ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה הארבעים-ושש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-10-17 00:00

דליה איציק: חברי הכנסת, אורחים מאוד נכבדים, ברוכים הבאים לבית שלכם.

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, כ"ה בתשרי התשס"ז, 17 באוקטובר 2006.

דליה איציק: חברי הכנסת, הסעיף הראשון על סדר-היום הוא נאומים בני דקה.

דליה איציק: נא להירשם.

דליה איציק: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת מגלי והבה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ברוכים הבאים, אנשי הגיל השלישי, שאנחנו מכבדים אותם.

זבולון אורלב: אני רוצה לעדכן את הכנסת, שבהשתתפות השר רפי איתן, ועדת המדע והטכנולוגיה בראשותי היום הפתיעה גם אותי בדיון מאוד מעניין על האינטרנט בגיל השלישי.

זבולון אורלב: התברר שבאינטרנט יש תועלת עצומה לקשישים, כיוון שזה מוציא אותם מן הבדידות, נותן להם תחושה של עצמאות ומועיל להם בשמירת הקשר, באמצעות האימיילים, לא רק עם הנכדים והמשפחה אלא גם עם החברים.

זבולון אורלב: האינטרנט גם מסוגל לסייע בקבלת שירותים ממוסדות שונים, כגון קופת-חולים, המוסד לביטוח לאומי ואחרים.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שככל שמתבגרים קשה לקבל חידושים, אבל מערכת החינוך מוכנה לעזור בהדרכה אישית.

זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו יכולים להוביל כאן

זבולון אורלב: מהלך גדול מאוד כדי לסייע.

זבולון אורלב: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני חבר הכנסת אורלב.

דליה איציק: חבר הכנסת והבה, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, הרשו לי לברך את האורחים היקרים שנמצאים כאן.

מגלי והבה: אמרתי היום בוועדה המשותפת, שאני עוד לא מכיר אדם שלא יגיע לגיל הזהב הזה.

מגלי והבה: אנחנו אתכם, לבנו אתכם, ונעשה הכול לשפר את מצבכם.

מגלי והבה: לעצם הבקשה שלי לנאום בנאום של דקה, גברתי היושבת-ראש - ראש הממשלה התייחס אתמול בנאומו לנעדרים ולשבויים שלנו, ונעדר שמו של החייל מג'די חלבי מעיר הכרמל.

מגלי והבה: כמובן, אנחנו מבקשים את סליחת המשפחה.

מגלי והבה: אני רוצה להזכיר לכל אלה שיש להם מידע או יכולת לסייע למשפחה הזאת למצוא את בנה, להחזיר אותו לחיק המשפחה - נהיה כולנו מאושרים.

מגלי והבה: אני רוצה לסיים בתקווה שגם מג'די חלבי וגם השבויים והנעדרים שלנו ישובו במהרה הביתה.

מגלי והבה: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אני שמחה שאתה מזכיר את זה.

דליה איציק: נמצא את הדרך לתת לזה תזכורת יותר ראויה.

דליה איציק: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, מכובדי האזרחים הוותיקים של המדינה, אמרתי למישהו היום שאני חייב בכבודכם כי כולכם הייתם כבר בגיל שלי, ואני לא בטוח שאני אזכה להיות בגיל שלכם.

צבי הנדל: אני מאחל לעצמי ולכם אריכות ימים.

צבי הנדל: אנחנו, גברתי היושבת בראש, מורגלים ומשופשפים בלהיות נחמדים ומנומסים באירועים חגיגיים כמו שאנחנו רואים היום, שהבית מארח אזרחים ותיקים של המדינה, ו"יישר כוח" גדול לכל אלה שארגנו את האירוע הזה.

צבי הנדל: אנחנו תמיד מתחייבים לעשות כל מה שאפשר כדי שיהיה להם יותר טוב, ולנו בזיקנותנו, בעזרת השם, שיהיה יותר טוב.

צבי הנדל: לא תמיד במבחן החיים המעשי אנחנו אכן עומדים בזה.

צבי הנדל: רק במלה אומר, כי אין זמן להאריך, שיש יהודים בסביבות גיל 80 שגורשו מגוש-קטיף.

צבי הנדל: עד היום עוד לא התחילו לבנות להם את הבית, שלא לדבר על מצבם הכלכלי של אותם "מיליונרים", שהרי לכל מגורש כאילו יש פתרון.

צבי הנדל: כשהם בני 80, ולו מטעמי נימוס - איזה טיפול הם מקבלים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בימים האחרונים התפרסם שארגון "חמאס" מבריח לרצועת-עזה טילים נגד מטוסים, דבר שעלול לסכן את תנועת חיל האוויר בטיסות מעל עזה.

שמואל הלפרט: השר לביטחון הפנים אינו מסתיר את דעתו כי יש להגביר ולהרחיב את הפעילות נגד ירי ה"קסאמים" מעבר למבצעים שצה"ל מבצע.

שמואל הלפרט: שרת החוץ אומרת בתגובה, כי על דיכטר להציע דרכים מעשיות לפעולה.

שמואל הלפרט: כלומר, אין פתרונות.

שמואל הלפרט: נציג אמ"ן מגלה שה"חמאס" בונה בעזה מערכת תת-קרקעית מבוצרת.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה אומר כי האיום האסטרטגי על ישראל מגיע מאירן.

שמואל הלפרט: האיום הזה רציני והוא מופנה לכל הקהילה הבין-לאומית.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, הציבור מודאג, מבולבל ומצפה לשמוע מהממשלה מה היא עושה נוכח כל האיומים האלה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, ואחריו - חבר הכנסת יעקב כהן.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי חברי הכנסת והשרים שנמצאים באולם, ראשית אני רוצה לברך את הגמלאים באי משכן הכנסת ביום הקשיש ולברך את היוזמים והמארגנים של יום חשוב זה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו במסורת שלנו יום-יום, שעה-שעה, יודעים לכבד את הורינו, ואני מקווה שילדינו ידעו לכבד אותנו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רואים בזה ערך עליון וחשוב בחיים.

גאלב מג'אדלה: לנושא שביקשתי לדבר עליו, גברתי היושבת-ראש - אני רוצה להביע צער גדול על כך שמח"ש החליטה שלא להעמיד לדין שוטרים בעקבות אירועי אוקטובר 2000.

גאלב מג'אדלה: כמי שעומד בראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, אני מתכוון להעלות את הנושא בצורה מסודרת והכי חריפה.

גאלב מג'אדלה: לא נעבור לסדר-היום.

גאלב מג'אדלה: ההחלטה הזאת צריכה להשתנות, והיא חייבת להשתנות.

גאלב מג'אדלה: אני מקווה שהיא תשתנה כדי שנשדר מסר אמיתי וציבורי לציבור הערבי, שמונה מיליון ורבע אזרחים, שאנחנו חיים במדינה דמוקרטית שיודעת לכבד את אזרחיה.

גאלב מג'אדלה: תודה.

דליה איציק: רק שתדע שהנושא יעלה בשבוע הבא.

דליה איציק: פשוט השר לביטחון הפנים ושר המשפטים לא היו בארץ ולכן הוא לא עלה.

דליה איציק: אנחנו נעלה את זה בשבוע הבא.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה, כאשר נראה שכל מעייניה של הכנסת, שכל מעייניהם של חברי הסיעות, חלק מהם בכל אופן, נתונים להשגת שינוי שיטת הבחירות, נדהמתי לראות פרסומים בעיתונים שלפיהם יש עוד בעיות.

יעקב כהן: התפרסם שסגן ראש השב"כ מודיע שהמחבלים בעזה מבריחים טונות של חומרי נפץ וטילים נגד טנקים ומטוסים, וכן מייבאים מומחים ללחימה מלבנון, מה"חיזבאללה" וממקומות אחרים, אשר מאמנים ומלמדים את המחבלים בעזה דרכי לחימה.

יעקב כהן: אני חושב שנתונים אלה צריכים לזעזע את כל חברי הבית.

יעקב כהן: עלינו לדרוש מהממשלה שתאמר מה היא עומדת לעשות בנדון ולחשוב איך ממגרים את התופעה הזאת.

יעקב כהן: אני מקווה שהרמטכ"ל, שהיום הוא עסוק אולי קצת בחלק מוועדות חקירה למיניהן, יש לו עוד דברים שהוא נותן את דעתו עליהם והוא חושב על פתרונות, וכן ששר הביטחון נותן את דעתו על הנעשה בדרום ובצפון - אנחנו שומעים שגם הסורים מבריחים - ולא רק על מה שנעשה במרכז המפלגה.

יעקב כהן: אנו תפילה ותקווה ששומר ישראל ישמור את שארית ישראל.

דליה איציק: אמן.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה - חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

סופה לנדבר: גברתי, אני רוצה להצטרף לחברי חברי הכנסת ולברך את האורחים שלנו, לברך את הקשישים של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: תסתכלי בבקשה על האורחים שלנו, כמה כוח ועוצמה, עצמאות וניסיון, זורמים היום לכיוון שלנו מהאורחים שלנו.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה מגש הכסף של מדינת ישראל, הניסיון שמלווה את האנשים האלה, אחרי שנים של עבודה ולימודים, אחרי שנים של חיים.

סופה לנדבר: אבל, אני חושבת שמה שקורה היום כשאנחנו חוגגים פעם אחת בשנה את יום הקשיש, זה בבחינת כתם על המוסר של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שהחובה של מדינת ישראל ושל ממשלת ישראל, ושלנו, חברי הכנסת, היא לדאוג לאנשים האלה.

סופה לנדבר: אני הגשתי לכנסת, יחד עם חברי, חוק ביטוח פנסיה חובה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהגיע הזמן שיהיה חוק שייתן לאנשים אפשרות לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים ספרתי כמה נשאר מקצבת הביטוח הלאומי של אותם אנשים שחיים רק מביטוח לאומי אחרי כל התשלומים - רק 7 דולרים, רק 30 שקלים.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לאפשר לאנשים לחיות בכבוד.

דליה איציק: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אם יש איזו ודאות בחיינו, הרי היא שאם לא יפקוד אותנו אסון, חס וחלילה, אנחנו נגיע לגילכם.

שלי יחימוביץ': ובכל זאת, לצערי הרב, למרות הוודאות המוחלטת הזאת, רבים מאתנו כאן במשכן נוהגים כאילו לנו זה לא יקרה, וכאילו להיות מבוגר זה קיום אחר מלהיות צעיר או אדם בגיל העמידה שיהיה ביום מן הימים מבוגר.

שלי יחימוביץ': ביום שבו עודכנו משכורותיהם של חברי הכנסת והשרים באופן אוטומטי, התקבלה גם החלטה בממשלה להקפיא את קצבאות הזיקנה.

שלי יחימוביץ': זה דבר בלתי נתפס, הוא לא יעלה על הדעת.

שלי יחימוביץ': אין שום משמעת קואליציונית שיכולה לאלץ את חברי הכנסת להרים את ידם בעד החלטה שיש בה עוול כל כך גדול.

שלי יחימוביץ': אני באופן אישי מתחייבת בפניכם שלא להיות שותפה להחלטה כזאת, שהיא מקוממת, לא שוויונית ומעוררת זעם במידה רבה.

שלי יחימוביץ': בקטנה אני אוסיף, כי בחוק ההסדרים נוספה גזירה של אגרה על בקשה חוזרת לגמלת סיעוד.

שלי יחימוביץ': כלומר, קשיש שנדחתה בקשתו ובתוך חודש מידרדר מצבו הבריאותי והוא שוב מבקש אגרה, צריך לשלם קנס של 200 שקל על כך שמצבו הבריאותי הידרדר.

שלי יחימוביץ': אלה דברים שאסור לנו להשלים אתם.

שלי יחימוביץ': גם אנחנו נהיה מבוגרים, ועל כן חובה עלינו לדאוג למה שנהיה עוד כמה שנים.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת יורם מרציאנו.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי האורחים, אנחנו נושאים תפילה: אל תיטשנו לעת זיקנה, ככלות כוחנו אל תעזבנו.

קריאה: אל תשליכנו.

אורי אריאל: אל תשליכנו לעת זיקנה, ככלות כוחנו אל תעזבנו.

אורי אריאל: תודה על התיקון.

אורי אריאל: אני פונה לשר הרווחה, שאיננו אתנו פה לצערנו בבניין, שר הרווחה שהוא גם ראש הממשלה, מר אולמרט: אל תפגע בהם, אל תקפיא את הקצבאות, תן את התרופות, אל תביא את האנשים האלה לידי פשיטת יד.

אורי אריאל: זה לא מגיע להם, וזה לא מגיע לנו.

אורי אריאל: אני בטוח שתפעל אחרת.

אורי אריאל: יחד אתנו מזדקן עוד איש אחד שאיננו אתנו פה היום, יונתן פולארד, שנמצא בכלא האמריקני 22 שנה.

אורי אריאל: אני מקווה שנראה אותו בתוכנו במהרה בימינו אמן.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת אורי אריאל.

דליה איציק: חבר הכנסת יורם מרציאנו.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, אורחות ואורחים נכבדים, חברי חברי הכנסת, אני מברך אתכם לרגל יום הקשיש הבין-לאומי ומקדם אתכם בברכת ברוכים הבאים.

יורם מרציאנו: ערב ראש השנה הגעתי לנהרייה להפגנה של עובדים בשירות הפסיכולוגי.

יורם מרציאנו: שכן כן, בערב ראש השנה נודע להם שבעקבות הפרטת השירותים הפסיכולוגיים, אדוני שר הבריאות, כ-30% מהעובדים שם עשויים למצוא את עצמם מחוץ למערכת ומפוטרים; בערב ראש השנה.

יורם מרציאנו: וזאת לאחר חודש של מלחמה, כשאותם עובדים בשירות הפסיכולוגי לא עזבו את הצפון, נשארו במקלטים, הסתובבו בין האזרחים, ראו את האנשים, טיפלו בפצועים והסתובבו בבתי-החולים.

יורם מרציאנו: ה"תודה רבה" שלנו לתושבי הצפון בכלל ולעובדים בשירות הפסיכולוגי בכלל היא הוצאת מכתבי הפיטורים בערב ראש השנה.

יורם מרציאנו: אני חושב ש"נאה דורש נאה מקיים" צריך להיות מבחינתנו גם הלכה, ולא רק דיבורים, ואני מקווה שדברים כאלה לא יחזרו, וצריך למצוא פתרון מיידי לאותם עובדים.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת יורם מרציאנו.

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו, ואחריה - חבר הכנסת רן כהן.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, בחרתי היום לציין לשבח שני בתי-ספר שהצטיינו בציוני הבגרות: בית-הספר "מקיף למדעים" בלוד על הישגיו בשפה האנגלית, ובית-הספר "ליידי דייוויס" בתל-אביב על הישגיו במתמטיקה.

נאדיה חילו: הצלחות אלה אמורות להיות דוגמה לכלל בתי-הספר במדינה ולדרבן אותם להישגיות.

נאדיה חילו: ההצלחה בבית-הספר היא פרי של עבודה משותפת ומשולבת, והיא כוללת גם כמה פרטנרים חשובים: בראש ובראשונה התלמידים, צוות המורים, ולא נשכח את אחריותם ותפקידם של ההורים.

נאדיה חילו: ללא שיתוף פעולה בין כל הגורמים לא ניתן להגיע לאותם הישגים משמעותיים.

נאדיה חילו: המסר לכלל בתי-הספר – להציב השנה אתגר ויעד: גם אתם יכולים להגיע להישגים, ואנחנו מצפים שבשנה הבאה לא נתבשר רק על שני בתי-ספר שהצטיינו, אלא על הרבה יותר.

נאדיה חילו: תודה.

דליה איציק: תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו - חבר הכנסת מיכאלי.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, אורחות ואורחים נכבדים שלנו לכבוד יום הקשיש, אני אדבר על הנושא הזה במסגרת הדיון על יום הקשיש, אבל אני רוצה כמדי שנה בשנתיים האחרונות להעלות גם היום את הסוגיה של אובדנות במדינת ישראל.

רן כהן: מדי שנה מתאבדים בישראל בין 400 ל-500 אנשים בכל הגילים; מתוכם בין 80 ל-90 מתאבדים מדי שנה הם צעירים וילדים עד גיל 24, כמחציתם חיילים.

רן כהן: למעשה, תופעת האובדנות היא כאובה הרבה יותר משום שעל כל מקרה התאבדות קיימים הרבה יותר ניסיונות התאבדות – סביב עשרה ניסיונות התאבדות על כל מקרה של התאבדות שנגמרת באסון.

רן כהן: לכן מדובר באלפי מקרים, ומאות משפחות סובלות מדי שנה מבעיה שהיקפה אינו נחשף כמעט בציבור, והתקשורת כמעט אינה עוסקת בה, אלא רק במקרים "פיקנטיים" או במתאבד מפורסם.

רן כהן: מדינת ישראל לא מקצה תקציבים לתוכניות למניעת התאבדות, אלא במשורה, דבר שמחייב שינוי משמעותי ביותר, רבותי השרים.

רן כהן: בשל חומרת התופעה, גברתי היושבת-ראש, החלטתי להוביל שדולת חברי כנסת שתעורר ותניע את הגופים ואת המשרדים הממשלתיים הנוגעים בדבר הן בתחום תוכניות המניעה והן בתחום הטיפול במשפחות שחוו אובדנות או ניסיונות אובדניים.

רן כהן: אני מזמין אתכם, חברי הכנסת, להצטרף לשדולה הזאת כדי שנעשה כל מה שאפשר להציל נפש אחת בישראל מדי שנה – שווה עולם ומלואו.

רן כהן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאלי, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, אורחים ואורחות נכבדים, אנחנו מתייחסים היום ליום הקשיש הבין-לאומי כיום מיוחד, שבו אנחנו מעלים על נס את כבודם ואת תרומתם של המבוגרים שלנו, שבאמת תרמו ותורמים עד היום לכל החברה, למדינה.

אברהם מיכאלי: ומי שיחשוב שרק ביום הזה אנחנו זוכרים אותם ולא בימים אחרים – לצערנו, בעיסוקים הכלליים אולי זה לא בולט ביום-יום שאנחנו מוקירים ומעריכים את המבוגרים שלנו ואת התרומה שלהם.

אברהם מיכאלי: בוועדות שונות דנו היום ביום הקשיש הבין-לאומי, ובוועדת העלייה והקליטה באמת התייחסנו לפן הנוסף ולקבוצה הנוספת שבתוך הקשישים האלה – אלה קשישים עולים שהגיעו ממדינות שונות, ולהם יש בעיות ייחודיות.

אברהם מיכאלי: כנציגי ציבור אנחנו צריכים לשבת ולחשוב מערכתית איך אפשר ללמוד מטעויות העבר במשך עשרות שנים, לשבת היום מחדש ולעשות אפילו רוויזיה בכל מיני פתרונות שעד עכשיו מציעים לאוכלוסיית הקשישים.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני מברך את המארגנים, אבל אני מתרשם, גברתי, שבציבור הערבי כולם צעירים, כי אני לא רואה בין הגמלאים ייצוג מקרב האזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין שכל מה שאפשר ונעשה איננו בגדר טובה, אלא בגדר פירעון חוב כלפי אותם האנשים שתרמו לחברה.

טלב אלסאנע: ההתייחסות שלנו תהיה המבחן להתייחסות אלינו בבוא העת, מה גם שאלה ההורים שלנו.

טלב אלסאנע: ולכן הכנסת, ללא קשר לשייכות הפוליטית, מאוחדת סביב הסוגיה הזאת.

טלב אלסאנע: היום התקיים דיון בעניין יום הקשיש הבין-לאומי - ההתייחסות לקשיש היא לא במדינת ישראל, אלא בכלל.

טלב אלסאנע: צריך להתייחס גם לקשישים בקרב העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: גברתי, משפט אחרון.

טלב אלסאנע: החודש הזה הוא חודש הרמדאן.

טלב אלסאנע: בשבוע הבא יש חג אל-פיטר, ולכן בהזדמנות הזאת אני מברך את כל המוסלמים.

טלב אלסאנע: אני פניתי לשר הרווחה וגם לשרת החינוך כדי לנסות לקדם את כל תשלומי המשכורות, שגם הזקנים וגם שאר האנשים שמתקיימים מגמלאות המוסד לביטוח לאומי יוכלו ליהנות מהחג הזה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, ואחריו - חברת הכנסת רונית תירוש.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך את האורחים.

מוחמד ברכה: אנחנו, כמובן, נתייחס ליום הקשיש בעת הדיון המיוחד.

מוחמד ברכה: אחת הציפיות היתה שדווקא בפתיחת כנס החורף אנחנו נשמע על מינוי שר רווחה.

מוחמד ברכה: כשהיה חבר הכנסת אורלב שר הרווחה יכולנו לפנות אליו בנושא של תשלום קצבאות לפני חגים, ונענינו בצורה יפה ומרשימה.

מוחמד ברכה: עכשיו אפילו אין למי לפנות.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שהממשלה, או שממלא-מקום ראש הממשלה בהיעדרו - ברוסיה - צריך לתת את הדעת כבר היום או מחר לעניין הזה של תשלומי הקצבאות לפני החג שיבוא עלינו לטובה בשבוע הבא.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אני גם רוצה להתייחס לנושא אחר.

מוחמד ברכה: היום התבשרנו שהשר דיכטר הוריד בדרגה את השוטר ששלח בביפר את הביטוי "ערבושים" על התכנסות של אזרחים ערבים בישראל.

מוחמד ברכה: אני מסכם את זה בחיוב, אבל הייתי מצפה שהשר לביטחון פנים ינקה את האורוות במשרד שלו, ולאו דווקא יביא לשם מישהו שהיה אמור לעמוד למשפט, על-פי דוח ועדת-אור, והוא מביא אותו כראש לשכתו – אני לא יודע לאיזה תפקיד בכיר.

מוחמד ברכה: האיש נקרא בנצי סאו, אני חושב שהוא לא ראוי.

מוחמד ברכה: חשוב לטפל בשוטר שסרח, אבל הוא צריך לנקות את הלשכה שלו מאנשים שדבקה בהם התנהגות לא נכונה ולא חוקית.

מוחמד ברכה: תודה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, מכובדי אזרחיה הוותיקים של מדינת ישראל, ראשית אני רוצה לברך אתכם כמובן ולאחל לכם בריאות טובה.

דליה איציק: סליחה, חברת הכנסת רונית תירוש.

דליה איציק: נא לפזר שם, לא מדברים.

דליה איציק: אחד הסדרנים שיצא החוצה ויעשה שם שקט.

דליה איציק: אנשים טרחו, הגיעו לכאן, אני רוצה כבוד לדיון הזה.

דליה איציק: בבקשה, חברת הכנסת רונית תירוש.

רונית תירוש: תודה, גברתי.

רונית תירוש: אני מבקשת לברך את מכובדינו היושבים באולם בבריאות טובה ובאריכות ימים.

רונית תירוש: ברשותם, אני רוצה להפנות זרקור אל תוכנית שהתפרסמה לאחרונה, תוכנית ספדי להרחבת גבולות העיר ירושלים לכיוון מערב.

רונית תירוש: הכוונה היא לכרות יערות ולהרוס שטחים ירוקים על מנת לתת מענה - כך לדברי קברניטי העיר ירושלים - לצעירים של העיר ירושלים, שאין ביכולתם לממן רכישת דירות יקרות בעיר, והבנייה החדשה אולי תוזיל את העלויות.

רונית תירוש: אני רוצה לבקש מקברניטי העיר ירושלים לחפש את הסיבות האמיתיות שבגינן תושבים רבים של העיר, צעירים, עוזבים אותה, ולאו דווקא בגלל עלות הדירות.

רונית תירוש: אם רוצים להוזיל מאוד את עלות הדירות, אני חושבת שיש מקום לקחת את עיר הבירה שלנו, שיש בה הרבה מאוד שכונות עם בניינים של שתי קומות ולא יותר, שנראים כמו רכבת פרברים, בניינים ארוכים, מכוערים אפילו בחזותם, אפשר לקחת אותם ואת הכסף שנועד לכרות את היערות להשקיע בבניית בתים או בניינים גבוהים קצת יותר, ראויים יותר, ושיהיו גם הם זולים לציבור הצעיר.

רונית תירוש: ברשותכם, האזרחים הוותיקים, תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לחברת הכנסת רונית תירוש.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עם חבר הכנסת בן-ששון.

דליה איציק: אחריו – תוספות שהוספנו.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, אורחינו, כמנהגי אני מתחלק עם הבית בפירות של שניים מהמחקרים שהתחדשו מהישיבה הקודמת, ומאז הישיבה הקודמת התחדשו מחקרים רבים באוניברסיטאות הארץ.

מנחם בן-ששון: אפתח בחיבור שמוקדש לרמב"ם בתחום של מדעי הרוח, הנקרא "עיונים מימוניים", שחיבר פרופסור אבי רביצקי.

מנחם בן-ששון: הוא מקדיש דיון ארוך מאוד להשוואות בין יהודי המזרח לבין יהודי המערב, קרי, יהודי אשכנז, בדרך שבה הם מתייחסים לעקדת יצחק.

מנחם בן-ששון: אני אציין רק את הנקודה המיוחדת שהוא מפתח באשר לדרך שבה עסקו בסוגיה הזאת יהודי ארצות האסלאם.

מנחם בן-ששון: יהודי ארצות האסלאם מדגישים דווקא את צד החיים, מדגישים דווקא את הצד של האחריות ומדגישים את ההתפתחות והאחריות שמוטלת על מי ששורד דבר קשה כמו עמידה בפני מה שנקרא עקדה.

מנחם בן-ששון: בתחום מדעי הטבע, שוב נחזור אל הרפואה, אנזים שמורכב על סטנט, לאחר שנעשתה פעילות של צנתור.

מנחם בן-ששון: פעילות של צנתור היא מן הסימנים של אריכות ימים, לפחות אצל חלק מהאנשים, וצנתור שפוצע את כלי הדם, על מנת למנוע לאחר מכן גידול שמתפתח על הסטנט, על הצנתר, על התומכן - - -

דליה איציק: אדוני, אנחנו בלחץ של זמן, אני מאוד מבקשת.

מנחם בן-ששון: סיימתי.

מנחם בן-ששון: אם כך, על מנת למנוע, פיתחו חוקרי הטכניון תרופה של אנזים שמשתחרר לאט לאט ולא צריך להדביק לצנתר את התרופה, כמו שהיה קודם לכן, ולהעביר תרופה למי שלא צריך אותה.

דליה איציק: האם אפשר לקבל את המחקר הזה?

דליה איציק: האם אפשר לשכפל אותו לכל חברי הכנסת?

דליה איציק: חבר הכנסת אלי גבאי.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, אורחים יקרים, ידוע לנו, חגים מטבעם לקרב בין אומות ובין עדות.

אליהו גבאי: לצערנו, בירושלים משמר הגבול והמשטרה מצרים את צעדיהם של יהודים, את יכולתם לנוע בחופשיות בעיר בטענה שזה חג הרמדאן ואסור להיכנס, או כאן זאת תפילה, שמא זה יביא להתגרות.

אליהו גבאי: אני רוצה לפנות מכאן לשר לביטחון פנים אבי דיכטר, שידאג לתת מענה הולם וביטחון לתושבים שגרים בעיר העתיקה, כי לצערי הם מאוימים וחלקם אף מתבקשים להוריד את הכיפה כדי שלא יגרמו לגירוי.

אליהו גבאי: בלי ביטחון בעיר, זה מסכן את עתיד ההתיישבות ואת הדו-קיום בין העמים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת זיו.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת ואורחינו הנכבדים כאן ביציע, היום הוא יום הקשיש הבין-לאומי, במסר של מפני שיבה תקום והדרת פני זקן.

חיים אמסלם: התורה מלמדת אותנו, שהזקן מובנו גם זה שקנה חוכמה.

חיים אמסלם: חוכמה, ניסיון חיים, חוכמת חיים.

חיים אמסלם: ביום החשוב הזה הייתי רוצה שנוציא מכאן מסר אחיד, משותף לכל הסיעות בבית הזה, לשלב זרועות על מנת לקדם, לסייע ולעזור לכל יוזמה ברוכה שתיטיב את מעמדם, בריאותם, אורך ימיהם של הקשישים.

חיים אמסלם: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו.

דליה איציק: אחריו, לפנים משורת הדין - חבר הכנסת חנין.

יצחק זיו: גמלאים יקרים, לבי התמלא גאווה לראות אתכם היום.

יצחק זיו: אנו בתחילת דרכנו, אך אנו הבאנו למודעות הציבור והכנסת כי עברה התקופה של גזירות נגד ציבור הגמלאים והשכבות החלשות.

יצחק זיו: זו היתה מנת חלקנו עד היום.

יצחק זיו: כמו ששמעתם, התחלנו בתהליך של שינוי מגמה.

יצחק זיו: תודה לכולכם שכיבדתם אותנו בנוכחות

יצחק זיו: כם בבית הזה.

יצחק זיו: ולכם, שרים וחברי כנסת, אנו שמחים לראות שאנו לא לבד.

יצחק זיו: היום, אחרי כל כך הרבה שנים, סוף-סוף נשמעים קולות הגמלאים, אולי מפני שאנשים הגיעו למסקנה שבעצם אין עתיד ללא עבר.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת גפני.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: ברכות לאורחינו הגמלאים, חובת כולנו בכנסת לעשות למענכם יום-יום, 365 יום בשנה, ולא רק ביום הקשיש, שמובן שהוא יום חשוב.

דב חנין: אני מצטרף לדבריה של חברת הכנסת רונית תירוש ומביע שמחה על ההחלטה שהתקבלה היום, על אי-אישורה של תוכנית ספדי במועצה הארצית לתכנון ובנייה.

דב חנין: יותר מ-50 חברי הכנסת פנו למועצה בבקשה שלא תאשר את התוכנית, ואני שמח שכך היא עשתה.

דב חנין: את דברי אני רוצה להקדיש דווקא לבחור צעיר, עמרי עברון, שנכלא שלשום בכלא הצבאי בגין סרבנות מצפון.

דב חנין: אני חושב שקריאתו של עמרי צריכה להישמע באוזנינו ולעורר אצלנו מחשבה.

דב חנין: עמרי אומר, שהוא החליט לסרב על רקע מה שהוא רואה כסרבנות שלום של ממשלת ישראל, סרבנות להתחיל במשא-ומתן אמיתי עם הפלסטינים, להתחיל במשא-ומתן עם סוריה, להגיע להסכם הפסקת אש שימנע את הסבל מתושבי שדרות ואת ההרג המתמשך בעזה.

דב חנין: זו סרבנות שיש לה מחיר חברתי וכלכלי כבד מאוד אצלנו, כי כאשר אין אופק מדיני, גם סדר-היום החברתי נופל קורבן.

דב חנין: אני חושב שקריאה זו צריכה להישמע באוזנינו ולהניע אותנו לעשות מעשה.

דב חנין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, ואחריו – חבר הכנסת אפללו.

דליה איציק: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, התורה מחייבת אותנו: והדרת פני זקן, כאשר העיקרון המוסרי הוא, שכשאדם מגיע לגיל שבו הוא כבר איננו עובד ואין בכוחו, החברה צריכה להמשיך ולסייע לו, מכיוון שכולם רוצים להגיע לגיל הזה.

משה גפני: העם בישראל אוהב את הגמלאים, העם בישראל נתן לקבוצת אנשים, שבעה אנשים מאוד מכובדים אבל מאוד אלמונים, נתן להם כוח שלא היה כדוגמתו בכנסת ושלח אותם לכנסת, מכיוון שהעם אוהב את הגמלאי.

משה גפני: ואני פונה, גבירותי ורבותי, אורחינו הנכבדים, אליכם השרים, שני השרים היחידים שמייצגים את הגמלאים; כנראה את אף אחד מהשרים האחרים זה לא כל כך מעניין, או שהוא יותר צעיר ולא נמצא כאן.

משה גפני: אני פונה אליכם: אל תיתנו לממשלה הזאת – נכון, היו דברים שתיקנתם, אבל תיקנתם דברים שהממשלה קלקלה, והממשלה ממשיכה לקלקל.

משה גפני: צריך לסייע לחלשים, הממשלה הזאת לא מסייעת לחלשים.

משה גפני: אמר אתמול ראש הממשלה, יש כסף - -

דליה איציק: תודה.

משה גפני: מלה.

משה גפני: - - ואף-על-פי-כן מביאים בחוק ההסדרים, ונאמר פה קודם, שוב פגיעה בקצבאות הקשישים.

משה גפני: זה לא מוסרי, אל תיתנו להם את זה, אחרת העם לא יאהב – הוא ימשיך לאהוב את הגמלאים, אבל לא יאהב את הסיעה שלכם.

משה גפני: תמשיכו שהעם יאהב אתכם, אל תיתנו לממשלה להשתולל.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שרים נכבדים, גמלאים יקרים, "אל תשליכני לעת זיקנה", זה המשפט הראשון שלמדתי מהורי, וכולנו נגיע לשעה הזאת.

אלי אפללו: אנחנו לא צריכים לשכוח את המשפט החשוב הזה.

אלי אפללו: היום הוא יום חשוב.

אלי אפללו: ביום הזה אנחנו, כמחוקקים, צריכים לדאוג לכם, ובכל ימות השנה, כי כולנו נגיע ליום הזה.

אלי אפללו: אנחנו מאחלים לעצמנו להגיע לגיל שלכם, אבל שנוכל להגיע בצורה מכובדת.

אלי אפללו: צריך לדאוג לחלק גדול מהגמלאים שהם נכים במוסדות ציבור; לצערי הרב, אין להם תנאים מתאימים.

אלי אפללו: יש ארבעה נושאים שעוסקים בנכים שהם גמלאים, שאני מטפל בחקיקה בכנסת הזאת, כדי להביא להם את התשובות המתאימות.

אלי אפללו: תודה רבה לכם.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, השר לענייני גמלאים השר רפי איתן – המתן, המתן, אדוני, שב בכיסאך – שר הבריאות יעקב בן-יזרי, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת משה שרוני, עמיתי חברי הכנסת, נציגי ציבור הגמלאים והקשישים שנמצאים עמנו פה, אזרחי ישראל, הכנסת מציינת היום, כמו שעושות אומות רבות בעולם, את יום הקשיש הבין-לאומי.

דליה איציק: אני שמחה על ההזדמנות להודות ביום זה לציבור האזרחים הוותיקים שלנו, הגמלאים והקשישים, ולהביע את הוקרת החברה כולה על תרומתם רבת השנים למען מדינת ישראל, למען בניינה, למען ביטחונה ולמען שגשוגה.

דליה איציק: את הדיון הזה יזם השר רפי איתן.

דליה איציק: אף שמספר הקשישים והגמלאים בחברה הישראלית, כמו בעולם כולו, גדל והולך, הרי שעל-פי רוב מדובר בציבור דומם, כמעט שלא שומעים ממנו טענות על הפנסיה ההולכת ונשחקת, כמעט שלא שומעים מחאות על קצבאות שמספיקות בקושי, כמעט שלא שומעים מענות על גזירות בתחום הבריאות, שפוגעות במיוחד בציבור הזה ומקשות על איכות החיים ולעתים על החיים עצמם.

דליה איציק: ואני אומרת שחברה נמדדת בדאגתה למי שנחשבת החוליה החלשה ביותר.

דליה איציק: תפקיד כולנו לדאוג לציבור הזה לרשת ביטחון.

דליה איציק: הבחירות האחרונות העבירו מסר חד-משמעי.

דליה איציק: הציבור בהמוניו עומד על כך שזכויות הקשישים והגמלאים יישמרו.

דליה איציק: אזרחי ישראל כולם זקוקים להכרה ולידיעה הברורה – צעירים הצביעו בשביל המפלגה הזאת – שהזכויות הסוציאליות לא ייפגעו גם במהלך הגיל השלישי, ושאיש לא יידרדר אל מתחת לקו העוני רק מפני שהוא יצא ממעגל העבודה.

דליה איציק: ובאמת, ראויים הקשישים והגמלאים שנקדיש להם מחשבה כל ימות השנה, ונדאג שגיל הזהב יהיה גם תור הזהב.

דליה איציק: יש לצקת תוכן כלכלי-סוציאלי בביטוי "עוד ינובון בשיבה".

דליה איציק: קשישי ישראל, גמלאי ישראל, שאתם הנציגים שלהם כאן היום, לא רק סיעת הגמלאים מייצגת אתכם, כל הכנסת כולה צריכה לייצג אתכם.

דליה איציק: עלינו, חברי הכנסת, לשמש לכם לפה.

דליה איציק: זו המחויבות של כולנו.

דליה איציק: נאמר: דרך ארץ קדמה לתורה.

דליה איציק: חוב גדול לנו אליכם.

דליה איציק: לא רק הטבות כספיות אלא חוב של כבוד.

דליה איציק: אמא שלי צופה בנו עכשיו, היא בגיל שלכם, כשאני מתבוננת בכם אני רואה את עיניה שלה ואני רואה עוד עיניים רבות של נשים וגברים שעשו רבות למען מדינת ישראל, ולעתים, לצערי הרב, במו עיני ראיתי את זה, עומדים בתור לקופת-חולים, ומתלבטים אם תרופה או פרוסה.

דליה איציק: אנחנו נעמוד על משמר הציווי המוסרי "והדרת פני זקן".

דליה איציק: עמיתי חברי הכנסת, בהמשך סדר-היום צפוי לנו דיון שאני רואה בו חשיבות גדולה, על הסיכונים הסביבתיים והבריאותיים באזור מפרץ חיפה.

דליה איציק: לא רציתי לקחת את הדיון אחר כך שוב למקום אחר, אבל אני רוצה לבקש מכם משהו – כמי שכיהנה כשרה לאיכות הסביבה, אישרתי את הדיון הזה באופן מיוחד.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, שהוא הרוח החיה בנושאים הירוקים כאן, יחד עם הרב מלכיאור, אני יודעת כמה קשה להעלות למודעות נושאים שקשורים באיכות סביבה, הייתי שרה לאיכות הסביבה.

דליה איציק: אני מברכת על הדיון התקדימי הזה שנערך במליאת הכנסת.

דליה איציק: אסור, אסור שנושאי איכות הסביבה יישארו מאחור.

דליה איציק: אני מכירה את זה שכולנו רוצים לרדת ולעלות בנושאים מדיניים וביטחוניים, וזה הרבה יותר תקשורתי; אסור שהנושאים האלה ירדו מסדר-היום הלאומי שלנו.

דליה איציק: אני מייחלת ומתכוונת לכך שהכנסת השבע-עשרה תהיה יותר ירוקה מירוקה.

דליה איציק: אני יודעת שבהרכב הנוכחי שלה יש לזה סיכוי.

דליה איציק: יש לנו הכלים, יש לנו הכוחות לקדם את הנושאים הללו.

דליה איציק: אני אישית מתכוונת להתגייס לנושא הזה.

דליה איציק: חובתנו כחברי הכנסת לדאוג בכל מהלך חקיקה שהוא, כחלק אינטגרלי ממעשה החקיקה, להשלכות הסביבתיות שיש לכל חוק ולהגנת הילדים שלנו - לדורות הבאים.

דליה איציק: במקרה של מפרץ חיפה אולי מתחדד ומתהדק הקשר שבין נושא איכות הסביבה לחיים עצמם.

דליה איציק: נתונים מדאיגים, ללא ספק.

דליה איציק: הייתי רוצה שהדיון הזה לא יתקיים רק היום, ושיהיה סיכום לדיון שיש לו גם השלכות אופרטיביות.

דליה איציק: אני משוכנעת שאפשר לעשות כך.

דליה איציק: אני סומכת עליכם שזה יבוא לוועדה שלכם.

דליה איציק: נראה מה אנחנו יכולים לעשות, ואנא גייסו גם אותי לעניין.

דליה איציק: לא הייתי רוצה שהדיון הזה יהיה רק הוצאת קיטור; זה חשוב בפני עצמו, אבל זה לא מספיק, והייתי רוצה שיהיו לו השלכות אופרטיביות.

דליה איציק: אם לחזור לנושא הקודם, למעלה יש תערוכה יוצאת מן הכלל של ציבור הגמלאים – תערוכת ציורים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אתם מוזמנים בסוף הדיון ובמהלך הדיון עצמו לבקר שם.

דליה איציק: ועכשיו, אדוני השר רפי איתן, אתה מוזמן.

דליה איציק: ועדת הכנסת קבעה מסגרת של חמש דקות לסיעה.

רפי איתן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, ידידי שר הבריאות, שרים שאינם, אני מודה לגברתי היושבת-ראש על כך שאפשרה לנו לציין את יום הקשיש הבין-לאומי, ואני מברך את אורחינו הנכבדים שמבקרים היום בכנסת ויושבים ביציע.

רפי איתן: בשבילנו, סיעת הגמלאים, זה כבוד גדול לארח אותם כאן, שהרי אלה אותם גמלאים שעבורם ולמענם אנו, סיעת הגמלאים, שרי הגמלאים, עושים כל שביכולתנו להיטיב את מצבם בישראל.

רפי איתן: יום הקשיש, לחלופין יום הזקן, לחלופין יום הגיל השלישי, כינויים רבים אבל מושג מוגדר וברור נקבע על-ידי האומות המאוחדות בשנות ה-80 של המאה שעברה, ומאז, ברוב הארצות שאני מכיר, הוא הפך ליום חג לזקן, יום סמל לעידן, לתקופה העכשווית העוברת שינויים מהפכניים, למעשה שינויים דרמטיים באורח החיים, באיכות החיים, הכרוכים גם בסכנות הנובעות דווקא מהקידמה.

רפי איתן: אני, כבן לעם היהודי, מרגיש חובה באירוע של יום הזקן לבדוק במקורות, במסורת היהודית, איך נהגנו אנחנו בעבר הרחוק להתייחס לזקן.

רפי איתן: בדקתי, והאדם הזקן נזכר בתנ"ך בלא פחות מ-200 מקומות.

רפי איתן: מעניינת הגדרת הזקן והשיבה המובאת על-ידי חז"ל, בתרגום אונקלוס ובתלמוד הבבלי, האומרת: פשוטו של מקרא, משמעותו המקובלת - זקן הוא אדם בא בימים.

רפי איתן: אבל חז"ל דרשו את הכתובים על החכמים ואמרו: זקן מה זה אומר?

רפי איתן: זה קנה חוכמה.

רפי איתן: אבל מצאתי במדרשים נוספים: זקן - זה קנה ניסיון.

רפי איתן: כדי להדגיש שיש חוכמה לזקנים, אקריא ואספר את סיפורו של רחבעם בן שלמה, מלך ישראל, שבזמנו התפרקה מלכות ישראל לשני חלקים, ויש לו מוסר השכל לימינו אלה.

רפי איתן: מלכים א', פרק י"ב, וכך אומר הסיפור: "וישכב שלמה עם אבתיו ויקבר בעיר דוד אביו וימלך רחבעם בנו תחתיו.

רפי איתן: וילך רחבעם שכם, כי שכם בא כל ישראל להמליך אתו.

רפי איתן: ויהי כשמע ירבעם בן נבט, והוא עודנו במצרים אשר ברח מפני המלך שלמה וישב ירבעם במצרים.

רפי איתן: וישלחו ויקראו לו ויבאו ירבעם וכל קהל ישראל וידברו אל רחבעם לאמר, אביך הקשה את עלנו ואתה עתה הקל מעבדת אביך הקשה ומעלו הכבד אשר נתן עלינו ונעבדך.

רפי איתן: ויאמר אליהם לכו עד שלשה ימים ושובו אלי, וילכו העם.

רפי איתן: ויועץ המלך רחבעם את הזקנים אשר היו עמדים את פני שלמה אביו בהיתו חי לאמר איך אתם נועצים להשיב את העם הזה דבר".

רפי איתן: וישיבו הזקנים דבר: "אם היום תהיה עבד לעם הזה", כלומר אתה, המלך רחבעם, עבד לעמך שלך, "ודברת אליהם דברים טובים והיו לך עבדים כל הימים.

רפי איתן: ויעזב את עצת הזקנים אשר יעצהו ויועץ את הילדים אשר גדלו אתו אשר העמדים לפניו.

רפי איתן: ויאמר אליהם מה אתם נועצים ונשיב דבר את העם הזה אשר דיברו אלי לאמר הקל מן העל אשר נתן אביך עלינו.

רפי איתן: וידברו אליו הילדים אשר גדלו אתו לאמר כה תאמר לעם הזה אשר דברו אליך - - - כה תדבר אליהם קטני עבה ממתני אבי.

רפי איתן: ועתה אבי העמיס עליכם על כבד ואני אסיף על עלכם, אבי יסר אתכם בשוטים ואני איסר אתכם בעקרבים.

רפי איתן: ויבו ירבעם וכל העם אל רחבעם ביום השלישי - - - ויעזב את עצת הזקנים אשר יעצהו.

רפי איתן: וידבר אליהם כעצת הילדים - - - וישבו העם את המלך דבר לאמר, מה לנו חלק בדוד ולא נחלה בבן ישי, לאהליך ישראל".

רפי איתן: והשאר כמובן בתולדות ישראל.

רפי איתן: לפיכך, מוסר ההשכל חייב להיות חי ועומד לנגד עינינו עד היום הזה.

רפי איתן: העצרת הכללית של האו"ם, בהחלטה נוספת ב-1990, הכירה בכך שהזקנים הם נכס לחברה, הם יכולים לתרום תרומה ניכרת להתפתחותה.

רפי איתן: במקביל הכירה העצרת במהירות של ההזדקנות של אוכלוסיית העולם ובצורך לטפל בנושא באופן מיוחד, גם כדי להגן על זכויות הזקנים, אבל בעיקר כדי לבחון, למצוא וליישם את המערכות הכלכליות, הכספיות והחברתיות הנובעות מהשינוי הדרמטי בהיסטוריה האנושית.

רפי איתן: אנחנו בישראל, כחברה מודרנית, חייבים למצוא בהקדם פתרונות ולהקדים תרופה למכה.

רפי איתן: לשם כך קמה מפלגת הגמלאים.

רפי איתן: הצורך לטפל בנושא אינו חדש.

רפי איתן: מדי שנה מבליטים דוחות העוני את הקשישים בקרב המשפחות העניות, כאשר חלקם בעוני עולה בהרבה על חלקם באוכלוסייה.

רפי איתן: זה כולל את כל המגזרים, יהודים ושאינם יהודים.

רפי איתן: בשנת 2005 שיעור הזקנים בני 65 ומעלה היה קרוב ל-10% מכלל האוכלוסייה.

רפי איתן: מתוך אלו, כאשר מדובר ברמתם הכלכלית, חלקם של הקשישים מגיע לרבע מכלל המשפחות העניות.

רפי איתן: אנסה בקצרה להביא בפניכם את סדר-היום – לאחרונה מדברים הרבה על אג'נדה, אני קורא לזה סדר-יום – של סיעת הגמלאים.

רפי איתן: לא אומר את הכול, אבל אספר בקצרה את הדברים העיקריים שאנחנו עושים.

רפי איתן: אנחנו עוסקים בכמה תחומים.

רפי איתן: התחום הראשון: אנחנו פועלים לצד האוצר ולצד הביטוח הלאומי - וזה דבר שעלה היום גם בוועדה משותפת, ועדת הרווחה יחד עם ועדת הכספים, ויסלחו לי חברי הכנסת שטענו בוועדות, שלמעשה מה שאנחנו עושים הם כבר עשו קודם.

רפי איתן: אני מקווה שנעשה את זה ביחד.

רפי איתן: הנושא הראשון:

רפי איתן: הגדלת קצבת הזיקנה מקרוב ל-16% של היום ל-19%, וזאת ביחס לשכר העבודה הממוצע במשק.

רפי איתן: כל עלייה של 1%, אם זה רק לקשישים, פירושה כ-700 מיליון שקלים.

רפי איתן: אם זה גם לאמהות חד-הוריות ולאחרים, זה מגיע כדי מיליארד שקלים לשנה.

רפי איתן: הנושא השני: תוספת הבטחת הכנסה לנזקקים, במטרה להביא למשפחה נזקקת סכום הקרוב לשכר המינימום.

רפי איתן: אנו תובעים תוספת של 230 מיליון שקלים כבר ב-2007, להגדלת הבטחת הכנסה למשפחה ב-150 שקלים בחודש.

רפי איתן: בסך הכול אנחנו מדברים על 193,000 גמלאים שזקוקים לתוספת הכנסה.

רפי איתן: הנושא השלישי: הצמדת הקצבאות לשכר הממוצע במשק ולא למדד.

רפי איתן: מ-2003 או 2002, אני כבר לא זוכר בדיוק, התוספות מדי שנה צמודות למדד ולא לשכר הממוצע.

רפי איתן: השכר הממוצע באופן עקבי עולה יותר מהמדד.

רפי איתן: זה נובע מהעלאת רמת החיים מדי שנה.

רפי איתן: אם נעשה זאת, מדובר בערך על 250 מיליון שקל בשנה.

רפי איתן: הנושא הרביעי: תיקון עיוותים בעיקר לגמלאים ניצולי השואה ולנכים.

רפי איתן: אני מעריך את זה ב-50 מיליון שקל בשנה.

רפי איתן: במקביל אנחנו בודקים, גם עם האוצר וגם עם הביטוח הלאומי - ושוב, אם יש חברי כנסת או סיעות שטיפלו בזה בעבר, אנחנו יכולים לעשות את זה ביחד - ניסיון למצוא שיטה להפריד מחדש בין הביטוח הלאומי לבין האוצר.

רפי איתן: היום הביטוח הלאומי קשור בטבורו לכל מה שקורה באוצר, לחיוב ולשלילה.

רפי איתן: אנחנו רוצים למצוא תוכנית ארוכת-טווח, שהיא למעשה תוכנית שתימשך לפחות עשר שנים, ויש מי שחושבים שצריך להחיל את התוכנית ל-30 שנה, אני מקווה שאני אהיה אז שם, ולייצר הפרדה כזאת שהביטוח הלאומי יעמוד בפני עצמו.

ראובן ריבלין: מה שנותר לנו לקוות, שאנחנו נוכל להיות אתך.

רפי איתן: אני מאחל לכולם.

רפי איתן: התחום השני: חוק פנסיה ממלכתית.

רפי איתן: החילונו לטפל בזה בעזרת כמה מומחים, אבל בימים האחרונים ביקש יושב-ראש מפלגת העבודה, השר עמיר פרץ, להקים לנושא הזה ועדת שרים.

רפי איתן: אני מתאר לי שזה יעלה לדיון בישיבת הממשלה הבאה ותקום ועדת שרים שתטפל בנושא.

רפי איתן: התחום השלישי: עבודת השטח.

רפי איתן: עבודת השטח שלנו היא בעיקר עבודה ארגונית, שנעשית עם משרדים אחרים: הביטוח הלאומי; משרד הרווחה – אף שאין שר רווחה, משרד הרווחה פועל בנושאים שלנו, אני מוכרח לציין את זה; משרד הבריאות – שר הבריאות יושב כאן ויוסיף על דברי אחרי, מפני שאת נושא הבריאות לא הכנסתי בכוונה; משרד הבינוי והשיכון; רשויות מקומיות; ארגונים שונים, כמו "אשל" ואחרים.

רפי איתן: הנושאים העיקריים כאן הם: שכונות תומכות; דיור מוגן; מוקדים לפניות לאומיות להתנדבות; הרחבת כל מערכת בתי-החולים הסיעודיים; הכשרה והכנה של גמלאים למצבי חירום.

רפי איתן: התחום הרביעי שאנחנו עוסקים בו: תעסוקה ומערכות פיננסיות לגמלאים.

רפי איתן: אנחנו עוסקים בדחיפת הנושא של "משכנתה הפוכה".

רפי איתן: אני מקווה שכולם מבינים מהי "משכנתה הפוכה".

רפי איתן: אנחנו מייצרים מערכת להלוואות בתנאים נוחים לעסקים קטנים ביוזמת הגמלאים.

רפי איתן: אנחנו עושים את זה עם קרן "קורת", שכבר פועלת בנושא הזה.

רפי איתן: אנחנו מוסיפים כסף לנושא הזה, וכל גמלאי שירצה להקים עסק קטן יהיה מלווה על-ידי כלכלנים של "קורת" הן בהקמה והן בהפעלה של הנושא.

רפי איתן: ההלוואות הן עד 300,000 שקלים.

אורי אריאל: כדאי להיות קשיש.

רפי איתן: תאמין לי, אצלי כדאי להיות קשיש.

רן כהן: דרך אגב, לכל אחד כדאי להיות קשיש.

רפי איתן: תודה.

רפי איתן: פיתוח וקידום מפעלים להעסקת זקנים בנושאים כמו אריזה, הרכבה פשוטה ועוד.

רפי איתן: כמה פרויקטים כאלה קיימים, ואנחנו נרחיב אותם.

רפי איתן: הרחבת קרנות קיימות לתמיכה פרטנית בגמלאים.

רפי איתן: במקרה זה – מענק ולא הלוואה.

רפי איתן: התחום החמישי: כמה חוקים שנמצאים בהכנה.

רפי איתן: אני לא אקריא את כולם, אבל אציין אחדים מהם: כמה תיקונים בחוקי הירושה – כאשר אדם נפטר ומוריש את דירתו-ביתו לשני ילדיו או לשלושת ילדיו, אם הם רוצים לחלק את זה, הם מוכרים את הנכס ומשלמים מס.

רפי איתן: אנחנו רוצים שעד גבול מסוים, כלומר סביר, הם יהיו פטורים ממס.

רפי איתן: חוק נגד אפליה בתעסוקה עקב גיל.

רפי איתן: דובר על זה היום גם בוועדות.

רפי איתן: לפני כשלושה שבועות עבר חוק דומה באנגליה, שנקרא The Employment Equality (Age) Regulations 2006.

רפי איתן: לפי החוק הזה, אדם שהגיע לגיל 50, אי-אפשר לפטר אותו בגלל גיל.

רפי איתן: כלומר, הוא זכאי להמשיך לעבוד באותו מקום עד גיל 65, ואולי 67, ואי-אפשר לפטר אותו.

דליה איציק: זה כולל גם את הכנסת, אדוני?

רפי איתן: אני לא מאחל את זה לעצמי.

רפי איתן: אנחנו בודקים אפשרויות לזכויות קדימה לגמלאים בעיסוקים כמו כרטיסנים בגופים ממשלתיים כגון רשות הגנים הלאומיים ועוד.

רפי איתן: זה קיים במידה מסוימת.

רפי איתן: כמו כן, הרחבת זכויות הגמלאים לפי חוק האזרחים הוותיקים.

רפי איתן: במקביל אנחנו מקימים מועצה מייעצת, מועצה אקדמית, שיהיו בה רופאים ואקדמאים.

רפי איתן: המועצה הזאת תחולק לכמה צוותים כדי לייעץ לנו בנושאים ענייניים, בנושאים רפואיים וגם בכל הנוגע לטיפול בגמלאים.

משה גפני: השר איתן, מה עם חוק ההסדרים שאושר בממשלה והוא פוגע בקשישים?

רפי איתן: הערנו על כמה נושאים בחוק ההסדרים.

רפי איתן: היו דברים שכבר עיכבנו ואתה לא קראת אותם.

רפי איתן: יש נושאים שאנחנו עדיין חושבים שצריך לעצור אותם.

משה גפני: בגלל הדברים האלה אני לא בקואליציה.

רן כהן: - - - שרים בממשלה.

דליה איציק: השר איתן, הואיל ומעט פעמים אתה נוטל את רשות הדיבור, והואיל וכשאתה נוטל את רשות הדיבור אתה אומר דברי חוכמה, אישרתי את הימשכות דבריך.

דליה איציק: אשר על כן אתה לא חייב לענות לחברי הכנסת, כי זה עלול להיות גם על חשבונם.

דליה איציק: רק אם אתה רוצה להשיב להם, אתה מוזמן לעשות את זה.

דליה איציק: אתה לא חייב.

רפי איתן: אני אגיד את זה כך: אני לא שומע טוב, אני זקן, קשיש שמשתמש במכשירי שמיעה.

רפי איתן: כשאתה צועק, אני לא שומע טוב.

משה גפני: אתך אני יכול לדבר, עם הצעירים אי-אפשר לדבר בכלל.

רן כהן: הגיע הזמן שהממשלה תחלק מכשירי שמיעה.

רפי איתן: תודה.

רפי איתן: חבר הכנסת אורי אריאל הזכיר את פולארד.

רפי איתן: אני, כמי שהיה אחראי לנושא, עדיין מרגיש את עצמי אחראי.

רפי איתן: תאמינו לי שזה מדיר שינה מעיני, ואני עושה את מה שביכולתי.

רפי איתן: לא היה ראש ממשלה שלא דחקתי בו עשרות פעמים בנושא הזה, וכך אני ממשיך לעשות.

רפי איתן: אני רוצה לחזק את ידיהן של משפחות החטופים שליט, גולדווסר ורגב.

רפי איתן: אני מבטיח בשם הממשלה שאנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי להביא את הבנים הביתה.

רפי איתן: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני השר.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון סיעתי כפי שהחליטה ועדת הכנסת.

דליה איציק: חבר הכנסת דני נוה יפתח את הדיון.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת רוחמה אברהם, ואחריה – חברת הכנסת נאדיה חילו.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, שרי הממשלה, ידידי חברי הכנסת, הדאגה לציבור הקשישים או האוכלוסייה הבוגרת, זו ודאי לא רק חובה מוסרית, אלא אחת מהחובות המוסריות הגדולות ביותר שמוטלות עלינו כבני-אדם.

דני נוה: החובה המוסרית הזאת היא בעצם אחד האתגרים הגדולים ביותר העומדים לפתחה של האנושות במאה ה-21.

דני נוה: הטכנולוגיות המדעיות משתכללות ומתקדמות, הטכנולוגיות הרפואיות מתקדמות בקצב מדהים, לפעמים עד כדי כך שדברים שנראו עד לפני זמן לא כל כך ארוך מדע בדיוני ממש, קורים ומושגים בפועל.

דני נוה: הישגי המדע האלה מביאים לכך שבכל העולם כולו תוחלת החיים הולכת ועולה, גם כאן במדינת ישראל.

דני נוה: מה שמוגדר כאוכלוסיית הקשישים, האוכלוסייה הזאת הולכת וגדלה בכל רחבי העולם, וגם כאן במדינת ישראל.

דני נוה: ואותה חובה, אותה דאגה מוסרית שמוטלת לפתחנו ומוטלת על כתפי כולנו, כבני-אדם, הופכת לאחד האתגרים הגדולים ביותר לחברה האנושית כולה, וכמובן, גם כאן במדינת ישראל לכולנו, לממשלת ישראל ולכנסת ישראל.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אם ניקח נושא אחד שהוא מרכזי מאוד בהתייחסות לדאגה לציבור הקשישים גם כאן במדינת ישראל, נראה שכ-35% מכלל המאושפזים בבתי-החולים במדינת ישראל הם קשישים מעל גיל 65, שזה קצת יותר מפי-שלושה מחלקה של האוכלוסייה הזאת בכלל האוכלוסייה בישראל, ואת זה כבר הזכיר השר רפי איתן.

דני נוה: אוכלוסיית הקשישים נכון ל-2005 מונה 9.9% מכלל האוכלוסייה במדינת ישראל.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, כשנכנסתי לתפקידי כשר הבריאות בממשלה הקודמת - ונכנס לכאן, לאולם המליאה, מי שהיה שר האוצר באותה ממשלה - היה ברור לי והיה ברור לממשלה וגם למי שהיה אז שר האוצר בממשלה, שהדאגה הזאת לציבור הקשישים בכל מה שנוגע לאחריות שהיתה לי במערכת הבריאות היא אחד הדברים או אחת המשימות החשובות ביותר.

דני נוה: מצאתי, למשל, גברתי היושבת-ראש, כשנכנסתי לתפקידי ב-2003, שקשיש בישראל צריך היה אז להמתין למה שנקרא מיטה סיעודית, קוד גריאטרי, משך זמן שהגיע לפעמים עד כדי שנה, שזה במונחים של קשישים במקרים רבים מאוד גזר-דין מוות של ממש.

דני נוה: והממשלה הקודמת, שבה היתה לי הזכות לכהן כשר הבריאות - -

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, חבר הכנסת שי חרמש, אם אפשר קצת שקט באולם.

קולט אביטל: תודה.

דני נוה: - - בהסכמה עם מי שהיה שר האוצר, היום יושב-ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, הבאנו למהפכה של ממש בעניין הזה ולכך שזמן ההמתנה של קשישים למה שנקרא קוד גריאטרי, למיטה סיעודית, התקצר משנה לחודש וחצי-חודשיים.

דני נוה: תוספות התקציב שניתנו לזה הבטיחו את העניין הזה נכון לתקציב שנת 2006.

דני נוה: אני שמח ומברך את שר הבריאות הנוכחי על כך שתוספות התקציב שסיכם עם משרד האוצר מאפשרות להמשיך במגמה הזאת.

דני נוה: כך גם העובדה שהצלחנו להביא את שיעור הגידול בסל הבריאות או בסל התרופות בשנת הכספים הקודמת לסכום חסר תקדים של 385 מיליון שקל, ואנחנו יודעים שצרכני התרופות העיקריים הם אוכלוסיית הקשישים, וגם כאן, אני מברך על כך שהמגמה הזאת נמשכת גם בימים אלה.

דני נוה: כך גם היתה אצלי ובממשלה דאגה למרכזים הגריאטריים, בית-החולים "פלימן" בחיפה, למשל, מרכז גריאטרי מוביל במדינת ישראל שעמד בפני סכנת סגירה ולא נסגר, וכך גם בהשקעה בתשתיות במרכזים גריאטריים.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להאיר נקודה אחת מרכזית בכל מה שנוגע לאוכלוסיית הקשישים, שבה לא נעשה די לדעתי, וזו הדאגה לאוכלוסיית הקשישים ניצולי השואה, ואני יודע, גברתי היושבת-ראש, עד כמה הנושא הזה קרוב ללבך.

דני נוה: אנחנו עושים רבות, ובצדק, כדי שבני-הנוער שלנו יבקרו במחנות ההשמדה, לצורך הגברת המודעות - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת חרמש, אני מבקשת ממך בפעם השנייה.

קולט אביטל: זה מפריע מאוד.

קולט אביטל: אם אתם צריכים לדבר, אולי תדברו בחוץ.

קולט אביטל: תודה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אנחנו עושים רבות, וטוב שאנחנו עושים, להגברת המודעות לשואה בקרב בני-הנוער בישראל, בביקורים במחנות ההשמדה, בפעולות חינוכיות בבתי-הספר ובדברים אחרים.

דני נוה: אבל, מטבעם של דברים, אוכלוסיית ניצולי השואה שחיה בתוכנו הולכת ומתמעטת, ובסופו של דבר אנחנו צריכים לשאול את עצמנו יותר מכפי שאנחנו שואלים את עצמנו, מה הדאגה שלנו לא רק לזכרם של הקורבנות, אלא מה אנחנו עושים למען אותו אוד מוצל מאש שעדיין חי בתוכנו, גם כאן במדינת ישראל.

דני נוה: יש קשישים ניצולי שואה שחיים בתנאים כלכליים מחפירים.

דני נוה: אני חושב שזו אחת המשימות החשובות שאנחנו כולנו, כחברה, כממשלה וככנסת חייבים לעשות בהן יותר.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

דני נוה: אני כבר מסיים, גברתי היושבת-ראש.

דני נוה: בהתחשב בעובדה שנתת לי שהות להפסיק כמעט בין משפט למשפט בקריאות הביניים.

קולט אביטל: אני מצטערת, אבל ניסיתי להשתיק את האולם.

דני נוה: אני מודה לך על כך ואני מייד אסיים את דברי.

דני נוה: ככלל, הדאגה לציבור הקשישים היא בוודאי דאגה שמשותפת לכל חלקי הבית הזה.

דני נוה: ידידי השר רפי איתן, אני מניח שלא יכולת להימנע מלדבר בשם סיעת הגמלאים.

דני נוה: אי-אפשר להפריד את הפוליטיקה, בוודאי לא מהבית הזה, אבל אני מניח שכיוונת לדבר בשם ממשלת ישראל וכנסת ישראל כולה כאשר דיברת על היעדים והדברים שלהם אתה מחויב קודם כול ובראש ובראשונה גם ציבורית ופוליטית.

דני נוה: אני אסיים, גברתי היושבת-ראש, בכך שאומר, שכשנולדתי בשנת 1960 אוכלוסיית הקשישים מעל גיל 65 בישראל עמדה על כ-5% מכלל האוכלוסייה.

דני נוה: היום שיעור הקשישים בכלל האוכלוסייה הוכפל.

דני נוה: אנחנו עדיין לא עומדים על הממוצע האירופי, שהוא בערך 15% מכלל האוכלוסייה.

דני נוה: אצלנו זה קרוב ל-10% מכלל האוכלוסייה, אבל המגמות האלה אמורות להימשך גם במדינת ישראל, וזה אומר שזו אחת המשימות המוסריות, הפוליטיות והחברתיות החשובות שעומדות על סדר-יומה של הממשלה ועל סדר-יומה של הכנסת.

דני נוה: זהו אחד הדברים החשובים ביותר שעלינו, כחברי הכנסת וכשליחי ציבור, לעמול ולדאוג למענם גם בחודשים הקרובים ובשנים הקרובות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני קוראת לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

קולט אביטל: עד שתגיע, אני רוצה להודות לך במיוחד על דבריך על ציבור הקשישים ניצולי השואה, חבר הכנסת נוה, ואני מזמינה אותך ליטול חלק במאבק המשותף של כולנו להשיג כספים לקרן שעוזרת להם להתקיים, הקרן הסיעודית.

קולט אביטל: אני חושבת שזה מאבק שראוי שכולנו נתגייס אליו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אורחים נכבדים, היה סופר דגול שאמר: מברך אני את צאת השמש בכל יום ולבי אומר לה פרקי שירה כמקודם, ואולם כבר אוהב אני יותר את שקיעתה, את קוויה הארוכים והנלהבים, את התמונות מכל החיים הארוכים והמבורכים, ועלי כול מרחף הצדק של האלוהים.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, הדיון החגיגי היום הוא קודם כול הזדמנות להצדיע לקשישים בישראל ולומר להם: כנסת ישראל מכבדת אתכם.

רוחמה אברהם-בלילא: כנסת ישראל מעריכה ומוקירה את פועלכם ותרומת

רוחמה אברהם-בלילא: כם למדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, גברתי היושבת-ראש, היה חשוב שנקדיש את מלוא תשומת הלב והמחשבה ליום הזה, ועשינו את זה בכל ועדות הבית.

רוחמה אברהם-בלילא: כשאני חושבת על הדור הזה, אני לא יכולה שלא להיזכר באחד מנציגיו המובהקים, חברנו ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון, שכולנו מאחלים לו החלמה מהירה.

רוחמה אברהם-בלילא: היו לי הזכות והכבוד לעבוד לצדו בשנותי הראשונות בכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: שרון הוא מהדור שפעל להקמת המדינה שבה אנו חיים בלי לעשות חשבון מה יהיה בעת זיקנתו.

רוחמה אברהם-בלילא: מהיכרותי עם אריק למדתי אילו עוצמות ואילו משאבים נפשיים אדירים יש לכל הדור הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו יודעים שבכל תחומי החיים וגם בפוליטיקה ניסיון עשיר וחוכמת חיים מביאים להישגים גבוהים, ומי כמו אריק הוכיח לנו בחוכמתו את האמירה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: למעלה מ-80% מהקשישים הם פעילים ועצמאים, והיום, יותר מתמיד, אנחנו שואלים לא אחת מהו המושג קשיש.

רוחמה אברהם-בלילא: לא אחת אני רואה אנשים שגילם הכרונולוגי הרבה מעבר לגיל הפנסיה, והם ממשיכים להיות פעילים ולתרום לחברה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא יכולה שלא להזכיר את חברי למפלגה, השר וראש הממשלה לשעבר שמעון פרס, שתרם, תורם ועוד יתרום רבות למדינת ישראל, ואני מאחלת לו עד מאה-ועשרים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאחלת לכל אחד ואחת מאתנו את המרץ ושמחת החיים שיש לאנשים הנפלאים הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: רק במלחמה האחרונה ראיתי מאות ואלפים של גמלאים שנרתמים לכל משימה, גמלאים שמסייעים איפה שרק ניתן: בחלוקת מזון, במוקדי החירום, בבתי-החולים, בלי לאבד את קור הרוח, בלי אגו.

רוחמה אברהם-בלילא: הסיוע הזה נעשה אך ורק מתוך תחושת שליחות אמיתית.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל גם אסור לנו לשכוח, שיש קשישים ערירים חסרי כול, קשישים שחיים במצוקה נוראית, קשישים שקצבת הזיקנה שלהם אינה מספיקה להעלות אותם מעל לקו העוני.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל חייבת חוב מוסרי מהמעלה הראשונה לאנשים היקרים הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חייבים לדאוג ולהבטיח להם מנוחה ונחלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חייבים להבטיח את שלומם האישי.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו חייבים להעניק להם שירותי רפואה מתקדמים שיבטיחו לא רק שיבה טובה אלא גם שיבה בריאה, מחוץ למעגל העוני.

רוחמה אברהם-בלילא: האזרחים הוותיקים אינם עוד מגזר באוכלוסייה.

רוחמה אברהם-בלילא: זהו מגזר שכולנו משתייכים אליו או נשתייך אליו בעתיד.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו בכל מדינות המערב, גם בישראל - - -

רן כהן: נצטרף אליו בעתיד, במקרה הטוב.

רוחמה אברהם-בלילא: במקרה הטוב, אנחנו בדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו בכל מדינות המערב, גם בישראל חלקם של האזרחים המבוגרים באוכלוסייה רק ילך ויגדל.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, הממשלה הנוכחית החלה בסדרת צעדים שמטרתם להבטיח שישראל תהיה מקום שנעים להזדקן בו.

רוחמה אברהם-בלילא: תקציב המדינה הנוכחי, נכון, הוא לא מספיק – ויאמרו חברי חברי הכנסת - הוא תקציב לאחר מלחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: התקציב הזה מקצה יותר משאבים לאוכלוסייה הוותיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: זהו תקציב שמרחיב את סל התרופות, זהו תקציב שמגדיל את מכסת הזכאים לדיור מוגן.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, חזרתי ואני אומרת גם עכשיו – זה לא מספיק, אך הצעדים שהתחלנו בהם בשנה האחרונה הם רק ראשית הדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: לראשונה מכהן בממשלה שר שתפקידו לסייע לאוכלוסייה זו, חברי וידידי השר רפאל איתן.

רוחמה אברהם-בלילא: לראשונה נבחרה גם מפלגת גיל, שעושה רבות למען עתיד כולנו.

רוחמה אברהם-בלילא: כמי שעובדת עם המפלגה הזאת יום-יום, עם חבר הכנסת ויושב-ראש הסיעה משה שרוני, אני גאה ואומרת את זה בכל פה, שאתם אתנו פה בכנסת, כי בזכותכם הגמלאים וכל האזרחים הוותיקים יזכו ויקבלו, כי אני יודעת שהם יקבלו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רואה את העבודה שלכם, את הדקות הלא-מעטות שאתם מקדישים.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן, ממני, יישר כוח מכל הלב.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מקווה שבמאמצים מאוחדים אתם תיקחו אותנו, הקצת יותר צעירים, ושנצליח עד סוף הקדנציה הנוכחית שלכל עובד במדינת ישראל יהיה חיסכון פנסיוני, שלכל קשיש וקשישה תהיה מסגרת התואמת את צרכיו ועונה על מצוקותיו.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, הדברים האלה הם לא חלומות באספמיה.

רוחמה אברהם-בלילא: הם נמצאים בהישג ידנו.

רוחמה אברהם-בלילא: זוהי חובתנו הפרלמנטרית, זוהי חובתנו המוסרית.

קולט אביטל: חברת הכנסת נאדיה חילו, ואחריה - חבר הכנסת נסים זאב.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, בעצם שני שרים, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, היום אנו מציינים את יום הקשיש.

נאדיה חילו: יום זה, על-פי תפיסתי, אמור להיות ציון של מעמד חגיגי שבו אנו מציגים נתונים חיוביים והישגים בכל הנוגע למעמדם, לזכויותיהם, לחייהם של הקשישים.

נאדיה חילו: אבל, לצערי, ביום זה לא אוכל לדלג ולהתעלם מהתמונה העגומה של מצב הקשישים בארץ, בחברה שקיימת בה עלייה מתמדת באחוז העניים, הידרדרות במצב החברתי, ואוכלוסיות רבות חיות במצוקה קשה של רעב ומחסור.

נאדיה חילו: ההשפעה על ציבור הקשישים היא בלתי נמנעת ואף גדולה יותר.

נאדיה חילו: שירותי הרווחה והבריאות בישראל מעדיפים במדיניות שלהם להשאיר, עד כמה שאפשר, את הקשישים בביתם ובקהילה, על פני העברתם למסגרת מוסדית.

נאדיה חילו: מדיניות זאת אמורה לבוא לידי ביטוי בהגדלת המשאבים המיועדים לשירותים הקהילתיים ובפיתוח שירותים חדשים.

נאדיה חילו: משרדי הממשלה, המוסד לביטוח לאומי והרשויות המקומיות אמורים לספק ולממן את השירותים לקשישים.

נאדיה חילו: לצערי, אף שזו המדיניות, המציאות עדיין רחוקה מלהיטיב עם הקשישים.

נאדיה חילו: בעיני, לא ניתן להתעלם מהאחריות השלטונית לאזרחים הקשישים אשר עמלו כל חייהם, כל אחד בתחומו.

נאדיה חילו: זכותם להמשיך לחיות ולהתפרנס בכבוד, על כל המשתמע מכך.

נאדיה חילו: אחריות זאת מוטלת על השלטון המרכזי, ואסור להשאירה לחסדיהן של עמותות שונות, וזאת עם כל הערכתי לעבודתן של העמותות ולפועלן.

נאדיה חילו: כיום התמונה מאוד עגומה, ואני מציינת רק מספר קטן של נתונים.

נאדיה חילו: כל קשיש שלישי חי רק על קצבת זיקנה וקצבת הבטחת הכנסה.

נאדיה חילו: כולנו יודעים את גובה הקצבאות הללו וכל חישוב מתמטי לא יוכל להסביר איך אפשר לקנות בקצבה זאת אוכל, תרופות, לשלם חשמל, מים והוצאות נוספות.

נאדיה חילו: 220,000 קשישים חיים בתנאי מצוקה קשים ובמצב של עוני מחפיר - סובלים מרעב, חיים בדירות מוזנחות ומתמודדים עם השאלה אם להעדיף אוכל על תרופות או להיפך.

נאדיה חילו: מספר הקשישים אשר נאלץ לחזר על פתחי בתי-התמחוי הולך וגדל.

נאדיה חילו: באחד הביקורים שלי בדרום סיפר לי אחד הרוקחים בקופת-חולים - ואני פשוט רוצה להעביר לכם את החוויה כפי שהוא סיפר לי - שיום אחד הגיע אליו קשיש עם רצפט והוא נתן לו את התרופות.

נאדיה חילו: אחרי חישוב העלות של התרופות הוא ביקש ממנו 100 שקל.

נאדיה חילו: הקשיש הסתכל אליו ואמר לו: יש לי רק 100 שקל בכיס.

נאדיה חילו: תוריד מהתרופות כדי שאוכל גם לקבל חלק מהכסף להשלים את היום והאוכל.

נאדיה חילו: הרוקח שאל אותו: את מה אתה רוצה שנוריד?

נאדיה חילו: את התרופה של הסוכרת, או של הלחץ, או תרופה אחרת?

נאדיה חילו: זאת אחת הדוגמאות שכולנו נתקלים בהן ממש מדי יום ביומו.

נאדיה חילו: בקדנציה זאת חובתנו לקדם חוק פנסיה לכל אזרח.

נאדיה חילו: מימוש של חוק זה יוציא הרבה מאוד קשישים ממעגל העוני.

נאדיה חילו: יש להחזיר את הצמדת קצבאות הביטוח הלאומי לשכר הממוצע ולא למדד.

נאדיה חילו: בעבר קצבאות אלה היו 19.4% וכרגע הן רק 16%.

נאדיה חילו: חשוב שיום זה יהיה תזכורת ויעביר מסר לכולנו – לממשלה, למושכים בחוטים, לאבות, לאמהות, לילדים, כי הקשישים הם נכס לחברה שלנו, ולכן עלינו לשמור עליהם ולדאוג להם, על כל המשמעות של העניין.

נאדיה חילו: ביום זה עלינו להרכין ראש לפני אבותינו, אמהותינו, הסבים והסבתות.

נאדיה חילו: למי מאתנו אין חוויות וזיכרונות ילדות אשר מציינים את הקשר הרגשי המיוחד הזה עם הסבא ועם הסבתא, כמו חוויית הציפייה לקבל מתנה.

נאדיה חילו: זכות בסיסית זו נמנעת מהרבה קשישים בישראל בגלל המצב החברתי העגום הקיים היום.

נאדיה חילו: אסיים באמירה שאסור לשכוח, ואשר יש לה ביטוי בכל השפות - לא רציתי להביא את כל השפות - מפני שיבה תקום והדרת פני זקן.

נאדיה חילו: תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו - חבר הכנסת יוסף שגאל.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אפתח בפסוק מהנביא זכריה: "כה אמר ה' צבאות עוד ישבו זקנים וזקנות ברחבות ירושלם ואיש משענתו בידו מרב ימים".

נסים זאב: הנביא מדגיש שהמשענת שתהיה לזקן היא לא בגלל מחלה או בעיה בריאותית, אלא איש משענתו בידו מרוב ימים.

נסים זאב: אני רוצה להעלות כמה נושאים שליוויתי אותם במהלך השנים שבהן הייתי בתחומי הרווחה.

נסים זאב: אני מכיר את הבעיות מאוד מאוד מקרוב, ואני רוצה לומר, כפי שאמרו חברי: מזקנים אתבונן.

נסים זאב: אנחנו חייבים ללמוד מהזקן, גם מההיסטוריה שלו, אבל גם ללמוד מה עובר עליו בשנים שבהן הוא צריך להתמודד לבד ומשפחתו החמה לא תמיד נמצאת סביבו.

נסים זאב: צריך לתת לו את כל הכבוד הראוי לו, והתורה גם מחייבת זאת: ואשרי זיקנותנו שלא ביישה את ילדותנו.

נסים זאב: אני שמח מאוד על שהממשלה תיקנה את העוול שנעשה לקשישים בשנת 2002, כאשר היא קיצצה את קצבאות הזיקנה בשיעור של 4% למי שאינו זכאי להשלמת ההכנסה ובמסגרת תוכנית החירום.

נסים זאב: אנחנו מכירים את התוכנית ויודעים כמה היא פגעה בשכבות החלשות, גם במשפחות ברוכות ילדים וגם בקשישים.

נסים זאב: הדבר תוקן בחוק ההסדרים 2005 בהגדלת הקצבה ב-2.5% מחודש מאי 2005, וכן הגדילה הממשלה לאלה שזכאים להשלמת הכנסה בהדרגה ב-170 שקל - כולנו הצבענו על זה לא מזמן - ו-230 שקל לזוג.

נסים זאב: זה דבר שנעשה כדי לתקן איזה עוול שנעשה לפני כמה שנים.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהדברים שאתם הקשיש צריך להתמודד הם בעיקר הארנונה, ואני רוצה לתת כמה דוגמאות.

נסים זאב: אנשים חושבים שנותנים עוד 100 שקלים לקשיש, אבל הוא נאלץ לשלם אלפי שקלים.

נסים זאב: יש מאות ואלפי דוגמאות של משפחות ברוכות ילדים שבהן בסופו של דבר בני-זוג שחיו בדירה שגודלה 100 מ"ר או 101 מ"ר - ובוודאי בדירה שהיא מעל 120 מ"ר – נשארו בלי זכאות להנחה של אגורה אחת בארנונה.

נסים זאב: הדבר החמור ביותר הוא שאין נושא של אזור.

נסים זאב: פעם היה מצב שבו יכלו לשלם 30 שקלים למ"ר, ובשכונות מסוימות, שמקבלות יותר שירות, משלמים 90-60 שקלים.

נסים זאב: אם יש לך 120 מ"ר בדירה, אתה משלם מייד את הארנונה הגבוהה ביותר, 90 שקלים.

נסים זאב: יש הרבה קשישים שיש להם דירת "פרזות" שהיא יותר גדולה מ-100 מ"ר, או שיש להם מעל 121 מ"ר, והם צריכים לשלם כ-10,000 שקל בשנה.

נסים זאב: הוספנו להם 170 שקלים, אבל לא מתחשבים באותם קשישים שצמודים לדירה, כל ההיסטוריה של החיים שלהם שם.

נסים זאב: בבית הזה הם גידלו את הילדים, בחדר הזה.

נסים זאב: קשה להם לעזוב.

נסים זאב: אנחנו מאלצים את זוג הקשישים לעזוב את דירתם ולפעמים הם נאלצים לעזוב רק בגלל הארנונה.

נסים זאב: למה לא לאפשר לתת זכויות לקשישים?

נסים זאב: לנכים יש 70% באופן אוטומטי ולקשיש רק 30%, למה?

נסים זאב: אני חושב שצריך לתקן את הדברים האלה, שאולי נראים שוליים, אבל הם מרכזיים בשביל אותם קשישים.

נסים זאב: הקשישים הם הראשונים שהולכים לשלם את הארנונה.

נסים זאב: בתחילת שנה, ב-1 בינואר, מי עומד בתור לשלם רק כדי לקבל 2% או 3% הנחה?

נסים זאב: זה משמעותי בשבילם.

נסים זאב: אנחנו צריכים ליצור מצב שבו ניתן להם את הזכויות שהם באמת זקוקים להן.

נסים זאב: דבר נוסף, כולנו מכירים את הביורוקרטיה שיש כאשר קשיש הופך להיות סיעודי והוא נופל בין הכיסאות למשך חודשים רבים כי אין מיטות.

נסים זאב: משרד הבריאות, שאחראי לו, אומר שהוא שייך למשרד העבודה והרווחה, שולח אותו לרשויות המקומיות, למשרד העבודה, משרד העבודה אומר: לא, הוא לא שייך לי.

נסים זאב: במשך חודשים רבים הם צריכים להתמודד עם הביורוקרטיה, והתשלום לסיעודי היום הוא 11,000 שקלים.

נסים זאב: תבינו, רבותי, אין להם איך לשלם את זה והם צריכים להביא את כל האישורים, שאין להם סוף.

נסים זאב: את הביורוקרטיה הזאת צריך לשנות.

נסים זאב: אין צורך שהכלה של אותה חמות, שלא רוצה להכיר בה, תביא תלושי משכורת.

נסים זאב: היא אומרת: אני לא רוצה להכיר בחמותי.

נסים זאב: הן מסוכסכות כל החיים.

נסים זאב: איך אפשר לתבוע ולדרוש דרישות כל כך מוזרות.

נסים זאב: את זה צריך לתקן.

נסים זאב: בחשיבה מרוכזת צריך לחשוב מה כואב לאותם קשישים, לעזור ולסייע להם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסף שגאל, ואחריו - חבר הכנסת אליהו גבאי.

יוסף שגל: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חייב להודות שאני לא ממש מבין למה מתכוונים כשאומרים קשיש, האם זה פונקציה רק של גיל?

יוסף שגל: אני מכיר, ואני בטוח שגם אתם מכירים, כמה אנשים שלמרות הגיל המופלג, קשה לי להתייחס אליהם כאל קשישים.

יוסף שגל: הם מלאי אנרגיה, פעלתנים, ולא הרבה צעירים יכולים להשתוות אליהם.

יוסף שגל: האם זה מצב תודעתי של כל אדם?

יוסף שגל: ניתן לומר על רבים מהצעירים שיום הקשיש הבין-לאומי מתייחס גם אליהם.

יוסף שגל: היום, כשאומרים קשיש, נוצרת קונוטציה לא ממש מחמיאה.

יוסף שגל: זה לא רק עניין של סמנטיקה.

יוסף שגל: מלה זו הפכה למלה נרדפת למצב סוציו-אקונומי.

יוסף שגל: לא נכון לומר שנזכרים בקשישים רק יום אחד בשנה.

יוסף שגל: כל פעם שמתפרסם דוח העוני, לצערי, לקשישים יש התייחסות רבה מדי והמצב לא רק עצוב אלא גם לא מוסרי.

יוסף שגל: זה מזכיר לי משל: במשפחה אחת במדינה רחוקה אב המשפחה הזדקן, חלה, וכוחותיו פחתו.

יוסף שגל: כשהוא ישב לאכול בשולחן אחד עם הבן ועם הנכד ידיו רעדו כך שהוא לא הצליח להביא את כף המרק לפיו בלי לשפוך את המרק על השולחן.

יוסף שגל: זה מאוד הרגיז את בנו, והוא נתן לו ספל מרק ושלח אותו לאכול בחצר.

יוסף שגל: האיש, שכך התייחס לאביו, ראה יום אחד את בנו, הנכד של הזקן, יושב ומכין משהו מבול עץ בעזרת סכין.

יוסף שגל: האיש חשב שהילד מכין צעצוע, סירה או משהו.

יוסף שגל: הוא ניגש אליו ושאל אותו מה הוא מכין.

יוסף שגל: הילד לא רצה לענות אך האב לחץ ובסוף ענה הילד: אני מכין ספל עבורך כדי שכאשר תהיה זקן יהיה לך איך לאכול מרק בחצר.

יוסף שגל: מרגע ששמע זאת האיש, הוא שוב לא התייחס לאביו הקשיש בחוסר כבוד.

יוסף שגל: לצערי, המדינה, ברבים מהמקרים, מתייחסת לקשישים כמו האיש מהמשל.

יוסף שגל: רוב הפניות שאני מקבל רק מוכיחות זאת.

יוסף שגל: נוסף על מצב כלכלי קשה, אנשים מבוגרים נתקלים בביורוקרטיה נטולת חסד, בבעיות דיור בלתי פתורות, בקצבת זיקנה שמאפשרת רק להתקיים ולא לחיות בכבוד.

יוסף שגל: לצערי, מצבם של עולים קשה במיוחד.

יוסף שגל: גיל פנסיה עבורם הוא גזר-דין.

יוסף שגל: רבים מהם נשארו חסרי ישע.

יוסף שגל: אנשים בעלי ניסיון רב בתחומים שונים - מדענים בעלי שם עולמי, אמנים, סופרים, מאמני ספורט - כל מה שהם רוצים הוא לקבל אפשרות להעביר מהניסיון שלהם לדורות הבאים, אפשרות להיות מועילים לחברה שלנו, אבל במקום זה הם נאלצים להמשיך את מאבק ההישרדות.

יוסף שגל: לסיום, אני רוצה לאחל לכולם אריכות ימים, בריאות ושמחה מילדים ומנכדים.

יוסף שגל: אני מקווה שיום אחד יהפוך יום הקשיש ליום חג, ובאמת תהיה לנו סיבה אמיתית לחגוג אותו.

יוסף שגל: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, ותודה שעמדת בלוח הזמנים.

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו - חבר הכנסת משה שרוני.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, העלייה בתוחלת החיים מביאה באופן מתמיד לגידול באוכלוסיית גיל הזהב, אוכלוסיית הקשישים.

אליהו גבאי: אם בשנת 1960 שיעור הקשישים בקרב כלל האוכלוסייה עמד על 5%, בשנת 2000 שיעורם הגיע ל-10%, וזה עוד צפוי לעלות ולהגיע למצב שבשנת 2020 מספר הקשישים יהיה יותר ממיליון איש.

אליהו גבאי: לכן, כולנו צריכים לתת את הדעת על השאלה כיצד לטפל באוכלוסיית הקשישים ואיך לאפשר לה להיות לתועלת לציבור ולתרום לחברה.

אליהו גבאי: הבעיות העיקריות של אוכלוסיית הקשישים הן בחלקן העוני, בחלקן התעללות ובחלקן בדידות.

אליהו גבאי: אם נדע לטפל בנושא הבדידות, תיפתר בחלקה גם בעיית ההתעללות.

אליהו גבאי: העוני של אוכלוסיית הקשישים עמוק יותר מאשר של כלל הציבור, וחלק מהקשישים אפילו צריך להחליט אם לקנות בכסף שעומד לרשותו תרופות או להשתמש בו לחימום או לטלפון לקשר עם בני המשפחה או לנסוע אל בני המשפחה.

אליהו גבאי: הם צריכים לחסוך כל אגורה שעומדת לרשותם.

אליהו גבאי: ההצלחה של מפלגת הקשישים גיל להביא תוספת של 170 שקל לקשיש ו-230 שקל לזוג היא הצלחה יפה, תוספת מכובדת.

אליהו גבאי: אבל אין היא מספיקה כדי לענות על צורכי אוכלוסיית הקשישים החלשה.

אליהו גבאי: לכן, אם אנחנו רוצים לטפל, חייבים להתרכז באוכלוסייה היותר-ענייה, שמתוקצבת על-ידי הביטוח לאומי.

אליהו גבאי: הבדידות יכולה להיפתר בכך שנאפשר להם להביא תועלת לחברה.

אליהו גבאי: נוכל לקשר בינם לבין הקהילה בעזרת שילובם במתנ"סים, או שיתרמו למערכת החינוך בבתי-הספר.

אליהו גבאי: חלקם יכולים לתת חוגים או שיעורים, חלקם יכולים להיות במועדונים ולהשתתף בחוגים או בפעילות אחרת.

אליהו גבאי: חשוב להשקיע בהם בלימודים שונים.

אליהו גבאי: למשל, ללמוד להשתמש באינטרנט, במחשב, מה שיאפשר להפיג את בדידותם בבית ויחבר אותם לכלל הציבור ולמה שקורה מחוץ לבית.

אליהו גבאי: אין ספק, אנחנו צריכים לדעת גם להקל עליהם בתשלום.

אליהו גבאי: כפי שמוכר שמשלמים 50% בנסיעה באוטובוס, מן הראוי שנקל עליהם גם בשימוש בתרופות, כי ההוצאה של הקשישים על תרופות מתוך כלל הכסף שעומד לרשותם היא גדולה יותר.

אליהו גבאי: לכן צריך למצוא דרך כך שהם ישתתפו בעלות של התרופות בסכום מועט של 50%.

אליהו גבאי: תחולת העוני בקרב הקשישים עלתה מ-20% ל-24%, וזה צריך להדליק אצלנו נורה אדומה.

אליהו גבאי: עלינו למצוא את הדרך ואת המשאבים להשקיע באוכלוסייה הזאת.

אליהו גבאי: הפוטנציאל של הקשישים לתרום לחברה הוא גדול מאוד וצריך למצוא את הדרך לשלב אותם בחברה.

אליהו גבאי: חשוב שנדע שיש לקשישים ניסיון רב ושהיכולת שלהם לתרום לחברה היא גדולה.

אליהו גבאי: עלינו להשקיע מאמצים לשלב אותם יותר ויותר בחברה.

אליהו גבאי: מכאן, מעל במה זו אני רוצה לומר, כי חמי עבר את גיל 101, שיהיה בריא ויאריך ימים.

אליהו גבאי: הוא מתפקד מצוין.

אורי אריאל: עוד פעם, בן כמה?

אליהו גבאי: הוא עבר את ה-101, בחג החנוכה שעבר, והוא מתפקד להפליא, עם זיכרון מצוין.

דוד אזולאי: בלי עין הרע, בן פורת יוסף.

אליהו גבאי: שאלתי את חמי, מה סוד ההצלחה?

אליהו גבאי: הוא אמר לי: אני לא חדלתי מלהחזיק ספר.

אליהו גבאי: כלומר, הלימוד וההכשרה הם גם כן סוד ההצלחה.

אליהו גבאי: כאשר הזיכרון טוב, יש לכך השפעה על כל מבנה הגוף.

אליהו גבאי: בעזרת השם בחנוכה נערוך מסיבה לכבודו, מסיבת ה-102.

נסים זאב: "כי חיים הם למצאיהם".

אליהו גבאי: נכון.

אליהו גבאי: אגב, בחברה המסורתית היהודית לקשיש יש מעמד מכובד וחשוב.

אליהו גבאי: לדוגמה, ילד בחברה המסורתית והדתית מתחפש בפורים לקשיש.

אליהו גבאי: לעומת זאת, בחברה המערבית המודרנית הקשישים מנסים להתחפש לילדים, לצעירים יותר.

אליהו גבאי: מעמדו המכובד של הגיל הקשיש בחברה המסורתית מקרין גם לילדים ולקהילה איך להתייחס לקשיש.

אליהו גבאי: יהי רצון שנדע להתייחס לקשישים כיאה בחברה מתפתחת, מודרנית.

אליהו גבאי: נסיים בפסוק שחז"ל משתמשים בו: "עטרת זקנים בני בנים ותפארת בנים אבותם".

אליהו גבאי: כלומר, הכבוד של הקשישים הם הצעירים, והכבוד של הצעירים הם הקשישים.

אליהו גבאי: כלומר, יש כאן שילוב בין הצעירים לבין הקשישים בפעילות בקהילה ובחברה.

אליהו גבאי: נאחל להם: "עוד ינובון בשיבה דשנים ורעננים יהיו".

אליהו גבאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו מאחלים המשך אריכות ימים לחמיך.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת שמואל הלפרט.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, יום זה הוא יום מיוחד לא רק לכנסת ישראל, אלא לכל עם ישראל, העם שמכבד את זקניו.

משה שרוני: בפתח דברי אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת, הגברת דליה איציק, על שאפשרה את היום הזה והעמידה לרשותנו את כל הצוות הנהדר של הכנסת, את ראש אגף הטקסים, את הדובר, את המקהלה של הכנסת, את כל הסדרנים והעובדים.

משה שרוני: תודה בשמי ובשם כל הגמלאים לכנסת ישראל וליושבת-ראש.

משה שרוני: אני רוצה להודות מקרב לב לכל יושבי-ראש הוועדות ולחברי הכנסת בוועדות, שהשתתפו היום וציינו את היום הזה.

משה שרוני: אני חושב שזה כבוד ליושבי-ראש ולכל חברי הכנסת.

משה שרוני: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת, שהביעו את אהדתם מעל במה זו לגמלאי ישראל.

משה שרוני: תודה מקרב לב.

משה שרוני: נאמר כאן, שבתוך הגמלאים שהופיעו היום כאן בכנסת לא היו מבני המיעוטים.

משה שרוני: אני רוצה להודיע כאן באופן ברור שהוזמנו אנשים מרהט והם הודיעו לנו שמפאת מחלה הם לא יוכלו להגיע.

משה שרוני: הוזמנו גם אנשים מחיפה ומכל מיני מקומות.

משה שרוני: אינני יודע, אני אבדוק מה קרה שלא הופיעו ביום זה.

משה שרוני: אני רוצה להודות למנהלת סיעת גיל, הגברת רחל כהן, על ארגון האירוע למופת.

משה שרוני: תודה, רחל, בשמי ובשם כל חברי הכנסת.

משה שרוני: תופעה מוזרה בכנסת ישראל.

משה שרוני: בפעם הראשונה בתולדות הכנסת יש סיעה שקוראים לה סיעת הגמלאים, אבל באהדה ניכרת של כל חברי הכנסת.

משה שרוני: כולנו ביחד נתאחד, נטכס עצה, נבדוק ונעשה את כל המאמצים כדי לעזור לגמלאי ישראל, ולא רק לגמלאי ישראל, גם לעניי ישראל, כדי להוציא אותם מהעוני, כדי לא לתת אפשרות לעיתונות להתעסק בנושא העוני, שיימחק מעל מפת העיתונות.

משה שרוני: אני רוצה לדבר בנושא התקציב.

משה שרוני: תקציב 2007 עוד לא הונח, אבל מעל במה זו אני אומר:

משה שרוני: סיעת גיל לא תרים יד אם לא יבטלו את ההקפאה ואם לא יבטלו את הגזירות במשרד הבריאות בנושא הגמלאים.

משה שרוני: אנחנו נעשה כולנו יחד יד אחת, לא חשוב קואליציה או אופוזיציה, ולא נזניח את נושא גמלאי ישראל.

משה שרוני: אני רוצה להודות לכולכם בחג זה.

משה שרוני: יום זה היה יום של חג, יום נהדר שבו גמלאי ישראל היו כאן והתקבלו על-ידי חברי הכנסת בצורה מכובדת ביותר.

משה שרוני: תודה לכם ותהיו ברוכים והרבה בריאות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בחודש האחרון, בימי הסליחות ובימים הנוראים, התפללנו כל יום: אל תשליכנו לעת זיקנה, ככלות כוחנו אל תעזבנו.

שמואל הלפרט: תורתנו הקדושה ציוותה עלינו: "והדרת פני זקן", מכאן הכבוד וההדר שכולנו מצווים בהם כלפי הזקנים.

שמואל הלפרט: רש"י הקדוש מפרש: איזהו הידור - לא ישב במקומו ולא יסתור את דבריו.

שמואל הלפרט: יכול יעצים עיניו כמי שלא ראהו, לכן נאמר "ויראת מאלוקיך", שהרי דבר זה מסור ללבו של עושהו, שאין מכיר בו אלא הוא, וכל דבר המסור לו נאמר בו "ויראת מאלוקיך".

שמואל הלפרט: התורה מצווה עלינו לא רק לעשות הכול כדי לכבד את הקשיש, אלא גם שלא להתעלם ממנו ולסייע לו ככל האפשר.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, אני לא מצפה שהממשלה הזאת תקיים מה שנאמר בתורה כפי שרש"י מפרש זאת, אבל אין ספק שהגיעה השעה לשנות את היחס כלפי אנשים שעבדו 40-30 שנה ויותר ונתנו את כל חייהם למדינה.

שמואל הלפרט: קשה להבין איך ממשלה מעזה לקצץ בקצבאות זיקנה, איך היא מעזה להקפיא את הקצבאות לשנה הקרובה.

שמואל הלפרט: כל קיצוץ וכל הקפאה בקצבותיהם זו פגיעה לא חוקית בזכות מוקנית שקיבלו בעת שיצאו לגמלאות.

שמואל הלפרט: יש להגדיל את קצבאות הזיקנה ולצמצם את הוצאותיהם, במיוחד הוצאות על תרופות ושירותים רפואיים, נושא שהוא בבחינת פיקוח נפש של ממש בעבור רבים מהם.

שמואל הלפרט: חלק גדול מהקשישים נאלץ לעשות יום-יום את החשבון על מה להוציא את הפרוטות הבודדות, על תרופות או על מזון.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, הבעיה האמיתית והמרכזית של חלק גדול מהקשישים היא שאין חוק פנסיה ממלכתית במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: מאות אלפים יוצאים לגמלאות ללא פנסיה ונאלצים לחיות מקצבה זעומה של הביטוח הלאומי.

שמואל הלפרט: זו פצצה מתקתקת, והממשלה חייבת למצוא פתרון יסודי ולא להסתפק בטלאי על גבי טלאי.

שמואל הלפרט: אם חפצים אנו בחברה מתוקנת ולא כזו החיה מתחת לקו העוני, על כל המשתמע מכך, לרבות מראות קשים של קשישים המחפשים מזון בפחי אשפה, הגיעה השעה להחזיר את כל הקצבאות שקוצצו בשנים האחרונות לקשישים ולילדים כאחד.

שמואל הלפרט: אני מברך על היוזמה לציין את יום הקשיש.

שמואל הלפרט: אני מצטרף לקריאת הממשלה לעשות כל הניתן כדי שהדאגה לרווחת הקשיש בישראל תהיה בראש מעייניה, הן על-ידי הגנה על זכויות הגמלאים והן על-ידי מיגור תופעת העוני בקרב הקשישים.

שמואל הלפרט: תקציב המדינה לא ייפגע אם יוקצבו התקציבים הדרושים למטרות חשובות אלה.

שמואל הלפרט: סיעת יהדות התורה הצטרפה להודעת הסיכום על הדיון בנושא זה, ואני מקווה כי הדבר אכן יישא פרי לתועלתם ולטובתם של הקשישים בישראל.

שמואל הלפרט: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מודה על האמת שכבר די הבהרנו במעמד הזה שקשיש בישראל הוא לא מלת גנאי, חלילה, אלא בעצם בישראל קשיש הוא בר-מזל.

רן כהן: בארץ שלנו, להזדקן ולהגיע לגיל מופלג צריך להיות נס.

רן כהן: לעבור את כל המלחמות ואת כל האסונות ואת כל התאונות ולהזדקן – בואו נאמר את האמת, רק חסד נפל בחלקו של מי שמגיע לזה, בעיקר כשכולנו יודעים שהאלטרנטיבה היא הרבה יותר גרועה.

רן כהן: לכן נדמה לי שלכל אוכלוסיית הקשישים בישראל אין שום סיבה לדאוג מעצם מצב הקשישות, להיפך.

רן כהן: אני מודה על האמת שאני לא אובייקטיבי, כי למדתי היום ממרכז המחקר והמידע, שקשיש הוא בן 65 ומעלה, ולכן גם אני כבר בתוך המצב הזה.

רן כהן: חברי הכנסת שרה מרום-שלו ויצחק זיו, שתדעו לכם, אני נכנסתי לפה צעיר.

רן כהן: פתאום יום אחד אתה קם ואתה רואה במרכז המידע שאתה בעצם קשיש, וזה לא כל כך נורא, זה אפילו לא רע.

רן כהן: אז אם התקבלתי לחברתכם הטובה, אני שמח.

רן כהן: בסך הכול לא רע עם זה.

רן כהן: היעד של כולנו, חברי הכנסת, הוא כפול: האחד, להעלות את תוחלת החיים.

רן כהן: אם עלייתה העלתה את שיעורם של אלה שהיום הם בבחינת קשישים, מעל גיל 65, מ-5% ל-10% מכלל האוכלוסייה, היעד של מדינת ישראל חייב להיות להגיע לרמה הגבוהה ביותר בעולם, כלומר 20% קשישים.

רן כהן: זה כבר קיים בכמה מדינות, ואנחנו בדרך לשם; את זה לא יהיה קשה להשיג.

רן כהן: לעומת זאת, המטרה השנייה היא לא רק להזדקן, אלא בכבוד.

רן כהן: כלומר, שאיכות החיים בגיל השלישי תהיה יותר טובה מאשר בכל גיל אחר.

רן כהן: בזה מדינת ישראל, לדאבוני הרב, מאוד מפגרת ומאוד מייסרת את קשישיה.

רן כהן: בעניין הזה יש לנו אתגר גדול מאוד.

רן כהן: היום יש בישראל 687,500 קשישים, 37.6% מהם ניצולי השואה.

רן כהן: אני לא בטוח שכולנו יכולים להסתכל להם בפנים ולומר שהם חיים חיים ראויים שמדינת ישראל היתה צריכה לתת להם אותם.

רן כהן: אני אתן כמה וכמה דוגמאות, גברתי היושבת-ראש.

רן כהן: רבע מכלל המשפחות העניות, בראשן עומד קשיש.

רן כהן: זה 94,300 משפחות.

רן כהן: בושה וחרפה למדינת ישראל שזה המספר של המשפחות העניות שבראשן עומד אדם קשיש.

רן כהן: הן היו צריכות לחיות ברווחה, כיוון שהאדם הזה חי כל חייו כדי שמשפחתו תחיה ברווחה אלמנטרית, ואצלנו - מתחת לקו העוני.

רן כהן: דבר שני, בישראל יש 18,000 מיטות לנזקקי סיעוד.

רן כהן: ל-1,700 נוספים אין תקציב, ואין מיטות.

רן כהן: מה זה "אין תקציב ואין מיטות"?

רן כהן: יכול להיות שאדם נפגע ברגלו או עינו דומעת, והוא מגיע לבית-חולים ולא יקבל טיפול, יגידו לו: נגמר התקציב?

רן כהן: אותו דבר כאן: זה חייב להיות ללא מגבלה וללא קווטה.

רן כהן: אין דבר כזה שאדם קשיש נזקק מגיע לצורך לקבל מיטה לסיעוד, ואומרים לו: אין תקציב.

רן כהן: לא קיים מצב כזה, לפי דעתי ולפי מצפוני.

רן כהן: טיפול בקשישים נזקקי סיעוד חייב להיות כמו טיפול ראשוני לכל דבר, עזרה ראשונה.

רן כהן: כך מקבלים בבית-חולים, כך בבית-חולים לחולי נפש, כך צריך אדם קשיש לקבל טיפול סיעודי כאשר הוא נזקק לו.

רן כהן: היום למדנו, חברת הכנסת שרה מרום-שלו ואנוכי, בוועדה לבחינת בעיות העובדים הזרים, כמה וכמה דברים מאוד מעניינים: עלות החזקת קשיש במוסד היא כ-9,000 ש"ח לחודש; ועל זה הממשלה מנסה עכשיו לחסוך.

רן כהן: איך היא הוציאה מכרז לקניית שירותים כדי להוזיל את העלות.

רן כהן: אלא מה, שבמחקרים התגלה שככל שהתקציב נמוך יותר השירותים לקשישים באותם מקומות רמתם נמוכה יותר, לא משנה אם המוסד פרטי או ממשלתי.

רן כהן: כלומר, הממשלה ביודעין הולכת להוזיל את העלות של החזקת אדם במוסד סיעודי כדי לחסוך כסף, אבל ממנו ייחסכו שירותים אלמנטריים שהוא זקוק להם.

רן כהן: עוד דבר, גברתי היושבת-ראש - - -

קולט אביטל: לפני סיום.

רן כהן: אני כבר מסיים.

רן כהן: אנחנו לומדים שהממשלה מתכננת להקפיא את קצבאות הזיקנה, שהן גם כך עלובות: 1,159 ש"ח ליחיד, 1,738 ש"ח לזוג.

רן כהן: מזה מנסים לקצץ כ-50 שקל, שזה בעצם עלות ההחזקה הריאלית של אותה קצבה.

רן כהן: זה מה שהממשלה הזאת עם סיעת הגמלאים מתכוונת לעשות?

רן כהן: אני אומר לכם, אתם צריכים לשכב על הגדר ולא לתת לעשות את זה, ואנחנו נבוא כמובן לעזרתכם - -

יצחק זיו: לא יקום ולא יהיה.

רן כהן: - - כי שמעתי כאן

רן כהן: את השר רפי איתן כל כך מתבשם בהישגים – איך דבר כזה יוצא מתחת ידה של ממשלה שהוא יושב בה כשר?

רן כהן: את זה צריך לטרפד, זה עוול שאסור להשלים אתו ולחיות אתו.

רן כהן: יש עוד דברים רבים, אבל את זה נעשה באמת בהמשך הדיונים.

רן כהן: הכנסת הזאת חייבת לעמוד במבחן אחד ולהגיע לחקיקת חוק פנסיה ממלכתית, שיבטיח כבוד לכל פנסיונר ולכל אדם, לחיות חיים ראויים במדינה הזאת.

רן כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - אחרון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה.

קולט אביטל: לאחר מכן אני מקווה, אם נמצא את חבר הכנסת שרוני, נגיע להודעת סיכום.

קולט אביטל: בבקשה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני פונה אל הגמלאים ביום הקשיש הבין-לאומי שמציין את האחדות של הכנסת מעבר לכל השייכות המפלגתית והסיעתית סביב הנושא הזה, המאחד את כולנו.

טלב אלסאנע: אינני סבור שהנושא הזה צריך להיות באחריות מפלגה זו או אחרת, זה צריך להיות נושא שמאחד את הכנסת על כל מפלגותיה.

טלב אלסאנע: זה נושא שיש לו זיקה אישית אלינו, לכל אחד ואחד בתור חבר כנסת שיש לו הורים גמלאים או קשישים, או שיבוא זמן ואנחנו נהיה בקטגוריה הזאת, וכאלה שכבר נמצאים בה.

טלב אלסאנע: זה, לדעתי, אחד המבחנים - - -

רן כהן: במקרה הטוב אנחנו נגיע.

טלב אלסאנע: במקרה הטוב, אתה צודק.

טלב אלסאנע: אני סבור שהמבחן הוא איך מתייחסת החברה לקשישים בתוכה, האם המחויבות שלנו היא מחויבות מילולית או מחויבות אמיתית.

טלב אלסאנע: ואם היא אמיתית ומהותית, איך זה מתבטא בסדר העדיפויות של הכנסת כמחוקק ושל הממשלה כרשות מבצעת.

טלב אלסאנע: אם אנחנו מתייחסים לתקציבים ולקצבאות המשולמות לזקנים, לדעתי, הם לעג לרש.

טלב אלסאנע: איך אדם יכול להתקיים מגמלה של 1,159 שקלים?

טלב אלסאנע: איך ניתן להתקיים מסכום כל כך פעוט, כאשר אנחנו יודעים שהצרכים של הקשישים הם יותר גדולים, גם הצרכים הטיפוליים וגם הצרכים לאור הגיל?

טלב אלסאנע: בגמלה הזאת אנחנו מבטיחים להשפיל את הזקן ולהתעלל בו.

טלב אלסאנע: זאת גמלה משפילה.

טלב אלסאנע: זאת פגיעה בכבודו של אותו זקן.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על שמירה על כבודו; שמירה על כבודו זה להבטיח עצמאות כלכלית, להבטיח הכנסה מכובדת שתבטיח לו חיים מכובדים.

טלב אלסאנע: התשלום שמובטח כאן, לדעתי, מבטיח עליבות, ולהפוך אותם למקבצים על פתחם של בני משפחה או קרובים שיעזרו ויסייעו – ולא היא.

טלב אלסאנע: זאת אחריות של המדינה, ולא אחריות של המשפחה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, רבותי, שהיום הזה הוא לא יום הקשיש בישראל בלבד, אלא יום הקשיש הבין-לאומי.

טלב אלסאנע: ולכן כשאנחנו מזדהים עם הגמלאים ועם הקשישים במדינה, צריך לזכור גם את הקשישים בקרב העם הפלסטיני, שסובלים סבל רב, כפול ומכופל, כאשר נשללת מהם הזכות לעצמאות ולחירות, ואנחנו עדים מדי יום ביומו בתקופה האחרונה למבצעים של הרג ושפיכות דמים מתמשכים, מדי יום ביומו, וכמעט עוברים על זה לסדר-היום, כאילו שום דבר לא קרה.

טלב אלסאנע: כל אותם הרוגים – אם זה ילדים ואם נשים וזקנים – כולם יש להם משפחות וילדים, הכאב שלהם הוא איום ונורא, ואי-אפשר להתייחס – כל אחד יהיה מבחנו המוסרי או הכאב האישי הפרטי שלו או של בן עמו.

טלב אלסאנע: אנחנו שייכים לקהילה האנושית וצריכים לגלות אחריות וגם רגישות למה שפוקד את העם הפלסטיני, ולחשוב שהמחויבות שלנו היא גם לסבל האנושי של השכנים שלנו, גם לסבל של העם השכן.

טלב אלסאנע: לדעתי, המצוקה שלהם צריכה להיות בעייתה של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הפתרון כאן: כאשר מדברים על רווחה, מדברים על ביטחון.

טלב אלסאנע: הביטחון כאן יבוא מהביטחון שם, והפתרון צריך לבוא כאשר דואגים ושמים בראש מעיינינו את האחריות כלפי העם הפלסטיני שסובל יותר מ-40 שנה מהשליטה של מדינת ישראל בחייו, בכל נושא הנוגע לחיי היום-יום שלו וגם ביכולת שלו לחיות או לא לחיות עקב הפעילות הצבאית המתמשכת זה חודשים.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הרבה מוסדות, הרבה ארגונים פועלים כדי לעזור ולסייע, ולכן מגיעה להם תודה וברכה על כל הפעילות הוולונטרית שהם עושים.

טלב אלסאנע: היא חשובה מאוד ונותנת גם אפשרות לחיים מכובדים לאותם קשישים שהמדינה והממשלה אינן ממלאות את תפקידן כלפיהם עד היום.

טלב אלסאנע: יש הרבה חובות המוטלות מכוח חוקים, אם זה חוק הבריאות, אם זה המחויבות של משרד הרווחה, קופות-החולים ומשרדים אחרים ונוספים, שאינם ממלאים את חובתם.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לאחד את הפעילות של כל הגופים האלה, והתוצאה תשתקף ברווחתו של אותו קשיש שכל החברה מחויבת לעזור ולסייע לו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחרון הדוברים.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, חשוב מאוד שהכנסת מציינת את יום הקשיש וחשוב מאוד המצעד הזה של חברי הכנסת שעולים לדוכן ואומרים דברי טעם בדרך כלל.

מוחמד ברכה: אני רק רוצה להזהיר, שהמצעד הזה של עלייה לדוכן לא יהפוך בעוד כמה שבועות למצעד של צביעות, כשנבוא לדון בתקציב המדינה ולטפל בסעיפים הרלוונטיים לקשישים, לפנסיונרים.

מוחמד ברכה: אני חושב שאז יהיה המבחן של האמיתות והכנות של הדברים שנאמרים כאן.

מוחמד ברכה: בעת ציון יום הקשיש, כמובן, כל אחד יכול לעמוד כאן, להשתפך ולגלגל עיניים, אבל המבחן הוא באותה הרמת יד על סעיף זה או אחר כשנבוא להצביע על תקציב המדינה.

מוחמד ברכה: לכן, אני מאוד מקווה שהמלים שנאמרות כאן היום יהיה להן אשראי רציני וגיבוי רציני ביום שבו צריך לבחון אותן הלכה למעשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אנחנו בפתחו של החורף.

מוחמד ברכה: עוד לפני שאכנס לתוכן הדברים, אני רוצה שהממשלה, משרד הרווחה, כבר יכריזו ויקדימו את מענקי החימום לקשישים ולמשפחות הקשישים.

מוחמד ברכה: אין ספק שלעוני בישראל יש מאפיינים חברתיים, של חתכי אוכלוסייה.

מוחמד ברכה: לפעמים אלה חתכים לאומיים, יהודים וערבים; לפעמים זה פריפריה ומרכז; ולפעמים זה גילים - ילדים וקשישים.

מוחמד ברכה: הילדים והקשישים הם הנפגעים העיקריים והם חסרי אונים כאשר הם נתקלים במצוקות חברתיות וקיומיות.

מוחמד ברכה: כאמור, אוכלוסיית הקשישים במדינת ישראל היא כ-10%.

מוחמד ברכה: עשירית מהאוכלוסייה הם קשישים.

מוחמד ברכה: זאת תוספת של 100% לעומת שנות ה-60, אבל זה עדיין מתחת לשיעור הקיים במדינות מערביות.

מוחמד ברכה: מתוך אלה, מתוך ה-10%, 93.

מוחמד ברכה: 1% מהקשישים במדינת ישראל הם יהודים ו-6.9% הם ערבים.

מוחמד ברכה: מה המשמעות של המספרים האלה?

מוחמד ברכה: יש משמעות אחת שהיא עניינית, שעצם האחוז הגבוה של קשישים שבאו עם האוכלוסייה הרוסית העלה את מספר הקשישים בקרב הציבור היהודי.

מוחמד ברכה: אבל מעבר לזה, זה אומר משהו על תוחלת החיים.

מוחמד ברכה: תוחלת החיים בקרב הציבור היהודי - - -

רוברט אילטוב: עולים לא רוסים.

מוחמד ברכה: ממוצא רוסי.

מוחמד ברכה: האזרחים הישראלים ממוצא רוסי, זה בסדר?

רוברט אילטוב: יש גם בוכרים וקווקזים.

מוחמד ברכה: חבר העמים, בסדר?

מוחמד ברכה: זה אומר גם משהו על תוחלת החיים.

מוחמד ברכה: הכוונה היא, שתוחלת החיים בקרב הציבור היהודי גבוהה יותר מתוחלת החיים בקרב הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: וזה 58 שנים אחרי קום המדינה.

מוחמד ברכה: לפחות במספרים האלה היה אמור להיות אחוז שווה בכל הקשור לתוחלת החיים.

מוחמד ברכה: זה כמובן קשור בתמותת תינוקות, זה קשור בתנאים סניטריים ובתנאי בריאות, זה קשור בתקציבים לטיפולים בעניינים חברתיים.

מוחמד ברכה: אבל אחוז הקשישים הערבים הוא גם הרבה יותר נמוך מאחוז האזרחים הערבים מסך כל האזרחים.

מוחמד ברכה: לעומת זאת, אנחנו רואים גם במספרים האחרים, שאם ב-2003 פעלו בישראל 167 תוכניות דיור מוגן לקשישים, שהן קרוב ל-19,796 יחידות דיור, ו-45% מהיחידות האלה היו של הממשלה, 30% היו של הסקטור הפרטי ו-25% של מה שקרוי המגזר השלישי או העמותות למיניהן - מידיעה שלי, במגזר הערבי הדברים האלה כמעט לא קיימים, למעט יוזמות מבורכות של אנשים ושל מוסדות ועמותות.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים.

מוחמד ברכה: אני לא מרגיש שיש תשומת לב מיוחדת של המדינה ומוסדותיה לטיפול בקשישים במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: כמובן, אני לא רוצה לחזור על דברים שאמרו חברי כנסת אחרים בקשר לקיצוץ בקצבאות, בנושא של העלאת גיל הפנסיה וכו'.

מוחמד ברכה: אבל אני חוזר לנקודה שבה התחלתי את דברי: המבחן של הדברים הנשגבים והגבוהים הוא ביום שבו צריך להרים את היד למען זכויותיהם של הקשישים בתקציב המדינה, וזה יהיה בעוד שבועות.

מוחמד ברכה: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, בזאת תמה רשימת הדוברים.

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו להצעת הסיכום לציון יום הקשיש הבין-לאומי, הצעת הסיכום של סיעות גיל, קדימה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, העבודה-מימד, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, מרצ, חד"ש ובל"ד.

קולט אביטל: חבר הכנסת שרוני, האם תרצה לקרוא את ההודעה של כולם?

קולט אביטל: בבקשה.

קולט אביטל: לאחר מכן נעבור להצבעה.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת המכובדים, הצעת סיכום לציון יום הקשיש הבין-לאומי, של סיעות גיל, קדימה, העבודה, הליכוד, ש"ס, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, מרצ, חד"ש, בל"ד.

משה שרוני: הכנסת מקבלת את הודעת הממשלה לציון יום הקשיש הבין-לאומי.

משה שרוני: בישראל, כמו ברוב ארצות העולם, הפך יום הקשיש ליום חג ולסמל לתקופה שבה החברה עוברת שינויים משמעותיים באורח חייה ובאיכות חייה.

משה שרוני: חובתה המוסרית של מדינה מתוקנת, השמה את הנושא החברתי בראש מעייניה, לדאוג לרווחת אנשי הגיל השלישי.

משה שרוני: חובה עלינו להגן על זכויות הגמלאים ולרתום את כל המערכות הכלכליות, הכספיות והחברתיות לשם כך.

משה שרוני: עלינו למגר את תופעת העוני בקרב הקשישים ולהגדיל את הכנסותיהם לפחות עד גובה שכר המינימום.

משה שרוני: על כן, על המדינה – א.

משה שרוני: להעביר בדחיפות את חוק הפנסיה הממלכתית לכל אזרח במדינה על מנת לדאוג לעתידם הכלכלי של הקשישים; ב.

משה שרוני: להגדיל את קצבאות הזיקנה ולהצמידן לשכר הממוצע במשק; ג.

משה שרוני: לבטל את הקפאת הקצבאות המתוכננת לתקציב 2007; ד.

משה שרוני: לתת תוספות לקשישים הזקוקים להשלמת הכנסה; ה.

משה שרוני: לצמצם את השתתפות הקשישים בהוצאות על תרופות ושירותים רפואיים.

משה שרוני: נצליח בכל זה במאמץ משותף של משרדי הממשלה השונים המטפלים בנושא זה ובשיתוף כל חברי הכנסת.

משה שרוני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

רן כהן: גברתי, זו הצעה ממש טובה.

קולט אביטל: נכון, גם אתם חתומים עליה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 3 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת משה שרוני – 21 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת משה שרוני נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: 22, בסדר, נוסיף את קולך, משה שרוני.

קולט אביטל: ההודעה התקבלה.

קולט אביטל: ["דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב שלישי, חוב' ל"ט, עמ' 24867; מושב רביעי, חוב' ח', עמ' 27298.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים עכשיו לסעיף הבא בסדר-היום: הודעה מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על רצונה להחיל דין רציפות על: א.

קולט אביטל: הצעת חוק עידוד ההתנדבות בתחום השיקום והסיעוד, התשס"ה-2005; ב.

קולט אביטל: הצעת חוק מאגר מידע לתורמי מוח עצם, התשס"ו-2005.

קולט אביטל: אני מבקשת להזכיר, שעל-פי סעיף 5 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, רשאית סיעה להציע בתוך שבועיים ממסירת ההודעה הזאת, שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות למסור את ההודעה.

קולט אביטל: בבקשה.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק עידוד ההתנדבות בתחום השיקום הסיעודי, התשס"ה-2005.

משה שרוני: מוצע להעניק סמכות לשר הרווחה להכיר בארגונים המספקים שירותי שיקום וסיעוד לפי קריטריונים מסוימים, כדי שתוענק להם הנחה בתשלומי ארנונה בשיעור של שני-שלישים.

משה שרוני: כמו כן מוצע לקבוע, כי יינתן פטור ממס הכנסה על החזר הוצאות למתנדבים.

משה שרוני: בהצעת החוק מוצע לקבוע הסדרים שונים.

משה שרוני: הכנסת מתבקשת לאשר החלת דין הרציפות על הצעת החוק האמורה.

משה שרוני: הודעה על החלת דין רציפות על הצעת חוק מאגר מידע לתורמי מוח עצם, התשס"ו-2005.

משה שרוני: הצעת חוק מאגר מידע לתורמי מוח עצם, התשס"ו-2005, התקבלה בקריאה ראשונה ביום 20 בדצמבר 2005, בעת כהונתה של הכנסת השש-עשרה.

משה שרוני: בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, אישרה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביום 18 ביולי 2006 החלת דין רציפות על הצעת החוק האמורה, וכעת מודיעה הוועדה למליאת הכנסת על רצונה להחיל דין רציפות כאמור על הצעת החוק.

משה שרוני: בהצעת החוק מוצע לקבוע הסדרים שונים לעניין תרומת מוח עצם: הקמת מאגר מידע מרכזי לתורמי מוח עצם במסגרת משרד הבריאות, הסמכת שר הבריאות לקבוע הוראות בדבר נטילת דגימת מוח עצם, ביצוע בדיקות התאמה וניהול מאגר מידע לתורמים, קביעת חובת רישוי לניהול מאגר מידע וטיוב דגימות קיימות של מוח עצם.

משה שרוני: הכנסת מתבקשת לאשר החלת דין רציפות על הצעת החוק האמורה.

משה שרוני: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הנושא הבא: דין-וחשבון מטעם יושב-ראש משלחת הכנסת לוועדה המדינית-הביטחונית שהתקיימה בבריסל.

קולט אביטל: אני מזמינה את חבר הכנסת מגלי והבה למסור את הדוח.

קולט אביטל: בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש דוח על הפעילות שלנו בכינוס הוועדה המדינית-הביטחונית של ה-EUROMED בבריסל.

מגלי והבה: כמובן, ה- EUROMEDזו האספה הפרלמנטרית האירופית-המזרח-תיכונית, שכוללת את מדינות האיחוד האירופי ואת כל מדינות אגן הים התיכון.

מגלי והבה: אף שירדן היא לא באגן הים התיכון, גם היא כלולה ב- EUROMED.

מגלי והבה: ל- EUROMEDיש שלוש ועדות: הוועדה המדינית-הביטחונית ולזכויות אדם, הוועדה הכלכלית והוועדה לענייני תרבות, והן נפגשות מדי פעם לדון בנושאים הקשורים למדינות האלה.

מגלי והבה: הבאתי את הרקע הזה כדי שתבינו, שאחרי כינון האספה לפני שנתיים היתה הצלחה תקדימית למדינת ישראל, שבפעם הראשונה נבחר לסגן יושב-ראש הוועדה המדינית-הביטחונית נציג ישראל.

מגלי והבה: אנוכי משמש בתפקיד הזה, וגם אחרי הבחירות חידשו את המינוי הזה לוועדה המדינית-הביטחונית.

מגלי והבה: הוועדה החליטה לקרוא לנו לדיון חירום בעקבות מלחמת לבנון, מלחמה של 33 ימים, והתכנסנו בבריסל לדון.

מגלי והבה: השתתפו בוועדה כל מדינות אגן הים התיכון, כפי שאמרתי, ומדינות אירופה.

מגלי והבה: מהרשות הפלסטינית לא הגיעו בשל הסיבות הפנימיות, וגם נציג לבנון לא הגיע בטענה שהוא לא יכול להגיע.

מגלי והבה: מהות הדיון היתה התייחסות למלחמה בעיניים של כל נציג ונציג מהמדינות האלה, הפקת לקחים והסקת מסקנות כיצד ניתן לטפל בהשלכות המלחמה.

מגלי והבה: אחד הנושאים החשובים מבחינתנו, ובהיותי סגן יושב-ראש הוועדה שמעתי את טענות השגריר הלבנוני וגם את שגריר הרשות הפלסטינית, ושמעתי טענות של מדינות אחרות, ואני רוצה לדווח כאן לחברי הכנסת, שרבים ממשתתפי הוועידה ממדינות אגן הים התיכון וגם ממדינות אירופה היו בעד עמדת ישראל, והם באו בטענות ללבנון ול"חיזבאללה" על המלחמה שכפו אותה על מדינת ישראל וכמובן על ההשלכות שהיו למלחמה.

מגלי והבה: הסברתי את עמדת מדינת ישראל, את עמדת הכנסת, בצורה אובייקטיבית ביותר.

מגלי והבה: אמרתי שיש לנו תפקיד לקרב בין המדינות, בין הצדדים, במיוחד למצוא פתרונות לנושאים שכתוצאה מהמלחמה נקלענו אליהם.

מגלי והבה: עלה הנושא של ההשלכות – חבר הכנסת מג'אדלה, אולי זה לא מעניין אותך, אבל אני שומע אותך עד כאן.

גאלב מג'אדלה: אני עוקב אחריך בפעילויות החשובות האלה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: רציתי לציין שאחת המסקנות היתה להוציא משלחת רמת דרג של הוועדה המדינית-ביטחונית, ואני הייתי צריך לבקר בלבנון ולבקר בישראל וברשות הפלסטינית.

מגלי והבה: ההתניה היתה על עקרון ברצלונה, וגברתי היושבת-ראש מכירה את העיקרון הזה יפה מאוד, עקרון השוויוניות – כל מי שחייב להיות חבר יהיה חבר שווה לשאר החברים.

מגלי והבה: במשלחת נקבע שאכן נציג ישראל, בתמיכת כל משתתפי הוועדה, יצא לביקור, ומטרת הביקור היתה להביא דוח אמיתי על מה שקורה בשטח בשלוש המדינות שהיו בהן נזקים כתוצאה מהמלחמה.

מגלי והבה: כמובן היתה פנייה רשמית לממשלת לבנון, ואנחנו מבחינתנו אישרנו את הגעת המשלחת, גם הרשות הפלסטינית, הלבנונים התנגדו.

מגלי והבה: התנגדות ממשלת לבנון לביקור מנעה מהוועדה להגיש דוח על מה שקרה, וכמובן המפסיד העיקרי בנושא היה ממשלת לבנון, כי אנחנו התכוונו להביא את הדוח הזה, להניחו על שולחן האספה ועל שולחן האיחוד האירופי.

מגלי והבה: התוצאה, כמובן, שהביקור לא התקיים כיוון שהם התנגדו לנוכחות ישראלית.

מגלי והבה: ברשותך, היושבת-ראש, חשוב לנו לדווח פה שחבר הכנסת בשארה, דרך אגב, תמך בממשלת לבנון, וכאילו התפרש הדבר מבחינתו שישראל מבקשת לעשות ביקור בלבנון.

מגלי והבה: תשובתי אליו ששמחתו מוקדמת, כי אנחנו התבקשנו לעשות את הביקור מטעם ה-EUROMED ולא מטעם מדינת ישראל.

מגלי והבה: ביקרנו בלבנון קודם, נבקר אחרי זה ונפעל למען השלום ולא למען הרחקת הצדדים מהגעה לשלום.

מגלי והבה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [מס' מ/231, כ/99; "דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב רביעי, חוב' ג', עמ' 26345, וחוב' ט', עמ' 27692; הכנסת ה-17, מושב ראשון, חוב' י"ב, עמ' 2007, וחוב' י', עמ' 1634; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, יש שינוי בסדר-היום של הכנסת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו לדון ולהצביע בקריאה שנייה ובקריאה שלישית על הצעת חוק איסור סחר בבני-אדם.

קולט אביטל: זה לפי אישור יושבת-ראש הכנסת.

קולט אביטל: הנושא של הסיכונים הסביבתיים במפרץ חיפה יעלה מייד לאחר מכן.

קולט אביטל: יציג את הנושא יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: לאחר מכן נעבור להצבעה.

קולט אביטל: בבקשה.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תודה מיוחדת לד"ר חנין.

מנחם בן-ששון: אפשר להאריך הרבה.

מנחם בן-ששון: מדובר בהצעת חוק מורכבת, שעבודה חרוצה מאוד לקראתה נעשתה בוועדת משנה שהתחילה כוועדת חקירה בראשותה של חברת הכנסת גלאון.

מנחם בן-ששון: חוויה גדולה היתה לעבוד על החוק הזה, בפרט משום שרוב ימי הפגרה הוקדשו לעבודה על החוק עם כוחות מקצועיים מכל הציבור.

מנחם בן-ששון: אומר כמה מלים קצרות מאוד, אף שזה חוק שאולי מן הדין היה להאריך בו, אבל הוא גם מדבר בעד עצמו.

מנחם בן-ששון: אם כך, זוהי הצעת חוק שמשותפת לחברת הכנסת גלאון ולממשלה, שהשתכנעה שראוי לעשות הצעה שכזו.

מנחם בן-ששון: היא באה לתת מענה כולל ומקיף על תופעת הסחר בבני-אדם ולא רק בנשים.

מנחם בן-ששון: היא נותנת מענה בכמה נושאים עיקריים: מאבק בסוחרים, סדרי הדין, סיוע לקורבנות הסחר בבני-אדם.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק קובעת כי הענישה תוחמר, ובגין החזקה בתנאי עבדות – ואומר מייד משהו על תנאי העבדות – לצורכי עבודה או שירותים תהיה עד 16 שנות מאסר.

מנחם בן-ששון: אם הקורבן הוא קטין – עד 20 שנות מאסר.

מנחם בן-ששון: החידוש העיקרי הוא בהרחבת תחולת העבירה של סחר בבני-אדם, שהחוק יחול גם על סחר בבני-אדם למטרות של עבודת כפייה בתנאי עבדות, שכן עד כה התייחס ספר החוקים, שוב ביוזמתה של חברת הכנסת גלאון, לאיסור סחר בבני-אדם למטרות עיסוק בזנות.

מנחם בן-ששון: לבקשתנו - עסקנו הרבה בסוגיה של עבדות בתקופה המודרנית.

מנחם בן-ששון: עבדות היא מצב שבו מופעלות כלפי אדם סמכויות המופעלות ככלל כלפי קניינו של אדם.

מנחם בן-ששון: זוהי הגדרה שמשלבת את ההגדרות באמנות הבין-לאומיות, יחד עם אמירה שגם תופעת העבדות המודרנית, שבה אלמנט השליטה בעבד הוא המרכזי, היא אסורה ועונשה חמור במדינה מתוקנת.

מנחם בן-ששון: על-פי הצעת החוק, עבירת סחר בבני-אדם למטרת אחד הדברים הבאים: נטילת איבר, הולדת ילד ונטילתו, עבדות, עבודות כפייה, זנות, פורנוגרפיה, או ביצוע עבירות מין – עונשה הוא עד 16 שנות מאסר, וכשהקורבן הוא קטין – עד 20 שנה.

מנחם בן-ששון: כמו כן, עבירת חטיפה לשם מטרה ממטרות הסחר בבני-אדם – עונשה הוא עד 20 שנות מאסר.

מנחם בן-ששון: עבירה של הוצאת אדם מעבר לגבולות מדינה שבה הוא שוהה – עולה עד עשר שנות מאסר.

מנחם בן-ששון: החמרת הענישה גם בעבירת עיכוב דרכון – לשלוש שנות מאסר במקום שנה אחת.

מנחם בן-ששון: כפי שאתם יודעים, אלה עבירות נספחות לעבירות סחר בבני-אדם.

מנחם בן-ששון: כמו כן הוספנו נסיבה מחמירה לעבירה, שמי שמעכב דרכון של אדם ומעמיד אותו בסכנות שהגדרתי קודם, עונשו הוא עד חמש שנות מאסר.

מנחם בן-ששון: הוספנו הסדרי חילוט של רכוש הקשור לעבירת סחר בבני-אדם או עבירת החזקה בתנאי עבדות.

מנחם בן-ששון: החילוט הוא החרמת פירות העבירה או רכוש ששימש בביצוע העבירה.

מנחם בן-ששון: קבענו בחוק כי הגנה על נפגעי סחר בבני-אדם ועבדות ועזרה בשיקומם תינתן באמצעות העברת כספי החילוט האמור.

מנחם בן-ששון: אני מודה כאן לאוצר שחרג ממנהגו והסכים למהלך הזה.

מנחם בן-ששון: קנסות פליליים שיוטלו על עבריינים בעבירות סחר בבני-אדם יועברו לקרן ייעודית שהוקמה בחוק, ותפקידיה, בין השאר, לעזור בשיקום הקורבנות.

מנחם בן-ששון: בנוסף הנחתה הצעת החוק את בית-המשפט לתת פיצויים לניזוק בעבירת סחר בבני-אדם ועבדות על-ידי חובת הנמקה לאי-פסיקת פיצויים בגזר-דין שנוגע לעבירות הללו.

מנחם בן-ששון: הפיצויים יינתנו במסגרת ההליך הפלילי, כאשר אם העבריין המורשע לא משלם אותם, הניזוק יקבל כסף מקרן החילוט הייעודית.

מנחם בן-ששון: כמו כן, בית-המשפט הוסמך לקיים משפטים בנוגע לעבירת סחר בבני-אדם בדלתיים סגורות ולמנוע פרסום פרטים מזהים של קורבנות כאשר הוא מוצא את הדבר לנכון.

מנחם בן-ששון: חברי חברי הכנסת, זהו חוק שמעמיד את מדינת ישראל בשורה אחת עם הנאורות שבמדינות העולם בהתמודדות עם בעיה שהיא מבעיות הפשע והשחיתות הגדולות בעולם.

מנחם בן-ששון: יש בחוק הזה כמה ניסוחים ראשוניים שמאפיינים את העולם המודרני, ובהם סחר בעבדים, עבודת כפייה ואחריות החברה של הכפר הגלובלי למדוכאים ולחלשים.

מנחם בן-ששון: אשמח אם חברי הכנסת יצביעו על הצעת החוק ככתבה.

מנחם בן-ששון: הגעתי להבנה עם חברת הכנסת גלאון, ברשותה, שמתוך ההסתייגויות שהיא הציגה, ויש לכם כאן שתיים, את ההצעה השנייה והשלישית, קרי – סעיף (2)(א) וסעיף 2(ב), היא לא תעלה.

מנחם בן-ששון: אם כך, נשארנו רק עם הסתייגות אחת.

מנחם בן-ששון: תודה רבה.

גדעון סער: זו הסתייגות אחת, שהפסקה הראשונה בלבד - - -

מנחם בן-ששון: תודה רבה.

מנחם בן-ששון: אתם יודעים שאני לומד כאן כל יום.

מנחם בן-ששון: אך כך נשארה פה הרישה.

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת בן-ששון, אתה תומך בהסתייגות הזאת?

מנחם בן-ששון: אינני תומך.

מנחם בן-ששון: אשמח מאוד אם החוק יעבור כלשונו.

מנחם בן-ששון: אני מבקש שחברי הכנסת יצביעו על החוק כלשונו.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על ההסתייגויות.

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון, תמתיני בבקשה, אני אקרא לך.

קולט אביטל: אנחנו קודם נצביע על שם החוק.

זהבה גלאון: אני רוצה לנמק את ההסתייגות.

קולט אביטל: את צריכה לנמק את ההסתייגות אחר כך.

זהבה גלאון: לא, עכשיו.

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: אם כך, בבקשה.

קולט אביטל: תעלי ותנמקי את ההסתייגות.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני עולה בעיקר כדי להגיד תודות.

זהבה גלאון: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, הציג את החוק, את מלוא היקפו, את ההשפעות שלו.

זהבה גלאון: אני מודה שזה רגע די מרגש עבורי.

זהבה גלאון: מבחינתי זו גולת הכותרת של העבודה שלי בכנסת.

זהבה גלאון: אם אני מסתכלת בפרספקטיבה של חמש שנות פעילות, אני חושבת שזה הדבר הכי חשוב שעשיתי, ואני שמחה לשתף פעולה עם הממשלה בעובדה שחברנו יחד להצעת חוק משותפת.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת קרמה עור וגידים ונדונה והתלבנה במשך ימים ארוכים בזכותו של יושב-ראש ועדת החוקה הנוכחי, שלקח על עצמו כמשימה בפגרה, העביד אותנו קשות, אני חייבת לומר, ישבנו בפגרה ישיבות ארוכות ביותר ודנו בכובד ראש.

זהבה גלאון: הייתי אומרת, ישבנו על המדוכה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר תודה מיוחדת ליושב-ראש הוועדה, ליושב-ראש הקודם, לחבר הכנסת גדעון סער, שבהיותו מזכיר הממשלה התחלנו לעבוד על החוק הזה.

זהבה גלאון: הוא קידם, דחף.

זהבה גלאון: עבדנו על זה שנים רבות.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה דורית ואג, לכל צוות הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה קרן וינשל, שעשתה עבודה מדהימה, ולמנהלת הוועדה למאבק בסחר בנשים, סיגלית עדרי.

זהבה גלאון: אשמח אם החוק יתקבל עם ההסתייגות, אותה הסתייגות שנותרה.

זהבה גלאון: אם ההסתייגות לא תתקבל זה לא סוף העולם.

זהבה גלאון: אני אשמח אם היא תתקבל, אני חושבת שזה משפר ומשדרג את החוק.

זהבה גלאון: אני רוצה גם להודות ליושב-ראש האופוזיציה שמצא לנכון לבוא למליאה ולהשתתף בחוק החשוב הזה, ולכל חברי חברי הכנסת תודה רבה.

קולט אביטל: את לא רוצה לנמק את ההסתייגות שלך?

זהבה גלאון: לא.

קולט אביטל: אם כך, אתה גם לא רוצה להשיב על ההסתייגות.

קולט אביטל: נעבור להצבעה.

קולט אביטל: אין הסתייגויות לשם החוק, נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד שם החוק – 27 נגד - אין נמנעים - אין שם החוק נתקבל.

קולט אביטל: 27 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: שם החוק התקבל.

מנחם בן-ששון: אנחנו מסכימים עם האופוזיציה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 1.

קולט אביטל: יש הסתייגות של חבר הכנסת לוי.

קולט אביטל: חבר הכנסת לוי אינו נמצא ולכן אנחנו עוברים ישר להסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון לסעיף 1(8).

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון לסעיף 1 נתקבלה.

קולט אביטל: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההסתייגות התקבלה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגותה השנייה של חברת הכנסת זהבה גלאון.

מנחם בן-ששון: היא מסירה את ההסתייגות.

קולט אביטל: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 10-2.

קולט אביטל: לסעיפים 10-2 אין הסתייגויות ואני מציעה שנעבור להצבעה על סעיפים אלה.

אביגדור יצחקי: צריך להצביע על סעיפים 10-1.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: התקבלה ההסתייגות לסעיף 1 ולכן אנחנו מצביעים על סעיפים 10-2.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 10-2 - 29 נגד - אין נמנעים - אין סעיפים 10-2 נתקבלו.

קולט אביטל: 29 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: סעיפים 10-2 התקבלו בקריאה שנייה.

קולט אביטל: חבר הכנסת בן-ששון, היות שהתקבלה ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון, האם אתה מוכן שנעבור עכשיו להצבעה בקריאה שלישית על כל החוק?

מנחם בן-ששון: אני מבקש.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, לרבות ההסתייגות שהתקבלה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 30 נגד – אין נמנעים – אין חוק איסור סחר בבני-אדם (תיקוני חקיקה), התשס"ז-2006, נתקבל.

קולט אביטל: 30 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: מזל טוב.

קולט אביטל: החוק התקבל בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

קולט אביטל: חבר הכנסת בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, בבקשה.

מנחם בן-ששון: קודם דיברתי מהנייר כדי לקצר.

מנחם בן-ששון: אני אומר שלושה משפטים כדי לא להאריך.

מנחם בן-ששון: אם צריך אדם להיכנס לכנסת ישראל וללמוד על המוסד בגדלותו, ברצינותו, כשהוא עושה מעשה נכון, גם אנושי וגם אזרחי – אנושי גלובלי ואזרחי ישראלי – שהוא חותך סיעות מבית אל בית, הוא צריך לעקוב אחרי עשיית מעשה החוק הזה עד לשלב האחרון בהצבעה, לרבות ההסתייגות, שהתקבלה פה-אחד.

מנחם בן-ששון: זהו מהלך מרגש לכל מי שהיה מעורב בו, וזכיתי להיות מעורב בו.

מנחם בן-ששון: מעבר לכך, אם אדם צריך בית-ספר טוב לפרלמנטריזם הישראלי במיטבו, זה היה מצוין.

מנחם בן-ששון: תודה לכל החברים; תודה לך, זהבה.

קולט אביטל: תודה רבה לך, תודה רבה לזהבה על הרגע הנפלא הזה שהוא רגע של גאווה לכולנו.

קולט אביטל: [על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא.

קולט אביטל: אני מודה לחבר הכנסת דב חנין שהסכים לדחות את הדיון.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לדיון על הסיכונים הסביבתיים לחיים ולבריאות סביב מפרץ חיפה - דיון על-פי סעיף 86(א) לתקנון הכנסת.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין יפתח את הדיון, ואחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, לפני שאתחיל לדבר על הנושא שלשמו התכנסנו, אומר משפט אחד של ברכה למועצה הארצית לתכנון ובנייה, שנמנעה היום מלאשר את תוכנית ספדיה ונענתה לרחשי לבם של 16,000 אזרחים שהתנגדו לתוכנית ויותר מ-50 חברי הכנסת שפנו.

דב חנין: נקווה שזה יביא לקבורתה של התוכנית הזאת, כי עתידה של ירושלים אינו בהתפשטות מזרחה ובהתפשטות מערבה ובהפיכתה של העיר הזאת לעיר מים אל ים, אלא בחיזוק מרכז העיר והתעסוקה בירושלים ובפתרון הבעיות החברתיות הקשות שיש בה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הדיון שלשמו התכנסנו הוא דיון חשוב ודחוף.

דב חנין: אני מודה ל-41 חברי הכנסת שהצטרפו ליוזמה לקיים אותו בדחיפות, ליושבת-ראש הכנסת ולנשיאות שהציעו את המתכונת הזאת לקיומו של הדיון.

דב חנין: בעיות מפרץ חיפה מדגימות עד כמה, כשאנחנו מדברים היום על סביבה בישראל, אנחנו לא מדברים על מותרות.

דב חנין: אנחנו מדברים על החיים שלנו, על הבריאות שלנו.

דב חנין: לפני הישיבה היום קיימנו, חבר הכנסת מלכיאור ואני, פגישה לא פורמלית עם השר להגנת הסביבה.

דב חנין: אני חייב לומר שזו היתה פגישה מאוד מועילה ומעשית.

דב חנין: בהמשך הדיון השר יעלה לבמת הכנסת, ואני מניח שהוא יספר לכנסת על היוזמה שהוא מקדם בתחום הזה, ומראש אני מודיע שאני מברך עליה וחושב שהיא יוזמה חשובה.

דב חנין: לפני שבוע השתתפנו, כמה חברי כנסת מהשדולה הסביבתית-חברתית, בשיט של ספינת "גרינפיס" במפרץ חיפה.

דב חנין: הספינה הזאת באה לעקוב אחר הנזקים הסביבתיים של הלחימה, של המלחמה האחרונה.

דב חנין: היו נזקים כבדים – היערות בצפון, בדרום-לבנון, כתם הנפט הענקי, 15,000 טונות נפט נשפכו לים התיכון כתוצאה מפגיעת הטיל בתחנת הכוח "ג'ייה" בלבנון.

דב חנין: נזקים כבדים.

דב חנין: בנס לא נגרמו נזקים כבדים נוספים.

דב חנין: במפרץ חיפה קיים ריכוז עצום של מפעלים וחומרים מסוכנים.

דב חנין: את זה ידענו גם קודם למלחמה, אבל במלחמה למדנו שלושה דברים נוספים.

דב חנין: הדבר הראשון שלמדנו היה שלא תהיה התרעה.

דב חנין: ברור היום שלא תהיה התרעה על מלחמה נוספת.

דב חנין: אנחנו מקווים שלא תהיה מלחמה נוספת, אבל לא תהיה התרעה.

דב חנין: בוודאי לא תהיה התרעה על רעידת אדמה או תאונה חס וחלילה.

דב חנין: איגוד ערים לאיכות הסביבה בחיפה קובע במפורש, שלא קיים זמן התרעה ביחס לסיכונים הכימיים שבמפרץ חיפה.

דב חנין: בעת המלחמה האחרונה נדרשו שלושה שבועות עד שהוצאו צווים להפחתת כמויות החומרים המסוכנים.

דב חנין: הדבר השני שלמדנו במלחמה הזאת: לא ייתכן מיגון כולל של כל המפעלים, כל המתקנים, הצינורות, המכליות, האוניות בנמל שיש עליהן חומרים מסוכנים.

דב חנין: הדבר השלישי שלמדנו: בזמן אמת לא אפשרי פינוי.

דב חנין: אנחנו יודעים היום שהודעות פיקוד העורף על פינוי 90% מהחומרים המסוכנים מהמפרץ לא היו אמת.

דב חנין: רוב החומרים המסוכנים נשארו במפרץ - - -

אורי אריאל: האם היתה הטעיה מכוונת בדיווחים של פיקוד העורף?

דב חנין: אני לא רוצה לומר זאת.

דב חנין: אני רוצה לומר שאנחנו יודעים היום שרוב החומרים המסוכנים בפועל נשארו במפרץ.

דב חנין: ודבר נוסף, אולי קשה יותר, בזמן אמת, בזמן המלחמה מאוד מסובך ומאוד מסוכן לפנות את החומרים ממפרץ חיפה, וגם את זה צריך לדעת.

אורי אריאל: מי קובע שיש גורמים שהטעו אותך ואותנו כחברי הכנסת - - -

דב חנין: מה שאנחנו יודעים היום הוא שאין התרעה, אין מיגון, אין אפשרות פינוי בזמן אמת.

דב חנין: מה המשמעות של זה, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: ממחקר של פרופסור עמוס נוטע ופרופסור יצחק סגל מהטכניון עולה, שאם יחדור אמצעי תקיפה למכל האמוניה במפרץ חיפה, עלולות להמריא לאוויר בהבזק הראשון 100–400 טונות אמוניה ולהגיע למרחק של עד 20 קילומטר משם.

דב חנין: מספר התושבים באזור הסיכון מגיע לכ-200,000 איש.

דב חנין: ועדת הסביבה של עיריית חיפה החליטה לפני המלחמה שאין לאפשר המשך של פעילות מתקן האמוניה.

דב חנין: המתקן העצום הזה פועל עד היום ללא רשיון עסק, ללא היתר בנייה כדין.

דב חנין: היכן מדינת החוק שלנו?

דב חנין: אבל מתקן האמוניה לא לבד.

דב חנין: חברת הגפ"מ בקריית-אתא היא מקור סיכון גדול נוסף.

דב חנין: אתילן, פרופילן, כל סוגי החומרים המסוכנים, מפעלים, בתי-זיקוק, נמל חיפה.

דב חנין: בזמן המלחמה היו בשטח הנמל חומרים מסוכנים ביותר בכמות גדולה.

דב חנין: היה ואקום אמיתי לגבי נוהלי הטיפול בהם.

דב חנין: מדברים על הפצצה הגרעינית האירנית?

דב חנין: במפרץ חיפה אפשר לייצר קטסטרופה לא פחות גדולה באמצעים הרבה יותר פשוטים.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, חובתנו להשמיע קול חזק וברור לפני שיתרחש אסון.

דב חנין: לדרוש כבר היום חקירה בלתי תלויה.

דב חנין: אם יש נושא מתאים לוועדת חקירה ממלכתית, לדעתי, זה הנושא.

דב חנין: מה הם הסיכונים, מה הן ההחלטות, מה היא המדיניות שננקטה ומה צריך לעשות?

דב חנין: את הפעולה צריך להתחיל עכשיו.

דב חנין: אם אין התרעה, אין מיגון, אין פינוי בזמן אמת, צריך להתחיל עכשיו בהוצאת החומרים והמפעלים המסוכנים ממפרץ חיפה.

דב חנין: לא את כל המפעלים האלה צריכים בארץ, וגם מה שאנחנו צריכים לא צריך להיות בקרבת האוכלוסייה, בצפון, במרכז או בדרום.

קולט אביטל: נא לסיים.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: זה עולה כסף?

דב חנין: אין לנו ברירה.

דב חנין: פעמון האזעקה צלצל וכולנו חיים על זמן שאול.

דב חנין: נקודה נוספת וקצרה, ברשותך, היושבת-ראש.

דב חנין: קואליציית ארגוני הסביבה שפעילים בצפון פרסמה הודעה תחת הכותרת: בצפון מתים לא רק מטילים.

דב חנין: מפרץ חיפה הפך בשקט בשקט ובאין רואה לאזור אסון אקולוגי.

דב חנין: התמותה ממחלות לב, כלי דם, מחלות הסרטן, גבוהה יותר מאשר באזורים אחרים בארץ, והסיבה לכך היא לא שחולים עוברים לגור בצפון אלא שמי שגר בצפון חשוף יותר לזיהומים.

דב חנין: מדברים על שיקום ופיתוח הצפון?

דב חנין: מגיע לתושבי הצפון שהפיתוח יתחשב גם בהם, יגן על הבריאות והחיים שלהם.

דב חנין: רבותי חברי הכנסת, הפעמון מצלצל.

דב חנין: בל נשאל "למי צלצלו הפעמונים?

דב חנין: " הם מצלצלים לנו.

דב חנין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

קולט אביטל: היות שקודמך דיבר שבע דקות, גם אתה תקבל שבע דקות.

מיכאל מלכיאור: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני כמובן מצטרף לדברים שאמר עמיתי דב חנין.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד את זה מהזווית שלי.

מיכאל מלכיאור: כשיצאתי באותה הפלגה בחול המועד, חשבתי שלא אלמד דברים חדשים.

מיכאל מלכיאור: הרי אנחנו יודעים את כל הנתונים וקראנו את כל הדוחות.

מיכאל מלכיאור: אבל כשאתה רואה מהזווית של הים את הקרבה של עוצמת מרכז האוכלוסין עם כל המפעלים המסוכנים הללו, אתה מבין באיזו סכנה אנחנו נמצאים.

מיכאל מלכיאור: יש פה שתי סכנות: הסכנה של המצבים המיוחדים שקיבלה עכשיו דחיפות בזמן המלחמה - זה לא חייב להיות רק מלחמה, זו יכולה להיות טעות אנוש במפעלים או רעידת אדמה.

מיכאל מלכיאור: כמו שחשבנו שלעולם לא יהיו טילים בחיפה, חשבנו גם שלעולם לא תהיה רעידת אדמה, אבל אנחנו יודעים לפי ההסתברות שתהיה רעידת אדמה, וזה עלול לקרות במקום הזה, עם כל הסכנות של קטסטרופה ואסון אקולוגי בקנה מידה שאנחנו לא רוצים לתאר לעצמנו.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, יש סכנה יומיומית.

מיכאל מלכיאור: הנתונים שקיבלנו גם היום, לפי הבדיקות של המשרד להגנת הסביבה, וגם בדיקות אחרות - התחלואה במחלות קשות, מחלות ריאות, מחלות סרטן, הרבה יותר חמורה, והפער בין הממוצע במדינת ישראל לבין מקומות כמו טבעון פשוט מבהיל.

מיכאל מלכיאור: הוא מגיע אצל ילדים לפער של 45%-40% יותר תחלואה במחלות הכי חמורות.

מיכאל מלכיאור: אלה דברים שאנחנו לא יכולים לסבול.

מיכאל מלכיאור: מה שאנחנו דורשים, ואנחנו בהחלט רואים את המשרד להגנת הסביבה כשותף, ואני יודע שהמשרד הזה עובד יום-יום, והוא עובד על זה שנים, אבל במיוחד עכשיו, אנחנו דורשים שתהיה בדיקה מקיפה של כל הדברים, גם הדברים המסוכנים; בדיקה פתוחה לגמרי, בלי אקסיומות מראש שהכול חייב להיות שם.

מיכאל מלכיאור: יכול להיות שיש מפעלים שיש הצדקה שיהיו שם ואנחנו לא באים לדרוש שיסגרו את המפעלים או יעבירו אותם בלי לדעת מראש, אבל צריך לשקול בכובד ראש מה הרווח של המפעלים הללו, הרווח של מקומות עבודה ורווח אחר, ומה הסכנות, ולהעמיד את הדברים זה מול זה.

מיכאל מלכיאור: צריך גם לשתף את הציבור.

מיכאל מלכיאור: יש עניין של חשיפה כלפי הציבור שגר שם.

מיכאל מלכיאור: הוא צריך לדעת מה מידת הסכנה.

מיכאל מלכיאור: הוא גם צריך לדעת שבשעת חירום, כמו במלחמה - ואני מפתח את מה שדב אמר - הוא לא יקבל הנחיות.

מיכאל מלכיאור: פיקוד העורף לא נתן הנחיות, מה הציבור צריך לעשות אם חס ושלום יש אסון אקולוגי במקום.

מיכאל מלכיאור: איך הוא צריך להתנהג?

מיכאל מלכיאור: מסכות, סגירת חלונות, איפה הוא יכול להימצא במצב כזה.

מיכאל מלכיאור: לא תהיה אפשרות להתרעה נוספת.

מיכאל מלכיאור: פעם אחת יקרה האסון הזה, חס ושלום, עם כל התוצאות החמורות.

מיכאל מלכיאור: הציבור חייב לדעת היום.

מיכאל מלכיאור: הכול צריך להיעשות בשקיפות, בשיתוף עם הציבור.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד מבקש, ואני גם סומך על הוועדה שיקים השר גדעון עזרא, שהוועדה תהיה בלתי תלויה, ושתבדוק לעומק באומץ את כל ההיבטים.

מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים להשאיר את הדבר פתוח, לא בהקשר של האסון הגדול וגם לא בהקשר של אסון שבשגרה, שיום-יום בתי-החולים בחיפה מלאים ילדים שבאים בגלל המפעלים הללו.

מיכאל מלכיאור: מגיע גם לילדים האלו שנטפל בהם ובבריאותם.

מיכאל מלכיאור: זו חובת הכנסת, זו חובת כולנו.

מיכאל מלכיאור: אני באמת שמח, כי אני מרגיש שיש בנושא הזה יותר ויותר הסכמה מקיר לקיר, על אף האינטרסים הכלכליים הכבדים שיש מהצד השני.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר להגנת הסביבה, לפי הנוהל אתה בין הפותחים.

קולט אביטל: לאחר מכן יהיה דיון סיעתי.

קולט אביטל: בבקשה.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת מלכיאור ושאר חברי הכנסת שנוכחים בשעה מאוחרת זו בנושא החשוב הזה, אני שמח מאוד על כך שיזמתם את הדיון הזה.

גדעון עזרא: זו הזדמנות טובה להעמיד דברים על דיוקם, וכפי שאנחנו במשרד רואים את הדברים.

גדעון עזרא: על-פי הגדרת הדיון, הדיון הזה מתחלק לשני חלקים, ששניהם נוגעים לאזור מפרץ חיפה.

גדעון עזרא: הנושא הראשון הוא נושא החומרים המסוכנים והנושא השני הוא זיהום האוויר וזיהומים אחרים במפרץ חיפה.

גדעון עזרא: לגבי החומרים המסוכנים - אני מוכרח להגיד, שמייד עם פרוץ הלחימה בלבנון יצאנו לשטח ודאגנו בכל אתר ואתר, בשיתוף פעולה עם המפעלים, להפחית בחומרים שאינם חיוניים, להפחית עד למינימום, עד להוצאה בכלל.

גדעון עזרא: למשל, הברום הוצא מהאזור, האמוניה הלכה ופחתה.

גדעון עזרא: במשך כל ימי הלחימה לא הגיעה אף אונייה של אמוניה למילוי.

גדעון עזרא: אני מוכרח פה להגיד בסוגריים: האמוניה היא חומר נדרש מאוד לתעשייה בישראל.

גדעון עזרא: אין בית-קירור אחד שיכול לפעול בלי אמוניה - עד שיימצא חומר אחר.

גדעון עזרא: שמעתם ודאי השבוע על התאונה שקרתה במפעל "טנא-נגה" בקריית-מלאכי, כאשר בגלל טיפול לא נכון באחד הברזים נפלטה אמוניה ופגעה בפועלים במקום.

גדעון עזרא: אני שמעתי את מה שאמר חבר הכנסת דב חנין על פרופסור נוטע.

גדעון עזרא: אני חושב שפרופסור נוטע טועה בגודל הסכנה, אבל אני לא רוצה להתווכח.

גדעון עזרא: פרופסור נוטע יהיה חבר בוועדה שאנחנו מקימים עכשיו בנושא החומרים המסוכנים, בראשותו של אלוף לשעבר, מפכ"ל לשעבר, הרצל שפיר, שהיה בקיא בעניין הזה.

גדעון עזרא: אליו יצטרפו אנשי אקדמיה, אנשי ציבור, אנשי מפרץ חיפה, והם יצטרכו לתת לנו את ההמלצות בנוגע לחומרים המסוכנים כולם ולעתיד מכל האמוניה.

גדעון עזרא: צריך להבין שאין מקום למכל האמוניה אלא על שפת הים.

גדעון עזרא: וכידוע לכם, האפשרויות הפתוחות לשפת ים במדינת ישראל הן מוגבלות מאחר ששפת הים לאורכה מאוכלסת מאוד.

גדעון עזרא: אני מוכרח לומר, שמעבר לכך הוועדה גם תעסוק בנושא החשש לרעידת אדמה ומה אנחנו צריכים לעשות על מנת לחזק את המקומות המסוכנים לעת רעידת אדמה.

גדעון עזרא: אני ביקשתי לפני שלושה חודשים, עוד לפני פרוץ המלחמה, ממכון נאמן בטכניון, מוסד שמואל נאמן בטכניון, לטפל בנושא זיהום האוויר במפרץ חיפה.

גדעון עזרא: העבודה נמצאת לפני סיום, והיום יושב-ראש הוועדה נכח גם בישיבה של השדולה לאיכות הסביבה.

גדעון עזרא: זה מוסד בלתי תלוי, והיו בו 30 מומחים, מטובי המומחים בארץ, גם אקדמאים, גם רופאים.

גדעון עזרא: בנושא הזיהום - אני רוצה לקרוא לפניכם את הממצאים בעניין הזיהום במפרץ חיפה: הצוות בחן את מצב איכות האוויר במפרץ חיפה.

גדעון עזרא: איכות האוויר באזור היתה גרועה מאוד עד לפני כעשר שנים.

גדעון עזרא: ריכוז הגופרית הדו-חמצנית היה כפול מהתקן הקיים היום.

גדעון עזרא: בעקבות פעילות נמרצת של המשרד ושל איגוד הערים נקבעו תקנים לתעשייה, נסגר אתר אשפה לא מוסדר שהפיץ ריחות ועשן המכיל חומרים רעילים.

גדעון עזרא: איכות האוויר הנמדדת כיום עומדת בתקן סביבתי ישראלי ועומדת גם בתקן אירופי.

גדעון עזרא: ואני חוזר ואומר, קובע מחקר מוסד שמואל נאמן בטכניון, שאיכות האוויר הנמדדת כיום עומדת בתקן סביבתי ישראלי ועומדת גם בתקן אירופי.

גדעון עזרא: עם זאת יש לזכור, כי במפרץ חיפה ריכוז תעשיות וכי האזור רגיש להצטברות גזים מתעשייה ומתחבורה בגלל תנאים מטאורולוגיים וטופוגרפיים המקשים סילוק ופיזור הגזים הנפלטים.

גדעון עזרא: הצוות המקצועי ריכז ובחן נתונים על תחלואה באזור חיפה.

גדעון עזרא: הנתונים הקיימים אינם מאפשרים קבלת תשובות חותכות ומהימנות - ואני אומר את הדברים לנוכח הדברים שנאמרו פה בביטחון רב.

גדעון עזרא: אני מוכן לקבל את התוצאות הקיצוניות, רק שיהיה יותר טוב.

גדעון עזרא: אבל, זה מה שקובע הדוח.

גדעון עזרא: לשנים 2000-1998, כפי שפורסם לאחרונה על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, המצב במפרץ חיפה זהה לממוצע הארצי בישראל.

גדעון עזרא: התמותה ממחלות ממאירות בחיפה ובקריית-טבעון זהה לממוצע הארצי.

גדעון עזרא: אלה נתוני 2000-1998.

גדעון עזרא: בשנים קודם לכן, 1994-1987, היתה התמותה מסרטן בחיפה זהה למעשה לממוצע הארצי, ונמוכה מהשיעור שנמצא באותה תקופה בתל-אביב.

גדעון עזרא: עם זאת, נתוני התחלואה בסרטן בשנים 2000-1998 מצביעים על עודף תחלואה בחיפה.

גדעון עזרא: כמו כן קיים עודף תמותה ממחלות לב בחיפה בשיעור של 15%-10% מעל הממוצע הארצי.

גדעון עזרא: התחלואה ממחלות לב אלו יורדת עם הזמן בעשר השנים האחרונות, והפער עם הממוצע הארצי מצטמצם במידת-מה.

גדעון עזרא: בשלב זה לא ניתן היה, למרות בדיקות מדוקדקות שעשו צוותי רפואה ואיכות אוויר, לקבוע מהם הגורמים לעודף התחלואה.

גדעון עזרא: צוות המומחים ממליץ, והדבר מקובל על המשרד להגנת הסביבה, שלא לחכות לבירור מדוקדק, אלא לנקוט מיידית פעולה להקטנת גורמי זיהום האוויר במפרץ חיפה.

גדעון עזרא: אנחנו מקבלים את הדברים.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד שעוד לפני עבודת הוועדה הזאת, המשרד להגנת הסביבה עוסק בצורה מאוד נמרצת בנושא מפרץ חיפה וגם באזורים אחרים בארץ.

גדעון עזרא: כולנו יודעים את מה שקורה באזור רמת-חובב ובאזורים אחרים במדינת ישראל.

גדעון עזרא: המדינה הולכת ומתפתחת, וחובתנו לדאוג למזער את כל הגורמים שיכולים לסכן את האוכלוסייה.

גדעון עזרא: ולכן, מעבר להקמת הוועדה הזאת שעכשיו דיברתי עליה והוועדה שבראשה עומד הרצל שפיר, אנחנו ממשיכים בעבודה.

גדעון עזרא: לעבודת הרצל שפיר - אני קורא עכשיו מעל הדוכן הזה לכל מי שרוצה להיפגש עם חברי הוועדה, מוטב שיתקשר אתם ויציע את עצמו ואת הצעותיו לוועדה על מנת שההמלצות יהיו בנות יישום.

גדעון עזרא: אני מוכרח להגיד, שהדבר החשוב ביותר שצריך להיעשות במפרץ חיפה, וכולנו יודעים את זה, ואני עוקב אישית אחרי העניין הזה, זה הגעת הגז הטבעי למפרץ חיפה.

גדעון עזרא: אנחנו עוקבים אחרי העניין הזה ואנחנו מקווים מאוד, ואני יודע שמשרד התשתיות עוסק בכך, ואני מאוד מקווה שבמהרה בימינו ייסלל הקו לדור, ומדור דרך ואדי-מילק עד אזור יוקנעם, ומיוקנעם יגיע למפרץ חיפה, וברגע שיגיע הגז למפרץ חיפה נוכל להפסיק להשתמש בחומרים המזהמים היום, במזוט, הן בתחנת הכוח והן בבתי-הזיקוק.

גדעון עזרא: זה הדבר החשוב ביותר שיקטין את הזיהום.

גדעון עזרא: כמו כן יש לנו בעיה של זיהום אוויר מכלי רכב, וחיפה, כידוע לכם, היא עיר עם עליות, שיוצרות מאמצים של כלי הרכב העולים.

גדעון עזרא: במשרד, יחד עם ועדה ממשלתית אחרת, הוועדה לביקורת המדינה - אנחנו ממליצים עכשיו את כל ההמלצות הנוגעות למניעת זיהום מכלי רכב, דבר שיעזור לחיפה, לתל-אביב ולכל מדינת ישראל.

גדעון עזרא: המלצנו גם לחברי הכנסת לרכוש רכבים היברידיים וחבר הכנסת זבולון אורלב נענה לקריאה.

גדעון עזרא: בירכתי אותו על כך, ומעל הבמה הזאת אני אומר שהלוואי שירבו כמותו.

ניסן סלומינסקי: מישהו מהשרים קנה?

ניסן סלומינסקי: אנחנו הולכים אחריהם.

גדעון עזרא: אנחנו מבקשים גם ממינהל הרכב הממשלתי לאפשר לנו את הרכבים הללו.

גדעון עזרא: לעת עתה זה לא עלה יפה ואנחנו נטפל בעניין.

גדעון עזרא: אני קורא לכולם לנסוע ברכבים כאלה.

גדעון עזרא: זבולון אורלב, שנסע כבר ברכב הזה, אומר שהרכב הזה לא פחות נוח ולא פחות טוב.

גדעון עזרא: הוא יותר שקט וצריך להיזהר לא להירדם בו.

גדעון עזרא: המשרד שלנו מחייב את התעשייה במפרץ חיפה ברשיונות עסק ובצווים אישיים, הדומים לאלה הנהוגים היום בעולם ונגזרים מהתקנים האירופיים המתקדמים ביותר, וזאת בשל נתוני התחלואה החריגים במפרץ חיפה.

גדעון עזרא: מנכ"לית המשרד לשעבר, ד"ר מיקי הרן, הנחתה לפני שנה את הדרגים המקצועיים ליישם במפרץ חיפה תקנים המחמירים מאלה הנהוגים בארץ, אלו תקני TA-LUFT 2002, תקן גרמני שנחשב לתקן המחמיר באירופה כולה, וכן את תקני הדירקטיבה האירופית למתקני שרפה גדולים.

גדעון עזרא: זה אחד ההישגים הגדולים של המשרד, שיאפשרו להפחית במידה ניכרת את פליטת המזהמים במפרץ.

גדעון עזרא: כאשר אנחנו מדברים על תעשייה, יש פליטה מארובות, שאותן קל לנטר וקל לבדוק, אבל יש הרבה פליטות שהן לא ממוקדות והן במקומות שונים, כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: את הפליטות הללו צריך להפחית עד לאפס, והפליטות האלה קשות.

גדעון עזרא: את חלקן אתה רואה, חלק גדול אתה לא רואה, וההבדל בינינו לבין אירופה הוא שמזג האוויר באירופה יותר טוב ממזג האוויר בארץ.

גדעון עזרא: צריך להבין - את זה למדתי במשרד - שהמפעלים באירופה סגורים והמפעלים בארץ פתוחים.

גדעון עזרא: כאשר המפעל סגור קשה לפליטות לצאת החוצה, ובארץ המפעלים שלנו פתוחים.

גדעון עזרא: צריך להגיע לאפס פליטה, וזה דבר קשה מאוד.

גדעון עזרא: זאת השקעה גדולה של המפעלים.

גדעון עזרא: דרשנו מהמפעלים במפרץ חיפה, והמהמפעלים שבאזור הקישון השקיעו על-פי דרישת המשרד שלנו 100 מיליון שקל מאז שנת 2000 לצורך הפחתת הפליטות.

גדעון עזרא: בשנה האחרונה אנחנו שוקדים על עדכון הצווים האישיים ועל רשיונות עסק למפעלים באזור מפרץ חיפה.

גדעון עזרא: שר התשתיות הקים לאחרונה צוות שיבדוק את העברת המפעלים ממפרץ חיפה.

גדעון עזרא: אני לא יודע לאן אפשר להעביר את המפעלים הללו, אבל הסכמנו על הקמת הצוות ונשתף פעולה עם הצוות.

גדעון עזרא: דע לך, חבר הכנסת כחלון, שמקומות העבודה במפעלים האלה רבים וגדולים, ואני לא בטוח, לטובת התעסוקה באותו אזור, שנכון יהיה להעביר את המפעלים הללו.

גדעון עזרא: הדברים ייבחנו אחד לאחד, ולא צריך להסתכל על כל המפעלים הללו בצורה כוללת אלא לבדוק אותם אחד לאחד.

גדעון עזרא: בחודשים האחרונים הוצאנו צווים אישיים לבתי-הזיקוק, ל"חיפה כימיקלים", וצווים דומים יימסרו בקרוב ל"גדיב" ול"כרמל אולפינים".

גדעון עזרא: זה נעשה בעקבות החמרת התקנים שלנו.

גדעון עזרא: דרשנו מבתי-הזיקוק לבצע סקר בריאותי במסגרת תסקיר השפעה על הסביבה, ותסקיר כזה נדרש לבצע כל מפעל בעל פוטנציאל זיהום גדול.

גדעון עזרא: צריך לדעת שבמפרץ חיפה יש תחנות ניטור אוויר שמודדות את המזהמים העיקריים ולא את כולם.

גדעון עזרא: היום, בישיבה אחר-הצהריים, בא מישהו ואמר שצריך להגביר את הניטור גם לחומרים אחרים.

גדעון עזרא: אנחנו נבדוק אפשרות לבצע את הדבר ואם זה יעיל או לא.

גדעון עזרא: אני צריך לבדוק את הדברים, ויכול להיות שלמשרד שלנו יש תשובה.

גדעון עזרא: ניתוח נתוני הניטור מאמצע שנות ה-80 ועד היום מצביע על ירידה משמעותית ברמות הזיהום.

גדעון עזרא: אין החמרה, יש ירידה ברמות הזיהום כתוצאה מהתיקונים שעשו המפעלים בעקבות הדרישות של המשרד.

גדעון עזרא: למשל, ריכוז תחמוצות הגופרית, מזהם שנפלט בעיקר מבתי-הזיקוק ומתחנת הכוח, הגיע באמצע שנות ה-80 לפי-שניים מהתקן, והיום הוא פחות מעשירית התקן.

גדעון עזרא: זאת רק דוגמה אחת.

גדעון עזרא: אין לנו שום כוונה להפחית את פעולות הפיקוח וההסדרה שלנו.

גדעון עזרא: כמו כן נקטנו הליכים מינהליים ופליליים נגד מפעלים שלא פעלו על-פי ההנחיות הקיימות, ולאחרונה הוגש כתב אישום נגד בתי-הזיקוק.

גדעון עזרא: בית-המשפט הטיל על בתי-הזיקוק קנס גבוה, 1.6 מיליון שקל ו-150 שעות עבודות שירות למנכ"ל.

מגלי והבה: כמה זמן עבר מהגשת התלונה למשטרה עד לפסק-הדין?

גדעון עזרא: כל בתי-המשפט בישראל עובדים באותו קצב, אנחנו לא מופלים לטובה ולא מופלים לרעה.

גדעון עזרא: צריך לשפר את הדברים בצורה משמעותית, אבל אנחנו לא מחכים.

גדעון עזרא: אנחנו מדברים כאן רק על זיהום אוויר, אבל יש זיהום קרקע ויש זיהום מים, ואני לא מספר לכם על הצרות שיש לנו בקישון ובמקומות אחרים.

גדעון עזרא: אנחנו הולכים במקביל בכל הכיוונים, ואחד הדברים שמעודדים אותי הוא גודל השדולה הירוקה בכנסת הזאת, שתעזור לנו, אני מקווה, בנושא הגנת הסביבה.

גדעון עזרא: אני מקווה שכל הצעה טובה תובא אלינו, ואני מזמין כל אחד מהשדולה הירוקה גם לדיונים שאנחנו מקיימים וגם לסיורים שאנחנו עושים.

גדעון עזרא: אני מזמין אתכם ואני מציע שנשתף פעולה בצורה טובה, וכל הצעה טובה תבורך.

גדעון עזרא: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר להגנת הסביבה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חמש דקות לכל חבר כנסת.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני חושב שהדיון הזה חשוב, וחשוב לפתוח אותו באמירה המפורשת, שאני חוזר עליה לאחרונה מאז פרוץ המלחמה - אנחנו עדים כאן לשתי מדינות לעם אחד, מדינת הצפון ומדינת המרכז.

משה כחלון: אני רוצה לקרוא לכבוד השר את הנתונים של הקואליציה לבריאות.

משה כחלון: אנחנו מדברים על אחוז ממוצע של תחלואת ילדים לפי נפות - בתל-אביב מינוס 3%, בירושלים יש לנו אוויר הרים, מינוס 10%.

משה כחלון: חבר הכנסת זאב, בירושלים הילדים עוד יגיעו ליום הקשיש, בחיפה לא בטוח.

נסים זאב: אתה חושב שסתם הזדקנתי כך?

משה כחלון: כן.

משה כחלון: 18% פלוס בתחלואת ילדים בנפת חיפה.

משה כחלון: חברי הכנסת, שימו לב, חלוקה לפי ערים: חיפה - פלוס 16%, קריית-אתא - פלוס 23%, קריית-ביאליק - פלוס 10%, קריית-מוצקין, אני לא יודע למה - מינוס 9%, אבל קריית-ים - 22%, טבעון - 36%, נשר - 36%, טירת-כרמל - 55%.

משה כחלון: מי שמכיר את הצפון יודע שהערים האלה הן מסביב למפעלים מזהמים.

גדעון עזרא: באום-אל-פחם 71%.

משה כחלון: צריך לטפל גם באום-אל-פחם.

משה כחלון: הדיון פה הוא על אזור חיפה.

משה כחלון: אדוני השר, אני רק מקווה בעבורך שאתה לא מאמין לנתונים שנתנו לך.

גדעון סער: כתב את זה מוסד מוסמך בטכניון.

גדעון סער: מי שנתן את הנתונים בוועדה - - - אתם לא יכולים להפחיד את התושבים בדברים שהם לא בדוקים.

משה כחלון: מה, זה לא יפה להפחיד את התושבים?

משה כחלון: יש מדיניות לממשלה, שהיא לא רוצה להגיע לחקר האמת, לא בוועדת חקירה ממלכתית ולא בוועדות חקירה.

משה כחלון: זאת שיטה, זאת מדיניות.

משה כחלון: בסדר, אין לי בעיה.

משה כחלון: בואו נגיד את האמת לאנשים.

משה כחלון: זה לא קואליציה ואופוזיציה.

משה כחלון: אני גר בחיפה, הילדים שלי נושמים את הרעל הזה, והילדים בשכונה שלי.

משה כחלון: חיפה והקריות נושמות את הרעלים האלה.

גדעון עזרא: מספר הזקנים בחיפה הוא הגדול ביותר.

משה כחלון: אז מה אתה רוצה, שמספר הזקנים יהיה נמוך יותר?

משה כחלון: אנשים הגיעו מבוגרים לחיפה, אתם רוצים להרוג אותם צעירים?

מיכאל מלכיאור: גם לפי הבדיקה שלך התחלואה הרבה יותר גדולה.

משה כחלון: עומד פה השר להגנת הסביבה, כנציג ממשלה, וקורא נתון יבש: לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 500 אנשים חולים במחלת סרטן בנפת חיפה יותר מהממוצע הארצי.

משה כחלון: וזה עובר.

גדעון עזרא: לא אמרתי.

משה כחלון: אתה קראת, ואם לא אז אני קורא.

משה כחלון: 500 איש בחיפה חולים יותר.

יצחק גלנטי: מה הבעיה?

יצחק גלנטי: יותר, פחות.

משה כחלון: זה חיפה, 4,000 "קטיושות", צפון, אלה שטויות, מה זה משנה?

משה כחלון: זה קולוניה.

משה כחלון: אדוני השר, אני מברך על הוועדה שאתה מקים, רק שהיא לא תהיה כמו ועדת-וינוגרד, שתהיה ועדה אמיתית שבאמת נוכל לדעת מה קורה שם.

גדעון עזרא: זאת ועדה לא תלויה.

משה כחלון: מאה אחוז, בסדר גמור.

משה כחלון: אדוני השר, חשוב שתדע ש-80% מהכימיקלים שמיוצרים באזור מפרץ חיפה, שמסכנים את התושבים יום-יום ושעה-שעה, הולכים ליצוא, הם לא משמשים אותנו בארץ.

משה כחלון: כשאתה מדבר על אמוניה, נתת את הדוגמה בבאר-טוביה, תראה מה עשה זרזיף קטן, פצע שבעה איש בינוני וקל ואחד קשה, בתוך המפעל.

משה כחלון: מה רצית, שהוא גם יגמור את קריית-מלאכי?

משה כחלון: זה לא מספיק לך? יש אנשים זקנים בתוך המפעל.

משה כחלון: אני לא מבין אותך.

משה כחלון: חבר הכנסת חנין דיבר על פעמון, זה דבר שצריך נורה אדומה בגודל של האולם הזה.

משה כחלון: מה אנחנו רוצים, שיהיה אסון?

גדעון עזרא: בשביל זה מקימים את הוועדה.

משה כחלון: בסדר גמור, אני אשמח.

גדעון עזרא: כל הצעה תתקבל בברכה.

גדעון עזרא: אל תבהיל את האוכלוסייה.

משה כחלון: אני לא מבהיל אף אחד, אדוני השר.

משה כחלון: אין לי שום כוונה להבהיל, אני לא על תקן של מבהיל.

משה כחלון: אני באופוזיציה, וכאשר אמרנו שיהיו טילים על חיפה אמרתם: אתם מבהילים את האוכלוסייה.

משה כחלון: כשאמרנו שיהיו טילים על אשקלון, אמרתם שאנחנו מבהילים את האוכלוסייה.

משה כחלון: כשאנחנו אומרים שיהיה אסון במפרץ חיפה, אתה אומר שאנחנו מבהילים את האוכלוסייה.

משה כחלון: כנראה אלה שיטות.

משה כחלון: יש איזו סיסטמה לממשלה הזאת.

משה כחלון: בוא נתמקד בעניין הזה.

משה כחלון: אני נותן לך נתונים, אני לא ממציא אותם.

משה כחלון: אני גר שם, אני חי שם, אני ישן שם מדי לילה.

משה כחלון: הילדים שלי שם, המשפחות שלנו שם.

משה כחלון: אני לא ממציא לך סיפור, אני לא מדבר אתך לא על גואטמלה ולא על ארגנטינה, אני מדבר אתך על הבית שלי.

משה כחלון: לכן, מה שחשוב, אדוני השר, זה לא להעביר את המפעלים משם.

משה כחלון: לא ביקשנו להעביר את המפעלים משם, אלא למגן אותם.

משה כחלון: אדוני השר, כשאתה אומר - ביום הראשון למלחמה האמוניה פונתה - - -

גדעון עזרא: לא אמרתי שהיא פונתה.

משה כחלון: מה אמרת?

גדעון עזרא: אמרתי שביום הראשון למלחמה הגענו למקום וכל מה שיכולנו להרחיק הרחקנו.

משה כחלון: אני רוצה להודיע לך שהאמוניה לא פונתה.

משה כחלון: הפסיקו למלא את המכל והכניסו את זה בצינורות מתחת לקרקע.

גדעון עזרא: גם זה לא מדויק, כי הנחינו ביום הראשון למלחמה - - -

משה כחלון: הנחיתם, כן.

גדעון עזרא: זה גם נעשה.

יצחק גלנטי: האונייה נשארה בנמל.

משה כחלון: לילה לילה נכנסה אונייה לנמל חיפה לפרוק חומרים.

משה כחלון: אני רואה אותן מהבית שלי.

גדעון עזרא: - - -

משה כחלון: אתה בכוכב-יאיר, אני רואה את זה מהבית, אני גר על הכרמל.

משה כחלון: לילה לילה בזמן המלחמה נכנסה אונייה למפרץ חיפה.

משה כחלון: תבדוק את זה, אדוני השר.

גדעון עזרא: אני לא מדבר על אוניות.

משה כחלון: אונייה עם כימיקלים.

משה כחלון: תבדוק את זה.

גדעון עזרא: איך אתה רואה מהכרמל אם היא עם כימיקלים?

משה כחלון: אני יודע בדיוק.

משה כחלון: אתה יודע איפה זה מסוף כימיקלים?

משה כחלון: אני יודע איפה זה מסוף כימיקלים.

משה כחלון: אדוני השר, עם כל הרצון הטוב, אני מבקש לקחת את הנתונים ברצינות ולא לעשות הנחות, כי מדובר פה בחיים שלנו, בחיים של הילדים שלנו, בחיים של ההורים שלנו.

משה כחלון: אין לי פה קואליציה ואין לי פה אופוזיציה ואין לי שום כוונה להתחיל עם זה.

משה כחלון: אני לא חושב שזה נושא אופוזיציוני וזה לא נושא קואליציוני, זה נושא שבנפשנו.

משה כחלון: אני יודע שהייתי קצת חריף, אבל אני מעדיף להיות עכשיו קצת יותר חריף מאשר שנשב פה אנחנו – אני לא יודע מי מהצפוניים יישאר אחרי האסון שיהיה – ונכה על חטא שלא התרענו בזמן.

משה כחלון: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת כחלון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הוויכוח שהיה כאן המחיש את מה שקורה בפועל כאשר אנחנו מתריעים על הסכנות.

מגלי והבה: חבר הכנסת כחלון, אני מסכים עם דבריך, שכאשר אנחנו מדברים על גידול יחסי של תחלואת ילדים באותם אזורים, באותם יישובים לעומת מקומות אחרים בארץ, זאת נורה אדומה שצריכה להידלק לכולם.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על 56% – לא כפי שאמרת, חברי מלכיאור – בטבעון 56% מעל הממוצע.

מגלי והבה: אותו הדבר זה תחלואת ילדים.

מגלי והבה: אותו הדבר בנושא של מחלות הסרטן.

מגלי והבה: כל הדברים האלה מקורם בזיהומים שקיימים במפרץ.

מגלי והבה: אנחנו מכירים את התופעה, שאם אתה רוצה להרוג נושא, תקים ועדה.

מגלי והבה: לא, אדוני השר, המטרה שלנו – כל אלה שבירכת אותם, אוהבי הסביבה, שרוצים את החיים הטובים – היא לפעול.

מגלי והבה: למשל, מכון התקנים מאשר את התקן של המפעל, אבל אפילו אין לו אדם אחד לפקח מה קרה אחר כך.

מגלי והבה: נכון שיש משרד להגנת הסביבה, אבל מי שנותן את האישור ולא מפקח על מה שקורה בשטח, לאן אנחנו יכולים להגיע?

מגלי והבה: דרך אגב, מכון התקנים הוא לא באחריותך, אדוני השר, הוא באחריות משרד התמ"ת.

מגלי והבה: אותו דבר ועדת-מרקוביץ, שנותנת רישוי למפעלים לצמיתות, לא לבדיקה בעוד שנתיים, בעוד שלוש שנים - האם יש שינוי באותם תנאים באותו מפעל.

מגלי והבה: אלה ועדות ממשלתיות, ואותן ועדות צריכות לתת מענה ולבוא לראות אם יש מפעל שלא עומד בתקנים, מפעל שמזהם.

מגלי והבה: לא בכדי שאלתי את השר כשדיבר כמה זמן עובר מהתלונה שמגישים לבית-המשפט נגד מפעל כלשהו עד שמענישים אותו.

מגלי והבה: אם זה יארך שנתיים ושלוש שנים וארבע שנים, כמו כל מערכות המשפט, המסקנה היא שאנחנו נמשיך לסבול.

מגלי והבה: אני מסכים אתך, חבר הכנסת דב חנין, על הפעמון הגדול.

מגלי והבה: המלחמה הזאת העירה את כל אלה שחשבו, משום מה, שאנחנו חיים בעידן, בכיוון של שלום ושקט.

מגלי והבה: הסכנות רבות, והסכנות המלחמתיות עוד יותר.

מגלי והבה: יש לנו סוריה מצד אחד, יש לנו "חיזבאללה" ואחרים.

מגלי והבה: לכן, תפקידנו כאן לעשות כל מה שנדרש.

מגלי והבה: נכון, אני רוצה לברך את המשרד להגנת הסביבה על כך שראינו שינויים מרעננים של בדיקה וביקורת והגבלה, אבל אנחנו צריכים לעשות יותר.

מגלי והבה: ויש דברים שאפשר לעשות.

מגלי והבה: יש להפחית את כמות החומרים המסוכנים למינימום הדרוש לייצור, בחומרים המסוכנים במיוחד.

מגלי והבה: אני מסכים, יכול להיות שאי-אפשר להעביר את המפעלים למקום אחר, אבל צריך להפחית את כמות החומר שעובדים אתו ולדאוג שלפחות יהיה פיזור במפעלים האלה, המסוכנים, למקומות אחרים, שלא יסכנו אוכלוסייה.

מגלי והבה: וכמובן, לספק הנחיות לציבור על אודות הסיכונים.

מגלי והבה: אני לא בעד שנחכה עד שיתרחש אסון ונאמר לציבור: אתם רואים?

מגלי והבה: זה קיים ואנחנו יושבים שם וגרים שם.

מגלי והבה: אנחנו אנשי הצפון, ואם אנחנו לא נדאג לצפון, אף אחד לא ידאג.

מגלי והבה: לכן אנחנו חייבים לקחת על עצמנו את האחריות הזאת.

מגלי והבה: אני גם בעד שנעביר את הסמכות והאחריות לחומרים המסוכנים, גם בחירום וגם בשגרה, למשרד להגנת הסביבה, לרבות תקני האכיפה וכל הכללים שהיום מפוזרים בכמה סמכויות.

מגלי והבה: צריך כתובת אחת שתאכוף ותוודא שאין סכנות במקומות האלה, דברים שיכולים לסכן את האוכלוסייה שלנו.

מגלי והבה: אני מסכים, בטח, שיקום השר ויגיד שאין לנו תקציבים.

מגלי והבה: גם צריך להקצות משאבים לכך, שתהיה לנו היכולת גם לאכוף, גם לפקח וגם למנוע סכנות; אם אנחנו באמת חפצי חיים, שלא דואגים רק לעצמנו, שיהיה לנו – היה היום יום הקשיש – ושנגיע לגילים מבורכים ונחיה חיים נורמליים, אלא גם דואגים לשלומה ולבריאותה של אוכלוסיית הצפון.

מגלי והבה: אנחנו, כמובן, כפי שאמרת, אדוני השר, כל אלה שבוועדת הפנים ואיכות הסביבה, נשמח להיות כלי עזר.

מגלי והבה: ביחד נשלב ידיים ונצא למאבק הזה.

מגלי והבה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שאעבור על הדברים אני רוצה רק להסב את תשומת לבכם לכך שוועדת הפנים הקימה צוות מיוחד, לאחר דיון שקיימה בנושא הזיהום במפרץ חיפה, והצוות הזה אמור לפקח על עבודת הצוותים ועל כל מה שקורה במשרד להגנת הסביבה.

אורית נוקד: אני יכולה לומר שהשר עושה כל מה שביכולתו על מנת לשנות את המצב.

אורית נוקד: ביום רביעי שעבר השתתפתי בהפלגה לחברי הכנסת שחברים בשדולה הסביבתית, שבראשה חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת מיכאל מלכיאור, שיזמו זאת.

אורית נוקד: אנחנו באמת בחנו את הפגיעה הסביבתית כתוצאה ממלחמת לבנון ובכלל.

אורית נוקד: נכון, הכרתי את הנושא עוד קודם, אבל כפי שאתם יודעים, טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.

אורית נוקד: בהפלגה הזאת חשכו עיני.

אורית נוקד: אוכלוסייה של כמיליון איש חיה בתוך מוקד של אזור תעשייה כבדה שמסכן את חייה לא רק לטווח הארוך, באמצעות הזיהום הקשה באזור המפרץ, שגולש, אגב, גם לאזור טבעון ויישובי עמק זבולון, אלא מהווה פצצה מתקתקת, כפי שנוכחנו לגלות במלחמה.

אורית נוקד: בקריית-חיים, וראינו את זאת היטב, נמצאים מכלי ענק של דלק במרחק של מאות מטרים ספורים מבתי המגורים.

אורית נוקד: מיליון איש מקיפים שטח שכולל תחנת כוח ובתי-זיקוק ואת אזור התעשייה הכימי הגדול ביותר בארץ.

אורית נוקד: קשה למנות את כל הסכנות שנובעות מהריכוז של הגורמים המזהמים.

אורית נוקד: מכל אמוניה, כפי שראינו בפרסומים בעיתונות, פגיעה בו עלולה לגרום למותם של אלפי תושבים.

אורית נוקד: חומרים נפיצים ודליקים, מפעל דשנים, שהרכבם הכימי דומה לזה של גז העצבים.

אורית נוקד: רק בנס יצאנו מהמלחמה הזאת בפגיעות קלות יחסית.

אורית נוקד: בחלק מהמקרים סטייה של כמה עשרות מטרים בנפילת הטילים יכלה להסתיים באסון כבד, שכמותו לא נראה עוד במדינת ישראל.

אורית נוקד: עשרות אלפי נפגעים, אלפי הרוגים.

אורית נוקד: זה הדבר שעליו אנחנו מדברים, ואין טעם לייפות את המציאות.

אורית נוקד: במהלך המלחמה אכן התבשרנו שהמשרד להגנת הסביבה הורה לצמצם למינימום את מלאי החומרים המסוכנים במפעלים.

אורית נוקד: אומנם גילינו מהתקשורת שמכל האמוניה, כפי שהוזכר כאן, אולי הסכנה החמורה והמיידית ביותר באזור, נותר כמעט מלא לאורך המלחמה.

אורית נוקד: אבל ימים ספורים אחרי תום המלחמה חזרו מלאי המפעלים לכמויות שלפני המלחמה והסכנה נותרה בעינה.

אורית נוקד: חברי חברי הכנסת, למה אנחנו מחכים?

אורית נוקד: למה אנחנו מתעקשים להיות חכמים לאחר מעשה?

אורית נוקד: גם אם נניח שמלחמה נוספת לא תתרחש בעתיד הקרוב, עדיין הזיהום הקשה שגורמת התעשייה הכבדה באזור פוגע בתושבים.

אורית נוקד: כבר שנים רבות מתלוננים תושבי מפרץ חיפה על שכיחות גבוהה של סרטן, מחלות נשימה ומחלות של דרכי העיכול.

אורית נוקד: כבר לפני חמש שנים פרסם רשם הסרטן הלאומי במשרד הבריאות מחקר שלפיו התחלואה בסרטן באזור מפרץ חיפה גבוהה בכ-20% מהממוצע הארצי.

אורית נוקד: אנחנו דנים היום במליאה, בין השאר, בהצעה להקים ועדת חקירה שתבדוק את הסיכונים לבריאות ולחיים של תושבי מפרץ חיפה ביחס להימצאות החומרים המסוכנים בו.

אורית נוקד: לטעמי, יש להתייחס למפרץ חיפה בשני מישורים.

אורית נוקד: ראשית, בטווח הקצר - איך אנחנו גורמים לכך שהזיהום הקשה במפרץ, זה שגורם לתחלואה איומה בסרטן, יצטמצם.

אורית נוקד: בהקשר הזה אני שואלת ומקשה: מדוע המשרד להגנת הסביבה נמנע מלתקן תקנות שיעמדו בסטנדרטים בין-לאומיים בנושאי הזיהום שפולטים המפעלים?

אורית נוקד: מדוע מותיר המשרד להגנת הסביבה את הניטור למפעלים עצמם, בבחינת לתת לחתול לשמור על השמנת?

אורית נוקד: ומדוע הגיש המשרד להגנת הסביבה צווים אישיים נגד חלק מהמפעלים, אבל לא נגד כל המפעלים?

אורית נוקד: אבל, השאלה הגדולה היא מה אנחנו עושים בטווח הארוך.

אורית נוקד: אני מאמינה שבטווח הארוך לא יהיה מנוס מלהוציא את המפעלים הללו מהאזור ולהעבירם לאזור דליל מבחינת האוכלוסייה.

אורית נוקד: האזור היחיד שיכול להתאים למטרה זו הוא, ככל הנראה, אזור הנגב.

אורית נוקד: נכון, יחד עם רמת-חובב יש בכך משום הפיכת הנגב למזבלת החומרים המסוכנים של ישראל.

אורית נוקד: אבל, אם תופעל כנגד המפעלים האלה – ואני רוצה בשלב זה להוסיף גם את רמת-חובב – אכיפה מחמירה לעניין הזיהום, אנחנו יכולים להפריח את הנגב ולהפסיק להזניח את הפריפריה.

אורית נוקד: באזור המפרץ ניתן יהיה להשאיר מפעלים שגורמים לזיהום פחות משמעותי, ובתמיכה ממשלתית נייצר מקומות תעסוקה חדשים במקום אלה שיבוטלו כתוצאה מהעברת המפעלים.

אורית נוקד: חברי חברי הכנסת, אנחנו חייבים זאת לעצמנו, לתושבי הצפון ומפרץ חיפה, ובעיקר לילדינו ולנכדינו שיחיו בארץ בריאה.

אורית נוקד: זכרו, לזיהומים סביבתיים אין גבולות גיאוגרפיים או לאומיים.

אורית נוקד: הבה נצטרף לקבוצת המדינות המתוקנות ונגן על אזרחינו.

אורית נוקד: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שזיהום האוויר גורם ומגביר את התמותה שקשורה בסוגי המחלות השונים, אם זה מחלות לב, כלי דם, רמות סרטן גבוהות שקשורות לזיהום האוויר.

נסים זאב: חלקה הצפוני של מדינת ישראל נחשף היום לרמת זיהום מהגבוהות ביותר מאותם מפעלים רבים.

נסים זאב: כולנו מכירים את הדרך מחיפה לעכו.

נסים זאב: איזה מפעלים יש שם – מפעלי מיחזור ברזל ופלדה, קריית- הפלדה, בתי-הזיקוק.

נסים זאב: אני חושב שאפילו ברכב קשה לעבור ולנשום כשחלון פתוח.

נסים זאב: וגם כשהוא סגור אי-אפשר לנשום.

נסים זאב: אתה מחכה רק לעבור את הקילומטרים האלה, רק לצאת מהאזור הזה.

נסים זאב: אני לא יודע איך אנשים יכולים לחיות שם, לעבוד שם.

נסים זאב: מפעלים דחוסים אחד ליד השני בצפיפות כה רבה.

נסים זאב: שכחנו?

נסים זאב: הלוא ה"חיזבאללה" במהלך המלחמה איים על מדינת ישראל, ומה הוא אמר?

נסים זאב: "אני אפציץ את בתי-הזיקוק".

נסים זאב: מהשיקולים שלו, לא שהוא לא יכול היה לעשות זאת, הוא יכול היה לעשות זאת.

נסים זאב: אנחנו היינו בחרדה כה גדולה, כל מדינת ישראל עמדה על הרגליים כאשר כמה טילים פגעו סמוך לבתי-הזיקוק.

נסים זאב: אנחנו ידענו שמערכת ההגנה שאמורה לעבוד בשעת חירום לא קיימת, היא לא עובדת, איננה מספיקה.

נסים זאב: ואני רוצה לדעת גם, אדוני השר, מה ההבדל בין זמן חירום לשגרת החיים שלנו, היומיומיים, שאנחנו כל כך מבדילים ולא חוששים שיכולים לבוא לידי סכנת חיים מיותרת לחלוטין.

נסים זאב: אני לא חושב שהתוכנית של שר התשתיות שיבוא ויעקור מפעלים היא בכלל דבר מציאותי.

נסים זאב: הבעיה שלנו נוגעת לעובדים רבים שנמצאים באזור הזה.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה זה לעקור מפעל, אנחנו את עטרות לא מסוגלים להזיז במשך כל כך הרבה שנים.

נסים זאב: אפשר להזיז מפעלים במפרץ חיפה?

נסים זאב: הלוא זה באמת חלום באספמיה, זה לא שייך, זה דבר בלתי מציאותי.

נסים זאב: אדוני השר, צריך לדעת שלציבור יש הזכות לדעת מה רמת הזיהום בעיר.

נסים זאב: אדם, זכותו לבחור את מקום מגוריו.

נסים זאב: אנשים רוצים לגור במקום פחות מסוכן מבחינת זיהום האוויר.

נסים זאב: רוצים לדעת ולקבל עדכון ספציפי ונקודתי על רמת זיהום האוויר ושיעורי התחלואה שקיימים אצל אותם תינוקות שסובלים בדרכי הנשימה.

נסים זאב: אדם רוצה לגדל את ילדיו במקום בטוח יותר ובריא יותר.

נסים זאב: אני רוצה לדבר גם על השפכים הרעילים של המפעלים שמקיפים את חיפה, הנושא של הצינור עוקף-קישון.

נסים זאב: אותם השפכים עוברים ישירות למפרץ חיפה.

נסים זאב: על-פי נתונים שהיו בידי, אין יכולת אכיפה.

נסים זאב: אין פיקוח שיכול לבדוק את רמת הזיהום של השפכים שנכנסים מאותם צינורות שמשם עוברים במפרץ חיפה, וגם זאת נקודה מאוד חשובה.

נסים זאב: לכן, אדוני השר, אני מכיר אותך, אתה אדם מאוד דינמי ונמרץ.

נסים זאב: אני רוצה להגיד משפט אחד לגבי ירושלים.

נסים זאב: הזיהום הרב שיש בירושלים הוא בגלל מספר רב של כלי רכב שמונעים במנועי דיזל.

נסים זאב: זה היה בכתבה האחרונה לפני כחודש וחצי, ואני נדהמתי, תמיד הייתי בטוח שכמו שאומרים: "ירושלים הרים סביב לה וה' סביב לעמו", והייתי בטוח שאין בכלל זיהום בירושלים.

נסים זאב: אבל אנחנו מודעים לכלי הרכב המונעים במנועי הדיזל, ומכוניות ישנות, ובעיקר מיניבוסים.

נסים זאב: צריך לתת יותר דגש בעניין זיהום אוויר מכלי רכב.

נסים זאב: מה גם שבירושלים היום יש ה"מחלה" של בנייה לגובה.

נסים זאב: הכול הולך לפי לחצים ולפי דרישות.

נסים זאב: אז רוצים לעבור מסטנדרטים שהיו מקובלים בירושלים, של ארבע קומות, כשהמינימום הוא שבע קומות, ועד 30-20 קומות.

נסים זאב: צריך להבין שככל שהבניינים גבוהים יותר וצפופים יותר, ויש אוכלוסייה רבה יותר, הזיהום נקלט הרבה יותר.

נסים זאב: גם אם הזיהום הוא נמוך הוא קיים ברמה גבוהה ובסיכון גדול יותר.

נסים זאב: לכן אי-אפשר מצד אחד לומר שבונים לגובה, מכניסים יותר אוכלוסייה צפופה, ומצד שני לא נזהרים מהזיהומים הקיימים מכלי הרכב שהם המובילים בירושלים, כי אין הרבה מפעלים בירושלים שאפשר לומר שהם אחראים לזיהומים האלה.

נסים זאב: אני סומך על כבוד השר שיעשה כמיטב יכולתו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, הנושא שאנו דנים בו היום, זיהום מפרץ חיפה וסביבתו, הוא בין החשובים העומדים על סדר-היום הציבורי, במיוחד לאחר מלחמת לבנון השנייה.

רוברט אילטוב: הייתי אומר שאפשר להשוות בין איכות הסביבה לבין איכות החיים.

רוברט אילטוב: כוונתי היא שאיכות הסביבה משפיעה ישירות על איכות החיים שלנו.

רוברט אילטוב: איך ילד יכול לגדול במקום שבו הזיהום הוא מעל הממוצע?

רוברט אילטוב: איך אדם יכול לחיות ליד נחלים שיש בהם כמות כה גדולה של חומרים מסרטנים שרק טבילה בהם מהווה סיכון חיים?

רוברט אילטוב: איך אפשר לדמיין את האזור ללא חופים מדהימים הנמצאים לאורכו?

רוברט אילטוב: כל זה קיים באזור מפרץ חיפה וסביבתו.

רוברט אילטוב: כל זה תוצאה של רשלנות של מפעלים.

רוברט אילטוב: המגמה של עצימת עיניים שבה אני נתקל כל הזמן כאשר מדובר בנושא איכות הסביבה – הדבר הכי גרוע הוא שהמשרד להגנת הסביבה יודע את הבעיה, ומטפל בה, אך לא כראוי, להערכתי, שכן אמצעי האכיפה לא אפקטיביים.

רוברט אילטוב: הוא עצמו מפרסם את הנתונים הבאים באתר האינטרנט: במחוז חיפה נמל ימי, נמל תעופה, תחנת כוח, בתי-זיקוק ומערכת מפעלים כימיים הנשענים על קרבה לנמל ולבתי-זיקוק לצורך קבלת חומרי גלם ושיווק תוצרת.

רוברט אילטוב: אי לכך, באזור יש ריכוז גדול מאוד של חומרים מסוכנים.

רוברט אילטוב: מפרץ חיפה מהווה אתגר לאומי לטיפול בנושא איכות הסביבה בכל התחומים.

רוברט אילטוב: זיהום האוויר הוא תוצאה של הפעילות התעשייתית הנרחבת במפרץ והתנאים השוררים במקום.

רוברט אילטוב: הם גורמים לכך שאין אפשרות של פיזור מספיק של מזהמים.

רוברט אילטוב: בעיות סביבתיות מרכזיות באזור מפרץ חיפה וסביבתו הן: איכות האוויר וחומרים מסוכנים במפרץ חיפה, שמירת שטחים פתוחים ומשאבי הטבע והנוף שבהם ושמירת מקורות מים עיליים ותת-קרקעיים.

רוברט אילטוב: כך מפרסם המשרד להגנת הסביבה באתר הרשמי שלו.

רוברט אילטוב: זיהום האוויר, זיהום מי תהום, הריסת הטבע, משפיעים על בריאותנו ועל חיינו, שכן במקומות שבהם הזיהום הסביבתי גבוה, שיעור התחלואה גבוה בהתאם.

רוברט אילטוב: החיסכון במפעלים מזהמים שאינם מטפלים במתקני זיהום עולה לציבור הרבה יותר בטיפול בתופעות לוואי ובמחלות שאותם המפעלים גורמים להן.

רוברט אילטוב: כך נוצר מצב שאין שום חיסכון, ואין קיצורי דרך, אלא לטפל במפגעי הסביבה במקום ובזמן אמת.

רוברט אילטוב: הטיפול חייב להיות פרטני, מיידי ובזמן אמת.

רוברט אילטוב: לפי עניות דעתי, הטיפול שקיים היום אינו נותן פתרונות שהציבור מצפה להם.

רוברט אילטוב: שיעור התחלואה בקרב האוכלוסייה המתגוררת בסביבה גבוה, והמשרד להגנת הסביבה מחויב לאכוף בצורה אגרסיבית יותר ומתקדמת יותר את כל הנושאים שבסמכותו.

רוברט אילטוב: אסור למשרד להרפות מן המפעלים, מכיוון שהציבור כבר היום משלם ביוקר בכל הקשור לאיכות הסביבה במפרץ חיפה.

רוברט אילטוב: ההשלכות העתידיות של הזיהום במפרץ חיפה עלולות להביא אותנו למצב בלתי הפיך, שנשלם עליו מחיר כבד בעתיד.

רוברט אילטוב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סיימנו את חודש הרחמים והסליחות ולמדנו שכדי שאדם יוכל לחזור בתשובה, לתקן את הדברים המקולקלים, יש שלושה שלבים.

ניסן סלומינסקי: השלב הראשון - הכרת החטא, לדעת שיש בעיה; השלב השני - חרטה עם וידוי; והשלב השלישי - קבלה לעתיד; הכוונה, איך מתקנים.

ניסן סלומינסקי: שני השלבים האחרונים לא קיימים אם אין השלב הראשון של הכרת החטא - להבין שיש כאן בעיה אדירה.

ניסן סלומינסקי: מהדיון שהתקיים כאן יש לי תחושה שמבינים שיש בעיה, אבל רמת הבעיה או עוצם הבעיה, על כך יש כאן מחלוקת גדולה.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שרואים אותה כבעיה נוראית שעומדת להתפוצץ בכל רגע ויש שאומרים: נזרום לאט-לאט.

ניסן סלומינסקי: קודמי דיברו, ודיברו יפה מאוד ופירטו, לכן חסכו לי את כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר בקיצור רב: אם פעם חשבתי שבצפון הסכנה היא בזה שיש "חיזבאללה", ואם יש מלחמה אפשר להיהרג מהטילים, כשצללתי לעומק העניין התברר שיש סכנה לא פחותה מזה, אולי יותר קשה, בכל הנושא של המאגר האדיר של המזהמים הקיימים באזור חיפה והמפרץ.

ניסן סלומינסקי: הבעיה היא משני סוגים שונים: סוג אחד, גם אם יש שלום, בלי מלחמה והכול נפלא, יש סטטיסטיקות - כאן ראיתי שיש חילוקי דעות ולכן אני חושש שאין הכרת החטא הברורה - שמראות שיש גידול עצום במספרי הילדים שחולים באזור חיפה, 22% ילדים ו-32% לגבי הילדות, הבנות, גדול יותר מאשר הממוצע הארצי.

ניסן סלומינסקי: יש פירוט של מקומות שונים, לדוגמה, בטבעון 56%.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש כאן אחוז עצום של ילדים שמאושפזים באזור הזה ביחס לממוצע הארצי.

ניסן סלומינסקי: הילדים האלה לא עבדו במפעלים, אז אתה לא יכול לומר שאולי מכיוון שהוא עבד במפעל הוא ספג, הילדים האלה מסתובבים בחוץ.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, האווירה כולה, האזור כולו, האטמוספירה כבר מורעלת.

ניסן סלומינסקי: וכמובן יש הסטטיסטיקה לגבי מבוגרים.

ניסן סלומינסקי: אזור חיפה - 16% גבוה יותר בחולי סרטן, לדוגמה, מהממוצע הארצי, ו-17% בקרב הנשים.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, רק לחיות שם בשלום, בלי כלום, אפשר למות, לא לחיות.

ניסן סלומינסקי: על זה נוסף, אם חשבנו פעם שיהיה שלום, ראינו שמספיק טיל אחד, שיכול לגרום לנזקים אדירים.

ניסן סלומינסקי: כאן חברי תיארו, עם מספרים, אין מה לעשות, כי הרי אנחנו לא מתכננים את זה, יום אחד הם יכולים להשתגע ולהתקיף אותנו על משהו שלא ימצא חן בעיניהם.

ניסן סלומינסקי: מה נעשה אז?

ניסן סלומינסקי: אין יכולת לפנות את העסק הזה במהירות.

ניסן סלומינסקי: גם כשמחליטים לפנות, זה פרק זמן ארוך מאוד, גם בים, גם ביבשה, אין יכולת לפנות הכול, יש שם כמויות הרבה יותר גדולות ממה שנצרך, כי שומרים אותם במחסנים, ברזרבות.

ניסן סלומינסקי: גם כאשר ינסו לפנות פינוי יבשתי, לא רק ימי, עוברים דרך מרכזי אוכלוסין, ואם יתחילו לפנות, וזה יכול להתפוצץ בדרך, זה מפוצץ אזורים אחרים.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, זאת סכנה נוראה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, מאחר שחברי פירטו זאת, אין צורך שאני אפרט.

ניסן סלומינסקי: יש לי הרבה רעיונות מה אפשר היה לעשות, אבל אני חושב שזה קטן, כאין וכאפס, זה לא רציני לשלוף סתם רעיונות.

ניסן סלומינסקי: יש מומחים בנושא.

ניסן סלומינסקי: אני שמח שגם השר לוקח את זה לידיו, אף שהוא ניסה להמעיט, אבל הרגשתי שהוא מכיר את הבעיה לעומק, ואם הוא צריך להציג כאן רמה נמוכה יותר - אבל בתוכו, כמי שהאחריות עליו, הוא לא יוכל לומר יום אחד: לא ידעתי; הוא יעשה את כל מה שהוא יכול.

ניסן סלומינסקי: המטרה שלנו כרגע, להערכתי, לא להציע הצעות, אלא לתקוע בשופר.

ניסן סלומינסקי: ומי תקע שופר בעיר והעם לא יחרד.

ניסן סלומינסקי: כלומר, להעיר, לעורר, ואנחנו סומכים עליך, כי זה לא נושא פוליטי, חוצה מפלגות, סומכים עליך, על הוועדה, על המשרד, שתמצאו את הדרך הנכונה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת המעטים שנותרו, גם לאלה שעדיין מסוגלים לראות אותנו בבית.

יצחק אהרונוביץ': מעטים החשובים.

יצחק גלנטי: מעטים החשובים, אין ספק.

יצחק גלנטי: נגענו כאן בשאלות רבות.

יצחק גלנטי: אני לא רוצה להתמקד בנושא של הפגזות, מלחמות, אני רוצה להתייחס לסכנה הקיימת בעצם קיומם של המפעלים במצב של חיים שלווים, בלי מלחמות, לא צריך מלחמות.

יצחק גלנטי: צר לי להגיד לכם, אבל יש מפעלים רבים במפרץ חיפה שמזהמים לא רק את האוויר אלא מזהמים את הקרקע, גם מתחת לקרקע וגם בים, ופוגעים בבריאות של העובדים, בבריאות התושבים, ובעיקר בקשישים ובילדים.

יצחק גלנטי: אני מציין, גם ובעיקר בקשישים ובילדים בשיעורים אשר כבר נאמרו פה, והם אינם מקובלים בעולם המודרני.

יצחק גלנטי: הנפגעים הם כל התושבים בערי המפרץ.

יצחק גלנטי: המפרץ, מעצם המבנה הטופוגרפי שלו, הוא מעין אמבטיה נמוכה, ומעליה – מי שקצת מתמצא בנתונים גיאוגרפיים, יש משהו שנקרא בשם אינוורסיה – ברוב ימות השנה יש אינוורסיה.

יצחק גלנטי: זהו כיסוי של שכבת אוויר חמה, שמונעת מכל מה שיוצא מן הארובות לעלות אל מעבר לאותה שכבה חוסמת.

יצחק גלנטי: כאשר יש אינוורסיה, רבותי, המכסה הזה של הסיר מוריד חזרה את כל הטינופת על כל אזור המפרץ וערי המפרץ.

יצחק גלנטי: אני מודיע לכם שלצור

יצחק גלנטי: כי התואר השני שלי עשיתי עבודת מחקר שדה בגיאולוגיה של מפרץ חיפה ושפך הקישון, החל מתקופת ראשית ההולוקן, כלומר, מלפני 20,000 שנה ועד היום.

יצחק גלנטי: עבודת המחקר שלי כללה, בין היתר, למעלה מ-300 קידוחים בכל האזור, קידוחי קרקע שהגיעו גם לעומקים של 21 ו-28 מטר עד לשכבת האבן – נקרא לזה הפלייסטוקנית, מי שמתמצא – כלומר, הגעתי עד לאותה שכבת בסיס של כורכר פלייסטוקני מלפני 20,000 שנה.

יצחק גלנטי: אבל, ראו זה פלא.

יצחק גלנטי: ביצעתי למעלה מ-50 קידוחים מסביב לאזור של בתי-הזיקוק בלבד, אני כבר לא מתייחס למקומות אחרים, כאשר במרחב של כ-2 קילומטרים מבתי-הזיקוק, בעומק של 3 מטרים, לא צריך יותר, רבותי, הוצאתי נפט.

יצחק גלנטי: הוא אומנם לא התפרץ לבד, כי בדרך כלל לבארות נפט יש תכונה שהנפט יוצא לבד כתוצאה מלחץ.

יצחק גלנטי: אני לא אכנס עכשיו לשיעור בגיאולוגיה, אבל המקדח הוציא core, כולו היה רווי נפט, נפט גולמי.

יצחק גלנטי: מה שאנחנו רואים מעל הקרקע ורואים באוויר ורואים על המים זה לא הכול, הזיהום חודר גם מתחת, וגם מתחת למים בים.

יצחק גלנטי: אני מודיע לכם, שרמת המתכות הכבדות שמופרשת באמצעות הקישון, וגם באמצעות נחל הנעמן בשעתו, רמת המזהמים שנפלטים היא בלתי נסבלת ועומדת מעל לכל תקן אירופי.

יצחק גלנטי: אלא מה, את זה לא רואים.

יצחק גלנטי: אין שום בעיה, אנשים מתרחצים בחופי קריית-חיים וקריית-ים, ולא מפרסמים את הנתונים מטעם המכון לחקר ימים ואגמים.

יצחק גלנטי: כל אחד יכול להיכנס לשם ולקבל את הנתונים, גם אתה, אדוני השר.

יצחק גלנטי: לכן הבעיה איננה מתמקדת רק בשאלה אם תיפול שם פצצה היום או מחר, אני לא יודע מתי.

יצחק גלנטי: המפרץ מלא צנרת שזורמים בה חומרים מסרטנים, מרעילים, כשכל טרקטור באופן אקראי יכול במקרה לעבור ולעקור צינור כזה במקום.

יצחק גלנטי: הדבר הזה בלתי נסבל.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

יצחק גלנטי: אני חייב לציין, כבוד השר, ציינת בנאומך שהושקעו 100 מיליון שקלים בהקטנת פליטות מזהמות.

יצחק גלנטי: כמה מיליונים הושקעו בציבור החולים, חולי הסרטן, הילדים?

יצחק גלנטי: כל זה היה ניתן למניעה אם היו משקיעים הרבה יותר במניעת הזיהומים האלה מאשר בטיפול הרפואי שנחוץ לכל אותם נפגעים.

יצחק גלנטי: רבותי, אני חייב לציין דבר אחד, הפתרון למפרץ הוא ועדת חקירה, ויפה שעה אחת קודם.

יצחק גלנטי: הפצצה הזאת תתפוצץ לנו בפנים, ואז כל אחד מאתנו יכה על חטא ויגיד: סליחה, טעינו.

יצחק גלנטי: לא, זה לא מקובל.

יצחק גלנטי: אני קורא מפה להקמת ועדת חקירה ממלכתית מיידית, במקביל לאותה ועדה שאמורה לטפל בנושאים האלה מטעם השר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת יצחק גלנטי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני מסכים עם מה שאמר קודמי, חבר הכנסת גלנטי, חוץ מדבר אחד, המחקר שגיליתם שזה נעשה לפני 20,000 שנה.

משה גפני: זה פשוט לא נכון, העולם נברא לפני 5,767 שנה.

יצחק גלנטי: - - -

משה גפני: אנחנו הולכים לקרוא בפרשת השבוע איך נברא העולם.

משה גפני: השבוע נקרא את פרשת בראשית.

משה גפני: הקדוש-ברוך-הוא ברא את העולם בשישה ימים, וכאשר באים לחקור איך נבראו השמים, כשאדם רואה את זה, ברור שזה לא נברא ביום אחד, לכן מדברים על אלפי שנים, על עשרות אלפי שנים, על מיליוני שנים, אבל השמים נבראו ביום אחד, העולם נברא בשישה ימים.

משה גפני: מה שגילו על 20,000 שנים, זה לא נכון, זה היה לפני זמן הרבה יותר קצר, וזה נעשה במהירות רבה מאוד.

עזמי בשארה: בכמה ימים זיהמו את העולם?

עזמי בשארה: האם בשישה ימים זיהמו את העולם?

משה גפני: כתוב במדרש שבבריאת העולם הקדוש-ברוך-הוא לקח את האדם הראשון, כך כתוב, ואמר לו: ראה איזה עולם יפה בראתי; תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי.

משה גפני: ומה שאנחנו עושים, לצערנו הרב, אנחנו מקלקלים ומחריבים את העולם היפה שהקדוש-ברוך-הוא ברא.

עזמי בשארה: לא נחים ליום אחד.

מיכאל מלכיאור: הרב גפני, מה עם העולמות שהיו ונחרבו לפני זה?

משה גפני: מכיוון שיש לי רק חמש דקות - - -

מיכאל מלכיאור: אני בטוח שהיושב-ראש ייתן עוד חצי דקה רק לענות על הדבר הזה.

יצחק אהרונוביץ': זה כל כך מסקרן את חבר הכנסת מלכיאור שאני אוסיף לך חצי דקה כדי להשיב לו.

משה גפני: זה לא בא בחשבון, אפילו בחצי דקה, והרב מלכיאור יודע את זה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה תמשיך.

משה גפני: אנחנו, אדוני היושב-ראש, הולכים לגופו של עניין, ואנחנו מדברים על פצצה מתקתקת בכל הנושא הזה של מפרץ חיפה.

משה גפני: אנחנו לא צריכים ללכת אחורנית, 3,000 או 4,000 או 5,000 שנה, יש לנו היום פצצה מתקתקת במפרץ חיפה.

משה גפני: לא נדבר על המלחמה, מכיוון שאין בעל הנס מכיר בנסו, ואילולא הקדוש-ברוך-הוא, אני לא יודע מה היה קורה שם.

משה גפני: יש לנו מזל שהקדוש-ברוך-הוא שמר עלינו, הרי שום דבר אחר שם לא שמר.

משה גפני: אם היתה נופלת פצצה באיזה מקום במפרץ חיפה, ועדיף לא להגיד מהם בדיוק המקומות, ולאו דווקא בבתי-הזיקוק, היה יכול להיות אסון בקנה מידה שאי-אפשר להעלות על הדעת אפילו.

משה גפני: אני זוכר שקיימנו דיון כאשר הייתי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה על מכלים ועל מפעלים ועל מקומות שנמצאים במפרץ חיפה.

משה גפני: לא צריך ללכת לזמן מלחמה, אדוני השר, אלא לזמן שלום.

משה גפני: הרי עלול לקרות שם אסון שאין כדוגמתו.

משה גפני: הממשלה, כל הממשלות, אבל עכשיו אני מדבר על הממשלה הזאת, שידועה בחוסר יכולתה לעשות דברים - היא ידועה בזה, גם ממשלות קודמות לא עשו כלום, אבל עשו בדברים אחרים.

משה גפני: הממשלה הזאת לא עושה כלום בשום תחום.

משה גפני: בתחום הזה דוחים כל דבר, אין לנו האסון מול העיניים, לא קורה בינתיים שום דבר, והמצב הזה יכול חס וחלילה יום אחד להתפוצץ לנו בפנים.

משה גפני: מה זה המציאות שנמצא שם מכל האמוניה, נמצאים בתי-הזיקוק, הנמל על כל המשתמע מכך.

משה גפני: נאמרו פה דברים שאני לא רוצה לחזור עליהם.

משה גפני: יש פה תופעה בלתי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: זה נמצא בלב אזור מגורים, המפרץ הוא מקום שאנשים חיים בו, זה לא נמצא במדבר.

משה גפני: זה לא נמצא באיזה מקום רחוק מאוד מריכוזי אוכלוסייה, זה נמצא בלב לבו של מרכז אוכלוסייה, יש שם חיפה, יש שם הקריות, יש שם נשר, הרי כל היישובים מסביב נושקים לאזור התעשייה הזה, המפעלים והמקומות שבהם הדברים הללו מצויים.

גדעון עזרא: תגיד מה אתה מציע, חוץ מלהתפלל.

משה גפני: התפילה לא עוזרת אם בן-אדם סומך על הנס.

משה גפני: א.

משה גפני: אני מציע להוציא משם מפעלים, להעביר אותם למקומות אחרים.

משה גפני: להוציא מפעלים - זה עולה כסף.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על זה שצריך למגן את הגג של מכל האמוניה.

יצחק גלנטי: זה לא יפתור את הבעיה.

משה גפני: אבל גם את זה לא עושים.

משה גפני: אתה הולך לטוב ביותר, נדבר קודם על הדברים המינימליים שצריך לעשות.

משה גפני: חלק מהמפעלים צריך להעביר משם.

משה גפני: הם לא צריכים להיות במקום הזה.

משה גפני: אין גם סיבה שהם יהיו שם.

יצחק גלנטי: אם שמת מכסה למכל אמוניה לא פתרת את הבעיה של הצנרת ושל האונייה וכל מה שמסביב.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אמרתי שיש פתרון כולל לכול, אבל יש דברים מינימליים שלא עושים.

משה גפני: זאת אומרת, כמעט לא עושים כלום, עושים דברים שהם ממש כמו לתת אקמול לחולה מסוכן.

משה גפני: המשרד להגנת הסביבה צריך לדרוש את זה, לדרוש את זה בקול גדול.

משה גפני: אמרת שהקמת ועדה.

משה גפני: ההמלצות של הוועדה ייושמו על-ידי הממשלה?

משה גפני: הרי השר לאיכות הסביבה היה כמעט שר בודד בממשלה.

משה גפני: שרי התשתיות לדורותיהם לא נתנו לעשות דברים, השרים שעוסקים בכל הנושאים שקשורים לתעשייה, לתמ"ת, כפי שאמרתי, לתשתיות הלאומיות, השר הזה הוא השר היחיד.

משה גפני: אבל מה?

משה גפני: אתה שר חזק.

משה גפני: אתה צריך להתמודד עם זה.

משה גפני: אנחנו ניתן לך את מלוא הגיבוי.

משה גפני: אני חייב לומר, אנחנו נמצאים היום בכנסת – עברתי פה כמה כנסות – שהיא יותר ויותר חרדה לנושא של איכות הסביבה, מכמה סיבות.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: משפט אחרון.

משה גפני: ראשית, מכיוון שהנושא של איכות הסביבה כבר לא כזה שכמה אנשים תימהונים, שרוצים את איכות הסביבה, מתעסקים בו.

משה גפני: איכות הסביבה היום היא יותר ויותר במודעות של האנשים, איכות החיים ממש.

משה גפני: זה חיים ומוות.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני: יש פה יותר ויותר חברי כנסת שהנושא של איכות הסביבה הוא בתוך המערכת של העשייה שלהם, ואנחנו, אני יכול לומר את זה בשמי, אבל בוודאי כולם יאמרו את אותו הדבר - אתה תקבל את מלוא הגיבוי למאבק, והוא מאבק קשה, על מנת לפתור את הבעיה שם, לפחות למזער את הנזקים שעלולים חלילה להיות שם.

משה גפני: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עבאס זכור - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך בקו המחשבתי שהתחיל חבר הכנסת משה גפני כאן, וזה העניין של יותר רגיש ופחות רגיש לאיכות הסביבה.

עזמי בשארה: לדעתי, מפלגה בישראל שתלך על איכות סביבה תיכשל.

עזמי בשארה: יש עניין של הצלחה אדירה שזכתה לה המפלגה שדואגת דווקא לעניין המבוגרים בחברה, שאולי הם התחילו מהפכה חברתית שתעזור בעתיד לנושאים קונקרטיים, לנושאים חברתיים, להיות מוקד למפלגה לא אידיאולוגית.

עזמי בשארה: יכול להיות.

עזמי בשארה: אבל עד עכשיו, לדעתי, החברה הישראלית היא לא אחת החברות שאיכות הסביבה יש לה בהן סקס אפיל, מה שנקרא, להקים מפלגה או להקים תנועה וכו'.

עזמי בשארה: לדעתי, זה אחד המדדים של קידמה בחברה האנושית, אם איכות הסביבה מעניינת אנשים, מוציאה אנשים, מפילה מפלגות, מפילה ממשלות.

עזמי בשארה: אגב, עד צ'רנוביל גם באירופה איכות הסביבה לא הפילה ממשלות.

עזמי בשארה: היא מתחילה להפיל ממש ממשלות באירופה אחרי צ'רנוביל.

עזמי בשארה: אני מתכוון לאירופה המערבית.

עזמי בשארה: זו השפעת צ'רנוביל על אירופה המערבית.

עזמי בשארה: היום, לדעתי, זה נושא שהוא בנשמת הדמוקרטיה המערבית, אבל לדעתי בישראל נוסף עוד נדבך לקושי הזה: ישראל היא חברה של תכנון, חברה התנחלותית, נקרא לזה חברה התיישבותית במקרה הזה, וחברה התיישבותית רוצה מה שנקרא עובדות בשטח יותר מאשר איכות העובדות.

עזמי בשארה: היא רוצה מהר לבנות ולעשות תעשייה וכו', כי היא רוצה ליצור עובדות בשטח יותר מאשר לחשוב עליהן.

עזמי בשארה: הגענו למצב שאחרי חצי מאה בחברה הזאת מתחילים להיות רגישים איך בונים; לא רק אם בונים וכמה בונים, אלא איך בונים ואיזה סוג של תעשייה וכמה.

עזמי בשארה: זה מתחיל עכשיו להיות נושא חשוב.

עזמי בשארה: לדעתי, הסיפור של מפרץ חיפה הוא מלפני 1948.

עזמי בשארה: זה כבר כמעט מסורת.

עזמי בשארה: בלי סוויץ' בחשיבה לא יהיה כלום.

עזמי בשארה: הסוויץ' בחשיבה אומר, בסדר, למגן את מכל האמוניה.

עזמי בשארה: אבל, לדעתי, ישראל חייבת לשבור את המעגל.

עזמי בשארה: יש תעשיות שאין להן מקום.

עזמי בשארה: גמרנו.

עזמי בשארה: הטקסטיל עבר אף שניזוקו אנשים והנה מתחילים ללמוד מקצועות חדשים.

עזמי בשארה: יש חלק מהתעשיות שבלי נעשה סוויץ' ממש - חלק מהתעשיות אין להן כבר מקום.

עזמי בשארה: נגמר הסיפור הזה.

עזמי בשארה: גם אין להן מקום בנגב.

עזמי בשארה: יכול להיות שחלק, אם יעברו למקומות אחרים, בזמן המעבר כבר יבנו בתקן אחר.

עזמי בשארה: תמיד היה מעגל באירופה של יזמים, jobs versus environment, או growth versus environment, צמיחה נגד סביבה.

עזמי בשארה: התברר שכל זה אשליה.

עזמי בשארה: התברר שאחד המקורות ליצירת ג'ובים במערב זה תעשיית איכות הסביבה עצמה.

עזמי בשארה: היא מתחילה להיות קטליזטור ליצירת תעסוקה.

עזמי בשארה: היא בעצמה.

עזמי בשארה: כל אחד יכול לתאר לעצמו, במקום האזור של כימיקלים וכו' בחיפה, אם היו יוצרים דבר שנקרא תעשיות ידידותיות, environment friendly, תעשיות ידידותיות לסביבה, כמה ג'ובים היו נוצרים שם וגם איך המקום היה נראה.

עזמי בשארה: אני מסכים עם חבר הכנסת גלנטי, שכשאנחנו חושבים על איכות הסביבה, חושבים מייד על אוויר.

עזמי בשארה: יש עוד כמה דברים חוץ מאוויר.

עזמי בשארה: למשל, זיהום מי תהום.

עזמי בשארה: מה קרה בארץ הזאת מבחינת זיהום מי תהום ועוד כמה דברים.

עזמי בשארה: לא רק אוויר בעניין.

עזמי בשארה: אני יודע, אדוני השר, שהכי קל גם אין הוכחות להגיד שעכשיו יש קשר סיבתי ברור בין זיהום אוויר לבין סרטן.

עזמי בשארה: בסדר, נכון.

עזמי בשארה: אבל בדרך כלל אחרי תקופה היסטורית מסוימת כולם כבר מקבלים את זה טאוטולוגית שיש קשר, ולכן יש נטייה גם לעצור את זיהום האוויר וגם להעביר תעשיות מסוימות לגמרי מהחשיבה הכלכלית בלי ששוק העבודה ייפגע כהוא זה.

עזמי בשארה: אני חושב שלזה מתאימה לא ועדה אלא ממשלה שלמה, כמו בדברים אחרים, כשהחליטו להעביר דברים שלמים או להקים פרויקטים גדולים, כמו המוביל הארצי וכו'.

עזמי בשארה: זה ממשלה, זה לא ועדה שבודקת.

עזמי בשארה: ממשלה צריכה לקחת על עצמה את הנושא הזה.

עזמי בשארה: לדעתי, זה קצת יותר קרוב לדמיון מבחינת הסכנות מאשר הסכנה של רעידת אדמה שכולנו יודעים שהיא תבוא.

עזמי בשארה: אנחנו יודעים שבממשלות חושבים בטרמינולוגיה של ארבע שנים, אבל מי שרוצה לחשוב על רעידת אדמה, היא מתרחשת פעם במאה שנה, ובממשלות של ארבע שנים לא חושבים ככה.

עזמי בשארה: אבל זיהום אוויר והמפרץ, זה כבר נכנס לדמיון של כל ישראלי ממוצע, שזה מקום מסוכן, ומסוכן מאוד, וצריך לעשות משהו בנדון.

עזמי בשארה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת עזמי בשארה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהבעיה של מפרץ חיפה היא כזו: זהו בעיקרון אזור תעשייה שנבנה אט-אט כאשר לא היתה מספיק מודעות לעניין איכות הסביבה.

חנא סוייד: אותם מפעלים ואותו אזור תעשייה שנבנה שם, בעצם בעלי העסקים והמפעלים שם, התיאבון שלהם ותאוות הבצע שלהם גדלו עם הזמן.

חנא סוייד: לכן נוצר הניגוד הזה בין לפתח, לעבוד ולהקים מפעלים, מצד אחד, לבין העניין והמודעות שהולכת וגוברת בנוגע לאיכות סביבה, וזו היום הבעיה של מפרץ חיפה.

חנא סוייד: אני לא רוצה להרבות במלים ולתאר את המצב במפרץ חיפה.

חנא סוייד: זה מה שעשו כל חברי הכנסת, וגם הביאו סטטיסטיקות.

חנא סוייד: באמת אין ספק ואין חולק על כך שהמצב קשה ומסוכן.

חנא סוייד: אני רוצה לזרוק כמה רעיונות או לדבר על כמה נושאים שלדעתי הם מאוד חשובים ואי-אפשר לחשוב על פתרון יסוד לבעיה במפרץ חיפה אלא אם כן מתייחסים לנקודות האלה.

חנא סוייד: נקודה ראשונה: אני חושב שהצירוף של נמל ושל מחנה צבאי עם אזור תעשייה שכולל תעשיות מסוכנות הוא עניין בעייתי ביותר.

חנא סוייד: צריך להתייחס לנקודה הזאת.

חנא סוייד: אני לא יודע מי צריך לעשות את זה, אני חושב שהממשלה, באמת ברמת הממשלה, אבל עם ראייה כוללנית - עליה לראות שהצירוף הזה הוא בעייתי וצריך לפתור אותו.

חנא סוייד: זאת אומרת, אי-אפשר לשים בכפיפה אחת מטרות צבאיות עם מטרות שהן כשלעצמן מסוכנות.

חנא סוייד: כאן צריך להזכיר את הנושא של אירועי שרשרת.

חנא סוייד: זה תחום מדע בעצם - הערכת סכנות כאשר יש לך אירועי שרשרת.

חנא סוייד: זאת אומרת, זה לא רק האמוניה, זה לא רק הגפ"מ, זה לא רק המפעלים הפטרוכימיים, זה הצירוף של כל הדברים, ומספיק שאחד מכל אלה ייפגע או שתהיה בו בעיה כך שתיווצר תגובת שרשרת, ואז הכול יבער.

חנא סוייד: לכן צריך לעשות כאן הערכת סיכונים תוך הבאה בחשבון של אירועי שרשרת.

חנא סוייד: דבר נוסף: אינטגרציה של מזהמים.

חנא סוייד: כשמדברים על מזהמים היום כבר לא מדברים על חלקיקים, אלא קרינה היא זיהום, חום הוא זיהום.

חנא סוייד: כמובן, זיהום קרקע בגלל כל מיני סיבות, שזה לא המקום להכביר מלים עליהן.

חנא סוייד: צריך להביא בחשבון את האינטגרציה של המזהמים.

חנא סוייד: ודאי שכל מפעל מראה שכמות החלקיקים שהוא פולט היא בתחום התקן, אבל אם אנחנו מצרפים את מה שזה פולט ומה שזה מקרין ומה שמחלחל לקרקע, בסך הכול אנחנו מקבלים תמונה מאוד עגומה.

חנא סוייד: אי-אפשר להסתכל רק על דבר אחד מתוך התמונה הכוללת.

חנא סוייד: אני חושב שכדי להתחיל בפתרון צריך קודם כול אכיפה מאומצת.

חנא סוייד: כולנו יודעים שהאכיפה אינה פועלת טוב.

חנא סוייד: הרבה מפעלים, בגלל הכוח שלהם, בגלל ההון שלהם, לא אכפת להם מאכיפה והם מזהמים כראות עיניהם ולא נשמעים לחוקים.

חנא סוייד: אני חושב שצריך לחשוב בראייה כוללת על פריסה ארצית מחודשת של מפעלים ותעשיות לאומיות.

חנא סוייד: היום יש כבר ועדה לתשתיות לאומיות והיא יכולה להסתכל בראייה ארצית על הפריסה הגיאוגרפית של המפעלים.

חנא סוייד: באמת שווה להכין תוכנית של פריסה מחודשת של תעשיות, ובמיוחד כשמדובר בתעשיות מסוכנות.

חנא סוייד: אני רוצה להסב את תשומת הלב של השר לעניין שנקרא "תסקירי השפעה על הסביבה".

חנא סוייד: אדוני השר, מהניסיון שלי אני יכול לומר לך שזה תהליך לכאורי.

חנא סוייד: זה תהליך שנעשה כדי לסמן "וי", במיוחד כשמדברים על מפעלים מזהמים.

חנא סוייד: צריך כמובן להכיר טוב את התהליך הזה.

חנא סוייד: מהניסיון שלי זה תהליך לכאורי, זה לא פועל ואין בדיקה.

חנא סוייד: זה כמו חוות דעת משפטיות – כשאתה זכאי, אתה זכאי.

חנא סוייד: כשאתה חייב – אתה חייב.

חנא סוייד: על-פי זה מזמינים תסקירי השפעה על הסביבה.

חנא סוייד: צריך דעה אובייקטיבית בעניין תסקירי השפעה על הסביבה.

חנא סוייד: מעבר לזה, צריך גם לפקח הלאה, כלומר אחרי שמקימים את המפעל, כדי שהדברים שמתחייבים עליהם במסגרת התוכנית ובמסגרת תסקיר השפעה על הסביבה לא יהיו רק תרמית לצורך קבלת ההיתר ואחר כך היד נטויה לעשות מה שרוצים.

חנא סוייד: אני חושב שבמקרה הזה הממשלה צריכה, כמו שמקובל באזורי מגורים - כשבנו בשנות ה-50 בנו בסטנדרט שהתאים לאותה תקופה והיום הוא כבר לא מתאים – להכריז על מפרץ חיפה, ששוכן במקום שהוא מהצפופים ביותר בארץ, אזור הקריות, כאזור שיקום ואזור של פינוי ובינוי.

חנא סוייד: זה מקובל בשכונות מגורים.

חנא סוייד: אני חושב שזה המקום וזה הזמן המתאים להכריז על האזור הזה כאזור לפינוי ובינוי, לא לתת היתרים להרחבת מפעלים ולהתחיל לתקן את הדברים המעוותים במפרץ חיפה.

חנא סוייד: ברור שלשר להגנת הסביבה יש תמיכה מכל חברי הכנסת בבית הזה.

חנא סוייד: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק אהרונוביץ': השר מבקש להשיב, בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת סוויד, צריך להשתמש בידע שלך בתכנון ערים.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת סוייד, אני אקח את הנאום שלך ונאומים של אחרים כאן ואעביר למשרד שלי על מנת שיבדקו את הדברים שלכם אחד לאחד.

גדעון עזרא: אלה לא דברים חדשים, אבל באשר למה שהעלית בנוגע לתסקיר ההשפעה על הסביבה, היה לי חשש שזה כמו שאתה אומר; כלומר, שהמפעל עושה תסקיר השפעה על הסביבה רק כדי לעשות "וי", אבל המשרד בודק.

גדעון עזרא: עומק הבדיקה ועומק המעקב טעונים בדיקה.

חנא סוייד: הבדיקה רדודה.

גדעון עזרא: אתה אומר את זה ואני לא יודע.

גדעון עזרא: אמרתי שזה שווה בדיקה.

גדעון עזרא: אני חושב שמה שאמרת על פינוי-בינוי נכון.

גדעון עזרא: אני מוכרח לומר לך שהיום בלתי אפשרי שייבנה בארץ עוד מקום כזה.

גדעון עזרא: בכל ועדת תכנון מחוזית יש לנו נציג ואנחנו עומדים על המשמר.

גדעון עזרא: אני חושב שגם אחרים למדו והיום כבר לא ייתכן דבר כזה.

גדעון עזרא: אני גם מודה לשאר חברי הכנסת.

גדעון עזרא: חבר הכנסת גלנטי, אתה מדבר על זיהום דלק - -

יצחק גלנטי: כל הזיהומים.

גדעון עזרא: - - דיברת על זיהום דלק.

גדעון עזרא: אני מודיע לך שבתחנת הרכבת של חיפה, היכן שנפלו הטילים בזמן המלחמה, עוד לפני המלחמה עשו שם חפירה ומצאו שם מיליון ליטר דלק.

גדעון עזרא: זה לא בגלל בתי-הזיקוק, אלא בגלל הרכבת.

גדעון עזרא: צרות יש לנו מפה ועד להודעה חדשה.

גדעון עזרא: אני שמח על הדיון ומודה על כך.

גדעון עזרא: כל מה שהמשרד שלי עושה ורוצה לעשות הוא למנוע סכנות חדשות, ובמקום שיש סכנות קיימות - להילחם בהן עד הסוף על-פי החוקים שחלים במדינת ישראל.

גדעון עזרא: אני גם שמח על הדברים של חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון עזרא: אני מוצא את עצמי בקואליציה משונה בעניין הזה, אבל בנושא הגנת הסביבה אני חושב שנכון שזה יהיה כך.

גדעון עזרא: המשרד להגנת הסביבה צריך שלושה דברים: המשרד צריך מדענים טובים שידעו לומר מה לא לעשות או לעשות רק דבר מסוים כדי למנוע שגיאות; צריך שתהיה אכיפה חזקה כדי לעמוד על המשמר ולא לעשות שום דבר ללא אישורים ולא על-פי הכללים; המשרד צריך מערכת משפטית חזקה שתדאג לעיקרון של "המזהם משלם" ותדאג שתהיה ענישה חמורה.

גדעון עזרא: יש בארץ אנשים שטוענים – אי-אפשר לספור את זה - שמספר ההרוגים בתאונות דרכים הרבה יותר קטן ממספר האנשים שמתים כתוצאה מזיהומים כאלה ואחרים.

גדעון עזרא: אני לא רוצה להתווכח על המספרים.

גדעון עזרא: צריך גם לזכור שיש גם אזורים אחרים עם אחוזים הרבה יותר גדולים, ואף אחד לא דיבר עליהם כאן.

גדעון עזרא: יש לנו שם בעיה ולכן הקמנו את שתי הוועדות.

גדעון עזרא: מי שחושב שצריך להקים על זה ועדת חקירה ממלכתית, צריך לדעת שאין גבול לדברים הללו.

יצחק גלנטי: כבוד השר, אני לא רוצה שנזדקק להקים ועדת חקירה ממלכתית - - -

גדעון עזרא: אני אשמח מאוד על כל פיקוח של ועדת הפנים והגנת הסביבה בכנסת, על עבודת השדולה, על שאילתות שתעלו, על כל הצעה והצעה.

גדעון עזרא: אנחנו נטפל בנושא הזה.

גדעון עזרא: אם על זה תקים ועדת חקירה ממלכתית, לא תגמור עם זה בכלל.

גדעון עזרא: זו דעתי, אבל זה בהחלט לגיטימי שתעלה הצעה כזאת.

גדעון עזרא: הדיון הזה חשוב, גם אם אני לא מסכים עם החלקים הפוליטיים.

גדעון עזרא: פה ושם ניסו אנשים פה להכניס הערות פוליטיות ואז לא הייתי מרוצה, משום שזו איננה הכוונה.

גדעון עזרא: אני שמח ומקבל ואני מזמין את חברי הכנסת – כמו שאמרתי, אין לי ספינה כמו של "גרינפיס", יש לי ספינה של אגף החופים שלנו, שאינה כל כך טובה כמו של "גרינפיס", אבל אתם מוזמנים לשוט בה.

גדעון עזרא: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר.

יצחק אהרונוביץ': מי שיעלה את הצעת ההחלטה המוסכמת יהיה חבר הכנסת דב חנין בשם סיעות קדימה, גיל, הליכוד, העבודה-מימד, האיחוד הלאומי - מפד"ל, מרצ, ישראל ביתנו, יהדות התורה, רע"ם-תע"ל וחד"ש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה לחברי הכנסת ששרדו את היום הארוך והמתיש הזה בכנסת.

דב חנין: יש פה נוכחות מלאה לפחות של סיעה אחת, סיעת חד"ש, שנמצאת כאן בהרכב מלא.

יצחק אהרונוביץ': ומה עם סגן היושב-ראש?

דב חנין: וסגן היושב-ראש, וכמובן כל חברי הכנסת האחרים הנכבדים שנמצאים אתנו.

מוחמד ברכה: כל חברי הסיעה שלנו נמצאים.

דב חנין: אני מקווה שבדיונים הסביבתיים הבאים יהיו כל חברי הכנסת מכל הסיעות.

דב חנין: אני מקווה שאנחנו מתקדמים בכיוון הנכון.

מגלי והבה: אם תבדוק את האחוזים, תראה שאתם בדיוק שווים - - -

דב חנין: אני רוצה להקריא הצעת החלטה מוסכמת שעבדנו עליה במהלך שעות אחרי הצהריים לסיכום הדיון על הסיכונים הסביבתיים סביב מפרץ חיפה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזו תהיה החלטה חשובה, שבאמת, כפי שאמרה יושבת-ראש הכנסת בדיון הקודם, תבטא גם את עמדתה של הכנסת וגם את רצונה של הכנסת בטיפול מעשי ובהתקדמות מעשית בהתמודדות עם השאלות האלה.

דב חנין: ההצעה כזאת: 1.

דב חנין: הכנסת מביעה את דאגתה נוכח התמונה הקשה של סיכונים סביבתיים לחיים ולבריאות הקיימים סביב מפרץ חיפה.

דב חנין: 2.

דב חנין: ריכוז המפעלים והחומרים המסוכנים במפרץ חיפה פוגע בבריאותם ובחייהם של תושבי הסביבה ועלול להביא לאסון במצב של מלחמה, רעידת אדמה או תאונה.

דב חנין: ספק גדול אם תתאפשר התרעה מספקת מפני אסון כזה ואם יתאפשר מיגון מספק של החומרים והמפעלים או פינוי שלהם בזמן אמת.

דב חנין: 3.

דב חנין: הכנסת קוראת לבדיקה בלתי תלויה של הסיכונים הסביבתיים באזור המפרץ ולקביעת מדיניות לאומית כוללת בנושא, כולל הוצאת חומרים ומפעלים מסוכנים מהאזור, ככל שיידרש.

דב חנין: 4.

דב חנין: הכנסת תמשיך לעקוב גם באמצעות ועדת הפנים ואיכות הסביבה שלה אחרי ביצוע החלטה זו.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 8 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין – 9 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת דב חנין נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 9, נגד - אין, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה התקבלה ברוב קולות.

יצחק אהרונוביץ': יישר כוח.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ו בתשרי התשס"ז, 18 באוקטובר שנת 2006.

יצחק אהרונוביץ': ישיבה זו נעולה.