוטי ענק שטף את הארץ, ואתו שטפו את כולנו נהרות של דם.

אברהים צרצור: השובניזם ותאוות הנקם זקפו ראש.

אברהים צרצור: הענישה הקולקטיבית של לבנון לא עוררה כאן כל דיון.

אברהים צרצור: האפלה כיסתה על הכול.

אברהים צרצור: קהות החושים והעיוורון, שאפיינו את רוב החברה הישראלית בשנים האחרונות, הלכו והתעצמו.

אברהים צרצור: אפילו התקשורת ראתה ושתקה עד לשעות האחרונות.

אברהים צרצור: מעטים מאוד העזו לשאול, ומי שעשה כן נחשב מייד בוגד.

אברהים צרצור: המדיניות הישראלית, המתבססת על הנחה שאין פרטנר ועל שאיפה הזויה לנהל את הסכסוך באמצעים צבאיים, במקום לסיימו באמצעות הסכם מדיני, הינה מדיניות כושלת.

אברהים צרצור: מלחמות ישראל, כמו המלחמה בלבנון ובפלסטין, הופכות לכפויות ולמלחמות אין-ברירה, כיוון שישראל לא מנסה להתמודד עם המשברים באמצעים מדיניים, ולא בוררת בין חלופות כלשהן, אלא משמשת חותמת גומי לתוכניות מגירה הרפתקניות שנכפות על-ידי הממסד הצבאי.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שאזרחי ישראל יפנימו כי כוח ועוד כוח אף פעם לא יביאו לביטחון אמת.

אברהים צרצור: גם לא ההיתלות באינטרסים הנזילים והמתלקחים של אימפריאליזם כזה או אחר במזרח התיכון.

אברהים צרצור: הגיע הזמן שעם ישראל יבין כי קיומו קשור בטבורו במימוש זכויותיהם של עמי האזור, ובראשם העם הפלסטיני.

אברהים צרצור: אחרת, המלחמה הזאת תהיה, כקודמותיה, חוליה בשרשרת דמים שלא תוביל לשום מקום.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך על הפסקת האש שהושגה בין ישראל לבין לבנון.

חנא סוייד: אני חושב שכל אזרח, גם בישראל וגם בלבנון, היה שמח היום, והיתה ציפייה בשעה 08:00 שאכן הפסקת האש תכובד.

חנא סוייד: אני מקווה שהיא באמת תכובד.

חנא סוייד: מעל הבמה הזאת אני רוצה להציע לממשלת ישראל, לראש הממשלה, להחיל את ההסכם שהושג במועצת הביטחון גם על עזה, גם על פלסטין.

חנא סוייד: גם בין ישראל לפלסטין מגיע וחייב להיות הסכם דומה, שעל-פיו גם ישראל וגם הפלסטינים ינצרו את אשם וייכנסו למשא-ומתן על כל הנושאים הפתוחים והעומדים על הפרק.

חנא סוייד: אני גם רוצה לקרוא לממשלה לקיים וליישם את ההסכם שהושג - שלא תהיה מראית עין, אלא שכולם, ובעיקר מדינת ישראל והצבא, יכבדו את ההסכם הזה, ולא יחפשו דרך כלשהי שלא לקיים אותו כלשונו.

חנא סוייד: זה חשוב מאוד.

חנא סוייד: חשוב מאוד לחפש דרך לסגת מלבנון ולא להעמיק או להאריך את השהייה בלבנון, כי אנחנו יודעים שככל שכיבוש מתארך, קשה יותר לסיימו.

חנא סוייד: לכן הנסיגה - לאפשר למיליון עקורים בלבנון לחזור ליישובים שלהם, וזה יאפשר גם למיליון אזרחים בצפון ישראל, בגליל, לחזור לחיים נורמליים וטבעיים.

חנא סוייד: מגיע לאוכלוסייה בגליל, בצפון ובחיפה, שספגה כל כך הרבה בתקופה הזאת - חלק גם כתוצאה מהפקרות שהראתה הממשלה כלפי האזור הזה במשך המלחמה - מגיע גם לה לחזור לביתה ולחיות חיים נורמליים.

חנא סוייד: כמובן, יש לפתוח מייד במשא-ומתן על מנת להחליף את השבויים.

חנא סוייד: מהיום הראשון התנגדנו למלחמה הזאת, אנחנו חשבנו מראש שהיא לא תועיל.

חנא סוייד: והנה, אנחנו מוצאים את עצמנו היום בחזרה ב-square one, בריבוע הראשון.

חנא סוייד: אמרו: נשתק את ירי ה"קטיושות".

חנא סוייד: אנחנו רואים שזה לא קרה.

חנא סוייד: אמרו שיחזירו את השבויים - שום דבר לא קרה.

חנא סוייד: מי שחשב שהכניסה למלחמה הזאת היא מין ניסוי בתנאי מעבדה, שבו אפשר לנטרל את הכול - התבדה.

חנא סוייד: כי מלחמה היא לא ניסוי במעבדה.

חנא סוייד: במלחמה יש פגיעה באזרחים, באוכלוסייה אזרחית, וראינו את מספר מקרי הטבח שהיו בלבנון וגם את הפגיעות שהיו באוכלוסייה הערבית והיהודית בצפון הארץ.

חנא סוייד: או שחשבו שהמלחמה היא מין ניסיון או משחק בסימולטורים – איך המטוס יכול לתקוף מטרה מסוימת, ואז מצליחים - בסדר, עוברים; לא מצליחים - אז מנסים שוב.

חנא סוייד: כי ההפצצות האלה הן לא בדיוק סימולטורים, אלא יש פגיעה בחיי אדם ובאזרחים.

חנא סוייד: אני רוצה לחזור קצת לרגעים הראשונים של המלחמה הזאת.

חנא סוייד: אנשים התחילו לומר שהיה שלום והיה שקט, מה פתאום יורים ומה פתאום יש פעולה צבאית.

חנא סוייד: אני רוצה להזכיר שאנחנו חיים ונמצאים באזור שאיננו יציב ושקט, אין בו שלום, והמצב הזה לא יכול להימשך כך.

חנא סוייד: המצב הזה לא יציב, והוא מחייב טיפול ופתרון.

חנא סוייד: אי-אפשר לסמוך על כך שכל הזמן, לעולם ועד, המצב הזה יימשך כך.

חנא סוייד: בלב הבעיה ובלב חוסר היציבות שקיימים באזור הזה נמצאת הבעיה הפלסטינית.

חנא סוייד: אני אומר וכולנו אומרים וכולנו יודעים, שבלי לפתור את הבעיה הפלסטינית, שהיא לב לבו של הסכסוך במזרח התיכון, לא יהיה כאן שקט, ואי-אפשר לחשוב שכל פעולה היא out of the blue, פתאום יש בעיות.

חנא סוייד: הבעיות קיימות, רק המדיניות של הממשלה מכסה או מטאטאת זאת אל מתחת לשטיח.

חנא סוייד: המצב לא יציב – היום היה בלבנון, מחר יכול להיות בירדן ומחרתיים בגולן ואחר כך בגדה.

חנא סוייד: אם לא מטפלים טיפול שורש אמיתי במצב במזרח התיכון, אנחנו נחזור שוב ושוב למצב הזה.

חנא סוייד: אני רוצה לציין את גורם הזמן.

חנא סוייד: מי שחושב שגורם הזמן פועל לטובת ישראל, טועה לחלוטין.

חנא סוייד: עצם ההימנעות של ממשלות ישראל לדבר עם הממשלות, עם הנציגות של המדינות ושל העמים באזור הזה, זה בעצם מסבך את הבעיה יותר.

חנא סוייד: מוצאים תירוצים.

חנא סוייד: אבו-מאזן לא רלוונטי, ולאורך זמן אפילו לא רוצים לדבר אתו, ואין ואקום.

חנא סוייד: בטבע אין ואקום, גם בפוליטיקה אין ואקום.

חנא סוייד: לכן צומחת "חמאס", ואז אומרים: אלו טרוריסטים, לא רוצים לדבר אתם.

חנא סוייד: הממשלה היא חלשה והיא לא רלוונטית, "חמאס" הם טרוריסטים, אז לא מדברים אתם.

חנא סוייד: בנושא לבנון כולם ידעו שיש נושאים שעדיין צריך לטפל בהם.

חנא סוייד: אמרו: ממשלת לבנון לא רלוונטית.

חנא סוייד: ואז יש "חיזבאללה", ואומרים: אלו טרוריסטים ואי-אפשר לדבר אתם.

חנא סוייד: אז עם מי אפשר לדבר?

חנא סוייד: אני אומר שההתפתחות בעולם והמשך המדיניות של הממשלה יביאו למצב שבו כוחות שהם לא ממשלתיים ייטלו יותר ויותר חלק, וזה רק יסבך את המצב במזרח התיכון.

חנא סוייד: לכן אני חושב שמחובתה של ממשלת ישראל, דווקא היא, לפתוח במשא-ומתן, לגשת אל המדינות ואל העמים ובאמת לדבר על הנושאים הכואבים, הבעייתיים.

חנא סוייד: אי-אפשר להמשיך במצב ולהגיד: זה לא רלוונטי, זה טרוריסט וזה ידיו מגואלות בדם.

חנא סוייד: למי במזרח התיכון אין דם על הידיים?

חנא סוייד: לכן אי-אפשר להמשיך ולהסתתר מאחורי הקריאות האלה.

חנא סוייד: זה פועל לרעת ישראל, לרעת המצב במזרח התיכון.

חנא סוייד: מדברים על כוח ההרתעה.

חנא סוייד: כוח ההרתעה הוא כוח אם לא משתמשים בו.

חנא סוייד: כשיהיה לך הנשק הכי חזק בעולם, אם כל שני וחמישי אתה משתמש בו, אז הוא כבר לא הרתעה.

חנא סוייד: באמת אין כוח הרתעה, כי משתמשים בו כל שני וחמישי, ולכן אף אחד כבר לא מפחד, לאף אחד כבר לא אכפת.

חנא סוייד: בעניין המהלכים החד-צדדיים, אני חושב שהוכח מעל לכל ספק שזאת לא דרך, זאת התנשאות, זה שיכרון הכוח, שאנחנו נלחמים ואנחנו פותרים רק מצד אחד, אנחנו עושים מה שאנחנו רוצים.

חנא סוייד: צריך להתפכח ולהבין שיש צד שני, גם אם הוא טרוריסט, לפי הז'רגון הישראלי, או הוא ממשלה חלשה או כל מה שיהיה.

חנא סוייד: צריך לדבר, צריך להסדיר דברים.

חנא סוייד: אי-אפשר להמשיך בשיכרון הכוח הזה.

חנא סוייד: בעקבות המלחמה יש הרבה משימות, ואני חושב שהדבר הכי חשוב, שכבר הצבעתי עליו, הוא לפתוח במשא-ומתן לשלום כולל במזרח התיכון.

חנא סוייד: אי-אפשר עוד לחשוב שרמת-הגולן היא out of range, שאף אחד לא רוצה לדבר על רמת-הגולן.

חנא סוייד: גם בסוריה יש תמורות ויש שינויים.

חנא סוייד: אז מה יגידו אחר כך?

חנא סוייד: עוד פעם יגידו "טרוריסטים"?

חנא סוייד: זה לא עוזר.

חנא סוייד: מה שצריך היום זה מאמץ להבאת שלום כולל למזרח התיכון, וזה מחובתה של ממשלת ישראל.

חנא סוייד: טיפול בנזקי המלחמה - אני חושב שעל ישראל להירתם לניסיון להחזיר ולבנות גם את לבנון וגם את הצפון וגם את חיפה.

חנא סוייד: זה מחייב השקעות רציניות מאוד.

חנא סוייד: אני רוצה להפנות את הדיבור למפלגת העבודה ולמפלגת גיל, שנבנו כאילו על ססמאות חברתיות.

משה שרוני: אתם דמגוגים.

חנא סוייד: המחיר שמשלמים כרגע ישלול וינטרל את כל ההישגים שהם לכאורה חברתיים שמפלגת העבודה ומפלגת גיל כאילו השיגו.

חנא סוייד: מי יכסה 20 מיליארד שקלים, שהם העלות הישירה והבלתי-ישירה של המלחמה הזאת?

צבי הנדל: גיל.

חנא סוייד: כל הדברים הקטנים שהושגו – תשכחו מהם.

חנא סוייד: אי-אפשר להפריד בין מדיניות כוללת לבין מדיניות חברתית, הכול שזור ביחד.

חנא סוייד: אנחנו היינו הראשונים והיחידים בעצם שיודעים לשזור ולחבר גם בין הראייה המדינית לבין הראייה החברתית.

חנא סוייד: אני רוצה להגיד כמה מלים בקשר לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: האוכלוסייה הערבית במדינה הזאת ספגה הרבה.

חנא סוייד: היא ספגה קודם כול ביקורת לא מוצדקת מצד מה שנקרא הקונסנזוס במדינת ישראל.

חנא סוייד: האוכלוסייה הערבית לא יכולה להיות חלק מקונסנזוס שקורא לכך שאם זורקים אבן מיישוב, אז צריך להפוך את כל היישוב לערמה של אבנים.

חנא סוייד: זה קונסנזוס משוגע, מחוסר כל ערך ערכי, ואנחנו לא יכולים ולא מוכנים להיות חלק בקונסנזוס הזה.

חנא סוייד: החברה הערבית, היישובים הערביים בלטו בתקופה הזאת באפקט של המלחמה עליהם, בגלל העדר דברים בסיסיים של האפשרות להתקיים בתנאי חירום.

חנא סוייד: אני לא רוצה לקשור את העניין הזה עם העניין של המלחמה ואני לא רוצה שישפרו את המצב ביישובים הערביים בשביל להמתיק את המלחמה או שיהיו חלק מהקונסנזוס, אבל אני אומר שבהחלט המצב ביישובים הערביים, ודווקא עכשיו, אחרי המלחמה, מחייב טיפול מיוחד מצד ממשלת ישראל.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בישיבת הכנסת היום ציפינו לשמוע תשובה על השאלה שכולם שואלים, ואני בטוח שכל אזרח בארץ שואל, ובוודאי כל אזרח בלבנון, במזרח התיכון, והעולם כולו רוצה לדעת, האם הסתיימה המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: התשובה אמורה להינתן מפיו של ראש הממשלה אהוד אולמרט, ותשובה או הכרזה על כך שהסתיימה המלחמה לא שמענו מפיו.

ג'מאל זחאלקה: לא שמענו מפיו אפילו במשתמע, כלומר, הפרשן מבית הלל שרוצה לדון את דבריו לקולא ולתת לו את כל הקרדיט שבעולם, עם כל מה שהשפה העברית והרטוריקה של כותבי הנאומים שלו עשו – אי-אפשר לחלץ משם מסקנה, לא לוגית ולא אחרת, שראש ממשלת ישראל מכריז על סיום המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: חמור מכך, אין להסיק מדבריו ואי-אפשר להסיק מדבריו שהוא רוצה שהמלחמה תסתיים, כלומר רוצה בסיום המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: מעל הבמה הזאת דיבר ראש הממשלה, ואני הקשבתי לנאומו ולא הבחנתי בסימנים, ברמזים אפילו, שהוא רוצה בסיום המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: וזאת השאלה העיקרית עכשיו, זאת שאלת השאלות.

מוחמד ברכה: - - - הדברים היו שהוא ממשיך וימשיך.

ג'מאל זחאלקה: זאת היתה הקדמה.

ג'מאל זחאלקה: הוא מנסה לעזור לי, ואני מודה לו על כך.

קריאה: אל תריבו.

ג'מאל זחאלקה: להיפך.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, ידוע יחסה של ממשלת ישראל לאו"ם ולהחלטות האו"ם – התעלמות, הפרה סדרתית, התנכרות וודאי אי-מילוי כל החלטות האו"ם שנוגעות בסכסוך.

ג'מאל זחאלקה: פתאום – מועצת הביטחון, ראש ממשלת ישראל ממנה את עצמו אחראי לביצוע החלטות האו"ם, ממש חזון אחרית הימים.

ג'מאל זחאלקה: ישראל רוצה במימוש החלטה של האו"ם – לכאן הגענו.

ג'מאל זחאלקה: הוא ממנה את עצמו אחראי לביצוע; לא רק שהוא מסכים להחלטה, אלא הוא יהיה אחראי למימושה, וכך הוא אומר: התקבלה החלטה, וכמובן, כל הסעיפים הנוגעים בלבנון, ישראל תעקוב אחר מילוים, ואם אחד הסעיפים האלה לא יתמלא כרצונו וכפרשנותו של היושב על כס ראש ממשלת ישראל, הוא – הוא וממשלתו כמובן – מוצא לעצמו את הזכות המלאה להגיב כרצונו, כך הוא אומר.

ג'מאל זחאלקה: בכל רגע נתון יש לו רשות – כי הוא ממנה את עצמו ונותן לעצמו את הרשות – להתערב בענייניה הפנימיים של לבנון, בפעולות צבאיות נגד לבנון, בכל האמצעים, כדי לממש את הפרשנות הישראלית להחלטות האו"ם - -

קריאה: לפי סעיף 2(א).

ג'מאל זחאלקה: - - שנותן לישראל, שידועה כשומרת על החוק הבין-לאומי, כמובן, ולא רוצחת אזרחים בעזה, ולא מפציצה ילדים בקאנא ומבטלת את ההחלטה של סיפוח ירושלים על-פי החלטות האו"ם, ומבטלת את סיפוח הגולן ונסוגה לגבולות 1967, ופותרת את בעיית הפליטים על-פי החלטה 194, שהיא, כידוע, שומרת על החוק הבין-לאומי – היא תקיים את ההחלטה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: זה פתח ראשון שהוא משאיר לעצמו לפעילות צבאית.

ג'מאל זחאלקה: פתח אחר, יותר ברור: הוא מכריז מעל הבמה על מדיניות של חיסולים בלבנון – נרדוף אותם, נהרוג אותם בכל מקום, בכל זמן.

ג'מאל זחאלקה: ועוד אופציה פתוחה, איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: השערים פתוחים לחידוש המלחמה.

ג'מאל זחאלקה: יותר מכך, הוא אומר: אנו נסיק את המסקנות כהכנה לסיבוב הבא.

ג'מאל זחאלקה: נתניהו, שנתן נאום תומך, היה יותר ברור – אין הפסקת אש, יש הפוגה והכנה לסיבוב הבא.

ג'מאל זחאלקה: כשדובר במסקנות, דובר במסקנות ברמה הצבאית, לא ברמה הפוליטית; לא ברמה הזאת, שהמלחמה הזאת היתה מלחמה מרושעת, נפשעת, ארורה ומלוכלכת, אלא איך להכין את הצבא לסיבוב הבא.

ג'מאל זחאלקה: וכמובן דאגו היום לתת בכל אמצעי התקשורת את הפרשנות שהפסקת הפעילות ההתקפית, כפי שנקבע בהחלטה – מן הלאו נשמע הכן – לא מדובר בפעילות התקפית, אלא בפעילות של הגנה עצמית.

ג'מאל זחאלקה: תחת הכותרת – כל העולם יודע שתחת הכותרת של הגנה עצמית ישראל הרגה מאות אזרחים פלסטינים רק בחודשים האחרונים, ומאות אזרחים לבנונים.

ג'מאל זחאלקה: זאת כותרת שישראל מושכת – ממשלת ישראל והצבא הישראלי – לכל מקום.

ג'מאל זחאלקה: ישראל מעולם לא הודתה שעשתה פעילות התקפית; תמיד פעולה של הגנה עצמית.

ג'מאל זחאלקה: כמובן, רצח ילדים בקאנא הוא פעילות הגנתית; הריגת משפחות שלמות בעזה היא פעילות הגנתית.

ג'מאל זחאלקה: יותר מ-90% מהקורבנות בלבנון הם אזרחים, והריגתם נעשתה בכוונה תחילה; בכוונה תחילה לזרוע הרס, לזרוע מוות, כדי לשקם את כוח ההרתעה של ישראל על גופות של ילדים.

ג'מאל זחאלקה: זאת ממשלה של פחדנים.

ג'מאל זחאלקה: גיבורים על ילדים.

ג'מאל זחאלקה: זו מלחמה שעשו אותה בשני ראשים – בעזה ובלבנון.

ג'מאל זחאלקה: המלה "שלום" לא נזכרה בנאום.

לימור לבנת: איפה, אצל נסראללה?

ג'מאל זחאלקה: שום אופק מדיני.

ג'מאל זחאלקה: הכול נכנס בריבוע ובמעגל של המוות, של השכול, של המלחמה, של ההרג.

ג'מאל זחאלקה: כל הנאום הזה.

ג'מאל זחאלקה: אין מוצא, מעגל סגור ציירו לנו ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

ג'מאל זחאלקה: אין יציאה.

לימור לבנת: אתה מוכן לגנות את ההרג - - -

ג'מאל זחאלקה: אני מוכן לגנות את מי שגרם למלחמה הזאת.

לימור לבנת: מי גרם?

ג'מאל זחאלקה: מי גרם למלחמה הזאת?

לימור לבנת: מי גרם?

ג'מאל זחאלקה: מי שפתח במלחמה, מי שרוצה בהמשך המלחמה, הוא האחראי.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל נושאת במלוא האחריות, כי היא פתחה במלחמה, היא רצתה במלחמה.

ג'מאל זחאלקה: הצד הלבנוני רצה הפסקת אש - את יודעת טוב מאוד - מהיום הראשון.

לימור לבנת: אתה מוכן לגנות את ההרג של אזרחים ישראלים, את התקפות הטילים של נסראללה?

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה, ואני פועל לכך שאיש לא ייהרג, לא ייפצע ולא יחיה במקלט – לא אזרח ישראלי, לא אזרח לבנוני ולא אזרח פלסטיני.

לימור לבנת: אתה לא מוכן לגנות.

ג'מאל זחאלקה: ילדים ואזרחים נועדו לחיות, לא למות.

ג'מאל זחאלקה: אני, להבדיל ממך, רוצה שנחיה יחד, ולא שנמות יחד.

ג'מאל זחאלקה: תקשיבי טוב למה שאני אומר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה מוצא, אלטרנטיבה למדיניות הכוחנות; אלטרנטיבה שתגיד: רוצים שלום עם כל העולם הערבי, שלום שיכבד – שלום מאוזן, שתכובד בו זכות ההגדרה העצמית של העם הפלסטיני, זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי שחי בארץ, זכויות העמים, מדיניות שיש בה דו-קיום שוויוני בין העמים.

ג'מאל זחאלקה: לא כוחנות, לא הרסנות, לא מוות ולא שכול.

ג'מאל זחאלקה: זה המוצא.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה חיים.

ג'מאל זחאלקה: מעל הדוכן הזה שמענו נאומים של מוות.

יצחק זיו: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מוכרחה להודות שאחרי הנאומים של חברי הכנסת זחאלקה, צרצור ואחרים קצת קשה לי, כי אני כמעט מרגישה צורך להגן על ראש הממשלה, וקצת קשה לי לומר את הדברים – תיכף אכנס לזה – שתכננתי לומר.

לימור לבנת: רציתי לשאול את חבר הכנסת זחאלקה אם הוא מוכן לחזור בו מהביטויים שהוא השמיע נגד שר הביטחון בדיון הקודם, אם אני לא טועה, כשהוא קרא לו, אם אני מצטטת נכון: "רוצח ילדים".

לימור לבנת: נכון?

לימור לבנת: אני מצטטת נכונה?

לימור לבנת: אבל הוא כבר יצא.

לימור לבנת: כנראה הוא גם לא היה חוזר בו, כך שזה נחסך ממני.

לימור לבנת: בכל זאת, אולי אני אחזור לדברים.

לימור לבנת: מול חברי הכנסת האלה - וכל אחד מאתנו צריך לשאול את עצמו, ואנחנו צריכים לשאול שוב את בג"ץ, שסירב בשעתו לפסול חלק מהרשימות הללו שרצו לכנסת, ואנחנו צריכים לעשות לעצמנו את חשבון הנפש שלנו, אנחנו יחד עם בג"ץ, יחד עם החקיקה, כדי לבחון מה אנחנו נעשה לקראת הבחירות הקרובות, הבאות, כדי למנוע מרשימות שפוגעות ביסודות הדמוקרטיה של מדינת ישראל.

לימור לבנת: אני אחזור לעניין העיקרי, כי לא עומד לרשותי זמן רב.

לימור לבנת: ב-12 ביולי, אם אינני טועה, עמד בכנסת ראש הממשלה אולמרט, שנראה נחוש ונמרץ ואמיץ, ואמר ל"חיזבאללה" ואמר לנסראללה, ודפק כאן על הדוכן הזה ואמר: עד כאן.

לימור לבנת: וחזר ואמר שוב בנחרצות: עד כאן.

לימור לבנת: ואנחנו היינו אתו כולנו.

לימור לבנת: ואנחנו נתנו לו – איך אמר לוי אשכול בשעתו, שאומנם גמגם בהתחלה, אבל לא גמגם בהמשך – אנחנו נתנו לו אשראי, ואנחנו התנהגנו באחריות לאומית; כאופוזיציה, אבל עם אחריות לאומית.

לימור לבנת: כי ההחלטה של ראש הממשלה היתה החלטה נכונה, כי היעדים שהוא הציב הם יעדים נכונים וצודקים.

לימור לבנת: כפי שהוא עצמו אמר – איך הוא אמר את זה היום?

לימור לבנת: החזרת בני הערובה החטופים, אלדד רגב, אהוד גולדווסר וגלעד שליט, ומימוש החלטה 1559 של האו"ם, פירוק ה"חיזבאללה" מנשקו.

לימור לבנת: וכמובן, "חיזבאללה", אותה זרוע ארוכה של אירן, המהווה איום כזה על העולם החופשי, ולא ניכנס כרגע לכל דברים הללו – הדברים היו ידועים.

לימור לבנת: לא צריך להזכיר מה קרה רק בשבוע שעבר בבריטניה, כאשר נמנע אסון אמיתי, נוראי, לא רק על ישראל.

לימור לבנת: כאן אנחנו רק חלק מתוך כל האיום הנוראי, שכרגע מאיים על כל העולם החופשי כולו, ואנחנו, כאמור, רק מיקרוקוסמוס שלו, מוקד אחד שלו.

לימור לבנת: אבל היום שמענו את ראש הממשלה עומד פה בכנסת, אחרי 33 יום, וככל שהוא הרים את קולו יותר, כך הטענות שלו, כך הנימוקים שלו היו חלשים יותר.

לימור לבנת: וככל שטיעוניו היו חלשים יותר, כך הוא הרים את קולו יותר ויותר.

לימור לבנת: אז שמענו, מה שמענו?

לימור לבנת: שמענו שהוא מינה את סגן ראש השב"כ לשעבר להיות איש קשר לעניין החיילים החטופים שלנו.

לימור לבנת: מה יצא מהמינוי הזה?

לימור לבנת: בניגוד לכל מה שנאמר, בניגוד לכל ההבטחות, בניגוד לכל מה שכולנו האמנו בו, בניגוד למה שהוא עצמו אמר, נושא החיילים החטופים לא היה ואיננו עוד תנאי להפסקת האש.

לימור לבנת: הוא איננו חלק מההסכם.

לימור לבנת: הוא פשוט נשכח ונדחק לצד.

לימור לבנת: למעשה עמד כאן היום ראש הממשלה והודיע, שאין יותר מדינה בתוך מדינה.

לימור לבנת: רק ישראל ולבנון, וה"חיזבאללה" לא קיים.

לימור לבנת: טוב, נשלח את נסראללה לקרוא את הפרוטוקול של נאום ראש הממשלה היום בכנסת.

לימור לבנת: זה בטח מאוד ישכנע אותו.

לימור לבנת: אנחנו יודעים שמה שהוא אמר לפני כמה ימים – לא יהיו פנסיונרים, לא יהיה יוניפי"ל - יש יוניפי"ל, יש פנסיונרים, כוח חלש, אין לו שום משמעות, אין לו שום זכות אכיפה.

לימור לבנת: אמברגו על נשק?

לימור לבנת: נו, בין סוריה ולבנון אנחנו כבר יודעים שלא תהיה שום אכיפה.

לימור לבנת: נשק יזרום שם באופן חופשי.

לימור לבנת: מי יפקח על כל זה?

לימור לבנת: אנחנו יודעים שחוות-שבעא – פרס.

לימור לבנת: פרס עכשיו יהיה לנסראללה, ל"חיזבאללה".

לימור לבנת: ואני אינני רוצה להמשיך, ואנחנו יכולים להמשיך, כולנו מכירים את החורים יותר מגבינה, כל הדברים הללו נאמרו.

לימור לבנת: וזו הפעם הראשונה שהכול נעשה כאן הפוך.

לימור לבנת: במקום שקודם כול אנחנו נשיג הישגים צבאיים ועל בסיסם אנחנו נשיג הסכם מדיני טוב, קודם כול הלכו להסכם מדיני רע, ועכשיו שלחו את הצבא לעוד כמה ימים, שאף אחד לא מבין מה רוצים בהם.

לימור לבנת: הכול בהפוך על הפוך.

לימור לבנת: בסופו של דבר המלחמה בפתח, המלחמה כבר כאן, אבל בתנאים גרועים יותר, רק לא יודעים בדיוק מתי היא תקרה ומתי היא תבוא.

לימור לבנת: היעדים לא הושגו.

לימור לבנת: צריך לומר כאן, החיילים שלנו, חיילים אמיצים, בגבורה בלתי רגילה, במסירות נפש מחלצים את חבריהם תחת אש, עושים דברים מדהימים, מופלאים, נהדרים.

לימור לבנת: אבל אנחנו נצטרך לבדוק.

לימור לבנת: והנושא הצבאי כולו, דרך קבלת ההחלטות, כל אלה עוד ייבדקו.

לימור לבנת: הכשלים עוד ייחקרו וחייבים להיחקר.

לימור לבנת: במלחמה הזאת החזית והעורף, למעשה שניהם חזית; גם העורף.

לימור לבנת: והשערורייה הזאת של העורף צריכה להיות מטופלת.

לימור לבנת: היא תיחקר, אבל היא צריכה להיות מטופלת גם עכשיו.

לימור לבנת: המדינה התנערה מאחריותה לעורף, אף שמהרגע הראשון הכריזו ראש הממשלה ושר הביטחון שהעורף הוא החזית החשובה ביותר במלחמה הזאת, ושבזה ניבחן.

לימור לבנת: העורף החזיק מעמד בצורה אדירה.

לימור לבנת: אנשים ממש גיבורים, אלה שישבו בעורף, מיליון איש שישבו במקלטים, או עזבו את ביתם או נאלצו - אלא שמי שעזבו את ביתם הם החזקים, אלה שיכלו להרשות לעצמם, אלה שהיה להם הכוח לקום וללכת.

לימור לבנת: ומי שנשארו הם החלשים.

לימור לבנת: עמותות, אנשים טובים, תורמים, מתנדבים בלי סוף.

לימור לבנת: אנחנו היינו שם, ראינו אותם.

לימור לבנת: אין סוף אנשים טובים שפשוט באו לשם – באו לשיר, באו לעזור, באו לרפא, באו פסיכולוגים, באו רופאים, סתם אנשים שבאו לסייע בכל מיני דברים.

לימור לבנת: תרמו, נתנו כסף, הביאו מזון.

לימור לבנת: מה לא עשו?

לימור לבנת: אבל מי לא עשה?

לימור לבנת: המדינה.

לימור לבנת: המדינה שהתנערה מאחריותה, ואני קובעת את זה כאן באופן הנחרץ ביותר.

לימור לבנת: הדברים עוד יתבהרו ויתבררו בתוך פרק זמן קצר ביותר.

לימור לבנת: כבר בשבועיים-שלושה הבאים אנחנו נגיש כאן דוח של ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון.

לימור לבנת: היו תוכניות והכול היה מוסדר והכול היה קיים ורק לא בוצע.

לימור לבנת: לא היתה כאן מדינה.

לימור לבנת: לא היתה מדינה שתעשה מה שהיתה צריכה לעשות.

לימור לבנת: לכן, כאשר אנחנו מדברים על כך שלא הוכרז מצב חירום, כאשר לא הוכרז מל"ח - למה?

לימור לבנת: על זה עוד נדבר, לא עכשיו.

לימור לבנת: כאשר היו צריכים למלא את התפקידים האלה של המדינה, בכלל, מתנדבים, אבל כמובן לא יכלו לעשות הכול במקומה.

לימור לבנת: אנשים שישבו בעורף, גיבורים, באיפוק, בשקט, הם הגיבורים של המלחמה הזאת.

לימור לבנת: הרבה עבודה תצטרך להתבצע כדי לשקם את העורף.

לימור לבנת: אנחנו כאן בכנסת, מעבר לכל פוליטיקה, נצטרך לשלב ידיים כדי לסייע לעורף, כדי שלא יזנחו אותו, כדי שלא ישכחו אותו.

לימור לבנת: כי על הממשלה לא נוכל לסמוך בעניין הזה.

לימור לבנת: כדי שייתנו לו את כל הסיוע - ליישובים, לערים, לאנשים, לעסקים, למשפחות, לילדים; לכולם.

לימור לבנת: אמרתי, הדברים יצטרכו להיחקר, הרבה לקחים עוד יצטרכו להפיק ונצטרך להפיק, כי, למרבה הצער, כולנו עוד נצטרך להתכונן לסיבוב הבא.

לימור לבנת: כולנו צריכים לראות כיצד נצטרך לפעול בהמשך, בעתיד.

לימור לבנת: לחקור את העבר, להתכונן לעתיד.

לימור לבנת: לצערנו, הוא מחכה מעבר לפינה.

לימור לבנת: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה לחברת הכנסת לימור לבנת.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל.

יצחק זיו: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, תרשו לי תחילה לשלוח תנחומים, בשם כולנו, לכל המשפחות ששכלו את יקיריהן - הן האזרחים והן החיילים - החלמה מהירה ומלאה לכל הפצועים, חיבוק גדול לכל החיילים והמפקדים, ותפילה מעומק הלב להחזרת בנינו החטופים, בתקווה לימים טובים יותר.

צבי הנדל: כמו שאמרה קודמתי, חברת הכנסת לימור לבנת, יש לנו חשבון, והחשבון הוא לא של קואליציה ואופוזיציה, ולי קשה לעשות אותו היום.

צבי הנדל: חברי הטובים איבדו את בניהם; אנחנו מלווים להלוויות, מעודדים, מבקרים את היושבים שבעה.

צבי הנדל: עדיין רוב בנינו נמצאים בחזית, עדיין הכול שברירי – קשה מאוד להגיד אפילו חצי ממה שיש על הלב.

צבי הנדל: עוד יבוא היום.

צבי הנדל: כרגע, לטעמי, עם כל הקושי, אנחנו מחויבים לשלב ידיים.

צבי הנדל: אבל על העבר, ועל הקונספציה, ואיך הגענו לרגעים האלה, מותר גם מותר וצריך לדבר.

צבי הנדל: איך הגענו למצב הזה?

צבי הנדל: איך קרה שהוצאנו בבריחה, בבושת פנים, את החיילים שלנו מלבנון, כאשר לא היו חילוקי דעות על כך שהם לא צריכים להיות שם?

צבי הנדל: הדרך שבה עשינו זאת מייד הבעירה, כמו אש בשדה קוצים, את כל הפלסטינים היושבים ביהודה, בשומרון ובחבל-עזה, בראשות ערפאת.

צבי הנדל: הם אמרו: אם אלה, ה"חיזבאללה", הקטנים, הצליחו להבריח אותם בכוח הזרוע, בשל חולשתה של ישראל, אנחנו הפלסטינים נסכים לכרות אתם ברית?

צבי הנדל: ואז אהוד ברק הציע להם שמים וארץ, ועוד קצת, הרבה יותר ממה שהשמאל הקיצוני בישראל חלם שאפשר להציע בלב לבה של ירושלים, וערפאת אמר "לא", כי הוא כבר ראה שישראל ברחה מלבנון בלי הסכמים אלא עם הזנב בין הרגליים, והוא אמר לאחיו: עוד אינתיפאדה ועוד אינתיפאדה, וגם אנחנו נבריח אותם בכוח הזרוע.

צבי הנדל: ה"חמאס" הלך והתחזק, והטרור גבר.

צבי הנדל: ואז, ראה זה פלא, מר ביטחון, אריאל שרון, בורח ועוקר יישובים מחבל-עזה, נותן את מלוא האשראי לטוענים שרק בטרור ובמלחמה אפשר להפחיד את ישראל, כי ישראל חלשה.

צבי הנדל: והנה, אפילו אריק שרון, גיבור ישראל, מגרש יהודים מאדמתם בגלל הטרור.

צבי הנדל: כל התפיסה הזאת, של בריחה מהחזית באמצע מלחמה, גם לאחר שהרמטכ"ל אמר והסביר שזה נותן רוח גבית לטרור, וכל משיחי השקר מיאנו לשמוע בקולו.

צבי הנדל: הגענו למצב הזה כי כל הקונספציה היתה שאנחנו בכלל הולכים לשלום, שה"חיזבאללה" יתפרק אם נעזוב את לבנון, כי הוא נולד רק משום שאנחנו שם, ואם נצא עד המילימטר האחרון הוא ייעלם.

צבי הנדל: ואז, בשביל מה צריך לאמן את הצבא?

צבי הנדל: בשביל מה צריך תקציבי ביטחון?

צבי הנדל: אפשר לחסוך, ולהקטין את מספר ימי המילואים, ואולי לקצר את שירות החובה, ובשביל מה להשקיע בחליפות מגן לטנקים?

צבי הנדל: זאת מלחמה של אתמול, אנחנו כבר לא זקוקים לזה.

צבי הנדל: עכשיו פתאום יש איזו התנפלות על הצבא.

צבי הנדל: זאת היתה קונספציה של הצבא, או של כל אנשי השמאל והמנהיגות הרפוסה הזאת, אשר דחקה לראש מין תפיסת עולם מטורפת?

צבי הנדל: לא עשינו שום דבר, ישבנו בחיבוק ידיים, והצד השני ידע והתכונן.

צבי הנדל: אם נלמד לפחות את הלקח הזה, ונדע שהקונספציה היא שהביאה עלינו את האסון הזה, נתעשת, וזה יהיה הלקח, ודאי שלא לעשות עוד בריחות כאלה מארץ חמדת אבותינו, שאנחנו לא כובש זר בה – היא שלנו – נדע גם להחזיר את העוצמה שהיינו צריכים לתת לצה"ל, אשר שחקנו – אנחנו, ולא הקצינים, אל תחפשו את הש"ג – לא רק בתקציבים, אבל גם בתקציבים, וברוח גבוהה, יש סיכוי שמהימים הרעים האלה שעברנו, לצערי הגדול, ברמת המנהיגות – לא ברמת החיילים: החיילים היו נהדרים, גם המפקדים היו נהדרים – נלמד לקח.

צבי הנדל: מה שיש לנו מהמלחמה הזאת, מהמבצע הזה, שהוא טוב – אלה רק החיילים שעשו אותה בשטח, החיילים הרגילים והפשוטים, הקצינים הזוטרים והבינוניים.

צבי הנדל: כל דבר טוב שצמח מהמצב הזה, צמח מהם.

צבי הנדל: אם המנהיגות תלמד את הלקח שהיא צריכה ללמוד, ומכאן ואילך נדע לזמר זמירות אמת, ולא לשקר - לא לעצמנו, לא לעם ולא לעולם, ונדע שאנחנו במזרח התיכון.

צבי הנדל: הגיע אלי מידע מאוד סודי: התברר לי שאנחנו במזרח התיכון, מוקפים ערבים עוינים.

צבי הנדל: קיבלנו את המידע הסודי הזה מהמוסד.

צבי הנדל: נראה שחלק מהמנהיגות שלנו שכחה, וחשבה שאנחנו בשווייץ.

צבי הנדל: אם נזכור את האמת הבסיסית הזאת, נדע איפה אנחנו נמצאים וניקח את עצמנו בידיים, אנחנו מסוגלים להרבה יותר ממה שעשינו הפעם הזאת.

צבי הנדל: אנחנו חייבים לעשות את זה למען המדינה, למען העם.

רן כהן: אני רוצה להזכיר לך - - -

צבי הנדל: אני לא מעוניין בתזכורות שלך.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אם היו כובשים חלק משטחיה של שווייץ היא היתה מתנגדת ונלחמת.

טלב אלסאנע: השאלה הנשאלת היא אם היה אפשר אחרת, אם יש חוכמה במהלכים שהממשלה הזאת הובילה.

טלב אלסאנע: הרבה אמרו שזו הפעם הראשונה שמדובר בהנהגה אזרחית, ושהמבחן יהיה מדיניות אחרת – מדיניות אחרת בתחום החברתי, מדיניות אחרת בתחום המדיני.

טלב אלסאנע: האם אומנם היתה מדיניות אחרת שהממשלה האזרחית הזאת הובילה?

טלב אלסאנע: אם שמים לב, מאז שהממשלה הזאת נבחרה היא רק מנהלת מבצעים צבאיים והרפתקאות צבאיות: עם הפלסטינים היא לא מוכנה לדבר – יש צד שאפשר להילחם בו, אבל אי-אפשר לדבר אתו.

טלב אלסאנע: אני לא מבין את זה.

טלב אלסאנע: אם נלחמים בו, אין ספק שאפשר לדבר אתו כדי להגיע להסכם ולפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: כך הם גם נלחמים עם הלבנונים, אבל עם אף אחד הם לא מדברים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לשאול אתכם: מה הביא את השקט שיביא לחזרת התושבים לגליל, צה"ל או הפסקת האש?

טלב אלסאנע: האם ההרתעה מהכוח של צה"ל או ההחלטה המדינית-הפוליטית סיפקה את השלום לתושבי הגליל?

טלב אלסאנע: אין ספק שהמהלך המדיני עשה זאת.

טלב אלסאנע: לכן הפתרון הוא מדיני.

טלב אלסאנע: הפתרון אפשרי לא כי ל"חיזבאללה" יש נשק או כי אין לו נשק, אם יש לו "קטיושות" או אין לו "קטיושות".

טלב אלסאנע: השאלה היא אם יש לו סיבה להשתמש ב"קטיושות" האלה או שאין לו סיבה להשתמש בהן.

נסים זאב: ומה אתה אומר?

טלב אלסאנע: אני אומר שהמהלכים המדיניים הם אשר מביאים לפתרון.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת נסים זאב, אני אומר שההכרזה על המלחמה הזאת היתה המהלך הכי מטופש שאדם סביר יכול להעלות על דעתו.

טלב אלסאנע: אני אסביר לך מדוע.

טלב אלסאנע: מה יצא מכל המהלך הזה?

טלב אלסאנע: ה"חיזבאללה" דיבר כל הזמן על שחרור חוות-שבעא ועל שחרור אסירים.

טלב אלסאנע: לא אני אומר, אלא האלוף גיורא איילנד, שהיה ראש המועצה לביטחון לאומי.

טלב אלסאנע: הוא הגיש הצעות ואמר לראש הממשלה הקודם, אריאל שרון, וגם לאולמרט: בואו נתפטר מהעילה, בואו לא ניתן ל"חיזבאללה" סיבה להמשך המאבק, כי הוא ניזון ומתחזק מהמשך המאבק הזה.

טלב אלסאנע: היה דיון פנימי בתוך לבנון איך להשליט את שלטון הממשלה הלבנונית על כל שטח לבנון.

טלב אלסאנע: הסיבות היחידות להתחזקות "חיזבאללה" הן העניין של חוות-שבעא והעניין של האסירים.

טלב אלסאנע: אם היו פותרים את הבעיה, מקבלים את ההמלצות של גיורא איילנד, האם היתה סיבה לחטיפת חיילים?

טלב אלסאנע: לא היתה שום סיבה לחטיפת חיילים, ולא היתה עילה להמשך המלחמה.

טלב אלסאנע: אבל את זה לא עשו, וחיכו לחטיפת החיילים.

טלב אלסאנע: נחטפו חיילים – אז במקום להגיב ברמה הצבאית הגיבו בהפגזת ביירות.

טלב אלסאנע: להפציץ את ביירות?

טלב אלסאנע: מה, ביירות היא של "חיזבאללה"?

טלב אלסאנע: שדה התעופה?

טלב אלסאנע: אזרחים?

טלב אלסאנע: להוריד פצצות של ארבע טונות?

טלב אלסאנע: מה קרה כאן, מישהו איבד את הראש?

טלב אלסאנע: מישהו רוצה להפציץ אוכלוסייה אזרחית ולהגיד – בזה אני מקדם את השלום?

טלב אלסאנע: זאת הגנה עצמית?

נסים זאב: מה המשקל של הטילים?

טלב אלסאנע: ואם, נניח, רואים שלמדינת ישראל יש - - -

נסים זאב: מה המשקל של הטילים?

טלב אלסאנע: סליחה?

נסים זאב: המשקל של הטילים ששיגרו לחיפה.

טלב אלסאנע: אבל עד ההפצצה הזאת לא היה ירי "קטיושות".

טלב אלסאנע: היום יש הפסקת ההפצצה, יש הפסקת ירי "קטיושות".

טלב אלסאנע: לכן, על כל פעולה יש תגובה.

טלב אלסאנע: היום בצה"ל אומרים: אם ה"חיזבאללה" יפעל, אנחנו נגיב.

טלב אלסאנע: אבל קודם היה אומר גם "חיזבאללה": אם יפעלו, אנחנו נגיב.

טלב אלסאנע: אז בין פעולה לתגובה, אם זה מכאן או משם, אזרחים היו נהרגים.

טלב אלסאנע: המסקנה שצריך להגיע אליה היא שהתפיסה הזאת – או שאנחנו נכניע את הערבים או שניכנע, או מלחמת קיום – היא הולכת שולל.

טלב אלסאנע: יש קיפאון מנטלי, אנשים שאיבדו – לא רוצים להתמודד באופן מדיני, לא רוצים להתמודד באופן מנטלי.

טלב אלסאנע: הדבר הוא להזיז טנקים, אבל מתברר שטנקים לא יכולים לפתור הכול.

טלב אלסאנע: לא הכול טנקים יכולים לפתור.

טלב אלסאנע: וזאת המסקנה אחרי 34 יום – אחרי הרבה הרוגים אזרחים, בצד הלבנוני ובצד הישראלי, והרבה חיילים הרוגים, מגיעים לאותה מסקנה, לאותה תוצאה.

טלב אלסאנע: שום ראש ממשלה לא יכול להגיע למגמות או למטרות שהציב לעצמו.

טלב אלסאנע: שום צבא לא יכול להגיע לזה.

טלב אלסאנע: זאת אשליה אחת גדולה.

טלב אלסאנע: הפתרון מלכתחילה היה מדיני, נשאר מדיני ויהיה מדיני.

טלב אלסאנע: אותו הדבר נכון לגבי הפלסטינים.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שלמדינת ישראל יש ריבונות, אסור לפגוע באזרחיה, אבל לה מותר לפגוע באזרחים של מדינות אחרות.

טלב אלסאנע: למדינת ישראל יש קו כחול שאסור לחצות אותו, אבל מותר לחצות אותו בכיוון הנגדי.

גדעון סער: חבר הכנסת אלסאנע, אנא תסיים.

טלב אלסאנע: איך יכול להיות שמדינת ישראל יכולה לחטוף חברי פרלמנט פלסטינים ושרים פלסטינים?

טלב אלסאנע: תארו לעצמכם מה היה קורה אילו הפלסטינים או "חיזבאללה" היו חוטפים שר בממשלת ישראל – מה היתה התגובה.

טלב אלסאנע: לכן, צריך לחזור לשפיות; צריך להפעיל את הראש ואת השכל.

טלב אלסאנע: צריך להפעיל את הזרוע המדינית, ולא רק את הזרוע הצבאית.

טלב אלסאנע: כל זה מצביע על חידלון ועל כישלון של ההנהגה המדינית, שבכל משבר משתמשת אך ורק בטנקים ובהפצצת אוכלוסייה אזרחית.

גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

גדעון סער: הדובר הבא - חבר הכנסת אפי איתם מסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל.

גדעון סער: לרשותך חמש דקות, אדוני.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל מלחמה יש לה התמונות שלה, שמספרות אותה יותר מאלף מלים.

אפי איתם: נדמה לי שמדינת ישראל לא תשכח את תמונת המ"פ המורד מן המסוק כאשר החובשים לוחצים על שטף הדם בצווארו, והוא מסמן סימן ניצחון; צבעי ההסוואה על פניו, הדם הקרוש על חזהו.

אפי איתם: זה אולי הניצחון הברור, הפשוט, המדיד, שהשיגו במלחמה הזאת, ואולי בעצם תמיד, בכל המלחמות, החיילים הפשוטים, הלוחמים שניצחו את הפחד, את הלילה, את האי-ודאות.

אפי איתם: אולי תיחרת גם תמונתו של לוחם הנח"ל המועמס על אלונקה ושואל: מה עם הסמ"פ שלי, תגידו לי מה אתו.

אפי איתם: ואחר כך החיבוקים בבית-החולים, והעיניים של ההורים עם הלחלוחית בזווית – הם ניצחו.

אפי איתם: ניצחו גם הזקן והזקנה בנהרייה, בצפת, בקריית-שמונה, שהתמידו יום אחר יום במקלט המחניק, בהתפוצצויות המהדהדות בחוץ, בהרס של הבית, בהרס של הפנים, של התוכן של מה שנאסף ונצבר בעמל שנים, והנה הוא תלוי חשוף, מוכה, שבור, אבל רוח דייריו איתנה.

אפי איתם: גם האנשים האלה, שבגדול קוראים להם העורף – ניצחו.

אפי איתם: אבל אנחנו, מדינת ישראל, הנהגתה, עמה, עדיין רחוקים מניצחון.

אפי איתם: ניצחון הוא קודם כול היכולת לומר אמת.

אפי איתם: אמר פעם גורודיש, בנאום ניצחון מהדהד, ידוע, מפורסם, במלחמת ששת הימים, לעוצבתו המוחה את דמה ואת פצעיה; הוא אמר לה, לחייליו, לטנקים: הישרתם מבטכם אל המוות, והמוות השפיל את עיניו.

אפי איתם: מדינת ישראל צריכה קודם כול להישיר את עיניה אל הסכנה; הסכנה הזאת ניצבת בפנינו במלוא עוצמתה, והיא איננה סך הטילים, האר-פי-ג'י וה"קטיושות" שנורו מהסבך ומהבונקרים של לבנון.

אפי איתם: הסכנה היא האנשים שעמדו שם, ועדיין עומדים, שלחמו שם, ועדיין מתכוונים להילחם, שבלבם ובחייהם בוערת שאיפה אחת, והיא השמדתנו כמדינה, כאומה.

אפי איתם: תם עידן סיפורי הסכסוכים הטריטוריאליים, ששנים רבות הזינו אותנו באיזו תקוות שווא שאם רק נחליף כמה קילומטרים תיעלם השנאה ועמה התשוקה היוקדת להשמידנו.

אפי איתם: לאירן אין שום גבול משותף אתנו, אין לה שום אינטרס טריטוריאלי, ו"חמאס" – באיזו ישרות נוקבת – אמר את דברו:

אפי איתם: איננו מעוניינים בשטח, אנחנו רוצים להרוג כמה שיותר ישראלים, אזרחים, נשים, ילדים, וכמובן חיילים, ואתם להרוג את הרצון שלנו לחיות כאן, להתקיים כאן, לכבות בתוכנו את התקווה.

אפי איתם: המאבק הזה הוא מאבק קיומי במובן עמוק הרבה יותר מהמאבק שניהלנו, אני ובני דורי, בטנקים השועטים ברמת-הגולן ובמרחבי סיני.

אפי איתם: שם זה היה מבחן של צבא מול צבא; כאן זה מפגש, מאבק, של מערכות מוסר – זאת הקוראת בשם אלוקי המוות, האובדן, עבודה זרה של רצחנות עצמית וסביבתית, אל מול התרבות היהודית, שעומק התוכן שלה הוא קדושת החיים.

אפי איתם: וכאשר קדושת החיים והאלהת המוות נפגשות בשדה הקרב – זוהי אכן מלחמה קיומית.

אפי איתם: לא רק לנו, אלא לכל החלק של העולם שרואה בחיים – בחיי היחיד ובחיי הכלל; בחיים הפיזיים, אבל מעל לכך באיכות החיים, במובנה הרוחני: בחופש, באמת, בטוהר, ברעות – ערכי יסוד, לבנים שמהן חומת החיים שלנו בנויה – זוהי אכן מלחמת קיום.

אפי איתם: בקרב – אגב, לא הראשון; היו לנו כבר שני קרבות – עם חייליה של עבודת המוות הזרה, פעם אחת בלבנון - - -

גדעון סער: חבר הכנסת איתם.

אפי איתם: אני כבר מסיים.

גדעון סער: אני נהנה מכל מלה, כך שאני במין ניגוד אינטרסים.

אפי איתם: אני מסיים.

אפי איתם: פעם אחת בלבנון, ואחר כך מופתעים, כרגיל, גם מעזה, בהשתלט עליה ה"חמאס", כבר ברחנו.

אפי איתם: אין יותר לאן לברוח.

אפי איתם: המלחמה הזאת היתה אותה החפירה שנשבענו לעצמנו שממנה לא ניסוג, שבה נילחם כתף אל כתף בלי למצמץ, עולים חדשים מרוסיה, דתיים מן המגזר הכתום, קיבוצניקים.

אפי איתם: ואכן, בשדה הקרב, למטה אצל הלוחמים, השבועה הזאת נתמלאה במלואה.

אפי איתם: נצטרך בימים הקרובים לדרוך את כל כוח הרצון ואת כל האמינות הציבורית שלנו, להיות ראויים לחיילים הללו.

אפי איתם: עבורי זו המלחמה הראשונה שבה אינני בשדה הקרב.

אפי איתם: בני וחתני נמצאים בלחימה הזאת.

אפי איתם: אולי בפעם הראשונה אני מרגיש את עומק החוב ואת עומק התודה של כולנו, אלה שחייהם זכו להגנה ולהמשך קיומם בזכות הקורבן הזה.

אפי איתם: לפני הכול - ועוד יבוא זמנן של השאלות - אני רוצה להודות מכאן לחיילי צה"ל, ואולי לעשות את הדבר שכל חיי היה הבעת התודה העמוקה ביותר, להצדיע להם.

אפי איתם: אני מצדיע לכם, חיילי צה"ל, באשר אתם, באשר היתה גבורתכם, ואנחנו מתפללים שנהיה ראויים לכם.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת איתם.

גדעון סער: התודה הזאת היא כמובן בשם כולנו.

גדעון סער: חבר הכנסת מסיעת גיל יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, חמש דקות.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש וחברי הכנסת, ראשית, תנחומים למשפחות הנופלים ואיחולי החלמה לפצועים.

יצחק זיו: אני אתחיל בנקודה לא כל כך נעימה.

יצחק זיו: למה בכלל התחילה המלחמה?

יצחק זיו: אני חייב לומר, שלמזלנו שהיא התחילה עתה ולא בעוד שנתיים-שלוש, כאשר ההתחמשות היתה הרבה יותר רחבה ואף אחד לא יודע ולא רוצה לחשוב מה היה גודל האסון.

יצחק זיו: הסכם הפסקת האש עם לבנון הוא הישג מדיני חשוב, ואני מבקש לחזק את ידי הממשלה, שידעה לעצור את הלחימה כשהיה ניתן, דבר שיאפשר לכוחות צבא לבנון ויוניפי"ל להתפרס באזור דרום-לבנון.

יצחק זיו: השגנו את מה שרצינו בתחילת הלחימה בינינו.

יצחק זיו: לישראל נשמרת זכות התגובה במקרה של פעילות עוינת, דוגמת התקפה של "חיזבאללה" על יעדים יהודיים או ישראליים בחו"ל.

יצחק זיו: יש איסור על העברת הנשק לתוך לבנון; פריסת צבא לבנון בדרום; פריסת כוח רב-לאומי אפקטיבי; תביעה בלתי מותנית להחזרת החיילים החטופים.

יצחק זיו: אין ספק שמדובר בהישג מדיני חשוב, אך לי יש דאגה רבה וספקות באשר לישימותו ולעתידו.

יצחק זיו: המלחמה חשפה נושאים רבים, גם בלחימה וגם בעורף, שמחייבים אותנו לבחינה ולהסקת מסקנות.

יצחק זיו: נמצאו אצלנו ליקויים רבים במיגון העורף ובהצטיידות האזרחים, ואלה מחייבים בחינה מחודשת ותיקון המצב בהתאם, ובעיקר בקרב הקשישים והשכבות החלשות שלא יכלו לדאוג לעצמם.

יצחק זיו: הדבר החשוב כרגע הוא שעלינו להיזהר ממלחמות יהודים, כפי שאנו מכירים ממקרים אחרים.

יצחק זיו: מסתבר שחלק מהתנאים שהביאו למצב הזה, הבאנו אנחנו על עצמנו במשך השנים האחרונות.

יצחק זיו: כנראה לקינו בעיוורון ובחירשות, וזאת מתוך בחירה ובחסות יוניפי"ל.

יצחק זיו: כנראה המצב של אין-יוזמה ואין-תגובה התאים לנו.

יצחק זיו: אך ראו לאן הגענו.

יצחק זיו: מתחת לאפנו הפך "חיזבאללה" לארגון טרור בגודל של צבא, כאשר את האספקה הצבאית ואנשי מקצוע הוא מקבל באופן סדיר ובאין מפריע מסוריה ומאירן, ואת השאר מתוך האוכלוסייה המקומית שעליה הוא השתלט.

יצחק זיו: לקראת הפסקת האש הגביר ה"חיזבאללה" את הירי על יישובי הצפון.

יצחק זיו: יותר מ-250 "קטיושות" נורו לעבר הצפון.

יצחק זיו: במטח האחרון פרצו בצפון כמה שרפות ונפגעו עוד תושבים.

יצחק זיו: אין כאן סימן לרצון טוב מצד האויב.

יצחק זיו: הממשלה אישרה את החלטת מועצת הביטחון להפסקת האש עם לבנון, אך לדעתי ה"חיזבאללה" ימשיך להיות מדינה בתוך מדינת לבנון.

יצחק זיו: הוא ישלוט בה ולא יתפרק מנשקו, ואת האספקה, התמיכה והעידוד הוא יקבל מסוריה ומאירן.

יצחק זיו: ספק אם לבנון מסוגלת ליישם את ההסכם, והלוואי שאתבדה.

יצחק זיו: זה צריך להדליק אצלנו נורות אדומות ולהפעיל סימני אזהרה כבויים, ועלינו לדאוג לנקוט את כל אמצעי הזהירות המדיניים והצבאיים באופן קבוע.

יצחק זיו: אנו רואים שלבנון חתומה על מסמך שאין לו ערך בשטח, מפני שהיא אינה יכולה להיות ערבה ואחראית למעשי "חיזבאללה".

יצחק זיו: זה ארגון טרור שכאשר נוח לו הוא יסתתר מאחורי עלה התאנה בדמות הממשלה החוקית של לבנון, עד אשר יצטייד, יתארגן, יאסוף חיילים חדשים, יחפור בונקרים חדשים, ובזמן הנוח לו הוא יפעל נגדנו מחדש.

יצחק זיו: הטרור המוסלמי לא יגביל את עצמו לשטח של דרום-לבנון.

יצחק זיו: הוא ירים ראש מחדש כנגד מטרות אזרחיות באזורים אחרים בארץ ובחו"ל, ועלינו להיערך ולהתחזק לקראת מצב זה.

יצחק זיו: כאשר אני מסתכל על ההתנהלות בבית הזה, אני אומר שלא ייתכן שחבר בכנסת ישראל יקום ויצעק לשר הביטחון שהוא רוצח, כאשר כל פעולתו של השר היא לביטחון ולהגנה על ישראל מפני ארגון טרור, שמכריז וחוזר ואומר שהוא יחסל את המדינה.

יצחק זיו: לא ייתכן שכאן, מתוך הבית ועל דוכן זה, חברי כנסת מגנים את הפעולות של צה"ל, אשר פועל להסיר את האיום מעל יישובי המדינה, ולא מזכירים במלה אחת את ארגון הרצח "חיזבאללה", והם יושבים בתוכנו.

יצחק זיו: הם באים רק כדי להשמיע את דבריהם ומייד בסיומם יוצאים מהמליאה.

יצחק זיו: האם לא הגיע הזמן שנעשה דין וחשבון לעצמנו ונקבע כללי התנהגות ומוסר לבית הזה?

יצחק זיו: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת זיו, שגם עמד במסגרת הזמן שנקבעה.

גדעון סער: חבר הכנסת יוסי ביילין, יושב-ראש מרצ, יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: חבר הכנסת ביילין, לרשותך עשר דקות.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להביע את השתתפותי בצערן של המשפחות שאיבדו את יקיריהן במלחמה הזאת, אם בחזית ואם בעורף, אלה שאני מכיר היטב ואלה שאינני מכיר.

יוסי ביילין: אני רוצה לאחל החלמה לפצועים ולהביע תקווה מעומק הלב להחזרתם של החיילים החטופים.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, אני סבור שלישראל היתה זכות מלאה להשיב תשובה צבאית על הפרובוקציה של 12 ביולי.

יוסי ביילין: המחלוקת היתה על משך הלחימה, שחשף את העורף לפגיעה קשה, ועל הכניסה לפעולה קרקעית; הכניסה אליה, ההרחבה שלה, ומה שהוגדר על-ידי שר הביטחון, לצערי הרב, כשינוי היחס לאזרחים לבנונים לא מעורבים.

יוסי ביילין: המשמעות שעומדת מאחורי האמירה הזאת היא לא איזה מין דבר מתוחכם מרחיק לכת, אלא דבר מאוד פשוט ומובן.

יוסי ביילין: אני חושב שזה עלה לנו ביוקר.

יוסי ביילין: אני חושב שהאירוע בכפר קאנא שינה את כל המערכה הזאת ואת הסיכוי להגיע בשלב הרבה יותר מוקדם להחלטה של מועצת הביטחון.

יוסי ביילין: חבל, חבל מאוד שכך קרה.

יוסי ביילין: בהחלטה 1701 אני רואה הישג.

יוסי ביילין: זה הישג שלצערי לא היה אפשר להגיע אליו בלי פעולה צבאית.

יוסי ביילין: רצינו מאוד בהחלטה מהסוג הזה, וזה לא הושג לפני חודש אלא הושג עכשיו.

יוסי ביילין: אנחנו גם תומכים בהחלטה של הממשלה מאתמול - לאמץ את החלטת מועצת הביטחון ולהכריז על הפסקת אש מהבוקר.

יוסי ביילין: היינו מאוד רוצים לראות את חיילי צה"ל חוזרים עכשיו מדרום-לבנון.

יוסי ביילין: בלי להמתין.

יוסי ביילין: בלי להמתין לחיילי צבא לבנון, בלי להמתין לחיילי יוניפי"ל, בלי לחשוש מהוואקום הזה.

יוסי ביילין: כי מה היה קורה, אדוני היושב-ראש, אילולא נכנסנו לפעולה קרקעית, כמו שאמרו לנו בהתחלה?

יוסי ביילין: הרי הוואקום היה אוטומטי.

יוסי ביילין: מישהו צריך לחשוב על זה, מישהו צריך להשיב על זה.

יוסי ביילין: אותם אנשים שאמרו לנו בפומבי שלא תהיה פעולה קרקעית, אותם אנשים שחשבו בהתחלה שדי בפעולה של חיל האוויר – מה הם חשבו שיהיה?

יוסי ביילין: הם רצו שבסוף תתקבל במועצת הביטחון ההחלטה שצבא לבנון ירד לדרום.

יוסי ביילין: אחר כך הם גם רצו את יוניפי"ל, אם כי כולנו יודעים שהיחס של ישראל ליוניפי"ל אף פעם לא היה יחס של הערצה מיוחדת, והיחס הזה חוצה מפלגות.

יוסי ביילין: פתאום אנחנו לא יכולים לצאת מלבנון בלי החייל האינדונזי של יוניפי"ל?

גדעון סער: הרי זה לא התחיל ככה, חבר הכנסת ביילין.

יוסי ביילין: הכול השתנה כל הזמן.

גדעון סער: בהתחלה אמרו פנסיונרים.

גדעון סער: דיברו על כוח רב-לאומי.

גדעון סער: אחרי שלא הצליחו להשיג את זה, פתאום יוניפי"ל הפך להיות תכלית רצויה.

שלי יחימוביץ': אתה מסכים גם עם אפי איתם וגם עם יוסי ביילין.

יוסי ביילין: זאת הגדולה של היושב-ראש.

גדעון סער: אני מסכים אפילו עם חבר הכנסת ביילין בדברים מסוימים.

יוסי ביילין: אני שמח על ההסתייגות שלך, אדוני היושב-ראש.

יוסי ביילין: יש כאן נקודה אחת חשובה מאוד: הרי שואלים, אתם בעד - - -

גדעון סער: אני לפחות יכול להגיד עליו שיש לו קו עקבי.

גדעון סער: זאת אומרת, אם הוא נגד פעולה קרקעית, גם אתמול הוא היה וגם מחר הוא יהיה, מה שאני לא יכול להגיד על כל מי שנמצא בעיקר ליד השולחן הזה.

יוסי ביילין: ובעיקר גם הצביע נגדה.

יוסי ביילין: כי אפשר לדבר נגד, אבל כשאתה מצביע אחר כך בעד דברים שהם שונים ממה שאתה חושב – קשה לך מאוד.

יוסי ביילין: אני מודה שאני לא יכול להגיד שאף פעם לא עשיתי כדבר כזה.

יוסי ביילין: באמת, אני לא יכול להגיד דבר כזה.

גדעון סער: אף אחד מאתנו.

יוסי ביילין: אבל ניסיתי, ככל שיכולתי, במהלך חיי הפוליטיים, לעשות את זה כמה שפחות.

יוסי ביילין: השאלה לגבי החלטת מועצת הביטחון: אומרים, זה יכול לעבוד?

יוסי ביילין: זה באמת יהיה?

יוסי ביילין: אפשר לסמוך על זה?

יוסי ביילין: ואני אומר: זה כמו לשאול על נסיגה חד-צדדית.

יוסי ביילין: אני שומע את הדברים על נסיגה חד-צדדית מכל חלקי הבית, ואני שותף לאמירה הזאת.

יוסי ביילין: אני אולי שונה במסקנה שלי, משום שבעיני נסיגה חד-צדדית עדיפה מהישארות בשטח שהוא לא שלנו.

יוסי ביילין: לכן גם בעתיד, אם הממשלה תגיד: אנחנו הולכים לנסיגה חד-צדדית בגדה המערבית, אני אתחנן לפניה שלא לעשות את זה.

יוסי ביילין: אתחנן.

יוסי ביילין: אני אגיד שזה טיפשי, שזה אידיוטי, שחבל, שזה מחיר בלי תמורה – אבל כשיביאו את זה להצבעה, אני אצביע בעד.

גדעון סער: ידעתי שאי-אפשר לבנות עליך.

יוסי ביילין: בדבר אחד תוכל לבנות עלי, אדוני היושב-ראש:

יוסי ביילין: אנחנו נצביע נגד ההתכנסות.

יוסי ביילין: נגד ההתכנסות נצביע.

יוסי ביילין: אם ההתכנסות פירושה להעביר מתנחלים מצד אחד של הגדר לצד השני שלה, לא נהיה שם.

גדעון סער: הרעיון הזה של העברת ריכוזי אוכלוסייה ביהודה ושומרון – הרי מזה ירדו.

גדעון סער: יפתרו לך את הבעיה.

יוסי ביילין: אם ירדו מזה, הקולות שלנו מובטחים.

גדעון סער: אבל הכול תיאורטי, כי הם לא יצליחו לעשות את זה.

יוסי ביילין: יפה.

יוסי ביילין: אני מקווה שאתה צודק, אדוני היושב-ראש.

יוסי ביילין: לכן, הדבר האמיתי הוא הסכמי שלום.

יוסי ביילין: הסכמי השלום שלנו עם ירדן ועם מצרים עומדים.

יוסי ביילין: הסכמי שלום עם סוריה, עם הפלסטינים, עם הלבנונים, יעמדו אף הם.

יוסי ביילין: כל מי שחושב שאפשר לעקוף את זה, הן במהלך של מועצת הביטחון, אולי, הן במהלך חד-צדדי, צריך לדעת שזה זמני.

יוסי ביילין: החלטה של מועצת הביטחון היא בהחלט חיובית, אנחנו בעדה, והיא תביא הפסקת אש.

יוסי ביילין: מאה אחוז, אבל זה לא מין דבר שאפשר לסמוך עליו לתקופה של שנים.

יוסי ביילין: זה לא יעבוד.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר, שמעתי את הדברים שנאמרו מהשולחן הזה, את דברי השרים, שאמרו שאנחנו הפסדנו במלחמה הזאת.

יוסי ביילין: אני אומר לכם: לא ידעתי לאן לברוח עם הבושה.

יוסי ביילין: אתה שר בממשלת ישראל וזה מה שאתה אומר?

יוסי ביילין: שבמערכה הזאת הפסדנו?

יוסי ביילין: ואחרי שעה זה בתקשורת.

יוסי ביילין: תגידו, מה צריך לעשות?

מגלי והבה: מתי הוא היה שר הביטחון?

יוסי ביילין: קודם כול, זה מוטעה.

גדעון סער: הוא אומר את זה ואז הוא מצביע בעד ההחלטה.

יוסי ביילין: ודאי.

יוסי ביילין: זה בגלל העקביות.

יוסי ביילין: ואז אני אומר, זה גם מוטעה וגם מסוכן.

יוסי ביילין: צה"ל הגיע להישגים במלחמה הזאת.

יוסי ביילין: אני לא יודע, אני בניגוד לראש הממשלה במצב אחר גם לא רוצה לצבוט את הלחיים.

יוסי ביילין: אבל להגיד שהפסדנו במערכה הזאת מול ה"חיזבאללה"?

יוסי ביילין: באמת, נסתלקה דעתנו?

יוסי ביילין: הכוח של "חיזבאללה" ודאי צומצם עקב המערכה הזאת.

יוסי ביילין: יכול להיות שהמחיר יקר, ארוך – יש הרבה מה להגיד.

יוסי ביילין: אבל כאן לא קרה כלום?

יוסי ביילין: אמרנו לעולם שאם קורה דבר כזה, לאחר שנסוגונו חד-צדדית, אנחנו לא שותקים על זה.

יוסי ביילין: גם זה משהו.

יוסי ביילין: ובמועצת הביטחון נוצרה החלטה שהיא מאוד חיובית מבחינתנו.

יוסי ביילין: שלושת הדברים האלה הם – אובייקטיבית – בעיני מה שקרה.

יוסי ביילין: ואני אומר לכם, זה שאני צריך לעמוד כאן, מעל הדוכן, ולדבר כנגד שר בממשלה שאומר את ההיפך, זה כמו בסרט של פליני.

יוסי ביילין: זה סוריאליסטי לחלוטין.

יוסי ביילין: אני לא מבין מה קורה לנו.

יוסי ביילין: הבעיה היא שמראש יצרו כאן ציפיות בלתי אפשריות בנוסח "רבין מחכה לנאצר".

יוסי ביילין: "נסראללה יזכור מי זה עמיר פרץ" - אלה הדברים שלא צריכים להיאמר.

גדעון סער: לא ישכח את השם.

יוסי ביילין: לא ישכח את השם.

יוסי ביילין: אלה דברי רהב.

יוסי ביילין: אלה ציפיות שמראש ידעו שהן לא יתגשמו.

אביגדור יצחקי: היושב-ראש קורא יותר מדי עיתונים.

גדעון סער: אני אגיד לך מה לא היה בעיתונים ונאמר מול פני האומה: "שינינו את פני המזרח התיכון".

רן כהן: אגב, חבר הכנסת ביילין, אמרו "נאצר מחכה לרבין".

יוסי ביילין: אבל בשיר הפכו את זה.

רן כהן: לא, זה היה "נאצר מחכה לרבין".

יוסי ביילין: אתה צודק.

יוסי ביילין: שרנו את זה כולנו.

קריאה: מה היה כאן כשלא הייתי?

יוסי ביילין: היו דווקא דברים חשובים.

יוסי ביילין: מה קרה כאן באמת?

יוסי ביילין: מה שקרה כאן זה ניסיון של הממשלה ושל הצבא להציג את מלחמת לבנון השנייה כאילו מדובר במלחמות של אמצע המאה ה-20.

יוסי ביילין: לפי דעתי זה כל הסיפור.

יוסי ביילין: זאת מלחמה אחרת.

יוסי ביילין: הרי אף אחד לא חשב לרגע אחד ש"החיזבאללה" יכול לכבוש את ישראל, את תל-אביב, את חיפה, את ירושלים, ואף אחד לא פקפק בזה שהצבא הישראלי יכול לכבוש את דמשק ואת ביירות יחד.

יוסי ביילין: לכן זאת בכלל לא שאלה של ניצחון והפסד.

יוסי ביילין: הוליכו את חצי המדינה הזאת עם סטיקרים ש"אנחנו ננצח" ו"ישראל חזקה", כאילו אנחנו עומדים מול איום קיומי, ואנשים בעורף אמרו: תילחמו, תילחמו, אנחנו מוכנים להיות בעורף עוד כמה זמן במקלטים, רק תנצחו.

יוסי ביילין: והממשלה אמרה: כן, עלא כיפאכ, אנחנו ננצח, תנו לנו עוד קצת זמן, ומישהו אמר שאורך המלחמה יהיה כאורך הנכונות של העורף לסבול, ואלה באמת דברי הבל.

יוסי ביילין: ומה קרה?

יוסי ביילין: קרה מה שרובנו חשבנו שיקרה: בסוף אנחנו שילמנו מחיר, ה"חיזבאללה" שילם מחיר הרבה יותר גבוה, ויש החלטה של מועצת הביטחון, ואפילו החטופים עוד לא יכולים להגיע כתוצאה מזה.

יוסי ביילין: הלוואי שיגיעו.

יוסי ביילין: ואז מה קורה?

בנימין אלון: אירן זה קיומי?

יוסי ביילין: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח של קיומיות.

בנימין אלון: זה איום קיומי?

יוסי ביילין: אירן זה קיומי.

יוסי ביילין: אפילו אירן זה עדיין לא קיומי, אבל זה עלול להיות קיומי בתוך שנה-שנתיים.

בנימין אלון: אין קשר בין השניים?

יוסי ביילין: בסדר.

יוסי ביילין: אבל יש הבדל.

יוסי ביילין: תסכים אתי שעדיין מדובר כאן במיליציה שלא מסכנת את ישראל.

יוסי ביילין: לא צריכים להבהיל את המדינה הזאת באמירה שאנחנו במלחמת קיום.

יוסי ביילין: זאת לא מלחמת קיום.

יוסי ביילין: מה שקרה כאן זה שהממשלה משלמת את המחיר של הציפיות הגבוהות האלה.

יוסי ביילין: מי שמבטיח ניצחון, מי שמדביק סטיקרים, מי שאומר "אנחנו ננצח" – בסוף, כשהוא מביא את התוצאות שהתקבלו, שהן די טובות, אומרים לו: הפסדנו.

יוסי ביילין: חלילה וחס.

יוסי ביילין: זה לא נכון.

יוסי ביילין: מה שצריך לעשות עכשיו זה הפסקת אש מקבילה בדרום, כמה שיותר מוקדם, ולהחזיר את גלעד שליט הביתה; מאמץ מדיני רציני, שרק הוא עשוי להביא שלום וביטחון – אם זה יהיה מדריד 2, אם זה יהיה בילטרלי עם הפלסטינים, עם הסורים ועם הלבנונים – כמה שיותר מוקדם.

יוסי ביילין: להבין שההתכנסות היא לא פתרון לבעיה שלנו, כמו שהגדר היא לא פתרון לבעיה, כי יש מנהרות ויש טילים.

יוסי ביילין: לרדת מהחלומות האלה של פתרונות קלים, וללכת לפתרונות הקשים, שאתם באמת יש סיכוי לשנות את המצב במזרח התיכון.

יוסי ביילין: יש להיערך מהר לתקציב לשנת 2007 ולהבין שהתקציב הזה לא יכול להיות תקציב שיתמוך בהעמקת הפערים בין עשירים ובין עניים, בין יהודים ובין ערבים.

יוסי ביילין: הרי מה שנחשף כאן במלחמה הזאת הוא נורא מבחינה חברתית, וצריך לעשות את הכול כדי שזה לא יהיה תקציב שאולי יגדיל מאוד את הביטחון על חשבון החברה.

יוסי ביילין: זו מחויבות של עמיר פרץ עצמו, ואני מקווה שהוא יזכור על איזה טיקט הוא נבחר.

גדעון סער: יש לך ספק?

יוסי ביילין: סליחה, מה יש לי?

גדעון סער: אתה אמרת את זה בצורה כאילו אתה - - -

יוסי ביילין: הזמן ברח לי.

יוסי ביילין: זה מוטעה?

גדעון סער: אגיד לך למה לא הערתי לך בעניין הזמן.

גדעון סער: אני גיליתי מעורבות יתר למה שמקובל מיושב-ראש והפרעתי לך כמה פעמים.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, לא אנצל זאת לרעה.

מנחם בן-ששון: על חשבון הזמן - - -

גדעון סער: בכל זאת, תחתור לזה.

יוסי ביילין: תהיה ועדת חקירה ממלכתית.

יוסי ביילין: אני אומר את זה לאנשי הקואליציה.

יוסי ביילין: למה אני יודע את זה?

יוסי ביילין: כי גם אני הייתי בסיטואציה הזאת.

יוסי ביילין: ב-2000 היתה תביעה לוועדת חקירה ממלכתית על האינתיפאדה, ואנחנו אמרנו: למה צריכים ועדת חקירה?

יוסי ביילין: צריכים ועדת בדיקה, ולא צריכים את זה.

יוסי ביילין: אין את מי לבדוק.

יוסי ביילין: מה עשינו רע?

יוסי ביילין: הייתי שר המשפטים, ואני מודה שבאופן טבעי כקואליציה לא התלהבתי מזה, ואמרתי שתהיה ועדת בדיקה מתוחזקת ומחוזקת, ובלבי ידעתי שזה לא יחזיק מעמד הרבה זמן.

יוסי ביילין: למה זה קרה?

יוסי ביילין: זה לא קרה כי לא היה בקואליציה רוב לזה - בקושי היתה קואליציה בכלל - אלא כי לא היה אפשר לעמוד מול ההיגיון שבתביעה הזאת.

יוסי ביילין: הציבור, התקשורת, השמאל והימין, כולם אמרו: ועדת חקירה.

יוסי ביילין: אלה רצו - נגד ערבים, ואלה רצו - נגד היהודים.

יוסי ביילין: ידענו שאין ברירה.

יוסי ביילין: לכן, אני אומר מהניסיון שלי, ואני כאן חושף את עצמי: אל תנסו להיאבק נגד זה.

יוסי ביילין: היה כאן חודש כל כך סוריאליסטי, שאי-אפשר אחרי דבר כזה, עם נושא המיקלוט של העורף ועם נושא מהלכי המלחמה ועם הדרך שבה התקבלו החלטות, לא יכול להיות שלא תקום כאן איזו ועדה רצינית שתבדוק את הכול, לטובתנו.

יוסי ביילין: אני אומר לכם את זה מעומק לבי.

יוסי ביילין: אני לא מחפש ציד ראשים.

יוסי ביילין: אני גם לא יודע מי יכול כרגע להחליף את האנשים שנמצאים כאן.

יוסי ביילין: אם הייתי יודע שיש שם מישהו, אני לא יודע איפה, שבאופן ריאלי יכול להחליף אותם וללכת לאיזה מהלך שיותר קרוב לתפיסתי, הייתי בעד זה.

יוסי ביילין: זה כנראה לא ככה.

יוסי ביילין: לכן, אני אומר שמה שמעניין אותי זה איך נערכים לעתיד, מה עושים עם המיקלוט הזה, מה עושים עם המצב שאצל הערבים אין מקלטים.

יוסי ביילין: מה עושים עם כל הדברים האלה?

יוסי ביילין: אי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.

יוסי ביילין: אני מציע לכם, לממשלה, ובזה אני מסיים - - -

מנחם בן-ששון: ועדת חקירה ממלכתית נותנת תשובות על השאלות האלה?

יוסי ביילין: כן.

יוסי ביילין: זה שהממשלה לא ביצעה את מה שהיא הציעה, זה מאוד עצוב, אבל ועדת-אור היא אבן דרך.

יוסי ביילין: כל מי שיושב כאן, גם מי שהתנגדו לוועדת-אור, מי שהתנגדו לתוצאות שלה בהתחלה, היום רואים בה את התורה - איך מדינה דמוקרטית מתייחסת למיעוטים שחיים בתוכה.

יוסי ביילין: אני מדבר על ועדות אחרות ששינו דברים, שינו והקימו מוסדות חדשים, וחלק מהאנשים כאן גם יודעים מה נעשה בתחום הביטחון אחרי ועדות מסוימות.

יוסי ביילין: לכן אני אומר שוועדת חקירה היא דבר חיוני.

יוסי ביילין: הוא לא איזה ניגוח שלי כאופוזיציה.

יוסי ביילין: אני אומר שהממשלה צריכה להיות הראשונה שיש לה בזה עניין, כי יש הרבה שאלות שאין לה תשובות עליהן, ורק דרך ועדת חקירה רצינית נקבל את התשובות.

יוסי ביילין: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת ביילין, תודה רבה.

גדעון סער: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת נסים זאב מסיעת ש"ס.

גדעון סער: חבר הכנסת זאב, לרשותך יעמדו חמש דקות.

גדעון סער: אני מודיע שאני אשתדל לעמוד במסגרות הזמנים של הדוברים הבאים כדי שנצליח להביא את הדיון הזה לכלל - - -

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני מביע את צערי על מותם של 158 חיילים ואזרחים במהלך הקרבות בחזית ובעורף.

נסים זאב: לבי לבי על חלליהם, מעי מעי על הרוגיהם.

נסים זאב: תנחומים לכל המשפחות ששכלו את יקיריהן.

נסים זאב: אני מאחל רפואה שלמה לכל הפצועים.

נסים זאב: בספר דברים, שאנחנו אוחזים בו, נאמר: שמע ישראל, אתם קרבים היום למלחמה על אויביכם.

נסים זאב: אל ירך לבבכם, אל תיראו ואל תחפזו ואל תערצו מפניהם.

נסים זאב: כי ה' אלוקיכם ההולך עמכם להילחם לכם עם אויביכם להושיע אתכם.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, המלחמה הזאת נכפתה עלינו לפני כחודש ימים.

נסים זאב: לא היה לנו שום סכסוך על שטח.

נסים זאב: יצאנו מלבנון, ואולי ברחנו מלבנון, וזו היתה הבעיה, עד הסנטימטר האחרון.

נסים זאב: ה"חיזבאללה", שלוחה של אירן, ונסראללה, שלוחו של היטלר אחמדינג'אד, יצא למתקפה בחטיפת החיילים, הרג ארבעה חיילים וחטף שניים מהם.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, ומה קורה בעזה?

נסים זאב: גם משם יצאנו וברחנו, וה"קסאמים" ממשיכים ביתר שאת.

נסים זאב: צריך להבין שיש כאן מלחמה על עצם קיומנו.

נסים זאב: אויבינו לא מסכימים ולא משלימים עם עצם קיומה של מדינת ישראל.

נסים זאב: המלחמה הזאת עדיין לא הסתיימה.

נסים זאב: אנחנו עדיין בעיצומה, עם הפסקת אש זמנית, כאשר ה"חיזבאללה" מודיע באופן הברור ביותר, שהוא לא מתכוון להתפרק מנשקו.

נסים זאב: ומי יכול באמת לפרק את "חיזבאללה"?

נסים זאב: האם אתה או מישהו מאתנו מאמין שצבא יוניפי"ל יכול לעשות את העבודה?

נסים זאב: צריך להגיד את האמת, שאין יכולת, לא לצבא לבנון הכבוש והשבוי תחת הזרוע הצבאית של אירן וסוריה להתמודד עם המפלצת האירנית.

נסים זאב: איזו מדינה תשלח את חייליה לקרב?

נסים זאב: הצבא הבין-לאומי, לדעתי, הוא פיקציה.

נסים זאב: אנחנו תקועים כרגע בלבנון, ולבנון כבר אמרה שהיא חוששת ממלחמת אחים.

נסים זאב: למה היא התכוונה?

נסים זאב: היא התכוונה שבעצם הצבא מורכב משיעים שהם אנשי ה"חיזבאללה", ואיך הם יילחמו מול הסונים שזה צבא לבנון?

נסים זאב: האם הסונים יפרקו את השיעים מנשקם?

נסים זאב: אדוני היושב בראש, אין מקום כרגע להקים ועדות חקירה.

נסים זאב: "על כן יאמרו המשלים באו חשבון" - אני חושב שאם רוצים לעשות חשבון, לא צריך להתחיל את החשבון שלנו מיום פתיחת המלחמה ואיך התנהלה המלחמה הזאת.

נסים זאב: צריך לעשות את החשבון איך נסוגנו מלבנון, למה השארנו בונקרים, ולמה השארנו נשק וברחנו כאילו אנחנו בורחים מאיזו מלחמה.

נסים זאב: הלוא ידנו היתה על העליונה.

נסים זאב: צה"ל היה בכל כוחו.

נסים זאב: צד"ל היה בשטח.

נסים זאב: את האזהרות אז אמרו לנו: אם אתם תצאו מלבנון, אם אתם תיסוגו כרגע מלבנון, הטילים יגיעו לתל-אביב ולחיפה, הצפון יהיה מאוים.

נסים זאב: ראינו במשך שש שנים את ה"חיזבאללה" מתחפרים ומתעצמים, ואנחנו ראינו שלא מקיימים את ההסכמים.

נסים זאב: אבל לא נעשה דבר וחצי דבר.

נסים זאב: הדבר המעורר תמיהה ביותר הוא שראש הממשלה בעיצומה של מלחמה אומר שזה ייתן כוח להתכנסות ויוביל את מהלך ההתכנסות.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, אני רוצה לומר לך, שצריך להבין שכל עוד לא ייכנסו כל הכוחות הבין-לאומיים, ותונהג נורמליזציה גם בלבנון וגם בעזה, אסור אפילו להעלות על הדעת שאנחנו היום נלך להפקיר את יהודה ושומרון ולהכניס לשם עוד אנשי "חיזבאללה".

נסים זאב: הרי אנחנו יודעים ש"חיזבאללה" מנסה להיכנס גם לרצועת-עזה.

נסים זאב: היום, מכיוון שה"חמאס" קצת חזק, עדיין הוא שולט בשטח.

נסים זאב: גם "חמאס", שהוא ארגון של מחבלים, רואה וחושש מה"חיזבאללה".

נסים זאב: על אחת כמה וכמה שאנחנו צריכים לפקוח את עינינו ולא לתת למהלך השלישי - לתת אפשרות של חזית נוספת שאנחנו נהיה מאוימים מיהודה ושומרון.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר דבר שהחברים פה לא העלו.

נסים זאב: צריך להבין שבימים האחרונים הטרור הבין-לאומי - - -

גדעון סער: חבר הכנסת זאב, הזמן תם בדיוק כשהגעת לשיא, כאשר הצבעת על הסכנות שבתוכנית ההתכנסות.

גדעון סער: הסברת גם את הבעיה של הנסיגה החד-צדדית מלבנון.

גדעון סער: זה בדיוק זמן טוב לסיים את הנאום.

נסים זאב: אני מודה לך, אדוני.

נסים זאב: אם כך, אסיים.

נסים זאב: אני רק רוצה לומר משפט אחד על המטוסים שרצו לפוצץ מעל לאוקיינוס.

נסים זאב: צריך להבין שמדובר פה במלחמה של טרור עולמי.

נסים זאב: המאבק שלנו הוא מול העולם המוסלמי, שרוצה להשתלט על העולם.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

גדעון סער: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת דני נוה מסיעת הליכוד.

גדעון סער: חבר הכנסת נוה, לרשותך שש דקות.

יעקב ליצמן: למה צלצלו?

גדעון סער: הצלצול היה בטעות, אבל אני מציע לך להישאר כאן לנאומו של חבר הכנסת נוה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שהצלצול האמיתי היה במלחמה שפקדה את עם ישראל בחודש האחרון, צלצול ששילמנו בעבורו מחיר, כמובן כבד, בחיי אדם – 158 חיילים ואזרחים.

דני נוה: בזמן שאנחנו נמצאים פה יש משפחות רבות בישראל שחייהן ודאי לא יחזרו להיות כפי שהיו עד לפני חודש ימים.

דני נוה: אלה משפחות שחרב עליהן עולמן, שבניהן או יקיריהן נהרגו, בין בקרב ובין עקב התקפת הטילים של ארגון "חיזבאללה".

דני נוה: אבל זה היה צלצול, אדוני היושב-ראש, שצריך להעיר את כולנו.

דני נוה: זה לא היה דבר מקרי, שבתוך זמן קצר מאוד מרגע שהממשלה החליטה לצאת למבצע הזה, או ללחימה הזאת - שהיתה תחושה כמעט אצל כולם בבית הזה, משמאל עד ימין, שאומנם אין ברירה, שאומנם המלחמה הזאת היא מלחמה צודקת, שאנחנו יוצאים פה למערכה חשובה מאין כמוה.

דני נוה: היתה תחושה – נכונה – שבמלחמה הזאת אנחנו שמים בצד את הוויכוח בין השמאל ובין הימין, את הוויכוח בין אלה שחושבים שאם ישראל רק תוותר עוד ועוד, או אם היא רק תציע עוד תמורה כזאת או אחרת, אויבינו יניחו לנו, ובין אלה שחושבים אחרת.

דני נוה: היתה תחושה, תחושה צודקת, שאנחנו ניצבים בפני איום על עצם קיומנו.

דני נוה: היתה התלבטות - ואני מניח שעדיין יש התלבטות – איך צריך לקרוא למלחמה הזאת, מה השם שצריך להעניק לה.

דני נוה: היו שהציעו – וזה אולי המטבע השגור ביותר כרגע – "מלחמת לבנון השנייה".

דני נוה: אבל בהרבה מאוד מובנים, אדוני היושב-ראש, אנחנו עדיין נמצאים במערכה הגדולה שהחלה בשנת 1948, במלחמת העצמאות, כאשר קמו עלינו לכלותנו וצבאות ערב יצאו בעצם מתוך מגמה ורצון לחסל את מדינת ישראל.

דני נוה: כי אותו אויב שהתמודדנו אתו בחודש האחרון, אותה זרוע ארוכה של אירן שאתה אנחנו מתמודדים - ואני אומר "מתמודדים", כי ההתמודדות, לצערנו הרב, עדיין לא הסתיימה – הוא אויב שמבחינתו המטרה היתה ונשארה חיסולה של מדינת ישראל.

דני נוה: אם בטהרן שוקדים על המלאכה הזאת במאמץ גדול וחסר תקדים להשיג יכולת גרעינית, באותו זמן טהרן מפעילה את ארגוני הטרור נגדנו, את ה"חמאס", את "הג'יהאד האסלאמי" ואת ה"חיזבאללה".

דני נוה: היעדים שהממשלה הציבה כאשר היא יצאה למלחמה הזאת היו יעדים נכונים.

דני נוה: לא בכדי כולנו באופוזיציה, לפחות זאת שמימין – ואני חושב שלפחות בשלבים הראשונים גם זאת שמשמאל – בליכוד תמכנו תמיכה מלאה בממשלה, כדי שתשיג את היעדים שהיא הציבה לעצמה בהחלטתה לצאת ללחימה הזאת.

דני נוה: היעד הראשון היה, בצדק, החזרת החיילים: החזרת אודי גולדווסר ואלדד רגב לבתיהם.

דני נוה: היעד השני, המרכזי ברמה הלאומית, היה הסרת האיום.

דני נוה: ומהי הסרת האיום?

דני נוה: הסרת האיום פירושה פירוק ארגון ה"חיזבאללה", או לפחות פגיעה אנושה ביכולתו לשגר טילים אל עבר מדינת ישראל.

דני נוה: אין משמעות אחרת ליעד של הסרת האיום.

דני נוה: כאשר מסתכלים על סיום הלחימה הזאת, שבא לידי ביטוי בהחלטת האו"ם מס' 1701, וגם אם שמים את כל הוויכוח הפוליטי בצד, במיוחד ביום כמו היום, כשאנחנו עדיין קוברים את מתינו, ומסתכלים אך ורק בצורה נקייה על העובדות – מה השגנו, מה לא השגנו והיכן אנחנו עומדים - אני משוכנע שכל אחד שישים יד על לבו וידבר בכנות יאמר שההישגים הם חלקיים.

דני נוה: נכון שחיובי ומבורך שנגיע למצב שבו צבא לבנון יפרוס את כוחותיו וכל השטח מהליטאני ועד הגבול בינינו ובין לבנון יהיה מפורז מאמצעי לחימה, וודאי לא יהיו בו אנשי "חיזבאללה".

דני נוה: אם החלטת האו"ם ברוח זו אומנם תקוים, זה דבר חיובי.

דני נוה: אבל צריך לזכור דבר אחד מרכזי: אפילו אותו כוח בין-לאומי שהאו"ם החליט להציבו בדרום-לבנון לא קיבל שום סמכות ושום מנדט, גם לא לפי בקשת ממשלת לבנון – מה שהיה בסעיפים אחרים – לעסוק במשימה החשובה של פירוק כוחו של "חיזבאללה".

דני נוה: מי שקורא בעיון את החלטה 1701 רואה שהמרכיב הזה, של פירוק "חיזבאללה" ויישום החלטת האו"ם הקודמת בנושא הזה, נשאר בגדר ההצהרות העקרוניות שקוראים לממשלת לבנון לאמץ כחלק מהסדר ארוך טווח - אגב, אדוני היושב-ראש, בניגוד להחלטות האחרות.

דני נוה: כי כאשר מדובר בהחלטת האו"ם בדבר הצורך להוריד את צבא לבנון דרומה, כאשר מדובר בפירוז דרום-לבנון ואולי במניעת הברחת אמצעי לחימה במעברים, נאמר שהכוח הרב-לאומי יסייע לממשלת לבנון.

דני נוה: אבל כאשר מדובר במטרה העיקרית, הסרת האיום של "חיזבאללה", ופירוק ה"חיזבאללה", ודאי מנשקו האסטרטגי, גם לפי מה שלמדנו על בשרנו בחודש האחרון: הטילים שהוא משגר - הכוח הבין-לאומי לא מוזכר שם.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכולנו בבית הזה מסכימים שמה שעברנו בחודש האחרון מחייב תהליך עמוק ויסודי של חשבון נפש נוקב ושל הפקת לקחים.

דני נוה: כשפתחתי את דברי, אדוני היושב-ראש, דיברתי על אותו צלצול שקיבלנו כולנו.

דני נוה: כולנו היינו עדים ונחשפנו – ועדיין לא נחשפנו לכל הדברים – לדברים שמחייבים הפקת לקחים יסודית ועמוקה בכל המישורים: במישור הצבאי, במישור האזרחי ובכל המישורים האפשריים, כדי שכאשר – אם וכאשר, ואני חושש שזה יהיה כאשר – ניאלץ להתמודד עם איום נוסף, עם מתקפה נוספת או בעימות נוסף, שעלול להיות עימות קיומי למדינת ישראל, מדינת ישראל תהיה ערוכה נכון וטוב יותר.

דני נוה: המשפט האחרון שלי, אדוני היושב-ראש, יוקדש לנושא הכלכלי-החברתי.

דני נוה: טעות נוספת אחת עשתה הממשלה כאשר מיהרה להחליט אתמול לקצץ בתקציב המדינה.

דני נוה: אין לי ספק – וכולנו מבינים זאת – שיש צורך תקציבי עקב ההוצאות הישירות והעקיפות של הלחימה הזאת, אבל ללכת כרגע למדיניות של קיצוץ תקציבי זאת טעות חמורה.

דני נוה: מה שמדינת ישראל צריכה היום הוא מדיניות כלכלית-חברתית שמבוססת על הכרה בצרכים של עם ישראל ושל החברה הישראלית, ואין להירתע גם מגידול בהוצאה הממשלתית.

דני נוה: חברת הכנסת שלי יחימוביץ הגישה הצעת חוק בנושא זה, וחתמתי עליה בשמחה משום שאני חושב שבעת הזאת קיצוץ תקציבי לא יהיה מדיניות כלכלית נכונה, שכן קיצוץ כזה יפגע עוד יותר בצרכים הכלכליים-החברתיים.

דני נוה: אולי פקידי האוצר יגידו אחרת, אבל אני משוכנע שאם באמצעות הגידול הזה בהוצאה נבטיח את הצרכים הנוספים שהמלחמה הזאת הביאה עלינו, הדבר לא יפגע בשום צורה בדירוג האשראי של ישראל ולא יפגע בחוסנה הכלכלי.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת נוה.

גדעון סער: יכול להיות שיש טעם להגיש בקשה לפטור מחובת הנחה כדי להביא הצעת חוק כזאת בזמן הפגרה.

גדעון סער: הדובר הבא - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, מסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל.

גדעון סער: חבר הכנסת סלומינסקי, לרשותך יעמדו חמש דקות.

גדעון סער: חבר הכנסת אורלב, אני מקווה שלפחות בזמן שחבר הכנסת סלומינסקי ידבר - - -

ניסן סלומינסקי: צלצלו כדי שתבואו לשמוע את מה שאני אומר, זבולון.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הפקת לקחים יש בה חיוב משני טעמים: טעם אחד, כדי לדעת מה קרה, להבין ואולי גם להעניש - -

גדעון סער: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני שומע אותך ואני רחוק ממך.

ניסן סלומינסקי: גדעון, תעצור את הזמן.

גדעון סער: ללא ספק, תקבל ארכה.

גדעון סער: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: - - אבל כדי לראות אם מישהו טעה, אם מגיע לו עונש וכו', זו הסיבה הקטנה.

ניסן סלומינסקי: אם זו היתה הסיבה שבגינה אנחנו דנים, ודאי שלא היינו דנים.

ניסן סלומינסקי: הסיבה היותר גדולה היא שכולנו רואים שאנחנו נמצאים באמצע המערכה, ולצערנו יכול להיות שבעוד שנה, בעוד שנתיים, הסיפור יחזור על עצמו.

ניסן סלומינסקי: השאלה היא אם אותה הנהגה שהובילה אותנו - - -

גדעון סער: לא חשדתי בסיעת האיחוד הלאומי שבמהלך הנאום הלאומי היא תפריע.

גדעון סער: אנא.

גדעון סער: אני ראיתי שהיית בדיאלוג עם חבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אמרתי להם מה שסלומינסקי הולך להגיד.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאנחנו צפויים להמשך המלחמה, לצערי, השאלה היא אם אותה הנהגה שהובילה אותנו עד הלום מסוגלת ויכולה להוביל אותנו להמשך או לא.

גדעון סער: מה דעתך בעניין הזה?

ניסן סלומינסקי: לכן צריך להפיק לקחים.

ניסן סלומינסקי: אעמוד על כמה נקודות, ככל שהזמן יאפשר.

ניסן סלומינסקי: הדבר הראשון זה הקונספציה.

ניסן סלומינסקי: יש תפיסת עולם של הבריחה.

ניסן סלומינסקי: ברחו מלבנון וחשבו שהצילו את העולם וראו את הנזק האדיר שקורה.

ניסן סלומינסקי: ברחו מגוש-קטיף ותוך זמן קצר ראינו את הנזק הנורא שזה גרם.

ניסן סלומינסקי: פתאום שדרות, אשקלון, ואולי עוד יגיעו לאשדוד, כולם בסכנה.

ניסן סלומינסקי: היו צריכים לפנות שם, למגן שם.

ניסן סלומינסקי: זו הצרה הגדולה של הבריחה.

ניסן סלומינסקי: הנהגה נורמלית היתה צריכה להפיק לקחים.

ניסן סלומינסקי: מה אומר לנו ראש הממשלה?

ניסן סלומינסקי: זה היה מצוין עד כדי כך שעכשיו אני רוצה לעשות את זה גם לירושלים ולכל גוש-דן בבריחה מיהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, תפיסת העולם שהובילה לאסון ממשיכה להיות נר לרגלי הממשלה, או לפחות ראש הממשלה הזה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, ההכנה.

ניסן סלומינסקי: האחריות הגדולה ביותר היא לקיומה של המדינה.

ניסן סלומינסקי: ראש ממשלה שצופה סכנה צריך להכין את הצבא שלו.

ניסן סלומינסקי: ראינו איך ממשלה הכינה את הצבא שלה לקראת המאבק הנואש שהיה לה בגוש-קטיף.

ניסן סלומינסקי: שלושת-רבעי שנה, כל צה"ל כולו, על כל שדרותיו, על כל מפקדיו, כל הקורסים, כולם התמקדו בהכנה לקראת המבצע.

ניסן סלומינסקי: הביאו פסיכולוגים ובנו מחנה אימונים, מה לא עשו - עם ציוד מדהים.

ניסן סלומינסקי: לא היה חסר כלום.

ניסן סלומינסקי: הביאו ציוד לכל אופציה שאולי תהיה.

ניסן סלומינסקי: כך צריך להיות.

ניסן סלומינסקי: זה נורא שזו היתה המטרה, אבל ההכנה היתה הכנה.

ניסן סלומינסקי: כך צריך צבא להתכונן לקראת מבצע שהוא יודע שעלול להגיע.

ניסן סלומינסקי: אז מה קרה בלבנון?

ניסן סלומינסקי: מישהו התכונן לקראת המלחמה בלבנון?

ניסן סלומינסקי: כל מפקדי הצבא אומרים שהצבא בכלל לא היה מוכן למלחמה כזאת.

ניסן סלומינסקי: המקסימום שעשו מעבר לגוש-קטיף היה להילחם נגד ה"חמאס" או ביהודה ושומרון, אבל לקרב בלבנון לא עשו שום הכנה.

ניסן סלומינסקי: זה נקרא ממשלה שמכינה את עצמה לקראת המאבק הגדול והאמיתי?

ניסן סלומינסקי: וברגע שלא היתה ברירה, יצאו למלחמה בלי הכנות ובלי כלום.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, קובעים יעדים, וזה בסדר.

ניסן סלומינסקי: קבעו שלושה יעדים: החזרת השבויים, חיסול ה"חיזבאללה" והגנה על צפון המדינה.

ניסן סלומינסקי: נו?

ניסן סלומינסקי: השיגו את הדברים?

ניסן סלומינסקי: נשפך הרבה דם.

ניסן סלומינסקי: 33 ימי לחימה, ובסופו של דבר עוד לחצו להגיע לאיזה הסכם, ופה עולים ומספרים לנו על גדולתו ותפארתו של ההסכם הזה ועל ההישגים האדירים, כשלא הביאו אף לא אחד מההישגים, שהם עצמם אמרו שאלה המטרות.

ניסן סלומינסקי: אז מה נעצרתם?

ניסן סלומינסקי: אז על מה עשינו את הכול?

ניסן סלומינסקי: למה יצאנו לזה בכלל?

ניסן סלומינסקי: ועוד כהנה וכהנה.

ניסן סלומינסקי: מאחר שזמני עומד להסתיים אני רוצה לדבר על עוד דבר אחד שמדאיג - - -

גדעון סער: למעשה הוא כבר הסתיים.

ניסן סלומינסקי: לא, עכשיו אני מדבר על זמן פציעות.

ניסן סלומינסקי: אתה יוצא למלחמה ואתה יודע מה יקרה, אתה רואה את העורף, קח מישהו, תקים מטה ותגיד: אתה מטפל בעם.

ניסן סלומינסקי: שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אף אחד לא חשב.

ניסן סלומינסקי: רואים מאות אלפי אנשים זורמים מהצפון למרכז, רואים מה קורה בערי הצפון, ואף אחד לא מטפל בזה ולא כלום.

ניסן סלומינסקי: יותר מזה, המדינה בכלל לא מרגישה שהיא אחראית לזה.

ניסן סלומינסקי: אומר לנו בוועדת הכספים מי שאחראי לזה בממשלה ושאלנו אותו: כן, אנחנו מתבססים על עמותות החסד והצדקה.

ניסן סלומינסקי: זה התפקיד שלהן והמדינה לא בעניין.

ניסן סלומינסקי: הם צריכים לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: איזו מדינה, למה הגענו?

ניסן סלומינסקי: אז מה כן המדינה צריכה לעשות, רק לגרש יהודים?

ניסן סלומינסקי: זהו?

ניסן סלומינסקי: לא להתכונן למלחמה, לא לטפל באזרחים, אז מה כן?

ניסן סלומינסקי: האור היחיד שיש בכל העניין זה הציבור עצמו, בעיקר החיילים, שלמרות הכול ואף שהם אומרים שלא היה להם הציוד המתאים, לא היו להם תוכניות הקרב, הם ראו את הגמגום שפעם אומרים להם להיכנס ולמחרת לצאת, ואחרי יום עוד פעם להיכנס לאותו מקום שהם יודעים שהם יירצחו שם, ש"חיזבאללה" חזר לשם - הם ממשיכים לעשות את זה בדבקות ובאמונה.

ניסן סלומינסקי: זה האור הגדול שהיה לנו, שראינו מי יש לנו כאן.

ניסן סלומינסקי: איזו התנדבות, איזו רוח לחימה, איזו מסירות של החיילים עצמם ומפקדיהם עד דרג מסוים באופן מדהים, שלהם ושל הציבור הרחב שהתנדב ועשה כל מה שהוא יכול.

גדעון סער: חבר הכנסת סלומינסקי, כששופט נותן הארכה של שלוש דקות כשהיו הרבה פציעות, גם זה מסתיים.

גדעון סער: זה נותן לך יתרון בלתי הוגן על יתר הדוברים.

ניסן סלומינסקי: זה נכון.

ניסן סלומינסקי: ולכן, אני חושב שהממשלה צריכה לחשוב על דרכה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שממשלה כזו, בהרכב הזה ובדרך הזאת לא יכולה להוביל אותנו לימים הבאים שצפויים בנושא הזה, ולפחות אנחנו, הכנסת - - -

גדעון סער: זו היתה סיומת טובה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שהכנסת, ננצל את האחדות ואת היופי שבעם, לפחות את האלמנט הזה נטפח הלאה לקראת הבאות.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: הדובר הבא - חבר הכנסת דני יתום מסיעת העבודה.

גדעון סער: אני רוצה לומר לכם שהדיון יסתיים בעוד 15 דקות.

גדעון סער: יש רק עוד שלושה דוברים, ולכל אחד מהם יש חמש דקות.

גדעון סער: לאחר מכן תהיינה הודעות סיכום.

רן כהן: מי הדוברים?

גדעון סער: חבר הכנסת יתום, חבר הכנסת סער, לאחר שיוחלף על-ידי חבר הכנסת והבה לניהול הדיון, וחבר הכנסת יצחקי.

דני יתום: אדוני היושב-ראש היוצא, אדוני היושב-ראש הנכנס, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מכאן אני מבקש לשלוח תנחומים כנים למשפחות ששכלו את יקיריהן, אזרחים וחיילים, ולקוות שלא נדע עוד צער ולא נדע עוד שכול.

דני יתום: מכאן אני מבקש לשלוח ברכת רפואה שלמה ומלאה לפצועים החיילים והאזרחים, ששוכבים בבתי-החולים השונים, ואני מקווה שלא נצטרך לבקר עוד פצועים בבתי-חולים כתוצאה מפעילות מלחמתית, כתוצאה מפעילות אויב.

דני יתום: מכאן אני שולח תפילה שנראה את חטופינו אלדד רגב, אהוד-אודי גולדווסר וגלעד שליט חוזרים הביתה מהר, מוקדם ככל האפשר.

דני יתום: אני מברך על הפסקת האש.

דני יתום: כמי שהשתתף ביותר מדי מלחמות, אני יודע, אדוני חבר הכנסת ד"ר ביילין, שמלחמה היא דבר רע ושלום הוא דבר טוב פי כמה ממלחמה, וגם הפסקת אש טובה יותר ממלחמה.

דני יתום: לכן אני מברך על הפסקת האש ומקווה שהיא תהיה יציבה, שכל הגורמים וכל הכוחות שהתחייבו לקיים את הפסקת האש ולשמור עליה אכן יעשו זאת.

דני יתום: אני חושב שאנחנו צריכים לשאוף לכך שמשהתקבלה הפסקת האש, כוחות צה"ל ישהו בלבנון כמה שפחות זמן.

דני יתום: אנחנו נמצאים שם במצב שהוא לא אידיאלי, חשופים לאפשרות של פגיעה, בעיקר היום, חבר הכנסת אלון, כאשר רבבות או אולי מאות אלפי אזרחים חוזרים חזרה לכפרים בלבנון ואנחנו עלולים למצוא את עצמנו מעורבים בתוך האוכלוסייה האזרחית, שייתכן שחלקה הוא אוכלוסיית מחבלים, כאשר היחידות שלנו פרוסות מקו הגבול בדרום ועד רנדוריה בצפון.

דני יתום: כדי שפרק הזמן הזה יהיה קצר ככל האפשר, וכדי למזער נזקים בעתיד, אני חושב שכדאי לעשות שני דברים: ראשית, לכנס את הכוחות שלנו שפרוסים בשטח אל תוך רצועת הביטחון הישנה, זאת שכבשנו בעשרות ימי הלחימה הראשונים, שטוהרה כמעט כולה מאויב ה"חיזבאללה".

דני יתום: אין טעם בהחזקת כוחות במקומות שבהם הם מנותקים ודרך ההגעה אליהם מסובכת.

דני יתום: נוסף על כך, אני חושב שלא צריך להמתין עד שיאספו את כל 15,000 חיילי הכוח הרב-לאומי.

דני יתום: מספיק שיגיע כוח קדומני, של 1,000-3,000 איש, שיורכב בעיקר ממפקדי הכוח הזה.

דני יתום: הוא יוביל את צבא לבנון דרומה, וכמובן, הדבר הזה, קודם כול ולפני כל דבר אחר, כרוך בהסכמת ה"חיזבאללה".

דני יתום: התבשרנו שה"חיזבאללה" אינו מתכוון למלא את חלקו בהפסקת האש.

דני יתום: חייבים – באמצעות האו"ם, באמצעות ארצות-הברית, באמצעות צרפת, שהיו שושבינות להסכם, ובלחץ בלתי פוסק על לבנון ועל מדינות ערביות נוספות שיש להן השפעה על ה"חיזבאללה" – להביא לכך שה"חיזבאללה" יתפרק מנשקו עד הליטאני ויעזוב את השטח.

דני יתום: אני חושב שצריך לנצל את ההזדמנות.

דני יתום: אדוני השר, כדאי שתשמע, יכול להיות שכדאי שתציע את זה לראש הממשלה.

דני יתום: אני רוצה לדבר על משהו במישור המדיני: צריך לחבר לתהליך את ירדן ומצרים, מדינות שיש לנו הסכם שלום אתן, כדי שהן תתרומנה מהיכולת שלהן להשפיע על ממשלת לבנון.

דני יתום: העניין האחרון - אני חושב שהגיע הזמן לפנות בדרך שאינה גלויה, אלא חשאית, באמצעות צרפת וארצות-הברית, לסוריה, ולהביא אותה בסוד המגעים; לא כדי להחזיר את סוריה ללבנון, אלא כדי שהסורים יירתמו ללחוץ על ה"חיזבאללה".

דני יתום: צריך להציע להם שורה של פיתויים ושורה של תמורות, למשל סיוע כלכלי נדיב, ובעתיד – בעוד כמה חודשים – חידוש המשא-ומתן עם ישראל.

דני יתום: הנקודות האחרונות שאני מבקש להתייחס אליהן:

דני יתום: אני שומע כאלה שמתגעגעים ללבנון, כאלה שמתגעגעים לעזה.

דני יתום: זה מזכיר לי את סיר הבשר שבני ישראל התגעגעו אליו ביוצאם מארץ מצרים.

דני יתום: שהינו בלבנון 18 שנים.

דני יתום: בכל שנה איבדנו 20-30 חיילים.

דני יתום: נורו אלפי "קטיושות" על מרחב צפון הארץ – בשעה שהיינו שם, מתוך השטח ששהינו בו.

דני יתום: לא רק ירו "קטיושות", אלא פגעו בחיילי צה"ל במכוניות תופת, במטענים ובקרבות פנים אל פנים.

דני יתום: ויש אנשים בכנסת שמתגעגעים לזה, ריבונו של עולם.

דני יתום: שכחנו, הזיכרון כל כך קצר, או שמא הפוליטיקה מעבירה אתכם על דעתכם?

דני יתום: טוב שעזבנו את לבנון – ולא ברחנו – ואסור לחזור לשם, גם לא עם דגל מונף.

דני יתום: עדיף לעשות הכול כדי שבסופו של דבר הפסקת האש אכן תישמר, ואולי יהיה בכך פתח להסכם רחב יותר, אפילו של שלום בינינו ובין לבנון.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

מגלי והבה: אני רוצה להזמין את חבר הכנסת גדעון סער, ואחריו - אחרון אחרון חביב, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, יושב-ראש הקואליציה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בפתח הדברים אני רוצה לומר, שעם כל התחושה הכבדה שיש לכל אחד ואחת מאתנו, וגם לציבור האזרחים, מה שראינו בחברה הישראלית בחודש האחרון, כמו מה שראינו בתקופת "חומת מגן" ובתקופת התקפת הטרור לפני כמה שנים, זה עם בעל כוחות נפש בלתי רגילים – מצד הסולידריות, מצד מסירות הנפש, מצד העמידה במבחן ששום חברה דמוקרטית מערבית לא עמדה בו; ואני לא רוצה לומר: לא היתה יכולה לעמוד בו.

גדעון סער: כדבר שבעובדה, אין חברה שעמדה בהתמודדויות כאלה.

גדעון סער: אני חושב שאם נדע להפיק את הלקחים הנכונים ממה שקרה בחודש האחרון, ובשנים האחרונות, נוכל להתמודד עם אתגרי העתיד, שהם קשים וכבדים, הם לא אתגרים קלים.

גדעון סער: היום הזה אנחנו חייבים לעשות – עדיין לא את החשבון הפוליטי, וזמנו יגיע, אלא את החשבון הלאומי.

גדעון סער: המטרה של הפוליטיקה, של המדיניות הישראלית בשנים האחרונות, היתה חתירה לשקט זמני, ולפעמים לאשליה של שקט זמני.

גדעון סער: האמצעי היה מדיניות הנסיגות החד-צדדיות, ולא במקרה חבר הכנסת יתום בא וסנגר על הנסיגה מלבנון.

גדעון סער: אני רוצה לומר: אין אחד בבית הזה, חבר הכנסת יתום, שחושב שצריך להישאר בלבנון.

גדעון סער: אבל לבוא היום ולסנגר על האופן שבו יצאנו מלבנון בשנת 2000?

גדעון סער: הרי כולם יודעים איך זה התחיל.

גדעון סער: זה התחיל בהבטחת בחירות של אהוד ברק.

גדעון סער: אהוד ברק אמר:

גדעון סער: בתוך שנה לא נהיה בלבנון.

רן כהן: זה לא התחיל בזה.

דב חנין: - - - שאז הומצא ה"חיזבאללה".

גדעון סער: זה התחיל בזה.

גדעון סער: אהוד ברק גילה את הפופולריות של האפשרות הזאת, שעד אז הוא התנגד לה.

רן כהן: הוא לא התנגד.

רן כהן: מיליונים מישראל רצו.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מבקש את הגנתך.

יצחק הרצוג: סיעת הליכוד בראשות אריאל שרון - - -

גדעון סער: אדוני השר, אם אתה לא מאמין מה היתה עמדתי, באותה תקופה כתבתי מאמרים בעיתונות.

גדעון סער: אני אפילו זוכר את הכותרת: "הבריחה ממציאות חיינו".

גדעון סער: זאת היתה הכותרת.

גדעון סער: אין דבר שאחדש למי ששמע אותי בעבר.

רן כהן: רצית גם שנישאר שם.

גדעון סער: הדרך שבה נסוגונו.

גדעון סער: הרי כולם יודעים מה היתה השתלשלות הדברים - הניסיון להגיע להסכמה עם סוריה, המצוקה, הצורך להבטיח את קיום הבטחת הבחירות בלוח הזמנים שנאמר במערכת הבחירות מטעמי בחירות.

גדעון סער: והתוצאה: הקרבה קלת דעת של כל המערך של צד"ל, שנלחם במשך שנים והיה חומת מגן אמיתית.

גדעון סער: מדברים על העדר מודיעין - איזה מודיעים יעבדו היום עם ישראל בלבנון אחרי מה שקרה?

גדעון סער: וחלק מהם שחזרו, הלכו לעבוד ולמסור מידע ל"חיזבאללה".

גדעון סער: מה, זה לא חשוב?

גדעון סער: ואותם הסדרים שהיום אומרים, לשיטת מי שאומרים שיש בהחלטת מועצת הביטחון הישגים - בסדר.

גדעון סער: אז יכול להיות שזה ייכשל, יכול להיות שזה לא ייכשל – בהסדר מסוים, עם ערבויות לביטחון.

גדעון סער: ואותו דבר מה שקרה בגוש-קטיף – היום היה באשקלון, הבוקר.

גדעון סער: ומי לידנו יתקע – תראו מה אומר מפקד אוגדת דרום, מה אומר אלוף פיקוד דרום גלנט, שהשלב הבא הוא טילי נ"ט ורקטות מעזה, כי ציר פילדלפי פרוץ, והסבירו לנו שזה יוביל למציאות ביטחונית טובה יותר.

גדעון סער: הוויכוח הזה התקיים כאן לפני שנה, ואמרנו לכם את כל הדברים.

גדעון סער: וכאשר אמרנו את הדברים, ביטלו: מפחידים את העם, מהלכים עליו אימים.

גדעון סער: נו, מה מפחיד יותר, המציאות או ראיית המציאות בעיניים פקוחות?

גדעון סער: לא מפליא שמי שמזלזל בצורה כזאת באזהרות מתגלה בדברי רהב והעדר שיקול דעת, כפי שראינו במערכה האחרונה.

גדעון סער: יש איזה מרחק בין האמירה "שינינו את פני המזרח התיכון" לפני שבועיים, "הישגנו הישגים חסרי תקדים", למה ששמענו אפילו מפי ראש הממשלה עצמו על הדוכן היום; בוודאי מדבריו של שר אחר, שלא אנקוב בשמו, שאמר ששיח' מסוים יזכור את שמו.

גדעון סער: רבותי, אנחנו יוצאים היום כאומה לדרך חדשה, שמחייבת אותנו לראות את המציאות.

גדעון סער: אנחנו עומדים מול רדיקליזם אסלאמי, שאם נקל ראש בהתמודדות אתו, מתוך אותו רצון להשיג שקט זמני והפרחת הבטחות - ואני יודע, לפני בחירות טוב לתת לעם אשליות, ולספר לו סיפורים, זה מביא יותר מנדטים, אבל זה מביא לתוצאות קשות ביותר.

משה שרוני: גדעון, מי אמר: 40 שנה הארץ תשקוט?

משה שרוני: מי אמר?

גדעון סער: הוא הביא את זה.

גדעון סער: הוא סילק את - - - מביירות.

מגלי והבה: אני מזמין את יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

מגלי והבה: הוא אחרון הדוברים, ואחר כך נצביע על הודעות סיכום שהגישו המפלגות.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני יחסית צעיר, ועברתי רק שלוש מלחמות בימי חיי, וכולן היו קשות מאוד: מלחמת ההתשה – בששת הימים עוד עשיתי בחינות בגרות – מלחמת יום הכיפורים, שהיא אולי האירוע המשמעותי ביותר בחייה של האומה הזאת וגם בחיי, ומלחמת לבנון, או כמו שקראו לה, "שלום הגליל".

מגלי והבה: אבל, אדוני, ריגשת אותנו כשאמרת שהפעם הראשונה שבה הבן שלך - - -

אביגדור יצחקי: אני אומר את זה עכשיו: הפעם היתה המלחמה הקשה ביותר מבחינתי, כי אני אב לבן חייל, ששירת שלוש שנים ב"אגוז", ונקרא למילואים ביום השני של המלחמה.

אביגדור יצחקי: קל יותר להיות בחזית מאשר בעורף.

אביגדור יצחקי: וכאשר אתה מקבל את כל ההודעות על מספר הנפגעים, לבך קופץ, כמובן.

אביגדור יצחקי: אני מוכרח לומר שאולי הנכס הגדול ביותר שיש לנו הוא אותם חיילים צעירים, שבאמת מגיעים להם כל הכבוד וההוקרה, וכל מלה אפשרית, על מה שהם עשו במהלך החודש ומעלה הזה.

אביגדור יצחקי: הם פשוט הביאו לכולנו כבוד מצד אחד, ומצד שני – הם השקיטו את לבנו, שעם בחורים מהסוג הזה לא נשקפת למדינת ישראל סכנה לעתידה.

אביגדור יצחקי: מצד אחר, היה לי קשה מאוד לשמוע את כל הפטפטת הבלתי-נלאית בכל ערוצי הטלוויזיה האפשריים – כמויות של פרשנים, מומחים ויודעים בלי סוף – בשעה שהחיילים שלנו נמצאים בלבנון ונלחמים, לפעמים פנים מול פנים ולפעמים תוך הקרבה עילאית, כשהם מקריבים את חייהם למען החזרת גופתו של חברם למדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: היה קשה לי מאוד גם לראות שצה"ל נמצא במוקד ויכוח בזמן שצה"ל נלחם.

אביגדור יצחקי: זה פשוט לא ייתכן.

אביגדור יצחקי: יושב רמטכ"ל לפני יומיים, ויושבים מולו שני מראיינים, שאני לא יודע כמה החלטות או דברים אחרים הם עשו בחייהם, ומתקיפים אותו – אמרת כך ואמרת כך.

אביגדור יצחקי: וכל הכותרות בעיתונים – איזה אלוף שמו כאן ואיזה אלוף שמו שם.

אביגדור יצחקי: במה אנחנו מתעסקים?

אביגדור יצחקי: באמת, במה אנחנו מתעסקים?

אביגדור יצחקי: יצאנו למלחמה.

אביגדור יצחקי: זה לא שום דבר אחר - זה לא מבצע; זאת מלחמה.

אביגדור יצחקי: יצאנו למלחמה שהיא צודקת במאת האחוזים.

אביגדור יצחקי: יכול להיות שזה קרה לנו אולי בדקה התשעים.

אביגדור יצחקי: כי זרקו עלינו 4,000 רקטות וטילים, והמזל הגדול הוא שהם נזרקו בתפזורת ולא בפגיעה ישירה.

אביגדור יצחקי: אם חס וחלילה זה היה קורה לאחר עוד איזו תקופה, לכל טיל כזה היה יעד עם נ"צ, והוא היה פוגע.

אביגדור יצחקי: וצריך להודות לקדוש-ברוך-הוא, שרק חלק קטן יחסית מהטילים האלה פגעו פגיעות ישירות וגרמו לנפגעים.

אביגדור יצחקי: היום אתה שם נ"צ במנוע שיש בו GPS - - -

רן כהן: מקצועית אני אומר לך, שזה לא בזכות - - -

קריאות: - - -

יעקב ליצמן: רק בזכות הקדוש-ברוך-הוא.

יצחק כהן: למה?

אסתרינה טרטמן: - - -

אביגדור יצחקי: אדוני, מפקד אגד ארטילרי, חבר כנסת רן כהן, אתה מכיר את אמצעי ההנחיה של היום, שלא היו בכל הטילים האלה.

אביגדור יצחקי: אני לא יודע לומר לך למה.

אביגדור יצחקי: אני לא מוצא סיבה לכך, מלבד להודות לקדוש-ברוך-הוא על הדבר הזה.

רן כהן: - - -

חיים אורון: - - -

אסתרינה טרטמן: - - -

גדעון סער: חברי הכנסת, מה קרה כאן?

יצחק כהן: אני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, מה קרה כאן.

רן כהן: - - -

אביגדור יצחקי: הביקורת שנשמעת אל מול מקבלי ההחלטות – אני אומר לכם.

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת ליצמן.

יעקב ליצמן: - - -

גדעון סער: חבר הכנסת יצחקי, אנא המשך בדבריך.

אביגדור יצחקי: הביקורת שנמתחת באה קודם כול מאנשים שלא קיבלו הרבה החלטות בחייהם.

אביגדור יצחקי: ולקבל החלטות – האמינו לי, במצב קשה זה לא פשוט בכלל.

אביגדור יצחקי: אני חושב שצריך להצדיע לכל מי שקיבלו את ההחלטות, גם אם נעשות טעויות לפעמים.

אביגדור יצחקי: מי שלא עושה, לא עושה טעויות.

אביגדור יצחקי: הריצה הזאת – כבר לוועדות חקירה, כבר לבירורים, כבר לכל הדברים.

אביגדור יצחקי: חכו, ונצטרך לחכות.

אביגדור יצחקי: אני לא רוצה להגיד מה טוב ומה רע.

אביגדור יצחקי: ימים יגידו.

אביגדור יצחקי: צריך לחכות בסבלנות, לראות מה הכוח הרב-לאומי הזה שווה, לראות מה המשמעות של הדבר הזה מבחינתו של ה"חיזבאללה" ומבחינת היכולת שלו לזרוק טילים על מדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהעם בישראל - ואמרת את זה בדבריך - על כל חלקיו, מגיע לו צל"ש.

אביגדור יצחקי: בראש ובראשונה לחיילי צה"ל ולמפקדיו.

אביגדור יצחקי: לכל כוחות ההצלה.

אביגדור יצחקי: לא הזכירו פה היום – למשטרת ישראל - -

רונית תירוש: הזכרתי אני.

אביגדור יצחקי: לא שמעתי.

אביגדור יצחקי: - - שהיתה בכל מקום ראשונה, הרגיעה את הציבור והביאה אותו למצב שהוא ידע שיש מי שמטפל בעניינים.

אביגדור יצחקי: לכל התורמים והמתנדבים.

אביגדור יצחקי: לכל ראשי הערים, שהיו גם אלה שבחזית וניהלו את תושביהם כמו שצריך, ולכל ראשי הערים האחרות בעורף שעזרו לאותם ראשי ערים לקדם את יישוביהם.

אביגדור יצחקי: אני רוצה לאחל לכולנו, שההסכמה הזאת – זה לא הסכם, זאת הסכמה – שהגיעו אליה במועצת הביטחון של האו"ם אכן תתממש ותתגשם, ואכן האיום של הדבר הנורא הזה ששמו "חיזבאללה" יוסר מעל ערי ישראל.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לך, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

גדעון סער: חברי הכנסת, תם הדיון.

גדעון סער: אנחנו עוברים להודעות סיכום ולאחר מכן להצבעות על הודעות הסיכום.

גדעון סער: רוב סיעות הבית לא הגישו הודעות סיכום.

גדעון סער: אני קורא לנציג סיעת מרצ-יחד, חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

גדעון סער: כל הסיעות הגדולות מסיעת מרצ לא הגישו הודעות סיכום.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להגיש את הצעת ההחלטה של סיעת מרצ-יחד לסיכום הדיון הזה: 1.

רן כהן: הכנסת משתתפת בצער המשפחות ששכלו את יקיריהן במלחמה זו, מייחלת להחלמתם המהירה של הפצועים וקוראת לראש הממשלה לפתוח במשא-ומתן להשבת החיילים החטופים אהוד גולדווסר ואלדד רגב.

רן כהן: 2.

רן כהן: הכנסת מאמצת את החלטת הממשלה מ-13 באוגוסט 2006, אשר קיבלה את החלטת מועצת הביטחון 1701 והודיעה על הפסקת אש מהבוקר.

רן כהן: 3.

רן כהן: הכנסת תובעת כי צה"ל יפנה את דרום-לבנון בהקדם האפשרי, בלי להתנות זאת בהגעת צבא לבנון או יוניפי"ל.

רן כהן: 4.

רן כהן: הכנסת קוראת לממשלה לפעול למען הפסקת אש מיידית ומוסכמת ברצועת-עזה, שבמסגרתה ייפסקו כל פעולות האיבה וישוחרר גלעד שליט.

רן כהן: 5.

רן כהן: הכנסת קוראת לממשלה לפתוח מייד במהלכים מדיניים מול הפלסטינים, הסורים והלבנונים כדי לקדם הסכמי שלום דו-צדדיים.

רן כהן: 6.

רן כהן: הכנסת פונה לממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית שתבחן את המהלכים המדיניים והצבאיים הקשורים במלחמה ואת מוכנות העורף.

רן כהן: תודה רבה.

גדעון סער: הודעת הסיכום הבאה תהיה מטעם סיעת רע"ם-תע"ל.

גדעון סער: יושב-ראש סיעת רע"ם-תע"ל, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הודעת סיכום מטעם סיעת רע"ם-תע"ל: הכנסת קוראת לממשלה להקים ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט, אשר תבדוק את העילה למלחמה, הכרזת המלחמה, ניהולה, הכנת העורף, הפגיעה באזרחים לבנונים וישראלים, לרבות ההתעלמות מהמלצות האלוף גיורא איילנד.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה ליזום מהלכים לסיום העילות לסכסוך במזרח התיכון, על בסיס החלטות מועצת הביטחון 242, 338 ו-1701, על בסיס יוזמת הליגה הערבית.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לפעול לקידום המשא-ומתן עם הרשות הפלסטינית, לרבות הפסקת אש, משא-ומתן לשחרור החייל החטוף וכן האסירים הפלסטינים, ולפעול מיידית לשחרור חברי הפרלמנט והשרים הפלסטינים.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה ליזום משא-ומתן עם סוריה לכינון שלום כולל ויציב במזרח התיכון.

טלב אלסאנע: הכנסת קוראת לממשלה לפעול לשיקום הצפון, בכלל זה הכפרים הערביים אשר נפגעו בגליל, לרבות מינוי שר אשר יהיה מופקד על מטרה זו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: ההודעה הבאה - מטעם סיעת חד"ש.

גדעון סער: יציג אותה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הודעת הסיכום של סיעת חד"ש לסיכום הדיון על הודעת ראש הממשלה על המלחמה בצפון וההסדר המדיני: הכנסת דוחה את הודעת ראש הממשלה.

דב חנין: 2.

דב חנין: הכנסת קובעת שאת הסעיפים המדיניים בהחלטת מועצת הביטחון 1701 היה אפשר להשיג במשא-ומתן וללא פתיחת מלחמה שגבתה מחיר כבד בחייהם של אזרחי לבנון ואזרחי ישראל.

דב חנין: על כן קובעת הכנסת שהחלטת הממשלה לצאת למלחמה לא היתה מוצדקת.

דב חנין: 3.

דב חנין: הכנסת קובעת שלישראל נדרשת בדחיפות מדיניות של שלום כולל וצדק חברתי.

דב חנין: 4.

דב חנין: הכנסת קובעת שעל הממשלה לפעול לפתיחה מיידית של משא-ומתן מדיני להסדר כולל עם המדינה הפלסטינית שתקום, סוריה ולבנון, שיהפוך את קווי 1967 לגבול של שלום אמת.

דב חנין: 5.

דב חנין: הכנסת קוראת להגיע להסכם להחזרת חיילי צה"ל שבידי הפלסטינים ו"חיזבאללה" תמורת שחרור אסירים פלסטינים ולבנונים.

דב חנין: 6.

דב חנין: הכנסת קובעת כי המלחמה חשפה מחדל חברתי ומשבר חברתי – תוצאות מדיניות נתניהו, הנמשכת על-ידי ממשלת אולמרט-פרץ.

דב חנין: הכנסת דוחה את ניסיון הממשלה להטיל את מחירה החברתי והכלכלי של המלחמה על שכמם של העניים, של הפריפריה בצפון ובדרום ושל שכבות הביניים.

דב חנין: תודה רבה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

גדעון סער: ההצבעות יתקיימו לפי סדר הפוך, דהיינו נצביע תחילה על הצעת הסיכום של סיעת חד"ש שהוצגה זה עתה.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה.

גדעון סער: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין – 4 נגד – 28 נמנעים – 3 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין לא נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, אני קובע שברוב של 28 נגד ארבעה, עם שלושה נמנעים, נדחתה הצעת סיעת חד"ש לסיכום הדיון.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת רע"ם-תע"ל.

גדעון סער: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת טלב אלסאנע – 5 נגד – 27 נמנעים – 2 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת טלב אלסאנע לא נתקבלה.

גדעון סער: חמישה הצביעו בעד, 27 נגד, שני נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהצעת סיעת רע"ם-תע"ל נדחתה.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיכום של סיעת מרצ.

גדעון סער: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת רן כהן – 8 נגד – 24 נמנעים – 4 הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת רן כהן לא נתקבלה.

גדעון סער: 24 הצביעו נגד, שמונה הצביעו בעד, ארבעה נמנעו.

גדעון סער: אני קובע שהמליאה דחתה גם את הצעת הסיכום של סיעת מרצ.

גדעון סער: [מס' מ/240; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 2238; נספחות.

גדעון סער: ]

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום, שיהיה סעיף קצר: הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 5), התשס"ו-2006.

גדעון סער: החוק מובא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בלא הסתייגויות.

גדעון סער: יציג אותו יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 5).

יעקב ליצמן: הצעת חוק זו מסדירה את הבסיס החוקי להוצאת צווים המאפשרים הסדרים להשבת בלו ששולם על סולר למשתמשים בסולר.

יעקב ליצמן: אמנה עתה רק את השינויים שהכניסה ועדת הכספים בדיוניה.

יעקב ליצמן: התיקון עוסק בהישבון של הבלו על הסולר הניתן בתנאים מסוימים.

יעקב ליצמן: כדי להבטיח שהסולר נקנה בתחנות תדלוק חוקיות, הניסוח יהיה כלהלן בסעיף 9(ג)(2) - הדלק לא נרכש בתחנת דלק שאינה מנויה ברשימת התחנות כהגדרתה בחוק משק הדלק.

יעקב ליצמן: בסעיף 9 לחוק נוספה פסקה חדשה, סעיף קטן (ד) - הישבון יינתן אם הוגשה על כך בקשה בתוך שישה חודשים מיום הוצאת חשבונית מס, בגין רכישת הדלק על-ידי המשתמש.

יעקב ליצמן: המנהל רשאי להאריך את המועד להגשת הבקשה.

יעקב ליצמן: בהצעת החוק שהונחה על שולחן הכנסת היתה התחילה של החוק ביום ב' בטבת התשס"ה, 1 בינואר 2005.

יעקב ליצמן: בדיוניה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית התלבטה הוועדה בסוגיית הרטרואקטיביות של חוק זה, והשתכנעה לבסוף, לאחר דיון נוסף, כי תחילת החוק תהיה ב-1 בינואר 2005, כמו בהצעת החוק המקורית.

יעקב ליצמן: תודה.

גדעון סער: טוב, אני בטוח שכולם הבינו.

שלי יחימוביץ': היה דיון של שלוש שעות בוועדת הכספים.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 5), התשס"ו-2006 - קריאה שנייה.

גדעון סער: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 8-1 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 8-1 נתקבלו.

גדעון סער: 22 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהחוק אושר פה אחד.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

גדעון סער: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבלו על דלק (תיקון מס' 5), התשס"ו-2006, נתקבל.

גדעון סער: 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שחוק הבלו על דלק (תיקון מס' 5), התשס"ו-2006, עבר בקריאה שלישית.

גדעון סער: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

גדעון סער: ישיבה זו נעולה.