ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה החמישים-וחמש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-11-06 00:00

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ט"ו בחשוון, 6 בנובמבר 2006.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, ראש האופוזיציה שלא נמצא כאן, חברי הכנסת בהווה ובעבר, לוחמים, מפקדים שנטלו חלק במבצע “קדש”, אורחים נכבדים, כנסת ישראל מתכנסת היום במלאות 50 שנים למבצע “קדש”, ובעיקר כדי להצדיע לכם, לוחמי אותה מלחמה, ולהביע את הוקרת העם כולו על ההקרבה שגיליתם ועל הערכים שהנחלתם בגופכם שלכם לדורות הלוחמים שבאו אחריכם.

דליה איציק: רבים מחברי הכנסת הנמצאים כאן היום, וגם אני בתוכם, היו ילדים – יש כאלה שעוד לא נולדו – ותינוקות בעת המלחמה ההיא.

דליה איציק: את הסיבות למלחמה ההיא אולי מעטים יכולים עוד לזכור ולמנות, אבל כולנו גדלנו על סיפורי הגבורה והאומץ במערכת “קדש”, שמעטרים את מורשת הקרב של צה"ל עד עצם היום הזה.

דליה איציק: באותה מערכה, ובעיקר בתוצאות שהושגו, נזרעו זרעי השלום שנכרת שנים מאוחר יותר עם מצרים וירדן.

דליה איציק: אולי שם בדיוק החלה לחלחל ההבנה בקרב מדינות שהיו האויבות הכי גדולות של ישראל הצעירה, כי יקשה עליהן לגבור על ישראל בכוח הזרוע.

דליה איציק: המדינה הצעירה הצליחה לנהל מערכת מנע שהיתה הצלחה צבאית ומדינית מזהירה.

דליה איציק: היום, במלאות 50 שנה למבצע “קדש”, אנחנו מוקירים את הלוחמים וזוכרים בכאב ובגאווה את הנופלים.

דליה איציק: הניצחון המזהיר הושג במחיר דמים יקר – 172 חללים.

דליה איציק: אב שכול, משה עומר, מקיבוץ משמר-העמק, שבנו היחיד נפל בקרב על רפיח, כתב אז לראש הממשלה דוד בן-גוריון מלים מצמררות המעידות על המחויבות הלאומית באותה מערכה.

דליה איציק: כך הוא כתב: "עם כל הכאב שבלבי על אובדן מאור עיני, שום טיפת תרעומת לא מכערת את כאבי העמוק, האמן לי.

דליה איציק: לו גם בני ידע מראש את הגורל הצפוי לו, לא היה נרתע אף לרגע מללכת בדרך שבה הלך ונלחם".

דליה איציק: עמיתי חברי הכנסת, מעלילות הגבורה הרבות של מבצע “קדש”, בחרתי לסיים את דברי בסיפורו של טוראי במילואים יהודה קן-דרור.

דליה איציק: ביום הראשון למערכה נפרסו הצנחנים במבואות מצרי הררי, הוא מעבר המיתלה.

דליה איציק: למחרת חצה את המעבר הקשה כוח צנחנים.

דליה איציק: מבין הסלעים והכוכים נורתה עליו אש צולבת שבלמה את תנועתו.

דליה איציק: מספר ההרוגים והפצועים גדל ולא היתה דרך לחלצם.

דליה איציק: הוחלט לשלוח מתנדב שייסע בג'יפ, ימשוך אליו את האש וכך יהיה קל יותר לחשוף את עמדות האויב.

דליה איציק: אף שידע שסיכוייו להישאר בחיים קלושים, התנדב יהודה למשימה.

דליה איציק: המצרים ירו עליו מכל סוגי כלי הנשק עד שהג'יפ נבלם.

דליה איציק: נהגו, יהודה, נותר ליד ההגה מתבוסס בדמו.

דליה איציק: משורר התקופה, נתן אלתרמן, כתב אז בדרכו הפיוטית: "שטף המסע הצבאי המהיר כמו סער שאין לו אח, אך רק הלוחם, שזחל במטר אש ועל גבו רעו שיש בו נשמה, ידע מה ארכו השניות העוברות בסך עד התקפל תחתיו עוד שעל אדמה".

דליה איציק: לכם, לוחמי “קדש”, אני אומרת, שזה סוג המחויבות וההקרבה שנדרשתם לו.

דליה איציק: לכך זקוקה מדינה שעדיין נלחמת על חייה.

דליה איציק: לצערי, אף שחלפו 50 שנה מאז, אנחנו עדיין נלחמים על קיומנו, וסיפורי הגבורה שלכם מאז הם עמוד האש שלפני המחנה.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, "לא אגדה, רעי, ולא חלום עובר, הנה מול הר-סיני, הסנה בוער".

אהוד אולמרט: כך כתב יחיאל מוהר בשיר המזוהה ביותר עם מלחמת סיני, היא מבצע “קדש” שאנחנו מציינים היום 50 שנה לעריכתו.

אהוד אולמרט: "לא אגדה, רעי, ולא חלום עובר" כתב מוהר, דווקא משום שאירועי הימים ההם היו עטופים כבר בעת התרחשותם בדוק של אגדה, ומשום שהעם בישראל צפה בהם כבחלום.

אהוד אולמרט: אומנם, כיבוש סיני בשמונה ימים, כשהר-סיני בידינו וגנדי מניף עליו - בליווי אורי דן - את דגל ישראל ורושם על קלף: "ראשוני צבא-הגנה לישראל, נפעמים ומתרוננים, נושמים אוויר פסגות", ושריון ישראלי מגיע עד לשארם-א-שיח' - כל אלה נראו כולם כאירועי חלום.

אהוד אולמרט: זה היה חלום קצר, שכן 31 שעות אחרי שהודיע בכנסת ש"לא נתבטל בפני תקיפי עולם כשאין הצדק אתם", וכוחות צה"ל יישארו בשטחים שכבש - נאלץ ראש הממשלה דוד בן-גוריון להורות על נסיגת כוחות צה"ל לגבול הבין-לאומי.

אהוד אולמרט: מבט ממרחק 50 שנה מאירועי אותן שנים הוא מבט של חוכמה שלאחר מעשה; מבט אל תקופה ומציאות אחרות לחלוטין.

אהוד אולמרט: מדרך הטבע הסיכום הוא מעורב - יש דברים שמעוררים בנו חיוך ויש דברים שהיום אנחנו שופטים אותם אחרת, ויש דברים שגם במבט של 50 שנה לאחור תקפים ויפים כמו בשעתם.

אהוד אולמרט: יש בין ההיסטוריונים החדשים שקובעים שמלחמת סיני לא היתה מלחמת "אין ברירה".

אהוד אולמרט: הם שמים דגש רב בהשתתפותה של ישראל בקנוניה כביכול שיזמו אנגליה וצרפת במטרה להשיב להן את השליטה על תעלת סואץ שהולאמה על-ידי נשיא מצרים עבד אל-נאצר.

אהוד אולמרט: ספק אם מישהו בישראל של היום היה תומך בהתחברות דומה לשתי מעצמות המנסות - כנגד מהלך ההיסטוריה - לשמר את נכסיהן בארצות לא להן.

אהוד אולמרט: עדיין, מהבחינה הישראלית מלחמת סיני היא דוגמה מובהקת למלחמה יזומה שנכפתה על-ידי מי שפתח בה.

אהוד אולמרט: ישראל קבעה לעצמה כמה מצבים שהיו אז בגדר קאזוס בלי - עילה מוצדקת לפתיחת מלחמה.

אהוד אולמרט: הדברים לא היו בגדר סוד: שיבוש החיים התקינים בישראל באמצעות פעולות טרור, חסימת נתיבי הים והאוויר במפרץ אילת, ערעור מאזן החימוש בין צה"ל לצבאות ערב, כריתת ברית צבאית משולשת בין מצרים, סוריה וירדן, והקמת מפקדה ערבית משותפת שאחת מטרתה - מלחמה בישראל.

אהוד אולמרט: כל עילות המלחמה האלה הפכו בשנים 1956-1955 לעובדות מעיקות אשר איימו על שלומה וביטחונה של ישראל.

אהוד אולמרט: מאוגוסט 1955 הפעיל הצבא המצרי יחידות "פדאיון" בהיקף נרחב לביצוע מעשי רצח ופיגועים בתחומה של ישראל.

אהוד אולמרט: ב-1956 המצב התחיל להיות בלתי נסבל.

אהוד אולמרט: מעשי רצח הפכו לדבר שבשגרה.

אהוד אולמרט: באשקלון, בסדום, במעוז-חיים, ברמת-רחל, בכבישי הנגב, ואפילו במושב שפיר, לא רחוק מתל-אביב, נרצחו ילדים, נשים וגברים.

אהוד אולמרט: מצרים החמירה את ההסגר הימי שהטילה כבר ב-1953 במפרץ אילת.

אהוד אולמרט: מטוסי ישראל ואוניותיה שוב אינן מורשות לעבור במצרי טיראן.

אהוד אולמרט: חברת "אל על" נאלצה להפסיק את טיסותיה לדרום-אפריקה.

אהוד אולמרט: מאזן החימוש התערער בעקבות שתי עסקות נשק גדולות – מצרית-צ'כית וסורית-רוסית.

אהוד אולמרט: ב-24 באוקטובר נחתם הסכם על הקמת פיקוד צבאי משותף לצבאות מצרים, סוריה וירדן.

אהוד אולמרט: כשמצרפים את הדברים אלה לאלה, יש רק דרך אחת לתאר את המצב שנוצר: טבעת חנק שהלכה והתהדקה סביב צווארה של ישראל.

אהוד אולמרט: את הטבעת הזאת בא מבצע “קדש” לפרוץ, והוא אומנם עשה זאת.

אהוד אולמרט: תחושת השחרור הפתאומי מהמצור המעיק והמאיים הזה במהירות שהפליאה לא רק את העם אלא גם מומחי ביטחון, היא ללא ספק זו שהולידה את הטקסטים המתפעמים שנכתבו אז ומעוררים אצל אחדים חיוך.

אהוד אולמרט: כמו האיגרת ששלח דוד בן-גוריון לחיילי חטיבה 9 ומפקדיה עם כיבוש שארם-א-שיח': "הבאתם לסיום מוצלח המבצע הצבאי הגדול והמפואר ביותר בתולדות עמנו ואחד המבצעים המופלאים בתולדות העמים.

אהוד אולמרט: שוב נוכל לשיר שירת משה ובני ישראל העתיקה: שמעו עמים ירגזון, חיל אחז יושבי פלשת, אז נבהלו אלופי אדום, אילי מואב יאחזמו רעד, נמוגו כל יושבי כנען, תיפול עליהם אימתה ופחד.

אהוד אולמרט: אילת שוב תהיה הנמל העברי הראשי בדרום, ויוטבת, המכונה טיראן, תשוב להיות חלק ממלכות ישראל השלישית".

אהוד אולמרט: מלכות ישראל השלישית האריכה חיים 31 שעות בלבד.

אהוד אולמרט: ממשלת ישראל, שנאלצה לציית לתכתיב אמריקני-רוסי מלווה באיומים קשים ובוטים, למדה שיעור חשוב במגבלות כוחה בזירה הבין-לאומית.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אנחנו ארץ שאוהבת לנפץ מיתוסים.

אהוד אולמרט: הרבה פעמים מדובר בלא יותר מתאוות ניפוץ ולא בטיעונים שיש בהם טעם.

אהוד אולמרט: מיתוסי הגבורה של הצנחנים במיתלה ושל שריונאי סכר הרואפה נשארו חיים ומרגשים גם אחרי כל הניתוחים המאוחרים המציגים את שני הקרבות האלה כמיותרים כביכול או ככושלים ברמה החטיבתית.

אהוד אולמרט: גם את זה אנחנו צריכים לזכור בזוכרנו את מבצע “קדש” – את התרומה האדירה שתרמו סיפורי הגבורה שלו למורשת הצה"לית ולדרך חינוכו ועיצוב דמותו של המפקד והחייל בצה"ל.

אהוד אולמרט: מופת חייו ומותו של יהודה קן-דרור, זיכרונו לברכה, איש ירושלים, שמשך אליו את אש המצרים כדי לחשוף את מקורות הירי שלהם וכך לאפשר לחבריו לנצח בקרב העקוב מדם, הוא המופת שלאורו גדלו והתחנכו דורות רבים של חיילי צה"ל.

אהוד אולמרט: סרן רועי קליין, זיכרונו לברכה, שלפני שלושה חודשים, בקרב הקשה בבינת-ג'בל, קפץ על רימון שנזרק לעבר חייליו והקריב את עצמו כדי להציל אותם, הלך בעקבותיו של סגן עודד לדיז'נסקי, זיכרונו לברכה, מהצנחנים במיתלה, שחסם בגופו רימון מצרי שעמד להתפוצץ ולהרוג שניים מחייליו.

אהוד אולמרט: תרומה ערכית וחינוכית דומה תרמו לחיילי חיל השריון חיילי הפלוגה של משה בריל, לימים האלוף משה בר-כוכבא, אשר בקרב על מוצב סכר הרואפה באבו-עגילה כבשו את יעדם כשכל הטנקים שלהם פגועים, עם תותחים ומקלעים משותקים, בלי תחמושת, אך ורק בכוח דבקותם במטרה.

אהוד אולמרט: לא יהיה מוגזם לקבוע שמלחמת סיני היא תעודת הלידה של צה"ל כצבא מודרני.

אהוד אולמרט: צה"ל הפגין אז לראשונה כושר הפעלת כוחות בקנה-מידה נרחב בשיתוף פעולה בין-זרועי ובין-חילי.

אהוד אולמרט: התעוזה שאפיינה את כוחות הקומנדו דוגמת יחידה 101, הפכה במלחמת סיני לסטנדרט הפעולה של הצבא כולו.

אהוד אולמרט: שני חילות התגלו במבצע הזה ככוכבים עולים שיתפסו את מקומם הראוי במערך הכוחות של צה"ל – חיל האוויר וחיל השריון.

אהוד אולמרט: גם ממרחק של 50 שנה הישגי מלחמת סיני נראים הישגים בעלי משמעות.

אהוד אולמרט: צה"ל ביסס וחיזק את כוח ההרתעה שלו, ומדינת ישראל זכתה ל-11 שנים של שקט בגבולה עם מצרים ולשמונה שנות שקט בגבולה עם ירדן.

אהוד אולמרט: פעולת ה"פדאיון" הופסקה.

אהוד אולמרט: למרות פעולת התיאום עם המעצמות, שנחשפה וזכתה לגינויים חריפים, התחזק מעמדה הבין-לאומי של ישראל, ומדינות רבות בעולם השלישי החלו לבקש את קרבתה ואת סיועה בתחום הצבאי ובתחומים אחרים.

אהוד אולמרט: לשותפות עם צרפת היו שתי תוצאות חיוביות נוספות: נפרץ אמברגו הנשק על ישראל והתאפשרה הקמת הכור בדימונה.

אהוד אולמרט: על כל אלה ניצח מי שהיה אז ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון, ולידו שניים מהנועזים, החכמים והמבריקים שבפורצי הדרך בתחום המדיני והצבאי: משה דיין, שהיה אז הרמטכ"ל, ושמעון פרס, שגם היום הוא בין פורצי הדרך המבריקים, הנועזים והמחדשים.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מהבחינה המדינית נלמד הלקח העיקרי של מלחמת סיני.

אהוד אולמרט: מאז ישראל אינה קושרת את מהלכיה הצבאיים עם מעצמות זרות, היא סומכת על עצמה ועל כוחה בלבד ואינה מבקשת מאיש אישור לצאת לפעולות של הגנה עצמית.

אהוד אולמרט: 50 שנה אחרי מבצע “קדש” אנחנו זוכרים אותו כציון דרך חשוב בתולדות המדינה וכמערכה אשר עיצבה את דמותו של צה"ל והכינה את הקרקע לניצחונו ההיסטורי במלחמת ששת הימים.

אהוד אולמרט: אך בזוכרנו היום את מלחמת סיני חובה עלינו לזכור ולהזכיר באותה נשימה גם את האירוע הטרגי שהתרחש ביום תחילת המבצע: טבח כפר-קאסם.

אהוד אולמרט: הדברים קשורים לא רק משום שהטבח אירע ביום הראשון למלחמה, אלא גם משום שגרם לו העוצר החריג שהוטל על כמה כפרים ערביים על רקע המבצע.

אהוד אולמרט: לכן, בזוכרנו היום את 172 חללי צה"ל שנפלו במלחמת סיני, חובה עלינו לזכור גם את 49 הכפריים השלווים שנהרגו על הפרת העוצר שהם אף לא שמעו עליו.

אהוד אולמרט: גם הם מחללי העימות ההוא, שעיצב את זירת המזרח התיכון לשנים רבות קדימה.

אהוד אולמרט: גם בתחום הזה הלקח הופנם.

אהוד אולמרט: כוחות הביטחון של ישראל למדו מאז להכיר את הדגל השחור המתנופף מעל פקודה בלתי חוקית בעליל, כמו הפקודה לירות אל עבר אותם חפים מפשע.

אהוד אולמרט: וכך, במבט לאחור, 50 שנה אחרי, מלחמת סיני, היא מבצע “קדש”, מצטיירת בדרך שהיא כל כך אופיינית לנו: תערובת מרתקת של הישגים וניצחונות מופלאים ושל מהלכים הנתונים במחלוקת, של מעשי גבורה מעוררי השראה ושל טרגדיות קורעות לב.

אהוד אולמרט: והשאר, כפי שאומר המשורר, יסופר בתולדות ישראל.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, לוחמי “קדש”, משפחות הנופלים, חברי הכנסת, המשמעות הראשונה של “קדש” היא אומץ לב.

בנימין נתניהו: בקרב, כדי לנצח, אתה צריך הרבה דברים: אתה צריך קור רוח, קריאת השטח, קריאת האויב, הפעלת הכוח שלך בתנועה ובאש – בדרך כלל במהירות, לא תמיד – אבל מעל לכול אתה מוכרח אומץ לב.

בנימין נתניהו: הרומאים כבר עמדו על כך שאומץ לב הוא התכונה החשובה ביותר, כי הוא שומר על כל שאר התכונות; הוא מבטיח את קיומן.

בנימין נתניהו: ב"קדש" התגלה אומץ לב בלתי רגיל.

בנימין נתניהו: נכון שעמנו הפגין אומץ לב גם קודם לכן, במלחמת העצמאות, אבל כאן היתה הפעלה של צבא סדיר, מהסוג שלא היה לנו במלחמת הקוממיות, ועם זאת הוא נקלע למצבים קשים מאוד וגם הכניס את עצמו למצבים נועזים מאוד – לצניחה בעורף האויב בפריצת המיתלה, בתוך אויב שמטווח אותך מכל הכיוונים.

בנימין נתניהו: ב"קדש" נתגלו אומץ לב צבאי של צה"ל, רוח מפקדים קרה ואמיצה ורוח חיילים נועזת וגיבורה.

בנימין נתניהו: זה ללא ספק עיצב את כולנו.

בנימין נתניהו: התגייסתי ב-1967, ואני זוכר סיפורים על “קדש” – גם על מלחמת ששת הימים שרק הסתיימה, כמובן – אבל על “קדש”.

בנימין נתניהו: זה כבר היה בפנתיאון שלנו.

בנימין נתניהו: אני לא אומר את זה בביטול, אני אומר את זה בהערצה.

בנימין נתניהו: זה הדבר הראשון – במובן מסוים אולי החשוב ביותר.

בנימין נתניהו: הייתי מעלה עוד שלושה דברים שהם לקחי יסוד שמלווים אותנו גם היום: ב“קדש” הוטבעה התודעה שצה"ל הוא צבא מנצח.

בנימין נתניהו: זה לא היה ברור לפני כן.

בנימין נתניהו: בעור שינינו הגענו להפסקת האש במלחמת העצמאות, ואחר כך הצלחנו לעשות את מה שהצלחנו – להדוף את צבאות ערב.

בנימין נתניהו: אבל היינו אז מדינה עוברית, ולא היה ברור שנשרוד.

בנימין נתניהו: ב”קדש” הבהרנו שיש לנו כוח צבאי, יש לנו צבא מנצח עשיר בדמיון, עשיר בתעוזה, עשיר בגבורה, עשיר בניצחון.

בנימין נתניהו: זה היה דבר חשוב מאין כמוהו.

בנימין נתניהו: נכון שעל הצריבה הזאת היו כאלה שעדיין חלקו בעולם הערבי.

בנימין נתניהו: הם אמרו: זה בגלל בריטניה, זה בגלל צרפת.

בנימין נתניהו: זה אושש סופית במלחמת ששת הימים, אבל זה נצרב ב”קדש”.

בנימין נתניהו: אז היה להם שיקול נוסף.

בנימין נתניהו: הם אמרו: נכון, אבל בששת הימים הם הפתיעו אותנו, אנחנו נפתיע אותם.

בנימין נתניהו: אז זה אושש עוד פעם ביום הכיפורים, וזה החזיק מעמד עד מלחמת לבנון השנייה.

בנימין נתניהו: הדבר הראשון שאנחנו צריכים לעשות הוא להחזיר את הצריבה הזאת, את התודעה הזאת - צה"ל הוא צבא מנצח.

בנימין נתניהו: זה מה שהיה ב”קדש” וזה מה שצריך לחזור היום.

בנימין נתניהו: הדבר השני, לבריטים ולצרפתים היו האינטרסים שלהם, אבל האינטרס שלנו היה מתקפת "פדאיון".

בנימין נתניהו: ה"פדאינים" באו מגבול מצרים, הם באו מרצועת-עזה, כמו שהם באים היום.

בנימין נתניהו: המנהיגות אז - מדובר בבן-גוריון, מדובר במשה דיין ומדובר, כמובן, גם באריאל שרון ורפאל איתן, הלוחמים והמפקדים המהוללים, ללא מירכאות; הם הבינו שאתה לא יכול לעקור את הטרור על-ידי פעולות ממוקדות על הטרוריסטים.

בנימין נתניהו: אתה חייב לפעול מערכתית, לא רק נקודתית, אתה חייב לפעול נגד מדינת האם.

בנימין נתניהו: במקרה הזה מדינת האם היתה מצרים, ששלטה אז ברצועת-עזה.

בנימין נתניהו: הפעולה הזאת לא היתה פעולה נקודתית, היא היתה פעולה של טיפול שורש.

בנימין נתניהו: 11 שנה של שקט בגבול מצרים הן לא דבר של מה בכך, אבל זה נבע מכך שהטיפול היה טיפול שורש מערכתי במדינת האם.

בנימין נתניהו: היום מדינת האם היא לא מצרים, אם כי מצרים, לצערנו, אינה מגלה אותה נחישות שהיינו רוצים לראות בסגירת עזה, אבל הטרור בא מעזה, הוא בא ממשטר האם שם, וצריך להיכנס כאן לאותו טיפול שורש כמו אז.

בנימין נתניהו: הדבר האחרון, דוד בן-גוריון אכן הכריז שנישאר בסיני ונאלץ לסגת מייד.

בנימין נתניהו: הדבר הזה צריך להבהיר לנו אמת יסודית שאנחנו חיים אתה, והיא שאי-אפשר לעגן ניצחון צבאי בלי לעגן אותו בניצחון מדיני, ואי-אפשר לעגן ניצחון מדיני בלי לעגן בניצחון בדעת הקהל, ואי-אפשר לעגן ניצחון בדעת הקהל בלי שתשכנע את דעת הקהל שאתה צודק והאויב שלך לא צודק.

בנימין נתניהו: כל השרשור הזה היה חסר ב”קדש”.

בנימין נתניהו: הערבים, האויבים שלנו, הבינו את זה, ואחרי הניצחון המזהיר שלנו בששת הימים הם יודעים שהם לא יכולים לנצח אותנו קונבנציונלית – אלה שנשארו אויבינו - אז הם מנסים לפרק אותנו על-ידי פרימה פוליטית, באמצעות פנייה לדעת הקהל, באמצעות פנייה לחוש הצדק; אנחנו בכלל כבשנו, אנחנו יזמנו, אנחנו עושקים וכו' וכו', על מנת שיוציאו אותנו משם.

בנימין נתניהו: לפרק את הניצחון הצבאי שלנו באמצעים פוליטיים, קרי, דעת הקהל, קרי, אנחנו לא צודקים.

בנימין נתניהו: אנחנו עדיין נתונים במאבק גדול, גם מול הטרור וגם מול מדינת האם הרחוקה, אבל נדמה לי שהלקחים האלה, כולם, נצרבו ונולדו ב”קדש”.

בנימין נתניהו: הם צריכים ללוות אותנו.

בנימין נתניהו: ההישג של “קדש” היה גדול מאוד למדינה הצעירה.

בנימין נתניהו: זה הוציא אותנו ממצב של עובריות למצב של עוצמה.

בנימין נתניהו: צריך לזכור דבר אחד, מידת היוזמה, נחישות המנהיגות, בהירות הדרך - כל אלה הן שקבעו את גורל המערכה.

בנימין נתניהו: זה היה נכון אז, זה נכון גם היום.

דליה איציק: אדוני המשנה לראש הממשלה, בבקשה.

דליה איציק: יחתום את הדיון שר הביטחון.

בנימין נתניהו: בדברי השבח שלי על המנהיגות אני חייב לכלול גם את שמעון פרס.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לראש הממשלה על הדברים היפים, שאני מקווה שאני ראוי להם.

שמעון פרס: אבל אני חייב לתקן תיקון היסטורי שנוגע לדוד בן-גוריון.

שמעון פרס: אני יודע שזה חזר, גם ראש הממשלה נתפס בזה, זה עניין מלכות ישראל השלישית.

שמעון פרס: הייתי עם בן-גוריון כשהציג את מבצע “קדש” בפני הממשלה.

שמעון פרס: הוא אמר להם בהצגה: אנחנו לא נישאר בסיני.

שמעון פרס: הוא אמר להם: אנחנו לא נישאר ברצועת-עזה.

שמעון פרס: ככה שזה לא היה שום חלק בתוכנית.

שמעון פרס: אחר כך הייתי אתו בקיבוץ נגבה, אם אינני טועה, ושם החברים שאלו אותו על מלכות ישראל השלישית.

שמעון פרס: הוא אמר: היינו באמצע משא-ומתן, מה רציתם שאגיד, שניסוג?

שמעון פרס: אבל אני מודיע לכם – חשוב מאוד להבין - בן-גוריון מראש אמר: לא נישאר בסיני.

שמעון פרס: אני חושב שמבצע “קדש” היה מלאכת מחשבת מדינית, פלוס וירטואוזיות צבאית יוצאת דופן, גם של המפקדים, ובראשם משה דיין, גם של החיילים וגם של המפקדים.

שמעון פרס: אני אומר את זה מפני שבמידה מסוימת גם אז, ב-1956-1955, היה מצב-רוח קשה מאוד במדינת ישראל, כמעט כמו היום.

שמעון פרס: הצטרפו שלוש בעיות עיקריות.

שמעון פרס: הבעיה הראשונה היתה ה"פדאיון".

שמעון פרס: ה"פדאיון" השתולל בישראל.

שמעון פרס: מי שעדיין זוכר, ירו על הארכיאולוגים ברמת-רחל, ירו על סטודנטים שנסעו באוטובוס ליד סדום, הרגו במסיק זיתים ליד אשקלון, כל יום, כל יום.

שמעון פרס: זה בא מירדן וזה בא ממצרים.

שמעון פרס: לנו היו פעולות תגמול.

שמעון פרס: העניין הגיע לשיאו כמה ימים לפני מבצע “קדש”, ב-10 באוקטובר 1956, כאשר עשינו פעולת תגמול נגד הלגיון הירדני בקלקיליה ופוצצנו את בניין המשטרה.

שמעון פרס: היתה הסתבכות במקום, והירדנים ביקשו מהאנגלים להתערב.

שמעון פרס: אני רוצה להזכיר שנפלו לנו 18 צנחנים באותה היתקלות, ללגיון נפלו 100 לגיונרים, וזה היה על סף מלחמה.

שמעון פרס: הירדנים ביקשו להפעיל את ההסכם בין ירדן ובין אנגליה.

שמעון פרס: למחרת, השכם בבוקר, דפק מיופה הכוח הבריטי על דלתו של דוד בן-גוריון – השגריר לא היה - ובא להזהיר אותו.

שמעון פרס: הוא אמר: אם תמשיכו, אנגליה תתערב לצד ירדן.

שמעון פרס: אני אומר את זה בשביל שיבינו מדוע בן-גוריון התייחס בחשדנות עצומה כזאת לאנגלים.

שמעון פרס: הגענו בעניין הזה למשבר גם בעזה, גם בירדן, ועוד צעד אחד היתה פורצת מלחמה.

שמעון פרס: הדבר החמור השני שהיה, ובעיני בן-גוריון חמור מאין כמוהו, הוא סגירת מצרי טיראן.

שמעון פרס: בן-גוריון הודיע שסגירת המצרים היא בעיניו עילה למלחמה.

שמעון פרס: מי שהכיר את בן-גוריון אמר: הוא הודיע, והוא התכוון לזה.

שמעון פרס: ואכן, בסוף 1955 הוא הביא בפני הממשלה הצעה לפרוץ את מצרי טיראן בכוחו של צה"ל.

שמעון פרס: לצערו, אולי גם לצער אחרים, לא היה לו רוב בממשלה והוא נאלץ לגנוז את התוכנית, ונשארנו שוב תלויים באוויר.

שמעון פרס: אז בא דבר שלישי, חמור מכול, אחרי ועידת-באנדונג התחילה אספקת נשק מסיבית למצרים, לסורים.

שמעון פרס: באו מטוסי הסילון הראשונים, ה"מיגים" – ה"מיג 17", באו הטנקים הנוראים האלה, התותחים והטילים שלא ידענו עליהם, ולנו לא היה ביד שום דבר.

שמעון פרס: אם החברים עדיין זוכרים, היה מה שקראנו העסקה היהודית מול העסקה הצ'כית.

שמעון פרס: הלכנו לחפור, הלכנו להקים גדרות ודברים כאלה, אבל זאת לא היתה תשובה.

שמעון פרס: עד היום הזה, כשאני מסתכל אחורה, אני שואל את עצמי שאלות כנות ונוגות: ארצות-הברית הצביעה בעד הקמת מדינת ישראל, וכמוה גם מדינות אחרות.

שמעון פרס: לפני שקמה המדינה, לפני שהיה צבא, תקפו אותנו שבע מדינות ערביות.

שמעון פרס: מדוע סירבו לתת לנו רובים להגנה עצמית?

שמעון פרס: מדוע?

שמעון פרס: לא דובר על טילים ולא על מפציצים.

שמעון פרס: אוורל הרימן, שהיה היועץ של טרומן, ואחר כך של אחרים, הזמין אותי באחד הימים לארוחת צהריים ואמר: שמעון, בוא נדבר דוגרי, יש לך טענות כלפי אמריקה?

שמעון פרס: אמרתי: טענות אין לי, אבל תסביר לי דבר אחד - מדוע כשהכרתם במדינת ישראל סירבתם לתת לנו נשק להגנה עצמית?

שמעון פרס: בן-גוריון התהלך כאן עם פתק בכיס: כמה מקלעים יש לנו - אם אינני טועה, דובר על 59 מקלעים – כמה רובים יש לנו.

שמעון פרס: לא היו לנו מטוסים ולא היו לנו דברים אחרים.

שמעון פרס: הפקירו אותנו, וזאת היתה הטראומה הגדולה.

שמעון פרס: עכשיו, היה הסכם בין שלוש המעצמות המייצרות נשק מודרני, פרט לרוסיה – אנגליה, צרפת וארצות-הברית של אמריקה – לא למכור נשק לישראל אלא בהסכמת השלוש, ואנחנו נאלצנו לחפש נשק במחתרת, מכל מיני "קונטרבנדות", אבל לא היה לנו נשק ממש.

שמעון פרס: ואז הייתי בין אלה שחשבו שהדרך היחידה לפרוץ את האמברגו היא צרפת.

שמעון פרס: אני מוכרח להגיד, בגילוי לב, שההנהגה המדינית שלנו אז לא כל כך האמינה בצרפת, ואני מדבר גם על בן-גוריון.

שמעון פרס: מי זאת צרפת?

שמעון פרס: זו שנכשלה במלחמת העולם השנייה, ודה-גול נחשב בעיני צ'רצ'יל כצלב סאן-לורן כבד על כתפו, שלא נותן לו לזוז.

שמעון פרס: מיהי צרפת הזאת?

שמעון פרס: אני חשבתי אחרת, מפני שהייתי שם, ביקרתי שם, ראיתי צרפת שאינה מחולקת בין עשירים לעניים, בין 400 משפחות עשירות לאנשים עניים, בין קתולים לבין פרוטסטנטים.

שמעון פרס: ראיתי צרפת אחרת, מחולקת לפי קווים ברורים, ה"מאקי" – ומשתפי הפעולה.

שמעון פרס: זה טשטש את כל הדברים האחרים.

שמעון פרס: תסלחו לי על זיכרון אישי קטן.

שמעון פרס: הייתי אורח בארוחת ערב אצל הרמטכ"ל הצרפתי, ישבתי ליד הגברת שלו, והיא אמרה לי: תשמע, אל תסביר לי שום דבר; אני הייתי במחנה ריכוז יחד עם היהודים – אתה צריך להבין אותי.

שמעון פרס: ואז צרפת כולה התגייסה כאיש אחד, חוץ מאלה ששנאו אותנו, כרגיל, והיה מפגן של אהדה לישראל שאף פעם לא אשכח, כל ימי חיי.

שמעון פרס: עמדו לימיננו, צרפת נתנה לנו דברים שאף מדינה אחרת לא נתנה לנו.

שמעון פרס: היום מותר לספר על ויתור על כספים, ונשק חינם, ומטוסים, ותותחים, וטנקים וטילים ועוד דברים שלא אזכיר.

שמעון פרס: לא היה דבר כזה.

שמעון פרס: כל הנשק שלנו, לא רק במבצע “קדש”, גם במלחמת ששת הימים, היה צרפתי, ובמידה מסוימת גם ביום הכיפורים.

שמעון פרס: בלי זה אני לא יודע מה היה קורה.

שמעון פרס: בעיני ובעיני בן-גוריון פריצת האמברגו היתה השיקול העליון, מפני שחיילים טובים היו לנו, אבל אי-אפשר לשלוח לקרב חיילים בידיים ריקות, וחיילים עם ידיים ריקות לא יכולים לעמוד מול טנקים, מול טילים ומול דברים אחרים.

שמעון פרס: היה קשה מאוד.

שמעון פרס: אני לא אכנס כאן לספר זיכרונות איך זה קרה וכדומה, אבל אני כן חייב להגיד שגם התפתחו יחסים יוצאים מן הכלל בין ההנהגה הצרפתית ובינינו, יחסי אמון שלא היו קיימים עם שום מדינה אחרת כמעט.

שמעון פרס: הכול בעל-פה.

שמעון פרס: מי שרוצה יקרא ויראה.

שמעון פרס: ב-1955 היו בחירות בצרפת, ודווקא מי שחשבנו שלא יעלה – עלה.

שמעון פרס: גי מולה, שהיה סוציאליסט, נבחר להיות ראש הממשלה, והיחסים בינינו כבר היו די הדוקים.

שמעון פרס: גי מולה אמר לי: שמעת שאומרים שאני אנטישמי?

שמעון פרס: לא ידעתי בדיוק מה להגיד, אמרתי שיש שמועות כאלה.

שמעון פרס: הוא אמר: אני לא אנטישמי, התחריתי עם מועמד אחר לרשת את ליאון בלום, הוא היה יהודי, אני גוי, אבל זה לא עניין של אנטישמיות.

שמעון פרס: אמרתי לו: לסוציאליסטים יש לי טענה אחרת, לא על אנטישמיות, אלא: כאשר אתם באופוזיציה אתם בעדנו, וכשאתם הולכים לממשלה אתם שוכחים ואתם נגדנו.

שמעון פרס: נתתי את הדוגמה של בווין.

שמעון פרס: גי מולה אמר לי: אני בווין לא אהיה, ובאמת למחרת, כשהוא עלה לשלטון, הוא צלצל אלי לתל-אביב והזמין אותי בערב הראשון לכהונתו, והתחילו יחסים.

שמעון פרס: יחסי האמון האלה הגיעו לידי כך שבורז'ס מונורי, שהיה שר ההגנה, הזמין אותי וסיפר לי שהם מתכננים את התוכנית הזאת, ושאל מה צה"ל היה עושה.

שמעון פרס: אמרתי לו שבן-גוריון חשב ללכת לשחרר את מצרי טיראן גם בלי הצרפתים ובלי האנגלים.

שמעון פרס: לצערנו, הוא לא קיבל את זה.

שמעון פרס: אחר כך הוא שאל אותי כמה זמן, אנחנו מעריכים, ייקח לצה"ל לכבוש את סיני, ואמרתי לו שבועיים.

שמעון פרס: הוא ישב עם כל אנשי הצבא; הם לא האמינו, הם חשבו שזה סיפור.

שמעון פרס: עם זה, הצרפתים, שהיו מאוד קרובים לנו, עמדו בקשר גם עם האנגלים, והיתה סתירה בין המועדים של האנגלים ובין המועדים של הצרפתים.

שמעון פרס: הצרפתים רצו כמה שיותר קרוב – הם חששו שהממשלה שלהם הולכת ליפול.

שמעון פרס: האנגלים רצו כמה שיותר רחוק, כדי שיוכלו להתכונן לפלישה למצרים כאילו פלשו לאירופה, עם כל מיני דברים שקשה להעלות על הדעת.

שמעון פרס: אני לא ידעתי בדיוק מה עמדתו של בן-גוריון.

שמעון פרס: גם משה לא ידע.

שמעון פרס: כתבתי לבן-גוריון שבורז'ס אמר שיש שלושה מועדים – המועד הצרפתי, המועד האנגלי, ואולי יש מועד ישראלי – ולפי הערכתו המועד הישראלי קרוב למועד הבריטי יותר מאשר המועד הצרפתי, מפני שגם ישראל רוצה להתכונן כראוי.

שמעון פרס: פתאום אני מקבל מברק מבן-גוריון: תגיד להם שהמועד הצרפתי מתאים לנו.

שמעון פרס: זה היה הרמז הראשון לכך שיש על מה לדבר.

שמעון פרס: הצעתי לבורז'ס מונורי שנעשה ועידה מוקדמת.

שמעון פרס: לוועידה באו גולדה, משה כרמל ומשה דיין, עליהם השלום, ואנוכי, ושם דיברנו.

שמעון פרס: קודם כול הכנו את השטח – שיהיה נשק.

שמעון פרס: על השולחן של בן-גוריון היה כתוב פתק: "אל תצא למלחמה לפני שתעשה חיל" – אל תדון בדברים כאלה אם אין לך נשק ביד.

שמעון פרס: הוועידה הזאת הסתכמה "ככה ככה", ובכל אופן גי מולה הזמין את בן-גוריון לפריס כדי לדון.

שמעון פרס: משה, בן-גוריון ואנוכי נסענו לשדה-התעופה הצבאי בחצור, ובן-גוריון אמר כמעט בכעס: הצרפתים יודעים שאני לא הסכמתי?

שמעון פרס: אם לא, אני חוזר.

שמעון פרס: אמרתי: בן-גוריון, הצרפתים הזמינו אותך, לא התחייבתי על שום דבר בשמך.

שמעון פרס: הוא אמר: אם הם לא יודעים, תגיד להם עוד פעם.

שמעון פרס: אני חוזר.

שמעון פרס: הוא לא רצה לבוא כדבר מובן מאליו.

שמעון פרס: הוא גם לא רצה לבוא כאדם שעושה מיקח וממכר.

שמעון פרס: באנו לצרפת, ומשה ואני השתגענו – לא ידענו אם הוא בעד או נגד.

שמעון פרס: הוא לא הוציא הגה מהפה.

שמעון פרס: נפגשנו עם הצרפתים, ועל מה הוא דיבר, כמובן?

שמעון פרס: על פילולוגיה, על פילוסופיה, אילו מלים יש בשפה, והצרפתים עמדו תוהים.

שמעון פרס: אמרתי להם: רבותי, הוא לא יבקש מכם שום דבר, תבואו אתם ותציעו.

שמעון פרס: אז הוא בא, והבריטים הואילו להסכים שאנחנו נשמש עילה למלחמה.

שמעון פרס: בן-גוריון אמר: אנחנו עילה?

שמעון פרס: תשכחו מזה.

שמעון פרס: אני בחיי לא שיקרתי, וגם לא אשקר למענכם.

שמעון פרס: צריך להבין שבן-גוריון תמיד חשב על מלחמה בשני ממדים: הקרב – וספר ההיסטוריה.

שמעון פרס: הוא לא רצה שישראל תופיע כעילה או כחרב להשכיר בשביל אינטרסים אחרים.

שמעון פרס: היה משבר גדול מאוד, לא אאריך ולא אכנס לכל הפרטים, ובסוף הגענו להסכם הזה – אבל בחלוקת תפקידים.

שמעון פרס: תיאמנו מועדים, לא תיאמנו יעדים.

שמעון פרס: זאת אומרת, אנחנו לא הולכים יחד עם הצרפתים והאנגלים – אנחנו קובעים לוח זמנים.

שמעון פרס: כאן אני רוצה להגיד על חברי וידידי, שהערצתי אותו – אני מעריץ אותו גם היום – משה דיין, שבאמת גילה חוכמה בלתי רגילה.

שמעון פרס: מה לעשות?

שמעון פרס: איך מצד אחד להיות עם ולהרגיש בלי, כמו שאומרים.

שמעון פרס: איך ללכת אתם ולהיות בנפרד.

שמעון פרס: ואז משה הציע את המהלכים הבאים: קודם כול, הוא אמר שנתחיל את המלחמה מהסוף.

שמעון פרס: לא נלך לעבר הסואץ, אלא נתחיל מהמיתלה ונלך בחזרה.

שמעון פרס: ואז יש גבול, ולא יגידו שישראל תוקפת את סואץ.

שמעון פרס: אגב, במיתלה היו שני לוחמים נועזים ביותר.

שמעון פרס: הראשון שנחת במיתלה היה רפול, שבאמת היה איש נועז ואמיץ – אני אף פעם לא אשכח את זה, כל ימי חיי; ואחר כך, ייבדל לחיים ארוכים, אריק, שניהל קרב קשה מאוד בחפירות בלתי אפשריות.

שמעון פרס: אבל הרעיון היה להתחיל את המלחמה מהסוף.

שמעון פרס: אחר כך, טור אחר, הטור הדרומי, בראשותו של אברהם יפה, הלך לעבר שארם-א-שיח', כדי לשחרר את מצרי טיראן.

שמעון פרס: והאחר הלך לכיוון עזה - ששם היו ה"פדאיונים" - בראשותו של חיים בר-לב, השריון, והם לא התאפקו, הגיעו לעזה והמשיכו הלאה; הם היו צריכים לעצור בעזה.

שמעון פרס: התוכנית בדרום היתה להגיע לשארם-א-שיח' כדי לפתוח את מצרי טיראן, במרכז - לרתק את הכוחות המצריים, ואני רוצה להגיד: ניתנו הוראות לצבא להשמיד כמה שאפשר נשק, להימנע מלהרוג אנשים.

שמעון פרס: אני יודע שכל קורבן כואב, אבל זה גם השפיע עלינו.

שמעון פרס: לנו היו 172 הרוגים במבצע הזה, חציים בתאונות, חציים בקרבות, אבל זה – כולם בקרב.

שמעון פרס: אבל, למצרים היו כ-5,000 שבויים, וארבעה מצדנו.

שמעון פרס: עכשיו נסתכל על תוצאות הקרב.

שמעון פרס: כל ההיסטוריונים ההם, על מה הם מדברים?

שמעון פרס: ההיסטוריונים אחראים לכך שמצרי טיראן יהיו פתוחים?

שמעון פרס: ההיסטוריונים אחראים לכך שלא ירצחו ארכיאולוגים ברמת-רחל?

שמעון פרס: ההיסטוריונים אחראים לחייו של מוסק זיתים יהודי ליד אשדוד או ליד אשקלון?

שמעון פרס: למה הם אחראים?

שמעון פרס: מה התשובה שלהם, ההיסטוריונים הגדולים האלה?

שמעון פרס: איך היה אפשר להפסיק את ה"פדאיון"?

שמעון פרס: ההיסטוריונים יש להם נשק למטוסים ולטנקים, ולנו אין כלום ביד?

שמעון פרס: מה, יכתבו עוד ספר?

שמעון פרס: יצילו אותנו?

שמעון פרס: לא מקבל את זה.

שמעון פרס: תוצאות המלחמה היו חד-משמעיות.

שמעון פרס: הנשק הרוסי כמעט והושמד כולו.

שמעון פרס: קיני ה"פדאיונים" נוקו.

שמעון פרס: ואז בא גם כוח או"ם לרצועת-עזה – להזכיר לכם – במקום הצבא המצרי.

שמעון פרס: והגענו לשארם-א-שיח' ונפתחו מצרי טיראן עד היום הזה.

שמעון פרס: שלוש המטרות האלה הושגו.

שמעון פרס: עם זה - זה היה מהלך צבאי מבריק ומזהיר.

שמעון פרס: כל משרדי החוץ היו נגדנו וכל עמי החוץ היו בעדנו.

שמעון פרס: ההתפעלות של העמים מהמבצע הזה, שנמשך 100 שעות בסך הכול, היתה בלתי רגילה, לאן שלא פנית.

שמעון פרס: והיו לנו עשר שנות שקט, עשר שנות עלייה, עשר שנות פרוספריטי, עשר שנות כבוד עצום.

שמעון פרס: אני לא יכול לסיים את דברי בלי להגיד מלים מספר כפי שכתבתי אותן אז, בשעת מעשה, ביומן שלי, על בן-גוריון ועל משה ועל חברים אחרים.

שמעון פרס: אני מרגיש את זה כחוב אישי בשעה זו.

שמעון פרס: אני כותב על בן-גוריון שראיתי אותו בשעת ההחלטה.

שמעון פרס: היה לו קשה נורא.

שמעון פרס: וכתבתי ככה: "באיזשהו מקום, אצל איש מסוים, חייבת היתה ליפול הכרעה, כשחלק מהנתונים בעד ונגד הם נעלמים, בלתי ידועים, מפחידים בעיוורונם.

שמעון פרס: הנה עומד איש אחד בודד, בידו שעון אכזרי, לרשותו שעות מספר שתחלופנה חיש מהר.

שמעון פרס: הוא חייב לקבל הכרעה חד-משמעית, אפופה אימת חידלון.

שמעון פרס: איש מאתנו לא יתקנא בו, לקראת ערב ארוך לפניו".

שמעון פרס: אני גם רוצה לקרוא מה שכתבתי על משה דיין, גם כן באותו זמן.

שמעון פרס: ככה הרגשתי, ככה אני מרגיש גם היום: "משה דיין, שלזכותו נרשמה מלחמת סיני בספרי הלימוד כקלאסיקה בתורת המלחמה, שכן בזמן קצוב – 100 שעות – במינימום של אבדות – 90 חללים – בתכנון מזהיר, תחילת הלחימה ביעדים הסופיים – כפי שציירתי קודם – בהפתעה כוללת – רק בסיום המבצע הבין האויב את משמעותה המלאה של ההתקפה – בניצול מפתיע של פני השטח – לנוע במקומות הפחות צפויים, בתבונה פסיכולוגית, למוטט צבא מבלי לקטול ללא צורך בחייליו, באיפוק תקשורתי, למעט בהיקף הקרב, לא להגזים בתוצאותיו, בהפעלת הכלים – גם ג'יפים וגם משאיות של 'תנובה' גויסו לצבא – מבלי לחכות לפרפקציה אפסנאית, ולבסוף לתפור בכשרון נדיר מערכה אחת מבדים מדיניים סבוכים ומגזרים צבאיים ברורים, וליצור מקשה אחת שתעמוד בהיגיון מדיני וצבאי שאיננו ניתן להתפוררות – כל אלה הביאו הן להתפעלות עולמית והן להשגת היעדים האמיתיים של המלחמה: שיתוק קיני ה'פדאיון' ברצועת-עזה, פתיחת מצרי טיראן, מיטוט הצבא המצרי על נשקו החדש והמאיים".

שמעון פרס: ואני מסכם את הדברים האלה: ישראל צהלה, מבצע “קדש” הסתיים בניצחון מזהיר.

שמעון פרס: כל חצי האי סיני נתפס על-ידי צה"ל.

שמעון פרס: הסגר על מצרי טיראן נפרץ, חיילי צה"ל פוצצו את התותחים המצריים הארוכים שחלשו על מבואות מפרץ אילת.

שמעון פרס: צה"ל לכד כ-6,000 שבויים מצרים, לעומת ארבעה שבויים ישראלים בלבד.

שמעון פרס: מהצד המצרי נפלו בין 1,000 ל-3,000 חללים.

שמעון פרס: אבדות צה"ל היו מוגבלות יחסית: 172 הרוגים.

שמעון פרס: המבצע עורר גל של גינויים במשרדי החוץ בעולם, וגל של התלהבות ללא תקדים בדעת הקהל הבין-לאומית, באמצעי התקשורת, ואפילו בקרב עמי אסיה ואפריקה המשתחררים.

שמעון פרס: ארגון האומות המאוחדות גם הוא נאלץ להשתתף.

שמעון פרס: ולבסוף, חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, גברתי היושבת-ראש, אני נושא בלבי חוב שאני חייב לציין אותו, וזה לצרפת.

שמעון פרס: אף עם לא עזר למדינת ישראל בעשר השנים הקשות האלה – וגי מולה קרא לנאצר "שוליה של היטלר"; ככה הוא קרא לו.

שמעון פרס: התגייסות של עם, התגייסות של צבא, עמידה, נשק.

שמעון פרס: כשקיבלנו את האיומים האלה של בולגנין ושל אייזנהאואר, בן-גוריון שלח את גולדה ואותי, וטסנו במטוס למחרת הקרב, כדי לראות אם הצרפתים יוכלו לעזור לנו.

שמעון פרס: באנו לשליחות העצובה הזאת שנינו, נפגשנו עם פינו, שהיה שר החוץ, ועם בורז'ס מונורי שהיה שר הביטחון.

שמעון פרס: פינו אמר: גברתי, אנחנו כולנו אתכם, אבל אנחנו לא יכולים לעמוד בפני הרוסים.

שמעון פרס: תביאו בחשבון.

שמעון פרס: כשהלכנו בשדה צלצל בורז'ס מונורי ואמר: שמעון, אני יודע את הדברים העצובים שאמר לך פינו, אנחנו, בכל מה שיש לנו, נעמוד לימינכם.

שמעון פרס: וכך, אף שצרפת יצאה עם הרבה מאוד בעיות בעניין הזה, עד הרגע האחרון עמדו – והדבר הזה נמשך עד 1966, היחסים של עשר השנים האלה.

שמעון פרס: ועד היום הזה, אני חושב שלא אני באופן אישי אלא עם ישראל חייב תודה עמוקה לאומה זו, שבשעה גדולה התייצבה לימיננו, כשהיינו לבד, בודדים.

דליה איציק: תודה, המשנה לראש הממשלה.

דליה איציק: אדוני שר הביטחון.

דליה איציק: לאחר מכן נעבור להמשך סדר-היום.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שרי הממשלה, אדוני ראש הממשלה, מפקדים ולוחמים, מבצע “קדש”, שאנו מציינים 50 שנה לו בישיבה מיוחדת זו, הוא חוליה בשרשרת המאבקים לביצור ביטחונה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: במבצע זה יצאה מדינת ישראל – עולת ימים באותה עת, רק בת שמונה היתה – לפרוץ את המצור שהוטל עליה.

עמיר פרץ: ב-29 באוקטובר 1956, בשעה 17:00, הוצנח גדוד הצנחנים 890, בפיקודו של רפאל איתן, ממזרח למיתלה.

עמיר פרץ: למחרת בבוקר פרצו הטנקים של חטיבה 7 בפיקודו של אורי בן-ארי אל מתחמי אבו-עגילה, והשאר כתוב בדפי ההיסטוריה.

עמיר פרץ: במערכה זו חושלה רוח הקרב המיוחדת של צה"ל, זו ששמרה על קיומנו והפכה את צה"ל לתקרת המגן של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: במעמד זה נעלה את זכרם של 172 חללי המערכה.

עמיר פרץ: הם נפלו בקרבות במרחבי סיני בלחימתם למען מטרה נעלה - להסיר איום חמור מעל מדינת ישראל ולהביא לה רגיעה וביטחון.

עמיר פרץ: יש היסטוריונים הרואים במערכה בסיני מלחמת ברירה ומגנים את השותפות שרקמה ישראל בחשאי עם בריטניה וצרפת ערב היציאה למערכה.

עמיר פרץ: אולם יש לזכור כי בעיניה של מדינת ישראל באותה העת ובעיניהם של מקבלי ההחלטות בממשלת ישראל, בהנהגת ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון, זו היתה מלחמת אין-ברירה צודקת והכרחית.

עמיר פרץ: מצרים אז, תחת הנהגתו של עבד אל-נאצר, חתרה לאיחוד העולם הערבי ולהשמדה של ישראל.

עמיר פרץ: חוליות ה"פדאיון" הסתננו לילה לילה מרצועת-עזה ומהגדה המערבית כדי לערער את ביטחון אזרחי ישראל בשורה ארוכה של פיגועים רצחניים.

עמיר פרץ: עסקת נשק ענקית נחתמה, בהשראה סובייטית, בין צ'כוסלובקיה הקומוניסטית ובין מצרים, בהיקף שמוטט לחלוטין את מאזן החימוש במזרח התיכון.

עמיר פרץ: מצרי טיראן נחסמו לשיט לישראל ולתעופה ישראלית.

עמיר פרץ: מדינת ישראל ראתה עצמה נאלצת לצאת לקרב כדי לשנות את המציאות העגומה הזאת מיסודה.

עמיר פרץ: והמציאות אכן שונתה.

עמיר פרץ: מערכת “קדש” הביאה בעקבותיה למדינת ישראל כמעט עשור של רגיעה ביטחונית.

עמיר פרץ: אלה היו השנים השקטות, שבהן התבססה מדינת ישראל והתחזקה, שנות "הזינוק הגדול קדימה".

עמיר פרץ: זאת היתה העת של פריסת כנפיים כלכלית ומדינית ישראלית.

עמיר פרץ: שרידי תקופת הצנע נעלמו וישראל זינקה כלכלית.

עמיר פרץ: מעמדה המדיני שופר.

עמיר פרץ: מפרץ אילת הפך לשער הימי הדרומי של ישראל.

עמיר פרץ: צינור הנפט הונח מאילת לאשקלון.

עמיר פרץ: המוביל הארצי נבנה והופעל.

עמיר פרץ: נמל אשדוד והעיר אשדוד קמו.

עמיר פרץ: בשנים שאחרי “קדש” התעצם צה"ל מאוד, וברכש הצבאי הושם דגש מיוחד בעוצבות השריון, כלקח מן המערכה.

עמיר פרץ: את התוצאות ראינו במלחמת ששת הימים.

עמיר פרץ: ב-1956 היתה גם העלייה הגדולה של יהודי צפון אפריקה, ובתוכם משפחתי ואני.

עמיר פרץ: ב-1956 הגענו לשדרות.

עמיר פרץ: חיינו אז בפחד יומיומי.

עמיר פרץ: ונכון, חלק גדול מתושבי שדרות מסכמים את פרק ההגשמה הציוני שלהם, כאשר הוא נע מתקופת ה"פדאיונים" ועד ה"קסאמים".

עמיר פרץ: כל השנים האלה הם נלחמו על מקומם בחברה הישראלית, וחלמו כי יום השלום יגיע.

עמיר פרץ: עובדה היא כי גם אז וגם היום אין עזיבה, אין בריחה של תושבים מהסביבה כולה.

עמיר פרץ: תושבי שדרות ויישובי עוטף-עזה יחזיקו מעמד אל מול הלחץ הביטחוני, אם יחוזק חוסנם הכלכלי והחברתי.

עמיר פרץ: העמידה מול ה"פדאיונים" והעמידה מול ה"קסאמים" תמיד הוגדרו כמשימות לאומיות בשם העם כולו.

עמיר פרץ: העמידה מול האבטלה ומול המצוקה אינה הכרחית כלל וכלל.

עמיר פרץ: 50 שנה חלפו, ושוב מצאנו עצמנו במלחמה, שיש מי שיאמרו עליה שהיא מלחמת ברירה.

עמיר פרץ: בעיני היא היתה מלחמת אין-ברירה, נוכח האיום שהתגבר והלך בגבולנו הצפוני.

עמיר פרץ: כאז גם עתה לא השלמנו עם בנייתו של איום צבאי וטרוריסטי, שנועד לדחוק אותנו אל המצר.

עמיר פרץ: כאז כן עתה יצאנו להגן על נפשנו, ושינינו את המציאות בדרום-לבנון.

עמיר פרץ: גם היום כמו אז אנחנו אומרים לשכנינו: ידנו מושטת לכם לשלום.

עמיר פרץ: אם הסכסוך בינינו הוא טריטוריאלי, אין לי כל ספק שבמשא-ומתן רציני נוכל להגיע לפתרון, כי קדושת האדם חשובה מקדושת הארץ.

עמיר פרץ: אנחנו כבר הוכחנו זאת, עכשיו זו שעתכם.

עמיר פרץ: אל תדחו את היד המושטת.

עמיר פרץ: אולם אם אתם עדיין חולמים על השמדתה של מדינת ישראל, אם הסכסוך הוא על עצם זכות קיומה של ישראל כמדינה יהודית במרחב הזה, הרי שאנחנו ניטול את גורלנו בידינו ונעצב את עתידנו וגבולנו.

עמיר פרץ: גלגלי ההיסטוריה מוסיפים לנוע.

עמיר פרץ: לצערנו, בשעה זו אנחנו ממשיכים לפעול, כאשר העימות נמשך.

עמיר פרץ: כוחותינו נאלצים לפעול בבית-חאנון כדי לפגוע ביכולתם של ארגוני הטרור להמשיך ולשגר רקטות "קסאם" לעבר מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אנו עושים זאת כמשימה צבאית מוגדרת.

עמיר פרץ: פעולתנו ושהייתנו במקום יסתיימו בהסתמך על שיקולים מבצעיים בלבד.

צבי הנדל: השלום - - -

עמיר פרץ: אני מאמין כי בקרב שכנינו הפלסטינים יש רוב החפץ בשלום עם ישראל, כי הם מבינים לא פחות מאתנו שהשלום הוא אינטרס חיוני להם ולעתידם.

עמיר פרץ: כאשר ניפגש עם מנהיגים מבקשי שלום בצד הפלסטיני, אנחנו נוכיח להם את רצוננו בשלום ואת נכונותנו לפשרות מרחיקות לכת.

צבי הנדל: נוותר על שדרות?

עמיר פרץ: חובת ההוכחה מוטלת בוודאי גם עליהם, והתנאים המתבקשים ההכרחיים לפתיחת המשא-ומתן הם הפסקת ירי ה"קסאמים" והחזרת החייל גלעד שליט.

עמיר פרץ: גם בצפון, אם הנשיא אסד יוכיח במעשים רצון אמת לשלום, אם יגדע את החסות שהוא נותן לארגוני הטרור, הרי אז בוודאי ימצא פרטנרים רבים בקרבנו המוכנים לשלם את מחיר השלום.

עמיר פרץ: כמו לפני 50 שנה כך גם היום, מדינת ישראל לא תסבול טרור.

עמיר פרץ: פיגועים וניסיונות פיגוע לא ישברו אותנו, הם רק יאלצו אותנו להשיב מלחמה נחרצת, חסרת פשרות, כדי להגן על אזרחי ישראל.

אפי איתם: - - - את כל עזה ואת כל סיני, אולי תלמדו מהם?

עמיר פרץ: יצאו משם הרבה יותר - - -

אפי איתם: הוא אמר - - -

עמיר פרץ: במלאות יובל למבצע “קדש”, אין מנוס מהמסקנה כי האלימות, הטרור, המלחמות ושפיכות הדמים, לא הם יביאו לפתרון.

עמיר פרץ: לוחמי “קדש” אינם צעירים עוד.

עמיר פרץ: בני דור שני ושלישי אחריהם נאלצו אף הם לאחוז בנשק.

עמיר פרץ: אך מדינת ישראל חבה ללוחמים הוותיקים של מלחמת סיני, שחלקם מצויים עמנו כאן, את הניצחון הגדול ואת התוצאות הברוכות של המערכה.

עמיר פרץ: אני מאחל שכולנו, הדור הצעיר והדורות שגידלו כאן בנים ונכדים, נזכה לחיות ולהתפתח במדינה שבה ישררו צדק חברתי ושלום וכי לא נדע עוד מלחמה, כי זו חובתנו לכל לוחמי תש"ח.

עמיר פרץ: מכאן, מעל במת הכנסת, אני רוצה לשלוח תנחומים לכל המשפחות השכולות מכל המלחמות, לאחל החלמה לפצועים, ולייחל כי המאמצים להחזרת השבויים והנעדרים אכן יסתיימו בהצלחה ונראה את בנינו חוזרים לביתם וליקיריהם.

עמיר פרץ: בנחישות, למרות הספקנים, בניגוד לרואי השחורות ולמי שמעיבים על מורל העם, נחזיר את התקווה לעתיד טוב יותר של שלום, ביטחון וצדק חברתי, כי זו חובתנו לניצחון הגדול שהתרחש במלחמת “קדש”.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אורחים נכבדים, אתם כמובן מוזמנים להישאר אתנו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום, אנחנו נעבור להצעות האי-אמון.

דליה איציק: אני מבינה ששר האוצר לא כאן.

דליה איציק: אשר על כן, ראשון המגישים הוא חבר הכנסת גפני.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

דליה איציק: עד שיעלה חבר הכנסת גפני, הנני מתכבדת להודיע בשם מזכיר הממשלה כדלהלן: מזכיר הממשלה מבקש להודיע, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, כי הממשלה בישיבתה ביום 5 בנובמבר החליטה לקבוע, בהתאם לסעיף 24 לחוק-יסוד: הממשלה, כי שרת החינוך תמלא את מקום שר המדע, התרבות והספורט שהתפטר מתפקידו בממשלה.

דליה איציק: כהונתו בממשלה של השר אופיר פינס נפסקה ביום 1 בנובמבר בשעה 17:00, לאחר שחלפו 48 שעות מאז הגיש לממשלה כתב התפטרות מהממשלה.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, תמתין בסבלנות עד שהאורחים יצאו.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, אני מבינה שיש לך הודעות.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק הירושה (תיקון - ירושת מי שנולד מביצית מופרית), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק יישובי ישראל (סיפוח אריאל, מעלה-אדומים, גבעת-זאב, גוש-עציון, אלפי-מנשה וקריית-ספר), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - הפסקה זמנית של הכהונה ביוזמת ועדת הכנסת), מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (גז הצחוק), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - מתן טיפול שיניים ושיקום הפה לילדים שעוברים טיפולים אונקולוגיים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון - הגבלת העישון במבנים שמשרתים בהם חיילים או שוטרים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הגבלת מספר התלמידים בגני-ילדים ובכיתות היסוד, התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק הכרזת אבל לאומי, התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ברית הזוגיות, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - העדפת תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת גאלב מג'אדלה ו; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון - אחוז החסימה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - כלי רכב לנכים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת מנחם בן-ששון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - שירות רפואי לציבור), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - תמורה לבית-חולים ציבורי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון - מינוי נשיא האגודה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - עבודת אבטחה בבתי-חולים כעבודה מועדפת), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק ביטול פטור למתקן גישה אלחוטית (תיקוני חקיקה),

אריה האן: התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון - מפעלים מוגנים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון - צילום קטין), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מניעת כפילות בשירותי בריאות אמבולטוריים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (הגבלת שעות עבודה של צוות רפואי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - ילדים בסיכון), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק-יסוד: משאל עם על נסיגה מרמת-הגולן, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק ועדות חקירה (תיקון - סמכות הכנסת), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - החמרת הפיקוח בעניין רשיון פעולה מטעם המועצה להשכלה גבוהה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - איסור חנינה לרוצח ראש ממשלה), מאת חברת הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק איסור הכחשת השואה (תיקון - אהדה או הזדהות עם מעשים שבוצעו בתקופת השלטון הנאצי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הדרכים (שילוט) (תיקון - שילוט חוצות), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון - דחיית יישומם של חוקים במסגרת חוק הסדרים), מאת חברת הכנסת וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק חסינות וזכויות (ארגונים בין-לאומיים ומשלחות מיוחדות) (תיקון), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

אריה האן: החלטה בדבר תיקון טעות בחוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 10), התשס"ב-2002.

אריה האן: נוסח מתוקן של הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום שם חשוד), התשס"ז-2006, של חברי הכנסת ויורי שטרן.

אריה האן: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בנושא: תוואי גדר הביטחון באזור אשכולות.

אריה האן: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: מחסור בגני טרום-חובה בעיר תל-אביב-יפו.

אריה האן: החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי הדיון בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2007, התשס"ז-2006, ובהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, בקריאה ראשונה, הקובעות שלאחר נאומו של שר האוצר יתקיים דיון משולב בשתי הצעות החוק.

אריה האן: היום, יום ב', יימשך הדיון עד השעה 23:00, ומחר, יום ג', 7 בנובמבר 2006, ייפתח הדיון בשעה 11:00.

אריה האן: הדיון המשולב יהיה סיעתי.

אריה האן: מסגרת הדיון היא כדלקמן: בפתיחת הדיון יינתנו עשר דקות לכל סיעה; לכל חבר כנסת מהקואליציה - שלוש דקות; לכל חבר כנסת מהאופוזיציה - חמש דקות.

אריה האן: במסגרת הדיון תינתן תשובת שר האוצר ויתקיימו הצבעות בקריאה ראשונה על שתי הצעות החוק.

אריה האן: ההצבעות ייערכו לא מוקדם מיום ג', ט"ז בחשוון, 7 בנובמבר 2006, בשעה 19:00.

אריה האן: תודה רבה.

אריה האן: 1.

אריה האן: הקיצוץ בתקציבי הישיבות ומוסדות התורה;

אריה האן: 3.

אריה האן: מדיניות הממשלה כלפי האזרחים הערבים בכלל ותושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב בפרט

קולט אביטל: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעות אי-אמון בממשלה.

קולט אביטל: ההצעה הראשונה: הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי - מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל הקיצוץ בתקציבי הישיבות ומוסדות התורה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: לרשותך עשר דקות.

צבי הנדל: אולי נעבור ישר להצבעה?

יעקב ליצמן: האם יש שר שעונה?

קולט אביטל: יהיה, חבר הכנסת ליצמן.

קולט אביטל: יבוא השר שטרית.

קולט אביטל: אפשר לקרוא לשר בבקשה.

יעקב ליצמן: זה גם לא "פייר" שהשר יהיה צריך לדבר לקיר.

קולט אביטל: השר בדרך, הוא יגיע בתוך כמה דקות.

קולט אביטל: נא לשבת, נתחיל את הדיון.

יעקב ליצמן: אני רוצה שיהיה פה שר.

קולט אביטל: יש פה שר, שומעים אתכם.

קולט אביטל: בבקשה מכם, חבל על הזמן.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, מגיעה לך עוד דקה.

קולט אביטל: בבקשה להתחיל.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, השר שטרית, אני מבין שאתה משיב לי בשם הממשלה.

משה גפני: אני מתכבד להגיש הצעת אי-אמון מטעם סיעות יהדות התורה, האיחוד הלאומי והמפד"ל.

משה גפני: הגשנו את הצעת האי-אמון כאשר בשבוע שעבר ספר התקציב וחוק התקציב הונחו על שולחן הכנסת, וממה שראינו, ממה שנעשה בספר הזה, חשכו עינינו.

משה גפני: אני לא מדבר – ואנחנו נדבר על כך בדיון על התקציב – על הנושאים החברתיים; אני לא מדבר על מה שנפגע במערכת הבריאות; אני לא מדבר על מה שנפגע במערכת החינוך בכלל.

משה גפני: היום היה דיון בוועדת הכספים – השתתפתי שם בדיון בנושא אחיות בתי-הספר.

משה גפני: על-פי ספר התקציב שאושר בממשלה והונח על שולחן הכנסת, הולכת להיות רפואה רק לעשירים.

משה גפני: לעניים לא תהיה רפואה.

משה גפני: הולך להיות חינוך רק לעשירים.

משה גפני: הם ייקחו מורים פרטיים.

משה גפני: אותו הדבר מתוכנן בתקציב הרווחה.

משה גפני: פשוט לא ייאמן – כזאת אכזריות להניח על שולחן הכנסת, קבל עם ועולם.

משה גפני: ממשלה שהיה מדובר שתהיה ממשלת חמלה; ממשלה שמורכבת מסיעות שהן אך ורק חברתיות – סיעת הגמלאים, סיעת העבודה, קדימה, ש"ס – כולן סיעות חברתיות, קשה להאמין ולהעלות על הדעת שקואליציה כזאת יכולה להניח כזה ספר תקציב על שולחן הכנסת.

משה גפני: בהתחלה, לפני שהגשנו את הצעת האי-אמון, הלכנו לבדוק, אולי זה לא נכון – מתברר שזה נכון.

משה גפני: בדקנו כמובן את תקציב הישיבות – ואני מדבר על כל הישיבות: ישיבות ההסדר, הישיבות התיכוניות – כולן, ללא יוצא מהכלל, הישיבות, מוסדות התורה של מדינת ישראל: מתברר שהאוצר קיצץ יותר מ-50% – יותר מ-50%.

משה גפני: בתקציב משרד הרווחה – יותר מ-50%; אותו דבר.

משה גפני: אותו דבר לתלמודי-תורה, אותו דבר בתקציב ההסעות של בתי-הספר.

משה גפני: לקחו את הציבור הדתי במדינת ישראל וחתכו אותו ביותר מ-50%.

משה גפני: שלא לדבר על כך שזה ציבור שנפגע כמו כולם בתקציבי החינוך, בתקציבי הבריאות, בתקציבי הרווחה.

משה גפני: בכל התקציבים הוא נפגע כמו כולם, אבל הוא מקבל קיצוץ אקסטרה, והשר כהן מש"ס מצביע בעד.

משה גפני: היה לי קשה להאמין שדבר כזה קורה.

משה גפני: זאת אומרת, יש מצב שבו על כל התקציבים שאמרתי – הרווחה, החינוך, הבריאות וכדומה – השר הרים את ידו על קיצוץ יותר מ-50% בתקציבי הישיבות; על תקציב הפנימיות, השר כהן – יותר מ-50%.

משה גפני: אני יודע מה יגידו.

משה גפני: אני יודע את התשובה.

משה גפני: התשובה היא: בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית ננהל משא-ומתן ונחזיר.

משה גפני: אני אומר לכם, חברי בש"ס, עם אחרים אני כבר לא יכול לדבר, אתכם אני יכול לדבר - - -

יעקב ליצמן: זאת הטעות שלך.

משה גפני: אה, גם אתם לא? לא, אני יכול לדבר אתם.

משה גפני: מה יהיה בחודש הבא, כשיתחיל המשא-ומתן, כשיש קיצוץ בבריאות, ברווחה ובחינוך, ואנחנו נגיד: אנחנו מוכנים לנהל משא-ומתן ויצטרכו להעביר מאות מיליונים לישיבות – מאות מיליונים?

משה גפני: איך נוצג בכותרות הראשיות של העיתונות החילונית?

משה גפני: איך נוצג, כשפוגעים בבריאות, פוגעים ברווחה ופוגעים בחינוך, ואנחנו דורשים מאות מיליונים לישיבות?

משה גפני: אף אחד לא יגיד שבמחי קולמוס מחקו את מאות המיליונים האלה.

משה גפני: איך נתת את ידך, השר יצחק כהן, לדבר הזה?

משה גפני: אגב, כשאנחנו היינו בקואליציה – אני יודע שגם השאלה הזאת תישאל – נכתב בהסכם הקואליציוני – וכך היה – שזה נכנס בבסיס התקציב באותה שנה.

משה גפני: ב-2006 נכתב בהסכם הקואליציוני, וכך היה.

משה גפני: אל תגידו: אצלכם היה אותו דבר.

משה גפני: לא היה אותו דבר בפעם האחרונה.

משה גפני: אגב, אנחנו גם התנינו, במשא-ומתן הקואליציוני שניהלנו ובינתיים נכשל התנינו שלא יעשו לנו יותר טובות, שהכול יהיה שקוף, ברור ומונח על השולחן ובספר התקציב – בבסיס התקציב.

משה גפני: אתם לא דרשתם את בסיס התקציב, לא דרשתם את תקציב הישיבות בכלל – לא דרשתם את זה.

משה גפני: לא דרשתם את תקציב תלמודי-התורה, לא דרשתם את תקציב ההסעות, לא דרשתם את תקציב הפנימיות, לא דרשתם כלום.

משה גפני: אנחנו, גם כשאנחנו נכנסים לקואליציה אין לנו שרים בממשלה; אנחנו לא יכולים להצביע בממשלה.

משה גפני: אבל אתם ארבעה שרים – אגב, כולם מכובדים ורציניים וחברים טובים שלי – איך הסכמתם שיעבדו עליכם?

משה גפני: איך הסכמתם?

משה גפני: אני לא מדבר על זה שבזמננו, כאשר בשנת התקציב היתה שנת שמיטה הכניסו גם את התקציב לחקלאים שומרי שמיטה, דבר מאוד אלמנטרי במדינה יהודית ודמוקרטית.

משה גפני: שכחו מהעניין הזה, הוא לא קיים.

משה גפני: ואל תגידו לי: ננהל משא-ומתן.

משה גפני: מה זה "ננהל משא-ומתן"?

משה גפני: אני כבר רואה את הכותרת ב"הארץ", את החשבון בין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית: כך וכך כסף לישיבות, כך וכך כסף לת"תים, כך וכך כסף לחינוך החרדי, כך וכך כסף לחקלאים שומרי שמיטה – נגיע לאיזה סכום אסטרונומי, ובמקביל יביאו את הטבלה של מה שקיצצו בבריאות.

משה גפני: ואתם תהיו אשמים בהסתה הזאת.

משה גפני: יכולתם למנוע אותה.

יצחק כהן: - - -

משה גפני: השר כהן, האמן לי, אני אומר את זה בכאב לב.

גדעון סער: - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער.

יצחק כהן: - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן, אתה תענה אחר כך.

משה גפני: אני אומר את זה בכאב לב.

משה גפני: חבר הכנסת ליצמן צודק, שלא לדבר אתכם על העניין הזה, אז אני אדבר עם הגמלאים, לא אתכם.

משה גפני: איך אתם הסכמתם עם שני שרים בממשלה להצביע בעד חוק הסדרים שמקפיא, דהיינו מקצץ, באופן דרמטי, את תקציב הגמלאות של הקשישים.

משה גפני: איך הסכמתם?

קריאה: - - -

משה גפני: אה, השר בן-יזרי.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: אבל היה, הצבעתם בעד.

משה גפני: אני רוצה שתבינו, אתם חדשים בכנסת.

משה גפני: אני כבר יותר מבוגר מכם.

משה גפני: אני רוצה לספר לכם מה הטקטיקה של אנשי האוצר.

משה גפני: מה הם עושים?

משה גפני: הם לוקחים את סיעת הגמלאים, למשל, והדבר הכי חשוב להם, הם פוגעים בו.

משה גפני: ואז אתם מנהלים משא-ומתן.

משה גפני: יבוא חבר הכנסת שרוני ויצעק: לא בא בחשבון; הוא יעלה על הדוכן ויגיד: לא בא בחשבון, אני אצביע נגד.

משה גפני: יחזירו את זה.

משה גפני: ואז יבוא האוצר אחרי דיונים ארוכים ומתישים ויבטל את ההקפאה של הצמדת הגמלה של הקשישים או של הילדים או של הנכים, לא חשוב; ואתם תצאו בכותרות גדולות ותגידו: השגנו.

משה גפני: ואתם שוכחים שאתם באתם עם דרישות בנושאים שפגעו בגמלאים ובקשישים בשנים האחרונות באופן חמור.

משה גפני: תשכחו כבר מהדרישות האלה, הגעתם עם הישג, הוצאתם את העז שמשרד האוצר הכניס.

משה גפני: זאת הטקטיקה שלהם.

משה גפני: לי לקח זמן לתפוס את זה.

משה גפני: לכן, מכיוון שאתם צעירים ממני בכנסת, אני מלמד אתכם את הטקטיקה.

אברהם מיכאלי: תעביר קורס.

משה גפני: לא, בלי קורס.

משה גפני: תאמין לי, יש להם תפיסה מהירה.

משה גפני: סיעת הגמלאים יודעת בדיוק את אשר לפניה.

משה גפני: הם עובדים עליכם.

משה שרוני: מי?

משה גפני: האוצר.

משה שרוני: הם חושבים.

משה גפני: הם לא חושבים, הם עובדים עליכם.

משה שרוני: התוצאה תגיד.

משה גפני: חבר הכנסת שרוני, לי יש סבלנות.

משה גפני: אני ממתין.

משה גפני: אתה תראה את המשא-ומתן שיתנהל בלילות בוועדת הכספים ופה, מאחורי המליאה.

משה גפני: אתה תראה את שר האוצר, ובמקרה הדרמטי שלך – אני יודע, אתה תעשה את הכי הרבה בעיות, יותר מכולם – יבוא גם ראש הממשלה.

משה גפני: והוא יגיד לך, חבר הכנסת שרוני, אנחנו הרי הולכים לקראת הגמלאים ולקראת הקשישים, והוא יגיד להירשזון, שר האוצר, תבטל, אני אומר לך, תבטל את ההקפאה.

משה גפני: ואתה תצא שמח וטוב לב, וכל מה שדרשתם במערכת הבחירות, ומה שאתם דורשים כאן, כבר לא יהיה לכם כוח אפילו לנהל משא-ומתן - כמו שקרה אצלנו.

קולט אביטל: נא לסיים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני מצהיר בזה שאם חבר הכנסת שרוני יפתיע אותי ויתברר שמה שאמרתי לא נכון, הוא גם יבטל את ההקפאה שיש בחוק ההסדרים וגם יבוא עם הישגים נוספים בתקציב שלא קיימים עכשיו – אני עולה על דוכן הכנסת ואומר: חבר הכנסת שרוני, ניצחת אותי.

משה שרוני: עשינו עסק.

דוד אזולאי: חשבתי שתגמור בתקציב.

משה גפני: התקציב זה עוד נושא - - -

קולט אביטל: בדברים אלה נסיים.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני לא זוכר תקציב כל כך נורא מאז קום המדינה, כל כך חמור מבחינת הסיוע לעשירים והפגיעה בעניים, הפגיעה במעמד הבינוני, הפגיעה בשכבות החלשות, הפגיעה בנושאים הכי חשובים, הכי קריטיים לחברה מתוקנת.

משה גפני: זאת לא ממשלת חמלה, זאת ממשלה אכזרית שדינה לעבור מן העולם.

משה גפני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אנחנו דנים בשלוש הצעות האי-אמון בזו אחר זו.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעה השנייה, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל דברי ראש הממשלה בעת סיור בצפון כי ה"חיזבאללה" לא מאיים ולא יאיים בעתיד על ישראל.

קולט אביטל: יציג את ההצעה חבר הכנסת .

קולט אביטל: חבר הכנסת סער, עשר דקות לרשותך.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, מכובדי שרי המשפטים והבריאות, כנסת נכבדה, כל פעם כאשר אני שומע מחדש את ההתבטאות של ראש הממשלה בסיורו בצפון, אפילו כאשר את אמרת אותה כרגע כציטוט, אני נדהם מחדש: "'חיזבאללה' לא מאיים ולא יאיים בעתיד על ישראל".

קולט אביטל: מתי הוא אמר את זה?

גדעון סער: בסיור בצפון בשבוע שעבר.

גדעון סער: אפשר לחשוב שזה באמת נאמר באחד מנאומי הרהב בזמן המלחמה, אבל הדבר הזה נאמר רק לפני שבוע: ה"חיזבאללה" לא יכול יותר לירות ירי שטוח-מסלול ולפגוע באזרחי ישראל.

גדעון סער: חברי הכנסת, כל אחד באולם הזה יודע בדיוק את המצב; כל אחד יודע שסעיף האמברגו בהסדר הפסקת האש בלבנון לא מקוים.

גדעון סער: אמר את זה שר הביטחון מעל הדוכן הזה לא מזמן.

גדעון סער: מה המשמעות של העובדה שמצד אחד לא מקוים הסעיף על פירוק ה"חיזבאללה" מנשקו, ומצד שני לא מקוים הסעיף על האמברגו, דהיינו על הפסקת החדרת אמצעי הלחימה לתוך לבנון - שה"חיזבאללה" מתחמש, נערך מחדש, מקבל אמצעי לחימה חדשים לקראת הסיבוב הבא.

גדעון סער: ובאותו זמן שזה קורה, באותו זמן שהצד השני מפר את הסדר הפסקת האש, על מדינת ישראל מוטלות המגבלות באופן חד-צדדי.

גדעון סער: היא באה לידי עימות עם מדינות העולם – פעם עם הצרפתים, פעם עם הגרמנים, שבוע אחר שבוע – על פעולות שהן בגדר הגנה עצמית והגנה על האינטרסים החיוניים ביותר, כמו איסוף המודיעין שמתבצע באמצעות הטיסות הללו, ואשר תכליתו לעמוד על מה שקורה בשטח כאשר ההסכם הזה לא מקוים; כאשר אנחנו יודעים שאחת הבעיות שהיו במלחמה האחרונה – ואני אומר דברים שאומרים קצינים בכירים בשיחות עם רבים בבית הזה – היא אותו פער מודיעין בין מה שקרה בשטח לבין מה שידענו.

גדעון סער: אבל ראש הממשלה מדבר, אדוני שר המשפטים, כמו אדם מנותק לחלוטין מהמציאות.

גדעון סער: אני גם זוכר איך הוא אמר ערב הבחירות, שה"חמאס" לא מאיים עלינו.

גדעון סער: בדיוק באותן מלים: "ה'חמאס' לא מאיים עלינו", "'חיזבאללה' לא מאיים עלינו".

גדעון סער: והיום, בגזרה אחרת, גברתי היושבת-ראש, בגזרת עזה, אנחנו עומדים מול פריצה מוחלטת של הגבול בציר פילדלפי, מול החדרה מסיבית של אמצעי לחימה, של טילים נגד טנקים, של טילים נגד מטוסים, של "קטיושות" לתוך רצועת-עזה, באין מפריע.

גדעון סער: ובצד השני של הרצועה, בצפון הרצועה אנחנו עומדים בפני ירי מואץ, הולך וגובר, לאחר פינוי היישובים בחבל-עזה, בכלל זה בצפון הרצועה, לעבר שדרות, לעבר יישובי עוטף-עזה, ובחודשים האחרונים גם לעבר עירו של השר , לעבר אשקלון.

גדעון סער: מה משותף לשני המקרים האלה?

גדעון סער: בשני המקרים האלה ההסתמכות על גורמים אחרים שיבטיחו את ביטחון ישראל נכשלה כישלון חרוץ: בצד הצפוני - הסתמכות על יוניפי"ל, ובצד הדרומי – ההסתמכות על המצרים.

גדעון סער: למדנו לקח שהיינו חייבים לדעת עקב הסכמי אוסלו: בנושאים שנוגעים בביטחון ישראל אנחנו יכולים לסמוך אך ורק על עצמנו.

גדעון סער: אנחנו עדים לכרסום הדרגתי ביכולת שלנו להגן על גבולנו הצפוני.

גדעון סער: איננו יכולים לדעת כמה זמן יעבור עד שזה יתפרץ.

גדעון סער: זה ודאי גם אינטרס של ה"חיזבאללה", בתנאים הנוכחיים, כאשר הוא חותר תחת ממשלת לבנון, לחזור לכוחו באותה התחמשות ובאותם משלוחים שבאים מסוריה.

גדעון סער: ברצועת-עזה אנחנו צריכים פעילות בהיקף הרבה יותר רחב, גברתי היושבת-ראש.

גדעון סער: לא פעולה טקטית, אלא טיפול שורש – גם בבעיה של הברחת אמצעי הלחימה בפילדלפי וגם בבעיה של ירי ה"קסאמים" על שדרות ועל יישובי הסביבה.

גדעון סער: הדבר הזה לא קורה.

גדעון סער: כאשר שר – נניח השר לביטחון פנים – מציע הצעה אחרת בישיבת הממשלה או בפורום אחר, ראש הממשלה אומר לו: גנרלים, אחרי שהם פורשים, מעלים רעיונות שהם לא העלו קודם.

גדעון סער: כלומר, גם האווירה של להעלות הצעות כדי להתמודד עם המצב הקשה הזה לא קיימת.

גדעון סער: ומה קורה בממשלה?

גדעון סער: איזו ממשלה זאת, גברתי היושבת-ראש?

גדעון סער: מהי התוכנית המדינית?

גדעון סער: מהי התוכנית הביטחונית של הממשלה?

גדעון סער: אף אחד לא יודע.

גדעון סער: אתה קורא את שר הביטחון, והוא מדבר על האפיק הסורי.

גאלב מג'אדלה: - - -

גדעון סער: לא חשוב, אני לא רוצה להיות פרשן של ראש הממשלה.

גדעון סער: אולי אתה צודק.

גדעון סער: אני שואל אותך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה: מהי התוכנית המדינית-הביטחונית של ממשלת ישראל?

גדעון סער: תוכנית קפריסין?

גדעון סער: אולי תוכנית קפריסין.

גדעון סער: התוכנית של שר הביטחון, של יושב-ראש המפלגה שלך, למשא-ומתן עם הסורים, שלפי פרסומים בתקשורת הוא מציג אותה גם לפני גורמים אירופיים – בניגוד מוחלט לעמדת ראש הממשלה, בניגוד מוחלט לעמדת משרד החוץ ובניגוד מוחלט לקו המדיני של ראש הממשלה?

גדעון סער: מהי המשמעות של קווי יסוד בכלל אם בנושאים המרכזיים ביותר יש לכל שר תוכנית משלו?

גדעון סער: אחד מציע תוכנית הפרדה בין יהודים לערבים, אחד מציע ללכת במסלול סורי ואחד מציע ללכת במסלול סעודי.

מאיר שטרית: - - -

גדעון סער: הנה, כאשר שר המשפטים מעיר, אני נזכר שהוא עצמו הציע לנהל משא-ומתן על בסיס היוזמה הסעודית.

גדעון סער: הצעת את זה, אבל ראש הממשלה שולל את זה תכלית השלילה.

גדעון סער: במקרה הזה ראש הממשלה צודק, משום שבתוכנית הזאת נכללים החלטה 181 בעניין הפליטים, חלוקת ירושלים, הנסיגה לקווי 1967 ודברים שאנחנו לא יכולים לחיות אתם.

גדעון סער: אבל אני שואל אותך, אדוני שר המשפטים, שר ותיק בממשלות ישראל, בארבע ממשלות לפחות: האם יכול להיות שלכל שר יש מדיניות עצמאית בנושאים החיוניים ביותר למדינת ישראל – בנושא הפלסטיני ובנושא הסורי?

גדעון סער: כי אם זה נכון, הדברים שנאמרו לפני כמה ימים – "בימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה" – הם דברי אמת.

גדעון סער: אנחנו קוראים, גברתי היושבת-ראש, את סקרי דעת הקהל, את סקר דעת הקהל שהתפרסם בעתון "הארץ" ביום שישי, ותמיד צריך לקחת סקרים בעירבון מוגבל, אבל כאשר הנתונים על ראש הממשלה, ש-70% מהציבור אינם שבעי רצון מתפקודו, לעומת 20% - באיזה מקום בעולם הדמוקרטי המערבי אנחנו מכירים פער של מינוס 50% בסקר פופולריות?

גדעון סער: בקדנציה השנייה, אחרי עירק, עם אין-ספור בעיות, הנשיא בוש במצב הרבה יותר טוב.

גדעון סער: אני מדבר על האחוזים.

גדעון סער: אני מסתכל על הנתונים של שר הביטחון עמיר פרץ: יותר מ-80% מהציבור לא מרוצים מתפקודו.

גדעון סער: רק כ-12% מרוצים מתפקודו.

גדעון סער: אדוני שר המשפטים – יותר ממינוס 70%.

גדעון סער: אין דבר כזה.

גדעון סער: גם אם נחפש בהיסטוריה לא נמצא דבר כזה, הנהגה מדינית וביטחונית שאיבדה לחלוטין את האשראי של העם.

גדעון סער: והיא מתבסמת בתרגילים פוליטיים, בתכסיסים פוליטיים, דוגמת זה של אתמול, אדוני שר המשפטים, בישיבת ועדת השרים לחקיקה, כאשר באים ומנסים לשנות מוסכמות יסוד, כללי יסוד, חוקי-יסוד, לצרכים פוליטיים, אישיים, קוניונקטורליים, לצורכי הרגע.

גדעון סער: בזה עוסקים, בזה מתעסקים.

גדעון סער: לא מתעסקים בבעיות החיוניות של ישראל.

גדעון סער: והתוצאה, גברתי היושבת-ראש, היא שהממשלה מתקיימת בבועה.

גדעון סער: בתוך הבועה שהאולם הזה הוא חלק ממנה יש לממשלה אמון.

גדעון סער: מחוץ לבועה – בכל עיר, בכל יישוב ובכל מגזר במדינת ישראל – אין אמון בממשלה הזאת.

גדעון סער: לכן אנחנו, סיעת הליכוד, מביעים היום אי-אמון בממשלה, ואנחנו יודעים שזה עניין של זמן עד שהבועה תתפוצץ.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית, הצעת סיעות רע"ם-תע"ל - חד"ש - בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה כלפי האזרחים הערבים וכלפי תושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

קולט אביטל: אני מזמינה את חבר הכנסת טלב אלסאנע לנמק את הצעת האי-אמון.

קולט אביטל: לאחר מכן ישיב השר שטרית על שלוש ההצעות יחד.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, כבוד חברי הכנסת, השרים, שמעתי אתמול שהממשלה החליטה למנות את השר מאיר שטרית לתפקיד שר המופקד על נושא האוכלוסייה הלא-יהודית.

טלב אלסאנע: אני יודע שבמדינת ישראל יש יהודים וערבים.

טלב אלסאנע: יש גם בדואים.

טלב אלסאנע: להפסיק להגדיר "יהודי" ו"לא יהודי"; להגדיר "יהודים" ו"ערבים" – אין פה אינדיאנים ואין סינים, מבחינת הגדרה – כדי שהדברים גם יהיו ברורים.

טלב אלסאנע: לא להגדיר מה לא, אלא מה כן.

טלב אלסאנע: אני מברך אותך על המינוי.

טלב אלסאנע: אני חושב שנפלה בחלקך זכות גדולה, לנסות לפתור בעיה אמיתית.

טלב אלסאנע: ממשלות שונות התעלמו שנים רבות מציבור גדול ורחב שסובל ממצוקה אמיתית.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת יהודה אריאל, בהצעת האי-אמון הבאה שלך לא אפריע לך.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, כבוד השר מאיר שטרית, אתה יודע מה עושים קודם כול לכל שר שמתמנה לתפקיד הזה?

טלב אלסאנע: מזמינים אותו לסיור מוטס בלי אף נציג אחד של האוכלוסייה הבדואית, ואומרים לו: תסתכל איך הבדואים תופסים גבעות ומשתלטים על אדמות הלאום, הם כבשו את הנגב.

טלב אלסאנע: כאילו מדובר במדינה אחרת שכבשה.

טלב אלסאנע: כשיגידו לך את הדברים האלה, אני מבקש ממך לשאול: ומה אנחנו עשינו כדי לפתור את הבעיה?

טלב אלסאנע: איפה היו גורמי התכנון כשהיה צריך לאשר תוכניות מיתאר?

טלב אלסאנע: כמה יישובים יהודיים קמו מאז 1948 – ואני מברך על כך – וכמה יישובים בדואיים קמו לעומת זאת מאז 1948?

טלב אלסאנע: מתי קם היישוב הבדואי הראשון?

טלב אלסאנע: למה היו צריכים להמתין מ-1948 עד 1970 כדי להקים את היישוב הבדואי הראשון?

טלב אלסאנע: למה צריך היום רק להרוס בלי לתת פתרונות?

טלב אלסאנע: אתן לך רשימה של 38 יישובים שמספר התושבים הממוצע בכל אחד מהם הוא 1,400.

טלב אלסאנע: תשאל אותם: מהו הפתרון שאתם מציעים לכל יישוב – הכרה?

טלב אלסאנע: העברה?

טלב אלסאנע: ואם מעבירים – לאן?

טלב אלסאנע: האם יש אפשרות לתת פתרונות כמו שכונה ביישוב קיים?

טלב אלסאנע: מהם הפתרונות שהתושבים מציעים?

טלב אלסאנע: לעשות מיפוי.

טלב אלסאנע: האם אתם מדברים עם התושבים הבדואים?

טלב אלסאנע: עם מי מהתושבים אתם מדברים?

טלב אלסאנע: האם יש ועדים מקומיים ביישובים האלה?

טלב אלסאנע: האם יש לאוכלוסייה הבדואית ייצוג בוועדת התכנון המחוזית?

טלב אלסאנע: האם במינהלת הבדואים יש לאוכלוסייה הבדואית ייצוג?

טלב אלסאנע: כשאתם דנים בעניינם, איך אתם מתייחסים?

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: אני מבקש שתשאל אותם את השאלה הזאת.

טלב אלסאנע: אתם מדברים על היישובים הלא-מוכרים ואומרים שאתם רוצים להקים יישובים כדי לקדם את האוכלוסייה הבדואית.

טלב אלסאנע: אז יש יישובים קיימים, מדוע שבעת היישובים הקיימים תופסים מקום ראשון באבטלה ובעוני?

טלב אלסאנע: לא רק בהשוואה ליישובים היהודיים אלא גם בתוך היישובים הערביים.

טלב אלסאנע: אתה יודע למה?

טלב אלסאנע: כאשר תכננו אותם, לא תכננו אותם מתוך ראייה חיובית, איך לתת להם תעסוקה ופרנסה.

טלב אלסאנע: תכננו את היישובים מתוך מנטליות של ריכוז.

טלב אלסאנע: תשמע את המושגים - ליישב את הנגב; ליישב את היהודים ולרכז את הבדואים.

טלב אלסאנע: לכן, אתה מוזמן לסיור כדי לראות ולהתרשם לא רק מצד אחד, לא רק מאותם אנשים ששנים לא פתרו את הבעיה אלא סיבכו את המצב, כדי לעשות את האיזון הראוי.

טלב אלסאנע: לא יכול להיות שהגוף המופקד על האוכלוסייה הבדואית, שאחראי לטפח ולפתח ולעזור - אתה יודע איזה גוף הוא?

טלב אלסאנע: לא משרד הרווחה ולא משרד החינוך, אלא המינהל.

טלב אלסאנע: כל הראייה של המינהל נגזרת מהסוגיה של הקרקעות.

טלב אלסאנע: מטרת המינהל היא לתפוס כמה שיותר קרקעות מדינה, ואז המאבק הוא בין האוכלוסייה הבדואית לבין המינהל, ואומרים למינהל לשמור על האוכלוסייה הבדואית.

טלב אלסאנע: זה כמו שנותנים לחתול לשמור על השמנת - הוא התובע, ואז מטילים עליו את האחריות.

טלב אלסאנע: לכן, אם אתה רוצה להיות יושב-ראש ועדה שתפתור, אני מבקש לדרוש שינוי תוכנית, שינוי תפיסה, ולא רק ועדה, כמו שהיו הרבה ועדות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, הממשלה הנוכחית נכשלה בכל תחום שנגעה בו.

טלב אלסאנע: אני אתייחס למדיניות שלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: בקווי היסוד של הממשלה הזאת יש פרק שלם שמדבר על שוויון, מתן הזדמנויות שוות ויחס שוויוני לכלל אזרחי המדינה.

טלב אלסאנע: אבל אם אנחנו שופטים לא על-פי ההצהרות - ואני מבקש שאף אחד לא יתייחס להצהרות ולהבטחות של הממשלה הזאת ברצינות, אלא לבחון אותה על-פי התוצאות של מעשיה, על-פי מה שהיא עושה.

טלב אלסאנע: מה עשתה הממשלה הזאת בעניינה של האוכלוסייה הערבית מאז שקמה?

טלב אלסאנע: דבר ראשון היא צירפה את ליברמן על מנת להכשיר את השרץ של הגזענות.

טלב אלסאנע: זו לא הבעיה של הערבים, זו הבעיה של הדמוקרטיה הישראלית.

טלב אלסאנע: הוא רוצה מדינה יהודית, הוא בעצם לא רוצה מדינה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: הוא רוצה לבטל את הדמוקרטיה של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הוא רוצה להגשים את מה ששכחו בדרום-אפריקה, להביא לכאן, כדי שמדינת ישראל תהיה באמת ובתמים אור לגויים.

טלב אלסאנע: בשביל זה העם היהודי הקים מדינה, כדי שתהיה מדינת אפרטהייד.

טלב אלסאנע: זה בעצם מה שרוצה ליברמן, שהממשלה הזאת צירפה אותו, והייתי סבור שראש הממשלה יגנה את דבריו, והוא אומר "שלא על דעתנו".

טלב אלסאנע: זאת אומרת, מותר לשר, שלא מייצג רק את מפלגתו, אדוני השר מאיר שטרית - הוא היום שר שמייצג את כלל אזרחי המדינה, הוא ממלא תפקיד ממלכתי, איך הוא יכול במסגרת התפקיד הזה להתייחס כך ל-20% מהאזרחים שהוא מופקד עליהם?

טלב אלסאנע: אם היה אומר שזה המצע של מפלגת ישראל ביתנו, כל אחד שהוא חבר מקבל את המצע הזה, בשם המפלגה מותר לו – אפילו בשם המפלגה אסור לו להסית לגזענות במדינה דמוקרטית.

טלב אלסאנע: אבל כשר בממשלה, שאמורה לשרת את כלל אזרחי המדינה, לדבר בצורה הזאת ולא לשמוע גינוי של אותן התבטאויות או דרישה לחזור בו מהדברים?

טלב אלסאנע: אחר כך שלא יבואו בטענות כאשר עושים סקר בקרב בני-הנוער ומתברר ש-70% מהתלמידים בעד שלילת זכויות, בעד שלילת אזרחות.

טלב אלסאנע: נותנים להם דוגמה.

טלב אלסאנע: הדבר השני שהממשלה הזאת עשתה בחג אל-פיטר, רבותי חברי הכנסת - תראו את האטימות.

טלב אלסאנע: אני אומר שאסור להרוס, כי אפשר לפתור בעיות על-ידי בנייה, כי הריסה זה דבר שלילי ובנייה זה דבר חיובי, במיוחד בנגב שהוא רחב.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להגיד שאין שטחים בנגב, 60% משטחי המדינה זה הנגב, בסך הכול 8% מאזרחי המדינה חיים בנגב.

טלב אלסאנע: הבדואים כולם נמצאים בפחות מ-3%.

טלב אלסאנע: היינו, המדינה רשאית לעשות ב-97% מה שהיא רוצה.

טלב אלסאנע: אנחנו מהווים 30% מאזרחי הנגב ויושבים על 3% מאדמות הנגב, וגם שם הורסים בתים.

טלב אלסאנע: האבסורד הוא שבחג אל-פיטר, שבוע אחרי החג, יוצאים להרוס לאנשים את הבתים ולהותיר אותם ללא קורת-גג.

טלב אלסאנע: אומרים להם, בכסייפה למשל, אם תסכימו לוותר על התביעות הקנייניות שלכם, אם לא תהיינה לכם תביעות בעלות על קרקעות, אנחנו נותיר את הבית על כנו.

טלב אלסאנע: זאת אומרת שהסוגיה איננה חוק התכנון והבנייה.

טלב אלסאנע: זה שימוש פוליטי בחוק התכנון והבנייה להשגת מטרות אחרות.

טלב אלסאנע: משתמשים בלחץ הקשה מאוד על אדם, אומרים לו שיהרסו לו את הבית - מה יותר קשה מלהרוס ביתו של אדם?

טלב אלסאנע: אפילו במלחמות לא הורסים את הבתים של האזרחים.

טלב אלסאנע: אומרים לו: אם תסכים לוותר על תביעות הבעלות, נשאיר לך את הבית, ואם לא, נהרוס לך את הבית.

טלב אלסאנע: זה דבר פסול.

טלב אלסאנע: זה שימוש נפסד, שצריכים לדחות אותו מכול וכול, בחוק התכנון והבנייה.

טלב אלסאנע: החוק נקרא חוק תכנון ובנייה, צריך לאפשר תכנון וצריך לאפשר בנייה.

טלב אלסאנע: זה לא חוק הריסת בתים.

טלב אלסאנע: הדבר השני, יש שני יישובים, אחד שנקרא אום-אל-חיראן, ליד חורה בנגב.

טלב אלסאנע: התושבים הועברו ב-1952, ליד חורה, סמוך לגבול עם הגדה המערבית, אז היתה הממלכה ההאשמית, ירדן.

טלב אלסאנע: אמרו להם שהם אנשים טובים שיישארו על הגבול כדי שלא יהיו מסתננים, ונתנו להם הסכם חכירה של 7,000 דונם, מאז ועד היום הם נמצאים שם.

טלב אלסאנע: היום אומרים להם שצריכים את השטח הזה כדי להקים יישוב יהודי.

טלב אלסאנע: הם אומרים: גם אנחנו אזרחי המדינה, כמו היהודים.

טלב אלסאנע: אומרים להם: לא ולא, אתם צריכים לעבור משם, כי אנחנו צריכים להקים יישוב יהודי, ומוציאים צווי הריסה נגד יישוב שלם, יותר מ-1,000 נפשות, מפני שהם ערבים.

טלב אלסאנע: אם היו יהודים, לא היו מוציאים להם צווי הריסה; הרי הם רוצים לתכנן שם יישוב, יישוב יהודי.

טלב אלסאנע: אז מדברים על דמוקרטיה.

טלב אלסאנע: זה דבר שגורם נזק גם לדו-קיום, גם למדינה, לכל אחד שיש לו חוש מוסרי בסיסי כלשהו, הכרה בערך השוויון.

טלב אלסאנע: לאנשים האלה מותר לפתור את הבעיה דרך הכרה ביישוב, והם אומרים לתכנן להם שכונה ביישוב חורה.

טלב אלסאנע: לגבי היישוב אלסרה בנגב, שגם מוציאים לו צו הריסה גורף, ממש עקירה של יישוב שלם, כי אומרים להם שהם גרים בסמוך לשדה התעופה נבטים.

טלב אלסאנע: ב-1980 הפקיעו שם 30,000 דונם כדי להקים את שדה התעופה נבטים.

טלב אלסאנע: הם נשארו שם, כי לא צריכים את השטחים שלהם.

טלב אלסאנע: למה היום, אחרי 30 שנה, צריך לפנות אותם בטענה של שדה התעופה נבטים?

טלב אלסאנע: מספיק פינו אנשים בגלל הדבר הזה.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני, רבותי חברי הכנסת, בשל המדיניות הזאת אין לנו אמון בממשלה.

טלב אלסאנע: אני מקווה שבפעם הבאה כבוד השר יעלה לכאן ויהיו לנו בשורות.

טלב אלסאנע: נגיד שחל שינוי במדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים לדבר על פיתוח בתוך היישובים הערביים אלא על שוויון ליישובים היהודיים.

טלב אלסאנע: איך מצבנו מבחינת התקציב, הרשויות המקומיות - הכול לעומת היישובים היהודיים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מזמינה את השר מאיר שטרית להשיב על שלוש ההצעות בשם הממשלה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על הצעות האי-אמון של המציעים השונים.

מאיר שטרית: אני רואה שחבר הכנסת גפני איננו, אבל אני אענה בקצרה.

מאיר שטרית: אומנם חבר הכנסת גפני מדבר בהתלהבות גדולה ותוקף עכשיו, אך הבנתי שהאי-אמון שלו מופנה יותר כלפי ש"ס מאשר כלפי הממשלה.

מאיר שטרית: אבל מאחר שש"ס היא חלק מהממשלה, אני גם נענה ברצון להשיב על הצעתו.

מאיר שטרית: אני זוכר אותו כחבר בקואליציה ואת ש"ס באופוזיציה, זה היה בדיוק ההיפך; איש ש"ס עמד על הבמה ותקף בצורה חריפה מאוד את חבר הכנסת גפני, ועכשיו הוא משיב מנה אחת אפיים.

מאיר שטרית: אני חושב שתמיד זה תלוי איפה יושבים.

מאיר שטרית: אילו היה מסתייע משא-ומתן עם סיעת אגודת ישראל - יהדות התורה והיו נכנסים לקואליציה, אני בטוח שגם חבר הכנסת גפני ומפלגתו היו תומכים תמיכה מלאה בתקציב, כמו שמפלגת ש"ס תמכה.

מאיר שטרית: על זה אומרים: ברוך משנה עתים ומחליף זמנים.

מאיר שטרית: לכן, בעניין הזה, לבוא היום בטענה שהנה התקציב הכי גרוע - קודם כול היא לא נכונה.

מאיר שטרית: נכון שהשנה נעשה קיצוץ מסוים בתקציב, בעיקר בגלל המלחמה, אבל עם הקיצוץ בתקציב, שנעשה לכל האורך, ניתנו גם תוספות בסכומים ניכרים מאוד, חלק ממימוש ההסכמים הקואליציוניים לסיעות השונות, בהן ש"ס, המפד"ל - האיחוד הלאומי ויהדות התורה.

מאיר שטרית: התעריף של נקודת תמיכה בהתאם למבחני התמיכה הרלוונטיים, הוא היום 400 ש"ח לנקודה, כמו התעריף שהיה בשנת התקציב הקודמת.

מאיר שטרית: לכן הטענות הן לא לגמרי צודקות.

מאיר שטרית: אני חושב שהטענה שהתקציב עכשיו הוא פוגעני, שנעשה קיצוץ חריף בעניין הקשישים, אינה נכונה.

מאיר שטרית: עוד בשנת 2006 השיגה מפלגת הגמלאים הישג יוצא מן הכלל בהגדלת הקצבאות לקשישים, וזה נשאר בתקציב 2007 ולא נפגע.

מאיר שטרית: הרי בממשלה שיהדות התורה תמכה בה היה קיצוץ גדול בקצבאות הקשישים, של 4%, ובכל זאת הם תמכו בממשלה ובתקציב.

מאיר שטרית: עכשיו, בממשלה הזאת, יש דווקא תוספת לקשישים, ולכן הטענה אינה במקומה ואין שום מקום להצעת אי-אמון בנושא הזה.

ראובן ריבלין: יש הקפאה – 4%.

מאיר שטרית: עשו קפיצה של שנה בלבד – עד סוף 2007 לא תהיה הצמדה למדד – זה כל השינוי.

מאיר שטרית: דרך אגב, בהצעת הממשלה נאמר שהשנה המדד לא ייחשב, ומהשנה הבאה נמשיך לא להחשיב את ההצמדה forever.

מאיר שטרית: ביטלתי את זה בוועדת השרים לחקיקה שאישרה את חוק ההסדרים.

מאיר שטרית: קבענו שמהשנה הבאה – נניח שהשנה האינפלציה תהיה 3%, בשנת 2008 זה ייתוסף מחדש לקצבה.

מאיר שטרית: לא חוזרים רוורס ואומרים שאת ה-3% שאיבדתם, איבדתם forever.

מאיר שטרית: הדבר הזה יתוקן בתחילת 2008.

מאיר שטרית: לכן – זה חד-פעמי, בגלל המלחמה.

מאיר שטרית: הפגיעה אינה קריטית כל כך, חבר הכנסת גפני.

מאיר שטרית: להצעה של חבר הכנסת גדעון סער ידידי: תשמע, מה שציטטת הוא נכון.

מאיר שטרית: ראש הממשלה אמר בצפון, והדגיש בדבריו בסיור את מה שאמרת - - -

משה גפני: השר שטרית, אף פעם לא הצבענו בעד תקציב שהיתה בו כזאת פגיעה בנושאים החברתיים.

משה גפני: בחיים לא.

מאיר שטרית: בתקציב 2005 הצבעתם בעד?

משה גפני: לא, הצבענו נגד.

משה גפני: ב-2006 נמנענו.

מאיר שטרית: זאת אומרת שאפשרתם את הרוב בכנסת.

משה גפני: ב-2005 הצבענו נגד, ב-2004 הצבענו נגד וב-2003 הצבענו נגד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, אני אספר לך משהו מהמסורת.

מאיר שטרית: כשחלילה וחס מישהו נפטר, כיצד הספרדים מנחמים?

מאיר שטרית: הם אומרים: "מן השמים תנוחמו".

מאיר שטרית: כשאצל האשכנזים נפטר מישהו, כיצד אחינו האשכנזים מנחמים?

מאיר שטרית: הם אומרים: "המקום ינחם אתכם".

מאיר שטרית: שואלים: מה ההבדל?

מאיר שטרית: למה הספרדים אומרים "מן השמים תנוחמו" ואתם אומרים "המקום ינחם אתכם"?

מאיר שטרית: אומרים: כשספרדי נפטר, מה הוא כבר משאיר?

מאיר שטרית: חובות.

מאיר שטרית: הוא משאיר רק חובות.

מאיר שטרית: הוא לא משאיר שום רכוש.

מאיר שטרית: כלום.

מאיר שטרית: משפחות עניות.

מאיר שטרית: לכן המנחמים אומרים: "מן השמים תנוחמו".

מאיר שטרית: לעומת זאת, אצל חברים אחרים, כשנפטרים משאירים רכוש, משאירים ירושה, ולכן אומרים: "המקום ינחם אתכם".

מאיר שטרית: לכן, חבר הכנסת גפני, תבין, תלוי איפה אתה יושב.

מאיר שטרית: לפעמים אתה יושב בממשלה ומקבל את הירושה, ולפעמים אתה נמצא בצד השני.

משה גפני: השר שטרית, אני אומר לך שהפירוש יוצא מן הכלל, ואני גם הולך להשתמש בו, אף-על-פי שהיום ההגדרות כבר שונות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, היה סמוך ובטוח שאני אומר לך "המקום ינחם אותך" גם בעניין הזה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת גדעון סער, אמרתי שציטטת נכון את ראש הממשלה.

מאיר שטרית: באותו אירוע, שגם אני נכחתי בו, ראש הממשלה הדגיש שהמצב היום טוב בהרבה מהמצב שהיינו בו לפני המלחמה.

מאיר שטרית: למה הוא אמר את זה?

מאיר שטרית: יש עובדות שגם אתה לא יכול להתעלם מהן – ה"חיזבאללה" הורחק מהגבול.

מאיר שטרית: פעם ה"חיזבאללה" ישב ממש על הגבול.

גדעון סער: לא שאלתי על זה שהוא אמר שהמצב טוב יותר; שאלתי על זה שהוא אמר שה"חיזבאללה" לא מאיים עלינו יותר.

מאיר שטרית: הוא אמר את זה כפתח לדבריו, והסביר.

מאיר שטרית: אני אסביר מה שהוא הסביר.

מאיר שטרית: אין מצב שה"חיזבאללה" לא מאיים עוד, אבל היום כוחו לאיים הרבה יותר קטן מכפי שהיה בעבר.

מאיר שטרית: הוא לא יושב על הגבול.

מאיר שטרית: פעם הוא ישב ממש על קו הגבול, עם מוצבים.

מאיר שטרית: כך הוא עשה את החטיפה.

מאיר שטרית: היום הוא איננו, הוא מעבר לליטאני.

מאיר שטרית: היום הוא גם לא יכול להחזיק את הנשק שלו בחוץ – יש כוח בין-לאומי.

גדעון סער: הוא גם מדרום לליטאני.

מאיר שטרית: קצת, בלי נשק.

מאיר שטרית: לכוחות הבין-לאומיים ולצבא דרום-לבנון שיושב על הגבול יש שליטה הרבה יותר טובה.

מאיר שטרית: הם צמצמו את היכולת שלו לפעול בצורה מאוד משמעותית.

מאיר שטרית: כל מתקניו ומפקדותיו הושמדו.

מאיר שטרית: כל מאגר הטילים ארוכי הטווח הושמד בפעולה מזהירה של חיל האוויר ביום הראשון למלחמה, ולכן הם גם לא הצליחו לפגוע במרכז הארץ – כי השמידו להם את כל הטילים.

מאיר שטרית: המפקדות שלהם נהרסו.

מאיר שטרית: בתיהם של ראשי ה"חיזבאללה" נהרסו והם מסתובבים חסרי בית במקלטים שונים.

מאיר שטרית: כוח רב-לאומי חזק הולך ומתבסס בדרום-לבנון.

מאיר שטרית: אנחנו רואים שיש שינוי, והמצב הוא ודאי לאין שיעור טוב יותר מזה שהיה קודם.

מאיר שטרית: לא שנפתרו בעיותינו – הלוואי שתיפתרנה.

מאיר שטרית: אני מסכים שלא כל הבעיות נפתרו, ואני מקווה שיום אחד נגיע גם לפתרון המיוחל הזה, שיהיה שלום בין ישראל ולבנון, שכן אין לנו שום מלחמה עם לבנון ואין רצון שתהיה.

מאיר שטרית: אילולא היה ה"חיזבאללה" שם, גם אנחנו לא היינו שם; אילולא היה ה"חיזבאללה" חוטף את חיילינו בפעולה פרובוקטיבית, לא היינו נכנסים לדרום-לבנון.

מאיר שטרית: ודאי שהמלחמה לא השמידה את ה"חיזבאללה" טוטלית ולא פירקה אותו מנשקו, הדברים ידועים, אבל היא פגעה בו פגיעה קשה.

מאיר שטרית: חברים, ה"חיזבאללה" שהיה לפני המלחמה הוא לא ה"חיזבאללה" של היום.

מאיר שטרית: גם נסראללה שלפני המלחמה אינו נסראללה של היום.

מאיר שטרית: כוחו הוגבל מאוד.

גדעון סער: ואולמרט ופרץ שלפני המלחמה?

מאיר שטרית: גם הם לא אלה של היום.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סער, תזכור שהליכוד תמך בממשלה בפעולת הלחימה, לכל אורך המלחמה.

מאיר שטרית: אני מברך אתכם על זה.

גדעון סער: תמכנו בהשגת יעדי המבצע – שלא הושגו.

מאיר שטרית: עם זאת, אני גם חושב שאופוזיציה אחראית צריכה לנהוג כך: לתמוך בממשלה כשהמדינה נמצאת במצב חירום אפילו אם התוצאות לא הושגו.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שאם הליכוד היה שותף לממשלה היו מושגות תוצאות אחרות.

מאיר שטרית: בנתונים שבהם היינו, לצערי הרב, אומנם לא הושגו כל המטרות שהוצבו.

מאיר שטרית: אני מקווה שעם הזמן נתקדם ונשיג את היעדים שהוצבו ונראה את החיילים שוב אצלנו בבית, כי ישראל לא תוותר עליהם לעולם.

מאיר שטרית: להצעה השלישית, של חבר הכנסת טלב אלסאנע - - -

משה גפני: חיכיתי בדריכות לשמוע את התשובה, כי אני באמצע ישיבה.

משה גפני: למה קיצצו כזה קיצוץ דרסטי בישיבות?

מאיר שטרית: חבר הכנסת גפני, בתחילת הדברים אמרת שאתה יודע מהי התשובה שאשיב.

מאיר שטרית: אז אם אתה יודע, למה שאני אענה לך?

קולט אביטל: חסך זמן.

יעקב כהן: שר השיכון, מה מקבלים לדיור?

יעקב כהן: זה שייך לך – אילו פתרונות יש לך?

מאיר שטרית: אני שמח לבשר לך, ידידי, שהשנה הגעתי להסכם עם האוצר, שלפיו ב-2007 יופסק הקיצוץ של 5% לשנה בהשתתפות בשכר דירה.

מאיר שטרית: הרי עד עכשיו האוצר קיצץ בכל שנה 5% מההשתתפות.

מאיר שטרית: יש הקפאה של הקיצוץ.

מאיר שטרית: לא רק הקפאה, אלא גם החזרה של התוספת.

יעקב כהן: אילו הטבות, איזה סיוע ייתנו?

מאיר שטרית: אנחנו לא דנים עכשיו במשרד השיכון.

מאיר שטרית: אני יכול רק לומר, שהשגנו ביטול הקיצוץ בסיוע לשכר דירה.

מאיר שטרית: מזה בעצם חיות 70,000 משפחות שמקבלות השתתפות בשכר דירה.

מאיר שטרית: מצבן ישתפר.

יעקב כהן: - - -

קולט אביטל: סליחה, אנחנו לא בזמן שאילתות.

מאיר שטרית: מצבן ישתפר גם בגין ההשתתפות בשכר דירה וגם בגין ביטול הקיצוץ בהשתתפות בשכר דירה.

מאיר שטרית: זאת רק דוגמה אחת, ויש עוד: אנחנו ממשיכים לתקצב את מפעל הדיור הציבורי, כדי לאפשר לאנשים לרכוש את הדירות שלהם בהנחה של עד 85%.

מאיר שטרית: הדבר הזה נמשך, לטובת מי שגר בדיור הציבורי.

מאיר שטרית: אני מקווה שהשנה גם יחוזק תקציב שיקום השכונות ושיקום השכונות הוותיקות.

מאיר שטרית: אני חושב שפעלנו בתחומים מסוימים, ולשמחתי גם בשיתוף פעולה עם האוצר.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני מודה לך על הברכות.

מאיר שטרית: היוזמה להעביר לאחריותי את הטיפול בנושא הבדואים מומשה כדי לרכז ביד אחת את כל הטיפול.

מאיר שטרית: לצערי – ואמרתי את זה גם בממשלה – עד היום טיפלו בענייני הבדואים יותר מדי גופים: המינהל, משרד השיכון, משרד הפנים, מינהלת הבדואים, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

מאיר שטרית: אתה יודע, בסיר שמבשלים בו ארבעה טבחים התבשיל תמיד יוצא מקולקל.

מאיר שטרית: כשראש הממשלה ביקש ממני לקבל את האחריות לטיפול בעניין הבדואים, אמרתי שאני מסכים בתנאי אחד: שכל האחריות וכל הסמכויות יועברו אלי, מכל המשרדים גם יחד.

מאיר שטרית: לשמחתי, הממשלה קיבלה את ההחלטה כפי שביקשתי, ולכן כל המינהלת שנמצאת במשרד התמ"ת ובמינהל – הכול ירוכז ביחידה אחת, באחריות האישית שלי, במשרד השיכון.

נאדיה חילו: איזו מינהלה?

טלב אלסאנע: אדוני השר, קיבלת את המינוי בהחלטת הממשלה אתמול.

טלב אלסאנע: ברור שאתה צריך זמן כדי ללמוד את הנושא.

טלב אלסאנע: ההצעה שלנו היא, עד שמגבשים הצעות – להפסיק את הריסת הבתים, לפחות בתקופת החורף, ולשבת ללמוד את הנושא, וגם להגיע להסכמה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא רוצים לדבר כאשר הורסים ואין פתרונות אלטרנטיביים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת טלב אלסאנע, כפי שאתה יודע, אינני יכול להתערב בצווים שיפוטיים.

מאיר שטרית: כוונתי היא לשנות את העתיד, לא את העבר.

מאיר שטרית: אני לא יכול לשנות את העבר; אני יכול לשנות את העתיד, ואני מתכוון להיכנס לזה בכל כוחי.

מאיר שטרית: סיירתי ביישובי הבדואים יום שלם, מהבוקר עד הלילה.

מאיר שטרית: נפגשתי עם ראשי היישובים ועם ראשי המועצות עוד לפני כניסתי לתפקיד, כי רציתי לדעת מה קורה.

מאיר שטרית: קראתי את כל החומר הרלוונטי בעניין הזה.

מאיר שטרית: אני הולך להיפגש עם קבוצה גדולה של אנשים שמתעסקים בתחום הזה.

מאיר שטרית: למדתי את הנושא לעומק לפני שפניתי עם החלטת הממשלה.

מאיר שטרית: הכוונה שלי היא לנסות להגיע להסדר של העניין הזה.

מאיר שטרית: אחת הבעיות שלי, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני אומר לך ביושר, היא שכשאני שואל את ראשי המועצות:

מאיר שטרית: תגידו לי מי ההנהגה של הקהילה הבדואית בנגב, שאני יכול לשבת אתה ולהגיע להסדר, ונדע שכל התושבים יקבלו את ההסדר - לצערי, אף אחד לא יכול להצביע בפני על הנהגה כלשהי או מישהו שאתו אני יכול לשבת ולהגיד: חברים, בואו נגיע להסדר.

מאיר שטרית: לא קיבלתי שום תשובה טובה לעניין.

מאיר שטרית: אולי לך יש תשובה טובה, אשמח לשמוע אותה.

טלב אלסאנע: יש לנו תשובות.

מאיר שטרית: אדרבה, אשמח לשמוע.

מאיר שטרית: אתה יודע שאנחנו הולכים להיפגש בכל מקרה מחר, ועם חברי הסיעה שלך.

מאיר שטרית: אבל, בכוונתי לפתור את הבעיות.

מאיר שטרית: אני יודע שאחת הבעיות הקשות ביותר שמפריעות לפתרון רציונלי ומסודר היא הסיפור של תביעות הקרקע.

מאיר שטרית: אני מתכוון להיכנס לעניין הזה ולנסות להגיע להסדר של תביעות הקרקע, כי לדעתי זה המפתח לפתרון.

מאיר שטרית: כמו שאתה יודע, המדינה משקיעה מאות מיליונים בפיתוח של יישובי בדואים חדשים, קרקעות, כבישים.

מאיר שטרית: נותנים מגרשים חינם כדי שאנשים יגורו שם, ואנשים לא רוצים לגור, כי אומרים: על הקרקע ההיא יש תביעה של פלוני, ואף בדואי לא מוכן לגור על קרקע שיש עליה תביעה של מישהו אחר.

מאיר שטרית: אלה פתרונות שלא יימצאו מהיום למחר, אלא אם נפתור את הבעיה של הסדר הקרקעות, ואני מתכוון להיכנס בעובי הקורה.

מאיר שטרית: אני מתכוון לנסות לרכז את הטיפול ולקבוע מדיניות אחת.

מאיר שטרית: הממשלה קיבלה החלטה שתוך 90 יום אביא לממשלה תוכנית לאיחוד כל ה"מנהרות" הללו ומה אני מתכוון לעשות בכל הקהילה הבדואית.

מאיר שטרית: אני מתכוון להתייעץ עם אנשים המבינים בעניין, אני מתכוון להשקיע בזה גם מאמצים, גם זמן וגם תקציב, בתקווה לחולל שינוי מהותי בדרך הטיפול באוכלוסייה הבדואית בנגב.

מאיר שטרית: כמו שאתה אומר, ואני מסכים, זאת גם תוצאה של הזנחה של הרבה מאוד שנים.

מאיר שטרית: שאלת פה שאלות נכונות - למה צריכים היו לחכות עד שנת 1970 בשביל להקים את היישוב הבדואי הראשון?

מאיר שטרית: איפה היינו כל 50 השנה?

מאיר שטרית: למה קודם לא הקמנו יישובים ואמרנו לבדואים: אל תקימו בתים לא חוקיים, תקימו יישובים?

מאיר שטרית: אני צריך להיות הגון כלפיך ולומר לך, חבר הכנסת טלב אלסאנע – ואתה מכיר אותי, ישר לגמרי - ביום שיהיה פתרון מסודר ומוסכם בתביעות הקרקע, זכותנו לתבוע שאף אחד לא יבנה בנייה בלי רשיון.

מאיר שטרית: מי שלא יבנה בנייה ברשיון נהרוס לו על המקום ונעמיד אותו לדין, כי אז יש הצדקה למדינה להגיד: חברים, עכשיו אל תגידו שאין פתרון, הנה הפתרון.

מאיר שטרית: אז גם אם יש הסדר לקרקע, ונגיד שמחר חלק מהקרקעות יירשמו על שם התובעים, זה לא אומר שכל אחד יכול לעשות בקרקע מה שהוא רוצה.

מאיר שטרית: יחול עליו החוק כמו על כל אזרח ישראלי.

מאיר שטרית: ירצה לתכנן – יתכנן, יהיה לו אישור – יבנה, לא יהיה לו – לא יבנה.

מאיר שטרית: זאת אומרת, אתה מבין שאני מבין את הבעיות.

מאיר שטרית: אני בכוונה מביא לך דוגמאות להראות לך שאני מכיר את החומר ומבין את הבעיות, ובכוונתי לטפל בבעיות הללו, ואני מקווה שנצליח לקדם את הנושא הזה לכיוון חיובי.

מאיר שטרית: דבר אחרון, אני גם מציע לא להתעלם ממה שהממשלה הזאת עשתה לטובת הבדואים.

מאיר שטרית: בספטמבר 2003 קיבלה ממשלת ישראל את החלטה 881 - תוכנית רב-שנתית לשנים 2008-2003, שעניינה קידום פתרונות למגזר הבדואי בנגב, ובכלל זה הקמת יישובים חדשים לתושבי הנגב הבדואים.

מאיר שטרית: זה מה שמקימים, את אבו-בסמה, עם יישובים חדשים בכל מקום, עם כל הבעיות המתלוות לעניין.

מאיר שטרית: סיירתי במועצה האזורית וראיתי את הבעיות.

מאיר שטרית: ביולי 2005 קיבלה ממשלת ישראל החלטה משלימה, שעניינה תקצוב הקמתם של היישובים הבדואיים החדשים תחת המועצה האזורית שהוקמה לצורך כך, מועצת אבו-בסמה.

מאיר שטרית: שתי ההחלטות גם יחד הן החלטות מתוקצבות, וסך ההשקעות עומד על 1.4 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: הוקם גוף פיקוח ובקרה.

טלב אלסאנע: הבעיה היא שיש החלטות ואין ביצוע.

מאיר שטרית: נכון, מאה אחוז, בשביל זה אני פה.

מאיר שטרית: התקציבים בהחלטות הנזכרות כוללים יישובים ותיקים וחדשים.

מאיר שטרית: התקציבים האלה מיועדים לפיתוח שכונות מגורים, תשתיות מים, ביוב ומוסדות חינוך, מבני ציבור, תחנות לאם ולילד, סלילת כבישי גישה ליישובים, כבישים פנימיים בתוך היישובים וכן הלאה.

מאיר שטרית: אני לא רוצה להאריך, אבל חל שינוי גם במגזר הבדואי בנגב.

מאיר שטרית: ביקרתי שם בבתי-הספר החדשים, התיכוניים והיסודיים שנבנו, במרכזים הקהילתיים שנבנו, ביישובים השונים, הייתי בלקיה, בכסייפה, בתל-שבע, בשגב-שלום.

מאיר שטרית: הייתי במקומות וראיתי את הפיתוח שנעשה ודיברתי עם ראשי המועצות.

מאיר שטרית: חל שינוי, הוא לא מספיק, הוא לא פותר את הבעיה, ואני מקווה שבעקבות ריכוז המאמץ במקום אחד נצליח להביא שינוי מהותי בדרך הטיפול בעניין הזה, וגם נראה תוצאות.

מאיר שטרית: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מציע כמובן לדחות את כל הצעות האי-אמון.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

קולט אביטל: הדיון הוא דיון משולב.

קולט אביטל: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של חמש דקות לכל סיעה.

קולט אביטל: אני מזמינה את ראשון הדוברים, חבר הכנסת מתן וילנאי, מטעם העבודה-מימד.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת אמנון כהן מטעם ש"ס.

מתן וילנאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לפתוח בשתי הערות קצרות על פתיחת השריון במבצע “קדש”, שהתרחש לפני 50 שנה.

מתן וילנאי: מבצע “קדש” - ויש לזה קשר ישיר למלחמה הקודמת בלבנון - היה הפעם הראשונה שהקונספציה של צבא מילואים באה לידי ביטוי.

מתן וילנאי: זאת היתה הפעם הראשונה שהדיון בין הפעלת כוח רגלי לכוח משוריין הוכרע לטובת הכוח המשוריין, ששני-שלישים ממנו היו אנשי מילואים, וזאת היתה תחילת גיבושה של תורת הלחימה של צה"ל, שהגיעה לשיאה במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים, ב-1973.

מתן וילנאי: כל מי שמדבר על מבצע “קדש” חייב לזכור את שתי הנקודות האלה.

מתן וילנאי: הצעות האי-אמון הן חלק בלתי נפרד מהמהלך הדמוקרטי-הפרלמנטרי, וזכותה המלאה של האופוזיציה להביע אי-אמון בראש הממשלה ובשרי הממשלה, מתוך רצון להחליפה.

מתן וילנאי: אבל קשה לי להאמין שיש ולו אחד בבית הזה שחושב שמערכת בחירות כללית היא הדבר הראוי בימים האלה למדינת ישראל.

מתן וילנאי: ציינו בשבוע החולף 11 שנה להירצחו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

מתן וילנאי: מאז, במשך 11 שנה, אנחנו, קברניטי המדינה הזאת, לא מצליחים לספק יציבות לאזרחי מדינת ישראל.

מתן וילנאי: השימוש בבחירות נראה פתרון מהיר לאינטרסים כאלה או אחרים.

מתן וילנאי: הוא רע לחברה, הוא רע למדינה, הוא רע לכל קשר בין אזרחי העם לבין נבחריו.

מתן וילנאי: אין אף ממשלה שמחזיקה מעמד ארבע שנים במציאות הפוליטית שלנו.

מתן וילנאי: כולנו חיים בתחושה של זמן שאול, גם בבית הזה.

מתן וילנאי: לא מצליחים להוציא לפועל תהליכים של עשייה, לא מצליחים להתחיל ולסיים דבר, אלא תמיד אנחנו חיים משנת בחירות אחת לשנייה, נאבקים להשאיר את הראש מעל המים.

מתן וילנאי: זאת לא צורה לנהל מדינה.

מתן וילנאי: כתוצאה מזה תהליכים לא מגיעים לידי הגשמה, לא מגיעים לידי סיום.

מתן וילנאי: אמון הציבור הוא חלק מהעניין.

מתן וילנאי: בכל מערכת בחירות משתתפים פחות ופחות אנשים במהלך הדמוקרטי של בחירות כלליות.

מתן וילנאי: גם הציבור מאס בבחירות הטורדניות האלה, המפריעות לו ברמה כזו או אחרת.

מתן וילנאי: זה משפיע על כל התרבות הפוליטית שלנו ועל כל היציבות שלנו.

מתן וילנאי: השבוע - נתחיל את זה בעוד שעות ספורות – נתחיל לעסוק בהעברת חוק התקציב בקריאה ראשונה.

מתן וילנאי: זה לא חוק מושלם.

מתן וילנאי: יש עליו הרבה מאוד הערות, יש לי הערות אישיות רבות.

מתן וילנאי: הדבר המרכזי שמפריע לי הוא חוק ההסדרים, שעושה לחוכא ואטלולא את המוסד המכובד הזה, ומורח במלה אחת מערכת דיונים ארוכה וכבדה על חוק כזה או אחר.

מתן וילנאי: אבל, עם זאת, יש לנו משימה ענקית של שיקום מערכת הביטחון שלנו במובן העמוק ביותר של המלה.

מתן וילנאי: זה זמן, זה כסף, זה אנשים מצוינים שחייבים לעשות את העבודה הזאת.

מתן וילנאי: אין לנו זמן לעסוק בדברים אחרים, צריך קודם כול לראות את כל המערכות משקמות את עצמן בצפון הארץ, ובעיקר מערכת הביטחון, בלי שום קשר לתפיסה פוליטית כזאת או אחרת – צריך להתגייס להבטחת היציבות ולשיקום כל המערכות האלה בצורה שלמה.

מתן וילנאי: אני מסתכל מסביב על הבית הזה; יש כאן נציגי מפלגות שלפני חצי שנה לא היו קיימות.

מתן וילנאי: הנציגות הכי מרשימה, כרגיל, היא של הגמלאים: יושבים פה שלושה.

יצחק גלנטי: ארבעה.

יצחק גלנטי: גם כבוד השר כאן.

מתן וילנאי: סליחה, כבוד השר.

מתן וילנאי: אז זה בכלל יותר ממחצית הסיעה.

מתן וילנאי: מקדימה אני חושש להגיד שאני לא רואה אפילו אחד – היא, כזכור, מפלגת השלטון.

אמנון כהן: אל תשכח את החבר'ה פה.

מתן וילנאי: אתם ותיקים, אני לא מתייחס אליכם.

מתן וילנאי: אני מדבר על החדשים.

מתן וילנאי: אנחנו רואים כיצד בעשר השנים האחרונות היו שש מערכות בחירות.

מתן וילנאי: זה לא מתקבל על הדעת.

מתן וילנאי: מי שמעלה את כל הרעיונות – הנכונים – של הצבעת אי-אמון צריך כמובן לזכור גם את הנקודה הזאת.

מתן וילנאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן בשם ש"ס, ואחריו - חברת הכנסת ליה שמטוב.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על הצעות אי-אמון שהגישו סיעות שונות, ואני רוצה להתמקד בהצעת האי-אמון שהגישו החברים מסיעות יהדות התורה, האיחוד הלאומי והמפד"ל, בשל הקיצוץ בתקציבי הישיבות ומוסדות התורה.

אמנון כהן: למעשה, מי שהציג כאן את האי-אמון מטעם הסיעות הוא חבר הכנסת גפני, ואני מתפלא עליו.

אמנון כהן: הוא אחד מחברי הכנסת הוותיקים בבית הזה, ואני יכול להגיד שהוא גם מוכשר מאוד, אבל הוא דיבר כאן כאילו זאת השנה הראשונה שהוא בכנסת; כאילו רק עכשיו בחרו בו והוא לא מבין את המשחקים ואת כל המהלך הפוליטי המתקיים בבית הזה, וגם בממשלה.

אמנון כהן: משרד האוצר, במדיניות ששרי האוצר מתווים לו, מכין את התקציב, וכידוע, מראש, בבסיס התקציב, הוא מקצץ.

אמנון כהן: בשפה שלנו אנחנו אומרים שאחר כך הוא ישלים את זה, אבל הוא רוצה לקצץ בבסיס התקציב כדי להראות שיש מלחמה, שהמצב קשה.

אמנון כהן: ואיפה הוא פוגע?

אמנון כהן: איפה הוא נוגע?

אמנון כהן: במקומות הכי קשים, כי מראש הוא יודע ששם הוא יצטרך להוסיף אחר כך.

אמנון כהן: המשחק הזה הוא כמובן לא הוגן ולא נכון.

אמנון כהן: דווקא יהדות התורה נלחמה באחת השנים יחד אתנו גם בוועדת הכספים.

אמנון כהן: באחת השנים אמרנו: אנחנו לא רוצים שום תוספת, אנחנו רוצים שהתקציב שהיה בשנה הקודמת ייכנס לבסיס התקציב של השנה לאחר מכן.

אמנון כהן: שקל אחד תוספת אנחנו לא רוצים.

אמנון כהן: נכון, זה היה הישג, אבל זה החזיק שנה אחת בלבד.

אמנון כהן: שנה לאחר מכן משרד האוצר שוב עשה את התרגיל הזה, וגם השנה אנחנו רואים שמראש יש קיצוץ, וכולנו יודעים שבהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, אנחנו, כשותפים בקואליציה, בהבנות הדדיות, נשיג את התקציב.

אמנון כהן: חבל שזה ייקרא כאן הישג תקציבי, כביכול.

אמנון כהן: בסך הכול הוא קוצץ מבסיס התקציב הקיים, אבל הם רוצים להראות שזאת כביכול תוספת תקציב.

אמנון כהן: זה חוזר מדי שנה.

אמנון כהן: פעם אנחנו באופוזיציה ופעם יהדות התורה באופוזיציה, וכל מי שנמצא בקואליציה מנסה להשלים את התקציב, כדי שעולם התורה לא ייפגע.

אמנון כהן: אגב, לא רק עולם התורה ששייך למגזר כזה או אחר, אלא עולם התורה כולו, גם עולם התורה של המפד"ל.

אמנון כהן: כמובן, אנחנו כעם ישראל מחויבים שחלק מהעם ישבו וילמדו תורה, כי זאת השושלת ההמשכית של עם ישראל במהלך כל שנות חיינו.

אמנון כהן: אבל לבוא לכאן בכל פעם ולהגיד ולהתריס ולכתוב בעיתונות שש"ס לא מונעת את הקיצוצים או לא רואה אותם, זאת טעות, כמובן, כי השגנו – ועוד נשיג, וכבר שמעתי מראש תנועת ש"ס שיש הבנות בין האוצר ובין סיעות הקואליציה שהתקציבים יוחזרו, שעולם הישיבות לא ייפגע, שכל נושא ההקפאה בקצבאות הילדים גם הוא יבוטל לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, וגם נושא הקשישים והגמלאים, שנאמר שהקצבאות שלהם יוקפאו – גם בזה נטפל בסיעות הקואליציה.

אמנון כהן: לשם כך נבחרנו, ולשם כך נכנסנו לקואליציה, כסיעות חברתיות, ונעמוד על כך שלא תהיה פגיעה בשכבות החלשות של החברה הישראלית.

אמנון כהן: מובן שהצעת האי-אמון הזאת מיותרת, אבל זה המשחק הפרלמנטרי, ואנחנו מכבדים את זה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת ליה שמטוב, בשם ישראל ביתנו, ולאחר מכן - חבר הכנסת אליהו גבאי.

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, לפעמים אני שוכחת לרגע שאני נמצאת במדינת ישראל, מדינה שהוקמה בעבור העם היהודי.

ליה שמטוב: קראתי את הנושאים שסיעות יהדות התורה, המפד"ל, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד מגישות עליהם הצעות אי-אמון בממשלה, אבל בואו נהיה רציניים: כרגע אף אחד כאן לא מאמין באמת שיש אפשרות של ממש – היום, לאחר הצטרפותה של ישראל ביתנו – להפיל את הממשלה בהצעת אי-אמון.

ליה שמטוב: חבל על הזמן היקר של המליאה.

ליה שמטוב: במקום זה היה ראוי לנצל את הזמן לעיסוק בנושאים חשובים ובקידומם.

ליה שמטוב: אני רוצה לנצל את הזמן היקר שניתן לי ולהתייחס לבעיה אמיתית שהייתי מצפה שבגינה אולי תוגש הצעת אי-אמון בממשלה, בעיה הנוגעת בעשרות ומאות אזרחים תמימים שנפלו קורבן לניסוי בבני-אדם: ניסוי ויסקונסין.

ליה שמטוב: היום התקיים בוועדת הכספים דיון בנושא זה בהשתתפות שר התמ"ת.

ליה שמטוב: כל החברים – מימין ומשמאל, קואליציה ואופוזיציה, ואפילו, לא תאמינו, השר עצמו – כולם מסכימים על כישלון התוכנית ועל הסבל שהיא גורמת לבני-אדם, אולם דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

ליה שמטוב: השר טוען כי הוא כבול ואין באפשרותו לבטל את התוכנית.

ליה שמטוב: חוזים והסכמים נכרתו, לכן כל מה שהוא יכול לעשות זה להתקין תקנות שיקלו על המשתתפים.

ליה שמטוב: אני אומרת בתשובה: כן, אומנם חוזים נכרתו והסכמים נערכו, אבל מדובר פה בבני-אדם, בני-אדם שסובלים יום-יום, והמדינה יכולה לכבד את ההסכמים וגם לפטור את כל המשתתפים מהשתתפות בתוכנית.

ליה שמטוב: אבל גם אם נלך לשיטתו של כבוד השר, למה, לעזאזל, לוקח כל כך הרבה זמן מרגע הפרסום והחגיגה התקשורתית על השינויים ועד מועד הגשת השינויים לאישור בוועדה בכנסת?

ליה שמטוב: מעבר לתקשורת, האם לא מבינים בסביבת השר ובמשרד כי כל יום חשוב וקריטי בשביל המשתתפים שסובלים?

ליה שמטוב: השר צריך קצת לנער את הפקידים במשרד שלו ולהפציר בהם להשלים את השינויים, ולהשלים בהקדם, ויפה שעה אחת קודם.

ליה שמטוב: אז איפה היינו?

ליה שמטוב: היינו בהצעת אי-אמון בממשלה.

ליה שמטוב: תפסיקו עם הבדיחה הזאת ותעשו טובה לעצמכם ולכולם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדובר הבא, בשם האיחוד הלאומי - מפד"ל, הוא חבר הכנסת אליהו גבאי, ולאחר מכן - חבר הכנסת אלחנן גלזר.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל הגישה הצעת אי-אמון בנושא הקיצוץ בתקציבי הישיבות ומוסדות התורה, מערכת החינוך.

אליהו גבאי: אכן אנו, עם ישראל, הנקראים עם הספר, אור לגויים, אנו רוצים להידמות ולהיות, ואכן במה אנו אור לגויים, לצערנו?

אליהו גבאי: במה אנו רוצים להוות דוגמה ומופת - והנה אנו מתבשרים מדי פעם על ירידה בהישגים הלימודיים, אירן עוברת אותנו בלימודי המדעים, יורדים בהבנת הנקרא, הערכים נופלים, ואנו ממשיכים לטפס למעלה בפשיעה בקרב הנוער, סמים, דקירות, הפאבים מתמלאים, שיכרות בקרב הנוער, ולאחר מכן זה בא לידי ביטוי בתאונות הדרכים.

אליהו גבאי: גם היום התפרסם על רמת השחיתות, וכן העלייה - ואנו עולים בהישגים האלה, לצערנו, ואנו לא בודקים ממה זה נובע.

אליהו גבאי: אם נראה, המקור לדברים האלה הוא דרך החינוך וההשקעה בחינוך.

אליהו גבאי: כל צמצום בחינוך יפגע בעתידה של מדינת ישראל; כל צמצום בערכים היהודיים, שהם הנשמה של העם היהודי, יביא בסופו של דבר לירידה מהארץ, יפגע בהזדהות, בערבות ההדדית, והמצב הזה ילך ויחמיר.

אליהו גבאי: אם אנו רוצים לחזק את הלכידות החברתית, את ההזדהות עם יהדות הגולה, עם ההתנדבות כאן, זה דרך החינוך ודרך הכנסת יהדות למערכת החינוך.

אליהו גבאי: ואכן דווקא בתחומים האלה מקצצים ומקצצים.

אליהו גבאי: הנה, לדוגמה, אנו אומרים שאנו מדינה יהודית ודמוקרטית.

אליהו גבאי: במה יהודית, אם אנו לא משקיעים ביהדות?

אליהו גבאי: יהודית, סתם מלה.

אליהו גבאי: ללא השקעה בחינוך, היא תהווה את האור לגויים, או לפחות נדע שזו הדרך לנו?

אליהו גבאי: רבותי, גם החזרה שלנו לארץ-ישראל היתה בחלקה וברובה מתוך הזדהות עם החלום לחזור לציון, החלום לחזור לארץ-ישראל, ואם אנו נטשטש את הזהות היהודית, לא נראה את הנוער בדורות הבאים מזדהה אתנו כאן.

אליהו גבאי: והנה שמענו כאן את הנאום של ראש הממשלה בפתיחת כנס החורף משבח את הציבור הדתי-הלאומי ואת החינוך שלו.

אליהו גבאי: כאשר שימשתי סגן ראש העיר בירושלים ויושב-ראש ועדת החינוך בירושלים, הסתובבתי אתו בבתי-ספר, ולא פעם אחת הוא אמר: לו היתה לי אפשרות לבחור, לחנך את ילדי, הייתי בוחר בדרך של הציונות הדתית.

אליהו גבאי: והנה, דווקא ההשקעה בחינוך של הציונות הדתית היא הנפגעת, והעול הכספי על ההורים הולך וגדל ומקשה על משפחות ומביא אותן להתמוטטות.

אליהו גבאי: ככל שרוצים לקצץ, היכן מקצצים - ביהדות, מקצצים עוד ביהדות, ובסופו של דבר זה פוגע גם בחינוך לערכים ולאחר מכן גם בחינוך למדעים.

אליהו גבאי: אם נדע להשקיע בחינוך ליהדות, זה יביא את התוצאות גם בחינוך למדעים.

אליהו גבאי: האחד בשני תלוי.

אליהו גבאי: רבותי, את ההישגים של הציונות הדתית בחינוך אני לא צריך להציג, זה כבר שם דבר, היחידות המובחרות בצה"ל, הציבור שאנו רואים, האחוז הגבוה במוסדות להשכלה גבוהה, ברפואה, במדע, ביחידות הקרביות, מעבר לכוחו באוכלוסייה ובמערכת החינוך.

אליהו גבאי: ואם את זה אנו נקצץ, והעול על ההורים ילך ויגדל, זה יביא להתמוטטות של הישיבות, האולפניות וישיבות ההסדר.

אליהו גבאי: רבותי, שימו לב, אנו צריכים לדעת, דור הכיפות הסרוגות עומד להיפגע.

אליהו גבאי: אם אנו רוצים להביא לצמצום הפערים החברתיים - רק דרך החינוך.

אליהו גבאי: אם אנו רוצים להביא ללכידות חברתית - רק דרך החינוך.

אליהו גבאי: החינוך הוא המפתח להישגים בכל תחומי החיים בחברה.

אליהו גבאי: אנו רואים שדווקא כשרוצים לקצץ, מגיעים לישיבות ולאולפניות, שם המצב חמור ביותר.

אליהו גבאי: אני קורא לראש הממשלה מעל במה זאת להחזיר את החינוך היהודי למרכז הווייתנו, להחזיר את החינוך היהודי לכל מערכות החינוך ולאפשר לישיבות התיכוניות ולאולפניות לפתוח את שעריהן בפני כל הציבור, כדי שלא ידירו את רגליהם בגלל בעיה כספית והעול הקשה הרובץ עליהם.

אליהו גבאי: רבותי, ההורים צריכים להחליט בין לחם לבין תשלום לאולפניות ולישיבות התיכוניות.

אליהו גבאי: העול הלך וגדל, ואין בכוחם, זו עלות גבוהה יותר מתשלום לאוניברסיטה.

אליהו גבאי: סטודנט באוניברסיטה יכול, כאשר הוא לומד, איכשהו להשלים, לעבוד קצת או לקבל מלגות, אבל בישיבות התיכוניות הוא לא יכול, הוא לא מסוגל, כי הוא לומד מבוקר עד לילה.

אליהו גבאי: אני מקווה, מעל במה זאת, שראש הממשלה ידע לכלול בתקציב הבא, של 2007, את התקציב הנדרש לישיבות ולאולפניות.

אליהו גבאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלחנן גלזר בשם סיעת גיל, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ.

אלחנן גלזר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, סיעת גיל תצביע נגד הצעות האי-אמון שהגישו סיעות האופוזיציה.

אלחנן גלזר: אני מבין שזה תפקיד האופוזיציה לנגח את הממשלה, אך המנהג של הגשת הצעות אי-אמון בכל שבוע הפך את הזכות הבסיסית הזאת לריקה מתוכן.

אלחנן גלזר: ברור לכל בר-דעת שהממשלה לא תיפול היום - - -

מוחמד ברכה: אז למה אתה טורח ומדבר?

קולט אביטל: זכותו להשיב.

אלחנן גלזר: ברור לכל בר-דעת שהממשלה לא תיפול היום, לא בשבוע הבא ולא בשבוע שאחריו, ובכל זאת, מאחר שניתנה לי זכות הדיבור, אני מבקש להתייחס לסיור שערך ראש הממשלה בצפון.

רן כהן: חבר הכנסת גלזר, אני פה שבע כנסות; אני מודיע לך, יבוא השבוע שהיא תיפול.

אלחנן גלזר: אבל לא בשבוע זה, לא בשבוע הבא ולא בעוד שבועיים, כפי שאמרתי.

אלחנן גלזר: בעת סיורו בצפון צוטט ראש הממשלה כמי שאמר כביכול שה"חיזבאללה" לא מאיים ולא יאיים בעתיד על ישראל.

אלחנן גלזר: בעקבות דברים אלה החליטה סיעת הליכוד להגיש אי-אמון בממשלה.

אלחנן גלזר: אני מוכרח להודות שכחבר כנסת חדש אני עדיין רואה בהצעות אי-אמון אמצעי חשוב לפיקוח על הממשלה.

אלחנן גלזר: עם זאת, אני מציע לראשי האופוזיציה להתמקד בעיקר ולא בטפל.

אלחנן גלזר: רבותי חברי הכנסת, הרשו לי לצטט מעיקרי הדברים בנאומו של ראש הממשלה בעת סיורו בצפון.

אלחנן גלזר: ראש הממשלה אמר כך: העמדות הכי קרובות שמהן התחילו פעולות החטיפה היו במרחק של 15 מטר מקו הגבול, לוחמי ה"חיזבאללה" היו במרחק של הושטת יד.

אלחנן גלזר: המצב הזה כבר אינו קיים, אין מוצבים שלהם אלא במרחק רב מאוד מהגבול של מדינת ישראל.

אלחנן גלזר: שאף אחד לא יבין שכל בעיותינו נפתרו, שאין יותר סיבה להיות מוטרד ולדאוג ולהיות ערוכים, אבל מה שהיה איננו, האיום הזה של פעם איננו היום, הם לא יושבים על הגבול, הם לא יכולים לירות נשק שטוח-מסלול על התושבים, אין להם חופש התנועה שהיה להם, צבא לבנוני יושב שם בכל העמדות שהם ישבו בהן פעם, יש שם צבא בין-לאומי, יש צבא ישראלי בשל יותר, מנוסה יותר וערוך יותר.

אלחנן גלזר: שום איום נורא, חוץ מהבעיה האירנית, לא מאיים מהיום להיום עלינו.

אלחנן גלזר: סוף ציטוט מדברי ראש הממשלה.

אלחנן גלזר: רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה וממשלת ישראל עושים ככל יכולתם בהגנה על אזרחי מדינת ישראל מהאיומים החוזרים ונשנים מצד ארגוני הטרור בעזה, מצד ה"חיזבאללה" ומצד אירן.

אלחנן גלזר: כפי שהתייחס ראש הממשלה בנאומו, התחמשות אירן מהווה איום על מדינת ישראל ועל העולם החופשי.

אלחנן גלזר: החשש הוא ממלחמה כלל-עולמית, כאשר בידי אירן נשק להשמדה המונית.

אלחנן גלזר: הדאגה של העולם המערבי ממלחמה גרעינית אינה קיימת אצל הרודן האירני, הפועל בהתאם לתפיסה משיחית, שלפיה הוא יביא את הגאולה לעם המוסלמי.

אלחנן גלזר: ההשפעה האירנית, תמיכתה ב"חיזבאללה" והקשרים ההדוקים עם ממשלת סוריה הם שמעוררים דאגה, ולא אמרות כאלה או אחרות שהוצאו מהקשרן.

אלחנן גלזר: אני קורא פה לראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, להפסיק את הדמגוגיה, להצטרף לממשלה ולתרום מניסיונו בטיפול באיומים מבית ומחוץ.

אלחנן גלזר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת יוסי ביילין.

אברהם רביץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני לא מתכוון לדבר ספציפית על הצעות האי-אמון.

אברהם רביץ: אני חושב שחבר הכנסת גפני בלהט שלו הצליח להעביר את המסר, את מה שכואב לציבור שאנו מייצגים.

אברהם רביץ: אני רוצה לדבר על פרשת השבוע, תרתי משמע.

אברהם רביץ: יושבים כאן כמה אנשים, חברי כנסת אינטליגנטיים, ואני רוצה להבהיר דבר.

אברהם רביץ: לפני שנים לא רבות, כבר הייתי אז חבר ועדת החוקה, חוק ומשפט, הביאו לראשונה הצעות חוק-יסוד אשר אמורות לקבל מעמד מיוחד, מעמד עדיף על כל חוק רגיל.

אברהם רביץ: אני יכול לומר לכם ששתי הצעות החוק שהתקבלו אז, אנו היינו שותפים להן, האחת חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו והשנייה חוק-יסוד: חופש העיסוק.

אברהם רביץ: היו ניסיונות להביא הצעות חוק נוספות, והם לא צלחו וההצעות לא קיבלו את הרוב המתאים בוועדה.

אברהם רביץ: הן אפילו לא עלו להצבעה, מכיוון שידעו שחוקי-יסוד יש לעשות בהסכמה.

אברהם רביץ: ומה היו החוקים ההם, שניסו להעבירם והם יהוו את פרק חוקי-היסוד?

אברהם רביץ: אגלה לכם:

אברהם רביץ: חוק אחד היה חוק-יסוד: חופש הביטוי.

אברהם רביץ: היה אפילו ניסיון להעביר חוק על עקרון השוויון, ועוד חוקים חשובים עד למאוד, חוק-יסוד: המשפט, והם לא צלחו, ומדוע?

אברהם רביץ: מכיוון שהרגשנו שחייבים לגבי חוקים אלה ליצור את המגבלות המוסכמות על החברה.

אברהם רביץ: אי-אפשר לחוקק חוק-יסוד בלי שיש הסכמה על גבולות החוק.

אברהם רביץ: ולא הגענו להסכמה.

אברהם רביץ: אני רוצה להתייחס באופן מיוחד לחוק-יסוד: חופש הביטוי, שהיום כל כתב מצפצף בו ומעלה אותו למעלות של חוק-יסוד, והם לא אשמים, הכתבים, כי בית-המשפט הגבוה אמר לנו, לחברי הכנסת, לא באופן מפורש, אבל במשמע: אם אתם לא מחוקקים, אני מחוקק; אבל הוא לא התכוון שהוא מחוקק, אלא ייתן פרשנות מורחבת לחוקים הקיימים, שזה יכלול את החוקים האחרים, ואחד מהם היה חוק-יסוד: חופש הביטוי.

אברהם רביץ: היום כל מי שיודע לכתוב בשפה העברית אומר שיש חוק-יסוד: חופש הביטוי.

אברהם רביץ: אין דבר כזה.

אברהם רביץ: מה כן יש?

אברהם רביץ: כבוד הנשיא, השופט ברק, אמר שמתוך חוק-יסוד: כבוד האדם נגזר חופש הביטוי, כי כיצד אפשר לתת לאדם כבוד אם לא מאפשרים לו להתבטא?

אברהם רביץ: ומתוך זה גם יש התייחסות לחופש ההפגנה כחוק-יסוד, כי זה סעיף בחוק-יסוד: חופש הביטוי, זה צורת ביטוי.

אברהם רביץ: אני אפילו מסכים לכך, אך אסור לנו לשכוח את מקור החוק הזה.

אברהם רביץ: החוק אינו עושה מחופש הביטוי דבר אבסולוטי, שעומד מעל ומעבר לכל דבר אחר.

אברהם רביץ: הוא אומר: הוא נגזר מכבוד האדם, ולכן אי-אפשר להתייחס לחוק-יסוד: חופש הביטוי באופן שהוא יגבר על כל דבר אחר.

אברהם רביץ: אני מקווה שדברי הוסברו.

אברהם רביץ: אני יודע כמלמד, כמורה בישראל, שהייתי צריך בשביל זה לפחות רבע שעה, אבל זמני קצר, ולכן אני אומר: כאשר אנו בונים את החברה שלנו, כאשר אנו רוצים להגיע להנהגות חברתיות, ואנו מתבססים על חוק-יסוד: כבוד האדם, רבותי, חברי חברי הכנסת, כבוד האדם הוא לא רק של קבוצה אחת.

אברהם רביץ: כבוד האדם צריך לעמוד במבחן, באיזון - כבוד מול כבוד.

אברהם רביץ: איך עושים את האיזון – זאת בעיה, ואיני מזלזל בה.

אברהם רביץ: יש קבוצות כאלה, קבוצות אחרות, האם זה נחתך לפי רוב ומיעוט, ואולי לא, אבל ודאי שלא קיימת עדיפות לחוק-יסוד: חופש הביטוי, ומשום כך הוא לא נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל, בינתיים, עד שנמצא את המגבלות המתאימות.

אברהם רביץ: מה שקרה השבוע, ועדיין זה לא הסתיים, העמידו את כל עם ישראל על רגליו ואמרו: רוצים לקעקע את החלטות בית-המשפט, את חוקי-היסוד שעליהם גאוותנו.

אברהם רביץ: זה, רבותי, בעברית הכי פשוטה, שקר.

אברהם רביץ: אין חוק כזה.

אברהם רביץ: וכבוד צריך לעמוד מול כבוד אחר.

אברהם רביץ: יש כבוד גם לאנשים שרוצים לחיות באופן מסורתי, שנפשם נקעה מדרכים אחרות, המופצות.

אברהם רביץ: קיימת בעיה, איני מבטל אותה.

אברהם רביץ: לפי דעתי, יש פתרונות אחרים לבעיה הזאת, אבל אל יעמידו את כל הציבור הדתי והחרדי כמתנגחים עם חוק-יסוד: חופש הביטוי, כי הוא לא קיים.

אברהם רביץ: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו - חבר הכנסת עבאס זכור.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נצביע היום אי-אמון בממשלה כי אין לנו אמון בה.

יוסי ביילין: אנו לא מתייחסים בזלזול לדיונים האלה.

יוסי ביילין: זאת האפשרות של אופוזיציה להביע את עמדתה, בין שכתוצאה מהאפשרות הזאת הממשלה נופלת ובין שעדיין לא.

יוסי ביילין: אנו יושבים כאן היום, ובאותה שעה עצמה בעזה מתמשך מבצע לוחמה שבמהלכו נהרגים אנשים, חלקם נושאי נשק, חלקם לא נושאי נשק, חלקם עוברי אורח, חלקם אנשים שרוצים לפגוע בנו, אבל דבר אחד אנחנו יודעים - כשהמבצע הזה יסתיים יימשכו ה"קסאמים", תוחרף האיבה, תוחרף העוינות.

יוסי ביילין: ישראל לא תהפוך להיות מדינה יותר בטוחה, שדרות לא תהפוך להיות עיר יותר בטוחה עקב המבצע הזה, אבל עוד ילדים ועוד אנשים צעירים יראו אותנו בעין קשה מאוד, בשנאה נוראה, ואנחנו מנביטים את הזרעים שמולידים את המתאבדים הבאים.

יוסי ביילין: הלוואי שהייתי יכול להבין מהי החוכמה שבמבצע הזה.

יוסי ביילין: הלוואי שהייתי יכול לראות את התוכנית.

יוסי ביילין: את הדרך שמסיימת אותו, את הנקודה שבה נאמר:

יוסי ביילין: אוקיי, אנחנו, באמצעות המהלך האלים הזה – שהוא מהלך של אין ברירה, כי פוגעים בנו – מקלים את הסבל של ילדי שדרות.

יוסי ביילין: ואני נורא מצטער לומר: אני לא רואה את זה.

יוסי ביילין: לא רואה את קצה הדרך הזאת.

יוסי ביילין: ואני חושש שהמהלך הזה נעשה בעיקר כדי להרגיע את מי שאומר: תעשו משהו.

יוסי ביילין: זאת לא דרך של ממשלה.

יוסי ביילין: זאת לא דרך שממשלה יכולה לקבל אמון בכנסת בגללה.

יוסי ביילין: אם אנחנו באמת רוצים – ואני חושב שהבית הזה, לפחות רובו, אם לא כולו, מעריך שעדיף לחזק את הגורמים הפרגמטיים שם – אם אנחנו רוצים לחזק את הגורמים הפרגמטיים, ולא את ה"חמאס", אנחנו לא מבינים שהמבצע הזה מאחד את כולם נגדנו?

יוסי ביילין: אנחנו לא מבינים שהסיכוי לעשות שם משהו שעוקף את ה"חמאס" הולך ונחלש מדי רגע כאשר המבצע הזה מתקדם?

יוסי ביילין: המאמץ צריך להיות במסגרת של הפסקת אש.

יוסי ביילין: דרך אבו-מאזן, או דרך גורם שלישי, אחר, חיצוני לנו.

יוסי ביילין: כמו שהמבצע בלבנון, המלחמה בלבנון לא נגמרה אלא בדרך של הסכמה, גם שם זה יכול להיגמר בהסכמה, שבמסגרתה ישוחרר גלעד שליט, ישוחררו אסירים פלסטינים, ייפסקו פעולות האיבה משני הצדדים, ועקב כך – אם זה יחזיק מעמד – גם ישוחררו הכספים כדי שהפלסטינים – הפלסטינים החפים מפשע – לא יהיו מי שישלם את המחיר הכבד הזה של סנקציות.

יוסי ביילין: אני רוצה להקדיש את הזמן שנותר לי, והוא לא רב, לנושא שהועלה כאן במסגרת הצעת האי-אמון: הטיפול בבדואים בנגב.

יוסי ביילין: שמעתי את דברי השר שטרית, ואני מאחל לו הצלחה בתפקיד הנוסף שהוא קיבל על עצמו, הטיפול בבדואים.

יוסי ביילין: אני יכול לומר לו מכאן דבר אחד: שום תוכנית, חדשה או ישנה, שתיושם בלי הבדואים עצמם, לא תוכל להצליח.

יוסי ביילין: היו תוכניות כבר שנים – שנים – שמינהלת הבדואים הציעה.

יוסי ביילין: שום דבר לא קרה.

יוסי ביילין: מה שצריך הוא הסכמה של הבדואים.

יוסי ביילין: לפני כמה דקות הוא אמר כאן:

יוסי ביילין: אני מחפש את ההנהגה ולא מוצא אותה.

יוסי ביילין: אל יעשה לעצמו חיים קלים.

יוסי ביילין: אל יעשה לעצמו חיים קלים.

יוסי ביילין: יש בעיה בהנהגה – לא רק שם, גם אצלנו, ובעוד מקומות.

יוסי ביילין: הוא צריך ללכת אל הפזורה, אל האנשים, אל השבטים השונים, ולדבר אתם.

יוסי ביילין: ואני יכול להגיד לו מכאן: לא צריך להמציא את הגלגל; מה שצריך לעשות זה לטפל מחדש בכל נושא הפיצוי על קרקע.

יוסי ביילין: זה נושא מרכזי, שבלעדיו לא יהיה אפשר ליישב את הבדואים בפזורה באותם ריכוזים.

יוסי ביילין: אני חושב שלפחות שליש מהיישובים שלהם – מהכפרים הלא-מוכרים – אפשר להפוך לכפרים מוכרים.

יוסי ביילין: אפשר להגדיל במידה ניכרת את הפיצוי, את היחס בין הקרקע לבין כסף.

יוסי ביילין: מדובר במיליארדים של שקלים, יותר זול מהאפשרות שהשר שטרית יוריש את הבעיה הזאת למי שיחליף אותו.

יוסי ביילין: אני יכול להמליץ שהשר ייקח את החומר שהכנו בשנת 1999, חלק מעבודה משותפת של המרכז למחקר משפטי-כלכלי במזרח התיכון – חוקרים בדואים ויהודים ישבו על המדוכה והציעו הצעה מפורטת, ואני מקווה מאוד שאם השר שטרית באמת מוכן לקחת על עצמו את הנושא, הוא יוכל לחולל את השינוי.

יוסי ביילין: מה שקרה בכל השנים הללו מצדיק עד כה רק אי-אמון.

יוסי ביילין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדובר הבא הוא חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה, אם הוא יחזור.

עבאס זכור: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, לצערי הרב, האפליה, המדיניות המפלה כלפי האזרחים הערבים נמשכת כל הזמן, בפרט כלפי תושבי הנגב והכפרים הבלתי-מוכרים בנגב.

עבאס זכור: הריסת בתים, צפיפות בבתי-הספר, ילדים מתים בנסיעות מבתיהם אל בתי-הספר כי הכבישים הם לא כבישים – רק בשבוע שעבר שמענו על ילד שנסע לבית-הספר, והיה אסון לכל המדינה איך הילד הזה מת.

עבאס זכור: ילדים מתים בנסיעות מבתיהם אל בתי-הספר, כי הכבישים הם לא כבישים, וכשמדברים על מחשבים, על מזגנים ועל בטיחות מגרשי המשחקים במגזר היהודי, במגזר הערבי מדברים על האזבסט בבתי-הספר, על מחסור בכיתות לימוד ובמגרשי משחקים.

עבאס זכור: רק לפני חודש וחצי, לפני החגים של היהודים, התקבלה החלטה להקדים את מועד כל הקצבאות, כדי שכל המשפחות במדינה יוכלו ליהנות מהחגים וכדי שכל ילד עני יוכל לאכול, לשתות ולהתלבש כמו כל ילדי המדינה.

עבאס זכור: לפני שבועיים, לפני חג אל-פיטר של המוסלמים, פניתי אל משרד ראש הממשלה, המחזיק בתיק הרווחה, והסברתי שלמוסלמים יש רק שני חגים בשנה, והשנה החג נופל אחרי המלחמה, אחרי פתיחת שנת הלימודים ואחרי חודש הרמדאן, הסברתי כמה חשוב להקדים את מועד הקצבאות – ועם כל זה התשובה על בקשתי היתה שלילית.

עבאס זכור: כל זה אומר שהממשלה רואה במגזר הערבי סוג ב' – לא מגיע לערבים לחגוג; לא צריך שהילד הערבי יוכל ליהנות אפילו בחג שלו.

עבאס זכור: ממשלה כזאת, ממשלת מלחמה, ממשלה שיושב בה שר כמו ליברמן, שלא רוצה לראות ערבי במדינה, לא יכולה להישאר בשלטון ולא מגיע לה אמון.

עבאס זכור: ממשלה שמעלה את מחירי הלחם והחלב, וחושבת גם להעלות את מחיר המים ב-50%, היא ממשלה שאסור לתת לה יד.

עבאס זכור: אני מבקש לקבל הצעת האי-אמון בממשלה הזאת.

עבאס זכור: תודה לך.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

קולט אביטל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואם הוא לא יהיה, נעבור להצבעה.

קולט אביטל: בבקשה.

קריאות: חסון כאן.

קולט אביטל: מצטערת.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, קשה לדבר על אי-אמון בממשלה בלי להתעכב על המלחמה, על הכניסה לשטחי הרשות ברצועת-עזה ועל מרחץ הדמים שקורה שם, אבל אני אדחה את זה לדיון הבא, שיהיה עוד הלילה.

מוחמד ברכה: אני רוצה להתרכז באחד משלושת הנושאים שבשלהם הועלתה הצעת האי-אמון, מצב האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב.

מוחמד ברכה: זה שנים רבות פועלת בנגב מינהלה שנקראת: מינהלה לקידום הבדואים בנגב.

מוחמד ברכה: הגוף הזה, שנדרשנו לו כמה פעמים בשנים האחרונות, הוא ההיפך משמו.

מוחמד ברכה: הוא הגוף המתאם את נישולם ורדיפתם של הערבים הבדואים בנגב.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שלפני כל טיפול בנושא האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב, צריך לפרק את המינהלה הזאת, שהיא אחד המכשירים האגרסיביים ביותר לשלילת זכויותיהם של הבדואים, ובעיקר את אדמתם.

מוחמד ברכה: בתוך המינהלה הזאת, שאמורה לקדם את הבדואים, אין בדואים.

מוחמד ברכה: זו מינהלה של הנציב העליון של מדינת ישראל, שעדיין מתייחסת אל עצמה כאל גוף זר בנגב בקרב הבדואים ולא מתייחסת אליהם כאל אזרחים.

מוחמד ברכה: אחת הזרועות שפועלות שם בכל מה שקשור להריסת בתים היא הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

מוחמד ברכה: בוועדה הזאת יש 28 חברים, ביניהם חבר ערבי אחד מהאוכלוסייה הערבית הבדואית.

מוחמד ברכה: אלה דברים שאינם מתקבלים על הדעת.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שכל ניסיון לטפל בבעיות הכאובות, הקשות והעמוקות של האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב, צריך להיות קודם כול בתיאום אתם ובגופים משותפים, שדעתם תישמע שם.

מוחמד ברכה: לא עוברים יומיים-שלושה ואנחנו שומעים על הריסת בתים.

מוחמד ברכה: החשק להרוס בתים בתקופה האחרונה מקבל תאוצה מזוויעה.

מוחמד ברכה: בתים נהרסים ללא חלופות.

מוחמד ברכה: ואני מוכרח לומר דבר שאני חוזר עליו כמה פעמים בשנים האחרונות: חוק אשר שולל קורת-גג הוא חוק נפשע.

מוחמד ברכה: חוק שהורס בית בלי לתת חלופה לאזרח הוא חוק נפשע.

מוחמד ברכה: חוק הצדק הטבעי שלאדם תהיה קורת-גג עולה בערכו המוסרי על כל חוק אחר, אפילו שיחוקק ברוב הגדול ביותר בכנסת.

מוחמד ברכה: אבל העניין הוא לא הריסת בתים אלא ניסיון לגזול את הקרקע.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שפתאום כל אורח החיים הבדואי בנגב, שמוכר לכולם - רוצים להפוך אותו ולרכז את כל הבדואים במקומות צרים ולבנות גורדי שחקים, בזמן שעל אדמתם המופקעת מקימים חוות יחיד, של אדם אחד, על אלפי דונמים.

מוחמד ברכה: אין הדעת סובלת, לא אתמול, לא שלשום וכמובן לא היום ולא מחר, את המשך הגזלה והנישול של הערבים הבדואים בנגב.

מוחמד ברכה: היום היתה ישיבה של ועדת הפנים שבה התעכבנו ארוכות על העניין הזה.

מוחמד ברכה: הנגב מהווה 60% משטח המדינה.

מוחמד ברכה: מדובר על אחוזים בודדים שצריך לספק אותם, לא לספק אותם אלא לאפשר לבעליהם החוקיים לחיות בהם.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שהיום צריך לעשות מלחמה על הקמת בית-ספר.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שצריך ללכת לבית-המשפט העליון כדי להבטיח אספקת מים, ובית-המשפט העליון עוד מכיר בזכותה של המדינה שלא לספק מים.

מוחמד ברכה: המצב של הערבים הבדואים בנגב הוא פצצה מתקתקת מבחינה חברתית, מבחינה אנושית, וזו סיבה מספיקה כדי להביע אי-אמון בממשלה.

מוחמד ברכה: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחרון הדוברים - חבר הכנסת יואל חסון בשם קדימה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, הממשלה מספקת בקצב מסחרר סיבות להבעת אי-אמון בה, במדיניותה, בהרכבה ואפילו בהרכבה הפרסונלי.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת קמה לאחר בחירות שבהן הובטח לאזרחים, כל האזרחים, שהיא תבוא עם אג'נדה חברתית, תשנה סדרי עדיפויות.

ג'מאל זחאלקה: כל קיתונות האש נשפכו על מר ביבי נתניהו, הוא האיש הרע של הסיפור, אנחנו גמרנו את עידן נתניהו ואנחנו עכשיו בעידן פוסט-נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: ואני חושב, אם אני קורא את התקציב, רואה את המדיניות: ביבי נתניהו עדיין שר האוצר.

ג'מאל זחאלקה: שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: רוחו מרחפת במסדרונות האוצר ובספרי התקציב שהונחו על שולחננו כאן.

ג'מאל זחאלקה: הבוקר היה דיון על תוכנית ויסקונסין, גברתי היושבת-ראש.

ג'מאל זחאלקה: הרבה אזרחים תלו תקווה בכך שלמשרד התעשייה והמסחר הגיע שר שמעל הדוכן הזה תקף את תוכנית ויסקונסין בכל לשון אפשרית.

ג'מאל זחאלקה: התנגדות חד-משמעית.

ג'מאל זחאלקה: קריאה מהדהדת לבטל את התוכנית.

ג'מאל זחאלקה: ברגע שהוא התיישב על כיסא השר הוא נעשה שקול, הוא צריך לראות כאן, אולי נעשה תיקונים בתוכנית, נוסיף סעיף כאן, נוסיף סעיף שם.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אנחנו מקבלים תוכנית שהיא טלאי על טלאי.

ג'מאל זחאלקה: הוא הקים צוות בשביל לתקן את העוולות.

ג'מאל זחאלקה: במקום להקים צוות חשיבה על דרכים אחרות לעידוד התעסוקה, שזו בעיה של כולם, ובמיוחד של השכבות החלשות ובמיוחד של האזרחים הערבים, הוא בא ומנסה לעשות תיקון, כשנקודת המוצא של התוכנית פסולה, והיא תמריץ שלילי לתעסוקה - במקום לבנות תוכנית שבנויה על תמריצים חיוביים לתעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני שר האוצר, כשהייתי באוניברסיטה וגם בתיכון, היו תלמידים מעתיקים, סטודנטים העתיקו בבחינות.

ג'מאל זחאלקה: יש כאלה מעתיקים טיפשים שישבו ליד הסטודנט שלא יודע את התשובות הנכונות והעתיקו תשובות לא נכונות.

ג'מאל זחאלקה: אפילו להעתיק צריך לדעת.

ג'מאל זחאלקה: כשמעתיקים צריך לדעת להעתיק.

ג'מאל זחאלקה: העתיקו את התוכנית הזאת מארצות-הברית ומהולנד, לא למדו את כל השגיאות, אפילו שגיאות הכתיב נמצאות בתוכנית הזאת כשהעתיקו אותה לכאן, לתנאים אחרים לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: וכאילו בוויסקונסין המציאו את הגלגל.

ג'מאל זחאלקה: בוטלו כל התוכניות, כל המחשבות, קיבעון מחשבתי.

ג'מאל זחאלקה: אין דרך אחרת לעודד תעסוקה בארץ זולת תוכנית ויסקונסין.

ג'מאל זחאלקה: כאילו היא תורה, ואפילו תורה מסיני.

ג'מאל זחאלקה: אדוני שר האוצר, תוכנית ויסקונסין לא תביא בסופו של דבר - אנחנו נעמוד כאן בעוד שנים מספר, אלה מאתנו שייבחרו לפחות, חבר הכנסת ריבלין, ואנחנו נסכם שהתוכנית הזאת נכשלה וכל מה שהושקע בה היה לריק, כי התוכנית הזאת לא מותאמת לתנאים בארץ; לא מביאה בחשבון את הבעיות המיוחדות של מבנה התעסוקה ושוק התעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לשלוח אנשים לעבודה כשאין עבודה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר היא משאירה מאות משפחות ואלפי משפחות בלי תעסוקה ובלי הבטחת הכנסה.

ג'מאל זחאלקה: זאת בעצם התוצאה של התוכנית הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא מעל הדוכן הזה לשר האוצר, לשר התמ"ת ולראש הממשלה לחשוב מחדש על התוכנית ולחפש דרכים אלטרנטיביות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו חושבים שאם לא תהיה תוכנית רצינית ואמיתית להגברת ההשתתפות בשוק העבודה וליצירת מקומות עבודה חדשים – וזה העיקר – ומקומות עבודה מותאמים לאזורי הפריפריה ולכיסי התעסוקה הנמוכה, אנחנו נראה אפילו קטסטרופה כלכלית-חברתית בשכבות מסוימות, בפרט באוכלוסייה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה; חמש דקות אחרונות.

דליה איציק: עוד מעט אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת; גברתי היושבת-ראש, את ודאי זוכרת – כשכולנו היינו ילדים, אנחנו זוכרים – שבשיעורי תורה היה תרגיל "מי אמר למי".

יואל חסון: מכיוון שבהצעות האי-אמון האלה אנחנו עוסקים במי אמר למי ומי אמר מה, הייתי רוצה לשחק אתכם את המשחק הזה.

יואל חסון: הייתי רוצה לשחק ולשאול אתכם מי אמר את מה שאקריא עכשיו: "בשנים האחרונות היתה בפירוש חדירה גדולה של נורמות מושחתות.

יואל חסון: אני לא יכול לסבול שחיתות.

יואל חסון: אני פשוט לא יכול לסבול שחיתות.

יואל חסון: זה נוגד את כל התפיסה שלי, של עבודה, של התקדמות בחיים שנובעת מהמאמץ שלך, מהכשרון שלך, מהסיכון שאתה לוקח".

יואל חסון: מי אמר את זה?

יואל חסון: "בשנים האחרונות היתה בפירוש חדירה גדולה של נורמות מושחתות.

יואל חסון: פעם הנורמה היתה אחרת.

יואל חסון: זה מאוד מרגיז אותי, כי זאת הרי המלחמה הכי גדולה שלי, לפגוע במשחדים ובמשוחדים.

יואל חסון: בוא ניקח את הדבר הזה שנקרא 'ניקיון כפיים'; הדבר שהכי מסמל ניקיון כפיים הוא עם מה אדם נכנס לתפקיד ציבורי, ועם מה הוא יוצא".

יואל חסון: מי אמר למי?

יואל חסון: אמר את זה, גבירותי ורבותי, הכוכב של דוח מבקר המדינה: בנימין נתניהו, שמבקר המדינה קבע שהוא עבר באופן ברור על הנחיות מבקר המדינה.

יואל חסון: נתניהו המועמד הגיש את הדוח המסכם באיחור, בניגוד להוראות החוק.

צבי הנדל: אוי ואבוי.

יואל חסון: המועמד נתניהו לא ניהל את מערכת חשבונותיו לפי הנחיות מבקר המדינה בכך שלא צירף אסמכתאות לחשבוניות, הוציא מעבר לסכום המותר ובלי התקשרות כתובה, ולא שיקף בספריו את הוצאותיו.

יואל חסון: בסדר, אתה אומר – לא נורא, לא קרה שום דבר.

צבי הנדל: אתם מקדימה, שתהיה לכם קצת בושה.

יואל חסון: אבל יותר מזה – הכנסות המועמד נתניהו חרגו מהגבולות האמורים בפרק ב' לחוק, ויותר מזה - המועמד נתניהו קיבל תרומות בעילום שם.

יואל חסון: תרומות בעילום שם.

יואל חסון: אוי ואבוי.

יואל חסון: חבר הכנסת הנדל, אם זה היה נאמר לגבי מישהו אחר, גם אז היית אומר "אוי ואבוי" ומבטל את זה כך?

צבי הנדל: מיליונים גנבתם.

יואל חסון: גבירותי ורבותי, תזכרו שזה אותו אדם שאמר שהוא לא יכול לסבול שחיתות, שהוא בעד ניקיון כפיים.

יואל חסון: זה ניקיון כפיים?

יואל חסון: איך אומרים אצלנו חברי הכנסת?

יואל חסון: אצלנו אומרים: גם ביבי – גם ביבי נמצא בדוח מבקר המדינה, ומככב בו בגדול.

יואל חסון: תודה רבה.

צבי הנדל: גם טיבי.

מיכאל איתן: - - - חוק חדש היום?

דליה איציק: חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: רבותי השרים, מי השר המשיב?

רוני בר-און: הוא כבר ענה.

דליה איציק: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: לפנינו שלוש הצעות נפרדות.

דליה איציק: תחילה נצביע על הצעת סיעות יהדות התורה, האיחוד הלאומי והמפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל הקיצוץ בתקציבי הישיבות ומוסדות התורה.

דליה איציק: מי בעד ומי נגד?

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות יהדות התורה - האיחוד הלאומי - מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 26 נגד – 53 נמנעים – 3 הצעת סיעות יהדות התורה - האיחוד לאומי - מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות יהדות התורה, האיחוד הלאומי והמפד"ל לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל דברי ראש הממשלה בעת סיור בצפון.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 18 נגד – 53 נמנעים – 11 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הסיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל - חד"ש - בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 13 נגד – 56 נמנעים – 8 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל - חד"ש - בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

קריאה: - - -

דליה איציק: לא מדברים.

דליה איציק: ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/260).

דליה איציק: ]

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק התקציב.

דליה איציק: לתשומת לבכם, סדר-היום מחר משתנה לחלוטין; אנחנו מתחילים את סדר-היום בשעה 11:00.

דליה איציק: היום ישיבת המליאה מסתיימת רק בשעה 23:00.

דליה איציק: מחר היא מתחילה בשעה 11:00, וההצבעה על התקציב תתקיים מחר בסביבות השעה 19:00.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2007 ולהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), בקריאה ראשונה.

דליה איציק: אני מזמינה את שר האוצר, בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, תגידי שההצבעה לא תהיה לפני 19:00.

דליה איציק: היא לא תהיה לפני 19:00.

קריאה: ולא אחרי?

דליה איציק: אני אתחיל בסביבות 19:00.

דליה איציק: אתם מכירים אותי.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא היום לאישור המליאה את הצעת חוק תקציב המדינה ואת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007).

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, לא זה התקציב שרציתי ותכננתי להניח היום לפני הכנסת.

אברהם הירשזון: בכוונתי ובכוונת הממשלה היה להציג תקציב המבקש להתמודד עם אחד הנושאים הקשים והמעיקים בחברה הישראלית - צמצום הפערים החברתיים במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: תקציב 2007 היה אמור להיות הכרזת מלחמה על העוני בישראל.

אברהם הירשזון: אבל באה מלחמה אחרת ואילצה אותנו לערוך שינויים כואבים.

אברהם הירשזון: אני אומר שינויים כואבים, מפני שהעוני והמחסור שבהם שרויות אוכלוסיות שלמות בתוכנו מציקים ומדירים שינה מעיני.

אברהם הירשזון: העובדה כי איננו יכולים להקל על השכבות האלה כבר השנה מכאיבה ומצערת אותי לא פחות מאשר כל אחד אחר.

אברהם הירשזון: הסיבה ידועה: מדינת ישראל, מיומה הראשון, היא מדינה שוחרת שלום.

אברהם הירשזון: אנחנו יודעים היטב את מחיר הדמים של המלחמה, ונוכחנו בכך שוב במלחמה האחרונה.

אברהם הירשזון: מחיר הדמים הזה הוא כמובן מחיר כפול: אחד גלוי – המחיר הנוראי של נפילת בנינו, שעליו לצערי הרב לא נוכל להתגבר.

אברהם הירשזון: המחיר השני גלוי פחות, להבדיל אלף הבדלות, אבל הוא מחיר כבד – המחיר הכלכלי של המלחמה.

אברהם הירשזון: מדובר בהרבה מאוד מיליארדים הדרושים לחידוש המלאים, להצטיידות צה"ל ולשיקום הצפון.

אברהם הירשזון: וכך, במקום הקיצוץ בתקציב הביטחון, אנחנו מוסיפים תוספת משמעותית של כ-8 מיליארדי ש"ח.

אברהם הירשזון: אנו משקמים את צפון המדינה בתוספת של 1.3 מיליארד ש"ח.

אברהם הירשזון: הוצאות המלחמה בלעו גם את מרבית העודפים התקציביים שכל כך שימחו אותנו לפני חצי שנה, העודפים ששימשו למימון השיקום הפיזי של בתי התושבים בצפון, למתן הפיצויים לעובדים ולכיסוי ההפסדים של החקלאים, התעשיינים ואנשי התיירות.

אברהם הירשזון: אני מזכיר לכם את דיוני התקציב לשנת 2006.

אברהם הירשזון: רבים יעצו לנו אז למהר ולהיטיב, להחזיר את כספי העודפים לציבור בדרכים שונות.

אברהם הירשזון: אמרתי שכדאי לשמור אותם ליום סגריר, בלי לדעת, כמובן, שיום הסגריר הוא מעבר לפינה.

אברהם הירשזון: אני אומר גם היום: מדיניות כלכלית אחראית צריכה להישמר היום מכך שמחר נזדקק לה, כי המחר הוא לפעמים בלתי ידוע.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, יש בציבוריות הישראלית הערכות שונות באשר לתוצאות הצבאיות של המערכה בצפון.

אברהם הירשזון: אין ולא יכול להיות ויכוח באשר לגודל ההישגים בתחום הכלכלי.

אברהם הירשזון: אני מציע להעניק לכלכלת ישראל צל"ש על ביצועיה בזמן המלחמה ואחריה.

אברהם הירשזון: כמיליון אזרחים מצאו את עצמם חשופים לירי הטילים של ה"חיזבאללה".

אברהם הירשזון: אותם אזרחים סגרו את עסקיהם ונאלצו להפסיק את שגרת חייהם.

אברהם הירשזון: אזרחי המדינה כולה התפללו כי היציבות הכלכלית לא תיפגע, וכי השקט – תרתי משמע – יחזור על כנו.

אברהם הירשזון: כבר ביום הרביעי למלחמה החלטתי כי הביטחון הכלכלי יובטח.

אברהם הירשזון: כנגד כל הדעות הקדומות, משרד האוצר היה כתובת ואוזן קשבת לכל הצרכים.

אברהם הירשזון: ישבנו יחד עם שר התמ"ת אלי ישי, עם מזכ"ל ההסתדרות הכללית עופר עיני ועם נשיא האיגודים הכלכליים שרגא ברוש על גיבוש הסכמי הפיצויים.

אברהם הירשזון: זה המקום להודות להם על האחריות שגילו ועל הסיוע בפתרון המהיר של הבעיות שהתעוררו.

אברהם הירשזון: אני יודע כיצד הרגישו הורים מצפת מהרגע שבו נודע להם שגם ביושבם בביתם הם יקבלו את משכורותיהם.

אברהם הירשזון: אני יודע איך הרגישו חקלאי המושבים, שראו את המלחמה משמידה את פרי עמלם, מהרגע שבו נודע להם שבפעם הראשונה, תוך כדי לחימה, הם יקבלו פיצויים נדיבים ומסלולים ירוקים.

אברהם הירשזון: אני יודע איך הרגישו תיירני הצפון, שראו איך המלחמה הורסת להם את העונה בעודה בשיאה, אחרי שהבהרנו מהרגע הראשון שנכסה את הנזקים.

אברהם הירשזון: אני יודע כיצד הרגיש בעל החנות, שנאלץ לסגור אותה לתקופה כה ממושכת, ללא ביטחון בהכנסה קבועה ובעתיד הכלכלי.

אברהם הירשזון: אני יודע איך הרגישו ראשי רשויות שהיו צריכים להתמודד בחזית, כששר הפנים ואנוכי נתנו תשובות מיידיות בזמן המלחמה.

אברהם הירשזון: אני יודע איך הרגישה כל אחת מ-18,000 המשפחות אשר רכושן נהרס.

אברהם הירשזון: מדובר במספר חסר תקדים ביחס לכל מלחמה שהתקיימה בעבר.

אברהם הירשזון: אבקש לומר לך, גברתי היושבת-ראש, שתוך שלושה חודשים סיימנו באופן מלא את הטיפול בבעיות של 85% מן התביעות הללו.

אברהם הירשזון: עשרות סוגיות קרדינליות לעתידה של כלכלת ישראל עלו בימי הלחימה.

אברהם הירשזון: החלטנו להילחם על יציבותה של הכלכלה הישראלית, והצלחנו.

אברהם הירשזון: נתנו מענה על כל הצרכים המיידיים של מערכת הביטחון.

אברהם הירשזון: זרם ההשקעות נמשך גם בעיצומם של ימי הקרבות.

אברהם הירשזון: דירוג האשראי של ישראל לא השתנה.

אברהם הירשזון: השווקים המקומיים והעולמיים הביעו אמון בכלכלה הישראלית.

אברהם הירשזון: הממשל האמריקני האריך את הערבויות לישראל.

אברהם הירשזון: קיבלתי היום את מסקנותיה של משלחת קרן המטבע הבין-לאומית.

אברהם הירשזון: אני גאה על כך שהמשלחת קבעה באופן חד-משמעי, שביצועיו של המשק הישראלי טובים מאוד בהתחשב באי-ודאות ובטלטלות המשמעותיות שפקדו את הזירה הביטחונית.

אברהם הירשזון: אני שמח שקיבלנו חיזוק לכך שדרכנו הכלכלית חייבת להימשך.

אברהם הירשזון: הישגים אלה, חסרי תקדים בימים של מלחמה, לא באו מאליהם; מאחוריהם עמדה פעולה נמרצת.

אברהם הירשזון: עשינו הכול על מנת להביא להרגעת השווקים.

אברהם הירשזון: אמרנו את שהתברר כנכון: עלינו לשמור על יציבות כלכלית, כי זו תשמור עלינו.

אברהם הירשזון: מעל במה זו אני רוצה להודות לראש הממשלה על שיתוף הפעולה והגיבוי שזכינו לו בכל עשייתנו.

אברהם הירשזון: היה זה נדבך חשוב בהצלחה.

אברהם הירשזון: הוכחנו יחד לעם ישראל כי יש הנהגה כלכלית אחראית במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, לשר אוצר הבא לתבוע מהציבור להקריב קורבנות כלכליים הרבה יותר קל כשהמצב קטסטרופלי.

אברהם הירשזון: אז ברור לכולם שכדי להציל את המשק חייבים להתגייס ולתרום תרומה כדי למנוע חורבן כלכלי.

אברהם הירשזון: אני עומד היום במצב הרבה פחות נוח מבחינה זו.

אברהם הירשזון: כלכלת ישראל יציבה.

אברהם הירשזון: הבורסה אפילו גואה.

אברהם הירשזון: הצמיחה תימשך.

אברהם הירשזון: המשקיעים הזרים ממשיכים לתת בנו את אמונם.

רן כהן: - - -

אברהם הירשזון: יש לי אחריות - אחריות לכלכלת ישראל, לשמירת הצמיחה והיציבות.

אברהם הירשזון: לכן לא יכולות להיות פשרות בנושא מסגרות התקציב שקבעתי.

אברהם הירשזון: את התוספות ההכרחיות לתקציב הביטחון ואת שיקום הצפון אין מנוס אלא לממן ממה שיש, תוך דחייה כואבת של תוכניות חשובות אחרות.

אברהם הירשזון: החברה בישראל, בראש ובראשונה שכבות המצוקה, שילמו בשנים האחרונות מחיר כל כך יקר עד שהצלחנו להיחלץ מן המיתון ולעלות על פסים של צמיחה.

אברהם הירשזון: זה יהיה לא רק משגה כלכלי, זה יהיה מעשה של חוסר אחריות חברתי להתחיל עכשיו לפזר כסף שאין לנו.

אברהם הירשזון: יש כמובן פיתוי כזה.

אברהם הירשזון: זהו עכשוויזם, שבו חוטאים רבים אצלנו, התובעים הכול, עכשיו ומייד.

אברהם הירשזון: היזכרו בבקשה בימי המיתון, אשר הגיעו אחרי הצמיחה של תחילת שנות האלפיים.

אברהם הירשזון: האם לשם בכוונתכם להגיע?

אברהם הירשזון: העמידה ביעדי התקציב ובמסגרתו אינה קפריזה אוצרית; היא הכרח כלכלי וחברתי והערובה הטובה ביותר לשמירת חוסנו של המשק הישראלי.

אברהם הירשזון: כן, עם כל הכאב, יש דברים שאנחנו נאלצים לדחות.

אברהם הירשזון: אין זאת אומרת שאנחנו מרשים לעצמנו לקחת פסק זמן מן ההכרח להתמודד עם בעיות החברה בישראל.

אברהם הירשזון: אבל אנחנו נעשה זאת בדרך ממוקדת ויעילה.

אברהם הירשזון: מעבר לתוספות התקציביות המשמעותיות אשר הוספנו לצרכים החברתיים מאז כינונה של הממשלה בכלל ובשנת 2007 בפרט, נמשיך במתן מענה פרטני לכל אוכלוסייה.

אברהם הירשזון: נמשיך ונחדד את מדיניות ההבחנה בין המסוגלים להשתלב בשוק העבודה לבין מי שאינם מסוגלים לכך.

אברהם הירשזון: נעשה זאת באמצעות תמריצים גדולים ויעילים יותר להשתלבות בשוק העבודה, ומנגד בתגבור השירותים והתמיכות הכספיות לאותן אוכלוסיות שאינן מסוגלות לעבוד.

אברהם הירשזון: כל מובטל החוזר אל מעגל העבודה הוא לא רק עוד אדם הנחלץ יחד עם משפחתו ממצוקה כספית.

אברהם הירשזון: זהו אדם המחזיר לעצמו את כבודו העצמי כאדם יצרני ותורם.

אברהם הירשזון: לכן, כל מי שיכול לצאת לעבוד יקבל מאתנו את כל התמיכה הדרושה כדי שירגיש שהוא אכן משתכר בכבוד, ויש שכר לעמלו.

אברהם הירשזון: בהקשר זה החלטתי לקחת את הטיפול בנושא מס הכנסה שלילי.

אברהם הירשזון: זה נדבך חשוב בצמצום הפערים במדינת ישראל, שכן הוא בא להוסיף כסף בצורה הכי ממוקדת שאפשר למי שאינו משתכר דיו.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, כולי תקווה כי השנה תהיה שנת המהפך במערכת החינוך.

אברהם הירשזון: אני נכון, עם שרת החינוך, אנשי מערכת החינוך והמורים, לתת יד לשינוי בתחום הנוגע לעתידנו ולחולל שינוי מהותי בתחום ההשכלה הגבוהה והחינוך.

אברהם הירשזון: משרד האוצר בראשותי יפעל ביתר שאת להגשמת מטרה נעלה זו.

אברהם הירשזון: אני מודיע מעל במה זו, כי נוכח אירועי המלחמה שנת 2007 תהיה שנת ההיערכות לצמצום הפערים החברתיים במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אני מאמין בחוסנה ובבריאותה של הכלכלה הישראלית כבסיס ליציבותה של החברה הישראלית.

אברהם הירשזון: אני בטוח שאם נבטיח את המשך הצמיחה במשק, נוכל להתחיל במערכה נגד העוני במדינת ישראל, ולהילחם בו מלחמה יעילה.

אברהם הירשזון: אני בוחן כבר עתה את הדרכים לצמצום הפגיעה בזקנים, בחולים ובשכבות החלשות.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עדיין בתחילת הדרך.

אברהם הירשזון: לישראל פוטנציאל להפוך למעצמה כלכלית.

אברהם הירשזון: יש לנו הון אנושי של מהנדסים, חוקרים, ממציאים ויזמים, שאין לו מקביל בשום מקום בעולם.

אברהם הירשזון: כל מה שצריך לעשות זה להעניק להון האנושי הזה את הכלים לממש את הפוטנציאל האדיר הטמון בו.

אברהם הירשזון: המשק הישראלי עדיין אינו המשק החופשי, התחרותי, המשוחרר מחסמים ביורוקרטיים כפי שהוא צריך להיות כמשק מודרני, כזה שיכול להתחרות כשווה בין שווים בעולם הגלובליזציה.

אברהם הירשזון: זרם ההשקעות הזרות, ששבר השנה את שיאי כל הזמנים והגיע ל-18 מיליארד ש"ח בתשעת החודשים הראשונים, הוא הבעת אמון משכנעת בכלכלה הישראלית.

אברהם הירשזון: השקעות אלה הן ברכה למשק, הן תורמות לצמיחתו ויוצרות אלפי מקומות עבודה חדשים, ולכן הן ראויות לעידוד רב.

אהוד אולמרט: האם זה 18 מיליארד ש"ח או 18 מיליארד דולר?

אברהם הירשזון: אמרתי, ש"ח.

אברהם הירשזון: ההשקעות הן בסך 6 מיליארדי דולר בתשעת החודשים הראשונים.

גלעד ארדן: זה לא הבדל משמעותי.

אברהם הירשזון: אני אומר מעל במה זו - - -

אהוד אולמרט: זה ההשקעות הריאליות.

אברהם הירשזון: כן.

אהוד אולמרט: ההשקעות הפיננסיות הן 17.9 מיליארד דולר.

אברהם הירשזון: זה נכון.

אהוד אולמרט: זה הכי גבוה שהיה אי פעם - - - עם הלחימה.

אברהם הירשזון: אני אומר מעל במה זו, נביא לכך שתקציב המדינה השנה יאושר בכנסת ב-31 בדצמבר 2006, ולא יום אחד מאוחר יותר.

אברהם הירשזון: אסור להמשיך ולתעתע בכלכלה הישראלית ובאזרחיה.

אברהם הירשזון: הנפגע העיקרי מכל יום שתקציב המדינה אינו מאושר הוא האזרח הנסמך על תקציב המדינה.

אברהם הירשזון: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אני רוצה להודות לך מאוד על הדיון המרתק שהיה אתמול בחדרך, שבו החלטנו כיצד ננהג גם בתקציב וגם בחוק ההסדרים, ויש לנו מחשבות חדשות ושונות גם לגבי השנה הזאת וגם לגבי ההמשך.

אברהם הירשזון: אני חושב שהצוות שהחלטנו להקים, של משרד האוצר והכנסת, הוא דבר חשוב, הוא מהווה מהפכה חשובה בכל הקשור לנושא התקציב, ובהחלט אסור לנו להיות מקובעים, ואני בטוח שנמשיך בדרך הזאת.

אברהם הירשזון: אני פונה לכל סיעות הבית, עלינו להפגין אחריות לאומית לטובת הדורות הבאים, אנו חייבים לשמור על כלכלת מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: לכן אבקשכם לתמוך בקריאה ראשונה בהצעת חוק התקציב ובהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני שר האוצר.

דליה איציק: עד שיעלה חבר הכנסת יעקב ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים, אני אספר שאתמול ישבו בחדרי שר האוצר ונציגות מהאוצר.

דליה איציק: אנחנו מאוד לא אוהבים את חוק ההסדרים, כמו שאתה נלחמת על היקפו של החוק הזה.

דליה איציק: אני חושבת שלא צריך לעשות במה עוקפת כנסת.

דליה איציק: ועם חוק כזה כמו שהבטיח שר האוצר -נשתדל להעביר את מרבית הנושאים לוועדות.

דליה איציק: אני מניחה שעוד תהיה מלחמה על זה, אבל אנחנו ניאבק.

דליה איציק: בבקשה, אדוני היושב-ראש, ואחריו - חבר הכנסת בנימין נתניהו.

רן כהן: כל שנה נוריד את חוק ההסדרים בחצי.

דליה איציק: גם השנה הוא יצומצם מאוד.

גלעד ארדן: בסעיף התקציבים - - -

ראובן ריבלין: חוק ההוצאה לפועל, בכל מקרה, בכל עניין, בכל צורה, בחוק ההסדרים במשק מקומו לא יכירנו, לא בקריאה ראשונה, לא בקריאה שנייה - - -

דליה איציק: הובטח לי אתמול להוציא את זה, חבר הכנסת ריבלין.

דליה איציק: אני מודה לך.

ראובן ריבלין: או שהם יחזירו או שהוא לא נמצא בחוק.

ראובן ריבלין: לא, חלילה, נבוא ונאמר שלא מצביעים - - -

דליה איציק: אני אומרת לך בשמו; שר האוצר יודע לשמור על מלת כבוד שלו.

דליה איציק: הוא הבטיח אתמול, וכך יהיה, וזה לא יהיה הדבר היחיד שיסולק מחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, הגשת חוק התקציב היא בדרך כלל יום חגיגי לשר האוצר שמגיש אותו לכנסת.

יעקב ליצמן: אבל אחרי ששמעתי את הנאום של שר האוצר, שאמר שזה לא התקציב שהוא רצה להגיש, ודאי אין שום חגיגיות כאן.

יעקב ליצמן: אגב, חבר הכנסת רן כהן, הצעתי ביום עיון שהיה בוועדת הכנסת, שאני מוכן להעביר את כל חוק ההסדרים לפני 1 בינואר 2007 בתנאי שזה לא בחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אם מבטלים את חוק ההסדרים, אני מתחייב להעביר את הכול.

יעקב ליצמן: אני לא מבקש כלום, מעביר הכול, חוץ מהקיצוץ בקצבאות הילדים ובקצבאות הזיקנה כמובן - - -

קריאה: - - -

יעקב ליצמן: לא, חבל על הזמן, תחפשו מישהו אחר.

יעקב ליצמן: חוץ מזה, רבותי, מה שאתם רוצים אני מעביר, אבל לא בחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: למה צריך חוק הסדרים?

יעקב ליצמן: אתה רוצה שיעבור עד 1 בינואר – הנה, יש לך אתגר.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר כמה דברים על התקציב.

יעקב ליצמן: אני רוצה לקרוא לכם מה שהופיע בכלי התקשורת מטעם מרכז טאוב שבראשו עומד פרופסור יעקב קופ.

יעקב ליצמן: אני מצטט: "ההוצאות החברתיות בתקציב המדינה צנחו ב-12 מיליארד שקל בארבע השנים האחרונות ונשחקו ריאלית ב-11%".

יעקב ליצמן: הוא ממשיך: "היקף ההוצאות החברתיות ב-2007 דומה להיקף ב-2006 למרות הצהרות הפוליטיקאים.

יעקב ליצמן: מכאן שההוצאה לנפש על סעיפים חברתיים תהיה נמוכה יותר ב-2007 עקב גידול האוכלוסייה".

יעקב ליצמן: לנו מוכרים כל הזמן שיש גידול, הוסיפו 4 מיליארדי שקל, לא יודע כמה.

יעקב ליצמן: כל יום מספר אחר.

יעקב ליצמן: אומר מישהו שבדק את זה – הוא לא חשוד, הוא לא חרדי, אני מניח, לא מכיר אותו – שהסעיפים החברתיים דווקא ירדו.

רן כהן: מה זה "מישהו"?

רן כהן: מרכז טאוב - - -

יעקב ליצמן: למען הגילוי הנאות אמרתי שאני לא מכיר אותו, אני מצטט מהעיתונות.

יעקב ליצמן: אני הייתי אומר לכם גם מאיזה עיתון, פשוט אין לי כאן צילום.

יעקב ליצמן: אני לא יודע איזה עיתון זה.

רן כהן: אני מכיר אותו.

יעקב ליצמן: אני בטוח שהוא מכובד.

ראובן ריבלין: "גלובס".

יעקב ליצמן: אולי, לא יודע.

יעקב ליצמן: לכן, אדוני השר, דבר ראשון, כולנו רוצים להיות חברתיים.

יעקב ליצמן: גם אתה.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד לך שאני מאוד מאמין לך.

יעקב ליצמן: אמרת שאתה חברתי לא פחות מכולנו, ואני מאמין לך.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ארדן פשוט מפריע לי - - - אני מאמין לך שאתה רוצה להיות חברתי, אבל אם רוצים להיות חברתיים אי-אפשר שלא להביא כסף ולשלם בשביל זה.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לפגוע עוד יותר בקצבאות זיקנה, בחיילים משוחררים, בילדים.

יעקב ליצמן: יש איום אסטרטגי – מיניתם שר מיוחד לזה; האיום האסטרטגי הכי גדול פה הוא הבעיה הדמוגרפית, ומה הפתרון?

יעקב ליצמן: רק קצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: עובדה שבבני-ברק, גם אם אחד ההורים עובד, בכל זאת הם מספר אחת בעוני, כי יש שם משפחות ברוכות ילדים.

רן כהן: כי לשר יש 30 עוזרים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: יכול להיות שהוא לקח את כל חברי הכנסת שלו כעוזרים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר עוד כמה דברים.

יעקב ליצמן: אמרת שהתקציב גדל ב-1.7% עם המלחמה, עם ה"בוקס" 3.3%, עם 0.5% של ההתנתקות, אולי עוד 0.5%, יש מספיק כסף – אין כאן בעיה של כסף.

יעקב ליצמן: הבעיה כאן היא על מה מוציאים את הכסף.

יעקב ליצמן: אם מוציאים את הכסף על עוד לשכות שרים ולא על הסעיפים החברתיים, אז בסדר, אתם רוצים להביא שווי שימוש?

יעקב ליצמן: לא יודע, אבל הדבר הראשון שצריך לבדוק הוא לאן הכסף הזה הולך.

יעקב ליצמן: אפילו עוברים לשווי שימוש צריך לפחות להחזיר לחלשים שבהם, אבל אנחנו לא רואים – אנחנו גם לא רואים גידול בהוצאות על תרופות לשנה.

יעקב ליצמן: העולם מתקדם, ואנחנו לא מתקדמים.

יעקב ליצמן: אני חייב לספר לכם בדיחה קטנה.

יעקב ליצמן: הייתי עכשיו בסין.

יעקב ליצמן: גם בסין נותנים קצבאות ילדים רק למשפחות עם ילד אחד, פשוט כי הם יותר.

יעקב ליצמן: אנחנו דומים לסינים, להם יש גידול – אמרתי להם שאני מציע להם הסכם – יש להם בעיה שיש אצלם צמיחה של 10% פלוס, וזה גבוה מדי בשבילם.

יעקב ליצמן: אז אמרתי להם שנתחלף לשנה אחת: ניקח את ה-10% וניתן להם את ה-4%.

יעקב ליצמן: יש שם צמיחה אדירה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחזור לקצבאות הילדים.

יעקב ליצמן: קצבאות ילדים הן לא סעיף תקציבי.

יעקב ליצמן: הן לא כלולות ב-1.7% – לא קצבאות הזיקנה ולא קצבאות הילדים, זה ביטוח לאומי.

יעקב ליצמן: לכן לא צריך אפילו להגדיל את הסעיף הזה.

יעקב ליצמן: מספיק שאתה מאשר להגדיל את הסעיף.

יעקב ליצמן: אתה לא רוצה להוריד את העוני, אתה מסכים עם 750,000 ילדים מתחת לקו העוני?

יעקב ליצמן: הרי אני יודע שאתה לא, למה שלא תעשו את זה, זה לא פופולרי?

יעקב ליצמן: היתה פעם קבוצת שינוי – היום זה אלטע זאכן, אבל המדיניות של שינוי צריכה להישאר?

יעקב ליצמן: זאת היתה המדיניות של שינוי, והציבור שלח אותם הביתה.

יעקב ליצמן: איזה נס יכול להיות יותר מזה שבן-לילה נעלמו 15 מנדטים?

ראובן ריבלין: אצבע אלוהים.

יעקב ליצמן: רק אצבע אלוהים.

אבשלום וילן: אולי אצבע הבוחר?

יעקב ליצמן: גם מרצ יסכימו לזה.

ראובן ריבלין: בזה אתה מסכים אתו.

יעקב ליצמן: בחלום הכי טוב שלכם לא חלמתם למחוק את כולם שם בן-לילה.

יעקב ליצמן: אני מציע לך להתחיל להאמין בה' ולהתפלל מעכשיו.

רן כהן: רק כשתתחילו להתפלל יחד אתנו הדברים יקרו.

יעקב ליצמן: אם תתחילו להתפלל כל יום, אני מבטיח לכם שתעלו.

יעקב ליצמן: אם לא, גם אתם תרדו.

רן כהן: אם תתפללו לבד, זה אבוד.

יעקב ליצמן: לפחות אנשי מרצ, תתחילו להאמין בה', שיש דבר כזה.

יעקב ליצמן: נחזור לקצבאות ילדים, אני לא ארד מזה.

יעקב ליצמן: הממשלה החליטה להנהיג אפליה מתקנת לציבור הבדואי.

יעקב ליצמן: האם, אדוני השר, ביקרת ב-200 הקרוונים בבני-ברק?

יעקב ליצמן: זאת עיר.

יעקב ליצמן: האם ביקרת ב-100 הקרוונים בקריית-ספר?

יעקב ליצמן: או 80 באילת?

יעקב ליצמן: בביתר?

יעקב ליצמן: בבית-שמש?

יעקב ליצמן: בבית-שמש דווקא מתקדמים יותר מאחרים.

יעקב ליצמן: למה להם לא מגיעה אפליה מתקנת?

יעקב ליצמן: למה כל דבר צריך להגיע בהסכם עם יהדות התורה?

יעקב ליצמן: למה בונים להם כיתות במסגרת ההסכם הקואליציוני?

יעקב ליצמן: לא מגיע להם כילדים רגילים?

יעקב ליצמן: הם לא תושבי המדינה?

יעקב ליצמן: לא משלמים מסים?

יעקב ליצמן: משלמים.

יעקב ליצמן: אני משלם כמו כל אחד כאן, וגם חברי משלמים.

יעקב ליצמן: למה לא מגיעה להם אפליה מתקנת כמו לבדואים?

יעקב ליצמן: האם הקרוון של הבדואים ברהט הוא לא אותו קרוון שיש בבני-ברק?

יעקב ליצמן: לא אותה שמש?

יעקב ליצמן: לא אותו אזבסט?

יעקב ליצמן: לא אותם ילדים?

יעקב ליצמן: קריאה: תביא דוגמה אחרת, לא את הבדואים.

יעקב ליצמן: אני רוצה החלטת ממשלה כמו כולם – אם יש אפליה, הולכים לעשות אפליה מתקנת והולכים לתת כיתות לימוד לציבור שלי כמו לציבור של הבדואים – כמו שהממשלה החליטה.

יעקב ליצמן: שם יש החלטה, ואחר כך נלחמים על איך מגיעים לכיתות.

יעקב ליצמן: אני לא זוכה לקבל החלטה, כי אצלי מדובר בהסכם קואליציוני.

יעקב ליצמן: אלו לא ילדים.

יעקב ליצמן: על כל דבר אני צריך לשלם בהצבעה.

יעקב ליצמן: אדוני הזכיר צמצום פערים – אתה רוצה להגיע לצמצום פערים ב-2007.

יעקב ליצמן: חלשים, זקנים – ולא הזכרת ילדים.

יעקב ליצמן: האם יש סיבה לכך שלא הזכרת?

יעקב ליצמן: שמעתי כל מלה שאמרת.

יעקב ליצמן: אדוני צריך להעיר למי שהכין את הנאום שיקפיד, ויהיה צמצום הפערים בכל הדברים – גם לזקנים וגם לילדים.

יעקב ליצמן: אני שמח שתיקנת את זה, ואני רוצה להזכיר לך את תקציב הישיבות.

יעקב ליצמן: עזבתי את ועדת הכספים ב-2002, כשתקציב הישיבות היה 1.32 מיליארד ש"ח.

יעקב ליצמן: תקציב הישיבות ב-2006 התחיל ב-371 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: היה קיצוץ, ועוד קיצוץ, אתה יודע כמה זה ב-2007?

יעקב ליצמן: 300 מיליון ש"ח.

יעקב ליצמן: מכל כך הרבה כסף שאתם מוסיפים לישיבות התקציב שלהן רק יורד.

יעקב ליצמן: רק מוסיפים כל הזמן.

יעקב ליצמן: ביום שני אני קורא באחד העיתונים שתוקפים את ועדת הכספים על כך שהישיבות קיבלו כסף.

יעקב ליצמן: עוד פעם אחת כסף, ושוב כסף, פעם שלישית כסף.

יעקב ליצמן: אחד פלוס אחד, אבל מתברר שבישיבות זה מינוס אחד.

אביגדור יצחקי: ליצמן, פקידי האוצר משאירים משהו למשא-ומתן - - -

יעקב ליצמן: שאלתי אותך, אדוני, למה צריך לזה משא-ומתן.

יעקב ליצמן: האם התלמידים האלה הם פחות תלמידים?

יעקב ליצמן: אז למה צריך משא-ומתן?

יעקב ליצמן: למה אני צריך ליפול על הרגליים לשר האוצר ולך, אדוני, כדי שחס וחלילה לא תדיח אותי, חלילה וחס.

יעקב ליצמן: אני מאוד חרד, הלב שלי דופק שלא תדיח אותי.

יעקב ליצמן: למה אני צריך להתחנן שייתנו לישיבות כסף, ולילדים כסף, לגן-הילדים שלי כסף?

יעקב ליצמן: מה ההבדל בין הילד שלי לילד שלך?

אביגדור יצחקי: - - -

יעקב ליצמן: אז למה אתה מבקש ממני הסכם קואליציוני?

יעקב ליצמן: תשלם, תהיה בן-אדם.

יעקב ליצמן: אחר כך תבוא ותבקש מחיים אורון, מרן כהן וממישהו אחר.

יעקב ליצמן: תבקש ממני – או שאני אתמוך בך או שלא, אבל מה זה שייך לזה?

יעקב ליצמן: האם זו לא סחטנות?

יעקב ליצמן: פשוט סחטנות.

יעקב ליצמן: מגיע לי או לא מגיע לי? ילד רגיל, נורמלי?

יעקב ליצמן: תשלם.

יעקב ליצמן: תגיד שאנחנו מושחתים?

יעקב ליצמן: אל תיתן, תלך למשטרה.

יעקב ליצמן: אבל אם אנחנו ילדים, תשלם כסף.

רן כהן: אביגדור, אתה יודע שהוא צודק.

יעקב ליצמן: כל פעם אני צריך להגיע להסכם קואליציוני.

יעקב ליצמן: כל פעם שר האוצר צריך לעלות על במת הכנסת ולהגיד - אני צריך לעבור את הבושות האלה – רבותי, אני מתחייב לתת ליהדות התורה.

יעקב ליצמן: כל העיתונים עושים חשבון.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: למה לך זה מגיע ולי זה לא מגיע?

יעקב ליצמן: מה ההבדל ביני לבינך?

חיים אורון: ליצמן, אתם אשמים בזה, כי פעם רציתם כך.

חיים אורון: אתה צודק עכשיו.

יעקב ליצמן: כי אף פעם לא קיבלנו אחרת.

יעקב ליצמן: חיים אורון, אני אספר לך בדיחה שכבר סיפרתי.

יעקב ליצמן: מה קורה כשיש אש בתל-אביב?

יעקב ליצמן: מצלצלים ל-102 או 103, אני לא יודע את המספר.

יעקב ליצמן: מה קורה כשיש אש בבני- ברק?

יעקב ליצמן: מה עושים?

יעקב ליצמן: מצלצלים לליצמן שהוא יצלצל למכבי אש.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי לציבור החרדי שום דבר לא הולך בלי פרוטקציה.

יעקב ליצמן: זה המצב.

יעקב ליצמן: זו בדיחה, אבל זה המצב.

יעקב ליצמן: כל דבר שאני צריך לקבל, הכול בפרוטקציה, הכול הסכמים קואליציוניים.

יעקב ליצמן: בוא נראה אותך גבר, אביגדור יצחקי, תעלה לכאן, או ששר האוצר יעלה ויגיד: אני נותן את כל מה שרצו לבקש בהסכם הקואליציוני בלי הסכם.

יעקב ליצמן: בוא נראה אתכם.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים יעקב ליצמן.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין נתניהו.

צבי הנדל: מי שאשם בזה הם - - - שהפכו את שרי האוצר לסמרטוטים.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, מכובדי שר האוצר אברהם הירשזון, אני מקווה שאני לא הולך לגרום לך פגיעה עמוקה מדי, אבל אני רוצה להגיד לך שהיית שותף נאמן בזמנו, כשעמדנו מול השוקת השבורה של המשק הישראלי.

בנימין נתניהו: הקופה היתה עם חור, עם מינוס ענק, ואתה סייעת בידי ובידי הממשלה, כיושב-ראש ועדת הכספים, לעשות צעדים מאוד אמיצים, מאוד קשים, חלקם גם מאוד נועזים וחדשניים, כדי לשנות את המצב מן הקצה אל הקצה ולהביא לשינוי יסודי שבו כלכלה שהיתה בהתרסקות היא כיום דבר שכל העולם משתאה עליו.

אברהם הירשזון: הזכרתי את זה לא פעם.

בנימין נתניהו: אמר נגיד בנק ישראל סטנלי פישר, שהעוצמה של הכלכלה הישראלית בזמן המלחמה ואחריה – מלחמת לבנון השנייה – היא תוצאה של המדיניות שקדמה לכך, ולך היה חלק חשוב בזה.

שמואל הלפרט: מה היה המחיר של ההצלחה הגדולה הזאת?

שמואל הלפרט: 1.6 מיליון אנשים עניים, 760,000 ילדים עניים.

שמואל הלפרט: תגיד באיזה מחיר השגת את זה.

שמואל הלפרט: זה היה במחיר של 1.6 מיליון עניים.

גלעד ארדן: אולי אם זה לא היה, היו 3 מיליוני עניים?

גלעד ארדן: איך אתה יודע?

אבשלום וילן: זה היה בגלל החוק שלך.

אבשלום וילן: אם לא היית מעביר את החוק שלך, לא היינו צריכים - - -

גלעד ארדן: רציתם יותר מדי.

יצחק זיו: אנחנו לא נמשיך אם לא תפסיקו.

יצחק זיו: אני מבקש להפסיק את הדיבורים.

בנימין נתניהו: בוודאי אפשר לומר דבר אחד: אז הקופה היתה ריקה, במינוס.

בנימין נתניהו: היום הקופה מלאה.

בנימין נתניהו: זה הבדל גדול מאוד.

בנימין נתניהו: ועל כן אפשר לשאול הרבה שאלות על אז, אם כי ההסבר הוא פשוט: לא היה כסף.

שמואל הלפרט: מה היה המחיר של זה?

שמואל הלפרט: איזה מחיר מדינת ישראל משלמת על כך?

שמואל הלפרט: 1.6 מיליון עניים.

בנימין נתניהו: אם תיתן לי, אני אשיב על כל שאלותיך, במיוחד אם תקשיב לסוף נאומי.

יצחק זיו: חבר הכנסת הלפרט.

בנימין נתניהו: על מנת להביא לשינוי הגדול, מכלכלה מתרסקת לכלכלה נוסקת, היה צריך לעשות שלושה דברים, ושלושת הדברים האלה חייבים להימשך.

בנימין נתניהו: אם לא יימשכו, אז זה עלה עד 6% ברבעון הראשון ואז זה יתחיל לרדת – 5%, 4%, 3%.

בנימין נתניהו: זה לא קורה מעצמו, זה אפילו לא קורה כיוון שאתם משבחים את עצמכם.

בנימין נתניהו: זה קורה כתוצאה משלושה חצים: החץ הראשון הוא התייעלות הממשלה.

בנימין נתניהו: זה לא קשור אם אתה צריך להוסיף בגלל המלחמה.

בנימין נתניהו: בהוצאות שיש לך, תקצץ.

בנימין נתניהו: במה תקצץ?

בנימין נתניהו: הכול חברתי?

בנימין נתניהו: אתה לא צריך לקצץ בחברתי.

בנימין נתניהו: אתה יכול למקר החוצה, בכל משרד.

בנימין נתניהו: אתה נותן שירות יותר טוב, שירות יותר טוב לנזקקים - - -

חיים אורון: זה לא נכון, זה אותו כסף.

בנימין נתניהו: אתה יכול לעשות את זה בחצי המחיר.

בנימין נתניהו: שירות יותר טוב בחצי מחיר.

בנימין נתניהו: שנית, אפשר להקפיד על רכש ממשלתי הרבה הרבה יותר תחרותי, באינטרנט.

בנימין נתניהו: על 15 מיליארד מתוך ה-25 מיליארד, באינטרנט.

בנימין נתניהו: זה חוסך מיליארדים.

בנימין נתניהו: במי זה פוגע?

בנימין נתניהו: באף אחד.

בנימין נתניהו: מיקור חוץ לא פוגע באף אחד.

בנימין נתניהו: יש מעון ממשלתי לאנשים עם מוגבלויות מאוד קשות.

בנימין נתניהו: יש תשעה כאלה.

בנימין נתניהו: עשינו מיקור חוץ של שניים, והמחיר למטופל ירד נדמה לי ב-50%-40%.

בנימין נתניהו: התור מכאן עד קפריסין.

בנימין נתניהו: המשפחות של האנשים המוגבלים, המסכנים האלה - רוצים רק ללכת לזה שהופרט, כי שם יש שירות טוב.

בנימין נתניהו: רצינו לעשות עוד שבעה, אבל מי התנגד לזה?

בנימין נתניהו: לא המטופלים, לא המשפחות שלהם, לא משלם המסים שחוסכים לו כסף.

בנימין נתניהו: מי שהתנגד זה עופר עיני ועובדי המדינה.

בנימין נתניהו: אתם נכנעתם להם.

בנימין נתניהו: זה כסף שהיינו חוסכים כדי לתת שירות יותר טוב ולהישאר עם עודף.

בנימין נתניהו: מכרזי המדינה – אני אתן דוגמה שכל אחד מכיר.

בנימין נתניהו: אני מסכים שצריך להוסיף לתקציב הביטחון.

בנימין נתניהו: מה עושה משלחת הרכש בניו-יורק שמקבלת 2 מיליארדי דולר לרכש?

בנימין נתניהו: היא כמו המשלחת המצרית.

בנימין נתניהו: המשלחת המצרית זה שלושה אנשים עם אינטרנט, אבל המשלחת שלנו - 200 שליחים.

בנימין נתניהו: התייעלות.

רן כהן: אבל בהם לא נגעתם.

בנימין נתניהו: לא רק שאין התייעלות, יש בזבזנות.

בנימין נתניהו: בחץ הראשון ממשלה בזבזנית, מנופחת, מוסיפים משרדים, משרדים ללא כלום.

בנימין נתניהו: איך זה, זה משרדים לענייני כלום?

ראובן ריבלין: ללא כלום.

בנימין נתניהו: ללא כלום.

בנימין נתניהו: אין התייעלות.

בנימין נתניהו: דבר שני, אתם מתגאים בזה שאתם לא מעלים מסים.

בנימין נתניהו: אוי, ריבונו של עולם, עמדתי פה ואתה, רן כהן, וחבריך אמרתם: אל תוריד את שיעורי המס, אתה תיצור גירעון.

בנימין נתניהו: אמרתי שלא, שאם נוריד את שיעורי המס, אנחנו נקבל יותר מסים.

בנימין נתניהו: אני לא אגיד לכם באילו גלי גיחוך נתקלתי כאן.

בנימין נתניהו: ועכשיו אני אומר לך, בלי גלי גיחוך: תוריד מסים.

בנימין נתניהו: לא שתהיה באוברדרפט של מסים, תהיה בעודף מסים.

בנימין נתניהו: תוריד מסים.

בנימין נתניהו: גם תייעל וגם תפחית את שיעורי המס.

בנימין נתניהו: בראש ובראשונה תקבל צמיחה.

בנימין נתניהו: אתה לא יכול להתפשר עם 5% צמיחה, כי 5% צמיחה יביאו אותך מהר מאוד ל-4% ול-3%.

בנימין נתניהו: אתה צריך להגדיל את הצמיחה, זה אומר להפחית מסים.

בנימין נתניהו: זה אומר שלושה דברים: להפחית מסים, להפחית מסים ולהפחית מסים.

בנימין נתניהו: אבל זה אומר עוד כמה דברים.

בנימין נתניהו: זה החץ השני.

בנימין נתניהו: אז בחץ הראשון אתם מבזבזים במקום להתייעל, בחץ השני אתם flat במקום להוריד.

בנימין נתניהו: אומנם לא העליתם - אני רוצה להגיד לך, אדוני, אני מעריך שזה קשור בעברנו המשותף - אבל צריך להוריד מסים על מנת לגבות יותר מסים.

בנימין נתניהו: עכשיו בא השלישי, וזה הגרוע מכול.

אברהם הירשזון: אנחנו ממשיכים - - -

בנימין נתניהו: איפה הרפורמה?

בנימין נתניהו: אמרנו, הכלכלות הבין-לאומיות היום זה זוגות-זוגות; זה הסקטור הציבורי שיושב על הסקטור הפרטי.

בנימין נתניהו: אתה רוצה לעשות דיאטה לציבורי, אתה רוצה לחזק אותו למטה, זה שסוחב, עם יותר חמצן, זה הורדת מסים, אבל אתה רוצה להוריד לו את כל החסמים, שיוכל להתקדם.

בנימין נתניהו: מה אתם עושים עם מינהל מקרקעי ישראל?

בנימין נתניהו: מה אתם עושים עם ועדות התכנון והבנייה?

בנימין נתניהו: מה אתם עושים עם חברת החשמל?

בנימין נתניהו: דוחים, דוחים.

בנימין נתניהו: לרוחב הכלכלה אולי יש רפורמה וחצי.

בנימין נתניהו: היו לנו 40 רפורמות שעשינו יחד, אברהם הירשזון; לא הייתי עושה את זה בלעדיך, אני לא אומר לך כמחמאת סרק.

בנימין נתניהו: היו לי עוד 40 רפורמות, אתה יכול לקחת אותן, הן במגירות באוצר.

בנימין נתניהו: איפה הן?

בנימין נתניהו: איפה הרפורמות?

בנימין נתניהו: איפה התחרות?

בנימין נתניהו: זה מה שמייצר את הצמיחה, זה מה שמקפיץ אותך עוד בכמה אחוזי צמיחה, וכמה אחוזי צמיחה נותנים לנו את כל מה שאנחנו צריכים בשביל לסייע לחלשים, לקשישים, לנכים, לכל הציבורים האלה שנפגעו בתקציב הזה, כשהקופה כן מלאה.

בנימין נתניהו: ניחא, היא היתה לא מלאה, אבל היא התמלאה, ופוגעים בהם.

בנימין נתניהו: תראו במי פוגעים פה, בסל קליטה, בקצבאות זיקנה, קיצוץ עבודה מועדפת – זה חיילים – נכי רדיפות הנאצים, משפחות שכולות, פלאשמורה.

בנימין נתניהו: למה?

קריאה: גזזת.

בנימין נתניהו: גזזת גם.

בנימין נתניהו: למה?

בנימין נתניהו: תתייעלו, ריבונו של עולם, תתייעלו.

בנימין נתניהו: תפחיתו את שיעורי המס ותעשו רפורמות, הכלכלה תצמח, תוכלו להוסיף עוד ועוד ועוד.

בנימין נתניהו: לא רק לא להוריד, תוכלו להוסיף לקצבאות הזיקנה, לנכים, לסל התרופות.

בנימין נתניהו: המפתח הוא הצמיחה, והתקציב הזה נעדר חזון לצמיחה.

בנימין נתניהו: אין לו חזון ואין לו דרך ואין לו שום כיוון, הוא בקושי מדשדש.

בנימין נתניהו: עכשיו יש דבר נוסף.

בנימין נתניהו: חברי מזכירים לי, הגעתי לישיבת הסיעה אצלנו ואני אומר: אני לא מאמין למה שאני רואה פה.

בנימין נתניהו: בזמן שלא היה לנו כסף השקענו עשרות מיליארדים והתחייבנו על עשרות מיליארדים ועמדנו בזה - לפריפריה.

בנימין נתניהו: אם יש משהו חברתי במדינת ישראל זה חיבור הפריפריה למרכז, והחיבור החברתי ביותר זה רכבות, כי על כבישים נוסעים פרייבטים, אבל ברכבות אין פרייבטים.

בנימין נתניהו: אין דבר יותר חברתי וגם יותר כלכלי וגם יותר שוויוני מהרכבת.

בנימין נתניהו: אני מסתכל בתקציב ואני פשוט נדהם.

בנימין נתניהו: אני אומר לך, ידידי אברהם, תחזור בך, תחזיר את זה חזרה.

בנימין נתניהו: אני רואה שהורידו מיליארד שקל השנה, אבל מתכוונים גם להוריד עד 2011, מהדבר הכי חברתי והכי חשוב.

בנימין נתניהו: בעומק השפל לא היינו מוכנים לוותר על הרכבות, וכאן הורידו רכבות.

בנימין נתניהו: רשמתי לי, הורידו רכבות - עפולה, כרמיאל, בית-שאן, הכפלת הקו לנהרייה ירדה, הקו לאשקלון.

בנימין נתניהו: אין פגיעה חברתית יותר גדולה, כי זאת לא רק פגיעה עכשיו, זאת כבר פגיעה קדימה – של "קדימה".

בנימין נתניהו: זאת פגיעה אמיתית, אמיתית, משום שברגע שאתה מחבר אותם ברכבת מהירה, נגמר הסיפור.

בנימין נתניהו: הם מחוברים, יכולים למצוא עבודה, השכר שלהם עולה, משקיעים באים, אנשים מפתחים דיור, מפתחים קניונים, מפתחים הכול.

בנימין נתניהו: פגיעה נוספת.

בנימין נתניהו: אם הייתם מתייעלים לרוחב הממשלה, אם הייתם סוחטים את כיסי השומן, אם הייתם מוכנים להתעמת עם איגוד מקצועי אחד, אחד.

בנימין נתניהו: הם עושים לכם ככה - אתם מייד בורחים.

בנימין נתניהו: השמועות שאני שומע הן לא טובות.

בנימין נתניהו: בהסתדרות אומרים: מה קורה שם?

בנימין נתניהו: אנחנו רק מצייצים.

בנימין נתניהו: תתעמתו אתם, אלה העובדים שמרוויחים הכי הרבה במדינה.

חיים אורון: כמו בנמלים תעשו רפורמה.

בנימין נתניהו: הייתי מבקש, אדוני, יש לך עדיין הזדמנות.

בנימין נתניהו: החלטנו לתמוך בחוק של סגירת התקציב עד דצמבר.

בנימין נתניהו: זה נכון למדינה.

בנימין נתניהו: אני לא מציע שנעשה את זה עכשיו, כי אנחנו לא משנים את כללי המשחק תוך כדי המשחק, אבל לשנה הבאה נתמוך בחוק של הקדמת התקציב לדצמבר.

בנימין נתניהו: אבל כרגע, בהצבעה הזאת, על תקציב ועל תוכנית שנעדרת חזון ודרך, שאין בה התייעלות ממשלתית כלשהי אלא בזבוז מנגנונים, שאין בה שום הפחתת מסים - -

ראובן ריבלין: לא צריך לשנות כללי משחק.

בנימין נתניהו: - - שכמעט אין בה רפורמות של ממש, ודאי לא מרכזיות, שיש בה פגיעה בחלשים, דווקא כשהקופה מלאה, ויש בה ביטול התשתיות היסודיות ביותר בפריפריה - אדוני, לתקציב כזה אנחנו מתנגדים.

חיים אורון: ביבי, אבל כתוב שזה המשך המדיניות שלך.

בנימין נתניהו: קיבלת את תשובתי.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת ביבי נתניהו.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת אורית נוקד.

גלעד ארדן: זה הניסיון שלהם ללכת בלי ולהרגיש עם.

רן כהן: חלקים מחוק ההסדרים לא יעלו להמשך.

רן כהן: נדמה לי שהדבר הזה ראוי להודעה בכנסת.

יעקב ליצמן: יש ויכוח אילו חלקים.

רן כהן: אילו חלקים של חוק ההסדרים בטלים?

יצחק זיו: בואו נאפשר לחברת הכנסת אורית נוקד לדבר.

יצחק זיו: חבר הכנסת רן כהן, כאשר סיעתך תדבר תעלה את הנושא.

אורית נוקד: אדוני שר האוצר, אדוני שר הבריאות, היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לאחל לך, שר האוצר, שתצליח לעמוד ביעדים שהצבת לעצמך.

אורית נוקד: הצלחתך הצלחתנו, ובמיוחד כאשר רואים את שנת 2007 כשנת היערכות לקראת הטיפול בנושא הפערים החברתיים והמלחמה בעוני.

אורית נוקד: אם נודה על האמת, סיעת העבודה מצויה בדילמה קשה.

אורית נוקד: מצד אחד, אי-אפשר להתעלם מהעובדה שמדינת ישראל עברה מלחמה שתבעה מכולנו מחיר דמים קשה, נזק כלכלי כבד וצורך להיערך לאיומים הביטחוניים שניצבים בפנינו.

אורית נוקד: כולם מבינים כי משימות אלה מחייבות שינויים כואבים בעיצוב תקציב המדינה.

אורית נוקד: מצד שני, בקווי היסוד של הממשלה נקבע כי הממשלה תנהל מדיניות של צדק חברתי על-ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני.

אורית נוקד: חברי חברי הכנסת, על רקע מלחמת לבנון וההוצאות הישירות והעקיפות שבאו במהלכה ובעקבותיה, לכאורה לא ניתן לעמוד ביעדים החברתיים שהצבנו לעצמנו.

אורית נוקד: אך מטרות אלה, השקעה בביטחון וצמצום פערים, לא רק לא עומדות במתח זו עם זו, אלא משלימות זו את זו.

אורית נוקד: חיזוק אמיתי של אזרחי מדינת ישראל, ביטחונם, כאשר ברקע קיים איום ממשי של התלקחות באחת או יותר מארבע החזיתות - סוריה, אירן, "חמאס", "חיזבאללה" - משמעותו גם ובעיקר צמצום הפערים החברתיים.

אורית נוקד: כשם שברור כי יש לדאוג למלאים במחסני הצבא ולציוד התקין על מנת להבטיח את ביטחון המדינה, כך ברור כי ללא תעסוקה והבטחת קיומם בכבוד של אזרחי המדינה ייפגע החוסן הלאומי.

אורית נוקד: בתקציב 2006 סיעת העבודה - בשיתוף פעולה עם יושב-ראש הקואליציה, וכמובן בהסכמת שר האוצר – הצלחנו להכניס מספר לא מבוטל של הסתייגויות, שריככו את עוצמת הגזירות.

אורית נוקד: אבל בתקציב ההוא לא היו כל בשורה אמיתית או שינוי מהותי שמטרתו צמצום הפערים בחברה.

אורית נוקד: אנחנו נמצאים היום לפני הצבעה בקריאה ראשונה על חוק התקציב וחוק ההסדרים לקראת שנת 2007.

אורית נוקד: דבר אחד לא השתנה: חוק ההסדרים, למרות הצמצום הנרחב שלו במשרד האוצר, כולל עדיין רפורמות מבניות וביטולי חוקים.

אורית נוקד: דעתי בנושא חוק ההסדרים מוכרת לכולם, ואף עוגנה בהצעת חוק לצמצומו, אשר אתם, חברי חברי הכנסת, אישרתם אותה פה-אחד לפני כשלושה שבועות.

אורית נוקד: בהצעת חוק ההסדרים לשנה זו נמצאות שתי רפורמות גדולות, שמקומן אינו בחקיקה שמלווה תקציב שנתי.

אורית נוקד: אני מתכוונת לרפורמה בהוצאה לפועל ולרפורמה בתיאגוד קופות-החולים.

אורית נוקד: חבר הכנסת רן כהן, שאלת, אני מאוד מקווה שניתן יהיה להוציא את שתי הרפורמות האלה ממסגרת חוק ההסדרים ולהעביר אותן לדיון בוועדות הרלוונטיות.

אורית נוקד: אבל כאן אני חייבת לסייג ולומר, חשוב שהדיונים בוועדות יתקיימו בזמן סביר, בלי שהדברים יימשכו זמן רב.

אורית נוקד: בחוק ההסדרים מצויות גזירות, ובמסגרתו, בניגוד להסכמים הקואליציוניים עם סיעת העבודה, מותירים על כנו את הקיצוץ של 4% בכל הקצבאות והגמלאות, למעט גמלת הסיעוד.

אורית נוקד: בנוסף מקפיאים את הצמדת הקצבאות למדד, שעומד כעת על 1.5% שנתי.

אורית נוקד: מדובר בסופו של דבר על קיצוץ של קרוב ל-6% בקצבאות, שכבר עתה אינן מספיקות למחיה, וכל זה כאשר 34% מאזרחי ישראל חיים מתחת לקו העוני.

אורית נוקד: נכון, עברנו מלחמה, נגרם נזק למשק, צריך להשלים מלאים בצבא.

אורית נוקד: הרי לא נשלח שוב את בעלינו, אבותינו וילדינו למלחמה עם ציוד חלקי, לא ממוגנים וללא אימון מתאים.

אורית נוקד: אבל נגרם נזק כלכלי גם לבני-אדם.

אורית נוקד: "המשק" זו מלה ערטילאית קצת, מאחוריה מסתתרים כולנו, בני-אדם – גברים, נשים, יהודים, ערבים, מבוססים יותר או עניים יותר.

אורית נוקד: אנשים אלה הם אזרחי מדינת ישראל.

אורית נוקד: למענם קיימת המדינה הזאת.

אורית נוקד: עליהם ועלינו מושתתת מדינה חזקה.

אורית נוקד: בשביל מדינה חזקה צריך לא רק עורף חזק, צריך גם אזרחים חזקים מבחינת הרווחה האישית, יכולת הפרנסה ההולמת והשתתפות אזרחית פעילה.

אורית נוקד: התקציב הנוכחי וחוק ההסדרים לא נושאים בשורות מבחינת צמצום הפערים החברתיים והאי-שוויון, שפוגעים במרקם החברתי ובסולידריות בין אזרחי המדינה.

אורית נוקד: אני שמחה מאוד על מה שאמרת, אדוני שר האוצר, על הכוונה לשנות את המצב בשנה הבאה.

אורית נוקד: אבל הפערים החברתיים מחלישים את האזרחים, וכתוצאה מכך את המדינה, ואת החוליים השונים שנגרמים אנחנו מתחילים לראות רק עכשיו.

אורית נוקד: כבר ציינתי את הקיצוץ בקצבאות הביטוח הלאומי.

אורית נוקד: חשוב לציין שאלה כוללות, בין השאר, את קצבאות הזיקנה, הבטחת ההכנסה ומענקי לידה.

אורית נוקד: נוסף על כך, לא יעודכנו בהתאם למדד גם סל הקליטה, גמלאות נכים, משפחות שכולות ונכי מלחמה, גמלאות נכי רדיפות הנאצים וגמלאות נכי המלחמה בנאצים.

אורית נוקד: למרות החלטות ממשלות ישראל לדורותיהן לחזק את פיתוח הגליל והנגב, רוצים לבטל את חוק ערי ואזורי פיתוח.

אורית נוקד: שמענו כבר קודם משר האוצר לשעבר על הכוונה לבטל את התקציבים בנושא הרכבת, וחבל, כי זאת באמת פגיעה בדבר שהיה אמור לחבר בין המרכז לפריפריה.

אורית נוקד: אני מאוד מקווה שייעשה שיקול נוסף, ולפחות חלק מהתקציב יוחזר.

אורית נוקד: החיילים שנלחמו בלבנון ונשאו בנטל המלחמה ברמה האישית ביותר עתידים למצוא עצמם נפגעים פעמיים.

אורית נוקד: הצלחתי לעבור במהלך סוף השבוע על חוק ההסדרים, והכנתי מסמך ממצה.

אורית נוקד: אני כמובן לא מתכוונת לעמוד כאן ולסקור את כל המשמעויות ואת כל הפגיעות, אבל נדמה לי שהיה לא נכון לפגוע דווקא באותם חיילים - פעם אחת עם ביטול המענק לעבודה מועדפת לעבודות בתחנות הדלק ובתעשייה ובבתי-המלאכה, ופעם נוספת עם הקיצוץ הדרסטי בזכאותם לדמי אבטלה עד גיל 28.

אורית נוקד: נדמה לי, אגב, שהדבר פוגע במיוחד באותם צעירים שנמצאים בפריפריה.

אורית נוקד: תושבי אשדוד, חברת הכנסת סופה לנדבר, יגלו זאת השנה הרביעית ברציפות, שלמרות היותם תושבי העיר החמישית בגודלה בארץ, הם לא יקבלו בית-חולים במרחק סביר מהבית, ואני מקווה שאת הדבר הזה אפשר יהיה לשנות.

אורית נוקד: חברי וחברותי חברי הכנסת, ממשלת ישראל צריכה להבין, שללא תוכניות פרואקטיביות לצמצום הפערים לא נוכל לעמוד באיומים שמעיבים עלינו.

אורית נוקד: רבות דובר על יעד חברתי, נוסף על שני היעדים הכלכליים, יעד גירעון ויעד אינפלציה.

אורית נוקד: אני רוצה להציע את יעד התעסוקה כיעד שלישי.

אורית נוקד: יעד תעסוקה יקטין את האבטלה, יגדיל את שיעור ההשתתפות בכוח העבודה במשק, יגדיל את הכנסות המדינה ממסים ויקטין את הפערים החברתיים, וזו מטרתנו.

אורית נוקד: עלינו לעודד דווקא את האוכלוסיות המוחלשות, על-ידי פיתוח תשתיות ותעסוקה.

אורית נוקד: עלינו לעודד את ההשקעות הממשלתיות במחקר ופיתוח.

אורית נוקד: עלינו לעודד את ההשקעה בהשכלה, ובעיקר בהשכלה הגבוהה.

אורית נוקד: כל אלה יכולים לקרות רק אם נדרוש את קיום ההתחייבויות הקואליציוניות כלפינו ונביא להקצבת תקציבים הולמים לפיתוח הפריפריה ולמיעוט הערבי.

אורית נוקד: צעד כזה אומנם דורש הקצאה תקציבית ניכרת, אבל משרד האוצר מגלה לאחרונה חשיבה יצירתית: הנהגת מס הכנסה שלילי.

אורית נוקד: צעדים נוספים שניתן לנקוט כדי להגדיל את הכנסות המדינה, בניגוד למה שאמר יושב-ראש האופוזיציה ושר האוצר לשעבר, הם הקפאת הרפורמה במס הכנסה והחזרת המע"מ לשיעור של 16.5%.

אורית נוקד: אני חייבת לציין לטובה את נכונות אגף התקציבים באוצר לשתף יותר את המשרדים בגיבוש התקציב השנתי שלהם.

אורית נוקד: אני חושבת שגם הכוונה לדאוג להעביר את התקציב עד 31 בדצמבר היא נכונה וראויה, אבל כמובן הדבר מחייב גם הנחת התקציב וחוק ההסדרים מוקדם יותר.

אורית נוקד: אני מבינה שהשנה לא ניתן היה לעשות את זה בגלל המלחמה, ואני יודעת שאתה התכוונת לעשות את זה, אבל אני מקווה מאוד שבשנה הבאה הדברים ייעשו.

אורית נוקד: אם זה ייעשה, אני משוכנעת שהדברים ייראו אחרת.

אורית נוקד: חברים וחברות יקרים, אכן לא הכול שחור, אולם עבודה רבה לפנינו.

אורית נוקד: מחר בהצבעה בקריאה ראשונה על חוק התקציב וחוק ההסדרים סיעת העבודה תמלא את חלקה בהסכם הקואליציוני ותתמוך בתקציב.

אורית נוקד: אך כדאי לדעת, תמיכה זו איננה מהווה צ'ק פתוח לממשלה ולמשרד האוצר להעביר את התקציב ואת חוק ההסדרים שהונחו על שולחן הכנסת ככתבם וכלשונם.

אורית נוקד: כלל וכלל לא.

אורית נוקד: תמיכה זו מותנית במילוי ההסכמים הקואליציוניים גם על-ידי שאר השותפות לקואליציה.

אורית נוקד: מילוי ההסכמים משמעותו שורה של שינויים משמעותיים שיאפשרו למפלגת העבודה לפרוע את השטרות שניתנו לבוחריה.

אורית נוקד: שינויים אלה יביאו לתיקון חברתי, לצדק חלוקתי ולקיום בכבוד ובביטחון לכלל אזרחי המדינה.

אורית נוקד: כי קיום בכבוד וביטחון חד הם, ואין האחד מתקיים ללא האחר.

אורית נוקד: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת אורית נוקד.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת רוחמה אברהם.

אדוני שר האוצר, אדוני שר החקלאות, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תושבי ישראל מצפים מאתנו, המחוקקים, כשאנו באים לאשר את תקציב המדינה, שהתקציב ייתן מענה על מגוון הבעיות בחברה הישראלית.

בכוונת הממשלה, וכפי שאמר שר האוצר - אני מתנצלת על שלא שמעתי את נאומך במליאה, אבל הקשבתי בחדרי לכל מלה שאמרת, ואני יודעת שבכוונת הממשלה לתת מענה נרחב על כל הבעיות החברתיות.

אבל, לצערי, וגם לצערו של שר האוצר, ואולי לצערנו כולנו, התרגשה עלינו מלחמה, שמעבר למחיר הדמים הקשה שהיא גבתה, היא גבתה גם עלויות כבדות משקל, אשר היו להן השפעות קשות לא רק על מערכת ההוצאות וההכנסות של המדינה אלא גם על תושבי הצפון שספגו פגיעות גם בנפש וגם ברכוש.

למרות זאת, בתקציב הנוכחי נוספו 3.8 מיליארדי ש"ח לתקציבים בתחומי הרווחה, וזאת מעבר לגידול הטבעי.

תוספת זאת כוללת 864 מיליון ש"ח לתקציב הבריאות ולסל התרופות, תוספת של 593 מיליון ש"ח לתקציב משרד החינוך, תוספת של 575 מיליון ש"ח לעידוד התעסוקה, תוספת של 290 מיליון ש"ח ללשכה לטיפול בנכים ועוד.

התוספות הללו יש בכוחן לתת מענה, אך מענה חלקי, על מגוון נושאים חברתיים-כלכליים.

אבל אני יודעת, וגם רבים מחברי חברי הכנסת שיתבטאו במהלך היומיים הקרובים יגידו, שגם התוספות הללו אינן מספיקות.

נכון, בחברה הישראלית יש פערים שיש לצמצם אותם, והפערים הללו יש להם משמעות כספית אדירה.

יש לנו עוגה שנקראת תקציב מדינת ישראל, וגם אם רצינו לתת יותר תוספות לצמצום הפערים בחברה הישראלית, בשלב הנוכחי קיימת בעיה, ויש לומר את זה בגילוי לב.

חברי חברי הכנסת, מעבר לתקציב שהוגש לנו השבוע, אנו גם מתבקשים לאשר את חוק ההסדרים, ועל זה אני רוצה לדבר אתך, שר האוצר.

אני חושבת שעמדתי בנוגע לסוגיה הזאת, לחוק ההסדרים, ידועה וגלויה.

הבעתי אותה לא אחת גם בשיחות סגורות שהיו לנו, גם במסגרת יום העיון שערכתי בכנסת בנושא הזה; ואני מוכרחה לציין ולומר שהיתה בו השתתפות, נוכחות של חברי כנסת רבים מאוד במהלך כל היום, מעבר לעובדה שליום הזה הגיעו מיטב המשפטנים, אנשי האקדמיה ואנשי עסקים במשק הישראלי.

לאור הסוגיה הזאת והדיון הנוקב שהיה, אדוני שר האוצר, אני חושבת שבשנת 2007 אין מקום לחוק ההסדרים, על אחת כמה וכמה שלמדתי אותו וראיתי אילו סוגים של רפורמות הוכנסו לו הפעם.

אני בעד רפורמות, אני בעד קידום המשק, אני בעד עצם העובדה שיש לנו גיבוי נרחב, מלא, ועצם העובדה שלמרות המלחמה עדיין אנו מתייצבים, עדיין השווקים והאנשים מאמינים בכלכלה של מדינת ישראל, אבל חוק ההסדרים הוא חוק שנועד לשעת-חירום.

ואם אמרתי שעת-חירום, יש פה אמירה של כולנו, של כל חברי הכנסת, שנכון, היינו במשבר לפני שלוש וארבע שנים, כשנדרשנו יחד, אתה בהיותך יושב-ראש ועדת הכספים, להעביר רפורמות שהיו קשות גם לך, ולא אחת אני זוכרת שנקלעת לסוגיות שבכינו אפילו יחד - כל הנושא של טיפולי ההפריה וכו', אבל נדרשנו להחליט החלטות.

אני חושבת שאנו נמצאים היום בפרק זמן אחר.

המשק התייצב.

אנו לא נמצאים בפרק זמן שאותן ארבע רפורמות שנכללו בחוק ההסדרים, יש להן מקום גם עכשיו להיות תחת חוק ההסדרים.

לכן אני חושבת שיפה אם נעשה יחד, ונאמר לציבור ולעם ישראל שחושב ויודע שחוק ההסדרים - אם תשאל כל אזרח ישראלי מהו חוק ההסדרים, אף אחד לא יכול לומר ולהצביע מה הוא בדיוק חוק ההסדרים, אני מדברת על התושבים הרגילים שיודעים שחוק ההסדרים הוא חוק רע, אבל לא ידעו בדיוק להסביר מה הוא.

לכן, אדוני היושב-ראש, אני לא חושבת שיש מקום לרפורמה של המבנה התאגידי של קופות-החולים.

כמי שעבדה במשרד הפנים ומכירה את הרפורמה בתאגידי המים והביוב - זה נכון, מדינת ישראל נדרשת לתת את התשובה בסוגיית המים.

לא ניחנו במדינה שהיא רוויית גשמים, לצערי הרב.

אבל עם זה, כשאותה רפורמה שאני מכירה אותה עם פרופסור גרונאו, שמנסה לעבור כבר כמה שנים לא מעט בשטח, כשהשורה התחתונה שלה אחת, שהיא מעלה באופן ניכר את מחירי המים לתושבי מדינת ישראל - אני חושבת שאנחנו צריכים לתת על זה את הדעת.

הרפורמה השנייה, שקרויה היטלי הפקה של מים, לי מאוד מפריע - נכון, כפי שאמרתי, אנו מדינה שחונה, יש איזו הגבלה מסוימת בכל מה שקשור להפקת המים במדינת ישראל.

אנו צריכים לעודד יותר ויותר הקמת מפעלי התפלה במדינת ישראל, שלא לדבר על המעגל ועל הכוח שזה נותן למשק, מלבד התוצר החיובי של מים.

היום שמעתי בתקשורת שהעלו את הסוגיה הכואבת של התייבשות ים-המלח.

אמרו: אולי ניקח את מאגר המים של הכינרת ונמשיך את ההזרמות, אבל אין לנו מספיק מים למחיה שלנו, שלא לדבר על כל המאגרים, על מאגר מישור החוף ועל יהודה, שומרון וחבל-עזה, שגם שם הם לקראת ייבוש טוטלי.

אז להיפך, בואו נקים יותר מפעלי התפלה, שיהיו יותר מים למדינת ישראל, ואני חושבת שבסוגיה הזאת לתת את הדעת בפרק זמן של חודשיים - למה אי-אפשר לתחום את הכנסת להחליט, שברפורמות הללו ידון יושב-ראש ועדת הכלכלה, ויחד נגיע להסכמה שהרפורמה כבדת המשקל הזאת, שצריך לתת עליה את הדעת הרבה יותר - ואני מעריכה את העבודה ואת החשיבה הפקידותית, אבל עם זה אני חושבת שיש פה הרבה מאוד חברי כנסת שיש להם מה לומר בעניין הזה.

אני מציעה לקחת את הסוגיות הללו, את ארבע הרפורמות שאנו מדברים עליהן – הרפורמה במס הכנסה, שנכון, צריך להגדיל את מעגל ההכנסות, וזה בסדר, אבל איפה מי שייתן לנו או לאזרחים את כל מה שקשור לפגיעה בזכויות אדם, שברגע שאנו מעבירים את היכולת לנציב מס הכנסה לדעת את כל החובות בהינף יד אחת - אני חושבת שיש פה סוגיה שיש לתת עליה את הדעת, ואני לא בטוחה שהבג"ץ, אם הוא יידרש לסוגיה הזאת, ייתן לנו להמשיך אתה.

לכן, אני בעד רפורמות.

אני אומרת שנכון, על-ידי הרפורמות האלה גם הצלחנו לייצב את המשק במדינת ישראל, אבל לעשות אותן באופן חכם ושקול.

לעשות אותן בפרק זמן – אני מוכנה ללוות את התהליך הזה ולהגיע להסכמה שלפחות חצי שנה של רפורמות כבדות משקל, שיידונו בוועדות, שיזמינו לשם את כל הגורמים המקצועיים שייתנו את הדעת ויראו איפה צריך ומה לתקן.

אתה, אדוני שר האוצר, היית שנים רבות חבר כנסת ופעיל מאוד בתחומים רבים, ואתה ראית שלא אחת, גם כשהממשלה הביאה דברים, נושאים כאלה ואחרים, זה לא היה "כזה ראה וקדש”, ולא אחת חברי כנסת רבים דנו בסוגיה והרחיבו את החוק או צמצמו איפה שהיה אפשר.

לכנסת יש בהחלט שיקול דעת והיא יכולה לעזור.

אני נוגעת דווקא בסוגיית חוק ההסדרים, מכיוון שבימים האחרונים – בחודש האחרון – כולנו מדברים על שינוי שיטת המשטר במדינת ישראל.

אבל מה שמפריע לי כמחוקקת – אומנם לא הרבה זמן, כנסת שנייה, חצי כנסת שנייה – מה שמפריע לי הוא שהדבר הכי יציב – אבל הכי יציב – לאורך כל השנים, משנת 1985, כשהוא נולד, זה חוק ההסדרים.

ממשלות נופלות, ממשלות קמות, סדר עולמי חדש, אבל חוק ההסדרים בעינו עומד.

ולכן, חברי הכנסת, קצת היסטוריה: חוק ההסדרים נולד בשנת 1985, כאשר המשק היה בשעת-חירום.

אתם זוכרים מה היה בשנת 1985?

400% אינפלציה.

ואז היועץ המשפטי לממשלה, שכיבד אותי – אותנו – בנוכחותו, היה פרופסור – היום פרופסור – יצחק זמיר.

הוא נימק את זה כך: מתי צריך לחוקק, או מתי צריך להפעיל את חוק ההסדרים?

הממשלה צריכה להיות משוכנעת שאנחנו נתונים בשעת-חירום כלכלית.

שעת-חירום כלכלית מצדיקה תקנות לשעת-חירום.

ואם הממשלה משוכנעת – כל הסמכות נתונה לה.

אבל כעבור פחות מ-20 שנה, אותו יועץ משפטי, יצחק זמיר – היום שופט בית-המשפט העליון בדימוס פרופסור יצחק זמיר – בשבוע שעבר אמר כך, ואני מצטטת אותו: כשחוקקנו את החוק הזה, איש לא העלה בדעתו איך הרך הנולד הזה יגדל, ישמן, אבל גם יבעט.

החוק הזה, לכל הדעות, מעקר - - -

יצחק זיו: הגולם עלה על יוצרו.

רוחמה אברהם-בלילא: כן, צודק אדוני היושב-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: החוק הזה, לכל - - -

צבי הנדל: אז גם את מציעה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אתה תיכף תשמע בדיוק מה אני מציעה.

רוחמה אברהם-בלילא: ואתה יודע, אם היית עד עכשיו פה, היית גם יודע מה הקו שלי, חבר הכנסת הנדל.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מצטערת שלא הקשבת לי, אבל בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמרתי, פרופסור זמיר אמר כך: החוק הזה, לכל הדעות, מעקר את שיקול דעתו של המחוקק, וגורם לחקיקה שתיעשה באופן חפוז, מתוך שיקולים זרים ופסולים.

רוחמה אברהם-בלילא: בעבר התבקשה ועדת הכנסת להפעיל שיקול דעת טכני בלבד במהותו.

רוחמה אברהם-בלילא: והנה החידוש – חבר הכנסת , אני מצטערת שלא היית ביום העיון – אני לא חושבת שוועדת הכנסת צריכה לנהוג כך גם עתה, וכיושבת-ראש ועדת הכנסת אמרתי את זה ביום העיון; אמרתי את זה גם לשר האוצר, אמרתי את זה לכולם.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לאור הנחייתה של היועצת המשפטית של הכנסת – אני כבר מסיימת – וגם מעצם העובדה שאנחנו לא נתונים בשעת-חירום כלכלית, אני מציעה שהפעם הזאת נפצל את מה שיישאר מהחוק, בכמה שיותר ועדות, נתחום אותן בזמן, ואני חושבת שאנחנו, באופן ציבורי, נראה גם לבית-המשפט העליון, שהדליק לנו – היום יותר מתמיד – אור אדום ואמר:

רוחמה אברהם-בלילא: אם הכנסת לא תשמור על עצמה בסוגיית חוק ההסדרים, בקרוב אני אומר את דעתי בעניין הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שחוק ההסדרים חייב להיבחן על-פי עקרון הפרדת הרשויות והשמירה על תקינות הליך החקיקה באשר הוא.

רוחמה אברהם-בלילא: לדעתי, הכנסת לא יכולה לשמש חותמת גומי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה רק להזכיר – ואני חושבת שיחד אתך, אדוני שר האוצר, אף שמאז ומתמיד עלו הנה עשרות חברי כנסת, מאות שעות של דיונים התנהלו בסוגיית חוק ההסדרים, מאז ומתמיד דיברו על החוק הזה, אבל אף אחד לא עשה שום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן שמחתי לשמוע אתמול שאמרת שאתה מתכוון להקים צוות משותף של האוצר ושל הכנסת, אבל אני גם אומרת – ואמרתי את זה גם בתוקף תפקידי בוועדת הכנסת – צריך להכניס לתקנון הכנסת פרק מיוחד שעניינו חוק הסדרים, וייקבע בו מתי צריך אותו ומהם כללי המסגרת של הכנסת בהתנהלות עם האוצר בכל שנה מחדש, איך אנחנו צריכים להתמודד עם הסוגיה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מסיימת, אדוני היושב-ראש, בדברי השופט בדימוס ד"ר מישאל חשין, שהגדיר את חוק ההסדרים פגיעה אנושה בדמוקרטיה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שכל זמן שהרעה החולה הזאת קיימת – חוק ההסדרים קיים – לא תהיה לו אלטרנטיבה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן גם שמחתי אתמול, אדוני שר האוצר, כשאמרת שאתה, לקראת 2008 – ולכל חברי, חברי הכנסת, בואו נלך לקראת מהלך שבשנת 2008 נסיר את הגזירה, את הרעה החולה הזאת שקוראים לה חוק ההסדרים, ואני אשמח, כמובן, אם אתה, חבר הכנסת , תהיה חלק בלתי נפרד מהלך הרוחות הזה.

צבי הנדל: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: 2007 זה קצר.

רוחמה אברהם-בלילא: תשמע, אני די ריאלית, אבל צריך לראות איך משנים את המצב.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת .

יצחק זיו: אני מוכרח להזכיר לכם שהדיון על חוק ההסדרים שערכה חברת הכנסת אברהם – זה היה אחד מימי העיון הנהדרים שהקשבתי להם, ואני מקווה, חברת הכנסת , שתמשיכי לערוך ימי עיון.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, חברי חברי הכנסת, אכן, יום הנחת הצעת חוק התקציב הוא יום מיוחד בכנסת, ולא רק בעבורך, אדוני שר האוצר, אלא בעבור הכנסת כולה.

אברהם מיכאלי: כי אנחנו יודעים כמה חשוב למדינה שהתקציב מתוכנן בצורה הנכונה, והוא עובר, ככל האפשר, ברוב קולות בכנסת, כדי שלא רק חברי הכנסת ירגישו שהתקציב טוב למדינה, אלא גם האזרחים שרואים אותנו ומקשיבים לוויכוחים המשעממים האלה שמתנהלים בכנסת בימים אלה של הדיון בתקציב המדינה.

אברהם מיכאלי: אדוני שר האוצר, אין כל ויכוח על כך שחשוב להעביר את התקציב עד סוף שנת התקציב, והיציבות של המדינה מתבטאת בכך שתקציב המדינה מאושר, ומאושר בצורה הכי מאוזנת שהממשלה יכולה להביא לכנסת.

אברהם מיכאלי: בשנה הנוכחית, מאז שהכנסת הנוכחית מכהנת בקדנציה החדשה, שבקושי עברו שבעה חודשים מאז תחילתה, בערך - אבל הכנסת הזאת באמת ירשה גזירות רבות מהקדנציה הקודמת, ומתמודדת עם תיקון העוולות, עם תיקון הגזירות שנוצרו במדינה, גזירות רבות שהוטלו על הציבור, שקשה לתקן אותן בבת אחת, קשה לתקן אותן בתקציב של שנה אחת.

אברהם מיכאלי: כשאישרנו בקדנציה הנוכחית את התקציב לשנת 2006 עדיין יצאנו מנקודת ההנחה – לא ידענו שלצערנו תפרוץ מלחמה, ועוד בתחילת הקדנציה הנוכחית, וכל הזמן קיווינו והאמנו שתקציב 2006, אנחנו מעבירים אותו בפשרות רבות, כדי שנגיע לתקציב 2007 ובו נוכל לתקן דברים שלא הספקנו לתקן בתקציב 2006.

אברהם מיכאלי: נכון שהמלחמה גרמה להוצאות רבות, ועדיין אנחנו לא יכולים לאשר את הדברים שרצינו לאשר בתקציב 2007.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אדוני שר האוצר, למזלנו הטוב מצב המדינה הוא לא בכי רע.

אברהם מיכאלי: מצב המדינה הוא לא כזה שלא צריכים לעשות מאמץ – אם עדיין רוצים להתאמץ לתקן עוולות שנגרמו לאזרחים בשנתיים-שלוש השנים האחרונות, לאזרחים שסבלו, או לקבוצות אוכלוסייה שסבלו בצורה מאוד מיוחדת.

אברהם מיכאלי: המצב הוא לא כל כך רע שאנחנו לא צריכים לעשות מאמץ כדי לשפר ככל האפשר את המצב שלהם ולגרום להם לחשוב שהמדינה, הכנסת, הממשלה, כולם יחד מתאמצים לבוא לקראתם.

אברהם מיכאלי: אני לא נכנס לנקודות כאלה או אחרות שהאופוזיציה היום מעלה.

אברהם מיכאלי: אני חושב ששוב, הדבר הזה לא תמיד נשמע כן כלפי הציבור, שהאופוזיציה מעלה דברים כשהיא עצמה, בקדנציה הקודמת, גרמה לקיצוץ באותם תחומים, גם אם נכון שאז המצב הכלכלי של המדינה לא היה כל כך טוב.

אברהם מיכאלי: עם זאת, בניתוחים האלה שניסינו לעשות, המדינה ניסתה לעשות, באותן אוכלוסיות שסובלות היום מאותן גזירות, לצערנו קרו מקרים שלפעמים הניתוח הצליח אבל החולה מת.

אברהם מיכאלי: יש אוכלוסיות שהן במצב כל כך קשה, שלא ניתן לבוא ולהסביר להן שהמצב היום עדיין לא מאפשר לבוא לקראתן ולשפר את מצבן הכלכלי.

אברהם מיכאלי: אנחנו ערים לכך שבתקציב המונח לפנינו הממשלה מציעה בחלק מהתחומים להוסיף תקציבים - תחומים שבעצם בקדנציה הנוכחית מוסיפים בהם דברים שבאמת בשנים האחרונות לא היו.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אדוני שר האוצר, התחושה היא שיש תחומים שאוכלוסיות מסוימות, קבוצות מסוימות בציבור שלנו סובלות בהם.

אברהם מיכאלי: אם ניקח כדוגמה את קבוצת העולים, כבר נתקלנו בבעיות הקריטיות שהם נתקלים בהן.

גאלב מג'אדלה: איזה עולים?

אברהם מיכאלי: במיוחד עולי אתיופיה, אומר זאת בצורה יותר נוקבת.

אברהם מיכאלי: יש אוכלוסיות שההעדפה המתקנת שהן זכו לה עד עכשיו כנראה לא מספיקה, ואנחנו בוועדות השונות מתמודדים עם הבעיות שמגיעות אלינו, לצערנו, בגלל בעיות תקציב שהיו ועדיין קיימות.

אברהם מיכאלי: אנחנו אומרים פעמים רבות: אם לא פותרים את הבעיות שלהם במסגרת החינוך, במסגרת הקליטה, לצערנו הבעיות האלה נגררות, עוברות לתחום של ביטחון פנים או משטרה, ולצערנו העלויות של תיקון העוול הרבה יותר יקרות, ואנחנו משלמים על זה מחיר יקר.

אברהם מיכאלי: זה מתבטא לא רק בתחום של עולים מבוגרים שיש להם בעיות תעסוקה, ובגלל בעיות תעסוקה יש משברים קשים במשפחות של העולים האלה.

אברהם מיכאלי: אני חוזר לאוכלוסייה של יהודים עולי אתיופיה, ושמענו בשנה האחרונה על כל כך הרבה מקרים מזעזעים שקרו במשפחות שלהם, כתוצאה מכך שהסמכות ההורית, סמכות המשפחה, כשבעבר אבא ואמא שלטו בילדים, הסמכות הזאת נשברה כתוצאה מכך שאבא לא עובד.

אברהם מיכאלי: אבא אין לו תעסוקה.

אברהם מיכאלי: אבא לא יכול לפרנס את המשפחה בכבוד.

אברהם מיכאלי: לכן, צריכים לחשוב גם על ההורים וגם על הילדים.

אברהם מיכאלי: בוועדת העלייה וקליטה הקמנו ועדת משנה לבחינת בעיות נוער עולה, ושם נתקלנו בבעיות רבות בתחום השפה העברית, לימוד השפה העברית.

אברהם מיכאלי: הבעיה הזאת קיימת בכל המגזרים של העולים.

אברהם מיכאלי: נתקלנו בבעיה של נשירה מבתי-הספר - במגזר העולים אחוז הנשירה גבוה מאוד.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו מנתחים את המשברים שהנשירה גרמה לאותם ילדים, הבעיות האלה הן חמורות מאוד, וזה מה שהזכרתי קודם לכן, שזה עבר מתחום החינוך לתחום של משטרה וטיפול בעבריינות נוער.

אברהם מיכאלי: אנחנו נתקלנו שם בבעיות של אחוזי כישלון בבחינות הבגרות בקרב נוער עולה, שהפוטנציאל שלהם הוא לא כישלון אלא הצלחה כבירה, במיוחד עולים מברית-המועצות לשעבר.

אברהם מיכאלי: הגיעו משם ילדים עם פוטנציאל לימודי גבוה מאוד, ובגלל כל מיני קשיים המערכת לא קלטה אותם, ואני חוזר לזה, ובגלל בעיות התקציב הילדים האלה הגיעו למשברים קשים ואנחנו מגיעים שם לבעיות כאלה ואחרות.

אברהם מיכאלי: אם אני עובר לתחום החינוך ואם אני עובר לתחום של קצבאות, כל הדברים שהזכירו פה ומזכירים פה, הן לגבי קצבאות הזיקנה והן לגבי קצבאות הילדים, חלק מהדברים שרוצים להקפיא אותם, אנחנו לא יכולים כמדינה לאפשר שאותן אוכלוסיות שכבר סבלו מספיק, ימשיכו לסבול עוד.

אברהם מיכאלי: אנחנו נתקלים פה בכנסת בדיונים שונים על המצב הקשה של הקשישים, קשישים בכלל וקשישים עולים בפרט.

אברהם מיכאלי: אנחנו נתקלים בבעיות של אוכלוסיות של ניצולי השואה, שראינו באיזה מצב כלכלי קשה הם נמצאים.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו נמשיך להקפיא את המצב בצורה כזאת שלא נבוא לקראתם ולא נשפר את מצבם, הן בגמלאות והן בתגמולים שונים, לא נוכל להסתכל בעיניהם, עם כל ההסברים שיהיו לנו, שחילקנו את העוגה בצורה כזאת או אחרת, ודווקא את מצבם לא שיפרנו.

אברהם מיכאלי: לגבי חוק ההסדרים.

אברהם מיכאלי: אני לא רוצה שנחזור כולנו על כך שזה חוק לא טוב, חוק שפוגע במהות של כל אותם חוקים שעולים שם.

אברהם מיכאלי: אם ניקח שניים-שלושה תחומים שמופיעים בחוק ההסדרים, במיוחד חוק ההוצאה לפועל; אם ניקח את תחום המים שהזכירו פה; אם ניקח נושאים של עובדים זרים, תגמולים, גמלאות - רבותי חברי הכנסת, שמעתי פה את יושב-ראש ועדת הכספים אומר: אין שום סיבה בעולם שלא נוכל לדון באופן ענייני בחוקים האלה עד סוף שנת 2006 ונעביר אותם בצורה של דיון רגיל ולא בחוק ההסדרים.

אברהם מיכאלי: לכן, אם אנחנו, חברי הכנסת, מוכנים להקדיש לזה את כל הזמן, לא יכול להיות שהאוצר או הממשלה ימנעו מאתנו לדון בחוקים האלה בצורה עניינית, ונעביר אותם בצורה מוצלחת יותר מכפי שניתן להעביר בחוק ההסדרים.

אברהם מיכאלי: אנחנו, סיעת ש"ס, נתמוך בקריאה הראשונה, בתקווה גדולה שאת כל העוולות שכרגע מניתי, ואת כל השוויון שצריך להנהיג בין מגזרים שונים - נוכל לתקן בקריאה השנייה והשלישית.

אברהם מיכאלי: תודה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת .

יצחק זיו: אני מזמין את חברת ישראל ביתנו, חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק זיו: בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בחרתי לעצמי לפתוח דיון בנושא כל כך כואב לתושבי העיר אשדוד.

סופה לנדבר: אדוני השר, חברי, אני רוצה לברך את ראש עיריית אשדוד, שבילה היום אתי כמה שעות בכנסת.

סופה לנדבר: אני רוצה לברך אותו ואת חברי מועצת העיר וממלאי-המקום שלו שיכבדו אותנו מחר, שהגיעו למען מטרה חשובה: שיקום בעיר אשדוד בית-חולים.

סופה לנדבר: סוף-סוף בית-חולים.

סופה לנדבר: מה שכולנו מאחלים לעיר הזאת זה 50 שנה פלוס.

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני השר - ואתה היית שותף שלנו כאשר שנינו היינו חברים בוועדה ואתה היית יושב-ראש ועדת הכספים - אני חושבת שצריכים להפסיק את הסבל של נסיעת תושבי אשדוד לקבלת טיפולים רפואיים מחוץ לעיר.

סופה לנדבר: חברי הכנסת, אין זו הפעם הראשונה שאני עומדת כאן על דוכן הכנסת ונלחמת על דבר אלמנטרי, דבר שמגיע לכל אזרח במדינת ישראל וגם לאזרחי אשדוד, עיר שאוכלוסייתה מתקרבת היום לרבע מיליון תושבים, אבל מתייחסים לעיר הזאת ולאזרחיה כאילו אנחנו סוג ג'.

סופה לנדבר: ואני אומרת "אנחנו" כי אתם יודעים שגם אני תושבת אשדוד.

סופה לנדבר: בשנת 2001 הקמתי יחד עם חברי חברי הכנסת שדולה למען בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: בשנת 2002 העברנו כאן חוק ברוב מוחץ, והיום אני דורשת מממשלת ישראל ליישם את החקיקה הזאת ולא לבטל אותה בחוק ההסדרים, מה שמתכוונים לעשות.

סופה לנדבר: רבותי, לא הייתי מאחלת לאף אחד מהבית הזה לעבור את הרגעים הקריטיים שעוברים תושבי העיר שלנו, כשחולה זקוק לטיפולים דחופים, והוא מועבר באמבולנס, וכל שנייה היא גורלית לחייו, אבל החיים שלו תלויים בפקקים בדרך לבית-החולים.

סופה לנדבר: אני עומדת כאן, ולצערי מהניסיון האישי שעברתי לא פעם אחת כאשר בעלי לקה בהתקף לב, כל מטר שעברנו מהעיר אשדוד לבית-החולים הקרוב – אני מוכרחה להגיד שלכל מי שמועבר לבית-חולים, זאת סכנת חיים.

סופה לנדבר: חברי חברי הכנסת, אתם צריכים להבין שהזמן במצבים קשים וקריטיים כאלה כל כך חשוב להצלת חיים.

סופה לנדבר: גם אם אנחנו מועברים לבית-החולים ושייכים לבית-החולים "קפלן", לעתים קרובות אין שם תנאים אופטימליים.

סופה לנדבר: מחלקה נמצאת בצריף ישן, שהתנאים בו לא השתנו מלפני 50 שנה.

סופה לנדבר: כאשר חולה עובר ניתוח לב פתוח, לדוגמה, וצריכים להעביר אותו בבית-החולים הזה מחדר הניתוחים למחלקה, מעבירים אותו בתנאים בכלל לא סטריליים, ואתם יודעים איזו סכנה זו לחולה.

סופה לנדבר: אני אומרת שאין כאן כבוד ראוי לחולה.

סופה לנדבר: איך משרד הבריאות עובר על זה בשתיקה שנים רבות?

סופה לנדבר: חברי הכנסת, בזמן שהיה פיגוע בנמל, וכולנו זוכרים את הרגעים הטרגיים האלה - - -

צבי הנדל: יש חוק שהוחלט בו להקים בית-חולים.

סופה לנדבר: בשנת 2002.

סופה לנדבר: גם אתה הצבעת.

צבי הנדל: אז למה לא מקימים - - -

סופה לנדבר: אנחנו נמצאים ברגעים שאני מאמינה ששר האוצר וממשלת ישראל יצטרכו לבטל את זה, אבל היום כולנו יודעים שבחוק ההסדרים החוק הזה קיים ורוצים לבטל אותו.

סופה לנדבר: אני רוצה להחזיר אותנו לרגעים של הפיגוע שהיה לפני כמה חודשים מול הנמל בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: חברי חברי הכנסת, פתאום כאשר זה קרה, חברי מכל סיעות הבית התעוררו ואמרו שחבל שאין בית-חולים.

סופה לנדבר: האם אנחנו צריכים, חלילה וחס, פיגוע נוסף כדי שהממשלה תתעורר ותבין את גודל הטעויות שהיא עשתה עד כה כלפי תושבי העיר אשדוד?

סופה לנדבר: אני צריכה להסביר את דחיפות הקמת בית-החולים, ואני עומדת כאן ושוב פונה לבית הזה – אני צריכה להגיד שנמאס לי לפנות - ואני לא מבקשת, אלא דורשת היום, ובשם תושבי העיר אשדוד יש לי זכות לעשות את זה.

סופה לנדבר: אני רוצה להביא דוגמה, ותביאו אותה בחשבון.

סופה לנדבר: כאשר לאריק שרון, ראש הממשלה לשעבר, קרה מה שקרה והוא היה בדרום, בבית שלו, והיו צריכים להעביר אותו לבית-החולים, לא השאירו אותו בבאר-שבע מכיוון שהמקום לא ראוי, ולא השאירו אותו בבית-החולים באשקלון, ואפילו לא ב"קפלן", אלא היו צריכים להעביר אותו לירושלים, ל"הדסה עין-כרם", ולמה?

סופה לנדבר: משום שזה בית-חולים ראוי.

סופה לנדבר: אז יש סוג א' וסוג ב'.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להשוות למצב של ראש הממשלה, אבל מה אנחנו, האנשים הפשוטים, צריכים לעשות כאשר קורה לנו אותו דבר וכל דקה היא בבחינת סכנת חיים?

סופה לנדבר: ועכשיו אני שואלת, רבותי, מגיע לתושבי אשדוד?

סופה לנדבר: אני חושבת שכן.

סופה לנדבר: אני לא רוצה להגיד את הדברים הקשים האלה כדי לעורר את תשומת הלב לעיר אשדוד.

סופה לנדבר: רבותי, תזכרו שהעיר אשדוד היא עיר של פועלים, עיר עבודה ועיר נמל, עיר שיש בה אנשים טובים וראויים.

סופה לנדבר: התושבים האלה הם לא סוג ב' ולא סוג ג', אלא סוג א'.

סופה לנדבר: מגיע להם טיפול ראוי וטוב.

סופה לנדבר: מספיק לטרטר אותם לעיר אחרת.

סופה לנדבר: אני אומרת, מספיק, רבותי, די עם הדיבורים, היום אנחנו דורשים הקמת בית-חולים.

סופה לנדבר: אני רוצה לסיים בשבועת הרופאים.

סופה לנדבר: אני נשבעת, שאף פעם לא אתן לשיקולים אישיים, דתיים, לאומיים, גזעניים, פוליטיים, סוציאליים ואחרים לעמוד בינינו.

סופה לנדבר: אני קוראת היום לאדוני השר ולכם, חברי הכנסת: מחר בין 14:00 ל-16:00 מגיעים תושבי אשדוד לדרוש את מה שמגיע להם.

סופה לנדבר: אני אומרת שלא יעמדו כאן שיקולים, לא פוליטיים ולא כלכליים ולא אחרים, וקום יקום בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: אדוני שר האוצר, חברי חברי הכנסת, מובן שבחצי דקה לא אהיה מסוגלת להוסיף עוד כמה דברים.

סופה לנדבר: אדוני השר, אני רוצה להגיד לך שאני יודעת שאתה איש רגיש, רגיש מאוד לבעיות חברתיות ועם ניסיון פרלמנטרי רב.

סופה לנדבר: אני רוצה לעורר את תשומת לבך לתוכנית ויסקונסין.

סופה לנדבר: אנחנו דיברנו כאן לא פעם על תוכנית ויסקונסין ואנחנו ממשיכים לדבר.

סופה לנדבר: היום שר התמ"ת היה בוועדת הכספים.

סופה לנדבר: הוא מוריד ומוריד עוד אוכלוסייה ועוד אוכלוסייה, והיום הוא משתמש במלה "ניסוי".

סופה לנדבר: המלה הזאת בקונספט של תוכנית ויסקונסין פשוט עשתה לי צמרמורת, האסוציאציה היתה לא טובה.

סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לעשות ניסוי על בני-אדם, כי מדובר בחיים של אנשים.

סופה לנדבר: אני הייתי סוגרת את תוכנית ויסקונסין.

סופה לנדבר: אני בעד שאנשים יעבדו, אבל ממשלת ישראל לא יכולה בשום פנים ואופן להוריד מעצמה דברים כל כך חשובים ולהעביר אותם לחברות פרטיות.

סופה לנדבר: אם זה מזיק לאנשים, אנחנו צריכים לחשוב טוב-טוב על התוכנית הזאת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד עוד כמה משפטים על קשישים.

סופה לנדבר: לי כחברת כנסת מאוד מפריע שאנחנו חושבים על הקשישים רק ביום קשה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהגיע הזמן שמדינת ישראל וממשלת ישראל יחד אתנו נדאג לחוק פנסיה חובה.

סופה לנדבר: אני יכולה לעמוד עוד שעות ולדבר על הדברים שכואבים לי, אבל אני מאמינה שאנחנו נוכל לשרת את הציבור באמצעות החוק, כי אם החוק יעבור בסוף דצמבר, ומחר בקריאה ראשונה, הוא ישרת את כל המדינה.

סופה לנדבר: כיוון שאתה רגיש לעניין, אני מבקשת ממך – אני לא משתמשת במלה דורשת – שיקום בית-חולים באשדוד.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת צבי הנדל.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, עדיין לא יצא לי לדבר כשאתה יושב כאן, אז איחולי, אף שזה כבר מזמן.

צבי הנדל: מכובדי השר, חברות וחברי הכנסת, כשעולים לכאן, לבמה, ומדברים על התקציב ועל חוק ההסדרים, שומעים לפעמים על מקרו-כלכלה, וחשוב לקחת מדי פעם בפינצטה נושא מסוים ומוגדר, להעלות אותו אל שולחן הדיונים ולהאיר אותו בפרוז'קטור, כדי להבין שהתקציב, בסופו של דבר, מורכב מהרבה פרטים קטנים – ונוגע באנשים.

צבי הנדל: עשתה זאת יפה חברת הכנסת סופה לנדבר.

צבי הנדל: אגב, כמה תושבים חיים היום באשדוד?

סופה לנדבר: 225,000.

צבי הנדל: כן ירבו.

צבי הנדל: עיר שגדלה בקצב מדהים ומנוהלת יפה וביד רמה.

צבי הנדל: זו זווית ראייה אחת.

צבי הנדל: אני רוצה לדבר על זווית ראייה אחרת, שחלק גדול מאזרחי המדינה כבר שכחו, אבל יש כאלה שאסור להם לשכוח, כי תפקידם לזכור.

צבי הנדל: אני מדבר על עקורי גוש-קטיף.

צבי הנדל: אנחנו שנה וארבעה חודשים אחרי שהרסו את ההתיישבות הזאת וגירשו גם את מתיישבי צפון השומרון.

צבי הנדל: שנה וארבעה חודשים.

צבי הנדל: 16 חודשים.

צבי הנדל: אילולא הכרתי את המערכת הייתי חושב מדי פעם, שבטיפול שם יש הרבה יותר מקורטוב של רשעות לשמה.

צבי הנדל: ואני חושב לעצמי, בואו נצא מתוך הנחה שזו שלומיאליות, אולי חוסר תשומת לב – אבל יש מקרים שאתה לא מסוגל להסביר.

צבי הנדל: לא אגע בכל נושא החקיקה שרוצים לשנות, חובה לשנות וצריך לשנות, כדי שזה יהיה קצת אנושי ולא ייקחו את החבורה הנפלאה הזאת של המתיישבים, ידרכו עליהם וירמסו את כבודם עד עפר.

צבי הנדל: אתן כמה דוגמאות.

צבי הנדל: אינני רוצה לנקוב בשמות, כי לא קיבלתי רשות, אבל ניקח בחור אחד, בעל משפחה, שחי בגוש-קטיף 25 שנה.

צבי הנדל: כולם בגוש מכירים אותו.

צבי הנדל: הוא היה מנכ"ל החברה לפיתוח.

צבי הנדל: תשעה ילדים.

צבי הנדל: 25 שנה.

צבי הנדל: שנה וארבעה חודשים.

צבי הנדל: עד היום הוא לא קיבל אגורה אחת – לא פיצויים, כי אין פיצויים; על כך אדבר אחר כך.

צבי הנדל: בחוק הגירוש והגזל אין פיצויים.

צבי הנדל: יש שם תשלום – לא של 100%, תשלום על חלק מהרכוש שגזלו מאדם.

צבי הנדל: לאדם היה בית, בית גדול שנבנה לאחר שנים של עבודה, כי יש לו משפחה גדולה מאוד, יותר מ-200 מ"ר – אינני יודע את המטראז' המדויק.

צבי הנדל: בית יפהפה, גמר לבנות אותו אולי לפני ארבע-חמש שנים, לא מזמן.

צבי הנדל: חי שם 25 שנה.

צבי הנדל: אינני יודע אם הבית רשום או לא, בפרוצדורה כזאת או אחרת, כי היישוב היה מושב שיתופי והוא קנה את הבית ביישוב, וזה כן רשום בטאבו ולא רשום בטאבו.

צבי הנדל: היה לו משק לתפארת.

צבי הנדל: אף שהוא גר בגוש, המשק היה בכפר-דרום.

צבי הנדל: אחרי שנרצחו שם כמה תושבים קרא ראש המועצה בזמנו, אני, עבדך הנאמן, למתיישבים בגוש-קטיף ושאל אם מישהו רוצה ללכת ולהפעיל שם משק – כדי לא להפקיר את השטח של כפר-דרום; זה בדיוק השטח של כפר-דרום הישן, 11 הנקודות בנגב, שם השטח החקלאי – כי חלק מאנשי כפר-דרום כבר מפחדים, כי כמה מחבריהם נרצחו שם.

צבי הנדל: הבחור, שהוא בחור מוכשר מאוד, לקח את זה על עצמו.

צבי הנדל: לא זו בלבד שהוא הקים שם משק והקים אותו לעצמו, הוא לקח על עצמו להפעיל גם את המשק של משפחת שורשן, שאביה נרצח בדרכו מהחממות הביתה.

צבי הנדל: היום, 14 חודשים לאחר שגירשו אותנו מהבית, המשפחה הזאת לא קיבלה אגורה אחת – לא חלקית ולא כלום.

צבי הנדל: אגורה אחת היא לא קיבלה.

צבי הנדל: כי הבית ביישוב שהוא גר בו לא בדיוק רשום על שמו, וצריך לבדוק.

צבי הנדל: אני אומר: לא מדובר באדם שעבר ברחוב; זהו אדם מרכזי בגוש-קטיף.

צבי הנדל: כולם מכירים אותו.

צבי הנדל: מי שמכר את הבית זה האגודה.

צבי הנדל: היא נתנה אישור, אבל זה לא מספיק להם.

צבי הנדל: משק - לא יכול להיות שאתה גר ביישוב פלוני והמשק שלך בכפר-דרום.

צבי הנדל: אבל אני בניתי שם וייצאתי.

צבי הנדל: לכו ל"אגרקסקו" ותראו את כל החשבונות.

צבי הנדל: בניתי שם הרבה דונמים.

צבי הנדל: אבל כפר-דרום זה לא מושב, אז איך יכול להיות שיש לך משק שם?

צבי הנדל: אתה בכלל לא גר שם.

צבי הנדל: בקיצור: על משק הוא לא מקבל.

צבי הנדל: על ותק שמקבלים כל שנה איזה עצם מביישת של 4,800 ש"ח, לא לחודש, לשנה – זה לא, כי לא פיניתם בזמן.

צבי הנדל: הביאו אישור מאלוף הפיקוד.

צבי הנדל: הוא אומר: באיזה יישוב מדובר?

צבי הנדל: כדי שאולי תיזכרו: זאת עצמונה, שם התחבקו עם האלוף ורקדו אתו, המכינה הקדם-צבאית והיישוב כולו, ואז האלוף נתן אישור שהם עזבו, אומנם באיחור של יום וחצי, אבל בתיאום אתו ובהסכמתו.

צבי הנדל: אז הפקידים במינהלת לא-יודע-מה אומרים: אבל לא עזבת בדיוק בזמן, לכן גם זה לא מגיע לך.

צבי הנדל: תשעה ילדים.

צבי הנדל: 11 נפשות.

צבי הנדל: 14 חודשים.

צבי הנדל: אגורה אחת הוא עדיין לא קיבל.

צבי הנדל: הוא היה עצמאי – היה לו משק – לכן אין גם דמי אבטלה.

צבי הנדל: אדם עם משפחה גדולה לא קיבל אגורה עד היום, 14 חודשים.

צבי הנדל: אין לו פרנסה, כי בגיל הזה – הוא מעל גיל 50 – לא מוצאים עבודה בקלות.

צבי הנדל: הוא חיפש חלקת אדמה, שהוא עדיין לא קיבל, ושכר אותה מחקלאים אחרים.

צבי הנדל: לעלות לו זה כבר עלה.

צבי הנדל: הוא לקח הלוואות, כי בבנק מאמינים שבעתיד הוא אולי יקבל כסף.

צבי הנדל: הוא כבר עיבד את מה שהוא לא קיבל, כי אולי הוא יצליח להוציא לחם מן הארץ.

צבי הנדל: זה סיפור אחד, והוא לא היחיד.

צבי הנדל: אין לזה שום תירוץ בעולם.

צבי הנדל: במדינה מתוקנת, מי שהוביל למעשה הזה – אני כבר לא מדבר על הגירוש, שעליו יש חילוקי דעות; יש מי שחושבים שזה טוב ויש מי שחושבים שזה לא טוב.

צבי הנדל: אני חושב שהיום כל המדינה כבר מבינה, אחרי שהעלינו את ה"חמאס" לשלטון, איזו טעות גסה זאת היתה.

צבי הנדל: אבל עזוב את זה, כבר גירשתם את האנשים – אנשים נפלאים, שהתפרנסו בכבוד.

צבי הנדל: אומרים: מלח הארץ.

צבי הנדל: כולם, חוץ ממני, מלח הארץ.

צבי הנדל: אנשים נפלאים.

צבי הנדל: לא אבטלה ולא בטיח.

צבי הנדל: כל עבודה היתה מכבדת את בעליה.

צבי הנדל: כולם התפרנסו יפה.

צבי הנדל: חלקם הצליחו מאוד; החקלאים ודאי.

צבי הנדל: ברוך השם, הצלחה בלתי רגילה.

צבי הנדל: האדם הזה מקבץ נדבות.

צבי הנדל: הוא עובר בין חברים ומבקש הלוואות.

צבי הנדל: נכנס שר החקלאות, אז ניקח נקודה: פירקו את המושבים.

צבי הנדל: אחד הכללים במושב הוא שיש לחקלאי נחלה.

צבי הנדל: זה מין מושג.

צבי הנדל: זה בית על הנחלה, וחממות, חלקה א', חלקה ב'.

צבי הנדל: יש נחלה.

צבי הנדל: אין נחלות, כי בזמנו החלטנו שלא מקימים מושבים חקלאיים, ולכן גם אין נחלות חדשות.

צבי הנדל: לא תקבלו.

צבי הנדל: אבל לקחת ממני נחלה.

צבי הנדל: לא תקבל - זה כבר לא כסף בכלל; זה הבל פה של החלטה.

צבי הנדל: אין נחלות.

צבי הנדל: לא רק שאין נחלות – אין מושבים חדשים.

צבי הנדל: לא מקימים מושבים חדשים, כי פעם החליטו שאין מושבים חדשים.

צבי הנדל: אבל, האם החליטו פעם שהורסים מושבים קיימים?

צבי הנדל: לא.

צבי הנדל: אז נקרא לזה צמודי-גדר.

צבי הנדל: איזו מלחמת עולם שזה יהיה צמודי-גדר, ואולי תיקח את החובות של מי שהצמידו אותו אליך - חטא על פשע.

צבי הנדל: לוקחים את אותה אוכלוסייה, ומה לא מעמיסים עליה?

צבי הנדל: לא להאמין.

צבי הנדל: כל זה לא מתוקן עדיין בחוק.

צבי הנדל: אני עדיין לא נוגע בקצה קצהו של מה שאנחנו רוצים לתקן בחוק, ולאוצר יש התנגדויות.

צבי הנדל: יש לי בעיה עם השר הזה – אני אוהב אותו, וקשה לצעוק עליו ולדפוק על השולחן, כי הוא נחמד.

צבי הנדל: חבל שלא הביאו שר רשע מרושע.

צבי הנדל: היה לי הרבה יותר קל לרדת עליו.

צבי הנדל: נכון?

צבי הנדל: קשה אתו, כי הוא נחמד.

צבי הנדל: מה לעשות, יש לי בעיה אתו.

אברהם הירשזון: - - -

משה גפני: לכן אני עושה בכל פעם אימונים לפני הנאום שלי.

משה גפני: גם לי תהיה בעיה.

צבי הנדל: אני מנסה ללמוד ממך, אבל זה קשה.

צבי הנדל: עצמאי לא מקבל דמי אבטלה, כפי שאמרתי על אותו אדם.

צבי הנדל: הוא גם לא מוצא עבודה.

צבי הנדל: בגילים האלה לא מוצאים עבודה.

צבי הנדל: כשמישהו כבר שומע את הסיפור – ולא ממני, אני פוליטיקאי, אני משתדל לא לטפל בזה, יטפלו בזה אחרים – רואים את זה ולא מאמינים.

צבי הנדל: וכשכבר רואים שזה נכון, כי עברו כבר וסיירו ובדקו וראו איך הילדים והנשים מדברים, אז אומרים, ריבונו של עולם, כל אוכלוסייה אחרת היתה הופכת את המדינה.

צבי הנדל: האוכלוסייה הזאת מתביישת לצאת להפגנות על כסף.

צבי הנדל: זה לא אידיאולוגיה.

צבי הנדל: פשוט לקחו חבורת אנשים נהדרים, רמסו אותם עד עפר, הציגו מצג שווא למדינה שלכל מגורש יש פתרון.

צבי הנדל: מיליונים בתשדירי שירות - - -

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

צבי הנדל: כבר סיימתי עשר דקות?

צבי הנדל: אומר עוד שני דברים קצרים.

צבי הנדל: בעסקים הפרטיים ובמפעלים יש בלאי בתחשיב של מס.

צבי הנדל: השר יודע שאחרי שש-שבע שנים המס הוא אפס.

צבי הנדל: אז מכונה בת שבע שנים לא תקבל גרוש; דיברנו על זה עוד לפני החקיקה, ואחרי זה נשאר אותו דבר.

צבי הנדל: הבאתי דוגמה שכולכם מכירים: "קוקה-קולה" שנמצא על כביש ראשי – נניח שרוצים להרחיב את הכביש וצריך להרוס את "קוקה-קולה", יגידו שהוא קיים יותר משבע שנים אז לא מגיע לו כלום, כי במס יש בלאי, והבלאי הוא אפס, ולא מגיע לך כלום.

צבי הנדל: אז נהרוס את "קוקה-קולה" ותלכו מפה.

צבי הנדל: אותו דבר, גפני, לא תאמין, הרסו לאנשים מפעלים כשהמכונות עבדו, הרוויחו יפה, אנשים עשירים, נסעו בג'יפים יפים, והכול כבר נמכר, כי אין להם ממה לחיות.

צבי הנדל: לא קיבלו כי השטאנץ הוא ישן, הוא כבר בן 12.

צבי הנדל: מה זה מעניין אותו?

צבי הנדל: השטאנץ הזה עבד, עשה כסף.

צבי הנדל: דבר אחרון, אין פיצויים.

צבי הנדל: לא זו בלבד שלא משלמים על מה שגזלו מאנשים וגירשו אותם מהבית והשפילו אותם בקרוונים ובמלונות בהתחלה – אין פיצוי.

צבי הנדל: זאת אומרת, נתנו בערך ריאלי 10% ממה שנתנו בימית.

צבי הנדל: בימית זאת התיישבות של שבע, שמונה, תשע שנים; 30 שנה – 4,800 שקל לשנה, וגם את זה לא נותנים, כי לא עזבת בזמן וכו'.

צבי הנדל: כל זה לא מנסים לתקן בחוק.

צבי הנדל: כל זה, זה להיות קצת בן-אדם.

צבי הנדל: אתה מתעסק לא עם חיות.

צבי הנדל: בסוף זה יתפוצץ.

צבי הנדל: הרי יגיע הרגע שהאנשים הכי שפויים והכי נהדרים והכי מתוקים, אתה דוחס אותם לפינה עוד ועוד ועוד – זה יתפוצץ יום אחד.

צבי הנדל: לאף אחד לא אכפת.

צבי הנדל: זה מועיל למישהו?

צבי הנדל: אז הפקידים אומרים, תלכו לבית-משפט.

צבי הנדל: זה הפתרון שהמדינה נותנת?

צבי הנדל: הרי בבית-משפט נזכה, למי יש כוח ללכת לזה?

צבי הנדל: קצת בושה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת צבי הנדל.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק גלנטי מסיעת גיל.

משה גפני: יישר כוח, צבי.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רציתי לומר: "כבוד שר האוצר", כבוד שר החקלאות, תשעה חברי כנסת שנכון לרגע זה ספרתי ואמורים להיות נוכחים - אני רואה שבינתיים המספר כבר הצטמק - 111 חברי הכנסת שלא נוכחים, אבל כנראה מאוד מותשים, כפי שאמר ידידי חבר הכנסת - בלאי, אמורטיזציה כנראה.

יצחק גלנטי: עם ישראל הצופה כאן במליאה הריקה, צר לי על פני הדברים, אבל זו המציאות.

יצחק גלנטי: והשעה המאוחרת.

יצחק גלנטי: רבותי, חוק ההסדרים הינו חוק אנטי-דמוקרטי אשר חוקק על-פי תקנות שעת-חירום בשנת 1986 ומטרתו היתה לחסל את המפלצת המאיימת של האינפלציה הדוהרת, ובזאת היה אמור המשק להיות מיוצב.

יצחק גלנטי: כיום, במצב של אינפלציה שבחלק מהשנה היתה אפילו שלילית, ובשעה שהחובות החיצוניים של המדינה קטנו השנה ב-7 מיליארדי ש"ח, ומראשית השנה ועד סוף אוקטובר פרעה הממשלה חובות בסך של 10 מיליארדי ש"ח, ומשקיעים זרים מפזרים את כספם במשק הישראלי – אזי הצורך בחוק הדרקוני הזה נעלם מן העולם.

יצחק גלנטי: אין שום מקום בדמוקרטיה הישראלית לחוק אשר פוגע ומפלה בעיקר את השכבות שנזקקות לו ביותר, דהיינו השכבות החלשות.

יצחק גלנטי: כל ניסיון להציג את המשק הישראלי כאילו הוא במצב קשה כתוצאה ממלחמת לבנון השנייה, הוא זריית חול בעיני הציבור.

יצחק גלנטי: אנו יודעים שהרזרבות הדולריות המצויות באוצר מסוגלות לענות על כל צורכי המשק הישראלי.

יצחק גלנטי: לכן שימוש בטיעונים ביטחוניים והטלת כל עומס התקציב הביטחוני הנוסף על השכבות החלשות, אין לו שום ביסוס אידיאולוגי, לא הצדקה כלכלית ולא היגיון מדיני.

יצחק גלנטי: השבוע התבשרנו שהאוצר הנפיק בארצות-הברית איגרות חוב בסכום עתק של מיליארד דולר, וזאת בשעה שמינואר עד אוקטובר יש עודף תקציב של 2 מיליארדי שקלים.

יצחק גלנטי: התקציב כפי שהוא בא לידי ביטוי בחוק ההסדרים יגרום לחלוקת העוגה בצורה אי-שוויונית להחריד, כאשר העשירים מתעשרים והעניים מתענים.

יצחק גלנטי: האוצר קיצץ בתקציב הרווחה לשנת 2007 סכום של 1.84 מיליארד ש"ח.

יצחק גלנטי: מעבר לכך, חוק ההסדרים יוצר מצב בלתי נסבל ובלתי מתקבל על הדעת אשר על-פיו הרשות המבצעת כופה את דעתה בצורה דורסנית על הרשות המחוקקת באמצעות המכבש הקואליציוני.

יצחק גלנטי: מפלגת הגמלאים, אשר הציגה סדר-יום חברתי, חייבת לעשות הכול על מנת לשכנע את כל חברי הכנסת, ללא הבדל בין קואליציה לאופוזיציה ובין יהודים ללא-יהודים, מפני שחוק ההסדרים הוא עוול שיש לחסל אותו בהקדם האפשרי, ויפה שעה אחת קודם.

יצחק גלנטי: כל החוקים המוצעים בחוק ההסדרים, ניתן לבצעם במסגרת החקיקה הרגילה, וודאי שכל חבר כנסת אשר מתכוון להתייחס ברצינות לחוק ההסדרים לא יוכל לעשות זאת במסגרת החודשיים שנותרו לו מרגע הגשת הצעת החוק ועד למועד שיהיה צורך לאשרו בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: אי לזאת, יש לבטל את חוק ההסדרים על הסף.

יצחק גלנטי: כמה דוגמאות לעוולות הקיימות בחוק ההסדרים: חוק ההסדרים מדבר בפרק ב' על הצורך בהקפאה של הצמדת הקצבאות, ובכך נוגד את דרישת מפלגת גיל להצמדתו לאלתר לשכר הממוצע במשק.

יצחק גלנטי: כל פגיעה בקצבאות הילדים ובקצבאות הזיקנה הינה פגיעה בהסכם הקואליציוני אשר נחתם עם סיעת גיל, ולכן לא תתקבל על-ידי חבריה.

יצחק גלנטי: מעבר לכך, מתן הקצבאות לחיילים משוחררים החל מגיל 28, למעשה מטיל את כל העומס הכלכלי בסך 183 מיליון ש"ח על ההורים, כיוון שמישהו יצטרך לשלם את זה, ואין פה אפס.

יצחק גלנטי: מחד גיסא, חייל בגיל 18 הוא טוב דיו להחזיק בידיו כלי משחית להגנת המדינה, ומאידך גיסא, הוא אינו טוב דיו לקבל דמי אבטלה כאחד האזרחים, אף שהמדינה אינה עושה דבר וחצי דבר כדי לאפשר לו לעבוד ולכלכל את עצמו בכבוד.

יצחק גלנטי: כך המדינה דוחקת את בניה לחו"ל.

יצחק גלנטי: אין להם ברירה, הם חייבים להתקיים, וכל מי שמסוגל – קם ויוצא.

יצחק גלנטי: בפגיעה בגמלאות הסיעוד לקשישים נגרעו 200 מיליון שקלים מהתקציב.

יצחק גלנטי: בדחיית העלאת שכר המינימום ל-1 בדצמבר 2007 נגרעו 340 מיליון שקלים.

יצחק גלנטי: רבותי, הממשלה מכריזה מעל כל גבעה והר כי המסים לא יועלו, אך ראו איזה פלא, היום התבשרנו שהמים יתייקרו ב-50%, השמן יתייקר ב-20%, האגרות ימשיכו וימריאו לשחקים, ניכוי רכב ליסינג לשכבות הביניים יועלה ב-200%, והיד עוד נטויה.

יצחק גלנטי: נכון, לא מעלים מסים, אך מעלים אגרות ומורידים את רמת החיים באופן קיצוני ביותר.

יצחק גלנטי: העוני יגבר והעשירים יתעשרו.

יצחק גלנטי: הלזה ייקרא תקציב חברתי?

יצחק גלנטי: היכן ההצהרות של מפלגת העבודה?

יצחק גלנטי: רבותי חברי הכנסת, הממשלה משילה מעליה כל אחריות לאזרחיה.

יצחק גלנטי: הממשלה מפריטה את נכסי העם ומחלקת מתנות לבעלי ההון, ואילו על אזרחיה הנזקקים היא מטילה את תחלואי המשק ועומס המלחמה ללא חמלה וללא רחמים.

יצחק גלנטי: בפועל, מערכת החינוך בהפרטה.

יצחק גלנטי: גם כאן חינוך חובה חינם הוא לא חינוך, לא חובה ולא חינם.

יצחק גלנטי: גם כאן העומס נופל על ההורים.

יצחק גלנטי: מערכת הבריאות בנויה טלאים על טלאים וגם היא הועברה אל כתפי האזרחים.

יצחק גלנטי: מחר תופרט חברת החשמל והמחיר של החשמל ישולש, ושוב על כתפי האזרחים.

יצחק גלנטי: רבותי חברי הכנסת, החברה הישראלית מתפשטת מנכסיה האידיאולוגיים ומתנערת מכל מחויבות לאזרחיה.

יצחק גלנטי: אני קורא מכאן לחברי הכנסת לבטל לאלתר את חוק ההסדרים ולדון בכל סעיף של חוק התקציב בכובד ראש.

יצחק גלנטי: שר האוצר הבטיח להילחם בעוני, איך זה מתיישב עם התקציב הדרקוני?

יצחק גלנטי: ואיך זה מתיישב עם העלאות כל כך קיצוניות במחירי המים והשמן?

יצחק גלנטי: מס הכנסה שלילי?

יצחק גלנטי: באיזו שנה?

יצחק גלנטי: עד אז העוני יהיה בלתי נסבל.

יצחק גלנטי: אלה הן הבטחות סרק שאין בהן גרעין של אמת.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת מסיעת גיל, כפי שהדגיש קודמי.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא עמיתי חבר הכנסת מסיעת יהדות התורה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: גם לו יינתנו עשר דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, חבר הכנסת גלנטי, בעקבות הנאום שלך – אם תרצה – אני נותן לך מקום של כבוד ביהדות התורה, באופוזיציה.

משה גפני: זה נאום שמתאים לאיש יהדות התורה.

משה גפני: מצוין.

משה גפני: אם תבקש, אני אהיה בעד.

שלום שמחון: אתה מצרף אנשים לסיעה בכזאת קלות?

משה גפני: כן.

משה גפני: אני אתייעץ אתך.

אחמד טיבי: התשובה היא שיהדות התורה היא סיעה ששואפת להרחיב את שורותיה, להבדיל מסיעות אחרות, שדווקא לא יזכו לזה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מבקש להקדים ולומר, שהממשלה הולכת ביום שישי לגייס חיילים כדי להגן על מצעד התועבה בירושלים.

משה גפני: אני מזהיר מפני התופעה החמורה הזאת.

משה גפני: זו פעם שנייה שהולך לקרות דבר כזה במהלך השנה-שנה וחצי האחרונה.

משה גפני: מגייסים חיילים, ובהם חיילים מסורתיים, דתיים, חיילים חרדים, כדי להגן על המצעד הנורא הזה, אשר חלק הארי של אזרחי ישראל – יהודים וערבים - מתנגדים לו בכל תוקף.

משה גפני: אין בו שום צורך, הוא לא מועיל לאף אחד.

משה גפני: הולכים לגייס חיילים - - -

אבשלום וילן: למה צריך להגן עליו?

משה גפני: למה אתה שואל אותי?

אבשלום וילן: אני שואל אותך.

משה גפני: מה אתה שואל אותי?

אבשלום וילן: איך זה מתחבר לתקציב?

משה גפני: אמרתי שאני מקדים.

משה גפני: זה מותר?

משה גפני: זאת שערורייה שאין כדוגמתה וזה מסכן את אושיות הדמוקרטיה, מכיוון שחיילים שמתגייסים על-פי חוק לצבא כדי להגן על אזרחי ישראל מגויסים עכשיו כדי להגן על המצעד המתועב הזה.

משה גפני: זו שערורייה, ואני מקווה - לא ייאמן שדבר כזה שהולך לקרות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה לסקר היסטורית, משנת 2002, מה קרה עם תקציב המדינה.

משה גפני: ב-2002 המצב הכלכלי היה מאוד קשה, ואז נדרשה פעולה שתציל את המשק הישראלי.

משה גפני: נאמר אז שלא רוצים שיקרה כאן מה שקרה בארגנטינה.

משה גפני: היו לזה כמה סיבות – המשק הישראלי היה תלוי מאוד בשוקי העולם, היו אז פעולות של מתאבדים, חבלות שפגעו גם בתיירות ובהכנסות רבות של מדינת ישראל.

משה גפני: המצב היה מאוד קשה.

משה גפני: יש לי מחלוקת קשה על האופן שבו ביצעו את התוכנית הכלכלית, כי הרי אפשר היה לבצע את התוכנית הכלכלית אחרת, אבל היו חייבים לבצע תוכנית.

משה גפני: השאלה היא, מי צריך לתרום במשפחה – ושר האוצר דאז דיבר על המשפחה – מי במשפחה צריך לתרום כשהמשק המשפחתי במצב קשה?

משה גפני: הילד החלש או הילד החזק?

משה גפני: עשו את ההיפך – לקחו מהילד החלש ונתנו לילד החזק.

משה גפני: זו היתה טעות, שגיאה, אפילו אכזרית.

משה גפני: והמשק התאושש.

משה גפני: הוא התאושש לא רק בזכות תוכנית כלכלית.

משה גפני: הוא התאושש מכיוון שברוך השם, פעולות החבלה בתוך מדינת ישראל הצטמצמו באופן דרסטי, התיירות צמחה, שוקי העולם התאוששו, המשק האמריקני התאושש – ואנחנו תלויים בו מאוד.

משה גפני: הרבה דברים שלא היו קשורים כלל למדיניות הממשלה נעשו, אבל גם תוכנית הקיצוצים, שאסור היה לעשות אותה בצורה שהיא נעשתה, והמשק הישראלי התאושש.

משה גפני: מי שקבע את התוכנית האכזרית הזאת שילם בבחירות מחיר כבד.

משה גפני: הליכוד ירד ל-12 מנדטים, שינוי נעלמה – קיבלו עונש, עונש ממשי.

משה גפני: הציבור לא קיבל את זה.

משה גפני: שוב, לא מכיוון שלא היה צריך תוכנית, היה צריך תוכנית.

משה גפני: עלתה ממשלה חדשה, חברתית לחלוטין - - -

עבאס זכור: מי בתור עכשיו?

משה גפני: אני מתכוון לדבר על זה.

משה גפני: עלתה ממשלה חדשה, חברתית לחלוטין: קדימה, שכל הדיבורים שלה היו בנושא החברתי; מפלגת העבודה, שהדגל שלה היה חברתי ממש; הגמלאים, עוד מפלגה שהתחייבתי לא להזכיר את שמה עכשיו, כי הם מרוגזים עלי.

משה גפני: יש עוד מפלגה בקואליציה שהיא חברתית, אבל עליה אני לא מדבר עכשיו, אני באמת מגזים עם זה.

אחמד טיבי: זו ש"ס?

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: עכשיו אני לא מדבר על ש"ס.

משה גפני: עלתה ממשלה ועלה שר אוצר שהוא באמת אדם טוב.

משה גפני: הרי עמד פה ראש הממשלה ודיבר, והוא אמר שיש כסף.

משה גפני: המצב הכלכלי אינו קשה, גם אחרי המלחמה בלבנון, ודאי לא קטסטרופלי.

משה גפני: להיפך, אנחנו יודעים שתקציבי רווחה לא נוצלו ושתקציבי חינוך לא נוצלו.

משה גפני: אנחנו יודעים שההכנסות ממסים גדלו.

משה גפני: חבר הכנסת גלנטי, אמרת ששילמו חובות.

משה גפני: משפחה משלמת חובות כשהמצב שלה מאפשר לשלם חובות.

משה גפני: הכול טוב, בסדר.

משה גפני: אז הולכים לתוכנית כלכלית, שזה חוק ההסדרים והתקציב, לצמיחה, לסיוע לאלה שפגעת בהם ארבע שנים פגיעה אנושה.

משה גפני: חבר הכנסת גלנטי, אני פותח את חוק ההסדרים ואת ספר התקציב.

משה גפני: דרך אגב, פקידי האוצר הם אנשים טובים מאוד - שלא תהיה אי-הבנה במה שאני אומר - ועושים את מלאכתם נאמנה, ואני לא אומר זאת בציניות.

משה גפני: אבל, יש להם קונספציה, והקונספציה שלהם נמשכת הרבה מאוד שנים.

משה גפני: אני נמצא פה בכנסת כמה שנים טובות, ואני מכיר את כל התיאוריה שלהם.

משה גפני: הם מתייחסים למשק הישראלי ולחברה הישראלית כמו לבית-חרושת לפחיות.

משה גפני: עושים את החשבון: מה מכניס כסף, מהן ההוצאות ומה הרווח.

משה גפני: זו ההתייחסות שלהם.

משה גפני: בגלל זה, במשטר דמוקרטי יש ממשלה ושרים ויש שר אוצר שצריך להגיד להם: תדעו לכם שמדינת ישראל איננה בית-חרושת לייצור פחיות.

משה גפני: זו חברה חיה ונושמת.

משה גפני: יש בה אנשים עשירים ומעסיקים וחברות, יש בה מעמד בינוני, ויש בה אנשים חלשים.

משה גפני: יש בה משפחות ברוכות ילדים, ויש בה משפחות חד-הוריות, ויש קשישים ונכים.

משה גפני: זה תפקיד הממשלה.

משה גפני: ובימים ההם אין מלך בישראל, נדמה לי שזה נאמר השבוע.

משה גפני: אין ממשלה.

יצחק גלנטי: הכוונה היא לימים האלה.

משה גפני: בימים האלה.

משה גפני: אין מלך בישראל.

משה גפני: יש שלטון של הפקידים.

אחמד טיבי: יש הרבה מועמדים לתפקיד המלך.

משה גפני: יש מועמדים?

משה גפני: נדבר על זה אחר כך, מכיוון שגם לי יש מועמד.

משה גפני: אינני מדבר על מערכות נוספות.

משה גפני: אנחנו דנים על תקציב.

משה גפני: יש עוד מערכות של פקידים ששולטים במדינה, אבל קודם כול אנשי האוצר, כשאנחנו מדברים על תקציב.

משה גפני: אדוני שר החקלאות, השר שמחון - מה לעשות, אתה השר התורן כשאני מדבר.

משה גפני: אני ציפיתי שתקום מפלגת העבודה - בכל אופן, יש לכם שבעה שרים, ועכשיו אחד פחות אבל היתוסף מישהו במקומו - ותגידו כשזה מגיע לממשלה: רק רגע, עם כל הכבוד, למה הקיצוצים האלה בתקציב?

משה גפני: מה קרה?

משה גפני: אין כסף?

משה גפני: מה הסיבה שפגעתם?

משה גפני: לשאול את פקידי האוצר: למה אתם הצעתם להקפיא את קצבאות הזיקנה והילדים?

משה גפני: מה הסיבה?

אחמד טיבי: עוד חצי דקה.

משה גפני: באמת?

משה גפני: רק התחלתי.

משה גפני: אסיים.

משה גפני: עוד דקה, אם אפשר.

משה גפני: למה הבאתם את זה?

משה גפני: מה הרציונל שעומד מאחורי החוק שמופיעה בו הקפאת קצבאות הזיקנה?

משה גפני: אתם רוצים לעודד את הזקנים לצאת לעבוד?

משה גפני: יהודי בן 80 או ערבי בן 80, אזרח ישראלי בן 80 - למה הקפאתם לו את קצבת הזיקנה?

משה גפני: אין לכם כסף?

משה גפני: יש.

משה גפני: אתם רוצים שהוא יצא לעבוד?

משה גפני: הוא לא יצא לעבוד גם אם לא תהיה לו בכלל קצבה.

משה גפני: הרי לא ייקחו אותו לשום עבודה, וגם אין לו כוח לצאת לעבוד.

משה גפני: למה הקפאתם את קצבאות הילדים אחרי שקיצצתם אותן באופן כזה דרסטי?

משה גפני: למה הקפאתם אותן?

משה גפני: מה הסיבה?

משה גפני: השר שמחון, למה מפלגת העבודה לא שאלה את השאלה הזאת?

שלום שמחון: מי אמר לך שהיא לא שאלה?

משה גפני: אם היא שאלה, אתם בכלל אינפנטילים.

משה גפני: לא, סליחה.

משה גפני: אם שאלתם, אז אתם לא שווים כלום, כי מה התשובה שקיבלתם?

משה גפני: אם התשובה שקיבלתם מספקת אתכם, תגידו לי מה היתה התשובה.

משה גפני: ואם היא לא מספקת, למה אתם נשארים בממשלה הזאת?

יצחק גלנטי: כדי להעלות את מחיר המים ב-50%.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני לא שואל עכשיו על הגמלאים, שאלתי על הגמלאים קודם.

משה גפני: אני שואל עכשיו על מפלגת העבודה: למה?

משה גפני: תגידו לציבור.

משה גפני: הרי יהיו בחירות במוקדם או במאוחר, וסביר להניח שיותר מוקדם מאשר מאוחר, משום שהרי ברור לחלוטין שהקואליציה הזאת, שמורכבת מישראל ביתנו של אביגדור ליברמן ומפלגת העבודה של עמיר פרץ והגמלאים ועוד מפלגה שסיכמנו שלא אזכיר אותה עכשיו כדי שלא לתקוף אותה - - -

שלום שמחון: אגודת ישראל.

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו באופוזיציה.

קריאה: עוד שבוע.

משה גפני: עוד שבוע.

משה גפני: בכל שבוע אנחנו נכנסים לקואליציה.

משה גפני: אבל זה בסדר.

שלום שמחון: מי שמנהל את ועדת הכספים הוא - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לכם מועמד אחר.

שלום שמחון: - - - עיניים.

שלום שמחון: בחייך - - - את העיניים.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: לא להגיד את האמת?

משה גפני: זאת האמת.

שלום שמחון: גם אני אומר לך את האמת.

משה גפני: נהיה בקואליציה - תתקוף אותי.

שלום שמחון: לשבת בוועדת הכספים - -

משה גפני: מה אתה רוצה?

משה גפני: אני יושב בוועדת הכספים?

שלום שמחון: - - בראשות ועדת הכספים, זה להוביל את - - -

משה גפני: אבל חבר הכנסת ליצמן מצביע נגד הממשלה.

משה גפני: רגע, מה אתה רוצה שאני אגיד עכשיו?

שלום שמחון: - - -

משה גפני: מה שאמרתי עד עכשיו לא נכון?

שלום שמחון: - - - בחייך.

אחמד טיבי: אני חושב שכל מה שאמרת נכון, וזו נקודה טובה לסיים.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: כל הסיעות האלה שמרכיבות את הקואליציה לא יחזיקו מעמד.

משה גפני: הרי אלה שטויות.

משה גפני: בקיצור, זה לא הולך להחזיק מעמד.

משה גפני: זה הולך להשתנות או שנלך לבחירות.

משה גפני: אני לא יודע בדיוק מה יהיה, אבל שמישהו יסביר לי למה אנשים מכובדים כמו שרי הממשלה מכל הסיעות, חברי הכנסת מכל הסיעות שמרכיבות את הקואליציה - למה אתם פוגעים בשכבות החלשות, במעמד הבינוני?

משה גפני: למה עשיתם זאת?

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה גפני: אם אני אקבל תשובה והיא תספק אותי - אני אצביע נגד התקציב.

משה גפני: אם לא - -

שלום שמחון: - - - גם נגד.

משה גפני: - - אצביע נגד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היטבת לבטא את עמדתך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבשלום וילן, נציג מרצ, בבקשה; עשר דקות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, רציתי לפתוח את נאומי בברכות לשר האוצר, שישב פה עד לפני שני דוברים ובהחלט הקשיב.

אבשלום וילן: חשבתי שהוא אכן קובע נורמה חדשה וראויה, ששר האוצר יושב ומקשיב לדברי חברי הכנסת.

אבשלום וילן: הסעיף הראשון בדברי היה לברך אותו.

אבשלום וילן: אבל פתאום, כבמטה קסם, הוא נעלם.

אבשלום וילן: נראה שכניסת מפלגת ישראל ביתנו, מעבר ל-30 הג'ובים שאבי

אבשלום וילן: גדור ליברמן הבטיח כנראה לאנשיו; פניתי לנציב שירות המדינה אתמול לבדוק את הנושא - אבל כשיש רוב של 78 חברי כנסת בקואליציה, מה זה משנה מה אומרים על התקציב?

אבשלום וילן: ממילא המשחק מכור.

אבשלום וילן: אבל חבל ששר האוצר לא הנהיג את הנורמה - שחשבתי שהוא מנהיג הערב - שהוא יושב פה ומקשיב לדוברים ואחרי זה גם עונה להם.

אבשלום וילן: אני מקווה שמחר לפחות הוא ימשיך במה שהוא התחיל היום, וזה בהחלט יפה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בתקציב הזה אין שום בשורה.

אבשלום וילן: בעצם משתמשים בו במלחמת לבנון השנייה כדי להגיד: צריך להחזיר, צריך להחזיר, צריך לקצץ, ובשפה עממית הייתי אומר שזה כלאם פאד'י.

אבשלום וילן: אני קובע שבשנת 2006 היו רזרבות של קרוב ל-15 מיליארד שקל.

אבשלום וילן: מה הוא אומר לנו פה, שר האוצר?

אבשלום וילן: שמהרזרבות האלה, משענת ליום סגריר, שילמנו את הפיצויים על המלחמה.

אבשלום וילן: יש מס רכוש ויש כספים, ושלא יספר סיפורים.

אבשלום וילן: גם אם האוצר השתמש בהם, הכספים צבועים, הם צבועים וקיימים.

אבשלום וילן: לכן, היה לו מקור תקציבי - כספי מס רכוש.

אבשלום וילן: עושים פה איזו הטיה מכוונת, והשרים יודעים אותה היטב, אבל נוח לכולם לומר שהמלחמה עלתה 15 מיליארד שקל ואין כסף בתקציב, ולכן צריך לקצץ.

אבשלום וילן: בסך הכול, הרי זה תירוץ ציני.

אבשלום וילן: אומרים: מכיוון שהמלחמה עלתה כל כך הרבה כסף, צריך להקפיא את כל הקצבאות.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להזכיר לכם, שבהסכם הקואליציוני כתוב שקצבאות הזיקנה יגדלו ל-29% מהשכר הממוצע במשק, כמו בבריטניה של בלייר.

אבשלום וילן: מפלגת הגמלאים, שבעה חברי כנסת, אחת מאושיות הקואליציה - על זה הם הלכו לבחירות, את זה הם עיגנו בהסכמים קואליציוניים.

אבשלום וילן: מה אומרים לנו פה?

אבשלום וילן: מקפיאים את הקצבאות.

אבשלום וילן: יותר מזה, אדוני היושב-ראש, שים לב.

אבשלום וילן: כאשר עמד פה קודם מר נתניהו והסביר שהמשק היה ב-2003 על עברי פי פחת, שאלנו אותו: מי היה שר האוצר שממנו קיבלת את המשק?

אבשלום וילן: לא היתה לו תשובה.

אבשלום וילן: נדמה לי שמישהו שיושב ליד חבר הכנסת נתניהו ושמו חבר הכנסת סילבן שלום, מאותה מפלגה - והוא הרי קורא תיגר על מנהיגותו - הוא האיש שממנו שר האוצר נתניהו קיבל את המפתחות.

אבשלום וילן: סילבן שלום, בהיותו שר האוצר, קיצץ את קצבאות הילדים ושינה את המבנה.

אבשלום וילן: אם קודם לכן הן הוצמדו לשכר הממוצע במשק - לא אלאה אתכם בפרטים כלכליים, אבל הצמדה לשכר הממוצע במשק מבטאת גם את עליית רמת החיים האמיתית של כולנו - הצמידו אותן למדד המחירים לצרכן, שבמקרה הטוב הוא מבטא את האינפלציה.

אבשלום וילן: שימו לב מה קורה פה.

אבשלום וילן: המשק צומח עכשיו ב-5%-4% לשנה, מדד המחירים עולה הרבה פחות מזה, בערך ב-2% לשנה, וכך בכל שנה נוצר פער והקצבאות הולכות ונשחקות.

אבשלום וילן: בכל שנה, בשל ההצמדה למדד ולא לשכר הממוצע במשק, כל זקן מקבל פחות כסף.

אבשלום וילן: גם קצבת ילדים, מכיוון שהיא צמודה למדד ולא לשכר הממוצע במשק, זה פחות כסף.

אבשלום וילן: אדוני השר, למה הממשלה לא אמרה: בואו לפחות נחזיר את המנגנון ההוגן, שאם יש משק בצמיחה, קודם כול מצמידים את הקצבאות לשכר הממוצע במשק?

אבשלום וילן: זה לא קרה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה?

אבשלום וילן: כי הממשלה הזאת החליטה שלא רק שהיא תומכת בכלכלת שוק - וזה לגיטימי ואין כלכלות אחרות היום - אלא היא בעצם מובילה חברת שוק.

אבשלום וילן: אם היא לא היתה מובילה חברת שוק, מה ההיגיון להקפיא את קצבאות הזיקנה ולא להעלותן ל-30% מהשכר הממוצע במשק, כמו בגרמניה ובמדינות נאורות אחרות בעולם וכמו בבריטניה של טוני בלייר?

אבשלום וילן: לא שמעתי שטוני בלייר הוא פחות הדרך השלישית מבנימין נתניהו.

אבשלום וילן: מציגים לנו פה תקציב בלי בשורה ובלי שום דבר.

אבשלום וילן: רציתי לשאול גם את שר האוצר, שהיה יושב-ראש ועדת הכספים כשמר נתניהו היה שר האוצר: הם התהדרו בכך שהם יעבירו חוק פנסיה חובה במשק.

אבשלום וילן: מה קרה לחוק פנסיה חובה?

אבשלום וילן: ל-50% מאזרחי מדינת ישראל אין פנסיה.

מוחמד ברכה: עדיף שלא היו מחוקקים את החוק שהם רצו.

אבשלום וילן: החוק היה קטסטרופה.

אבשלום וילן: רצו לתת לאנשים 900 שקלים לחודש ומזה לחיות.

אבשלום וילן: אבל, חבר הכנסת ברכה, אני שואל שאלה פשוטה מאוד: כל אחד מבין שהמינימום לזיקנה, לקצבה חודשית מכובדת, הוא כ-4,000 שקל לנפש ו-6,000 שקל למשפחה.

אבשלום וילן: איך מגיעים לזה?

אבשלום וילן: איך במדינת ישראל מחצית האזרחים אינם מקבלים פנסיה ומקבלים קצבת ביטוח לאומי של בערך 1,300 שקל לבן-אדם ו-2,700 שקל למשפחה?

אבשלום וילן: מזה אפשר לחיות?

אבשלום וילן: זה כמעט מחצית הזקנים במשק.

אבשלום וילן: מחצית העובדים משתכרים שכר מינימום.

אבשלום וילן: ככה בונים חברה?

אבשלום וילן: ככה בונים סולידריות?

אבשלום וילן: ככה יוצרים תקוה חדשה לאנשים?

אבשלום וילן: מדינה שנמצאת במצור.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני רואה את המספרים וקורא את התקציב.

אבשלום וילן: ההכנסה הממוצעת לנפש במדינת ישראל היא 18,000 דולר בשנה בממוצע.

אבשלום וילן: במדינות מערב-אירופה, בארצות-הברית של אמריקה, ביפן ובארצות אחרות בעולם זה כפול מזה.

אבשלום וילן: נתניהו היה שר האוצר, והוא אמר שהוא יעלה אותנו בתוך עשר שנים לקבוצת עשר המדינות המובילות בעולם.

אבשלום וילן: נו, איפה זה ואיפה אנחנו?

אבשלום וילן: איזו תקווה יש בתקציב הזה?

אבשלום וילן: איך מעלים רמת חיים באמת מ-18,000 דולר לנפש ל-25,000 דולר ול-35,000 דולר?

אבשלום וילן: לזה אנחנו רוצים להשתוות, ל-30 המדינות המובילות בעולם, לא?

אבשלום וילן: אין לזה זכר בתקציב.

אבשלום וילן: דיברו כבר פה על הרכבות.

אבשלום וילן: איזו תשתית?

אבשלום וילן: כבישים בונים פה?

אבשלום וילן: רכבות בונים פה?

אבשלום וילן: איזו בשורה יש בתקציב הזה?

אבשלום וילן: אדוני השר, אתה הרמת את היד בממשלה.

אבשלום וילן: תסביר לי אתה איך מהתקציב הזה עולים ברמת החיים, מקימים תשתיות, יוצרים איזה צדק חברתי, עושים משהו.

אבשלום וילן: אין לכם אג'נדה מדינית - את זה כבר אמרתם.

אבשלום וילן: עכשיו - לא אג'נדה כלכלית ולא אג'נדה חברתית.

אבשלום וילן: אז מה?

אבשלום וילן: רק להעביר את הזמן?

אבשלום וילן: בשביל זה יושבים?

שלום שמחון: אפשר להגיד לך שני דברים?

אבשלום וילן: כן.

שלום שמחון: אחד - גם אתה היית מצביע אם היית בממשלה.

אבשלום וילן: שאני אגיע לממשלה - זה כמעט בבחינת ימות המשיח.

אבשלום וילן: כלומר, כל התפיסה תשתנה.

יואל חסון: זה יהיה כזה מיוחד שיהיה שווה שהוא יצביע בעד.

שלום שמחון: הדבר השני - אתה חבר בוועדת הכספים בעצמך, ואתה יודע שהתקציב לשנת 2007 הוא יותר טוב מהתקציב של 2006, הוא עוד יותר טוב מהתקציב של 2005, והוא הרבה יותר טוב מהתקציב של ביבי נתניהו ב-2004 - - -

אבשלום וילן: אדוני השר, יש רק בעיה אחת:

אבשלום וילן: אין בתקציב הזה שום בשורה, וזו הבעיה.

אבשלום וילן: אמרתם מערכת חינוך, ותראה מה עשיתם עם האוניברסיטאות.

אבשלום וילן: יש לישראל כבר חמישה-שישה מקבלי פרס נובל, אבל אם תמשיכו במדיניות הזאת, בעוד 20 שנה לא יצא מקבל פרס נובל אחד מהמערכת הזאת.

אבשלום וילן: כשאנחנו לוקחים קטע קטע - היה ביטוח לאומי, מערכת שעבדה לא רע, ושחטתם אותה לגמרי בשנים האחרונות.

אבשלום וילן: תראה מה קרה, הפכתם אותם לאיזו מחלקה עלובה, שפחה חרופה של האוצר, וזהו.

אבשלום וילן: בכל מקום שאני מסתכל ומנסה לראות - כלום.

אבשלום וילן: דובר פה על תקציב הביטחון.

אבשלום וילן: אינני רואה איך באמת עושים טיפול שורש לתקציב הביטחון ולמערכת הביטחון, כל ההתייעלות שדיברו עליה.

אבשלום וילן: על מה בדיוק?

אבשלום וילן: יש כרגע דרישה להעלות את תקציב הביטחון ב-5-3 מיליארדי שקלים לפחות.

אבשלום וילן: אני מבין את הצרכים, אבל אני חושב ששנים לא נערך דיון אמיתי איך בונים תקציב ביטחון חלופי.

אבשלום וילן: גם פה ראיתי את החוברות ואת המספרים, וזה בדיוק אותו דבר כמו קודם: כן תוספת, לא תוספת.

אחמד טיבי: עוד חצי דקה.

אבשלום וילן: בעצם, דבר לא יקרה.

אבשלום וילן: לכן, אדוני היושב-ראש, העוגה התקציבית - השר, אני אפילו מוכן לקבל את מה שאמרת, שתקציב 2005 היה יותר טוב מתקציב 2004, ותקציב 2006 היה יותר טוב מתקציב 2005, וזה של 2007 יהיה יותר טוב.

אבשלום וילן: אז מה?

אבשלום וילן: אם אין בו בשורה, אם החלוקה של פירות התקציב - - -

מוחמד ברכה: למה אתה - - -?

מוחמד ברכה: כל עוד הגזירות שגזר נתניהו לא בוטלו וכל התקציבים שאחרי 2004 נשענים על אותן גזירות, בעצם אנחנו דורכים באותו מקום גרוע.

אבשלום וילן: אבל הטענה שלי היא בדיוק אותה טענה, רק מהזווית ההפוכה.

מוחמד ברכה: שלא יטעה אותך.

שלום שמחון: אני לא מטעה.

אבשלום וילן: הטענה שלי פשוטה: אדוני היושב-ראש, מפירות התקציב ומפירות הצמיחה בעצם לא קורה דבר.

אחמד טיבי: תסיים.

אבשלום וילן: אני מסכם: הפערים הולכים וגדלים.

אבשלום וילן: חצי מהציבור משתכר שכר מינימום.

אבשלום וילן: מחצית אזרחי ישראל הם ללא פנסיה.

אבשלום וילן: מערכת החינוך קורסת.

אבשלום וילן: מערכת התחבורה קורסת.

אבשלום וילן: אין שום תקווה ואין שום בשורה, והעדר יצביע - 78 ידיים יעלו פה מחר בערב, ואחרי זה יסבירו לנו שזו רק הקריאה הראשונה, ולקראת הקריאה השנייה והשלישית נתקן.

אבשלום וילן: אשרי המאמין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וילן, תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עבאס זכור מסיעת רע"ם-תע"ל, עשר דקות בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ממשלת אולמרט-פרץ ידעה היטב להכריז מלחמה - מלחמה על לבנון - והיום ממשלת אולמרט-פרץ-ליברמן ידעה היטב להכריז מלחמה על הפלסטינים בעזה.

עבאס זכור: אבל להכריז על מלחמה על העוני, אני חושב שהם לא יודעים לעשות את זה.

עבאס זכור: מי שנשאר באולם זה רק ערבים.

אחמד טיבי: טוב, אתה מדבר על עוני.

אחמד טיבי: גם השר יצא.

אחמד טיבי: לא נורא.

אחמד טיבי: הוא מדבר בפלאפון, הוא שומע אותך.

עבאס זכור: המדיניות הכלכלית-החברתית הבאה לידי ביטוי בתקציב 2007 היא המשך למדיניות הממשלות הקודמות, שהתחילה ב-2002.

עבאס זכור: כתוצאה ממדיניות זו, במהלך אותה תקופה חל גידול בממדי העוני.

עבאס זכור: אל מול הגידול המתמשך בשיעור העוני קבעה הממשלה הנוכחית בקווי היסוד שלה, כי היא תנהל מדיניות של צדק חברתי על-ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני.

עבאס זכור: אבל בפועל מה שקרה הפוך: העוני גדל והפער החברתי הולך וגדל.

עבאס זכור: הממשלה הנוכחית, במקום להילחם בעוני, הכניסה את המדינה ואזרחיה למלחמה מיותרת, בלי להשיג שום מטרה.

עבאס זכור: מי שמשלם עכשיו את מחיר המלחמה הוא אך ורק האזרח הפשוט.

עבאס זכור: גם בשנה הבאה, כמו בשנים הקודמות, יוקפאו כל הקצבאות ולא יוחזרו ההפחתות של 4% שבוצעו בשנים האחרונות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זכור, עולה השאלה אם יש מישהו בחוץ או בפתחי הכניסה שמונע מחברי הכנסת היהודים להיכנס לאולם.

אחמד טיבי: זה בעייתי, צריך לבדוק את זה.

אחמד טיבי: נא לאפשר להם להיכנס.

עבאס זכור: עזבו לנו את הכול.

עבאס זכור: זאת אומרת שעוד ילדים ייתוספו בשנה הבאה למאות אלפי הילדים החיים מתחת לקו העוני.

עבאס זכור: רק בשבוע שעבר שמענו את סיפורה של ילדה בת 13 מקריית-גת שגנבה כדי להביא אוכל למשפחתה.

עבאס זכור: לפני שבוע – על שוטר שמעביר סמים בין אסירים תמורת כסף.

עבאס זכור: ילדים קטנים, תלמידים בבתי-ספר, מעבירים סמים לסוחרי סמים כדי להביא אוכל לבתיהם ולהוריהם.

עבאס זכור: הקיצוץ הגורף בגובה 2% בכל משרדי הממשלה והעלאת המסים יביאו רק להתרסקות חברתית ויפגעו בשכבות החלשות.

עבאס זכור: אשר למגזר הערבי, עד היום שמענו רק הבטחות על צמצום הפערים בין המגזרים.

עבאס זכור: אבל, לצערי הרב, הפער הולך וגדל, מאחר שהממשלה, כמו הממשלות הקודמות, לא נותנת מענה ופתרון לבעיה החשובה הזאת.

עבאס זכור: רשויות מקומיות במגזר הערבי קורסות ואין ביכולתן לשלם משכורות לעובדיהן כבר חודשים, וכך הרשויות הללו לא יכולות לתת שירותים מינימליים לתושבים.

עבאס זכור: הקיצוץ במשרד החינוך פוגע יותר בחלשים, שנזקקים יותר לחינוך שמספקת המדינה, ואין ברשותם האמצעים לקנות חינוך פרטי.

עבאס זכור: עד היום כמעט 300 תלמידים לומדים בבית-ספר הבנוי מקרוונים, מאזבסט - בית-הספר ואדי אל-עין בסח'נין - והמצב הזה קיים בהרבה בתי-ספר ערביים.

עבאס זכור: מול ההתקדמות בערים היהודיות לא רואים התפתחות ראויה ביישובים הערביים, וחסרים בהם מועדונים, מתקני משחקים, מגרשי ספורט ומוסדות ציבוריים כדי שהנוער יוכל לבלות בדרכים חיוביות.

עבאס זכור: לכן אחוז הנשירה במגזר הערבי הוא גדול מאוד ותופעת האלימות והפשע הולכת ומתפשטת בקרב הנוער הערבי.

עבאס זכור: כשמסתכלים ברשימת הערים מוכות האבטלה בישראל, רואים שמתוך 30 היישובים הראשונים 29 הם יישובים ערביים.

עבאס זכור: לסיכום, יש צורך בהפעלת תוכניות לשם התחלת סגירת הפערים, וזאת באמצעות הקצאת סכומים ייעודיים בתחומי תקציב הפיתוח לשכונות חדשות, אזורי תעשייה, בניית כיתות לימוד, עידוד התעסוקה, סלילת כבישים בתוך היישובים.

עבאס זכור: יש צורך בהחזרת מענקי האיזון, שקוצצו בשנים האחרונות, ובתיקון האפליה שמשרד הפנים הנהיג זמן רב כלפי הרשויות הערביות בחלוקת התקציבים הרגילים.

עבאס זכור: כמו כן דרוש פיתוח היישובים הערביים בנגב והענקת סיוע חירום לכפרים הלא-מוכרים.

עבאס זכור: לבסוף, אם בכוונת הממשלה להקטין באמת את הפער בין שני המגזרים, היא חייבת להגדיל את קצבאות הילדים ולהחזירן למצבן לפני שנת 2002.

עבאס זכור: הדבר עשוי לתרום להקטנת העוני בחברה הערבית.

עבאס זכור: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת עבאס זכור.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוחמד ברכה, חד"ש, עשר דקות.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום ציינה הכנסת בתחילת ישיבתה את מלחמת סיני.

מוחמד ברכה: תמוה בעיני שמדינה רושמת בספר הימים שלה הרפתקה שהיתה בשירות כוחות אימפריאליסטיים בין-לאומיים - צרפת ואנגליה, ובהסכמת ארצות-הברית - נגד המשטר הלאומי של גמאל עבד אל-נאצר במצרים.

מוחמד ברכה: זה מן הפרקים שמדינות צריכות להתבייש בהם, אבל במדינת ישראל, שרבים מערכי היסוד שלה - במירכאות - בנויים על תהילה צבאית, מציינים את זה בראש חוצות.

מוחמד ברכה: על אף הגישה הביקורתית שלי, המתנגדת לאותה מלחמה, בכל זאת יצא משהו חיובי מנאומו של ראש הממשלה היום באותה הזדמנות, והוא האזכור שלו את הטבח בכפר-קאסם.

מוחמד ברכה: זאת הפעם הראשונה, אם אני לא טועה, שהאירוע שקרה ב-29 באוקטובר 1956 נקרא "טבח כפר-קאסם" בפיו של ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה אומר, בהקשר של מלחמת סיני - הדברים קשורים לא רק משום שהטבח אירע ביום הראשון למלחמה, אלא גם משום שמה שגרם לו היה העוצר החריג שהוטל על כמה כפרים ערביים על רקע המבצע.

מוחמד ברכה: לכן, בזוכרנו היום את 172 חללי צה"ל שנפלו במלחמת סיני, חובה עלינו לזכור גם את 49 הכפריים השלווים שנהרגו בשל הפרת העוצר שהם מעולם לא שמעו עליו.

מוחמד ברכה: למען ההגינות, גם כשיש לי ביקורת מאוד קשה ומאוד נוקבת על הממשלה, על התקציב, על הפוליטיקה, על ההתייחסות שלה לדמוקרטיה, אני מוכרח להעלות את הדברים על נס, ואני רואה אותם כדבר חיובי.

מוחמד ברכה: אני חושב שהצעד הבא, המתבקש מעצם האזכור הזה, הוא לרשום את יום הטבח כאחד מימי הזיכרון במדינת ישראל, ולהכיר באחריות הממשלה לו.

מוחמד ברכה: הסכמתי לדחות את ההצבעה על החוק שהגשתי לפני כשבועיים.

מוחמד ברכה: הדרך צריכה להיות סלולה עכשיו לאישורו של החוק, ולסגור ברמה הערכית, המורלית, את הפרק הזה - כמובן לא ברמה האישית, ולא ברמה של האובדן הקשה למשפחות ולציבור הערבי בכלל ולדמוקרטיה במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מחובתי לומר את הדבר הזה בתחילת הדברים.

מוחמד ברכה: אם במלחמות אנחנו מדברים, עקבתי אחר נאומו של שר האוצר, והוא אומר שזה לא התקציב שהוא רצה להגיש.

מוחמד ברכה: המלחמה כפתה עליו כל מיני דברים וכל מיני שינויים, והוא רואה שלקראת התקציב של 2008 עיקר המאמץ צריך להיות מושקע בצמצום פערים חברתיים.

מוחמד ברכה: אני אומר - כשמדובר על מלחמות, המלחמות הן גזירה משמים?

מוחמד ברכה: פתאום נפלו ככה?

מוחמד ברכה: הן לא פרי של החלטה פוליטית מודעת?

מוחמד ברכה: לא היה ניסיון לעקוף כל אפשרות של סיום המשבר ההוא ב-12 ביולי 2006 בדרכים דיפלומטיות, בדרכים פוליטיות - בייחוד לנוכח תוצאות המלחמה הטרגיות, בייחוד לנוכח ההרס בלבנון והנזק שנגרם גם בישראל?

מוחמד ברכה: והנה, עכשיו, בעצם השעות האלה והרגעים האלה, מתחוללת מלחמה נוספת, שגם לה יש עלויות שיבואו לידי ביטוי בספר התקציב, אבל יש לה גם עלויות בדם בני-אדם.

מוחמד ברכה: זו מלחמה נפשעת.

מוחמד ברכה: ממשלה שמנהלת את מדיניותה על בסיס של כוח ורק כוח.

מוחמד ברכה: היא לא רק הורגת אנשים מקרב העם הפלסטיני, היא גם הורסת מרקמים בחברה הישראלית עצמה, בכל מה שקשור להתייחסות לדמוקרטיה ובכל מה שקשור לצדק החברתי, ולכן התקציבים נראים איך שהם נראים.

מוחמד ברכה: אני חושב, אדוני השר, שיש מקום לדרוש היום מעל במת הכנסת להפסיק את מבצע מרחץ הדמים שמתנהל עכשיו ברצועת-עזה.

מוחמד ברכה: זה לא יפתור שום בעיה מהבעיות שכאילו יצאו לפתור אותן.

מוחמד ברכה: הפתרון לבעיות האלה הוא רק בדרך הפוליטית, בדרך המשא-ומתן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אחת התוצאות הישירות של המלחמה בלבנון היא מה שפורסם היום - ירידת השכר הממוצע במשק ב-2%.

מוחמד ברכה: כפי שאמר לפני חברי חבר הכנסת אבו וילן, זה יוצר שרשרת של נזקים בכל מיני תשלומים סוציאליים שקשורים בשכר הממוצע במשק, ואם למרות זאת אנו מדברים על צמיחה של 4%-3% במשק הישראלי, אנו יכולים גם לקרוא את המספרים האחרים, שלפיהם אחוז האבטלה אינו יורד ואחוזי העוני אינם יורדים.

מוחמד ברכה: איך זה שעל אף צמיחה של 4%, שאמורה לייצר יותר מקומות עבודה, מחזור כלכלי יותר ער, מספר המובטלים הוא אותו מספר - יש ירידה זעירה - ולעומת זאת מספר העניים גדל?

מוחמד ברכה: ההסבר הוא אחד ויחיד: הכלכלה בישראל וניהולה נעשים למען חתכים מאוד דקיקים בחברה הישראלית, של העשירים, של בעלי הון, לכן הצמיחה מתנקזת לכיסים מסוימים, לכיסים של שבעים ומלאים.

מוחמד ברכה: ולכן מי שתקוע בתהומות העוני והמצוקה נשאר שם.

מוחמד ברכה: מה אומר התקציב של השנה הזאת, אדוני השר?

מוחמד ברכה: מדברים עכשיו על העלאת גיל הזכאים לדמי אבטלה מ-20 ל-28, אז אני אומר לך שבשנה הבאה תהיה ירידה תלולה בנתונים הסטטיסטיים על מספר המובטלים, אבל לא במספר המובטלים.

מוחמד ברכה: המשחקים הסטטיסטיים כדי לייצר מציאות חברתית הם פשוט זריית חול בעיני האנשים, אבל זה גם לתקוע צעירים שגילם בין 20 ל-28 ללא שום אפשרות להתגבר על המצוקה ועל חוסר העבודה, ועוד מקשיחים את התנאים.

מוחמד ברכה: הקפאת תשלומי הביטוח הלאומי - למי זה מכוון?

מוחמד ברכה: כלפי אותם אנשים שמקבלים ביטוח לאומי, אנשים שחיים במצוקות.

מוחמד ברכה: המצב של ההשכלה הגבוהה - ללא התשלום החד-פעמי לא היה אפשר לפתוח את שנת הלימודים במוסדות להשכלה גבוהה.

מוחמד ברכה: סל הבריאות - תסתכל על חוק ההסדרים, מה מייעדים לנו ואילו תנאים עכשיו קובעים בקופות-החולים, שבסופו של דבר יביאו לצמצום השירות הרפואי.

מוחמד ברכה: בכל מה שקשור לצמצום פערים, אני לא רוצה לחזור על זה, אבל תוכנית ויסקונסין התחילה כפיילוט בשלושה או ארבעה מקומות, ועכשיו שר התמ"ת אומר שהניסיון כושל והוא מתנגד לו ומנסה להכניס שינויים, אבל בחוק ההסדרים מרחיבים את הפיילוט של ויסקונסין.

מוחמד ברכה: מה זה?

מוחמד ברכה: זאת ממשלה או כת שבאה להכות באנשים ובחלשים?

מוחמד ברכה: ואפשר לעבור הלאה.

מוחמד ברכה: הרשויות המקומיות - לפני שנתיים נעשה ניסיון של מיזוג רשויות, ולפי הרוב המכריע של הדעות, המיזוגים האלה כשלו ומטרתם היתה רק לגרד ולצמצם את ההוצאות על השירותים שנותנות הרשויות המקומיות.

מוחמד ברכה: עכשיו באים להרחיב את המיזוגים האלה עוד ב-60 רשויות.

מוחמד ברכה: התועבה שנקראת חוק ההסדרים עדיין מהלכת מולנו ונגדנו, וחוק שהוגדר גם על-ידי פרופסור יצחק זמיר, השופט העליון לשעבר, וגם על-ידי מישאל חשין, ביום עיון שהתקיים בשבוע שעבר, כדבר שהוא בלתי מתקבל, עדיין מאיים עלינו, כאילו שמצב החירום הוא נצחי.

מוחמד ברכה: בשניות שנותרו לי אני באמת לא יכול שלא להתייחס לשלוש אמירות שאמר כאן ראש האופוזיציה, שביטאו את הביקורת שלו כלפי הממשלה.

מוחמד ברכה: הוא ביקש התייעלות, כלומר פיטורים במנגנון המדינה, כלומר לשלוח אנשים נוספים למעגל האבטלה.

מוחמד ברכה: הוא ביקש הפחתת מסים.

מוחמד ברכה: האדם הפשוט יכול לחשוב: הנה, נתניהו רוצה להיטיב עם האנשים, אבל בעצם הפחתת המסים שהוא עשה כשהוא היה שר האוצר, מי שנהנה ממנה היו אותם אנשים ואותם חוגים של בעלי הון ושל עשירים.

מוחמד ברכה: מי שלא מגיע לסף המס, לא מעניין אותו אם מפחיתים את המס, כי הוא בכלל לא מגיע לשם.

מוחמד ברכה: אבל הפחתת המסים באה כדי לשחרר את בעלי ההון הגדול מלהשתתף בתקציב המדינה כדי לממן פרויקטים חברתיים.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי - הוא קרא לממשלה: תלכו ותתעמתו עם האיגודים המקצועיים.

מוחמד ברכה: אני אומר לכם, עוד לא היה נאום כל כך אגרסיבי של משרת ההון, שקוראים לו בנימין נתניהו, מעל הדוכן הזה – להתעמת עם האיגודים המקצועיים, לפטר עובדים בשירות המדינה ולהפחית מסים, כלומר לשחרר את העשירים מהשתתפות בפרויקטים החברתיים.

מוחמד ברכה: אני אומר שמה שנעשה עכשיו על-ידי שר האוצר הוא המשך של אותה מדיניות שהתחיל בה בנימין נתניהו וממשיכים אותה כתלמידים טובים באותו בית-ספר.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו - חבר הכנסת אלי אפללו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר החקלאות, ההוצאות החברתיות בתקציב המדינה צנחו ב-12 מיליארד ש"ח בארבע השנים האחרונות ונשחקו ריאלית ב-11%.

ואסל טאהא: מנגד, הוצאות הביטחון גדלו ב-3%.

ואסל טאהא: תקציב 2007, אדוני היושב-ראש, אינו חברתי.

ואסל טאהא: הוא אנטי-חברתי והוא שוחק את ההוצאות על סעיפים חברתיים.

ואסל טאהא: אם היקף ההוצאות החברתיות ב-2007 יישאר עד לקריאה השלישית דומה להיקף ב-2006, ההוצאה לנפש על סעיפים חברתיים תהיה אפילו נמוכה יותר ב-2007 לעומת 2006 בגלל גידול האוכלוסייה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הבעיה העיקרית בתקציב, כפי שאושר בממשלה, היא חוסר איזון בחלוקת הנטל בין חלקי החברה, וזה מבחן חשוב מאוד, אם לא החשוב ביותר.

ואסל טאהא: בעוד בעלי הכנסות בינוניות וגבוהות ייהנו מהטבות מס משמעותיות במסגרת הרפורמה במס הכנסה, בעלי הכנסה נמוכה יספגו קיצוץ ריאלי בקצבאותיהם.

ואסל טאהא: איני מתנגד להטבה במס לבעלי ההכנסות האלה, ואני לא מזלזל בעובדה שהן השכבות שנושאות את המשק על כתפיהן - כפי שתמיד מתארים את המשק כולו - אבל אי-אפשר להתעלם מהשכבות החלשות, שרק מִתְעבות ומצבן הולך ומידרדר מדי שנה, ולא להגיש להן עזרה.

ואסל טאהא: בייחוד לנוכח העובדה שיש פתרון - תקציבים חברתיים בתקציב המדינה לשנת 2006 שלא נעשה בהם שימוש, הם לא שימשו למטרות שהיו מיועדים להן.

ואסל טאהא: יש כספים המיועדים לעניים ולשכבות החלשות שעדיין לא נעשה בהם שימוש, והם מעוכבים באוצר.

ואסל טאהא: יש מין נטייה כזאת בשנים האחרונות, שמשרדי הממשלה, אף שיש להם תקציבים שהתקבלו לאחר מאבקים עיקשים של חברי הכנסת וארגונים חברתיים בתקציב, ששרדו את מכת הקיצוצים שנכפו בשנים הקודמות – תקציבים אלה לא מגיעים לייעודם, בייחוד במשרדים חברתיים, ולא נעשה בהם כל שימוש.

ואסל טאהא: השנה מדובר בשיא.

ואסל טאהא: בתום עשרה חודשים – ינואר-אוקטובר - שהם 83% מהשנה, הגיע היקף ההוצאות בפועל של המשרדים החברתיים ל-74% בלבד מהתקציב השנתי.

ואסל טאהא: זה מה שיצר עודף של 2 מיליארדי שקל בתקציב המדינה, ובמקביל מתרחב העוני.

ואסל טאהא: יותר אנשים נמצאים מתחת לקו העוני, ועוד ועוד ילדים נמצאים במצב של רעב.

ואסל טאהא: אין שר, אדוני היושב-ראש.

ואסל טאהא: איפה השר?

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: עובדים על זה במזכירות, להביא שר, ואנחנו נמשיך את הדיון.

ואסל טאהא: הממשלה עסוקה?

ואסל טאהא: נראה שהממשלה עסוקה במינוי שרים חדשים.

אחמד טיבי: אולי.

אחמד טיבי: אגב, לפני כניסתו של חבר הכנסת זיו למליאה אתה היית הנואם, אני היושב-ראש ונאזם בדר סגן המזכיר.

אחמד טיבי: הוצע לי להוביל מהלך של הפיכה שלטונית תוך כדי ניצול הרוב, ואני דחיתי הצעה זו מתוך אחריות.

ישראל חסון: אני נכנסתי, אז אתה לא יכול.

אחמד טיבי: נכנס לפניך חבר הכנסת זיו, אבל אתם עדיין במיעוט.

ישראל חסון: זה תיקו, לא?

אחמד טיבי: נאזם בדר הוא סגן המזכיר, הוא על תקן של חבר הכנסת כבר 20 שנה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

אחמד טיבי: זה היה על חשבוננו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הפגיעה בחלשים בתקציב הזה היא מיותרת ובלתי מוצדקת.

ואסל טאהא: המשק מראה סימני התאוששות, ויש גידול משמעותי בהכנסות המדינה ממסים.

ואסל טאהא: על אף נזקי המלחמה והתוספת לתקציב הביטחון בעקבותיה, אין כל צורך להקשות עוד יותר על העניים ונתמכי הקצבאות.

ואסל טאהא: כשם שהממשלה מראה גמישות לנוכח הוצאות מיוחדות כמו מלחמה והתנתקות, היא צריכה להראות חמלה ורגישות במלחמה הקשה מכול, המלחמה בעוני.

ואסל טאהא: לא יעלה על הדעת שתהיה בתקציב הורדה משמעותית במס החברות ובמדרגת המס העליונה, שפועלת לטובת 10% מהאנשים שמתעשרים במדינה באופן עקבי, ומקבלי הקצבאות יישארו באותו מקום, כשהחיים רק הולכים ומתייקרים.

ואסל טאהא: מגמות כאלה בתקציב רק יגדילו פערים, ולא יקטינו אותם.

ואסל טאהא: עד כה קיבל הצבא 8.2 מיליארדי שקל למילוי המחסנים שהתרוקנו במלחמת לבנון השנייה.

ואסל טאהא: מה עושה מערכת הביטחון ב-46 מיליארד השקלים העומדים לרשותה מדי שנה, עוד לפני התוספת הזאת שקיבלו?

ואסל טאהא: הכול בא על חשבון השכבות החלשות.

ואסל טאהא: מדוע מדינת ישראל יצאה להרפתקה המיותרת הזאת בלבנון?

ואסל טאהא: מדוע לא ניסו משא-ומתן לפני הירי הבלתי-אחראי של פגזים וטילים, שהרג מאות בני-אדם בלבנון, וגרם להרס גם במדינת ישראל, ועכשיו גם גובה מחיר כלכלי שיקבור עוד בני-אדם?

ואסל טאהא: בשורה התחתונה הכול בא על חשבון התקציבים ההכרחיים: תקציב החינוך, תקציב הרווחה, הקצבאות שמקפיאים וכדומה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אני פונה בעיקר אל חברי מפלגת העבודה, שהם נעדרים, שהם אטומים, לא רוצים לשמוע.

ואסל טאהא: אני פונה אליהם מפני שהאג'נדה החברתית שלהם, שהם התגאו בה כל הזמן – לפחות לפני הבחירות – היתה ברורה וחד-משמעית.

ואסל טאהא: אני אומר להם: אתם הבטחתם להציב קווים אדומים, קווים אשר אותם בשום פנים ואופן לא תעברו, והתחייבתם מול הבוחרים למימושן של המטרות החברתיות שהצבתם; אם תגיעו לממשלה, אתם תילחמו לסגירת פערים, לצדק חברתי.

ואסל טאהא: אני אמנה לכם רק חלק מהן: התנגדות להפרטת שירותים חברתיים, כמו שירותי בריאות - התחייבתם להתנגד; הפעלת תוכנית פיתוח למגזר הערבי – איפה אתם בהבטחות האלה?

ואסל טאהא: התחייבתם לעדכון ריאלי של סל הבריאות, בעיקר בתרופות, הכללת הסיעוד בסל הבריאות; קידום פרויקט שיקום שכונות, יישום חוק הדיור הציבורי; ביטול הקפאת קצבאות הזיקנה והצמדתן לשכר הממוצע במשק; סבסוד התרופות לקשישים ופעולה להקטנת העוני.

ואסל טאהא: נראה אתכם, כיצד אתם מצביעים.

ואסל טאהא: לא קוים שום דבר מההבטחות האלה שהבטחתם לבוחרים.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת, שמפלגת העבודה חברה בה - חברה בכירה בה - אינה מקיימת את ההבטחות לציבור.

ואסל טאהא: איפה הסעיף שמקצה 1.4 מיליארד ש"ח בשנה למלחמה בעוני?

ואסל טאהא: איפה הסעיף של 1.7 מיליארד שקל שהמשנה של אולמרט, שמעון פרס, הבטיח לפיתוח הנגב?

ואסל טאהא: מה עם ההבטחה להחזיר לנזקקים 1.5% מקצבאות הביטוח הלאומי שלהם, שקוצצו ב"תוכנית להבראת המשק", ואיפה עדכון הקצבאות בהתאם לעלייה במדד המחירים?

ואסל טאהא: כל אלה הבטחות שהבטחתם, ואתם לא עומדים מאחוריהן.

ואסל טאהא: אתם בוגדים בבוחרים שלכם אם תצביעו בעד התקציב האנטי-חברתי הזה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הקשבתי לנאומו של שר האוצר.

ואסל טאהא: הוא אמר שהוא לא ציפה לתקציב הזה.

ואסל טאהא: הוא השתמש במלחמה כאליבי לכל הקיצוצים, ובשנה הבאה הוא יגיד שהיתה עוד מלחמה.

ואסל טאהא: היום אנחנו עדים לעוד מלחמה בעזה, לעוד הרג ולעוד הוצאות.

ואסל טאהא: כל זה, אדוני, יבוא על חשבון השכבות החלשות, הנזקקים.

ואסל טאהא: לכן, אנחנו נצביע נגד התקציב האנטי-חברתי הזה.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלי אפללו – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שלמה בניזרי – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יוסף שגאל – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בנימין אלון – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחק זיו מסיעת גיל ישנו.

אחמד טיבי: שלוש דקות, אם הוא רוצה לנצל את הזמן.

אחמד טיבי: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו - חבר הכנסת שי חרמש, ונועלת את הרשימה, אם היא נמצאת, חברת הכנסת שמטוב.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש – אני לא יכול להגיד שרים, חברי הכנסת, כי אני רואה שיש כאן שניים, אז אני פונה אליכם, גמלאי ישראל - גמלאי ישראל, אנחנו הגענו לכנסת כדי לפעול למען הגמלאים בארץ.

יצחק זיו: המטרות שלנו היו מאוד מוגדרות: הצבענו בעד תקציב 2006, כי אלו היו הנתונים, והיינו חייבים לעבור את המכשול הזה.

יצחק זיו: תקציב 2007, עם חוק ההסדרים – אנחנו בקריאה ראשונה נצביע בעד, אבל אם הדברים לא ישתנו, כלומר הקפאת התקציב לקצבת הזיקנה - ההקפאה הזאת חייבת להימחק.

יצחק זיו: הפנסיה לכל גמלאי ישראל, סל התרופות שקיבלנו בחלקו אבל עוד לא הכול - כל הנקודות שעליהן הצבענו במסע הבחירות שלנו ועליהן נעמוד.

יצחק זיו: אנו, מפלגת גיל, נדאג לגמלאי ישראל, לנכים, לסטודנטים, לכל אלה שדאגו ועזרו לנו להגיע לכאן.

יצחק זיו: מאחר שהייתי חייב לדבר אליכם, גמלאי ישראל, כי בכנסת פשוט לא היה למי לומר את הדברים, תודה לכולם.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יצחק זיו, שהפנה פנייה ישירה לציבור הגמלאים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שלמה בניזרי, לפנים משורת הדין, שלוש דקות, בבקשה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, המסר היחיד שרציתי להעביר - רציתי להעביר עוד הרבה מסרים אבל נעביר רק אחד, ונעשה את זה במסגרת יום הגאווה שאמור להיערך.

שלמה בניזרי: בהיותי שר הבריאות בעבר, כבר אז נתתי עצות טובות לאותם אנשים, שנקראים בעלי נטייה שמבחינתי היא סטייה ברורה, ואנחנו רק מנסים לייפות את הדברים.

שלמה בניזרי: מי שיסתכל באנציקלופדיה העברית - פעם ציטטתי את זה פה מעל בימת הכנסת, ואז חברת הכנסת דיין רצתה לאכול אותי, כי אמרתי שבאנציקלופדיה העברית כתוב שמחלת ההומוסקסואליות היא מחלת נפש, פשוט מאוד.

שלמה בניזרי: אבל בכוחם של ארגונים של זכויות האדם באו ושינו את ההגדרה מסטייה לנטייה.

שלמה בניזרי: ואני באתי ודיברתי - הרי באחוזים, אחוז המתאבדים בקרב ההומוסקסואלים והלסביות גדול פי כמה וכמה מאשר אצל אנשים נורמליים.

שלמה בניזרי: במקום שנבוא ונטפל בבעיה הזאת, במקום שניתן מזור לאותם אנשים, אנחנו רק מכניסים אותם לתסבוך ומוסיפים לאותו מעגל של אנשים ציבור גדול יותר, שאפשר היה למנוע ממנו להיכנס לאותו תסביך.

שלמה בניזרי: יגידו לי: הם נולדו כך.

שלמה בניזרי: יש אנשים שיש להם מה שנקרא מום מולד.

שלמה בניזרי: יש כאלה שנסחפו לאותו סחף, מה שסוחף אותנו היום.

שלמה בניזרי: כל ההתנגדות הזאת למצעד הגאווה - וכי אם הם היו עושים את זה בתל-אביב או בחדריהם, היום דין תורה חל עליהם?

שלמה בניזרי: שום דין תורה לא חל על אף אחד במקרה מהסוג הזה.

שלמה בניזרי: אז למה הם עושים את זה, ולמה אנחנו מתנגדים?

שלמה בניזרי: אתם יודעים מה הם חוקי סדום?

שלמה בניזרי: בסדום הרי היו נישאים גבר עם גבר, אשה עם אשה, היו נושאים וכותבים כתובה אפילו לכלבים.

שלמה בניזרי: זה היה בסדום, אבל לא רק בסדום.

שלמה בניזרי: היו מקומות רבים בעולם שגם בהם היו עושים את אותם דברים, אז למה סדום קיבלה את המושג הזה: מעשה סדום?

שלמה בניזרי: התשובה פשוטה.

שלמה בניזרי: הם הכניסו את זה לספר החוקים שלהם.

שלמה בניזרי: ברגע שאתה מכניס דבר ונותן לו לגיטימציה, כאשר כולנו יודעים בדיוק שזו סטייה ורק מייפים - זה in בחברה להגיד: מה, השתגעת?

שלמה בניזרי: איך אתה מדבר?

שלמה בניזרי: אבל בסדום עשו מזה חוקים, אמרו בריש גלי: זו דרכנו.

שלמה בניזרי: זו הבעיה במצעד הגאווה.

שלמה בניזרי: כשאתה בא לצעוד ברחובות ירושלים, העיר המקודשת לכל הדתות, יהודים, נוצרים ומוסלמים, וכולם יוצאים בקריאה - דווקא היועץ המשפטי, שאמור להיות לא צודק אלא חכם במקרה הזה, מקבל את אותה החלטה אומללה שצריך לצעוד בירושלים.

יואל חסון: אפשר לשאול משהו?

יואל חסון: האם כל אמצעי כשר?

יואל חסון: כל מה שאתה שומע: איומים ברצח, איומים באלימות - זה תואם את היהדות?

יואל חסון: זה תואם את ערכי היהדות?

שלמה בניזרי: שום דבר לא תואם ולא מתאים ואני נגד כל הדברים האלה.

שלמה בניזרי: אבל רק להזכיר לך, כשאנשי כהנא רוצים להפגין באום-אל-פחם, אני ואתה לא מסכימים.

שלמה בניזרי: מה פתאום ללכת ולהתגרות באוכלוסייה ולעורר סתם מדנים?

שלמה בניזרי: מדינת ישראל לא מרשה להם ומעמידה שם משטרה.

שלמה בניזרי: כש"נאמני הר-הבית" רוצים לעלות להר-הבית אני לא מסכים משתי סיבות.

שלמה בניזרי: האחת היא סיבה הלכתית, שאסור ליהודי לעלות להר-הבית.

שלמה בניזרי: הסיבה השנייה היא – למה להתגרות?

שלמה בניזרי: משטרת ישראל מונעת את זה מהם מטעמים של שלום הציבור.

שלמה בניזרי: אבל מעניין שכשמגיעים לנושאים הללו פתאום כולם מבינים.

שלמה בניזרי: יש פה חופש הביטוי, זה דמוקרטיה ולא תהיה פה סתימת פיות.

שלמה בניזרי: תגיד לי - מה הקשר?

שלמה בניזרי: יש דבר שיש עליו קונסנזוס פה במדינת ישראל, שרוב הציבור מבין, ורוב הדתות, כולם מסכימים על הדבר הזה.

שלמה בניזרי: למה לבוא ולעשות פרובוקציות?

שלמה בניזרי: אתה יודע מה מצחיק אותי עם ההומואים האלה?

שלמה בניזרי: הרי הם רוצים לקבל הכשר.

שלמה בניזרי: אני אף פעם לא עשיתי מצעד סטרייטים.

שלמה בניזרי: כשאני בא לעבודה אני לא אומר: היי, אני סטרייט.

שלמה בניזרי: חבר'ה, איך אני?

שלמה בניזרי: אדרבה.

שלמה בניזרי: אם הם רוצים להוציא מהם את הכתם הזה שנקרא הומוסקסואליות, אתה יודע מה הם צריכים לעשות?

שלמה בניזרי: בדיוק להיפך.

שלמה בניזרי: אבל ברגע שהם עושים את זה, הם רק מנציחים את אותו דבר שאומרים עליהם: חתיכת הומו.

שלמה בניזרי: אתה זוכר, כשהיינו ילדים קטנים, זה מה שהיינו אומרים.

שלמה בניזרי: לכן, מה זה קשור להצעת התקציב?

שלמה בניזרי: הייתי פונה לשר הבריאות, שלא נמצא פה, להכניס - אני מוכן אפילו שש"ס תתרום מחלקה תקציב לטיפול נפשי לאותם אנשים כדי לצמצם ולמזער את התופעה הזאת שנקראת הומוסקסואליות.

שלמה בניזרי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני חבר הכנסת שלמה בניזרי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שי חרמש – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ליה שמטוב – אינה נוכחת.

אחמד טיבי: רבותי, אלה שנשארו עד שעה מאוחרת, חברי הכנסת זיו וחסון, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: רבותי, הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט"ז בחשוון התשס"ז, 7 בנובמבר 2006, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.