ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה החמישים-ושש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-11-07 00:00

אמנון כהן: שלום לכולם.

אמנון כהן: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, ט"ז בחשוון תשס"ז, 7 בנובמבר 2006.

אמנון כהן: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון המשולב בהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2007, התשס"ז-2006, ובהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006 - קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את חבר הכנסת דני נוה לשאת את דברו.

אמנון כהן: אחריו ידבר חבר הכנסת זאב אלקין.

אמנון כהן: אני מזכיר שמסגרת הדיון שקבעה ועדת הכנסת תהיה כדלקמן: בפתיחת הדיון ובסיומו יינתנו עשר דקות לכל סיעה, ואתמול כל סיעה כבר דיברה עשר דקות.

אמנון כהן: במהלך הדיון יינתנו לכל חבר כנסת מהקואליציה שלוש דקות ולכל חבר כנסת מהאופוזיצה חמש דקות.

אמנון כהן: במסגרת זו לא תינתן רשות דיבור נוספת לחברי הכנסת שנאמו בפתיחת הדיון או בסיומו.

אמנון כהן: כלומר, כל חברי הכנסת ידברו לפחות פעם אחת, כל מי שנרשם, כמובן.

אמנון כהן: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח שהשר ליברמן נמצא אתנו בדיון הזה, משום שהסוגיה הראשונה שרציתי להעלות בקשר לתקציב היא סוגיה שאני לא משוכנע, ידידי השר ליברמן, שאתה מודע לה בתור שר התחבורה לשעבר.

דני נוה: הממשלה שהצטרפת אליה רק לפני זמן קצר מציעה, בספר התקציב שמונח פה על השולחן, לפגוע באחד ממנופי הצמיחה החשובים ביותר במשק הישראלי - ההשקעה בתשתיות.

דני נוה: הצעת התקציב, כפי שהוא מונחת כאן לפני חברי הכנסת, מדברת על כך שממשלת ישראל מקצצת מיליארד שקלים מפיתוח רכבת ישראל בשנים הקרובות ועוד 150 מיליון שקל מתשתיות הכבישים.

דני נוה: אין ספק שכאשר מדובר על צורך אמיתי, מעבר למס שפתיים, לחזק את הפריפריה ולחבר בין מרכז הארץ לצפון הארץ ובין מרכז הארץ לדרומה, לקצר את המרחקים ולהביא לכך שאנשים ירצו לבוא וגם לגור בצפון הארץ ובדרומה מתוך ידיעה שהם יכולים להגיע בתוך פרק זמן קצר למקום עבודה במרכז הארץ, שלא לדבר על ההשקעה בתשתיות, שהיא עצמה יוצרת מנוף לצמיחה, החלטת הממשלה לפגוע ולקצץ בפרויקטים החשובים – הרכבת והתשתיות – היא החלטה תמוהה ביותר, ואני תמה על כך ששר התחבורה לא משמיע קול זעקה בנושא הזה.

דני נוה: הדבר הזה עובר בשקט, כאילו לא קרה שום דבר.

דני נוה: ולא מדובר באיזה קיצוץ זניח אלא בדבר בעל חשיבות רבה.

דני נוה: אם מדובר בהשקעה בתשתיות, אני חייב, אדוני היושב-ראש, לגעת בסוגיה שעסקתי בה בתפקידי הקודם כשר הבריאות.

דני נוה: בעת כהונתי במשרד הבריאות התקבלה החלטה על תוכנית אשפוז רב-שנתית למדינת ישראל, שמשמעותה בניית בתי-חולים חדשים והשקעה בפיתוח של אלפי מיטות אשפוז בבתי-חולים במדינת ישראל.

דני נוה: נאמר פה - ואני רוצה להזכיר שוב לחברי הכנסת - שמספר מיטות האשפוז במדינת ישראל היום הוא מהנמוכים ביותר בקרב המדינות המפותחות, אם נשווה את עצמנו למדינות ה-OECD.

דני נוה: 2.1 מיטות ל-1,000 נפש - זהו השיעור הנמוך ביותר ביחס למדינות ה-OECD.

דני נוה: כשהייתי שר הבריאות קיבלנו תוכנית אשפוז רב-שנתית, שכוללת בניית מיטות אשפוז במדינת ישראל.

דני נוה: בשנה שעברה, כשעוד הייתי שר הבריאות, הצלחנו להשיג תקציב לתחילת התכנון של התוכנית הזאת, וכשאני פותח את ספר התקציב לשנת 2007, שמונח כאן, אני לא רואה לזה זכר, כאילו זה לא קיים.

דני נוה: זה לא קיים, כי משרד האוצר רצה שזה לא יהיה קיים.

דני נוה: משרד האוצר, אם ימשיך בתוואי הזה של חוסר השקעות בתשתיות במדינת ישראל, ובכלל זה בתשתיות בבתי-החולים, נגיע לכך שתוך חמש עד עשר שנים מדינת ישראל תהיה בקטסטרופה בלתי נסבלת ונוראית בכל מה שנוגע למצוקת האשפוז בבתי-החולים שלנו.

דני נוה: לכן, התוכנית שהתחלתי להניע, והאוצר קטע השנה, היא תוכנית חיונית מאוד לאזרחי מדינת ישראל.

דני נוה: אגב, בכלל זה גם החלטה על הקמת בית-חולים באשדוד.

דני נוה: אני רואה את חברת הכנסת לנדבר, שיוזמת כינוס בנושא הזה, ותבורכי על כך.

דני נוה: ההחלטה הזאת איננה איזו גחמה.

דני נוה: כחלק מתוכנית האשפוז של משרד הבריאות, של מדינת ישראל, התקבלה החלטה שיש מקום לבנות בית-חולים באשדוד.

אמנון כהן: לכן רוצים לבטל אותה בחוק ההסדרים.

דני נוה: לכן רוצים לבוא ולבטל אותה בחוק ההסדרים.

דני נוה: כשאני הייתי שר הבריאות, משרד האוצר הכניס את זה לחוק ההסדרים, רצה לבטל, וכתוצאה מהתנגדותי הוציאו את זה מחוק ההסדרים.

אביגדור ליברמן: זה כבר יצא מחוק ההסדרים.

דני נוה: אני מאוד מקווה שאכן כך, ידידי השר ליברמן - שזה הוצא.

דני נוה: זה נראה לי כמו אותן עזים שאנשי האוצר, אגף התקציבים, מכניסים לתקציב כדי להראות - הנה, הבאנו והוצאנו משהו.

דני נוה: לצערי הרב, ההוצאה או ההכנסה של זה, אין לה עדיין משמעות תקציבית, כי מה שצריך היה להיות, אפרופו מה שאמרתי לפני דקה, הוא שיתחילו בתהליכים אמיתיים, אופרטיביים, לבניית בית-החולים.

דני נוה: לא מספיק שהביטול של חוק בית-חולים באשדוד יוצא מהחוק, אלא צריך להתחיל להניע אותו קדימה.

דני נוה: אני מבין שזמני מתקצר והולך, אדוני היושב-ראש, ורציתי להזכיר בקצרה, ברשותך, עוד שתי סוגיות שנוגעות למערכת הבריאות שלנו.

דני נוה: הממשלה החליטה החלטה שאני עסקתי בה רבות, ואני מברך על כך, להניע את הרפורמה בתחום בריאות הנפש, היינו להעביר את האחריות לבריאות הנפש ממשרד הבריאות לקופות-החולים, אבל דבר אחד קרה בדרך – אם זה יבוצע במסגרת התקציב כפי שהוא מונח כאן על השולחן, זאת תהיה התעללות בחולי הנפש.

דני נוה: החליטו להעביר את זה לקופות-החולים, וזה נכון נורמטיבית, אבל עם 150 מיליון שקל פחות, וקופות-החולים לא תהיינה מסוגלות לטפל בחולי הנפש בתקציב שמונח כאן.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, בזמן הקצר שהיה לי הסברתי מדוע אילו לא היית מוגבל בהיותך חבר קואליציה היית מצביע נגד התקציב.

דני נוה: יש עוד סיבות טובות אחרות להצביע נגדו, ואני מקווה שהדברים הללו יתוקנו כחלק מתהליך החקיקה כאן בכנסת.

אמנון כהן: תודה רבה לחבר הכנסת דני נוה.

אמנון כהן: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת אופיר פינס-פז, אדוני השר לשעבר.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, ואדוני השר – נדמה לי שאפשר לברך אותך בתורנות הראשונה מטעם הממשלה באולם הזה, אז ברכותי.

זאב אלקין: אני חושב שכל אחד מאתנו היה יכול לתאר לעצמו איך היה מתקיים הדיון על תקציב 2007 לולא המלחמה בלבנון.

זאב אלקין: אני זוכר את הלהיטות הגדולה שהיתה כאן, במקום הזה, של כמעט כל 120 חברי הכנסת – המון כסף בקופת המדינה, למה לא מוציאים את זה?

זאב אלקין: למה אין הגדלה של ההוצאות התקציביות בהיבט החברתי?

זאב אלקין: ואני חושב שבקיץ האחרון למדנו לקח, ומגיע כאן כל השבח גם לאוצר וגם לממשלה כולה על העמידה העיקשת ביעדים התקציביים במה שקשור להוצאה.

זאב אלקין: כי אם אני מנסה לתאר לעצמי עוד מדינה בעולם, ועוד בסדר גודל כמו שלנו, שהיתה חווה את החוויה של מלחמה ששיתקה חלק מסוים של המשק, עם הוצאות כאלה גדולות לפיצויים, ועוד באווירה הציבורית שנוצרה בעקבות המלחמה – וכאילו כלום לא קרה: הבורסה לא קרסה, הדולר לא זינק למעלה.

זאב אלקין: אני חושב שראינו כאן

זאב אלקין: דוגמה מצוינת לנכונות הדרך של משרד האוצר בעמידה על ההוצאה הציבורית.

זאב אלקין: זה מצד אחד.

זאב אלקין: מצד שני, כאשר מתבוננים בנתונים הכלכליים לטווח הארוך, עולה מייד השאלה: האם הצמיחה הכלכלית, שבאמת מובטחת במדיניות הזאת, מביאה אתה גם שיפור חברתי?

זאב אלקין: אני יכול רק להזכיר כאן כמה נתונים ממחקר שהביא לאחרונה לידיעתנו מרכז טאוב.

זאב אלקין: מהנתונים האלה עולה בבירור, שירידת האבטלה רחוקה מלהדביק את קצב הצמיחה, וההוצאה החברתית של הממשלה רק הולכת ויורדת – לא רק ביחס לתמ"ג, אלא גם בתוך סך ההוצאה הממשלתית.

זאב אלקין: לנוכח השאלה הזאת עולה כאן עוד שאלה – ואני מעביר אותה לשר ליברמן כנציג הממשלה: במקביל לעמידה העיקשת על מסגרת ההוצאה, שבעיני היא נכונה, יהיה על הממשלה לחשוב על המדיניות החברתית, כי ברור שגידול ב-1%, או ב-1.7%, לא יכול להדביק את הפער הדמוגרפי עם טייס אוטומטי.

זאב אלקין: זאת אומרת שהדרך כאן, אם עומדים על ההוצאה, היא ללכת לרפורמות מבניות עמוקות כדי להוריד במקום שאפשר להוריד ולהשקיע במקום שצריך להשקיע, בהוצאות החברתיות, והפן הזה עדיין חסר לי בהצעת התקציב.

זאב אלקין: הדבר האחרון שרציתי לעמוד עליו כאן הוא כמה סוגיות פרטניות בתקציב הזה, שאני מקווה שיתוקנו עוד במהלך הדיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

זאב אלקין: הראשונה שבהן היא תוכנית ויסקונסין.

זאב אלקין: אתמול התקיים דיון בנושא זה בוועדת הכספים של הכנסת, והמסקנה של כל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, גם של היושב-ראש המכובד, היתה שאין מקום להרחיב את התוכנית במצב הזה של הפיילוט.

זאב אלקין: כלומר, המסקנות של הפיילוט הן שצריך לתקן את התוכנית.

זאב אלקין: במצב כזה, להכניס לתקציב המדינה כסף נוסף להרחבת התוכנית, נראה לי תמוה.

זאב אלקין: בדרך כלל חברי הכנסת דורשים להכניס הוצאות נוספות.

זאב אלקין: אני, במקרה הזה, דורש להוציא את ההוצאה הזאת מספר התקציב.

זאב אלקין: ולעומת זאת, שני נושאים – אחד שכבר נגעו בו כאן, בית-חולים באשדוד; נמצאת כאן חברת הכנסת סופה לנדבר.

זאב אלקין: בצורה כזו או אחרת – דרך החוק או דרך סיכום בין ראש העיר ובין משרד האוצר – בית-החולים באשדוד חייב לקום.

זאב אלקין: אני לא מאמין שחברי הכנסת ייתנו את ידם להורדת הנושא הזה, אף ששרי הבריאות לדורותיהם לא כל כך הזדרזו להקים את בית-החולים הזה, בהם גם שר הבריאות הקודם, שדיבר כאן מעל הבמה הזאת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אופיר פינס, ואחריו - חבר הכנסת דוד אזולאי.

אופיר פינס-פז: כמה דקות יש לי?

אמנון כהן: אתה מהקואליציה – שלוש דקות.

אמנון כהן: קריאה: - - -

אופיר פינס-פז: לא, הוא אמר: לקואליציה שלוש דקות, לאופוזיציה חמש.

אופיר פינס-פז: אני חושב שלי מגיעות ארבע.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תראו, מדובר בתקציב שאחרי מלחמה.

אופיר פינס-פז: אין ספק שהתקציב הזה רחוק מאוד מלהיות תקציב החלומות של מפלגת העבודה.

אופיר פינס-פז: חסרים בו הרבה מאוד דברים מרכזיים שהתכוונו לממש בשנת התקציב הזאת כחלק מהבטחת הבחירות הכוללת שלנו.

אופיר פינס-פז: שום מפלגה אחראית ורצינית לא יכולה להתעלם מכך שהיתה כאן מלחמה.

אופיר פינס-פז: מצד שני, אסור באיסור חמור להשתמש במלחמה כתירוץ לכל מיני רגרסיות בצד הכלכלי-החברתי.

אופיר פינס-פז: גם על זה אני מתריע ומזה אני מזהיר.

אופיר פינס-פז: יש בתקציב כמה סעיפים שבכל זאת צריך להתמודד אתם.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להזכיר לכולם, בעיקר לחברי בקואליציה, את ההתחייבות של ראש הממשלה לשקול מחדש את הפסקת העלייה מאתיופיה.

אופיר פינס-פז: אני מתנגד לצעד הזה התנגדות גורפת.

אופיר פינס-פז: אוי לה לממשלה ואוי לה לקואליציה שתצביע בעד צמצום העלייה למדינת ישראל, קל וחומר עליית יהודי אתיופיה.

אופיר פינס-פז: ראש הממשלה התחייב לפני שרי הממשלה שיבחן מחדש את סעיף התקציב הזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שעדיין צריך לעשות בתקציב הזה השלמות בכל מה שקשור לתקציב המדע, המחקר והפיתוח.

זבולון אורלב: מאה אחוז.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת אורלב, יושב-ראש ועדת המדע, יכול לחזק את דברי.

אופיר פינס-פז: ניהלתי מאבק בנושא הזה, ולא הצלחתי, ואני אומר לכם: יש כאן קוצר ראות מבחינת הממשלה.

אופיר פינס-פז: מוכרחים להסתכל בראייה של עוד חמש, עשר ו-20 שנה.

אופיר פינס-פז: המחקר והפיתוח הם הנכסים האסטרטגיים האמיתיים של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני מציע לכולם לזכור את זה, ולא לראות בנושא הזה דבר שולי וחסר משמעות.

אופיר פינס-פז: זה יעלה לנו ביוקר.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להתריע על תופעה נוספת, שכולנו עמדנו עליה במלחמה האחרונה והתקציב הזה לא רק שלא נותן לה מענה, הוא אף מחריף אותה.

אופיר פינס-פז: חברים, יש בעיה קשה בשירות המדינה.

אופיר פינס-פז: מי שרצה לבדוק את זה בימי המלחמה ראה ששירות המדינה לא עמד ביעדים ובציפיות, ואני לא רוצה להרחיב מעבר לזה.

אופיר פינס-פז: תקציב המדינה ממשיך להפריט את שירות המדינה של מדינת ישראל, ממשיך להוציא ממנו את הכוחות הטובים, ממשיך להפוך אותו לגוף שלא באמת יכול להביא תוצאה בזמן אמת.

אופיר פינס-פז: חבל שהתהליכים האלה נמשכים – המשך הקיצוץ בכוח-האדם, המשך הקפאת התקנים, המשך הקפאת המשרות, המשך הקפאת התפקידים.

אופיר פינס-פז: חברים, בסוף יהיה לנו שירות מדינה מאוד מצומצם ומצומק, ועבודה, תכל'ס, הוא לא יוכל לעשות.

אמנון כהן: זמנך תם.

אופיר פינס-פז: זה נאום הבכורה שלי, תן לי עוד - - -

אמנון כהן: עוד משפט אחד, אחרון, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חסרה לי בתקציב גם תוכנית למלחמה בעוני.

אופיר פינס-פז: חברים, זה חייב להיות.

אופיר פינס-פז: הפערים בישראל הם הגדולים בעולם.

אופיר פינס-פז: צריך להגדיל את שכר המינימום עוד יותר, וצריך גם לקבוע שכר מקסימום במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: בואו לא נחשוש מזה.

אופיר פינס-פז: אנחנו במקום הראשון בעולם בפערים בשכר.

אופיר פינס-פז: הגיע הזמן להתמודד ביושר ובאומץ עם הסוגיה הכואבת הזאת.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודיע כאן שאני מתכוון – למרות הביקורת, שאני חושב שהיא ביקורת בונה, שהבעתי בדיון היום בבוקר – אני מתכוון להצביע בעד הצעת התקציב בקריאה ראשונה, ואני מקווה שנצליח להחיל בהצעת התקציב את השינויים הדרושים לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

אמנון כהן: זה בשמך?

אמנון כהן: או שאתה מציע - - -

אופיר פינס-פז: אני מדבר רק בשמי.

אופיר פינס-פז: יש לנו יושב-ראש הסיעה, והוא יכול לדבר בשם הסיעה.

אופיר פינס-פז: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת דוד אזולאי.

אמנון כהן: אחריו - חברת הכנסת שרה מרום-שלו, ואחריה - חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כולנו זוכרים את משל השמן והרזה שסיפר בטוב-טעם שר האוצר הקודם, וכך ניסה לשכנע עד כמה רע מצבו של המשק.

דוד אזולאי: אדוני שר האוצר הקודם, חבר הכנסת ביבי נתניהו, השמן נעשה רזה, רזה מאוד אפילו, והרזה נעשה נכה – עקב פגיעה באיברים שונים וחיוניים ומחוסר מזון וויטמינים.

דוד אזולאי: אדוני שר האוצר הקודם, אל לנו להרוג את הנכה.

דוד אזולאי: ואני פונה כרגע אל שר האוצר הנוכחי, מר הירשזון: בוא לא נפגע באותו נכה, שכבר עתה הוא מצב אנוש, ושלא יאמרו אנשי האוצר - אין כסף, אין לנו מאיפה.

דוד אזולאי: היתה מלחמה, הכול טוב ויפה, הכול נכון.

דוד אזולאי: אבל כולנו היינו עדים לכך שמצב המשק היה בכי רע, כאשר נמצאו 5 מיליארדי ש"ח – אם לא יותר מזה, שעד היום משלמים אותם – לגירוש יהודים מהבית שלהם בגוש-קטיף.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, נתמוך בתקציב במתכונתו הנוכחית, עם כל ההסתייגויות שיש לנו, ויש לנו.

דוד אזולאי: קשה לנו.

דוד אזולאי: אנחנו סופגים ביקורת מבית ומחוץ, אבל נתמוך בקריאה ראשונה, ונעשה שיפורים לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

דוד אזולאי: אבל צריך לזכור: גם לנו יש מוסדות, גם לנו יש ציבור, גם אנחנו שליחי ציבור, גם אנחנו נדרשים לתת דין-וחשבון לציבור בוחרינו.

דוד אזולאי: אדוני ראש הממשלה, אדוני שר האוצר, אל תנצלו את רצוננו להיות לויאליים כלפי הממשלה ותמשיכו לפגוע בשכבות החלשות בחסותנו.

דוד אזולאי: לחברי באגודת ישראל אני רוצה להגיד: אתם, שמבקרים אותנו השכם והערב על עצם ישיבתנו בממשלה ועל תמיכתנו בתקציב – אני רוצה שתזכרו ואל תשכחו: אנחנו לא מפלגת שינוי, שנכנסו לממשלה לפגוע ביקר בקודשי ישראל.

דוד אזולאי: אנחנו תנועה עם עקרונות ודרך.

דוד אזולאי: גם לנו יש דעת תורה.

דוד אזולאי: גם אנחנו נשמעים לדעת תורה, אנחנו פועלים על-פי דעת תורה.

דוד אזולאי: לכן אני קורא לחברי באגודת ישראל: זכרו, אנחנו לא שינוי, אל לכם להיסחף.

דוד אזולאי: אנחנו מפלגה שיש לה גם עקרונות וגם דעת תורה.

דוד אזולאי: צריך לזכור: חלילה וחס, מי יודע איך היתה נראית ממשלה בלי ש"ס.

דוד אזולאי: זה היה יכול להיות כבית בלי מזוזה.

דוד אזולאי: לכן, חברי מאגודת ישראל, אנא מכם, היזהרו בדבריכם, תנהגו כבוד בעושים שליחותם נאמנה, גם אם זה לא לרוחכם.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברת הכנסת שרה מרום-שלו – אינה נוכחת.

אמנון כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

אמנון כהן: אבל קודם כול אני רוצה לציין: חברי הכנסת שבחדרים, מי שנקריא את השם שלו ולא יהיה נוכח במליאה, התור שלו יעבור והוא לא יוכל לדבר.

אמנון כהן: אקריא עוד כמה שמות, אולי חלקם לא נמצאים, כדי שהם יהיו מודעים לכך: אחרי חבר הכנסת זבולון אורלב ידברו חברי הכנסת מנחם בן-ששון, קולט אביטל, יצחק וקנין, משה כחלון, רוברט אילטוב, אפי איתם.

אמנון כהן: מי שלא יהיה בזמנו, תורו עובר.

אמנון כהן: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בטוח שרבים מאזרחי ישראל, כמו לא מעטים מיושבי הבית הזה, רואים בהצבעה על התקציב מעין משחק מכור או משחק ידוע מראש.

זבולון אורלב: ההצבעה על התקציב היא הצבעת אמון בממשלה, והממשלה איננה יכולה להתקיים אם היא מפסידה בהצבעה על התקציב.

זבולון אורלב: לכן הקואליציה, הממשלה, בדרך הטבע, מגייסת את כל יכולתה כדי להעביר את התקציב, ויש רבים שרואים בכך משחק מכור מראש.

זבולון אורלב: להבדיל מקואליציות קודמות, הקואליציה הנוכחית, שאחרי הצטרפות ישראל ביתנו מונה 78 חברים, היא לכאורה קואליציה שאי-אפשר לעמוד בפניה.

זבולון אורלב: אבל חייבים לומר, לפחות לחלק ממפלגות הקואליציה, אלו שביקשו - - -

אביגדור ליברמן: זבולון, גם אתה יכול להצטרף.

זבולון אורלב: יכול להיות, הרי שום מפלגה לא רואה את ייעודה בישיבה באופוזיציה.

זבולון אורלב: כל מפלגה רוצה, והשאלה היא תמיד באילו תנאים ובאילו השפעות.

אסתרינה טרטמן: הנה, כבר יש הסכמה של קואליציה ואופוזיציה, מסכימים לדבריך.

זבולון אורלב: אני מרגיש שהממשלה הזאת, סר חנה בעיני העם.

זבולון אורלב: עם כל הצער, אני מרגיש שהממשלה הזאת איבדה את אמון העם.

זבולון אורלב: אני לא חושב שתוספת כזאת או תוספת אחרת פותרת את הבעיות.

זבולון אורלב: אמרתי את דעתי כמה פעמים: היתה צריכה לקום ממשלת שיקום לאומית בהשתתפות כל המפלגות הציוניות, לתקופה של שנתיים או שלוש שנים, עם שלוש או ארבע מטרות מוגדרות.

זבולון אורלב: לממשלה כזאת בוודאי היינו יכולים להצטרף.

זבולון אורלב: אני פונה למפלגות שביקשו את אמון הבוחרים על בסיס חברתי – הגמלאים, שנציגיהם המכובדים יושבים כאן, מפלגת העבודה, שנציגיה המכובדים יושבים כאן – וזאת ההזדמנות לאחל לחבר הכנסת מזל טוב להיבחרו ליושב-ראש הסיעה; רק עכשיו נודע לי הדבר, ואני חושב שזו בהחלט בחירה ראויה, ואני מכבד אותך.

זבולון אורלב: אני יודע שכבר התחלת למלא את התפקיד הזה כנציג הסיעה בשדולה של יושבי-ראש הסיעות למען החיילים החטופים, ובהחלט פעלת שם כראוי.

זבולון אורלב: על כל פנים, אני פונה למפלגות האלה, וכמובן גם לסיעת ש"ס: רבותי, התקציב הזה הוא תקציב המשך אנטי-חברתי.

זבולון אורלב: מה צריך יותר מלהקפיא קצבאות, שפירושו של דבר קיצוץ קצבאות?

זבולון אורלב: אם מקפיאים קצבאות, פירושו של דבר שמקצצים בקצבאות.

זבולון אורלב: חבר הכנסת זיו עשה תנועת ידיים ואמר לי: לא, לא יהיה קיצוץ בקצבאות.

זבולון אורלב: קודם כול, הלוואי.

זבולון אורלב: אני אברך אם לא יהיה קיצוץ בקצבאות.

זבולון אורלב: אבל צריך לומר ביושר, חבר הכנסת זיו: הערב, או מחר בערב, אתה תרים את ידך בעד בקריאה הראשונה, ובקריאה הראשונה הזאת יש קיצוץ בקצבאות.

זבולון אורלב: אנחנו בינתיים צריכים לראות על מה מצביעים.

זבולון אורלב: זה בסדר שיש הבטחות עתידיות, אני מכיר אותן.

זבולון אורלב: נער הייתי וגם זקנתי – ואתה זקן ממני, ואני מברך אותך, ובשבילי זיקנה היא חוכמה.

זבולון אורלב: אבל צריך להבין שההצבעה מחר בערב היא הצבעה על קיצוץ קצבאות.

זבולון אורלב: גם אין התחייבות בכתב.

זבולון אורלב: אין גם החלטת ממשלה.

זבולון אורלב: הכול דיבורים - או שהם יתקיימו או שהם לא יתקיימו.

זבולון אורלב: הבעיה היא לא רק בנושאים החברתיים, הבעיה היא גם בנושאים החינוכיים.

זבולון אורלב: אני שואל את עצמי אם לפי התקציב הזה, התלמידים ילמדו יותר או פחות.

זבולון אורלב: לצערי, הם ילמדו פחות.

זבולון אורלב: אני שואל אם בתקציב הזה יש יותר משאבים כדי לטפל בבעיות היסוד של החינוך – שקשורות בתכנים, באלימות, בסמים, בהימורים, בכל הרעות החולות.

זבולון אורלב: לצערי, התשובה שלילית.

זבולון אורלב: התקציב הזה אינו מבשר טובה.

זבולון אורלב: האם התקציב הזה יקטין את העוני, את הפערים?

זבולון אורלב: לצערי, התקציב הזה כבר מבשר שדוח העוני לשנת 2006 יהיה גרוע בהרבה מדוח העוני של 2005.

זבולון אורלב: אני יודע שאי-אפשר לתקן הכול בבת אחת, אני יודע הכול, אבל לפחות יש כיוון כלשהו, ולצערי, הכיוון הוא לא חיובי.

זבולון אורלב: כמובן, אני מצטרף לדבריו של מי שהיה שר המדע: יש גם הקיצוץ במדע, בטכנולוגיה ובהשכלה הגבוהה – אגב, קיצוץ שעבר את ה-22% – תקציב המחקר והפיתוח האזרחי במדינת ישראל עבר קיצוצים אדירים.

אמנון כהן: נא לסיים.

זבולון אורלב: לצערי, אף שעברנו מלחמה - ואינני מתעלם ממנה, אסור להתעלם גם מן ההוצאות - עדיין בתקציב הזה אין הבשורות שמדינת ישראל זקוקה להן גם בצד הערכי, גם בצד התוכן, גם בצד הרוח, גם בצד החברה, גם בצד החינוך וגם בצד המדע והטכנולוגיה.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: בבקשה, חברת הכנסת שרה מרום-שלו.

אמנון כהן: אחריה - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

שרה מרום שלו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, היום אנו מצביעים על תקציב 2007 בקריאה ראשונה.

שרה מרום שלו: אני לא יכולה לומר שאני מתפעלת מהתקציב הזה, הוא לא יפתור את מצוקותיה של החברה הישראלית, לא יצמצם את הפערים החברתיים ההולכים וגדלים בין עשירים ועניים, וגם אחרי אישור תקציב זה הקשישים ימשיכו להיות אוכלוסייה חלשה, ואך בקושי יוכלו לגמור את החודש.

שרה מרום שלו: נמשיך לשמוע על קשישים שנאלצים לוותר על תרופות כי אין להם כסף לקנות אותן, על ילדות בנות 13 שנאלצות לגנוב כסף כדי שיהיה למשפחותיהן מזון, על ילדים שמגיעים הביתה בתום יום לימודים ומוצאים מקרר ריק.

שרה מרום שלו: ובכל זאת יש בתקציב הזה בשורה מסוימת, לפחות לאוכלוסיית הגמלאים בישראל: היום הם קצת פחות נדכאים וחלשים מכפי שהיו לפני חצי שנה, והמגמה הזאת תימשך גם בשנת 2007.

שרה מרום שלו: אומנם זה לא מספיק, אין בכך די – אנחנו לא משלים את עצמנו לרגע: הבעיות של ציבור הגמלאים בישראל כל כך רבות ומגוונות, שעבודה של חצי שנה ומפלגה בת שבעה חברים שזו הקדנציה הראשונה שלהם ודאי לא יפתרו את כולן, אבל בכל זאת יש בכך התחלה של תיקון עוול שנמשך כבר שנים וחוצה ממשלות רבות.

שרה מרום שלו: בחצי שנת פעילות הצליחה מפלגת הגמלאים להשיג הישגים רבים: לעדכן את קצבאות הזיקנה, למנוע את שחיקתן, להגדיל את סל התרופות ואת מספר המיטות הסיעודיות בבתי-החולים, להקטין את סכום ההשתתפות העצמית בעלות התרופות, לסייע לחולים כרוניים ברכישת תרופות, ועוד כהנה וכהנה.

שרה מרום שלו: השבוע גם הועבר הכסף להקמת מינהלת הגמלאים, שבראשה יעמוד השר רפי איתן, וזה כשלעצמו הישג חסר תקדים.

שרה מרום שלו: סוף-סוף תהיה לגמלאים כתובת, אוזן קשבת, יהיה משרד שיעסוק אך ורק בבעיות המיוחדות של קבוצת אוכלוסייה זו.

שרה מרום שלו: אומנם זה לקח זמן רב מדי, אך אין לי ספק שמינהלת הגמלאים תהיה קפיצת מדרגה של ממש בכל הקשור לטובת הגמלאים והקשישים.

שרה מרום שלו: המלחמה בצפון עלתה מיליארדים.

שרה מרום שלו: אנו מתבשרים ששיקום הצפון והתוספת לתקציב הביטחון ינגסו בתקציבי הרווחה ובקצבאות.

שרה מרום שלו: מפלגת הגמלאים לא תסכים שהדבר ייעשה על חשבון ציבור הגמלאים וקצבאות הזיקנה.

שרה מרום שלו: עם כניסתנו לקואליציה קיבלנו הבטחות מסוימות, ונעמוד על כך שנקבל הכול – לטובת הגמלאים.

שרה מרום שלו: לא נסכים לתת את ידנו לתקציב אם תהיה פגיעה כלשהי בציבור שלנו.

שרה מרום שלו: היום, בקריאה הראשונה של התקציב, נתמוך בו, אך נעמוד על רגלינו האחוריות כדי שכל ההתחייבויות כלפי הגמלאים בישראל יתממשו, אחרת לא נאפשר לתקציב לעבור בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

שרה מרום שלו: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, ואחריו - חברת הכנסת קולט אביטל.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דיון על התקציב מטבע הדברים הוא עת חשבון נפש, כל אחד בפינה שהוא מופקד עליה בבית הזה.

מנחם בן-ששון: זהו זמן שבו אנחנו שואלים את עצמנו – אם אנחנו חברי ועדת הכלכלה – יושב-ראש ועדת הכלכלה ודאי שואל את עצמו, יושבת-ראש ועדת הביקורת שואלת את עצמה, איפה נקודת המפגש שלהם עם התקציב.

משה כחלון: זו אמנות הנאום.

מנחם בן-ששון: חברי חברי הכנסת, שורה אחת חסרה בתקציב, ואני קיבלתי עליה תשובה בעל-פה משר האוצר: אין בתקציב מימון למה שעתיד להתרחש בבית – על בסיס רוב סיעות הבית, אני מקווה – עם שינוי שיטת הממשל.

מנחם בן-ששון: אני עדיין לא רוצה להגיד מה יהיה השינוי; משום שאנחנו מדברים בינינו, אנחנו שואלים את השאלה.

יעקב כהן: - - - היום?

מנחם בן-ששון: אילולא בזבזנו כספים על דברים שאינם נאותים, היה לנו יותר לענייני רווחה.

מנחם בן-ששון: אני רק רוצה לציין, שאף שהשורה הזאת חסרה, בבוא העת – ואני מקווה שהיא לא רחוקה – כשנשנה בצוותא, בבית הזה, את סדרי הממשל, הדברים שאני אומר עכשיו לא יישמעו לכם הזויים, חברי הכנסת, ואתם תראו שיש להם גם תקצוב נאות.

מנחם בן-ששון: סוגיה אחרת, והיא קשורה אלינו ממש, היא שאנחנו מממנים את בתי-המשפט, אנחנו מחזיקים את המשטרה, אנחנו לא מקצצים יותר מדי, ומה שאנחנו שומעים בימים האחרונים על האזנות סתר, על התנהלותם של מנגנוני אכיפת החוק בהקשר של חקירות, מעורר אצלנו חשש כבד כי שלטון החוק עלול להיות מאוים במדינה שלנו דווקא מצד מי שבידם הסמכות לחקור בלא משוא פנים.

מנחם בן-ששון: לא ידעתי מי יהיה השר שישב כאן בזמן הדיון.

מנחם בן-ששון: לנגד עינינו, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, עומדים לכאורה חיים דברי ישעיהו וקהלת, ומתממשים, לצערנו, עין בעין.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, "כסדם היינו, לעמרה דמינו", או כדבריו של קוהלת: "מקום המשפט שמה הרשע ומקום הצדק שמה הרשע".

מנחם בן-ששון: אפילו חשש קטן כי שלטון חוק מאוים על-ידי אוכפיו – אפילו חשש קטן ביותר – מחייב, להערכתי, היערכות מיידית לתיקון עיוותים חמורים.

מנחם בן-ששון: סדרת המהלכים שאנחנו מדברים עליהם בימים האחרונים לא תיאמן.

מנחם בן-ששון: איומים ולחץ על עדים, ובשוליהם אמירות פוליטיות, האזנות סתר בלא היתר, שמייד אגיע אליהן, שחרור מידע חיוני לשיעורין, ומאחורי מסך שנראה כמסך הסוואה לשקר, ולעתים רק מתוך טעות אנוש – הנזק של המהלכים הללו ממאיר.

מנחם בן-ששון: הם מערערים את אמון הציבור במשפט צדק ומחשידים את הממונים על החקירות בחשד כבד של הטיית משפט.

מנחם בן-ששון: די לי, אדוני היושב-ראש, אם אני מעיין בנתוני השנה שעברה, כי רק בחודש פברואר אני אקבל את הנתונים של השנה הזאת.

מנחם בן-ששון: אני לא מגלה פה שום סוד כמוס: בשנה שעברה הוגשו 996 בקשות להאזנת סתר, 14 בלבד נענו בסירוב.

אמנון כהן: 98% אושרו.

מנחם בן-ששון: זה שיעור בלתי רגיל.

אביגדור ליברמן: אתה יודע כמה בקשות להאזנת סתר היו במדינה "קטנה" כמו אנגליה?

מנחם בן-ששון: אני יודע, ואין לי זמן, אדוני.

אביגדור ליברמן: 70.

מנחם בן-ששון: כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אגב, מתוך אותן 1,000, שתיים בלבד – בפעם שעברה – היו שיבושי מהלך חקירה, הדחה בעדות ועדות שקר, ואילו הפעם אנחנו רואים מה היה הנפח של בקשות האזנת סתר.

מנחם בן-ששון: לכן, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבטיחכם נאמנה שוועדת החוקה, חוק ומשפט לא תסתפק אך ורק בדיווח סטטיסטי.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: העשייה שלך חשובה מאוד.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו.

אמנון כהן: לשר תמיד מותר.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת שאל מה הקשר בין שינוי שיטת הממשל ובין התקציב.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד שיש קשר ישיר.

אביגדור ליברמן: לפי ההצעה – לפחות לפי הצעת החוק שלנו – לא יכול להיות מצב שיהיו יותר מ-18 שרים; לא יכול להיות שיהיו יותר מ-18 מיניסטריונים וארבעה סגני שרים.

אביגדור ליברמן: כמה יש היום – 25? 26?

אביגדור ליברמן: מי כבר סופר?

אביגדור ליברמן: לפי ההצעה שלנו, לא יהיו גם נשיא וגם ראש הממשלה, יש אחד מהם, והוא ראש המדינה.

אביגדור ליברמן: כל השינויים האלה כבר מביאים לחיסכון של מיליונים, שאפשר להשתמש בהם לצמיחה או לתמיכה בנזקקים.

אביגדור ליברמן: הדבר העיקרי ששינוי שיטת הממשל נותן הוא התייעלות של כל המערכת.

יעקב כהן: ואם יבוא אחר כך איום מאירן?

יעקב כהן: יצטרכו להוסיף עוד שר.

אביגדור ליברמן: עוד פעם – אם יבוא איום מאירן, אנחנו סומכים עליך שתדע להתפלל ולמצוא את הדרך למעלה.

אביגדור ליברמן: יש לך קשר ישיר לשם, לכן אנחנו סומכים עליך ועל חבריך, אף שאתם באופוזיציה.

אביגדור ליברמן: כאשר אנחנו מדברים על השלטון שדואג לאזרח – מה מהותי בשינוי שאנחנו מציעים?

אביגדור ליברמן: השר לא צריך להתעסק בפוליטיקה, הוא לא צריך להתעסק בבחירות מוניציפליות ולא בבחירות לכנסת, אין לו חברי מרכז, אין לו אספות.

אביגדור ליברמן: הוא נטו עובד במשרד, הוא טכנוקרט.

אביגדור ליברמן: הוא לא יושב בכנסת.

אביגדור ליברמן: הוא לא צריך לשרוף את הזמן שלו בתורנות במליאה ולבזבז פה שעתיים.

אביגדור ליברמן: אותן שעתיים הוא יכול להקדיש לקידום - - -

קריאה: אדוני השר, לפני שהגעת לפה היה ריק לחלוטין.

אביגדור ליברמן: אני מוכן לקבל את זה כיוצא מן הכלל, אני יוצא מן הכלל.

אביגדור ליברמן: ככלל, אני חושב ששר חייב להקדיש את הזמן למשרד, לקדם את ענייני המשרד.

אמנון כהן: אז מי יענה על השאילתות שלנו?

אביגדור ליברמן: יהיה מי שיענה על השאילתות.

אביגדור ליברמן: לכן, שינוי שיטת הממשל הוא דבר חיוני.

אביגדור ליברמן: מי שדואג לרווחת האזרח, לקידום כלכלת המדינה, חייב להבין מעבר לכל הפופוליזם וכל הפרופגנדה, שהנושא הזה בהחלט חשוב.

אביגדור ליברמן: הערה אחרונה על מה שאמר פרופסור בן-ששון: מניסיוני, ואין כבעל ניסיון, במדינה שיש בה חוק לא צריך שלטון החוק, מספיק החוק.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמי שקרא את דוח-רובינשטיין האחרון על האזנות סתר, מי שראה את דוח מבקר המדינה האחרון, שבדק את נושא האזנות הסתר - אני לא מבין איך הדברים כפי שהם מתגלים כרגע בתקשורת יכולים לקרות, אני לא מבין איך דבר כזה יכול לקרות.

אביגדור ליברמן: אני מציע לך, אם אתה עושה דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שתעיין בדוח-רובינשטיין, בדוח מבקר המדינה האחרון, יש שם דברים מדהימים מבחינת משמעותם.

אביגדור ליברמן: זה שזה חוזר על עצמו, זה דבר עוד יותר מדאיג מעצם העבירה.

אמנון כהן: תודה, אדוני השר.

אמנון כהן: בבקשה, חברת הכנסת קולט אביטל.

אמנון כהן: אחריה - חבר הכנסת יצחק וקנין, ואחריו – חברי הכנסת משה כחלון ואפי איתם.

נסים זאב: חבר הכנסת וקנין בוועדה.

אמנון כהן: תאם עם יושב-ראש הסיעה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שלא אבזבז הרבה זמן אם אענה שני דברים קצרים לשר ליברמן.

קולט אביטל: הראשון הוא, שאני מסכימה אתו שעדיף היה, ואני מקווה שבעתיד יהיה, ששרים יהיו אנשי מקצוע המעורים יותר במשרדיהם ופחות נתונים בידיה של הפקידות.

קולט אביטל: עם זאת, קשה לי מאוד לקבל את הקריאה שלו ששר מבזבז את זמנו כשהוא בא לכנסת.

קולט אביטל: אני, בשם הכנסת ובשם הדמוקרטיה הישראלית, מבקשת ממנו להביא בחשבון ששהייתם של השרים בכנסת חיונית להם כמו לנו ולדמוקרטיה הישראלית.

קולט אביטל: כמו יתר חברי באתי להגיד כמה דברים על התקציב שאנו הולכים לקבל בקריאה ראשונה הערב, וכמו יתר חברי אדבר על מה שכואב לי בתקציב הזה.

קולט אביטל: מיותר להגיד, אף שכל חברי ציינו את זה, שזה תקציב אנטי-חברתי.

קולט אביטל: זהו תקציב מבית-מדרשו של ביבי נתניהו.

קולט אביטל: מי שהסתכל אתמול בסטטיסטיקות שהופיעו בתקשורת, בכלל זה בטלוויזיה הישראלית, ראה ש-850,000 איש בישראל משתכרים פחות מ-2,500 שקל בחודש.

קולט אביטל: זהו סודו של העוני.

קולט אביטל: ולא רק אלה שאינם עובדים - 850,000 איש שעובדים אינם מביאים למשפחתם סכום שניתן לסיים בעזרתו את החודש בכבוד.

קולט אביטל: לכן אני חושבת שזה האינטרס של החברה הישראלית כולה, של כל המפלגות בבית הזה, לא להילחם בעוני רק במלים, אלא ודאי במעשים.

קולט אביטל: כחברה במפלגת העבודה וכמי שהתחייבה בפני הציבור להוביל שינוי בתחום הזה, אני חושבת שחיוני שכולנו ניאבק לא רק ליצירת מקומות עבודה חדשים, אלא גם על כך שיהיה שכר מינימום הולם למדינה שחיה בשנת 2007, למדינה שחיה לפעמים בסטנדרטים אמריקניים אבל לא מרוויחים בה את המשכורות שמרוויחים אנשים בחו"ל.

קולט אביטל: ברשותך, אדוני, אני רוצה להגיד עוד כמה מלים על נושא שחשוב לי במיוחד וצריך להיות חשוב ליתר חברי הבית.

קולט אביטל: כמו רבים כאן, שמחתי מאוד כשהשר הירשזון מונה לשר האוצר, משום שידעתי שהוא משמש עוגן בבית הזה לציבור חשוף במיוחד, רגיש במיוחד, ציבור שלו אנחנו חייבים את הקמתה של מדינת ישראל, ציבור ניצולי השואה.

קולט אביטל: הנה, הבשורה שיוצאת מהאוצר היא שמקפיאים את כל החקיקה, גם חקיקה שהתחלנו בה עם הירשזון, שהוביל אותה בכנסת הזאת זה שנים.

קולט אביטל: יש פערים עצומים בין ציבור ניצולי השואה שהגיע לכאן עד 1957 לבין אלה שבאו אחר כך, ולא באשמתם.

קולט אביטל: היתה חקיקה שמטרתה לנסות ולהיטיב עם חלק קטן, מזערי מאלה שנותרו.

קולט אביטל: 80% מהם כבר לא נמצאים אתנו.

קולט אביטל: אלה שנשארו נמצאים במצב סיעודי קשה, ורצינו להביא להם קצת מזור, לאלה שחיים מתחת לרמה, לאלה שזקוקים לסיעוד, לאלה שזקוקים לתרופות.

קולט אביטל: דווקא את החוקים האלה, שעולים פרוטות לעומת חוקים אחרים, מקפיא האוצר.

קולט אביטל: אני אצביע היום בעד הצעת התקציב בקריאה ראשונה, אבל עם חברים אחרים ננהל את המאבק הזה למען ציבור ששילם בחייו, למען ציבור חשוף, זקן, עייף וחולה, שצריך לתת לו את התנאים המינימליים לגמור בכבוד ולא להרגיש שנוכחותו בארץ הזאת היתה מיותרת.

קולט אביטל: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת משה כחלון, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, התקציב בוודאי לא מחולל איזו מהפכה חברתית או כלכלית.

נסים זאב: מה שהיה הוא שיהיה.

נסים זאב: אין ספק שהצמיחה במשק, שהיתה עד כה מהנמוכות בעולם, התהפכה לפני שנתיים ושיעורה היום הוא מהגבוהים בעולם.

נסים זאב: כמו שאמר שר האוצר, 4.8% צמיחה ב-2004 ו-5.2% ב-2005.

נסים זאב: אבל אני לא בטוח שהצמיחה הזאת מסייעת ועוזרת לאותם נזקקים ולאותן שכבות מצוקה ולאותן משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: אני רוצה לתת דוגמאות: עליית מחיר המים.

נסים זאב: למישהו יש מושג מה הממוצע שמשפחה משלמת בתשלום של חודשיים?

נסים זאב: כ-1,200, 1,400 שקלים.

נסים זאב: אם אנחנו רוצים להעלות ב-50% רק משום שיש צנרת רקובה באותן רשויות, הם גובים את דמי המים ומכפילים, אין לי בעיה; אם הרשויות המקומיות היו מתחייבות שאת מה שלוקחים הם נותנים, ולא לעשות ביזנס על חשבון משפחות ברוכות ילדים.

נסים זאב: יש צורך בחקיקה בעניין הזה.

נסים זאב: לא יכול להיות שהם יגבו פעמיים וחצי מהמחיר ששווה משק המים.

נסים זאב: הם לא מתקנים את הצינורות ולא עושים שום דבר, ועכשיו, כשיש תיקון צנרת, זה צריך להיות בתוספת של 50%.

נסים זאב: אם אנחנו מדברים על אותן משפחות, אנחנו צריכים לעצור פה ולומר את הדברים לרשויות מקומיות שמקבלות כספים מגורמים ממשלתיים.

נסים זאב: דוגמה נוספת: משרד החינוך מעביר לרשות המקומית לכל ילדי ישראל כמעט שווה בשווה.

נסים זאב: הרשויות המקומיות, בוודאי בירושלים, לא מעבירות את הכספים שקיבלו ממשרד החינוך כדי לתת לתלמודי-תורה, לבתי-ספר שאינם מוכרים.

נסים זאב: לכן – זאת לא חוכמה לקחת לחם מהפה של הילד בבית ולתת לו את אותה פרוסה בבית-הספר.

נסים זאב: אין לי הרבה זמן לדבר, אבל אני רוצה לומר משפט שחשוב לי.

נסים זאב: אני, כיושב-ראש הוועדה למאבק בנגע הסמים, אומר שהתקציב הוא עלוב, מזערי.

נסים זאב: אי-אפשר ש-19 מיליון ש"ח יהיו התקציב השנתי כדי לבלום את מגפת המסוממים במדינה הזאת.

נסים זאב: מעבר למניעה ולשיקום, צריך לסגור את הגבולות שדרכם מעבירים את הסמים, ופה מדובר בעשרות מיליוני שקלים.

נסים זאב: אפשר לעצור פה את המשחית, את החרב ואת המגפה של אותם מעשני סמים; אפשר לבלום זאת באופן משמעותי מאוד.

נסים זאב: הממשלה צריכה לתת את הדעת על כך, ואני מקווה שבדיונים בוועדה הממשלה תיתן את הדעת על כל הקריאות שאנחנו יוצאים בהן במשותף.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה כחלון, ואחריו - חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

אמנון כהן: אתה באופוזיציה – חמש דקות.

אמנון כהן: הרווחת.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר - - -

אמנון כהן: מה הסמל שיש לך פה?

משה כחלון: הסמל הזה הוא אות לחשיבות של בניית בית-חולים באשדוד.

אמנון כהן: למה סופה מחייכת?

משה כחלון: סופה מחייכת, כי אף שהיא חברה בקואליציה היא מבינה את החשיבות של בניית בית-חולים באשדוד, העיר החמישית בגודלה בארץ.

משה כחלון: הממשלה אטומה, והחליטה לבטל את הקמת בית-החולים לאחר שהנושא עבר בכנסת הקודמת.

משה כחלון: חבל על כך לכולנו.

משה כחלון: אני מניח שתושבי אשדוד ששומעים אותנו ורואים אותנו מבינים שהממשלה הזאת אטומה לא רק בתחום שלהם אלא בכמה תחומים נוספים.

אמנון כהן: כמה מחברי הכנסת שהם לא מאשדוד עוזרים להם.

משה כחלון: לעצם העניין, אנחנו מדברים על תקציב 2007, שהוא תקציב אנטי-חברתי, תקציב גרוע, כפי שאמרו גם חברי מהקואליציה.

משה כחלון: אני רק לא מבין למה הם מצביעים בעדו.

משה כחלון: זה תקציב שמקפיא את קצבאות הזיקנה; זה תקציב שלא מקפח אף אחד – הוא פשוט פוגע בכולם: פוגע בקשישים, פוגע בחיילים המשוחררים, פוגע במובטלים.

משה כחלון: מי שלא יודע, היום מובטל, או חייל משוחרר שמשתחרר בגיל 21 או 22 – אדם שלא הגיע לגיל 28 לא זכאי לקצבת אבטלה.

משה כחלון: אדם שעבד, שילם ביטוח לאומי ופוטר, והוא בן 27, לא זכאי לקצבת אבטלה – כסף שהוא שילם.

משה כחלון: אנחנו הנהגנו מטבע לשון: קצבת אבטלה.

משה כחלון: זאת לא קצבה, מדובר בביטוח אבטלה.

משה כחלון: זה חוק סוציאלי שמבטח אדם.

משה כחלון: ברגע של משבר, אם פיטרו אותך או את רעייתך, אתם יכולים ליהנות מתקופה מוגבלת של שישה חודשים שבה תקבלו דמי אבטלה, כדי שתוכלו לחיות.

משה כחלון: מה אנחנו רוצים?

משה כחלון: שאנשים יחיו.

משה כחלון: לא מדברים על 30,000 שקלים או על 40,000 שקלים.

משה כחלון: המינימום – 70% מההכנסה של האדם, ולמשך תקופה קצובה.

משה כחלון: גם את זה הם ביטלו.

משה כחלון: קצבאות הילדים, כמו שאנחנו יודעים, טרם סודרו.

משה כחלון: יש כאן פגיעה חמורה.

משה כחלון: אני רוצה לדבר על משהו מאוד מקומם, חבר הכנסת נסים זאב.

משה כחלון: אחרי שפגעו בכולם, חיפשו ציבור חלש.

משה כחלון: קשישים, ציבור חלש – נדפוק אותם.

משה כחלון: חיילים משוחררים, חבר'ה צעירים שאין להם לובי – נדפוק אותם.

משה כחלון: ילדים, שכבות מצוקה – נפגע בהם.

משה כחלון: שיקום שכונות - נפגע בהם.

משה כחלון: קהל אחר הוא עולי אתיופיה.

משה כחלון: אמרו: בואו נפגע בעולי אתיופיה, נוריד את מכסת העלייה מדי חודש.

משה כחלון: אני רוצה לומר לכם, ובמיוחד לנו, חבר הכנסת נסים זאב, חבר הכנסת כהן וחבר הכנסת אפללו, שההורים שלנו באו מהמעברות – ההורים שלנו באו לארץ עם קום המדינה, וכאשר הם הגיעו לכאן הם נישקו את אדמת הקודש, והממסד התנהג כפי שהוא התנהג.

משה כחלון: לא חשוב כרגע אם הם צודקים או לא צודקים; מלחמת קוממיות, הכול בסדר.

משה כחלון: מישהו נאלץ לבקש סליחה לפני כמה שנים.

משה כחלון: אני אומר לכם, אנחנו יוצאי המעברות, היום אנחנו עושים לאתיופים מה שעשו להורים שלנו, ויותר; ויותר.

משה כחלון: אני לא יודע אם אנחנו או הילדים שלנו נלך לבקש מהם סליחה.

משה כחלון: היום חלקכם בקואליציה, ואתם יכולים להשפיע.

משה כחלון: תעזרו לציבור הזה, תעזרו לקהל הזה.

משה כחלון: הם יהודים.

משה כחלון: הרב עמאר הודיע חד-משמעית שהוא מכיר ביהדות שלהם.

משה כחלון: לא חשוב אם יש הגבלה מסוימת לגביהם.

משה כחלון: זה באמת לא משנה.

משה כחלון: צריך להתייחס אליהם כאל יהודים.

משה כחלון: אני רוצה לראות את שר האוצר ואת ראש ממשלת ישראל פוגעים בעלייה אחרת, שיש לה לובי וחברי כנסת.

משה כחלון: שיפגעו באחד אני רוצה לראות – אחד – ויגידו שאין להם תקציב בשבילו, כן יהודי או לא יהודי.

משה כחלון: אתם אפשר לשחק, כי הם מסכנים, כי הם אומללים, כי אין להם חברי כנסת, אין להם לובי.

משה כחלון: זה הדבר הכי מקומם בתקציב הזה.

משה כחלון: עכשיו כבר אין שר רווחה; יש שר לאיום אסטרטגי.

משה כחלון: כל ההצגות הוצגו לפנינו, קיבלנו, הבנו, קנינו, הכול בסדר.

משה כחלון: לפגוע בציבור כזה, ועוד אנחנו – מי שלא מכיר ולא סבל מהעיוות הזה כשהיה ילד, אני מבין אותו; אבל אנחנו, שאכלנו את זה על הבשר שלנו, ואנחנו עומדים ומחרישים לנוכח התופעה הזאת, על זה לא תהיה לנו סליחה ולא תהיה לנו מחילה, בין שאנחנו בקואליציה ובין שאנחנו באופוזיציה.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, ואחריה - חבר הכנסת אפי איתם.

אמנון כהן: קריאה: אין שר.

אסתרינה טרטמן: השר פה, ועוד איזה שר.

אסתרינה טרטמן: לא סתם שר.

אמנון כהן: שר אסטרטגי.

אסתרינה טרטמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, עיינתי עיון רב בחוק ההסדרים, ותתפלאו: דווקא מצאתי בו כמה דברים שיכולים להועיל לעם ישראל.

אסתרינה טרטמן: למשל, לאנשים שלא יכולים לקבל הבטחת הכנסה אם יש להם איזה רכב "טרנטה" קטנצ'יק, שהשווי שלו לא יותר מ-2,500 שקלים - סוף-סוף יאפשרו גם לאנשים מסכנים להיות מנוידים ממקום למקום.

אסתרינה טרטמן: נכון שעצם העובדה שהדבר הטוב הזה טמון בחוק ההסדרים נזקפת לזכותו של חבר הכנסת יורי שטרן, שהוא בעצם העלה את זה כהצעת חוק.

אסתרינה טרטמן: בהסכמה הכנסנו את זה במסגרת החקיקה.

אסתרינה טרטמן: לצד הדברים הקטנים, שקשה מאוד למצוא אותם, גם בזכוכית מגדלת, כמו למשל החקיקה שציינתי כרגע – אף שתאריך התחולה שלה טעון תיקון – אנחנו מוצאים הרבה תמיהות של פגיעה בציבור אזרחי ישראל.

אסתרינה טרטמן: אני מבקשת להתמקד בנקודה אחת, שהיא אחד הדברים הבעייתיים בעינינו – ואני מסכימה עם חבר הכנסת כחלון ועם הדוברים הקודמים על דבר הפגיעה בציבור.

אסתרינה טרטמן: אני רוצה לדבר על חיילים משוחררים.

אסתרינה טרטמן: אחד הדברים הבודדים שעוד נותרו לנו במדינת ישראל כדבר שאנחנו יכולים להסתובב זקופי קומה בזכותו הוא השירות בצה"ל.

אסתרינה טרטמן: במלחמה האחרונה ראינו את ההתייצבות הנפלאה של העם הנהדר שיש לנו כאן.

אסתרינה טרטמן: הוציאו צווי קריאה, והתייצבו 110% של הכוחות הלוחמים: מיטב ילדינו, מיטב בנינו.

אסתרינה טרטמן: הנוער הזה, הדור הזה, שעושה הכול, ובתקופה שלצערי הרב הכבוד הלאומי שלנו נרמס, הגאווה וכוח ההרתעה שלנו נפגעו – בתקופה כזאת, קצה החוט, מה שנותן לנו אוויר לנשימה, הוא הגאווה על העשייה של הילדים האלה, של החיילים שלנו, של צבא-הגנה לישראל.

אסתרינה טרטמן: בא חוק ההסדרים, וגם את הפריווילגיה שיש לאותם חיילים נאמנים ומסורים הולכים לבטל.

אסתרינה טרטמן: גם שם הולכים לפגוע.

אסתרינה טרטמן: היתה להם עבודה מועדפת, כמו עבודה בתחנות הדלק, היה פטור ממס בשנתיים הראשונות לאחר השחרור, וכן הלאה, הטבות כאלה ואחרות; בא חוק ההסדרים, ואת מיטב הנוער שלנו הולך ועוקר.

אסתרינה טרטמן: חברים, סיעת ישראל ביתנו, בראשות חבר הכנסת אלכס מילר, הגישה הצעת חוק, ואני מקווה שכל סיעות הבית, מהקואליציה ומהאופוזיציה, יושיטו יד לזה.

אסתרינה טרטמן: הוא נציג הצעירים, חבר הכנסת הצעיר ביותר בבית, ובאמת מייצג נאמנה את ציבור הסטודנטים והצעירים, והוא אומר דבר פשוט: מגיע חייל שמשתחרר מהצבא ולא התחיל לעבוד מייד בתום השירות כדי ליהנות מפטור ממס – תנו לו ארכה; למה רק בשנתיים הראשונות?

אסתרינה טרטמן: אנחנו מכירים את הנוער הישראלי, עם שחרורו מצה"ל הוא בוחר לנסוע לחוץ-לארץ, ואז הוא מחמיץ את ההזדמנות שלו.

אסתרינה טרטמן: זאת אחת מהסיבות שבגללן אנחנו מבקשים לאפשר את הפטור ממס לחיילים משוחררים גם מעבר לתקופה הנקובה היום בחוק.

אסתרינה טרטמן: סיעת ישראל ביתנו תעשה, ותמשיך לעשות, את המירב והמיטב, במסגרת התקציב, במסגרת העשייה בחקיקה, למען החיילים המשוחררים במדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אפי איתם, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הזכות שניתנת לממשלה לחלק את העושר הלאומי נובעת בראש ובראשונה לא מהליך טכני, לא מהעובדה שיש חוק הסדרים ומרימים אצבעות ומחלקים את הכסף, אלא מהנתון שהיה צריך להיות בכל שלטון נורמלי – שיש אמון באנשים הללו, שיש אמון בדרך שלהם, שיש אמון בסדר העדיפויות שלהם, שיש אמון ביושרה האישית שלהם.

אפי איתם: אבל נדמה לי שהיום כבר ברור לכולם, שאין שום דבר מן הדברים הללו בממשלה הזאת.

אפי איתם: לא אמון בדרכה – כי אין לה דרך, לא אמון ביושרת היושבים בה – כי פרשיות השחיתות האישית רודפות אותה ואת האנשים שיושבים בה חדשות לבקרים.

אפי איתם: אין גם אמון בראייה ארוכת הטווח, בסדר העדיפויות.

אפי איתם: הדבר היחיד שאנשים חושבים היום על הממשלה הזאת הוא שיושבת בה עדת אנשים שכל עניינה בכוח, בשלטון, בשלטון ובכוח, וההון – הכסף שכולנו מרוויחים בעמל כפינו – הוא הדלק שאמור לתדלק את מכונית השלטון הדורסנית הזאת, שהם היום יושבים ליד ההגה שלה.

אפי איתם: במצב הזה אין אמון – לא בפרטי התקציב, אלא ביכולתה של הממשלה הזאת לעשות בכיסו של האזרח ככל העולה על רוחה.

אפי איתם: הרי מה זה תקציב?

אפי איתם: זה בעצם דומה למשפחה: אבא ואמא מחליטים איך לחלק את הכסף שעומד לרשות המשפחה הזאת.

אפי איתם: ההנחה היא כמובן שהם המבוגרים, הם האחראים, הם יוצרי המשפחה, ולילדים יש אמון בסיסי בשיקול דעתם, ואולי בדבר הכי חשוב – בכוונה שלהם לטובת המשפחה.

אפי איתם: תארו לכם עכשיו שאבא מהמר ושיכור, ואמא מוכה ומשרכת דרכיה.

אפי איתם: בכל מקום נורמלי היו מפקיעים מההורים האלה את הזכות לקבוע מה ייעשה בכספי המשפחה, ומה ייעשה בכספי הסיוע של המשפחה, והיו ממנים לילדים המסכנים אפוטרופוס – לפחות זמני – עד שיהיה אפשר למצוא להם הורים ראויים.

אפי איתם: הממשלה הזאת חלולה; היא חלולה במובן הפשוט של המלה.

אפי איתם: בעברית "חלול" פירושו ריק.

אפי איתם: היא ריקה מתוכן, ריקה מערכים, ריקה ממדיניות; מלאה בעצמה, מלאה בכוחנות מזויפת, זחוחה, דורכת על גבם של האזרחים.

אפי איתם: שולי הדרך במדינת ישראל כבר אינם יכולים להכיל את כל מי שנזרקו אליהם בגסות, בטיפשות, ואולי במה שמעבר לזה – בריקנות.

אפי איתם: שלשום דיבר הסופר גרוסמן.

אפי איתם: אנחנו לא שייכים לאותה תפיסת עולם, אבל הוא ביטא דבר שאין אזרח, אין אדם במדינה הזאת שלא מרגיש אותו: חלל.

אפי איתם: תחושת ריקנות.

אפי איתם: קודם כול ריקנות בלב.

מגלי והבה: אתה מסכים עם כל מה שהוא אמר או עם חלקים ממה שהוא אמר?

מגלי והבה: לפי מה שאני יודע, יש פער תהומי ביניכם.

אפי איתם: אם היית מקשיב לי היית שומע שאמרתי, שבדבר אחד כולם מסכימים אתו: יש תחושת ריקנות, תחושת חלל בכל מה שקשור לממשלה הזאת, להנהגה הזאת.

אפי איתם: הייתי אפילו מוכן לקבל דרך שאינה דרכי, אבל דרך, ריבונו של עולם - דרך.

אלי אפללו: מה עם הדרך של ההתיישבות?

אלי אפללו: זה מעניין.

אפי איתם: נבחרתם על איזה טיקט חברתי יומרני, זנחתם אותו וקפצתם לאיזה סיפור של שינוי שיטת הבחירות, וזנחתם גם אותו ברגע שהסתדרה הקומבינה הפוליטית.

אפי איתם: דיברתם על ביטחון, והובלתם את אחת התבוסות המבישות בתולדות מדינת ישראל ואולי בתולדות המלחמות של העמים בכלל.

אפי איתם: לא היה אכפת לי אם היתה לכם דרך שאני מתנגד לה; אז לפחות הייתי יודע להסביר מי אתם.

אפי איתם: אבל אתם חלולים.

אפי איתם: זאת בדיוק הנקודה.

אפי איתם: חלל לא ממלאים בכסף.

אפי איתם: חלל לא ממלאים בפרוצדורות.

אפי איתם: חלל ממלאים במנהיגות, בתוכן, באמירת אמת.

אפי איתם: לכן אני לא נכנס לפרטי חוק התקציב, אלא אומר שאין לכם זכות, אין לכם סמכות, אין לכם רשות, בדרך שבה הובלתם את המדינה עד עכשיו, לקבוע את המשך דרכה ולקחת את הכסף שנצבר בעמל כפיהם ובזיעת אפם של אזרחי מדינת ישראל ולחלק אותו בשרירות לב חלולה, כפי שהתקציב הזה אומנם מייצג.

אפי איתם: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יושב-ראש ועדת הפנים גאלב מג'אדלה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת יעקב כהן.

גאלב מג'אדלה: מכובדי יושב-ראש הישיבה, מכובדי חברי הכנסת, זה לא סוד שחברת הכנסת נאדיה חילו ואני הגשנו לשר האוצר ולראש הממשלה מסמך על כל מה שקשור לאזרחי ישראל הערבים בתקציב 2007.

גאלב מג'אדלה: בנסיבות המיוחדות, הקשורות לחיזוק שקיבלה ממשלת ישראל, המסמך הזה מקבל משנה תוקף כמדיניות הממשלה כלפי אזרחיה הערבים.

גאלב מג'אדלה: אני לא נוטה לאיים – חבר הכנסת איתם מכיר אותי מחברותו בוועדת הפנים ואיכות הסביבה – אני נוטה לשכנע, לפתח דיאלוג, לומר את ה"אני מאמין" שלי בעקביות ובעקשנות.

אפי איתם: האיום הרציני, אדוני, לא נמצא עכשיו באופוזיציה; הוא נמצא בקואליציה שבה המפלגה שלך נמצאת.

גאלב מג'אדלה: נכון, אני מסכים אתך.

מגלי והבה: אדוני, הוא ביקש שתהיה עד לכך שבוועדה - - -

אפי איתם: יש לי לא מעט הסכמה אתו.

אפי איתם: מי שהציע שיהיו לנו שני תקציבים נפרדים, שתי ישויות נפרדות, נמצא היום בממשלה, בקואליציה שאתה חבר בה - - -

גאלב מג'אדלה: נכון.

גאלב מג'אדלה: רציתי לקבל חיזוק משמעותי מכיוון בלתי צפוי.

גאלב מג'אדלה: הכיוון הבלתי-צפוי הזה כנראה יחזור על עצמו.

גאלב מג'אדלה: זה יהיה הדדי.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר את הדברים - - -

אפי איתם: בעניין של ההיפרדות מכם אני חלק מהקואליציה.

נאדיה חילו: האיום הוא משני הכיוונים - - -

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר למכובדי יושב-ראש הישיבה ולמכובדי חברי הכנסת, שבדרך כלל אנחנו, חברת הכנסת ואני, משתדלים לשכנע בצדקת דרכנו בדיאלוג שמבוסס על כבוד הדדי.

גאלב מג'אדלה: בנושא תקציב המדינה שר האוצר וראש הממשלה לא ימצאו אותנו בצד שלהם אם לא נקבל תשובה ומענה ברור וחד לתביעות הצודקות שלנו: סגירת פערים ובניית כיתות לימוד.

גאלב מג'אדלה: היום, אדוני היושב-ראש, 7,000 כיתות לימוד חסרות ליישוב הערבי.

גאלב מג'אדלה: ואם לא יינתן תקציב פיתוח כמשקלנו באוכלוסייה הישראלית, ואם לא יינתן מענה למענקי איזון שנלקחו מהרשויות המקומיות והביאו אותן לקריסה, וליישובים הבדואיים בנגב – כל מי ששומע יסכים אתי שהם לא שייכים למדינת ישראל ולשנת 2007, לצערי, אלא הם בפיגור של עשרות שנים אחרינו, דבר שלא מעורר כבוד ואפילו פוגע בשמה הטוב של חברה דמוקרטית כמו החברה הישראלית.

גאלב מג'אדלה: על כן, אני מאמין שראש הממשלה ושר האוצר ימצאו את הדרך להיענות למבוקשנו, יחד עם חברת הכנסת , ואני בטוח שהקואליציה במקרה הזה, חבר הכנסת אפי איתם, תרצה באמת להיות מוכנה וקשובה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מג'אדלה.

מגלי והבה: אין ספק שצמצום הפערים ומתן עדיפות לאוכלוסייה המקופחת שאתה מייצג זה עניין חשוב גם לממשלה וגם למי שמאזין ולמי שמרכיב את הקואליציה.

מגלי והבה: אנחנו תומכים בדרישות שלך.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב כהן, ואחריו – חבר הכנסת חברי אלי אפללו.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, ידידי השר ליברמן, חברי חברי הכנסת הנכבדים, לצערי, התקציב שמוצג לפנינו היום אין בו כל בשורה לשכבות החלשות ולא לילדים הרעבים.

יעקב כהן: אין בו בשורה טובה לעשרות אלפי מחוסרי הדיור אשר נלקחו מהם ההטבות והסיוע.

יעקב כהן: מה שיש בו הוא מכה כואבת למוסדות התורניים, שנמשכת בתקציב זה ואשר באה מבית-מדרשם של מפלגת שינוי ונתניהו, ותכליתה גזירות, קיצוצים ואפליה.

יעקב כהן: הבה נתבונן.

יעקב כהן: תקציב מוסדות התורה בשנת 2002, לפני סגירת משרד הדתות, עמד על מיליארד ו-32 מיליון שקלים.

יעקב כהן: כיום הוא ירד והוא עומד על סכום של כ-300 מיליון שקלים.

יעקב כהן: אם בעבר קיבל תלמיד סכום של 350 שקלים ממשרד הדתות, היום הסכום עומד על פחות מ-80 שקלים והפך לתמיכה לא רלוונטית עקב הדרישות המוגזמות ואבני הנגף העומדות בדרך לקבלתו.

מגלי והבה: אני מבקש לזמן את השר התורן שישב כאן.

מגלי והבה: חברי הכנסת מדברים בנושא התקציב.

מגלי והבה: תודה.

יעקב כהן: אפשר לומר שמשרד החינוך מחק את התמיכה שהיתה נהוגה במשך עשרות שנים ומקורה היה במשרד הדתות.

יעקב כהן: כן המצב בתקציבי שכר הלימוד של תלמידי הישיבות, העל-יסודי, שקוצץ בכ-50%.

יעקב כהן: דומה המצב במוסדות הפנימייתיים הנתמכים על-ידי משרד הרווחה, שם התקציב קוצץ מ-56 מיליון שקלים בשנת 2002 וכיום עומד על סך 23 מיליון שקלים, כלומר קיצוץ של 60% מהתקציב.

יעקב כהן: נוסף על זה מבקשת החשבות של משרד הרווחה דוחות ביצוע קשים ותמוהים על סכום זעום, שסך הכול הוא נע בין 200 ל-400 שקלים לתלמיד, וזה אף שוועדת-לאור לפני כעשר שנים קבעה כי עלות החזקת תלמיד עומדת על סך 2,000 שקלים.

יעקב כהן: ופלא - כאשר נותנים לתלמיד 15% מעלויות ההחזקה, עוד מבקשים שייתנו את כל דוחות הביצוע, שאין בהם צורך אלא הם הטרדות.

יעקב כהן: נוסף על זה נוצר מצב, שהתקציב הזעום הזה מועבר לסירוגין אחת לכמה חודשים.

יעקב כהן: כך המצב בסמינרים.

יעקב כהן: גם שם הפגיעה קשה.

יעקב כהן: בעבר הם תוקצבו לפי 2.05 שעות שבועיות לתלמיד, והיום זה עומד על 1.1 שעות לתלמיד - קיצוץ של 50%.

יעקב כהן: האפליה והפגיעה נמשכות בגני-הילדים ובתלמודי- התורה בחינוך הרשמי שאינו מוכר.

יעקב כהן: המצב היום הוא, שאף שמשרד החינוך מעביר להם את התקציבים, הרשויות לא מעבירות להם, ולא נותנים להם שירותי ניקיון ושכר דירה ושיפוצים ועוד.

יעקב כהן: היום נוספה עוד הוראה של משרד המשפטים, שהיא חמורה ביותר, שלא יקבלו עוד דברים עקב פסיקה של בית-המשפט בפתח-תקווה.

יעקב כהן: הקיפוח מתבטא גם במבנים של מוסדות ציבור אלה, שרבים מהם שוכנים בקרוונים שלא ניתן לקיים בהם סדרי לימוד תקינים ומינימליים.

יעקב כהן: אנו שומעים שאף שמדיניות הממשלה ומשרד החינוך – שמענו היום מעל במת הכנסת – היא לתקן את הקיפוח, לתקן את המעוות לערבים ולבדואים, בכל זאת לא מצאו לנכון להתייחס למוסדות החינוך החרדיים ומתעלמים מהם לחלוטין.

יעקב כהן: אני פונה לשרת החינוך שלא תיתן את ידה לאפליות אלה.

יעקב כהן: חבל מאוד שהיא לא מצאה לנכון לבקר במוסדות החינוך התורניים ולראות מקרוב, מחד גיסא, את תנאי החרפה שבהם לומדים ילדי ישראל, ומאידך גיסא, את היופי הרוחני ואת איכות הלימודים של המערכת החרדית המפוארת.

יעקב כהן: אני פונה לידידי חברי ש"ס: הבה נתאחד יחד למען כבוד התורה וחינוך ילדי ישראל, ולא ניתן להמשיך את מדיניות הקיפוח בין ילד לילד ובין מוסד למוסד.

יעקב כהן: בקשו לתקן את חוק החינוך שהובטח לכם, ונפעל יחדיו להחזיר את כל התקציבים לספר התקציב כדי שלא נצטרך לקבל בחסד, כעניים בפתח, על-ידי הצבעות ותגמולים בשיטת סחר-מכר, שגורמת לביזיונות.

יעקב כהן: על מצב זה נאמר: אוי להם לבריות מעלבונה של תורה.

יעקב כהן: כן אני קורא מעל במה זו לממשלת ישראל לחזור ולהקים את משרד הדתות, משרד שהיה קיים מאז קום המדינה, יחד עם התקציבים שהיו נוהגים בו בעבר.

יעקב כהן: תקוותי היא שבזכות החזקת עולם התורה, כפי שהיה בכל שנות המדינה בעבר, לא נצטרך את המשרד החדש שהוקם, ששמו "האיום האסטרטגי", שלא היה בכל שנות קיום המדינה, וידידי מר ליברמן ימצא תיק יותר מכובד.

יעקב כהן: כעת אבקש להתייחס לתקציב הרווחה.

יעקב כהן: שמעתי את שר האוצר אומר שהוא יפעל לצמצום הפערים החברתיים ולמלחמה בעוני, אך אין באפשרותו להיטיב בתקציב זה עקב הוצאות המלחמה.

יעקב כהן: אני חייב לומר שלא זאת המציאות.

יעקב כהן: יש מספיק כסף בקופה, השאלה היא מה סדר העדיפויות.

יעקב כהן: התקציב הנוכחי מאיר פנים לעשירון העליון, כאשר הוא מבשר לו שיוטב מצבו, שהוא טוב בלאו הכי, עקב הורדת המסים לעשירים.

יעקב כהן: במקביל, במשפחות הנזקקות, בילדים, בנכים, בשאירים, בזקנים – בהם יפגעו כאשר לא ייתנו להם את המדד שהיו ראויים לקבל, וזה על אף כל הדוחות החמורים שהתפרסמו חדשות לבקרים על הגברת העוני, והסיפורים המזעזעים שאנחנו שומעים על ילדים שמחטטים באשפה, על ילדה שגנבה מדי לילה ואמרה שהיא גנבה בשביל שיהיה בבית אוכל.

יעקב כהן: כל הדברים האלה לא מזיזים, האטימות היא גדולה.

יעקב כהן: נוסף על זאת, אין בתקציב זה פתרון לרבבות הזוגות מחוסרי קורת-הגג אשר נגנזו ההטבות והמענקים שהוענקו להם בעבר.

יעקב כהן: והוא הדין במפעל המפואר של שיקום השכונות, שחוסל כמעט כליל.

יעקב כהן: ובהמשך המדיניות האכזרית של השנים האחרונות ויצירת קריטריונים נוקשים, המצמצמים את האפשרות לקבל אף סיוע בשכר דירה.

יעקב כהן: לסיכומו של דבר, תקציב זה מרחיב את הפערים החברתיים ונלחם בעניים, והוא אינו פועל יוצא של תקציב חמלה, כמו שהכריז ראש הממשלה, אלא תקציב של חרפה.

יעקב כהן: לכן סיעתנו תתנגד לאישורו.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חברת הכנסת נאדיה חילו, וכמובן, חבר הכנסת שמואל הלפרט.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת אפללו, יש לך חמש דקות שניתנו לך בזכות היותך מרכז הקואליציה בוועדת הכספים.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, מונחת לפנינו לקריאה ראשונה הצעת תקציב מדינת ישראל לשנת 2007.

אלי אפללו: אני רוצה להתחיל בדברי, רבותי, ורוצה לברך את שר האוצר על ההבדל המהותי בינו לבין שרי אוצר קודמים - עם כל הרגישות והאכפתיות שיש לו.

אלי אפללו: אני אומר לכם, שר האוצר היה בקדנציה הראשונה יושב-ראש ועדת הכספים, ואני ראיתי את הרגישות שלו.

אלי אפללו: היום אני רואה את זה בתקציב הזה.

אלי אפללו: נכון שחלק מהאנשים רואים את הבעיות בתקציב הזה ולא מספיק פתרונות.

אלי אפללו: הבעיה היא, רבותי, מאיזה תקציב?

אלי אפללו: כל אחד יכול למשוך את השמיכה הקצרה הזאת לקצה שלו ולצד שלו וזה אף פעם לא ייפתר.

אלי אפללו: צריך לראות בצורה כוללנית כמה תקציב יש למדינת ישראל ואיך אפשר לפתור את הבעיה.

אלי אפללו: האם לתת לזה או לתת לזה?

אלי אפללו: רעה מאוד, רבותי, המלחמה הקשה הזאת, שנכפתה עלינו בדרך שחטפו את החיילים שלנו וגרמו לנו שלא תהיה לנו ברירה אלא פעם אחת ולתמיד לגרום ל"חיזבאללה" שיבינו שמדינת ישראל לא תבליג יותר על חטיפות, על פגיעות.

אלי אפללו: והנה, מדינת ישראל היום עשתה את המעשה – המלחמה הזאת, שחלק אמרו פה לפני שזאת מלחמה ריקה מכל תוכן.

אלי אפללו: אבל ההישגים המדיניים שלנו היו ההישגים הכי טובים שהיו לנו.

אלי אפללו: בהישגים האלו לא רק נמדד כמה רוחב, או האם אנחנו 18 שנה בלבנון או עשר שנים.

אלי אפללו: מה ההישג המדיני שקיבלנו?

אלי אפללו: ההישג המדיני הכי טוב שיכולנו לקבל, קיבלנו במלחמה הזאת.

אלי אפללו: וגם על ההישג הזה אני רוצה לברך את ראש הממשלה.

אלי אפללו: אבל לא נשכח, דווקא על התקציב אנחנו מדברים.

אלי אפללו: קרן המטבע העולמית חלקה תשבחות לכלכלה הישראלית.

אלי אפללו: היום בעיתונות אנחנו קוראים את זה.

אלי אפללו: לקבל תשבחות מקרן המטבע העולמית, רבותי, כשכל מה שקורה לנו, עם כל המלחמה, עם הבעיות שיש לנו, עם הפינוי של סיני, של עזה, ועם כל הבעיות החברתיות שיש לנו, אני לא אומר שאין לנו בעיות - קיבלנו מהם את התשבחות, זה אומר בשבילי שהמדינה עומדת על התקציב ולא צריך לפרוץ אותו בשום פנים ואופן.

אלי אפללו: עם זאת, ההצבעה היום היא בקריאה ראשונה, ובין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית יתוקנו סעיפים שפוגעים בשכבות החלשות, במיוחד בפריפריה, באנשים הנזקקים.

אלי אפללו: משיחות שהיו לנו עם שר האוצר - יש סדר עדיפויות חדש לפריפריה, לגליל ולנגב.

אלי אפללו: והסדר הזה יוביל לחיזוק – אני משוכנע, והיתה לי שיחה מאוד מעניינת עם איזה חבר יקר, שלמה שבח, והוא אמר לי: למרות כל המאבק הגדול שהיום תוקפים בצד הזה ובצד הזה, ויש טענות, תקציב זה הוא תקציב יחסית מאוזן ורגשי ועם אכפתיות.

אלי אפללו: ואני אומר לכם, כשבן-אדם שלא בא – משה כחלון, חברי, אנחנו גדלנו במעברות, כן, אני גדלתי ואני יודע את כל הרגישות והאכפתיות.

אלי אפללו: נכון שלא נוכל לפתור את כל הבעיות במאה אחוז, אבל אני מסיים בזה ואומר לך, שאנחנו משנים את תפיסת העולם, באופן משמעותי, ברגישות ובאכפתיות של שר האוצר בנושאים חברתיים ובסדר העדיפויות לגליל ולנגב.

אלי אפללו: תודה רבה לכם.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת אפללו.

מגלי והבה: אני יכול להעיד על כך.

מגלי והבה: המלחמות שלך בוועדת הכספים וההישגים שלך גם בתשתיות וגם למען הפריפריה - יישר כוח.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת .

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מאז שנת 2002 אימצה הממשלה מדיניות של צמצום בכלכלה, צמצום במגזר הציבורי וכמעט בכל התחומים החברתיים.

נאדיה חילו: הדבר התבטא בצמצום תקציבי הקצבאות למיניהן, תשלומי העברה ותקציבי המשרדים השונים.

נאדיה חילו: הקיצוצים הסתכמו ב-44 מיליארד שקלים.

נאדיה חילו: בשנת 2006, בעקבות המלחמה, החליטה הממשלה להגדיל את הגירעון ולהקטין סעיפים מסוימים בתקציב.

נאדיה חילו: כולנו יודעים שהוצאות המלחמה עמדו על קרוב ל-14 מיליארד.

נאדיה חילו: תקציב 2007 אינו מבשר טובות, כיוון שעומדות בעינן ההקפאות של רוב קצבאות הביטוח הלאומי, נוסף על קיצוץ רוחבי של 2% בכל משרדי הממשלה וקיצוצים נוספים.

נאדיה חילו: הקפאת קצבאות הילדים משמעותה פגיעה באמהות, בתשלומי האבטלה, בנפגעי העבודה, בהבטחת הכנסה ובמזונות.

נאדיה חילו: היה אפשר, לדעתי, לממן את הגירעון התקציבי על-ידי הקטנת החזרי החובות, או דחיית הרפורמה במס.

נאדיה חילו: אלה רק שני סעיפים מהרבה מאוד הצעות נוספות.

נאדיה חילו: לכן ניתן לומר, שאותה מדיניות כלכלית שבאה לידי ביטוי בשנת 2007 היא המשך למדיניות שהונהגה מאז 2002.

נאדיה חילו: כתוצאה מהמדיניות הזאת חל גידול בשיעור העוני.

נאדיה חילו: להזכירכם, בקווי היסוד שלה קבעה הממשלה, כי תנהל מדיניות של צדק חברתי על-ידי צמצום הפערים החברתיים ומאבק בלתי מתפשר בעוני.

נאדיה חילו: הצהרה זו משמעותה, הלכה למעשה, הפניית משאבים בסדר גודל של כ-3.5 מיליארדי שקלים ליעדים חברתיים.

נאדיה חילו: אוכלוסיית הרווחה הזקוקה לשירותים שונים גדלה עקב מדיניות קיצוצים זאת.

נאדיה חילו: מצד שני, בעקבות הקיצוצים והפחתות של 4%, שבוצעו בשנים האחרונות, יקטן תקציב הרווחה בכ-420 מיליון שקלים.

נאדיה חילו: אני לא רוצה להיכנס היום לפרטיו של חוק ההסדרים ולכל הקיצוצים המוצעים בו, כי אזדקק להרבה יותר משעה לדבר על כל הסעיפים, שאותם למדתי סעיף סעיף.

נאדיה חילו: ברור לי רק דבר אחד - שקיצוץ בתקציב יפגע בראש ובראשונה בשכבות הלא-מבוססות, בילדים, בקשישים, בצעירים ובעוד ועוד קבוצות מוחלשות.

נאדיה חילו: לדעתי, אפשר למצוא משאבים לכיסוי הוצאות המלחמה, וכך לא לפגוע בתחומי הרווחה.

נאדיה חילו: אפשר, לדוגמה, להגדיל את הגירעון השוטף ולהקטין את החזרי החובות; אפשר לדחות את הרפורמה במס – הרפורמה הזאת עולה 3.4 מיליארדי ש"ח, והנהנים העיקריים מהרפורמה הזאת, כולנו יודעים מי הם: אלה בעיקר השכבות המבוססות ושכבות הביניים.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, אני לא יכולה לעמוד פה ולדבר על התקציב בלי מלת סיכום על המגזר הערבי ועל האוכלוסייה שיותר מיוצגת בדוח העוני.

נאדיה חילו: על-פי תפיסתי, אין להמשיך את הקו שנקטו הממשלות הקודמות, שמתבטא בצמצום ההוצאה הציבורית ליעדים חברתיים ובפגיעה בחלשים.

נאדיה חילו: בתקציב 2007 נדרשת תשומת לב מיוחדת לאזרחים הערבים; לא די בהצהרות ובהכרה שיש אפליה ופערים בכל תחומי החיים.

נאדיה חילו: יש לנקוט אסטרטגיה של שוויון ושילוב והעדפה מתקנת בהתאם לקווי היסוד של הממשלה.

נאדיה חילו: אני פונה לכל חברי הממשלה שלא נמצאים כאן:

נאדיה חילו: התשובה על התבטאויותיו הגזעניות של ליברמן היא החלת מדיניות שוויונית ושילוב האזרחים הערבים בכל תחומי החיים.

נאדיה חילו: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל הלפרט.

מגלי והבה: שוב – אדוני, יש לך עשר דקות, כמו לחברך.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אדוני השר ליברמן, בהזדמנות זו אני רוצה לברך אותך לרגל מינויך לשר ולאחל לך הצלחה רבה בתפקידך החשוב והאחראי.

שמואל הלפרט: כנסת נכבדה, תקציב 2007 הוא תקציב אנטי-חברתי, המשך למדיניות הממשלות הקודמות, שהחלה בשנת 2002 והתאפיינה בעיקר בהקטנת תשלומי ההעברה.

שמואל הלפרט: בחמש השנים האחרונות נעשו קיצוצים חדים בתקציבי המדינה שנה אחר שנה, והגיעו – במצטבר – לסכום של 44 מיליארד שקלים.

שמואל הלפרט: השר הקודם מתפאר – ומתפאר בכל הזדמנות – בהישגים של מדינת ישראל בתחום הכלכלי.

מגלי והבה: אתה מתכוון לשר בנימין נתניהו?

שמואל הלפרט: כן.

שמואל הלפרט: כן.

שמואל הלפרט: שאלתי אותו אתמול מה היה המחיר של הצמיחה הכלכלית – הוא לא רצה להשיב.

שמואל הלפרט: אני אגלה לכם את הסוד: זה נעשה במחיר של 1.6 מיליון עניים, 760,000 ילדים עניים ורעבים ו-350,000 ילדים שהם בסיכון חיים.

שמואל הלפרט: בתקופת השר נתניהו הוכפל מספר הילדים העניים.

שמואל הלפרט: שיעור העוני בישראל הוא הגדול בקרב המדינות המפותחות.

שמואל הלפרט: מאז שנת 2002 הידרדרה ישראל לתחתית רשימת המדינות המפותחות מבחינת שיעור העוני.

שמואל הלפרט: נתונים אלה הציג פרופסור רפי מלניק בכנס הרצלייה.

שמואל הלפרט: ד"ר מומי דהן אמר שהעוני בישראל הגיע לשיא של 20 שנה.

שמואל הלפרט: נתונים שחשף אתמול משרד האוצר מראים את התמונה העגומה של המשק בישראל: יותר משליש העובדים במשק משתכרים עד 2,560 שקלים ברוטו בלבד לחודש, פחות משכר המינימום, 700,000 מהם השתכרו עד 1,883 שקלים ברוטו בלבד לחודש.

שמואל הלפרט: התשובה של שר האוצר הקודם והנוכחי לבעיית העוני היא - לצאת לעבוד.

שמואל הלפרט: אבל מה יעשה אדם מתוך מיליון המשתכרים היוצאים - - -

יורם מרציאנו: מי השר הקודם?

יורם מרציאנו: מה השם, השם.

מגלי והבה: שאלתי, אדוני - - -

יורם מרציאנו: אני לא יודע, אני רוצה לשמוע.

מגלי והבה: זה לא סוד ששר האוצר הקודם הוא חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יורם מרציאנו: ביבי.

יורם מרציאנו: אה, הבנתי.

מגלי והבה: חבר הכנסת בנימין נתניהו.

שמואל הלפרט: התשובה של שר האוצר הקודם, מר ביבי נתניהו, ושל שר האוצר הנוכחי לבעיית העוני היא - לצאת לעבוד.

שמואל הלפרט: אבל מה יעשה אדם מתוך מיליון המשתכרים פחות מ-2,560 שקלים לחודש אם יש לו שישה ושבעה ילדים, וגם שמונה ילדים?

שמואל הלפרט: ממה הם יתפרנסו?

שמואל הלפרט: הפתרון בעולם המערבי – וכך היה גם בישראל עד שנת 2002 – הוא מתן קצבאות ילדים להשלמת הכנסה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אמרתי כבר פעמים מספר שקצבאות הילדים הן לא כספי האוצר, הן כספי הציבור, כספים שכל אדם מעל גיל 18 משלם בכל חודש לביטוח הלאומי וכספי ביטול נקודות זיכוי לילד שקבעה ועדת בן-שחר.

שמואל הלפרט: במדינת ישראל יש אבסורד גדול – אדם עם עשרה ילדים משלם אותו מס.

שמואל הלפרט: מה עשתה ועדת בן-שחר?

שמואל הלפרט: היא אמרה: ניתן קצבאות ילדים, וניקח את נקודת הזיכוי שמגיעה לכל אדם – נצרף אותה לקצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: קיצצו בצורה דרסטית ואכזרית את קצבאות הילדים, וגם לא החזירו את נקודת הזיכוי.

שמואל הלפרט: אני שואל את אנשי האוצר: באיזו זכות לקחתם את פרוסת הלחם ואת כוס החלב ממאות אלפי ילדים?

שמואל הלפרט: וכאילו לא די בכך, הקפיאו השנה את קצבאות הילדים, שבלאו הכי קוצצו ב-50%, ואת קצבאות הזיקנה, ופגעו באוכלוסיות החלשות ביותר במדינה.

שמואל הלפרט: אנשי האוצר, איך לא רעדה ידכם כשהחלטתם לפגוע פגיעה נוספת בילדים רעבים?

שמואל הלפרט: מה חטאו ילדי ישראל שפוגעים בהם בצורה כל כך אכזרית פעם אחר פעם?

שמואל הלפרט: הרי הילדים הם לא אויבי המדינה.

שמואל הלפרט: מה חטאו הגמלאים שנתנו את כל חייהם למען המדינה והחברה?

שמואל הלפרט: מדוע צריכים אלפי, רבבות גמלאים לעמוד כל יום חסרי אונים ולהתלבט על מה להוציא את כמה הגרושים שנותרו להם – על תרופות או על אוכל?

שמואל הלפרט: לא רק בקשישים ובילדים פגעו הממשלה הקודמת והממשלה הנוכחית.

שמואל הלפרט: תקציב הישיבות, שהסתכם בשנת 2002 ב-1.32 מיליארד שקלים, מופיע היום כ-300 מיליון שקלים בלבד.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את שר האוצר, האם יש עוד סעיף שקוצץ ב-70%?

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, כמה אפשר להתנכל לציבור לומדי התורה, הממיתים עצמם באוהלה של תורה ובזכותם אנו מתקיימים בישראל?

שמואל הלפרט: את קצבאות הילדים קיצצו ב-50%, ועכשיו פוגעים בגמלה הזעומה שמקבלים בכל חודש, שהסתכמה עד עכשיו ב-700 שקלים.

שמואל הלפרט: פגיעה קשה היתה גם בתקציב משרד השיכון.

שמואל הלפרט: המשכנתאות, המענקים לזוגות צעירים – המשכנתאות לזכאים עברו בשנים האחרונות כמה קיצוצים.

שמואל הלפרט: בשנת 2005 המשכנתאות ירדו ב-55% בהשוואה לשנת 2001.

שמואל הלפרט: תקציב הסבסוד פחת ב-83% ובמרכיב המענקים היתה ירידה של 96%.

שמואל הלפרט: לנוכח הגידול המתפשט בשיעור העוני קבעה הממשלה הנוכחית בקווי היסוד שלה, כי תקיים מדיניות של צדק חברתי, תפעל לצמצום הפערים החברתיים ותנהל מאבק בלתי מתפשר בעוני.

שמואל הלפרט: בפועל קיבלנו קיצוץ כואב נוסף.

שמואל הלפרט: שלא תהיה טעות, אדוני היושב-ראש; לא כסף חסר – השנה היה עודף תקציב של 15 מיליארד שקלים; האוצר הוריד את המע"מ ב-1%, ב-3.5 מיליארדי שקלים.

שמואל הלפרט: מי נהנה מהכספים האלה?

שמואל הלפרט: האם מוצרי היסוד הוזלו?

שמואל הלפרט: האם מחירי התחבורה הציבורית ירדו?

שמואל הלפרט: בסך הכול נהנו מזה העשירונים העליונים, אלה שרכשו מכוניות וכל מיני דברי מותרות.

שמואל הלפרט: אילו היו נותנים את הכסף למגזר החברתי, היה אפשר לחלץ עשרות אלפים, ואולי יותר, מעוני.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, לא כסף חסר; חסר לב.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה הקודם, מר שרון, אמר אשתקד, שהתקציב הוכן ללא לב, ולצערנו הרב גם התקציב העומד לפנינו הוכן ללא לב.

שמואל הלפרט: חסר לב השומע את שוועת העניים, את צעקת הדל.

שמואל הלפרט: אני פונה אליך, אדוני שר האוצר, פנייה נרגשת של הרגע האחרון:

שמואל הלפרט: חזור בך מהפגיעה בשכבות החלשות ובמוסדות התורה, ועל זה תהיה גדולתך.

שמואל הלפרט: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת עתניאל שנלר – הוא אינו נוכח.

מגלי והבה: אני מזמין את הבא אחריו ברשימה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

מגלי והבה: אחריו ידבר חבר הכנסת יצחק וקנין מש"ס, ואחריו - חבר הכנסת יובל שטייניץ, שנמצא כאן.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אני אחרי חבר הכנסת מלכיאור.

מיכאל מלכיאור: אם יישאר עוד מה להגיד אחרי.

יובל שטייניץ: תשאיר לי משהו.

מיכאל מלכיאור: אני סומך עליך.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, עמיתי חברי הכנסת, יש פה מין ריטואל שהוא פשוט כואב.

מיכאל מלכיאור: דיבר עכשיו הרב הלפרט אל אנשי האוצר; אלה לא אנשי האוצר – ממשלת ישראל קובעת, לא אנשי האוצר.

מיכאל מלכיאור: ראיתי אתמול את תגובת הדוברת של שר האוצר על הפגיעה בניצולי השואה.

מיכאל מלכיאור: היא אמרה: שר האוצר לא יודע על זה שום דבר, אלה רק אנשי האוצר.

מיכאל מלכיאור: אין – האגדה הזאת של אנשי האוצר – הסיפור הזה משתלט עלינו.

מיכאל מלכיאור: יש לנו מצב אבסורדי.

מיכאל מלכיאור: אני יושב ושומע את הנאומים במליאה ובחדר, יותר מ-80% מחברי הבית הזה רוצים דבר מסוים – בערך אותו דבר, פה ושם יש ניואנסים: יש מי שרוצה קצת יותר בכיוון הזה וקצת יותר בכיוון אחר, אבל בגדול – רוצים שינוי דרסטי, מדיניות חברתית, לעומת המדיניות האולטרה-קפיטליסטית שמנוהלת במדינה.

מיכאל מלכיאור: אילו מרגרט תאצ'ר היתה מבקרת פה, היא היתה כאן עובדת סוציאלית לעומת המדיניות של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: זה מה שחברי הכנסת רוצים: זה מימין, זה משמאל, זה במרכז, אלה חילונים, ואלה דתיים, ויהודים וערבים – יש הסכמה כללית.

מיכאל מלכיאור: אבל אי-אפשר לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: גם בממשלה, לדעתי, אם היו יכולים באמת לקבוע, המצב היה שונה.

מיכאל מלכיאור: מה הבעיה היסודית?

מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שאין שום תכנון.

מיכאל מלכיאור: התקציב הזה הוא תקציב של אינרציה.

מיכאל מלכיאור: כוח האינרציה – מה שהיה בתקציב הקודם נמצא פה, עם הסכמים קואליציוניים, וממשיכים הלאה.

מיכאל מלכיאור: אין שום תכנון.

מיכאל מלכיאור: מישהו באמת קבע שטוב לעתיד מדינת ישראל להרוג את ההשכלה הגבוהה?

מיכאל מלכיאור: האם זה טוב לעלייה?

מיכאל מלכיאור: האם זה טוב לציונות?

מיכאל מלכיאור: האם זה טוב לכלכלה?

מיכאל מלכיאור: האם מישהו קבע זאת?

מיכאל מלכיאור: מישהו באמת ישב וקבע שטוב למדינה שיש שיעור כל כך גדול – היום זה כבר מגיע ל-35% – של ילדים מתחת לקו העוני, עם כל ההשלכות של זה?

מיכאל מלכיאור: מישהו קבע את זה באיזו מדיניות?

מיכאל מלכיאור: ידענו שזה יהיה.

מיכאל מלכיאור: לפני חמש שנים, כשהתחילו במדיניות הזאת, ידענו בדיוק לאיזה מספר יגיעו.

מיכאל מלכיאור: מישהו יכול להסביר לי שזה טוב?

מיכאל מלכיאור: שזאת כלכלה טובה?

מיכאל מלכיאור: שזאת השקעה בעתיד?

מיכאל מלכיאור: שזה ערך האדם?

מיכאל מלכיאור: שזאת ציונות?

מיכאל מלכיאור: נושא אחרי נושא אחרי נושא – פשוט, בחוסר תכנון, בחוסר מחשבה, מקבלים מכוח האינרציה מה שהיה בשנה שעברה, ועושים תיקונים פה ושם.

מיכאל מלכיאור: זה באמת תקציב הרבה יותר טוב מהתקציבים הקודמים, למשל כלפי הציבור הערבי במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: האם מישהו יכול להגיד שטוב שילדים נפלטים ממערכת החינוך?

מיכאל מלכיאור: במזרח-ירושלים 10,000 ילדים לא יכולים להירשם לחינוך בכלל.

מיכאל מלכיאור: מישהו יסביר לי שזה טוב?

מיכאל מלכיאור: שזה יעשה אותם הרבה יותר ציוניים?

מיכאל מלכיאור: הרבה יותר אוהבי המדינה?

מיכאל מלכיאור: ייתן להם אלטרנטיבה, מה לעשות בחיים?

מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על אידיאולוגיה ועל מוסר.

מיכאל מלכיאור: הדברים האלה מחייבים תיקון יסודי.

מיכאל מלכיאור: המערכות לא מתפקדות, ואנחנו רואים קריסה של מערכת אחר מערכת.

מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שיש הסכמה כזאת רחבה בכנסת, ואנחנו לא יכולים להשפיע על בניית התקציב.

מיכאל מלכיאור: אני מקווה שמשהו נצליח לתקן עד הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

מיכאל מלכיאור: נצטרך לעבוד קשה מאוד כדי לשנות את התפיסה – בכלל – לקראת התקציב של השנים הבאות.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ, ואחריו ידבר כמובן חבר הכנסת ישראל חסון.

יובל שטייניץ: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, השר אביגדור ליברמן חברי, אמר הסופר: יש לנו הנהגה חלולה.

יובל שטייניץ: אמר, ואפשר – בלי קשר להזדהות פוליטית – להבין מדוע אמר את מה שאמר.

יואל חסון: פתאום אתה מסכים עם גרוסמן?

יובל שטייניץ: יש דברים שאני מסכים עליהם עם גרוסמן.

יואל חסון: אל תדאג, בעוד שבוע הוא יגיד משהו שלא תסכים אתו.

יובל שטייניץ: ודאי, גם שלשום הוא אמר דברים שאיני מסכים אתם.

יובל שטייניץ: דרך אגב, חבר הכנסת חסון, לפי סקרי דעת הקהל לא רק אני מסכים עם ההגדרה שיש לנו הנהגה חלולה, "שדבקה" – אני מצטט – "בהתנהלות פרקליטית", אלא הרוב המכריע של אזרחי המדינה – וזה הדבר החמור – מסכימים עם ההכרזה שהנהגת ישראל היא חלולה.

יורם מרציאנו: בחצי שנה ההנהגה הפכה להיות חלולה?

יובל שטייניץ: בהחלט.

יובל שטייניץ: ההנהגה התחלפה, כידוע לך, במידה רבה.

יובל שטייניץ: זה לא אותו ראש הממשלה, לא אותו שר האוצר ולא אותו שר החוץ.

יורם מרציאנו: - - - שר האוצר הקודם?

יובל שטייניץ: אל תפריע לי.

יובל שטייניץ: תוסיף לי גם על ההפרעות של חברי הקואליציה.

מגלי והבה: גם מה שמגיע לך וגם מה שהפריעו לך.

יובל שטייניץ: אתה בהחלט הוגן היום.

יובל שטייניץ: ובכלל.

מגלי והבה: רק היום?

יובל שטייניץ: לא, בכלל.

יובל שטייניץ: היום במיוחד.

יובל שטייניץ: על כל פנים, חברי, ואמר את זה גם חברי מהקואליציה, הרב מלכיאור, יש לנו גם תקציב חלול.

יובל שטייניץ: התקציב הזה הוא חלול, הוא חסר בשורה, הוא חסר שיקול דעת משמעותי, הוא לא נותן מענה לשום תחום: לא לכלכלה, לא לחברה, והקשיבו היטב – כדאי שתקשיב, חבר הכנסת חסון, כי זה נושא שלא דיברו עליו עד כאן – הוא לא נותן מענה לביטחון.

יובל שטייניץ: כבר ברור שאת המסלול שהתחיל שר האוצר הקודם, נתניהו, שאסף כספים, והבריא את הכלכלה, והגיש קופה עם 15 מיליארד שקלים, הממשלה הנוכחית לא מתכוונת להמשיך, אלא הולכת לבזבז את ההצלחה הכלכלית ואת הכספים שנצברו.

יובל שטייניץ: זה כבר ברור, לא אתמקד בכך.

יובל שטייניץ: אמרו קודמי – גם מהקואליציה, הרב מלכיאור – שגם מבחינה חברתית התקציב הזה חלול וחסר בשורה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להתמקד בפן הביטחוני ולשאול את הממשלה הזאת: מה תאמרו אחרי המלחמה הבאה, חס וחלילה?

יובל שטייניץ: מה תאמרו לכנסת ולציבור?

יובל שטייניץ: שלא ידעתם?

יובל שטייניץ: שלא הבנתם?

יובל שטייניץ: שלא הוזהרתם?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בחודש יוני האחרון, לפני חצי שנה, הגישו ראש הממשלה אולמרט, שר האוצר הירשזון ושר הביטחון עמיר פרץ באופן פופוליסטי הצעה, שאושרה בכנסת, לקצץ חצי מיליארד שקלים בתקציב הביטחון – בתקציב צה"ל.

יובל שטייניץ: היה רק חבר אחד בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון שהסתייג ולא תמך; אני הייתי החבר הזה.

יובל שטייניץ: שאלתי את עמיר פרץ: האם אתה מבין בכלל באיזה מצב ביטחוני אנחנו נמצאים?

יובל שטייניץ: אתה, שר ביטחון חדש, אתה, ראש ממשלה לא מנוסה, אתם מבינים באיזה פיגור אנחנו נמצאים אחרי ההתעצמות הצבאית לא רק של אירן – שזאת הסכנה הכי קריטית, גורלית – אבל גם אחרי ההתעצמות הצבאית בסוריה ובמצרים, שכולה מכוונת לישראל?

יובל שטייניץ: אתם בדקתם את זה לפני שבאתם לקצץ חצי מיליארד שקלים?

יובל שטייניץ: שלא לדבר על ה"חיזבאללה".

יובל שטייניץ: מה קרה?

יובל שטייניץ: חודש וחצי אחרי שהתנגדתי לקיצוץ בתקציב הביטחון פרצה המלחמה, ופתאום ראש הממשלה אולמרט, שר האוצר הירשזון, שר הביטחון פרץ מבקשים מיליארדים, שמסתבר שהיו חסרים.

מגלי והבה: אבל, אדוני, אי-אפשר להתעלם מזה שהיתה מלחמה והיה צורך.

יובל שטייניץ: ודאי, אבל הצורך היה קיים לפני המלחמה, ואם היינו מוכנים כראוי, גם מבחינה תקציבית וגם מבחינת ציוד, ולא מקצצים חודש וחצי לפני המלחמה וגורמים גם לצה"ל להפסיק תוכניות של חידוש ציוד, מלאים ואימונים בגלל הקיצוץ הזה, אולי היינו מוכנים קצת יותר, והנזק שהמלחמה היתה גורמת, והמחיר הכלכלי, היו קצת יותר קטנים.

יובל שטייניץ: אבל, אדוני היושב-ראש, מה שקרה הקיץ זו רק אזהרה.

יובל שטייניץ: אני אומר בצורה הברורה והנחרצת, מזהיר את הממשלה - השר ליברמן, שאני מאוד מעריך את הכישורים האינטלקטואליים ואת היכולת שלו לחשוב באופן לא קונבנציונלי, ואני שמח שהוא השר המייצג כאן - מה שנחשף הקיץ הוא קצה הקרחון.

יובל שטייניץ: המחדל האמיתי, הבעיה האמיתית היא לא מול ה"חיזבאללה" אלא מול ההתעצמות הצבאית הקונבנציונלית של מצרים וסוריה, שכולה מכוונת כלפינו.

יובל שטייניץ: אנחנו בפיגור מבחינת המענה, ואם הממשלה הזאת לא תתעשת ותפעל ברצינות, אז בעוד חצי שנה או שנה או שנתיים אעמוד כאן ואומר: הוזהרתם, וראש הממשלה יאמר: לא הבנו, לא ידענו, לא שיערנו, לא חשבנו.

יובל שטייניץ: עכשיו צריך להוסיף כפל כפליים בגלל המחדלים שלנו וחוסר החשיבה שלנו מבעוד מועד.

יובל שטייניץ: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק וקנין.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת ישראל חסון, ואחריו - חבר הכנסת גבאי.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפעמים אני תוהה, כשאני שומע חברי כנסת עולים לדוכן ומעבירים ביקורת על מצב שהם יצרו.

יצחק וקנין: אני נמנה עם אלה שמעריכים מאוד את יובל שטייניץ, שהיה חבר בממשלה, בקואליציה, כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, שר האוצר היה ביבי נתניהו וראש הממשלה אריאל שרון.

יצחק וקנין: הממשלה הזאת, לאחר כהונה של שלושה חודשים לערך נכפתה עליה מלחמה מסוימת.

יצחק וקנין: אני שואל, אם המצב הזה שיובל מדבר עליו – אני מצטט אותו:

יצחק וקנין: הצורך היה קיים לפני המלחמה - אז איפה הוא היה לפני המלחמה?

יצחק וקנין: אני שואל.

יצחק וקנין: יובל, אני מאוד מעריך אותך, אבל אני שואל איפה אתה היית, כיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, ושר האוצר היה ביבי ולא מישהו אחר.

יצחק וקנין: אתם עומדים פה, ואני לא יודע אם אתם שמים לב מה אתם מדברים.

יצחק וקנין: גם בנושאים החברתיים הבאתם הכול אל פי שחת.

יצחק וקנין: כשאנחנו צעקנו מספסלי האופוזיציה, מישהו אמר שזאת דמגוגיה.

יצחק וקנין: אני חבר ועדת הכספים, אני יושב בוועדה הזאת, מה שניתן כתוספת בששת החודשים האחרונים לתקציבי הרווחה - אני לא מדבר כרגע על תקציב הביטחון, שצריך להתחשב בו כי בכל זאת עברנו איזו מלחמה, ויש צרכים ביטחוניים, שציינת, ואני מסכים עם הדברים שאתה אומר, אבל אי-אפשר לגלגל את כל הדבר הזה אל הממשלה ולהגיד שהיא אשמה בכל הסיטואציה והמציאות שנכפתה עלינו.

יצחק וקנין: אלה דברים שהיו לפני שהממשלה הזאת קמה, ואתה יודע את זה יותר טוב ממני.

יצחק וקנין: לא בכדי הליכוד הגיע למה שהגיע.

יצחק וקנין: הציבור העניש אתכם קשה, מפני שמה שעשיתם מבחינה חברתית, עוד לא היתה מפלגה שעשתה.

יצחק וקנין: דווקא אתם, שקיבלתם משכונות העוני ומשכונות המצוקה את רוב הקולות שלכם, 40 מנדטים כמעט, אתם יכולים להגיד שהממשלה הנוכחית לא עשתה סדרי עדיפויות בנושאי רווחה?

יצחק וקנין: אני יושב בוועדת הכספים, יותר מ-3.5 מיליארדים בנושאי רווחה, בנושא סל תרופות, ואני אומר שזה עדיין לא מספיק.

יצחק וקנין: אני אומר לחברי בקואליציה, ואני אומר את זה בכל נאום שלי, שחובתנו לעשות יותר, כי המצב החברתי הוא הפלטפורמה לכל המצב של מדינת ישראל, כי אם החברה תמשיך להיות בעוני ובמצוקה, אני לא יודע איזו חברה תגדל פה.

יצחק וקנין: חובתנו לשים את הדגש גם בנושא הביטחון וגם בנושאים החברתיים, אבל אני חושב שברוך אומר ועושה, לא ברוך מדבר ולא עושה כלום.

יצחק וקנין: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל חסון – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת .

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום התבשרנו בכותרות העיתונים: העולם מחמיא לכלכלת ישראל.

אליהו גבאי: תראו, רבותי, אם אנחנו רוצים לבדוק את הכלכלה, לא מספיק שנבדוק אותה בצמיחה ובעשירונים העליונים.

אליהו גבאי: בואו נבדוק את האבטלה הגואה בארץ, 9%.

אליהו גבאי: לא רק זה, אנחנו מתבשרים על פיטורי עובדים, על צמצום מספר העובדים בשירות הציבורי.

אליהו גבאי: האם זה לא מוסיף שמן על המדורה?

מגלי והבה: רגע, אדוני, האם אתה בעד הגדלת השירות הציבורי?

אליהו גבאי: אתה לא יכול לפטר עובדים כאשר אין לך איפה לקלוט אותם.

אליהו גבאי: עליך ליצור מקומות עבודה.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שהפער בין העשירון העליון לתחתון ילך ויתרחב.

אליהו גבאי: מדינת ישראל לפני שני עשורים היתה בין המדינות המובילות במערב בצמצום הפער בין העשירון העליון לתחתון, וכעת הכלכלה הולכת ומעמיקה את הפערים.

אליהו גבאי: זוהי כלכלה אכזרית, זוהי מדיניות כלכלית שאין בה רחמנות ואין בה חמלה.

אליהו גבאי: רבותי, לא יכול להיות ש-40% מהעובדים במדינת ישראל מקבלים פחות משכר המינימום.

אליהו גבאי: האם זה יעלה על הדעת?

אליהו גבאי: לא רק זה, אלא כאשר נחתמו ההסכמים הקואליציוניים עם מפלגת העבודה, הוחלט על תוספת של 125 שקלים חדשים.

אליהו גבאי: האם זה לא לעג לרש?

אליהו גבאי: האם זה ייתן תשובה על צורכי החינוך של הילדים?

אליהו גבאי: זה ייתן תשובה על המחירים המאמירים של מוצרי היסוד?

אליהו גבאי: מה עשו?

אליהו גבאי: דחו בעוד חצי שנה את ה-125 שקלים.

אליהו גבאי: האם הדעת סובלת דבר כזה?

אליהו גבאי: העלאת גיל הזכאות לדמי אבטלה - העלו את זה.

אליהו גבאי: מה קורה?

אליהו גבאי: האם זו לא הזכות הבסיסית של המדינה לתת עבודה לאנשים?

אליהו גבאי: אחרת אנחנו מאבדים את הנוער, לצערנו, אותו נוער שאין לו שורשים, שלא קיבל את השורשים המתאימים, היהודיים, בחינוך.

אליהו גבאי: הוא הולך וגולה לחוץ-לארץ לחפש עבודה.

אליהו גבאי: אנחנו דוחפים אותו לייאוש.

אליהו גבאי: עלינו ליצור מקומות עבודה, וזה התפקיד הבסיסי של הממשלה.

אליהו גבאי: לא רק זאת, חיילים משוחררים, אנחנו רואים איזה תפקיד הם מילאו כעת במלחמה, והם עלולים, לצערנו, להיקרא לעוד מלחמה במזרח התיכון המסוכן הזה.

אליהו גבאי: דוחים ומצמצמים את חוק החיילים המשוחררים, במקום ליישם את החוק הזה במלואו ולא לפגוע בו במאומה.

אליהו גבאי: זה המעט שאנחנו יכולים להעניק לחיילינו המסכנים את עצמם ונותנים שלוש מהשנים היפות ביותר של חייהם לשירות העם ולהגנת המולדת.

אליהו גבאי: דווקא בהם אנחנו פוגעים בחוק החיילים המשוחררים.

אליהו גבאי: האם זה הגיוני?

אליהו גבאי: האם זאת לא מדינה מתאבדת אם כך היא מתייחסת לחיילים המשוחררים?

אליהו גבאי: לפני חודשים מספר התגאנו בכך שאנחנו הולכים לקרב את הפריפריה למרכז הארץ.

אליהו גבאי: רכבת תהיה בכל יישוב שיש בו 50,000 תושבים.

אליהו גבאי: איפה אנחנו פוגעים?

אליהו גבאי: דווקא בסלילת מסילות ברזל לרכבות שאמורות להגיע לפריפריה, לעיירות הפיתוח.

אליהו גבאי: האם זה הגיוני?

אליהו גבאי: האם לזה נקרא כלכלה חברתית?

אליהו גבאי: ממשלה חברתית?

אליהו גבאי: הקיצוץ האחיד בתקציבי הממשלה יפגע בסופו של דבר בארוחות חמות, בפעילות לילדים בסיכון, בסיעוד לקשישים, בדברים הבסיסיים.

אליהו גבאי: מנחם בגין, זכרו לברכה, ראש ממשלת ישראל לשעבר, הביא את הבשורה לשכונות המצוקה והביא את שיקום השכונות.

אליהו גבאי: נושא שיקום השכונות הלך ונשחק בשנים האחרונות.

אליהו גבאי: נכון, עכשיו הכפלנו והגדלנו אותו, אבל זה לעג לרש ואין בכך להביא את הבשורה כדי לשקם את השכונות - תקציב שהופנה באופן ישיר לאוכלוסיות החלשות, באופן ישיר לשכונות המצוקה.

אליהו גבאי: את תקציב שיקום השכונות יש להגדיל ולהחזיר אותו לממדים של פעם.

אליהו גבאי: כל אחד יכול לומר: רבותי, מהיכן הכסף?

אליהו גבאי: היתה מלחמה, אנחנו צריכים לתת כסף לצורכי המלחמה.

אליהו גבאי: אני מסכים, מבין.

אליהו גבאי: אין כסף.

אליהו גבאי: מה זה אין?

אליהו גבאי: מי חייב את ממשלת ישראל להוריד את המע"מ?

אליהו גבאי: מילא אם היו מורידים את המע"מ דווקא ממוצרי יסוד, אבל הורידו את המע"מ, ומי בסוף יצא נשכר מזה?

אליהו גבאי: האוכלוסיות המבוססות ולא האוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: רווחי הון, איך הדעת סובלת שאדם משלם מסים גבוהים על עבודתו, ועל רווחי הון המס נמוך ביותר?

אליהו גבאי: לכן, צריך להעלות את המע"מ ולבטל אותו רק על מוצרי יסוד.

אליהו גבאי: צריך להוסיף מסים על רווחי הון, ולמצוא את הדרך לשקם את החברה בישראל כדי ליצור חברה בריאה, אחראית, מלוכדת ומגובשת, ולא כלכלה אכזרית שמתאכזרת לחלשים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גבאי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אלחנן גלזר.

מגלי והבה: אחריו - חברי הכנסת מתן וילנאי וראובן ריבלין.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שכנראה לא נמצא כאן, הוא יצא לשתות קפה, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי ברצוני להודיע, שאני אתמוך בתקציב ובחוק ההסדרים בקריאה הראשונה.

אלחנן גלזר: עם זאת, לאחר עיון מעמיק בחוק ההסדרים מצאתי כי נעשו עוולות רבות בכל הנוגע להקפאת הקצבאות.

אלחנן גלזר: כאשר אני מדבר על הקפאת הקצבאות אני מתכוון לקצבאות הזיקנה והשאירים, לקצבאות נכות, לקצבאות ילדים, לקצבאות לאמהות, לקצבאות אבטלה ולקצבאות סיעוד.

אלחנן גלזר: רק מהרשימה הזאת רואים אילו עוולות גדולות נגרמות.

אלחנן גלזר: ההקפאה מסתכמת בסכום של 1.12 מיליארד שקלים.

אלחנן גלזר: אני אתן דוגמה נוספת לעוולה: אם גמלאי נעדר מהארץ מעל ארבעה חודשים, כלומר הוא נסע לבקר את ילדיו, את משפחתו, את נכדיו, הוא מאבד את ביטוח הבריאות הממלכתי ואת זכויותיו בקופת-החולים.

אלחנן גלזר: כמו כן, הביטוח הלאומי מפסיק לשלם לו את קצבת הזיקנה.

אלחנן גלזר: מובן שמקרה כזה הוא עוולה משוועת.

אלחנן גלזר: הכסף הזה הוא הכסף שלו.

אלחנן גלזר: אם נביא לדוגמה את ביטוח הרכב, זה דומה לכך שמי שיש לו ביטוח רכב שילם לכל השנה, נעדר לארבעה חודשים מהארץ, בארבעת החודשים האלה נגנב לו האוטו, וחברת הביטוח של הרכב אומרת לו: אני לא משלמת לך כי נעדרת מהארץ לארבעה חודשים, אף שהוא שילם ביטוח לכל השנה.

אלחנן גלזר: כך זה גם עם קצבאות הזיקנה והביטוח הלאומי.

אלחנן גלזר: שילמנו 40-30 שנה, וכשאנחנו באים לקבל את מה שמגיע לנו, אומרים לנו: נעדרתם מהארץ.

אלחנן גלזר: לא יעלה על הדעת שהאוצר מקצץ דווקא לאלה שאין להם.

אלחנן גלזר: אני מבין שלאחר המלחמה נוצר מצב שבו צריך להגדיל את תקציב מערכת הביטחון ולהעביר כסף לשיקום הצפון, אבל מדוע הדבר צריך להיעשות על גבם של השכבות החלשות ומעוטי היכולת דווקא?

אלחנן גלזר: לפני כמה ימים פורסם בתקשורת, שיש עודף גבייה ממסים בסכום של 2 מיליארדי שקלים.

אלחנן גלזר: אני מציע להשתמש בכסף הזה לשיקום הצפון, ולא לקצץ למי שאין לו.

מגלי והבה: אתה מוכן להבהיר איך להשתמש בכסף הזה לשיקום הצפון?

מגלי והבה: איך ישקמו את המקומות שנפגעו, את האוכלוסייה שנפגעה?

אלחנן גלזר: כן.

אלחנן גלזר: יש עודף בקופה הזאת, לקחת את הכסף מפה ולהעביר אותו לצפון.

מגלי והבה: איך ישקמו את המקומות שנפגעו?

מגלי והבה: את הרכוש שנפגע?

מגלי והבה: האוכלוסייה שנפגעה?

מגלי והבה: אני מדבר כרגע על הצפון בלי הבדלים, על כל מיליון התושבים שהיו במלחמה?

אלחנן גלזר: אתה שואל אותי איך ישקמו?

אלחנן גלזר: יביאו קבלני בינוי.

מגלי והבה: מבחינת הכסף שאתה אומר להעביר.

אלחנן גלזר: אני מבין שיש עודף מגביית מסים, כלומר קופת המדינה התמלאה ב-2 מיליארדים.

אלחנן גלזר: לא כך הדבר?

אלחנן גלזר: אולי אני לא מבין את הנושא של עודף גבייה ממסים.

מגלי והבה: אני לא רוצה להפריע לך, אדוני.

אלחנן גלזר: לא, זה דווקא עוזר לי.

מגלי והבה: אני מסביר לך.

מגלי והבה: החלטנו היום על תקציב לשיקום הצפון ויש מיניסטריון שמטפל בזה, השר לפיתוח הגליל והנגב, ושאר משרדי הממשלה שתפקידם לשקם את הצפון.

מגלי והבה: מה שמפריע לנו, גם לך וגם לי, כחברי כנסת, הוא שעדיין יש תשתיות ובמיוחד בתים שלא שוקמו.

מגלי והבה: צריך ללחוץ כדי שהכסף שאתה מדבר עליו, שקיים בקופה, יצא לאותה מטרה ונוכל לעזור לאוכלוסייה שנפגעה פעמיים - פעם אחת היא היתה במקלטים במשך תקופה, ומגיע לה לא להיות מקופחת.

אלחנן גלזר: הבנתי אותך, ודווקא עזרת לי מאוד.

אלחנן גלזר: אתה אומר לי שמה שמספרים לנו זה סיפור לא נכון.

אלחנן גלזר: אמרו לנו שהקפיאו את הקצבאות, כי לקחו את הכסף לשיקום הצפון.

אלחנן גלזר: עכשיו אתה אומר לי שאת הצפון לא שיקמו, כלומר מספרים לנו סיפורים שלוקחים את הכסף לשיקום הצפון.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך: סבלנות, ויחד נלחץ שיבצעו את התוכניות, ישקמו, ולכל משרד ממשלתי יש היום מחויבות לשקם את הצפון.

מגלי והבה: נסכים ביחד שיש היום בעיה בצפון, כי בחלק מהבתים בקריית- שמונה, בנהרייה ובכפרים השונים עדיין לא שיקמו את הבנייה.

מגלי והבה: אנחנו רואים התחלה של שיקום הבנייה.

מגלי והבה: לא צריך לקפח אותם פעמיים.

אלחנן גלזר: אני מצטער לשמוע שמקפחים אותם פעמיים.

אלחנן גלזר: בסך הכול ניסיתי לתקוף את התירוץ שקיבלנו, למה הקפיאו את הקצבאות, והתשובה היתה שצריך לשקם את הצפון.

אלחנן גלזר: אין כסף לשיקום הצפון, ולכן לוקחים מהמסכנים, מהגמלאים ומהשכבות החלשות.

אלחנן גלזר: עכשיו אתה אומר לי שגם להם לא נתנו.

אלחנן גלזר: אני בסך הכול העליתי את העובדה.

יואל חסון: זאת קריאה ראשונה.

יואל חסון: אפשר לבדוק את מה שאמר חבר הכנסת והבה וגם את מה שאתה אמרת.

אלחנן גלזר: נעזור לשני הצדדים, גם לשיקום הצפון וגם לגמלאים.

אלחנן גלזר: סיעת גיל נבחרה לכנסת במטרה לתקן את העוולות שנעשו במשך השנים לציבור הגמלאים ולמעוטי היכולת.

אלחנן גלזר: יש פנסיונרים החיים מקצבה של כ-1,400 שקלים בחודש, ואת זה משרד האוצר רוצה להקפיא; את מעט הכבוד שנותר לאדם רוצים לקחת ממנו.

אלחנן גלזר: רבותי חברי הכנסת, אני מודיע מעל במה זו, שאני מתכוון להילחם בגזירות האלה בוועדת הכספים של הכנסת.

אלחנן גלזר: אני קורא לחברי הכנסת מכל סיעות הבית להצטרף למאבק החשוב והצודק הזה.

אלחנן גלזר: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלחנן גלזר.

מגלי והבה: בינתיים אני מברך את השר לביטחון פנים, השר אבי דיכטר, שמלווה אותנו בדיונים.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים כמובן בסדר-היום.

מגלי והבה: הדובר צריך להיות חבר הכנסת ראובן ריבלין.

מגלי והבה: אם הוא עדיין לא הגיע, אני אזמין את חבר הכנסת אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, טוב שהגעת בדיוק בזמן, כי אני מתכונן לסייע לך קצת בתחום שאתה מופקד עליו.

מגלי והבה: אני מבין שקשה להתנתק מהשורשים.

יצחק אהרונוביץ': כן, יש גם חברות אישית, אז זה תמיד טוב.

יצחק אהרונוביץ': נשבעתי פה שכל מה שאוכל לעזור למשטרה ולתיק שאתה מופקד עליו, אעשה בחפץ לב, מה גם שאנחנו חברים בקואליציה.

יצחק אהרונוביץ': השנה האחרונה היתה קשה: בעיות כלכליות, שחיקה בשכר, פגיעה באוכלוסיות החלשות, נוער במצוקה, ירי "קסאמים" בדרום, ואפילו ספגנו מלחמה – מלחמת לבנון השנייה.

יצחק אהרונוביץ': הנושאים הללו עלו למשק הון עתק, שבוודאי יבוא לידי ביטוי בתקציב 2007.

יצחק אהרונוביץ': ברשותכם, אני רוצה לעמוד בעיקר על החוסן הפנימי, על חיזוק וביצור שלטון החוק ואכיפת החוק.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו גם רואים מה קורה בירושלים בימים האחרונים.

יצחק אהרונוביץ': זה מצעד שאני לא מבין למה הוא צריך להיות בירושלים, אבל אני מבין שיש החלטה, שבוחנים אותה, וזה כנראה יתקיים.

יצחק אהרונוביץ': רמת הפשיעה במדינה היא מן הגבוהות, ואין להשלים עם עובדה זו.

יצחק אהרונוביץ': מאות אנשים נהרגים מדי שנה בתאונות דרכים, אלפים נפצעים באותן תאונות והנזק למשק הוא אדיר, הן בטיפול הרפואי בפצועים הן בנזק הישיר שנגרם לכלי רכב שיש להם כיסוי ביטוחי, בלי להזכיר אובדן חיי אדם, שהרי כל אדם הוא עולם ומלואו.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רמת האלימות בחברה היא גבוהה מאוד.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו שומעים מדי יום ביומו על תופעות של אלימות בכבישים, אלימות במשפחה, אלימות בבתי-ספר, אלימות במועדונים – אנחנו מדברים על זה רבות.

יצחק אהרונוביץ': צריך לטפל בתופעות האלה ולעקור אותן מן השורש – ובעיקר להקצות לכך משאבים; על זה אנחנו מדברים היום.

יצחק אהרונוביץ': הביטחון האישי נפגע קשות.

יצחק אהרונוביץ': יש בציבור תחושה שאין דין ואין דיין.

יצחק אהרונוביץ': אנשים אינם נותנים את הדין על מעשיהם, בתי-המשפט מקילים, רציחות, אונס, גנבות - הציבור מאבד מדי יום את אמונו במשטרה ובשלטון החוק.

יצחק אהרונוביץ': יש עלייה של 34% במקרי הרצח.

מגלי והבה: אם אתה רוצה במסגרת הזמן לדבר אחר כך - - -

יצחק אהרונוביץ': לא, אני רוצה לעזור – הדברים האלה ודאי ידועים לשר.

יצחק אהרונוביץ': יש עלייה במקרי הרצח, וכמובן גם עלייה בתחום האלימות במשפחה, של יותר מ-5%.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה המרכזית שהמשטרה מנסה להתמודד אתה היא מחסור בכוח-אדם.

יצחק אהרונוביץ': עברתי על דיוני התקציב ועל החוברת במה שקשור למשרד לביטחון הפנים.

יצחק אהרונוביץ': מאז שנת 1985 אנו עדים לתופעה של צמצום במספר השוטרים ביחס לאוכלוסייה.

יצחק אהרונוביץ': כיום יש 2.2 שוטרים לכל 1,000 אזרחים.

יצחק אהרונוביץ': בכל המדינות המתוקנות בעולם, ובפרט בארצות-הברית, יש ארבעה שוטרים לכל 1,000 אזרחים, ובאירופה 4.5.

יצחק אהרונוביץ': אני שואל: מתי נשתווה למדינות המתוקנות, ארצות-הברית ומדינות אירופה?

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדינה מתוקנת, אבל כנראה לא מספיק.

יצחק אהרונוביץ': יש בעיות, ותמיד השמיכה קצרה.

יצחק אהרונוביץ': בהצעת התקציב לשנת הכספים 2007, המוגשת בימים אלה, תוספת כוח-האדם היא 681 תקנים.

יצחק אהרונוביץ': זה יפה.

מגלי והבה: זה נוסף על התקנים שאושרו בשנה שעברה?

יצחק אהרונוביץ': אני מדבר על שנת 2007, אז זה כנראה נוסף.

מגלי והבה: אם אני לא טועה, ב-2006 היתה החלטה.

מגלי והבה: אז מדובר ב-1,000 ועוד 700.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע על ה-1,000.

אבי דיכטר: לא תמיד יש קשר בין התקנים שמאושרים ובין הצורך לכסות גירעונות - - -

מגלי והבה: שלא יצא מצב שהממשלה נותנת תוספת ובגלל הגירעונות היא לא מגיעה ליעד.

יצחק אהרונוביץ': בין התקן ובין המצבה יש פערים, שאדוני השר מדבר עליהם.

יצחק אהרונוביץ': אלה גירעונות שנמשכים כבר הרבה שנים.

יצחק אהרונוביץ': אבל בהנחה שקיבלו את ה-1,000, ובהנחה שיקבלו את 681 התקנים, אני אומר לכם – ואמרתי את זה יותר מפעם אחת מעל דוכן הכנסת – שכדי לייצב את שלטון החוק ולבצר אותו, וכדי לתת למשטרה ולשר אפשרות להילחם בתופעות הפשיעה במדינה, צריך לדבר לא על 600, אלא על 6,000 ועל 10,000 שוטרים.

יצחק אהרונוביץ': זה מספר גדול, אבל זה מה שהמדינה זקוקה לו.

יצחק אהרונוביץ': לכן, אני אומר שזה מה שצריך לעשות.

יצחק אהרונוביץ': אומרים לי שיש בעיות בצפון ובדרום; יש בעיה בחוסן החברתי בתוכנו, וצריך לתת לשר ולמדינה את האפשרות להתמודד אתה, בעזרת כוח-אדם ואמצעים, ואז – תאמינו לי – החברה תהיה בריאה יותר.

יצחק אהרונוביץ': חברה בריאה תיתן לנו את החוזק ואת החוסן גם להילחם מול אויבינו.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אהרונוביץ.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ראובן ריבלין.

מגלי והבה: לאדוני חמש דקות.

ראובן ריבלין: הייתי עם ילדי שדרות, קו העימות והקיבוצים, שבאו לבקר בכנסת.

ראובן ריבלין: נפגשנו אתם כדי לשמוע את הגיגי לבם ואת הצעותיהם לנו כיצד לפעול בנושאים שמעסיקים אותם.

ראובן ריבלין: הייתי נער, הייתי ילד במלחמת השחרור, הייתי בן ירושלים והייתי תחת הפגזות קשות בבית-הספר.

ראובן ריבלין: אני מבין ללבם ויודע את המצוקות שלהם.

ראובן ריבלין: רק שאז ידענו שאנחנו צודקים, וזה עזר לנו.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, השר דיכטר לא היה בממשלה הקודמת, וגם לא בכנסת, אף שאיש רב-פעלים, הוא ועשה למען העם והמדינה לילות כימים וימים כלילות – הוא היחיד שיכולים לומר עליו שעשה ימים כלילות, כי בלילות הוא עבד עוד הרבה יותר מאשר בימים.

מגלי והבה: חבר הכנסת איתן, היית יושב-ראש ועדה מכובד וגם איש ועדת הכספים.

מיכאל איתן: האמן לי שמה שעשיתי עכשיו היה במסגרת הנהלים המתוקנים של הכנסת ושל מליאת הכנסת, אבל אתה צודק שלא הייתי צריך לעשות את זה במהלך דבריו.

ראובן ריבלין: באותה עת, כאשר היית בתקופת צינון בין תפקידך הקודם ובין כניסתך לפוליטיקה, היתה לנו שאלה קשה – גם בממשלה שהיית שותף לדיונים הביטחוניים בה וגם בממשלה שאחריה: כיצד אנחנו מושיעים את כלכלת ישראל בלי להביא לפגיעה באזרחי ישראל.

ראובן ריבלין: פעמים, כאשר אתה צריך לדאוג למקרו, יש קורבנות במיקרו.

ראובן ריבלין: חכמי האוצר אמרו לנו באותה עת שני דברים: האחד – אין ברירה, חייבים לקצץ, שאם לא כן נגיע למצב שישראל תהיה פושטת רגל; והאחר – אל תדאגו, אם נעשה זאת בשום שכל ודעת, ובבחינת סוף מעשה במחשבה תחילה, כהרף עין נגיע לכך שגם לחסרי הישע בחברה הישראלית יימצאו פתרונות.

ראובן ריבלין: עצת האוצר בנוגע לחלק הראשון היתה נכונה.

ראובן ריבלין: אנחנו פקפקנו רבות בעצות האוצר בנוגע לחלק השני.

ראובן ריבלין: ואכן, אשר יגורנו בא.

ראובן ריבלין: ממשלת הליכוד קיבלה פסק-דין קשה מהבוחר על כך שבזמן שהצילה את כלכלת המדינה יצרה פערים בלתי נסלחים בחברה הישראלית, פערים שבאו לידי ביטוי ביתר שאת כאשר העורף הפך לחזית, וראינו עד כמה גדולה מצוקתם של אלה שאינם יכולים - לא שאינם רוצים, לא שהם בוררים, לא שהם מעדיפים, אלא שהם במצב שהם אינם יכולים.

ראובן ריבלין: הגענו כדי אמירה שאיננו ראויים להיקרא חברה, שכן חברה שאינה דואגת לחסרי הישע שבה אינה ראויה להיקרא חברה.

ראובן ריבלין: על כך שילמנו מחיר כבד בבחירות.

ראובן ריבלין: היום לפנינו תקציב.

ראובן ריבלין: היום התקציב יכול להביא בחשבון, למרות המלחמה, שמלאו אסמי האוצר בר ויש תקציב, יש כסף, כי ברמה של המקרו הצלחנו.

ראובן ריבלין: נדמה לי, שעל אף רצונו של שר האוצר להמשיך בתנופה הכלכלית, עדיין לא שמים לב לאותם דברים שהזנחנו ושחובתנו לדאוג להם.

ראובן ריבלין: אינני מדבר פה לא כאיש אופוזיציה ולא כאיש קואליציה.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שאני, בוועדת הכספים של הכנסת, פעמים רבות שוקל דברים פוליטית, אבל ברוב המקרים אני שוקל שיקולים ענייניים - מה תועלת ומה פתרון יצמחו לאותם אנשים שאם לא נדאג להם, לא יוכלו להתקיים.

ראובן ריבלין: יושב פה גלזר, הוא בוועדת הכספים אתי, ואנחנו בוועדה עושים כמצוות שליחי ציבור למען כל הציבור.

ראובן ריבלין: אני מציע לכם, ואני יודע שפעמים רבות מכניסים עזים כאלה ואחרות, פעמים רבות אומרים: אנחנו נעביר בקריאה ראשונה ולאחר מכן נתקן.

ראובן ריבלין: מדברים ומדברים ולבסוף מזהירים פוליטית, שאם לא יעבירו את התקציב הממשלה תיפול, נלך לבחירות, ושוב אנחנו נמצאים במצב שבו ידנו קצרה מהושיע.

ראובן ריבלין: צריך להסתכל בראייה ממלכתית, ואני חושב שאנחנו נעשה זאת גם כאשר אנחנו אופוזיציונרים.

ראובן ריבלין: בכלל, צריך להתייחס לאנשים העושים כאן בבית הרבה יותר ברצינות.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הצעיר, חבר הכנסת יואל חסון, איש בית"רי, שמעתי אותך אתמול נוזף בצורה קצת בוטה בראש הממשלה לשעבר.

ראובן ריבלין: הוא יריב פוליטי ואין על זה ויכוח, וכאן זה בית פוליטי.

ראובן ריבלין: לפעמים, מה שמותר בהצהרות לא טוב שנעשה כאן בבית זה לזה.

ראובן ריבלין: הייתי חושב שגם כאשר אנחנו מדברים על טובת הציבור כולו, לא מן הראוי שנשת

ראובן ריבלין: לח רק כיוון שיש החושבים שההשתלחות היא ממנהגי הבית הזה.

ראובן ריבלין: לא, אלה חריגים בבית הזה.

ראובן ריבלין: קודם כול העניין עצמו.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לומר על אדם שחרג כך או אחרת, כי יש דברים קשים.

ראובן ריבלין: אם אחרים היו משתמשים בדברים קשים כלפי אחרים, ודאי שהיו מוצאים הרבה יותר צידוק לדבריהם.

ראובן ריבלין: אני בטוח שעתידך לפניך, כי אתה רואה בפוליטיקה איזה ייעוד.

ראובן ריבלין: אני, למשל, לא ראיתי בפוליטיקה עד גיל 50 משהו שיכול לפתות אותי לבוא אליה, אבל אני רואה אותך כאדם - - -

מגלי והבה: החזקת מעמד יפה מאוד, אדוני.

ראובן ריבלין: בלי ספק.

ראובן ריבלין: כבר הייתי חבר כנסת, הייתי חבר כנסת לשעבר, הייתי שר, הייתי יושב-ראש כנסת ואהיה חבר כנסת לשעבר.

ראובן ריבלין: אני הכול.

ראובן ריבלין: אני לא מתרגש כי אני רואה בענייני שליחות.

ראובן ריבלין: פעמים רבות יש לי ויכוח קשה מאוד עם אנשים שהם בדעה אחרת מדעתי ומאמונתי.

ראובן ריבלין: עם חבר הכנסת סוייד אני במחלוקת רבה, אבל אני מכבד את הדברים שישמיע לי, ואשמע אותם בהבנה.

ראובן ריבלין: לא צריך ישר להשתלח.

ראובן ריבלין: אם נעשה זאת - כבר נתקדם.

ראובן ריבלין: מי שמדבר בנחת, דבריו חודרים הרבה יותר.

ראובן ריבלין: גם השתלחות, שמותרת מפעם לפעם, אינה צריכה להיות המוטו העיקרי של דיונינו כאן, והתקציב יוכיח זאת.

ראובן ריבלין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

מגלי והבה: אני יכול להעיד מכלי ראשון, כחבר בוועדת הכספים, שבהרבה נושאים, אדוני, הממלכתיות אצלך קודמת לכול.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת דני יתום, וכמובן חבר הכנסת יעקב מרגי.

מגלי והבה: אני משתדל להתחשב בזמנים כדי שאנשים יוכלו לבטא את דעותיהם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו חוזרים על הליך שנעשה פה עשרות שנים, דנים על תקציב בקריאה ראשונה.

יואל חסון: שומעים כאן אנשים שמביעים את דעתם על התקציב.

יואל חסון: יש מי שיגידו את עמדתם וגם יצליחו לעמוד מאחוריה כי הם באופוזיציה, וסביר להניח שהם יצביעו נגד התקציב.

יואל חסון: אבל מי שבקואליציה יצביעו בעד התקציב.

יואל חסון: זו קריאה ראשונה, ודווקא בראייה ממלכתית, לדעתי, בקריאה ראשונה צריך להצביע בעד התקציב, כי אנחנו יודעים שלאורך זמן, לאורך הדיונים בוועדות הכנסת, דברים משתנים וחברי הכנסת כן באים לידי ביטוי.

יואל חסון: אני חייב לומר שלפעמים, כשיושבים ושומעים שמדברים על כלכלה ועל התקציב, נראה כאילו חברי הכנסת חיים במדינה אחרת.

יואל חסון: למה רק אנשים מבחוץ צריכים לבוא ולהגיד שכלכלת ישראל היא מהמתקדמות ומהמתפתחות בעולם?

יואל חסון: למה אנשים מבחוץ רק הם צריכים לומר שמדינת ישראל, למרות המלחמה ולמרות הקשיים ולמרות מה שעברנו בחודשים האחרונים, מצליחה לשמור על יציבות המטבע בצורה דרמטית, מצליחה לשמור על יציבות ועל צמיחה?

יואל חסון: לכן, התקציב הזה, אם משווים אותו לתקציבים הקודמים של 2004, 2005, 2006, תקציב 2007 - ורואים את זה במספרים, אנשים כאן קוראים מספרים - הוא תקציב הרבה יותר חברתי, שנוגע בבעיות שדיברו עליהן חברי הכנסת, ובטח לא מתעלם מהדברים הקשים שדיברנו עליהם.

יואל חסון: לכן, אני אתמוך בתקציב בקריאה ראשונה, כי אני חושב שהממשלה, באמצעות התקציב, מביאה תוכנית ארוכת-טווח לטיפול בצפון - למעלה מ-2 מיליארדי שקלים יופנו לצפון ולדרום - וגם נותנת גידול תקציבי משמעותי לתחום החינוך.

יואל חסון: אבל, ראיתי דבר בתקציב שאני מתנגד לו בכל תוקף ומתכוון לפעול לשינויו, והוא הכוונה לצמצם בתקציב הזה את מה שנקרא עבודה מועדפת.

יואל חסון: עבודה מועדפת היא אחד הפרויקטים המצליחים והחשובים שהיו למדינת ישראל בשנים האחרונות לחיילים משוחררים.

יואל חסון: מצד אחד, הממשלה באה ומדברת בתקציב הזה על צמצום העבודות המועדפות, ומצד שני, היא רוצה להעלות את הגיל שממנו ניתן לקבל דמי אבטלה, וזה מגיל 28 ומעלה.

יואל חסון: הרי זה לא יכול לעבוד ביחד.

יואל חסון: אני אישית מאמין, שאדם עד גיל 28 לא צריך לקבל דמי אבטלה וצריך לעבוד בכל עבודה שמציעים לו - - -

מגלי והבה: אדוני, אני רוצה לחזק את דבריך.

מגלי והבה: ביישובי הערבה, שמשוועים לכוח-אדם, אנחנו מדברים על 2,000 עובדים שהשכר שהם מקבלים ראוי, ואפילו מעל לממוצע, ולא מוצאים עובדים שיעבדו בחקלאות.

מגלי והבה: החקלאות היא מקצועית שם.

יואל חסון: נכון.

יואל חסון: לכן, עבודה מועדפת היא פתרון, ואף צריך להרחיב אותו.

יואל חסון: אם הולכים לכיוון כזה שדמי אבטלה יהיו מגיל 28 ומעלה, כדאי שיציעו לצעירים ולחיילים המשוחררים אפשרויות רחבות יותר בעבודה מועדפת.

יואל חסון: הגשתי הצעת חוק, שאני מקדם אותה בעניין הזה, להרחיב את העבודה המועדפת לתחום ההסעדה, לתחום התעשייה, לתחום החקלאות, ולתת עידוד הרבה יותר רחב.

יואל חסון: דיבר פה חבר הכנסת ריבלין על עזים.

יואל חסון: אני בטוח שזה עוד סוג של עז בחוק הזה, כי אני מתכוון, יחד עם חברי הכנסת האחרים, לפעול להרחבתו של החוק של עבודות מועדפות לחיילים משוחררים ולצעירים, ואם לא זה, אז בוודאי לא להסכים לכך שדמי אבטלה יינתנו רק מגיל 28 ומעלה.

יואל חסון: עבודה מועדפת היא הדבר הנכון, וזה דבר שצריך להתבטא בתקציב.

יואל חסון: אני מקווה ומאמין שנעשה עבודה נכונה ויעילה על תקציב 2007.

יואל חסון: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דני יתום.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, התקציב הוא לא דבר של מה בכך.

דני יתום: התקציב הוא עמוד השדרה של תוכנית העבודה של הממשלה, על-פיו יקומו דברים ועל-פיו ייפלו דברים.

דני יתום: לכן, חשוב מאוד לתת את דעתנו לנושא התקציב במלוא הרצינות, במלוא תשומת הלב ובמלוא האחריות.

דני יתום: סדר העדיפויות, כפי שמקובל בתקציב המדינה לשנת 2007, הוא סדר עדיפויות לקוי והוא מחייב תיקון.

דני יתום: ניתן לעשות תיקונים רבים מאוד, אפילו דרמטיים, בתקציב בין הקריאה הראשונה לבין הקריאה השנייה.

דני יתום: חשוב מאוד שוועדת הכספים תיערך לכך ושממשלת ישראל תהיה קשובה לאותם דברים שנאמרים כאן על-ידי חברי הכנסת, ולאותן נקודות בתקציב שנמצאו לוקות בחסר.

דני יתום: יש מקורות - לא נכון יהיה לומר שאין מקורות - לסגירת פערים נוספים.

דני יתום: אני מתקשה לראות כיצד ממשלה בישראל אכן תממש את רצונה להקפיא את עדכון הקצבאות של הזקנים, החלשים, הצעירים, החיילים המשוחררים, הנכים, החולים ושאר מי שמאכלסים, לצערי בהיקפים גדולים יחסית, את השכבות החלשות.

דני יתום: התפיסה שלי, אדוני היושב-ראש, היא שהחברה נמדדת על-פי חולייתה החלשה ולא על-פי חולייתה החזקה.

דני יתום: התפיסה שלפיה הקטר מושך את המשק היא תפיסה שלא הוכיחה את עצמה.

דני יתום: לעומת זאת, אנחנו עדים לכך שהחוליות החלשות בחברה הישראלית משפיעות השפעה ניכרת על עוצמתה של השרשרת כולה.

דני יתום: עוצמת השרשרת נמדדת בעוצמת החוליה החלשה.

דני יתום: לכן אנחנו חייבים לחזק את החוליות החלשות, את השכבות החלשות, לא רק מההיבט ההומני שבדבר, אלא גם מנקודת המבט של עוצמתה של חברה, עוצמתה של מדינה.

דני יתום: יש בעיות קשות מאוד שהמדינה תצטרך להתמודד אתן.

דני יתום: מדד השחיתות שמתפרסם בימים האחרונים הוא סימן ועדות לכך שאנחנו מדינה שמתקרבת אל פי התהום, שאנחנו מדינה שבחלק מהמערכות שלה נמצאת בפשיטת רגל.

דני יתום: אחד הנושאים שהייתי רוצה לגעת בהם הוא תקציב הביטחון.

דני יתום: אני לא מתכוון כמובן להרבות במלים, מפאת הזמן שכבר עבר.

מגלי והבה: בגלל הנושאים שאתה הולך לדבר עליהם, אני אתן לך דקה או שתיים.

דני יתום: הדבר האחד הוא, שתקציב הביטחון ראוי לגדול כתוצאה מהמכה שספג ממלחמת לבנון השנייה.

דני יתום: הוא לא יכול לגדול בהיקף שמערכת הביטחון מבקשת מכיוון שיש צרכים נוספים, והעוצמה לא נמדדת אך ורק במספר פגזי הארטילריה ופגזי הטנקים.

דני יתום: נקודה נוספת היא גורלה של התעשייה הצבאית.

דני יתום: אני אינני מכיר מדינה דמוקרטית שנמצאת במצב ביטחוני כל כך מורכב וקשה כמו מדינת ישראל, שאיננה מחזיקה באמתחתה ובאחריות ממשלתה ותחת הקופה הציבורית את הבסיס לעוצמתה הצבאית בכל מה שקשור לפיתוח, טכנולוגיה וייצור.

דני יתום: לכן אני קורא כאן לשנות את מה שהוחלט כבר בממשלה הקודמת - לא להפריט את התעשייה הצבאית, אלא להבריא את התעשייה הצבאית ולהבטיח שלא יפוטרו 2,500 העובדים שנמצאים היום בקווי הייצור.

דני יתום: הנקודה האחרונה – חוק ההסדרים הוא חוק רע.

דני יתום: בג"ץ כבר התייחס אליו.

דני יתום: חברת הכנסת יחימוביץ ואנוכי, בתמיכה של למעלה מ-40 חברי הבית הזה, הגשנו הצעת חוק שאמורה להסדיר את תוכן חוק ההסדרים, ולהבטיח שחוק ההסדרים לא יוכל עוד לשמש פלטפורמה לשינויים מפליגים, מבניים ואחרים, ובוודאי לא פלטפורמה לביטול חוקים שהתקבלו קודם לכן.

דני יתום: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו - חבר הכנסת ישראל כץ.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, היום אנו דנים הן בחוק התקציב והן בחוק ההסדרים.

יעקב מרגי: אני שומע את נאומי הבעד ונאומי הנגד, ואכן יש טעם בדברי הנואמים.

יעקב מרגי: החברה הישראלית עברה כמה טלטלות קשות בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: עברנו ממשלה בקדנציה הקודמת שהגדילה את הפערים בחברה הישראלית, הכניסה אוכלוסיות רחבות אל מתחת לקו העוני.

יעקב מרגי: החברה עדיין תחת אותה טראומה של מעללי הממשלה הקודמת.

יעקב מרגי: בחודשים האחרונים נכפתה עלינו מלחמה בגבול הצפוני, מלחמה שחשפה את המדינה לצורך בהשקעה בתקציב הביטחון ולהפסקת הקיצוצים בתקציב הביטחון.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה הנוכחית הציבה על סדר-יומה תיקון של עוולות חברתיות.

יעקב מרגי: היום אנחנו שומעים זמירות חדשות, שכולם משוכנעים שיש להגביר את החוסן החברתי של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: מדיניות הממשלות משנת 2002 היתה מדיניות של צמצום תפקידה של המדינה בכלכלה ושל צמצום המגזר הציבורי.

יעקב מרגי: בשנים אלו צמצמה המדינה את תקציבה משנה לשנה.

יעקב מרגי: צומצמו הקצבאות ותשלומי ההעברה השונים.

יעקב מרגי: הקיצוצים האלו משנת 2002 הסתכמו ב-44 מיליארד שקלים.

יעקב מרגי: לצערי, אף שתקציב משרד הרווחה לא קוצץ, ואף גדל, עדיין עומדות בעינן ההקפאות של רוב הקצבאות.

יעקב מרגי: נוסף על כך הקיצוץ הרוחבי בשיעור של 2% בכל משרדי הממשלה, שבוודאי יושת ברובו על הסעיפים שהם סעיפי רווחה וחברה.

יעקב מרגי: אני קורא לממשלה וגם מודיע, אנחנו היום אומנם נתמוך בתקציב בקריאה הראשונה, אך לקראת הקריאה השנייה והשלישית נדרוש שינויים בתקציב, הן בתחום ביטול הקפאת הקצבאות והן במתן עדיפות לסעיפים מעודדי תעסוקה ומונעי אבטלה.

יעקב מרגי: לסיום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רק השבוע התבשרנו ש-50% מהמועסקים במשק משתכרים פחות משכר המינימום.

יעקב מרגי: רבותי, חברה בריאה, מדינה צעירה, מדינה יהודית, לא יכולה להרשות לעצמה תופעה כזאת, שמנציחה את הפערים ואף מעודדת אותם.

יעקב מרגי: 50% מהמשתכרים במשק משתכרים בפחות משכר המינימום.

יעקב מרגי: זאת עובדה שזועקת לשמים, אור אדום.

יעקב מרגי: התופעה הזאת מעודדת פערים, היא מסוכנת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היא מסוכנת אף יותר מהאיומים הביטחוניים על מדינת ישראל.

יעקב מרגי: לצערי הרב, אני לא יכול לנקות את הממשלה הקודמת מחלקה באשמה.

יעקב מרגי: אני קורא לממשלה הזאת להיות קשובה, כפי שנאמר פה על-ידי דוברים קודמים, לצרכים האמיתיים החיוניים של החברה בישראל, ולקראת הקריאה השנייה והשלישית לתקן את העוולות ואף להקצות משאבים ותקציבים על מנת להבריא את החברה ואת המשק הישראלי.

יעקב מרגי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מרגי.

מגלי והבה: חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אלכס מילר, שאכן נמצא.

מגלי והבה: אחריו, לפי הרשימה - חבר הכנסת אריה אלדד.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת עמי אילון.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הבית, אני רוצה להתייחס לכמה נקודות הקשורות לא רק לתקציב 2007, אלא גם למדיניות.

אלכס מילר: אני מופתע באופן כללי מהנתונים.

אלכס מילר: ב-1981 הסטודנטים השתתפו במימון תקציב ההשכלה הגבוהה רק ב-4%.

אלכס מילר: היום אנחנו הגענו למצב שהם משתתפים ב-20%, פי-חמישה.

אלכס מילר: מה זה אומר, שהם נהיו יותר עשירים, או שההשכלה הגבוהה שלנו היא לא בתהליך של פריחה, אלא להיפך?

אלכס מילר: אני חושב שאחד מהדברים החשובים למדינת ישראל הוא פיתוח הדור הצעיר, פיתוח ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: זה משאב בין היקרים שיש לנו.

אלכס מילר: עוד דבר שרציתי להתייחס אליו, שקשור גם הוא להשכלה הגבוהה, זה הקיצוץ שנערך בחמש השנים האחרונות בתקציב ההשכלה הגבוהה, שזה 1.2 מיליארד שקל.

אלכס מילר: יש גם פן חיובי בעניין הזה - בזכות שרת החינוך שנלחמה, נוסף על התקציב הנוכחי סכום של 140 מיליון שקלים.

אלכס מילר: הבעיה היא, שזה בא ב"שלוף".

אלכס מילר: אני כבר התייחסתי לזה בעבר.

אלכס מילר: אין לנו אסטרטגיה לאומית בעניין הזה.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו מגיעים למצב שבו חודשיים או חודש וחצי לפני שאנחנו מצביעים בעד התקציב, אנחנו נכנסים להפגנות ולאיומים של הסטודנטים או של נשיאים של אוניברסיטאות, שבאים וצועקים ומתחננים לתוספת תקציב.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך, שהתוספת של 140 מיליון שקלים מגיעה למוסדות להשכלה גבוהה, ולאו דווקא לסטודנטים שאתה נלחם בשבילם שיורידו להם את שכר הלימוד.

אלכס מילר: אני מסכים אתך.

אלכס מילר: ידוע לכולנו, זה גם רשום, שעד 31 בינואר שרת החינוך צריכה להביא את המסקנות של הוועדה שהיא מקימה, שתעקוב אחר כל הנושא של מערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: אנחנו לא רואים שהוועדה הזאת התחילה לעבוד.

אלכס מילר: אנחנו מצפים שבתוך חודשיים תשתנה כל מערכת ההשכלה הגבוהה?

אלכס מילר: היו לנו כל כך הרבה ועדות, האם יישמו את המסקנות שלהן?

אלכס מילר: הכול חלקי.

אלכס מילר: לא יכול להיות שאנחנו מגיעים כל פעם למצב שאנחנו מתחילים תהליך, מיישמים חצי ממנו, ואז הנזק מזה שלא יישמנו אותו עד הסוף גדול פי-שניים ממה שהיה לפני.

אלכס מילר: אני קורא מהבמה הזאת לכל מי שמעורב במה שקשור לחינוך ולהשכלה גבוהה: חברים, אם אתם מעורבים ברפורמות הקשורות למערכת הזאת, אתם חייבים ליישם אותן; ולא, הנזק הוא עצום.

אלכס מילר: אנחנו בתור חברי הבית צריכים להבטיח עתיד מוצלח לילדים שלנו וביטחון לישראל.

אלכס מילר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מילר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת עמי אילון, שאני לא רואה אותו כאן.

מגלי והבה: נקווה שיגיע.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: בבקשה, חמש דקות.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לדבר על התקציב זה לדבר על ים גדול.

אריה אלדד: ים גדול של כסף.

אריה אלדד: כל הנושאים שבעולם, סולם העדיפויות, סדר הקדימות הלאומי.

אריה אלדד: צריך לקחת דגימה, לקחת טיפה כדי לנסות ולדבר על עקרונות ועל כשלים עקרוניים.

אריה אלדד: אני רוצה לדבר על הרבה כסף ועל מעט כסף, הכול יחסית כמובן: אחד - התוספת הגדולה מאוד לתקציב הביטחון, ושניים - תזוזה של 50 מיליון שקל בתקציב הבריאות, אפילו לא גריעה מתקציב הבריאות, אלא הסטה מסעיף לסעיף.

אריה אלדד: שני הסעיפים האלה הם בסדר, אבל רק כאילו בסדר.

אריה אלדד: לכאורה, מי יכול לדבר היום, אחרי המלחמה האחרונה, נגד העלאת תקציב הביטחון?

אריה אלדד: היתה מלחמה.

אריה אלדד: ירו 100,000 פגזים.

אריה אלדד: חייבים למלא את הימ"חים שהתרוקנו.

אריה אלדד: חייבים לאמן את חיילי המילואים.

אריה אלדד: באמת, קשה להתווכח עם כל הדברים החשובים האלה, אבל למעשה הכסף הגדול, הרב והטוב הזה נשפך היום לארגון שאינו מסוגל לתקן את עצמו.

אריה אלדד: הבעיה היא לא כמה כסף חסר לו, אלא מי מחליט בתוכו לאן הולך הכסף.

אריה אלדד: מי שהחליט לירות 100,000 פגזים כדי להרוג 100 מחבלים, כנראה קיבל החלטות מערכתיות שגויות.

אריה אלדד: זה מה שעשו.

אריה אלדד: 100,000 פגזים נורו כדי להרוג פחות מ-100 מחבלים.

אריה אלדד: השאר נהרגו בקרבות פנים אל פנים בנשק קל.

אריה אלדד: מישהו שפך מאות מיליונים בשיטה הזאת, בהחלטות לא מושכלות, שהן כמובן רק סימפטום לבעיה המערכתית של קבלת ההחלטות במלחמה הזאת.

אריה אלדד: כאשר מחליטים שמי שנכשל בניהול הטקטי של המלחמה הולך עכשיו להיות אחראי לאסטרטגיה, לתכנון האסטרטגי של הצבא, מכאן אנחנו יכולים ללמוד שהארגון הזה, שאנחנו מזרימים לו תוספות של מיליארדים רבים, אינו מסוגל לתקן את עצמו והוא צריך תיקון מערכתי בראש, בראש המערכת, בראשי המערכת, לפני שנוכל לסמוך על כך שהכסף הזה שהמדינה מקצה היום לצרכים חיוניים אכן יוצא למטרות החשובות.

אריה אלדד: ואשר לכסף הקטן, לכאורה – 50 מיליון שקל שהולכים מהתקציב המרכזי של משרד הבריאות לתקציב קופות-החולים.

אריה אלדד: למה נטפלתי לעניין הזה?

אריה אלדד: משום שהכסף הזה בא לממן פגיעה אנושה באחד השירותים שמדינת ישראל צריכה להיות גאה להתפאר בהם.

אריה אלדד: אלה שירותי הרפואה המונעת: שירותי הבריאות לתלמיד, שירותי טיפת-חלב, החיסונים לתינוקות.

אריה אלדד: מדינת ישראל עדיין נמצאת במקום גבוה בעולם באחוזי קבלת חיסונים נגד מחלות מידבקות, שזו ההשקעה המועילה ביותר בכל מערכת בריאות.

אריה אלדד: עכשיו רוצה משרד הבריאות, מנימוקיו שלו, לא להתנגד לכפייה של משרד האוצר להסיט את הכסף לקופות-החולים, לממן פיילוט.

אריה אלדד: אנחנו יודעים שכאשר לוקחים שלושה יישובים ושופכים שם הרבה כסף, הפיילוט יצליח.

אריה אלדד: מכאן ועד למסקנה שאם נעביר את הכסף הגדול של הרפואה המונעת משירותי הרפואה המונעת של משרד הבריאות, שעושים את זה מצוין, ונפריט את זה לקופות- החולים, שם ייבלעו עשרות המיליונים במיליארדים רבים, במצוקה תקציבית אדירה של קופות- החולים, במצבים שבהם הקופות הללו לא מסוגלות לתת למבוטחים גם את מה שמגיע להם על-פי הסל - אז החיסונים האלה לילדים לא יהיו בראש מעייניהם של מי שצריכים היום להשקיע את הכספים האלה בקופות.

אריה אלדד: אף שהם יודעים שרפואה מונעת היא רפואה מצוינת, בסוף, בתחרות בין התרופה לחולי הסרטן והחיסון, תנצח הרפואה לחולי הסרטן, כי שם יש מי שצועק ותובע.

אריה אלדד: הילדים לא דורשים חיסונים.

אריה אלדד: ההחלטה הזאת להפריט את מתן החיסונים לילדים היא החלטה שמעידה על סולם חשיבויות ועל ערכיות פגומה של משרד האוצר, שכופה את מדיניותו על משרד הבריאות.

אריה אלדד: חבל שהמשרד לא עומד בפרץ ולא משמיע את קולו הערכי נגד המדיניות הזאת.

אריה אלדד: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלדד.

מגלי והבה: חבר הכנסת עמי אילון – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מגלי והבה: אם מותר לי להעיר, רבים מחברי הכנסת, שגם לוקחים מהסיעות שלהם את הזמן לדבר, נרשמים לדיון, לצערי הרב אינם מופיעים.

מגלי והבה: אחר כך הם באים בטענות ושואלים למה לא נותנים להם זמן לדבר.

מגלי והבה: אני מקווה שאלה שמקשיבים, בפרט יושבי-ראש הסיעות ומזכירי הסיעות, ידאגו שחברי הכנסת שנרשמו לדיבור אומנם יגיעו.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, 300 מיליארד שקלים לאוכלוסייה שלנו הם תקציב אדיר.

מיכאל נודלמן: זה סכום אדיר.

מיכאל נודלמן: יש מדינות שיש בהן 40 מיליון אנשים ואין להן תקציבים כאלה.

מיכאל נודלמן: הבעיה היא איך לחלק את התקציב.

מיכאל נודלמן: אני חושב ש-50 מיליארד שקל לצבא הם הקצבה נכונה, שכן בעקבות המלחמה בלבנון אנחנו יודעים אילו ליקויים היו, משום שלא היו אימונים, משום שלא היה ציוד.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להביא את הצבא שלנו למצב "עשר", צבא שמוכן לכל מיני דברים, לכל מיני התקפות.

מיכאל נודלמן: לכן אני שמח שיש עכשיו תקציב שיכול לעזור לנו לתקן את המצב בצבא.

מיכאל נודלמן: עם זה אני גם רוצה לומר, שאני לא חושב שהצבא הפסיד במלחמה בלבנון.

מיכאל נודלמן: הצבא עשה מה שצריך לעשות, אולי המנהלים של הצבא לא עשו דברים כמו שצריך לעשות, אבל החיילים נלחמו כמו שחיילים צריכים להילחם, כאנשים שמכבדים את המדינה שלהם ויודעים איך להילחם.

מיכאל נודלמן: הם לא אשמים שלא היה ציוד ושלא היו פקודות כמו שצריך.

מיכאל נודלמן: הם נלחמו כמו שצריך.

מיכאל נודלמן: צריך גם לומר, ש-27 מיליארד שקל לחינוך זה מספר.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שזה צריך ללכת לביורוקרטיה, אלא כדי לבנות תשתית לחינוך.

מיכאל נודלמן: צריך לבנות מספיק כיתות וכן להוסיף לשכר המורים.

מיכאל נודלמן: יש בעיות, אין תקציב בלי בעיות.

מיכאל נודלמן: יש ירידה בתקציב המו"פ.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאנחנו לא יכולים להוריד את התקציב למו"פ, אלא להגדיל.

מיכאל נודלמן: מו"פ הוא דרך לכלכלה יותר משגשגת.

מיכאל נודלמן: מלבד היי-טק יש טכנולוגיות חדשות, שגם בהן צריך להשקיע.

מיכאל נודלמן: לענייניים הסוציאליים – לא מזמן ציינו כאן את יום הקשיש.

מיכאל נודלמן: יש קשישים, רובם עולים, שהם במצב קטסטרופלי, מתחת לקו העוני.

מיכאל נודלמן: אני חושב שאת התוספת שיש פה – 4.5 מיליארדים, ולביטוח הלאומי 1.6 מיליארד - צריך לחלק גם לאלה שלא יכולים לעבוד.

מיכאל נודלמן: מי שיכול לעבוד לא צריך לקבל מהביטוח הלאומי.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לבדוק את כל השלבים, את כל הבעיות שיש לקשישים.

מיכאל נודלמן: אם אני שומע שקשישים לא קונים תרופות כי אין להם כסף, אנחנו צריכים להוריד מחירים ולתת תרומה לקשישים ולאלה שמקבלים השלמת הכנסה מהביטוח הלאומי.

מיכאל נודלמן: תמיד יש בעיות עם התקציב, אבל התקציב הזה יותר מאוזן.

מיכאל נודלמן: יש לי כמה חוקים למען הקשישים, וכבר דיברתי עם הממשלה, ואני מקווה שבשנת 2007 החוקים האלה יעברו והחיים שלהם יהיו יותר קלים.

מיכאל נודלמן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נודלמן.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת יחימוביץ.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל דווקא בנימה חיובית.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לשר האוצר לשנות ממנה

ג'מאל זחאלקה: גם של שרי אוצר קודמים ולהנהיג חידוש היסטורי: להקשיב לדרישותיהם של חברי הכנסת הערבים, להטות אוזן לצורכי האוכלוסייה הערבית, ולשם שינוי להנהיג תיקונים בתקציב, להקצות תקציבים מיוחדים, כדי לטפל בכמה בעיות כואבות ביותר של הציבור הערבי בארץ.

ג'מאל זחאלקה: כשדנים בתקציב, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מרגישים שאנחנו צופים.

ג'מאל זחאלקה: צופים במה שקורה.

ג'מאל זחאלקה: מפעילים לחצים על האוצר, יש לובי, יש לחצים פה ושם, ומה שאנחנו אומרים עובר ליד האוזן של שר האוצר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמן הראוי להקשיב לנו, ואני קורא לשר האוצר החדש מר הירשזון להקשיב לנו.

ג'מאל זחאלקה: יש כמובן דרישות כלליות שנוגעות לכלל האזרחים, בכללם האזרחים הערבים שנמצאים במצב סוציו-אקונומי מאוד קשה.

ג'מאל זחאלקה: שיעורי העוני אצלם הם הגבוהים ביותר בארץ, כמעט פי-שניים מהממוצע הארצי.

ג'מאל זחאלקה: מדיניות של צדק חברתי היא בוודאי אינטרס ישיר של העניים בארץ, ובמיוחד של הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: לא תתמוטט כלכלת ישראל אם, למשל, יוקצה תקציב מיוחד לפתור בעיות במערכת החינוך ואפילו לפתוח כמה חסמים.

ג'מאל זחאלקה: הנה, למשל, התבשרנו, שמשרד האוצר החליט על יום חינוך ארוך.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, שכמה יישובים ערביים אמרו למשרד החינוך: לא, תודה.

ג'מאל זחאלקה: לא רוצים.

ג'מאל זחאלקה: לא יכולים.

ג'מאל זחאלקה: המצב הרעוע של בתי-הספר, המחסור בתשתיות, לא יאפשר קיום אמיתי וניצול של יום חינוך ארוך.

ג'מאל זחאלקה: לתלמידים אין מה לעשות בשעות הנוספות, ובעצם זה יהפוך למעמסה במקום שיהיה ברכה ויהיה מנוף לשיפור רמת החינוך של האוכלוסייה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים יום חינוך ארוך.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך הקצה תקציבים למורים, לתוכניות.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיות, ביקרתי בכפר ג'דידה-מכר ושם ועד ההורים אומר:

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רוצים יום חינוך ארוך.

ג'מאל זחאלקה: ישבתי אתם שעות ארוכות והם אמרו לי: בוא תראה את בתי-הספר, תראה מה מצבם, ובעצמך תגיע למסקנה שבתנאים כאלה אי-אפשר לקיים יום חינוך ארוך.

ג'מאל זחאלקה: מה יקרה אם שר האוצר ייתן תקציב מיוחד למימוש התוכנית הממשלתית?

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש החלטת ממשלה, והיא אושרה בוועדת החינוך ובכנסת, ואי-אפשר ליישם אותה.

ג'מאל זחאלקה: יש מקומות שהחליטו אכן לקבל את יום חינוך ארוך, אבל אני יודע, גברתי חברת הכנסת, רבותי חברי הכנסת, שהיישום של התוכנית בתנאים הקיימים יהיה קטסטרופלי.

ג'מאל זחאלקה: צריך להכשיר את המורים שיהיו מגשרים, כי לתלמידים אין מה לעשות אחר-הצהריים, והם פשוט יתחילו לריב זה עם זה, והמורה, במקום לחנך הוא צריך לגשר ולפתור בעיות בין התלמידים.

ג'מאל זחאלקה: היו דברים מעולם, ואני לא צופה אלא מדווח על מה שקרה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיית סמים קשה.

ג'מאל זחאלקה: מה יקרה אם משרד האוצר יקצה כמה מיליונים לרשות למלחמה בסמים, לחיזוק ולבנייה של מרכזי גמילה ומניעה?

ג'מאל זחאלקה: האמינו לי שמימון בתי-סוהר עולה הרבה יותר כסף.

ג'מאל זחאלקה: אין רציונל, אפילו כלכלי מבחינה זו, מדוע משרד האוצר – ואני עצמי הגשתי תוכנית, היא נמצאת במשרד האוצר – לא יעשה משהו.

ג'מאל זחאלקה: הוא תקוע עם תוכנית ויסקונסין המרושעת.

ג'מאל זחאלקה: אומרים שהדרך לגיהינום רצופה כוונות טובות.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים היא רצופה כוונות רעות, לפעמים גם בכוונות רעות אפשר להגיע לגיהינום, וזאת תוכנית שתביא אותנו לגיהינום והיא רצופה כוונות רעות של דארוויניזם חברתי.

ג'מאל זחאלקה: תוכנית לעידוד התעסוקה של נשים ערביות, שזה יתרון.

ג'מאל זחאלקה: יש אינטרס כלכלי שיהיו יותר מועסקים במשק.

ג'מאל זחאלקה: את זה אומרים כל מומחי האוצר בכל ישיבה.

ג'מאל זחאלקה: אז תעשו משהו.

ג'מאל זחאלקה: אבל העיוורון – לפעמים העיוורון הגזעני, עיוורון שנשים ערביות לא רוצות לעבוד, כל מיני סיפורים, שלא רוצים לראות אפילו את המציאות – מונע קידום תוכניות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: יש תוכניות שונות, ואני חושב שאם האוצר יראה רצון טוב, ההשקעה בהצעות שיש לנו, לעומת התוצאה - גם מבחינה כלכלית, אם כי זה לא רק כלכלי - אני חושב שתניב פרי.

ג'מאל זחאלקה: אולי לא בקדנציה של שר האוצר הנוכחי, יכול להיות שכשגברת יחימוביץ תהיה שרת האוצר, אולי היא תקצור את הפירות.

ג'מאל זחאלקה: אבל בשביל לקצור צריך לזרוע.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת ארדן.

מגלי והבה: שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת זחאלקה, שמינה אותי לשרת אוצר, אני מודה לך על המינוי.

שלי יחימוביץ': אזרחי ישראל שהלכו לקלפי בבחירות האלה דיברו בקול צלול וברור, והצבעתם היתה הצבעה כלכלית-חברתית.

שלי יחימוביץ': הבחירה במפלגת העבודה, על-פי המצע שהציגה לבוחריה, הבחירה בגמלאים וגם הבחירה בש"ס, היתה בחירה שהיתה בה אמירה ברורה ונוקבת לגבי סדר העדיפויות של הציבור, וגם האמירה שאמר הציבור לליכוד בשל מדיניותו הכלכלית – גם היא היתה בוטה וברורה.

שלי יחימוביץ': ובכל זאת, אנחנו ניצבים ערב ההצבעה בקריאה ראשונה על תקציב 2007, והתקציב הזה אין בו שום בשורה, הוא תקציב כלכלי ימני קיצוני, שבאות בו לידי ביטוי כל המגמות שהיו במדיניותו הכלכלית של בנימין נתניהו כשר אוצר, והמגמות האלה אף מתחזקות ומובהרות באופן מאוד ברור בקווי המדיניות הכלכלית של האוצר, שכותב מפורשות שהוא נאמן לקווי התוכנית הכלכלית של 2003.

שלי יחימוביץ': זה אפילו לא מסתתר בין דפי התקציב, זה פשוט כתוב שחור על גבי לבן.

שלי יחימוביץ': ואחר כך דפדוף בהצעות ה"מחליטים" של הממשלה, שחלקן בחוק ההסדרים, ודווקא רובן המכריע בספר התקציב עצמו, מראה שאין כאן רק הצהרת כוונות אלא מימוש בפועל.

שלי יחימוביץ': למה – גם אחרי הוצאות המלחמה הזאת – למה מי שצריך לשלם את המחיר הם הגמלאים, החד-הוריות, הילדים, נפגעי הגזזת, ניצולי השואה, מקבלי הבטחת הכנסה ונכים?

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': איזה היגיון יש בדבר הזה?

שלי יחימוביץ': אלה הלקחים של המלחמה, שהם ישלמו את המחיר באמצעות הקפאת הקצבאות שלהם?

שלי יחימוביץ': ונגיד שצריך למלא את המחסנים, ונגיד שהמלחמה הזאת עלתה לנו הון תועפות, והדבר נכון, אכן התקציב הזה לא יכול להיראות כפי שהיה נראה אלמלא היתה המלחמה.

שלי יחימוביץ': תיאורטית - כיוון שהתקציב הזה נכתב לפני המלחמה.

שלי יחימוביץ': הצעות ה"מחליטים" נכתבו לפני המלחמה.

שלי יחימוביץ': המלחמה במידה רבה היא אמתלה לתקציב.

שלי יחימוביץ': אבל נגיד שכן, אז הם צריכים לשלם את המחיר?

שלי יחימוביץ': מה עם, נגיד, הקפאה של הרפורמה במס?

שלי יחימוביץ': חס וחלילה, לא נזכיר מסים, הקפאה לשנה של הרפורמה במס במקום לפגוע בזקנים, בנכים, בחד-הוריות, בנפגעי הגזזת ובניצולי השואה.

שלי יחימוביץ': למה הדבר הזה לא יכול להתבצע?

שלי יחימוביץ': ונוסיף לזה את ההפרטה האובססיבית של כל מה שזז.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על שירותים חברתיים בסיסיים ביותר, הפרטה של חלקים במשטרה, הפרטה של מוסדות לחוסים, הפרטה של דברים שהם נשמת אפנו, חלק מהשירות הבסיסי שמדינה צריכה לספק לאזרחיה.

שלי יחימוביץ': לא הפרטה של חברת חשמל, שגם לה אני מתנגדת, כמובן.

שלי יחימוביץ': אין בזה שום היגיון כלכלי, זה חסר שחר, הנזק יהיה רב מהתועלת.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על הפרטת שירותים חברתיים בסיסיים, על בתי-חולים, על מערכת החינוך.

שלי יחימוביץ': המשך ישיר למדיניות של ממשלת נתניהו.

שלי יחימוביץ': כאן אפשר להזכיר, אדוני השר לביטחון פנים, החלטה שלא התקבלה בתקופתך, אבל אתה, לצערי, מחויב לה, והיא הפרטת בתי-הסוהר, שזה כבר הבאה לידי קיצוניות של התנערות המדינה ממחויבויותיה.

שלי יחימוביץ': הפקדת כוח ממית, כוח משקם, כוח כליאה בידי גורמים עסקיים פרטיים.

שלי יחימוביץ': זה כמו להפריט את הצבא, לטעמי, וגם לא יהיה יותר זול למדינה, והנזקים הם רבים מנשוא.

שלי יחימוביץ': ואנחנו, הקואליציה הזאת, שאני חברה בה, שותפים מלאים לתקציב נתניהו לשנת 2007.

שלי יחימוביץ': אני מסירה את כובעי בפני שר האוצר בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': לא רק שהוא הצליח להנהיג מדיניות כלכלית כל כך אגרסיבית, כל כך חד-משמעית, שתוצאותיה כה איומות, על-פי השקפת עולמי – ושלא יספרו לי על צמיחה, כי הצמיחה הזאת הגיעה אל אוכלוסייה כל כך מצומצמת ופסחה על חלקים כל כך גדולים באוכלוסייה והשאירה אותם ניגפים מאחור, מוכים, חבולים ולא מצליחים להתקדם במירוץ הזה של כוחות השוק, שבו רק החזק מנצח והחלש ניגף.

שלי יחימוביץ': כל כך הצליחה המדיניות הזאת, עד שהיא מטביעה את חותמה באופן ברור ביותר גם על התקציב של הממשלה הזאת.

שלי יחימוביץ': על כך אני כמובן מסירה את כובעי בפני חבר הכנסת בנימין נתניהו.

שלי יחימוביץ': מעטים הפוליטיקאים שמצליחים גם בתום הקדנציה שלהם להיות כל כך משמעותיים בקביעת סדר-היום שהם יצרו.

שלי יחימוביץ': בשאט-נפש ובהסתייגות עמוקה אצביע היום בקריאה הראשונה בעד התקציב הזה.

שלי יחימוביץ': אני מתכוונת להיאבק עד הקריאה השנייה על כל סעיף וסעיף בחוק ההסדרים ובתקציב, ואם לא יוכנסו בו שינויים מהותיים ביותר, כמו ביטול ההפרטות וכמו ביטול הפגיעה בקצבאות של החלשים והאומללים ביותר, אני לא אוכל להצביע בעד התקציב הזה.

שלי יחימוביץ': גם היום אני מצביעה עליו בצער ובמחאה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת יחימוביץ.

גדעון סער: אומנם ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמנים לדיון, ובהחלטה, שהיה לי קשר אליה, נקבעו שלוש דקות לחבר קואליציה וחמש דקות לחבר אופוזיציה, אך מאחר שמבחינת תוכן דבריה של חברת הכנסת יחימוביץ לגיטימי לראות בנאום נאום אופוזיציוני, לא הקפדתי על הזמנים.

גדעון סער: הודעה לסגן המזכיר, בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, יש פה יותר מהאופוזיציה מאשר מהקואליציה.

ג'מאל זחאלקה: - - - לדבר רק שלוש דקות.

גדעון סער: רגע, היו כל כך הרבה קריאות ביניים באותו זמן, שלא הצלחתי להבין.

גדעון סער: כן, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: לפי ההיגיון שלך, צריך לתת לחברי הליכוד שתומכים בתקציב, שזה התקציב שלהם בעצם, לדבר שלוש דקות.

גדעון סער: תיכף תשמע את חבר הכנסת ארדן, ותשקול אם זה נכון או לא נכון.

גדעון סער: הודעה לסגן המזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא:

נאזם בדר: הפסקת קו הטיסות של "טמיר תעופה" לקריית-שמונה.

נאזם בדר: תודה רבה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006

גדעון סער: הדובר הבא - חבר הכנסת גלעד ארדן מסיעת הליכוד.

גדעון סער: בבקשה, לרשותך חמש דקות.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להמשיך את הקו של חברת הכנסת יחימוביץ, אבל אני חייב לומר שהיו חסרים בנאום שלך כמה מרכיבים.

גלעד ארדן: קודם כול, את אומרת שבצער רב תצביעי בעד בקריאה הראשונה, ולא תוכלי להצביע אם לא יוכנסו שינויים בנושא הקצבאות.

גלעד ארדן: בואי ואספר לך את סוף המעשה: בקריאה השנייה והשלישית את כנראה לא תצביעי בכלל, כי את גם לא רוצה להגיד שתצביעי נגד.

גלעד ארדן: דבר שני, זה לא יסייע בדבר ולא בחצי דבר לשום עני או מסכן במדינת ישראל.

גלעד ארדן: כי מפלגתך הביאה למצב שבעצם אין לה שום השפעה אמיתית על השאלה איך ייראה תקציב המדינה או חוק ההסדרים.

גלעד ארדן: אפשר להעביר אותו אתכם או בלעדיכם.

גלעד ארדן: לכן, בסופו של דבר הנאום שלך מאוד מאוד משכנע, אבל אולי טוב למצפון העצמי.

גלעד ארדן: הוא לא יהיה טוב בעזרה לאותם עניים.

גלעד ארדן: הנקודה השנייה שרציתי להתייחס אליה היא התופעה המגונה והבזויה בעיני: כמעט כל הדוברים מסיעות הבית, מסיעות הקואליציה, שרוצים ללכת עם ולהרגיש בלי, מסבירים לנו כמה התקציב גרוע, לא טוב, פוגע בחלשים – אבל מקפידים תמיד, באופן מאוד יחצני, לקרוא לו "תקציב נתניהו".

גדעון סער: אם יש להם הזדמנות לתמוך בנתניהו, אפילו לשיטתם, מה אכפת לך?

גלעד ארדן: אכפת לי.

גלעד ארדן: אני רוצה לחדד את ההבדל.

גלעד ארדן: חברתי חברת הכנסת יחימוביץ שייכת למפלגה שהסבירה לציבור שהיא עומדת לעשות מהפכה חברתית.

גלעד ארדן: וחברי חברי תנועת ש"ס, כל קמפיין הבחירות שלכם אמר:

גלעד ארדן: צריך להפסיק את החרפה, והראיתם פעם אחר פעם תמונות של נתניהו ושל הילדים המסכנים הרעבים, אך אתם לא שיניתם את מצבם במאומה, ולא תיקנתם ולא העליתם שום קצבאות, אלא אתם תומכים היום בהקפאת הקצבאות.

גלעד ארדן: וחברי – אני לא רוצה לקרוא להם "שקרנים", אבל דוברי אמת הם לא – מתנועת קדימה, הם אמרו לציבור: כלכלה עם חמלה.

גלעד ארדן: אותם שרים הצביעו פעם אחר פעם בממשלה על התוכנית הכלכלית של ראש הממשלה לשעבר שרון ושל שר האוצר לשעבר נתניהו, וידעו שאחרי האינתיפאדה האחרונה יש בור עמוק מאוד בקופת המדינה, וכל הצעדים של שר האוצר לשעבר סילבן שלום ושל זה שאחריו, נתניהו, היו צעדים הכרחיים – לכן תמכתם בהם.

גלעד ארדן: אתם הלכתם לבוחר ועשיתם מסע הסתה נגד הליכוד ונגד נתניהו.

גלעד ארדן: נכון, עשינו גם כמה טעויות, אולי באינטנסיביות של הצעדים.

גלעד ארדן: אבל אתם עמדתם, הסתכלתם לציבור בעיניים ושיקרתם לו.

גלעד ארדן: היום, כאשר קופת המדינה מלאה, כאשר כל העולם משבח את יציבות הכלכלה הישראלית, אתם מקפיאים את הקצבאות של הנכים, של הקשישים, של העולים.

גלעד ארדן: אתם פוגעים בצעירים, מבטלים עבודות מועדפות בתחנות דלק – למה לא?

גלעד ארדן: 7,000 צעירים שם, נחזיר לשם את הפלסטינים, שהם יתדלקו.

גלעד ארדן: אתם מבטלים כמעט לחלוטין את דמי האבטלה.

גלעד ארדן: כשצעיר בוגר צבא הולך לעבוד, הוא אמור למצוא עבודה בתוך יום או יומיים?

גלעד ארדן: אפילו חודש לא מאפשרים לו לחפש עבודה.

גלעד ארדן: הוא משלם ביטוח לאומי, ואם מפטרים אותו, תוך 14 יום אתם רוצים שהוא יפסיק לקבל דמי אבטלה.

גלעד ארדן: וגם ביטול בית-החולים באשדוד, שעבר בממשלות הקודמות.

גלעד ארדן: ואילו גזירות אכזריות: אתם מחליטים, רק מסיבות תקציביות, להקפיא או לקצץ בחצי את העלאת בני הפלאשמורה, שהרב עמר, אב בית-הדין הרבני של מדינת ישראל, הכריז שהם יהודים כמונו.

גלעד ארדן: אתם מבינים שאם הם יישארו שם עוד שנה או עוד שנתיים, זה יכול להיות גזר-דין מוות, אבל אך ורק משיקולים תקציביים עושים זאת.

גלעד ארדן: זאת החמלה, החמלה הידועה של ראש הממשלה אולמרט.

גלעד ארדן: הוא ידוע בחמלה שלו, אבל בעיקר כלפי בעלי הון ממדינות אחרות, לא כלפי בני הפלאשמורה, שמחכים שממשלת ישראל תעלה אותם.

גלעד ארדן: את זה ראש הממשלה שרון החליט, אבל אולמרט קיצץ את זה בחצי.

גלעד ארדן: וש"ס יושבים בממשלה שלו, ואדון מהפכה חברתית, שר הביטחון, יושב בממשלה שלו, ושלי תמשיך להתייסר עם המצפון שלה, אבל בסופו של דבר היא תיתן לתקציב לעבור ומפלגת העבודה תישאר בממשלה.

גלעד ארדן: אני לא רוצה לחזור על דברים שאמר כאן

גלעד ארדן: חבר הכנסת זחאלקה על הפגיעה החמורה בתקציב הרשות למלחמה בסמים.

גלעד ארדן: במי תהיה הפגיעה, לא בבני-הנוער החלשים ביותר, שמשום שהם לא יקבלו טיפול מהמדינה אנחנו הורסים את העתיד שלהם?

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, לפני שאתם ממשיכים עם כל הספינים האלה, לקרוא לזה "תקציב נתניהו", או "הליכוד" – אנחנו כבר לא בשלטון כמעט שנה, נתניהו כבר לא שר אוצר שנה וחצי.

גלעד ארדן: התקציב הזה, כל הגזירות שלו יהיו גזירות אלי ישי, גזירות עמיר פרץ וגזירות הירשזון ואולמרט, זה הכול.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת גלעד ארדן.

גדעון סער: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת חיים אמסלם מסיעת ש"ס.

גדעון סער: לרשותך שלוש דקות, אדוני, אלא אם תלך בדרך שהלכו בה חבריך מהקואליציה ותתקוף את התקציב, ואז אפעיל כלל פרשנות.

משה כחלון: על בית-החולים באשדוד יהיה לו מה להגיד.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרי כולנו יודעים וכולנו שמענו על האילוצים הביטחוניים, שבסופו של דבר הביאו לקיצוץ בתקציבים שמיועדים להעברה לשכבות החלשות ולנזקקים.

חיים אמסלם: סעיפים מסוימים שכבר הוכנסו לתקציב נדחקו עקב הוצאות המלחמה בצפון, שנאמדות בלמעלה מ-14 מיליארד ש"ח.

חיים אמסלם: גם העתיד הביטחוני הלוט בערפל מצריך היערכות מתאימה והקצאת תקציבים לביטחון.

חיים אמסלם: אני רוצה לשתף אתכם בהרהורי לבי.

חיים אמסלם: התירוץ שנדרשים קיצוצים לשם הוספה לתקציב הביטחון בהחלט אינו מספק אותי.

חיים אמסלם: יש צורך גם במדיניות תכנון נכונה.

חיים אמסלם: הזדמנתי השבוע לוועדת הכספים.

חיים אמסלם: אינני חבר בה, אבל עקבתי אחרי הדיון.

חיים אמסלם: שמתי לב שמדיניות משרד האוצר היא לחסוך בהוצאות המיידיות, מתוך ראייה קצרת טווח.

חיים אמסלם: מצמצמים את ההוצאות על בתי-חולים, קופות-החולים והתרופות, מה שיגרום להחרפה במצב החולים ולהוצאות מרובות פי כמה וכמה בהמשך.

חיים אמסלם: מגיעות אלי עשרות פניות של חולים שזקוקים, לשם הצלת חייהם ממש, לתרופות שאינן נמצאות בסל, והם אינם מסוגלים לממן את העלויות הגבוהות שלהן.

חיים אמסלם: למה יש תרופות שאינן בסל התרופות?

חיים אמסלם: למה אין להם זכות לקבל תרופות אלו להצלת חייהם?

חיים אמסלם: ברגעים אלו ממש מתקיים בכנסת כנס בנושא בית-החולים באשדוד.

חיים אמסלם: האוצר, משיקוליו, בחר לבטל את חוק הקמת בית-החולים באשדוד, ולמנוע מעיר שיש בה למעלה מ-200,000 תושבים שירות כה חיוני ומציל חיים.

חיים אמסלם: ההחלטה על הקמת בית-החולים יצאה מהבית הזה לפני כמה שנים.

חיים אמסלם: ברור שאם לא יימצא התקציב לבית-החולים באשדוד, זו תהיה פגיעה קשה בזכותם של מאות אלפי אנשים המתגוררים באשדוד ובסביבותיה הזקוקים לשירות חיוני זה.

חיים אמסלם: אבל, הנזקים העתידיים גדולים פי כמה וכמה מהחיסכון המיידי.

חיים אמסלם: רבותי, מדיניות האוצר, שלפיה נמשכת הקפאת הקצבאות - מקצצים בהוצאות לקידום השכבות החלשות ומגדלים דור חדש של נזקקים - לוקה בחסר.

חיים אמסלם: תפיסה זו מבכרת להשאירם במצבם כדי לחסוך היום בלי לחשוב על המחר.

חיים אמסלם: בשבוע שעבר עלה נושא ביטול מכסות לנוער בסיכון.

חיים אמסלם: רבותי, קיצוץ כזה משאיר נערים רבים ברחוב ומשאיר אותם להידרדר לפשע.

חיים אמסלם: הוצאות הטיפול בעבריינים מבוגרים וניסיונות שיקומם הן כפולות ומכופלות, והן פירותיה של תפיסה קצרת מבט זו של האוצר ופקידיו.

חיים אמסלם: אני רוצה לומר, שהסתכלות התקציב היא הסתכלות מפלה.

חיים אמסלם: לפי תקציב זה, ילד חרדי לא מקבל מה שילד אחר בישראל מקבל.

חיים אמסלם: מה האפליה הזאת?

חיים אמסלם: אנחנו נצביע בקריאה ראשונה בעד התקציב.

חיים אמסלם: אנחנו ננסה לשפר עמדות.

חיים אמסלם: לא בטוח שנצליח.

חיים אמסלם: אבל, מורי ורבותי, בלי קשר ועם קשר אני רוצה דווקא לעבור, במעבר חד - - -

גדעון סער: חבר הכנסת אמסלם, אתה לא יכול לעבור במעבר חד, אלא לסיום את נאומך, כשהזמן עבר, לא עכשיו אלא מזמן.

חיים אמסלם: ואף-על-פי-כן, ברשותך, אדוני, אם אפשר.

גדעון סער: בוודאי, אבל אני רק רוצה להעיר לך הערה אחת.

גדעון סער: אין כזה דבר מדיניות האוצר.

גדעון סער: יש כזה דבר מדיניות הממשלה.

גדעון סער: האוצר יכול להציע לממשלה כל הצעה.

גדעון סער: הממשלה יכולה להחליט בהתאם להצעות האוצר או לא בהתאם, ואחר כך היא מביאה את זה לכנסת.

גדעון סער: המושג "מדיניות האוצר" מבטא התנערות מהעובדה שיש ממשלה שיש בה 26 חברים ויש כנסת שיש בה 120 חברים, שהיא זאת שצריכה לאשר את המדיניות.

חיים אמסלם: תיכף אומר משהו שאני בטוח שגם אדוני היושב-ראש ירשה לומר.

חיים אמסלם: אבל מי כמוך יודע, שלמרות היותנו חברי כנסת טריים וחדשים, כבר למדנו שאת התקציב מנהל מוביל ומקדם האוצר, והם למעשה, לצערי, קובעי הטון והמדיניות.

חיים אמסלם: כך זה קורה גם בדברים שהחלטות יצאו מהבית הזה ברוב מוחלט, ובסופו של דבר הן מטואטאות מתחת לשטיח.

חיים אמסלם: אבל ברשותך, אדוני, פרשת השבוע היא פרשת וירא.

חיים אמסלם: מי שהספיק להתבונן בפרשת השבוע נתקל שם במפגש בין לוט למלאכים, שהגיעו על מנת להציל אותו ממהפכת סדום ועמורה.

חיים אמסלם: איני רוצה להרחיב פה את הדיבור ולהיכנס לפרשנות המקרא, זאת לא הבמה.

חיים אמסלם: אבל אני רוצה לומר לכם, רבותי, דבר אחד.

חיים אמסלם: כשהמלאכים נכנסו לביתו של לוט, אנשי לוט באו אליו אמרו לו: האחד בא לגור וישפוט שפוט.

חיים אמסלם: אמרו רבותינו שלוט היה אחד מהשופטים שם, אולי הוא אפילו היה היועץ המשפטי הבכיר של העיר.

חיים אמסלם: ומה אומרים לו אנשי העיר?

חיים אמסלם: אומרים לו: הוציאם אלינו ונדעה אותם.

חיים אמסלם: תוציא לנו את האנשים שבאו אליך הביתה, אנחנו רוצים לדעת אותם.

חיים אמסלם: מה רש"י אומר?

חיים אמסלם: "ונדע אותם במשכב זכר".

חיים אמסלם: ואז הוא אומר להם - - -

גדעון סער: אדוני משוכנע – אני לא אפסיק אותך באמצע פרשת השבוע, השאלה היא האם הנמשל הוא עדיין נושא הדיון שלנו?

חיים אמסלם: תיכף אסיים, אדוני.

חיים אמסלם: אסביר לך מה הקשר גם כן.

חיים אמסלם: ואז אומר להם לוט: אל נא אחי תרעו.

חיים אמסלם: אתם אחים שלי, עדיין אתם אחים שלי, גם אם אתם שומעים.

חיים אמסלם: אל נא אחי, אתם אחים שלי, אל תרעו.

חיים אמסלם: אל תעשו דבר כזה.

חיים אמסלם: שיצא שמנו לדיראון עולם.

חיים אמסלם: הם מסרבים.

חיים אמסלם: מה אומר להם לוט?

חיים אמסלם: הוא אומר להם דבר מזעזע: הנה נא לי שתי בנות אשר לא ידעו איש.

חיים אמסלם: הוציאה נא אתהן אליכם, ועשו להן כטוב בעיניכם.

חיים אמסלם: לוט היה מוכן להקריב את הבנות שלו, העיקר שלא תהיה התועבה שתגזור בסופו של דבר את הכליה על סדום ועמורה.

חיים אמסלם: ואדוני בטח תמה, יופי, פירשת לנו כאן את פרשת השבוע, הארת את עינינו, ומה הקשר?

חיים אמסלם: הקשר הוא בל ינותק, אדוני.

חיים אמסלם: אנחנו יושבים לדון בימים אלו בתקציב המדינה.

חיים אמסלם: מדינתנו, מתקציבה, מממנת בעקיפין ובחלקה גם במישרין סיוע ועידוד לתופעות הללו שאינן ראויות לעם ישראל.

חיים אמסלם: שבתי השבוע מסוף-שבוע באחת הקהילות בעולם.

חיים אמסלם: נדה

חיים אמסלם: מתי ממש מהתגובה של האנשים על כך שמדינת ישראל מקבלת את התופעה הזאת, מבחינתם הם רואים את זה כמעט בשוויון נפש.

חיים אמסלם: ואני מסביר - לא, יש ויכוח על זה, ויכוח מר.

חיים אמסלם: אנחנו בכנסת מתווכחים על זה.

גדעון סער: תודה אדוני, על כך יתנהל מחר דיון במסגרת הצעות דחופות לסדר-היום.

גדעון סער: אני מאוד מודה לך.

גדעון סער: הדובר הבא חבר הכנסת מגלי והבה מסיעת קדימה.

אורי אריאל: למה לא אני?

גדעון סער: מכיוון שהוא ניהל את הישיבה, חבר הכנסת אריאל, ולכן חל כאן שינוי.

אורי אריאל: לכבוד הוא לי.

גדעון סער: אחריו צריכה להיות חברת הכנסת ליה שמטוב ואתה אחריה.

גדעון סער: היא החליפה עם חבר הכנסת אלכס מילר מסיעתה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, תרשו לי בתחילת דברי לברך את תלמידי כיתה ח' משדרות.

מגלי והבה: אני רוצה לומר לכם שלבנו אתכם, אנחנו אתכם, ואתם הכוח שצריכים אותו, שימשיך להחזיק, איפה שהוא נמצא, לעד.

מגלי והבה: תודה אדוני היושב-ראש על ההזדמנות הזאת לברך את התלמידים.

מגלי והבה: חבל שחבר הכנסת ארדן לא נמצא כאן, כי לא צריכה להיות הלקאה עצמית גם על הדברים הטובים.

מגלי והבה: כולנו צריכים לא לשכוח, כשהתחלנו בשנת 2003 היתה לנו צמיחה כלכלית מינוס 1.5%, אתה זוכר את זה טוב מאוד.

מגלי והבה: והמשק היה בדרך לתהום כלכלית וחוסר יציבות לולא התאמצנו ועשינו את הרפורמה הכלכלית והצלחנו להגיע בסופו של תהליך לצמיחה כלכלית של פלוס 5%.

מגלי והבה: זאת אומרת, אדוני, חשבון פשוט: אם נוסיף 5% ועוד מינוס 1.5%, נגיע כמעט לצמיחה של 6.5%.

מגלי והבה: נכון, בדרך הזאת פגענו בשכבות החלשות, פגענו בחברה על כל רבדיה, אבל זה היה דבר מתחייב.

מגלי והבה: נכון, יש דברים שליליים שנעשו ויש דברים חיובים.

מגלי והבה: אחת הדוגמאות היא הנושא של ההפרטות.

מגלי והבה: שמעתי את חברתי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מגלי והבה: הפרטת חברת החשמל מטרתה ליצור תחרות, ומי שדואג לאוכלוסייה צריך שיוזילו את מחיר החשמל, שתהיה אפשרית - - -

שלי יחימוביץ': - - -

מגלי והבה: אני חושב שאנחנו צריכים לראות משקים שכן עשו הפרטה והכלכלה הבסיסית שמדברת על כך שאנחנו צריכים להיות בתחרות על מנת שנוריד מחירים.

מגלי והבה: מצד שני, לא יכול להיות שנעשה הפרטות ברפואה המונעת, שניתן לחברות במשרד הבריאות שיטפלו ברפואה - - -

שלי יחימוביץ': כבר עשינו.

מגלי והבה: אני אומר, אז אנחנו צריכים להילחם בתופעות האלה אבל לא לדבר על הדברים מתוך אינטרסים אחרים.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לכם, באמת, בסופו של דבר, כשאנחנו מדברים על התקציב, כולנו לא שוכחים דבר אחד, שבאמת עברנו מלחמה, והמלחמה הזאת – אני מסתובב בצפון, אני תושב הצפון.

מגלי והבה: כשאני רואה אנשים, אדוני היושב-ראש, שפונים אלי ואומרים לי: אחד הדברים שאנחנו רוצים להודות, שקיבלנו את הפיצוי שמגיע לנו - אם החקלאים, אם אלה שנפגעו בעיסוקים שונים אחרים ובכל התחומים שבאמת היה מענה.

מגלי והבה: אבל כשאני חוזר לתקציב ואני רוצה, ברשותך אדוני, לדבר על קובעי המדיניות וביצוע המדיניות הזאת.

מגלי והבה: זאת אחת הבעיות שנתקלנו בהן.

מגלי והבה: אתמול היה דיון בוועדת הפנים, דיון טעון על תושבי עיר-הכרמל.

מגלי והבה: אנחנו באים ומדברים בסך הכול, איך מדינה, איך ממשלה, איך שרים צריכים להוביל מדיניות שצריכה להיות מדיניות שוויונית.

מגלי והבה: ולמה הדברים מתקשרים?

מגלי והבה: כי לא מספיק – למשל, אחד הדברים שהתקבלו בתקציב הזה, תקציב לרשויות הדרוזיות על סך 447 מיליון שקלים למרות כל הקיצוצים.

מגלי והבה: זה דבר אדיר, דבר חשוב, אבל עדיין הפערים הגדולים הם שמונעים מאתנו להתקדם.

מגלי והבה: זה מביא אותי להתייחסות לדיון אתמול בוועדה.

מגלי והבה: אותה פקידות שאמורה לבצע את המדיניות בשוויון ובצדק, הולכת ומבצעת את המדיניות שלה.

מגלי והבה: נדהמתי לשמוע מרשות הטבע והגנים הלאומיים שרוצים להחיל על קרקע פרטית של אותם תושבים שמעבדים אותה חוק שמורות הטבע או הפארק הלאומי, שמשמעותו שאנשים לא יוכלו להשתמש בקרקע שלהם בעתיד.

מגלי והבה: וכשאנחנו מסתכלים, לידם, יישוב אחר, כמו העיר יוקנעם, שלוקחים מהפארק ונותנים להם קרקעות גם לאזור תעשייה, גם לבנייה, זה מטריד אותי מאוד.

מגלי והבה: לא יכול להיות שאין פה מדיניות.

מגלי והבה: אני מקווה, לפחות, שאדוני השר יעביר את המסר לממשלה, למי שמבצע את המדיניות, שצריכה להיות מדיניות שוויונית.

מגלי והבה: יש הרבה תחומים שאנחנו, גם בתקציב הזה, זוכים בהם למדיניות שוויונית.

מגלי והבה: אבל כשאנחנו באים לדבר על הביצוע, אנחנו רואים כמה פערים קיימים.

מגלי והבה: ואם אנחנו נמשיך לראות את הפערים האלה, זאת אומרת, אף פעם לא נגיע לקו הרכבת ביחד, כי תמיד אנחנו נתקן מה שקיפחו אותנו לאורך השנים, ואחר כך, כשנבוא לדבר על שוויון במדיניות, נמצא את עצמנו רחוק מאוד.

מגלי והבה: אני מכיר את דעותיו של אדוני היושב-ראש בנושא הזה, שהשוויון צריך להיות לנגד עיניהם של כל השרים, של כל מבצעי המדיניות, שנבוא לדבר באמת לא רק על תחלואים שצריך להיפטר מהם בחברה הישראלית, אלא לדבר מתוך שוויון אמיתי לכל אוכלוסיית מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת והבה, ואני בהחלט רואה עם אדוני עין בעין בכל נושא עיר-הכרמל, כפי שעלה אתמול גם כן.

גדעון סער: חברת הכנסת ליה שמטוב מסיעת ישראל ביתנו תהיה הדוברת הבאה.

גדעון סער: אחריה - חבר הכנסת אורי אריאל מסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לנצל את מעט הזמן שברשותי על מנת לדבר על הרפורמה המוצעת בבריאות הנפש.

ליה שמטוב: מי מאתנו לא מכיר אדם הנמצא במצוקה.

ליה שמטוב: אדם שעבר אירוע כלשהו, אדם חסר כישורים חברתיים ועוד ועוד.

ליה שמטוב: היום יש לכל האנשים האלה כתובת.

ליה שמטוב: לאחר הרפורמה הם יוכלו לדבר אל הקירות.

ליה שמטוב: הרפורמה המוצעת כוונתה להפריט את שירותי בריאות הנפש כך שיעברו לאחריות קופות-החולים ויבוצעו בפועל על-ידי חברות פרטיות.

ליה שמטוב: אני לא נגד ההפרטה.

ליה שמטוב: ופה אני רוצה להסכים עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

ליה שמטוב: לא מדובר בהפרטה של חברת החשמל או בהפרטה של "בזק".

ליה שמטוב: כאן מדובר בבני-אדם הזקוקים לאוזן קשבת ומקצועית.

ליה שמטוב: אנשים הזקוקים להתייחסות אישית ורגישה.

ליה שמטוב: את כל אלה לא יזכו לקבל.

ליה שמטוב: אני מבקשת מהממשלה - ואני היום בקואליציה ומתכוונת לתמוך בתקציב, אבל לא ייתכן שהממשלה תתנער פעם אחר פעם מהאחריות הבסיסית שיש לה כלפי תושביה.

ליה שמטוב: במיוחד עכשיו, לאחר המלחמה בצפון, כאשר אלפי אזרחים מבקשים תמיכה ואוזן קשבת, באה הממשלה עם הצעה עלובה זו.

ליה שמטוב: הרפורמה המוצעת מזכירה לי מאוד את תוכנית ויסקונסין, ופה אני גם מסכימה עם חבר כנסת זחאלקה.

ליה שמטוב: אנחנו רואים מה מתרחש עם תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: אנחנו רואים שבשנה שעברה בתקציב ראינו 80 מיליון שקל ובתקציב השנה אנחנו רואים 179 מיליון שקל.

ליה שמטוב: ופה מדובר – "מהבטחת הכנסה להכנסה בטוחה".

ליה שמטוב: ומה אנחנו רואים?

ליה שמטוב: אנחנו רואים את ההכנסה הבטוחה של החברות הפרטיות ולא של האנשים המסכנים האלה.

ליה שמטוב: הפרטה כן, אבל לא בכל תחום ולא בכל מחיר.

ליה שמטוב: תוציאו את המחלות הרעות האלה מחוק התקציב.

ליה שמטוב: תודה.

שלי יחימוביץ': ליה, נוכל לעשות את זה ביחד.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

גדעון סער: הדובר הבא יהיה חבר הכנסת אורי אריאל, יושב-ראש סיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, אחריו - חברת הכנסת מרינה סולודקין.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אחרונים חביבים ילדי שדרות היושבים אתנו פה.

אורי אריאל: ישבנו אתם קודם, אדוני השר, שמענו.

אורי אריאל: אתה יודע מה?

אורי אריאל: כדאי לך לפגוש אותם.

אורי אריאל: תשמע איך ילדים מתעוררים ב-05:00 בבוקר, "צבע אדום", ב-08:00 הם בכיתה, רצים לספרייה הממוגנת, לא לומדים.

אורי אריאל: ב- 11:30, נדמה לי, הם גומרים, כי משמרת ראשונה גומרת כיוון שאין כיתות ממוגנות.

אורי אריאל: באה משמרת שנייה, מבזבזים חצי שעה בהחלפות.

אורי אריאל: "צבע אדום", נוסעים הביתה.

אורי אריאל: לא יוצאים מהבית, כי אין ביטחון, אדוני השר לביטחון פנים.

אורי אריאל: אין מיגון בבית-הספר ולכן סיפרה לנו הילדה נוי, משדרות, שהיא לא לומדת.

אורי אריאל: היא בבאר-שבע, אדוני השר, כי אין תקציב למיגון.

אורי אריאל: אז אולי ננצל את ההזדמנות הזאת ונבקש ממך להיפגש עם ילדי שדרות, לשמוע על מצוקותיהם ובטח הממשלה - קשה לי להסכים עם הסופר גרוסמן שהיא חלולה, כי זה מושג ספרותי, אבל היא ודאי מאזינה למצוקות הילדים, אם לא למבוגרים, והיא וודאי תשמע ותיענה, אני מקווה כך, לילדי שדרות, וכמובן לכל שאר הילדים באזור, לתת להם ביטחון ושיוכלו ללמוד.

אורי אריאל: אני רוצה, בראשית דברי, אדוני היושב-ראש, לענות על השאלה הידועה: מאיפה יהיה הכסף למה שאתה, חבר הכנסת אריאל, מציע?

אורי אריאל: גם זה מופנה ברשותך, אדוני השר, אליך, מהגדר שאתה כל כך המלצת לעשות אותה.

אורי אריאל: אני עוקב בתשומת לב אחרי מעופם של ה"קסאמים" ולא ראיתי שהגדר הזאת עצרה ולו "קסאם" אחד.

אורי אריאל: אני עוקב אחרי הגדר הזאת ואני רואה שאת גלעד שליט, החייל שלנו, שיגיע במהרה הביתה, חטפו כאלו שעברו מתחת לגדר.

אורי אריאל: ביררתי עם הרמטכ"ל, אם כשהחלו את בניית הגדר התייעצו אתו מה לעשות בכסף הזה.

אורי אריאל: הגדר כולה, לכשתיגמר הקמתה, תעלה כ-13 מיליארד שקל, זה המספר.

אורי אריאל: האם ניתן היה, בכסף הזה, לעשות יותר ביטחן באמצעים אחרים?

אורי אריאל: תשובתו היתה: למה אתה שואל אותי?

אורי אריאל: אמרתי לו: כי אתה הרמטכ"ל.

אורי אריאל: הוא אמר לי: אבל מה זה שייך לרמטכ"ל?

אורי אריאל: הגדר היא גדר פוליטית, החליט עליה ראש הממשלה שרון, בלי קשר אלינו, בלי להתייעץ אתנו.

אורי אריאל: אם היה שואל אותי, תשובתי היתה ברורה.

אורי אריאל: בכסף הזה אפשר היה לעשות ביטחון הרבה יותר טוב בדרכים אחרות.

אורי אריאל: אבל אני מכבד את דעתך, כי אתה באופן המקצועי שלך אמרת את דעתך יותר מפעם אחת.

אורי אריאל: אבל צריך לדעת, כדאי לדעת שכרגע שופכים הרבה כסף על פרויקט שאין לו תכלית.

אורי אריאל: נכון, הוא עוזר במידה מסוימת, בכסף הזה אפשר היה לעשות הרבה יותר ביטחון ועוד היה נשאר כסף גם לדברים אחרים.

אורי אריאל: אבל זאת ממשלה שאין בה רחמים, בסך הכול.

אורי אריאל: היא עוצרת את הקצבאות לזקנים, לנכים, מקפיאה דברים נוספים בתחום החינוך, ההשכלה הגבוהה.

אורי אריאל: למי מצאו כסף בעת האחרונה?

אורי אריאל: לא תאמינו, אבל יש המלצה להעניק כסף לאשת ראש הממשלה.

אורי אריאל: יען כי כבר לא יודעים מה לעשות, אז אשת ראש הממשלה, כי היא עסוקה בצורכי ציבור, היא תקבל קופה לעסוק בה ולפעול בה.

אורי אריאל: ממש עדיפויות יוצאות מן הכלל, רגישות יוצאת דופן למצב הקשה שבו נמצאים כל כך הרבה חלכאים ונדכאים במדינת ישראל.

אורי אריאל: התקציב שעומד בפנינו הוא תקציב-דמה, הוא תקציב חלול כמו הממשלה, כי ברור שמייד בתחילת 2007 יהיה קיצוץ רוחבי גדול מאוד, כי ראש הממשלה עוד לא הביא את דרישות צה"ל ומערכת הביטחון בפני הכנסת.

אורי אריאל: ברור שתהיה תוספת של בין 3 ל-5 מיליארדי שקלים, ואז יקצצו בתקציבי כל המשרדים: חינוך, ביטוח לאומי, משטרה.

אורי אריאל: יקצצו אצל כולם, כי צריך להביא כסף לביטחון.

אורי אריאל: אבל הכנסת תשב פה ותדון ברצינות, כי זה לחם חוקנו.

אורי אריאל: התרגלו כבר ראשי הממשלה ושרי האוצר שהם יכולים לעשות צחוק מהבית הזה ולהביא מייד בתחילת השנה תקציב אחר לגמרי, שמשנה את סדרי התקציב והעדיפויות, וזה יעבור וזה יהיה בסדר.

אורי אריאל: אני מציע לשר האוצר להביא בחשבון, שבבית הזה יש הסכמה מקיר לקיר שצריך לשנות את התקציב העומד לרשות הטיפול בעקורי גוש-קטיף וצפון השומרון.

אורי אריאל: לא מדובר במיליון אחד או שניים.

אורי אריאל: לצערי, הממשלה נכשלה בטיפול בהם.

אורי אריאל: היא גם לא ממש מתעניינת בהם, רוב השרים לא ביקרו אצלם, אבל לפחות אצל חברי הכנסת יש רגישות גדולה.

אורי אריאל: החוק שיזמו חבר הכנסת אביגדור יצחקי, יושב-ראש הקואליציה, ואתו עוד 60 חברי כנסת, יעבור בזמן הקרוב, אני מקווה.

אורי אריאל: ודאי יהיו לו השלכות תקציביות, יצטרכו להביא אותו בחשבון.

אורי אריאל: דבר אחרון, האם נושא העלייה הפך לסחר-מכר בין הממשלה לבין יהדות הגולה?

אורי אריאל: לצערי, התשובה היא כן.

אורי אריאל: הממשלה הזאת, בעזות מצח, הטילה מכסות על עליית יהודי אתיופיה.

אורי אריאל: זאת המדינה היחידה בעולם שממשלתה, בהחלטה כתובה, הטילה מכסות על העלייה ממנה, והתנאי שלה להגביר את הקצב מ-150 ל-300 זה לקבל תרומות מהעולם.

אורי אריאל: זה שיא חדש של אטימות, שיא חדש של רשעות.

אורי אריאל: ממשלה כזאת דינה ללכת הביתה.

אורי אריאל: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת אריאל.

גדעון סער: סדר הדוברים הבאים: חברת הכנסת מרינה סולודקין, אחריה חבר הכנסת איתן, אחריו חברת הכנסת לבנת, אחריה חבר הכנסת אברהים צרצור.

גדעון סער: חברת הכנסת סולודקין, לרשותך שלוש דקות.

גדעון סער: בבקשה.

מרינה סולודקין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר לביטחון הפנים, מר אבי דיכטר, תלמידים יקרים, ממבט ראשון תקציב המדינה לשנת 2007 נראה מאוזן ומבטיח.

מרינה סולודקין: כל המומחים והגורו הגדולים של כלכלת ישראל מרוצים ממספר המשקיעים הזרים המעוניינים לבוא לישראל, מדירוג האשראי המצוין, שהחזיק מעמד בזמן מלחמת לבנון השנייה ואחריה, מהשקל החזק ומהירידה בשער הדולר ומצמיחה שהגיעה לרמה של יותר מ-4% לשנה.

מרינה סולודקין: אני, לעומת זאת, ניצבתי בפני דילמה לא פשוטה: האם לתמוך בהצעת התקציב ובחוק ההסדרים במתכונתם הנוכחית.

מרינה סולודקין: מלחמת לבנון השנייה הסתיימה זה לא כבר.

מרינה סולודקין: המטרה החשובה ביותר, נכון להיום, היא שיקום הצפון.

מרינה סולודקין: מומחי ביטחון מנבאים ברמת סבירות גבוהה חידוש הלחימה בצפון לקראת אמצע קיץ 2007.

מרינה סולודקין: בשתי פגישות שהתקיימו במשרד האוצר עם חברי סיעת קדימה ניסו להרגיע אותנו; קיימים עודפי מסים עצומים, מיליארדי שקלים, והם יספיקו הן לשיקום הצפון והן להכנת צה"ל לקראת העימות הבא.

מרינה סולודקין: כבעלת תואר שלישי בכלכלה, אני לא אוהבת את הנוסחים האלה ברוח ה"סמוך".

מרינה סולודקין: סבורה אני שחלק מהכספים שיופנו לשיקום הצפון ולשיקום צה"ל יקוצצו ממשרד החינוך, ממשרד התחבורה וממשרד הקליטה, והדבר אינו מקובל עלי.

מרינה סולודקין: אם לא משקיעים בחינוך ובהשכלה גבוהה, במחקר ופיתוח, יש בריחת מוחות וגם הרמה הלאומית יורדת.

מרינה סולודקין: אם לא משקיעים בפיתוח רכבת, אז במדינה קטנטונת יש פריפריות.

מרינה סולודקין: אם לא משקיעים בקליטת עלייה, יש ירידה ובמקביל יש גטאות בתוך ערים ישראליות.

מרינה סולודקין: מצד שני, אני לא מאמינה לקוסמים ממשרד האוצר ומהממשלה, וגם לראש האופוזיציה, מר בנימין נתניהו, החושבים שאפשר להכין למלחמה הבאה את הצבא ואת העורף בלי להטיל מסים על השכבות המבוססות.

מרינה סולודקין: הצעתי למשרד האוצר להטיל מסים על מותרות, על ירושות גבוהות, וגם להגדיל את המס על רווחי הבורסה.

מרינה סולודקין: נאמר לי שאסור לעשות זאת כיוון שאנו חייבים בכללים ובתנאים שהוכתבו על ידי השוק הבין-לאומי, קרן המטבע הבין-לאומית וגם חברות דירוג האשראי.

מרינה סולודקין: בנושא זה חייבים לקיים דיון נפרד בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה.

מרינה סולודקין: לצערי, בישראל לא חשוב מי ניצח בבחירות, כיוון שבשנים האחרונות אף תקציב אינו מבשר את המסר החברתי, ואם נעמיק - גם מסר ביטחוני הוא לא מבשר, וזה מדאיג מאוד.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

גדעון סער: תודה, חברת הכנסת סולודקין.

גדעון סער: אבל השארת אותנו באותה סקרנות, כי התחלת את נאומך בכך שאת מתלבטת איך את מצביעה.

מרינה סולודקין: אני מתלבטת.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: הדובר הבא היה חבר הכנסת מיכאל איתן מסיעת הליכוד.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, חמש דקות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במסגרת הזמן שהוקצב לי לדבר על התקציב הגדול והחשוב שלנו, אני רוצה לייחד את הדברים שלי לתקציב הביטחון ולחלק שלו בתקציב, ולבקרה על הוצאות תקציב הביטחון.

מיכאל איתן: השאלה הראשונה שאני רוצה לשאול בפומבי היא, איך קורה, מבחינת החלטות הממשלה, שמגדילים את תקציב הביטחון על חשבון הרווחה, כאשר במקביל הממשלה, הציבור, הכנסת, הצבא עוברים תהליכי בדיקה פנימית של מה שקרה בזמן מלחמת לבנון השנייה?

מיכאל איתן: נניח לרגע אחד שהבודקים ימצאו שמה שקרה לצבא היה עודף כסף; שדווקא העובדה הזאת, שהצבא לא נדרש להתאמץ, לא נדרש לספק פתרונות באילוצים, הביאה לכך שהוצאו כספים גדולים על סמלי סטטוס, על טכנולוגיות, ושכחו בסוף שמי שצריך לעשות את העבודה הם חיילים שצריך להשקיע בהם רוח לחימה, שצריך להשקיע בהם נחישות.

מיכאל איתן: הם באים למשרדים מפוארים, הם רואים רכבים מנקרי עיניים, הם רואים טכנולוגיות, שאולי הן באמת הסמל הכי חשוב של הקידמה, אבל יש ריחוק עצום בינן לבין העבודה שהחייל בסוף צריך לעשות - אולי הדברים האלה היו בעוכרינו.

מיכאל איתן: אני זוכר שאהוד ברק התמנה להיות רמטכ"ל.

מיכאל איתן: הוא אמר: המשימה הכי חשובה שלי היא להפוך את הצבא לקטן וחכם.

מיכאל איתן: מה לעשות, אני לא יודע באשר לחוכמה, אבל קטן הוא לא.

מיכאל איתן: הוא לא היה קטן, אהוד לא הצליח להקטין אותו, ויכול להיות שעודף המשאבים, העובדה שאפשר להגיד ביטחון המדינה, ביטחון המדינה, ולקבל אוטומטית את הכסף, מביא אותך לשגרה שאתה לא מתאמץ.

מיכאל איתן: מה, מישהו יכול להעלות על דעתו שהסתבכנו במלחמת לבנון השנייה בקשיים כאלה או אחרים בגלל בעיות של תקציב?

מיכאל איתן: מה, לא היה לנו מספיק כסף לעומת התקציב של ה"חיזבאללה"?

מיכאל איתן: אלה שטויות.

מיכאל איתן: לא היה חסר כסף.

מיכאל איתן: אם היו עוד 10 מיליארדים זה היה משנה כהוא-זה משהו?

מיכאל איתן: אולי היה יותר גרוע.

מיכאל איתן: אבל אולי אני לא צודק; יש ועדות שבודקות עכשיו, שיושבות על המדוכה.

מיכאל איתן: אתם קובעים מינויים כאילו שום דבר לא קרה, מוסיפים כסף כאילו שום דבר לא קרה, אז בשביל מה צריך את כל הוועדות האלה?

מיכאל איתן: לכן, הצעד הראשון, לדעתי, שהממשלה היתה צריכה לנקוט זה לעשות הפוך - להקפיא.

מיכאל איתן: לומר: גם הרווחה היא חלק ממרכיב הביטחון.

מיכאל איתן: ברווחה – גם שם צריך לייעל - אבל אין ויכוח על כך שחסרים משאבים.

מיכאל איתן: לכן, לא נעשה מהלך כזה, לפחות לא לפני שנבדוק היטב לאן אנחנו שופכים את הכסף הזה.

מיכאל איתן: אבל את זה לא נעשה.

מיכאל איתן: אני חושב שהגיע הזמן שנעשה בדיקה לגבי מה שקורה פיזית.

מיכאל איתן: זה לא שאני ממציא סתם דברים.

מיכאל איתן: אני שואל אותך, אדוני השר לביטחון הפנים, אתה הלוא מכיר את הסוגיות האלה מצוין; אדם ששירת בתפקידים בצבא, תרם ועשה - נכון, אבל הוא כבר מגיע לגיל 45, למה הוא צריך לפרוש ולקבל מאותו רגע והלאה כל חייו פנסיה?

מיכאל איתן: 80%-70% מהאנשים בגילים האלה הם כבר ג'ובניקים, עובדים בתפקידים של מינהלה, אז מה פתאום לשחרר אותם בגיל 45 עם פנסיה לכל החיים?

מיכאל איתן: הכפילות במערכת הביטחון ובמשרד הביטחון והצבא.

מיכאל איתן: אי-אפשר לבטל חלק מהדברים?

מיכאל איתן: אני לא רוצה לחזור על דוגמאות פופוליסטיות.

מיכאל איתן: אנחנו לא יכולים להתמודד בצורה דיפרנציאלית?

מיכאל איתן: אני ער לכך שלא אדבר עכשיו על כל התקציבים והתנאים הסוציאליים של אנשי הביטחון, כי באמת המערכת צריכה להתמודד עם ביקוש של אנשים כאלה, במיוחד שהם אולי לא חיילים, אבל דווקא אותם ג'ובניקים בקדמת הטכנולוגיה, בקדמת ההנדסה ובקדמת משימות אחרות.

מיכאל איתן: הצבא צריך להתמודד, ואני בעד שיתמודד, אבל השאלה היא אם כל דבר צריך אוטומטית להכיל את כולם.

מיכאל איתן: האם אי-אפשר ליצור תנאים שבהם יש משמעות ואנחנו יכולים להתמודד התמודדות יותר גמישה, תוך הפחתה ניכרת בהוצאות?

מיכאל איתן: כמה זמן עוד נותר לי?

גדעון סער: הזמן תם.

מיכאל איתן: אני צריך עוד דקה וחצי לעניין הפיקוח.

מיכאל איתן: יש הרבה טענות שאני מפנה לבית הזה.

מיכאל איתן: רבותי, כנסת ישראל, כולנו איננו ממלאים את תפקידנו בפיקוח על תקציב הביטחון.

מיכאל איתן: מה שנעשה בתחום הזה הוא פשוט שערורייה.

מיכאל איתן: אין מדינות בעולם שמפקירות עד כדי כך את הבקרה על התקציב.

מיכאל איתן: אני רוצה לספר סיפור קטן ששמעתי מהאלוף יוסי פלד.

מיכאל איתן: הוא סיפר לי שבזמן לוי אשכול אמרו שצריך ליצור דרגה חדשה – תת-אלוף.

מיכאל איתן: אמרו ללוי אשכול שצריך לאשר את זה כי יש צרכים, ולא מדובר בהוצאה תקציבית גדולה.

מיכאל איתן: היו בסך הכול שישה-עשרה תת-אלופים.

מיכאל איתן: היום יש לנו למעלה מ-120 תת-אלופים.

מיכאל איתן: אף אחד כבר לא יודע בשביל מה ולמה.

מיכאל איתן: איזו בקרה יש על העניין הזה?

מיכאל איתן: למה, למשל, הרשות האזרחית המפקחת לא יכולה להגיד: אנחנו קובעים את מספר הדרגות?

מיכאל איתן: אפשר להתקדם בצבא לתפקידים שונים, אבל את הדרגה אתה מקבל, כמו בצבא ארצות-הברית, רק כאשר מכסת בעלי הדרגות הזאת פנויה.

מיכאל איתן: יש 80 תת-אלופים, זה שממלא תפקיד תת-אלוף לא יהיה תת-אלוף עד שמספר 80 יצא מהרשימה והוא ייכנס במקומו.

מיכאל איתן: אלה שממתינים עם תפקידים של תת-אלופים יגיעו לשם כאשר יהיה אפשר.

מיכאל איתן: אז הגזבר יודע לחשב.

מיכאל איתן: אנחנו, שלוקחים כסף ממשלמי המסים, נדע שההוצאה עבור תקני כוח-אדם בצבא היא כזאת וכזאת, היא לא תעלה כל רגע כשמישהו יחליט להעניק דרגות בלי סוף, בלי בקרה.

מיכאל איתן: אם יחליטו שצריכים יותר, זה יהיה בדיון ציבורי, מול הכנסת, והיא תחליט.

מיכאל איתן: הגיע הזמן, הצבא גדל, אולי צריך להגדיל או להקטין את מספר התת-אלופים, אלופי-המשנה או קצינים בכירים ברמות האלה.

מיכאל איתן: גם העברות תקציביות, לא יכול להיות שהצבא יכול להעביר מסעיף לסעיף סכומים שקרובים ל-100 מיליון שקל בלי לקבל את אישור הפרלמנט.

מיכאל איתן: איפה יש דבר כזה?

מיכאל איתן: איזו בקרה יכולה להיות על זה?

מיכאל איתן: יכולים להביא תקציב ולהגיד: זה מיועד לפעולות א', ב', ג', לרכש, לתנאים, ואחר כך להעביר 100 מיליון בכל העברה תקציבית לכל מיני דברים בלי להגיד לאף אחד דבר ואף מלה.

מיכאל איתן: מובן שיש לי הצעה סדורה לשיפור מערכת הבקרה על תקציב הביטחון, אבל היושב-ראש אומר: אתה טוען לקיצוצים, קצץ ראשית כול באורך הנאום שלך.

מיכאל איתן: אז אני מקבל את ההערה.

מיכאל איתן: תודה.

גדעון סער: דיברת בצורה מצוינת.

גדעון סער: חבר הכנסת יורם מרציאנו, יושב-ראש סיעת העבודה-מימד - בבקשה, אדוני.

גדעון סער: לרשותך שלוש דקות.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון הפנים, חברי חברי הכנסת, שמענו את שר האוצר אתמול מעל בימה זו, והוא עצמו הודיע, בקולו שלו, שהוא לא מאוהב בתקציב.

יורם מרציאנו: גם אני לא מאוהב בתקציב הזה.

גדעון סער: זה מה שאמר שר האוצר?

יורם מרציאנו: אמר את זה כאן, בקולו שלו, שהוא לא מאוהב בתקציב הזה, שהוא היה רוצה לראות תקציב עם חמלה חברתית, שהוא היה רוצה לראות תשובות להרבה מאוד נושאים חברתיים, שערב הבחירות כולנו, כמעט כל סיעות הבית, התחייבנו לכך לציבור הבוחרים שלנו.

יורם מרציאנו: אני חושב שלא היתה מערכת בחירות במדינת ישראל שהנושא החברתי בה היה כל כך מרכזי בציבוריות הישראלית, כשאנשים הלכו להצביע הם האמינו באמת ובתמים שהם מצביעים הפעם עבור שינוי חברתי, והעיניים נשואות אלינו.

יורם מרציאנו: שמענו אותו גם בתקציב 2006 אומר: זה לא תקציב שלי, וזה נכון.

יורם מרציאנו: אנחנו יודעים בדיוק מי הביא למיליון וחצי עניים במדינת ישראל, אנחנו זוכרים איך כל מה שקרה במדינת ישראל היה פתיחת בתי-התמחוי.

יורם מרציאנו: לא אחת הגעתי לשם וראיתי אנשים נהנים לפתוח בתי-תמחוי, ופוליטיקאים שמגיעים לחתוך סרטים ולחנוך את בתי-התמחוי שנותנים אוכל לעניים.

יורם מרציאנו: ראינו את הנתון על 760,000 ילדים עניים - זו לא תולדה של חצי שנה.

יורם מרציאנו: זה לא מצב שקרה בעת כהונת הממשלה הזאת.

יורם מרציאנו: זאת בהחלט הזנחה מתמשכת של הרבה ממשלות במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: ראינו, לצערי הרב, במדינת ישראל תופעות של אנשים שמחטטים בפחי האשפה.

יורם מרציאנו: קלטנו עולים נהדרים במדינת ישראל ולא מצאנו להם תשובות של תעסוקה.

יורם מרציאנו: לא אחת ראינו מהנדסים ופרופסורים שהגיעו לתרום למדע במדינת ישראל, ומצאנו אותם מנקים רחובות או מחטטים בפחי האשפה.

יורם מרציאנו: המצב בצפון - רק עכשיו סיימנו מלחמה, ראינו את מה שקרה בעורף, ואני אומר לכם באופן הכי מפורש: כל זה הוא בהחלט תוצאה של הזנחה של הרבה מאוד שנים.

יורם מרציאנו: היום אני אומר לכם בשם סיעת העבודה, שאני גם היושב-ראש שלה, שנצביע כולנו בעד תקציב המדינה 2007 בקריאה ראשונה - -

לימור לבנת: אתם מאוהבים בו?

יורם מרציאנו: - - ואני גם אומר לכם, שלקראת הקריאה השנייה והשלישית יחולו בו שינויים שישביעו את רצוננו, משום שאני, כיושב-ראש הסיעה, מתכוון לעמוד על קוצו של יו"ד בכל הנוגע להסכמים הקואליציוניים שנחתמו אתנו ולקווי היסוד שנחתמו אתנו.

יורם מרציאנו: נעשה כל שביכולתנו על מנת שלא לוותר על אות אחת בהסכם הקואליציוני, כדי להביא בשורה חברתית למדינת ישראל.

יורם מרציאנו: על כך אני אומר לכם, שאנחנו, כסיעת העבודה, נצביע היום בעד.

יורם מרציאנו: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת מרציאנו.

גדעון סער: חברת הכנסת לימור לבנת מסיעת הליכוד, ואחריה - חבר הכנסת אברהים צרצור מסיעת רע"ם-תע"ל.

גדעון סער: חמש דקות.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייבת להודות שקצת מוזר לשמוע כאן את הדברים של חבר הכנסת יורם מרציאנו, שעד לפני ימים אחדים היה מגדולי המורדים בסיעת העבודה, והנה, רק התפטר שר אחד משרי העבודה והוא מונה להיות יושב-ראש - אל תיקח את זה באופן אישי, חבר הכנסת מרציאנו, אני מאוד מכבדת ומחבבת אותך, אבל אני רואה איך סיעת העבודה, כאיש אחד, תצביע היום בקריאה ראשונה בעד תקציב שעומד בסתירה גמורה, הכי בולטת שיכולה להיות, להתחייבויות של יושב-ראש מפלגת העבודה, סגן ראש הממשלה ושר הביטחון עמיר פרץ, שאמר ערב הבחירות ומייד לאחר הבחירות, והוא ממשיך ואומר גם עכשיו, שאין קשר בין טנקים לקשישים.

לימור לבנת: ערב הבחירות הוא התחייב שיהיה סדר-יום חברתי.

לימור לבנת: הוא אמר שיפעל לכך שהאג'נדה החברתית תתפוס את מקומה של האג'נדה הביטחונית, ומייד אחרי זה הלך והפך לשר ביטחון, במקום לקחת על עצמו תיק חברתי.

לימור לבנת: ממשלה שלך, העבודה שותפה בכירה ביותר בה, ועד היום אין שר רווחה בממשלה, וגם עכשיו, לאחר השינויים בהרכב הקואליציוני, מפלגת העבודה לא עמדה על זה שימונה שר רווחה.

לימור לבנת: יכולתם לעמוד על זה עכשיו ולהציב את זה כתנאי, וגם עכשיו אתם לא מציבים את זה כתנאי.

לימור לבנת: יש ויכוח מי יהיה השר במקומו של אופיר פינס, אהוד ברק, אולי מתן וילנאי, אבל השר שיהיה במקומו של אופיר פינס לא יהיה שר רווחה.

לימור לבנת: כי גם בהסכם הקואליציוני החדש, בתיקונים שהונחו על שולחן הכנסת בשבוע שעבר, היה כתוב שראש הממשלה ועמיר פרץ ידונו בנושא משרד הרווחה.

לימור לבנת: לא היה כתוב שמפלגת העבודה עומדת על כך וכי הגיעו לסיכום כלשהו, אלא שהם ידונו בנושא.

לימור לבנת: מדוע, חבר הכנסת מרציאנו?

גדעון סער: גברתי, היה כתוב שהם ידונו בדרכים למימוש הצורך במינוי שר רווחה.

לימור לבנת: אני מודה לסגן יושב-ראש הכנסת ויושב-ראש סיעת הליכוד, חברי, חבר הכנסת גדעון סער על התיקון.

לימור לבנת: הזיכרון שלו טוב משלי כי הוא יותר צעיר, אבל זה אותו דבר.

ראובן ריבלין: על הבמה הוא לא יושב-ראש סיעת הליכוד.

לימור לבנת: אמרתי שהוא גם יושב-ראש סיעת הליכוד, אבל בסדר, חבר הכנסת ריבלין, אני מקבלת את התיקון.

לימור לבנת: מכל מקום, סיעת העבודה אפילו לא עמדה על כך בהסכם החדש, עכשיו, בשבוע שעבר, שיהיה כתוב או שיוחלט על כך שיהיה שר רווחה בממשלת ישראל.

לימור לבנת: לא רק שהיא לא עמדה על כך שתקבל את התפקיד הזה, כי הרי יש שר חדש.

לימור לבנת: נכון ששר המדע, התרבות והספורט הוא תפקיד חשוב מאין כמוהו, אני עצמי הייתי שרת התרבות והספורט רק עד לפני כמה חודשים, ובכל זאת, הוא עולה כדי החשיבות של שר הרווחה.

לימור לבנת: קיום ההבטחות לבוחר של עמיר פרץ ושל אהוד אולמרט, הוא הרי הבטיח לנו מדינה שכיף לחיות בה וזה לא היה לפני הרבה זמן.

לימור לבנת: הבחירות היו ב-28 במרס - - -

יורם מרציאנו: בסך הכול חצי שנה.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: וכבר כיף כזה גדול, חבר הכנסת מרציאנו.

לימור לבנת: אני חייבת להודות.

יורם מרציאנו: אנחנו לא - - -

גדעון סער: תחילת הכיף.

לימור לבנת: אין מה לדבר, זה כיף בלתי רגיל.

לימור לבנת: חבר הכנסת מרציאנו, אני מבקשת.

לימור לבנת: כבר כיף כזה גדול, ועכשיו, אחרי תקציב 2007, אחרי שיש הקפאה של קצבאות הילדים והזיקנה והנכים והלידה והבטחת ההכנסה והמזונות לגרושות, למרות ההבטחות של הממשלה הזאת, למרות ההבטחות שתהיה החזרה של לפחות 1.5%, למרות כל אלה יהיה כיף עוד יותר גדול לחיות במדינה.

לימור לבנת: אין מה לדבר.

לימור לבנת: אף שיש עכשיו ביטול של הרעיון להקים בית-חולים באשדוד - ברגעים אלה ממש מתקיימת התכנסות באודיטוריום כאן, בכנסת, בעניין ההחלטה שלא להקים בית-חולים באשדוד - זה יהיה כיף מאוד גדול.

לימור לבנת: אף שאותם מיליארדים שהובטחו לפיתוח הנגב על-ידי המשנה לראש הממשלה ועל-ידי הממשלה, כמובן, והמשנה לראש הממשלה, השר שמעון פרס, היה אמור לטפל בכל הנושא הזה, יהיה כיף עוד יותר גדול בנגב, חבר הכנסת מרציאנו.

לימור לבנת: ואף שמיליארד שקל היו אמורים לעמוד לתשתית הרכבת, יהיה כיף מאוד גדול לתושבים בכרמיאל וביישובים אחרים ובערים אחרות, שהיו אמורים להשתמש בתשתיות האלה, שהן לא רק לטובת תושבי אותם יישובים, אלא גם חלק מהתפתחות הכלכלה כאן והאפשרות של אותם תושבים להגיע למרכז הארץ וממרכז הארץ אליהם.

לימור לבנת: להקים מפעלים ולעודד את הכלכלה וכמובן את אותן משפחות ואותם אזרחים - יהיה כיף מאוד גדול, כפי שאמר אולמרט, יהיה כיף נפלא ועצום וגדול.

לימור לבנת: ולכן - - -

ג'מאל זחאלקה: הוא לא אמר למי יהיה כיף.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהוא התכוון שכיף לו כי את באה אליו בתלונות?

לימור לבנת: יכול להיות.

לימור לבנת: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ברור לגמרי שבנוגע לתקציב הביטחון, ודאי שצריך יהיה לבחון כיצד אנחנו דואגים לשמור על רמת הביטחון דווקא נוכח איומים קשים ביותר שעומדים לפתחנו, ואני אומרת זאת כחברת ועדת החוץ והביטחון.

לימור לבנת: ודאי לאחר מלחמת לבנון השנייה, כאשר אנחנו יודעים מהו האיום הגלובלי שעומד מול כל העולם, של האסלאם הרדיקלי מול האיום שעומד לפתחנו כמדינת ישראל מחזיתות שונות.

לימור לבנת: בוודאי ובוודאי אנחנו צריכים לראות כיצד אנחנו מתמודדים עם האיום האירני, עם איום ה"חמאס", ה"חיזבאללה", האיום הסורי.

לימור לבנת: חובה עלינו לראות איך אנחנו מתארגנים עכשיו ועומדים מול כל אלה, אבל אנחנו צריכים לראות גם איך אנחנו מתמודדים עם התקציב העומד לרשותנו.

לימור לבנת: זה תפקידה של הממשלה.

לימור לבנת: כאשר עמיר פרץ החליט לקחת את תיק הביטחון, הוא ידע שהוא ימעל באמון הבוחרים שלו ובהבטחותיו לבוחרים.

לימור לבנת: הוא אומר שאין קשר בין טנקים לקשישים – מצוין.

לימור לבנת: תבוא הממשלה הזאת, עם התקציב הזה שהניחה על שולחן הכנסת ומבקשת היום שהכנסת תאשר בקריאה ראשונה, והיא תאשר אותו כנראה ברוב אוטומטי שיש לה, ותראה כיצד היא מתמודדת עם הבטחותיה לבוחר.

לימור לבנת: ואיך אמר שר האוצר?

לימור לבנת: ציטט אותו קודם יורם מרציאנו, שהוא לא מאוהב בתקציב.

לימור לבנת: ב-2006 הוא אמר: זה לא תקציב שלי, ב-2007 הוא אומר: אני לא מאוהב בתקציב.

לימור לבנת: אז מה כן?

לימור לבנת: אז עם מה מתמודדים?

לימור לבנת: ואיך הממשלה מחלקת אותו בשום שכל ועונה על הצרכים של מדינת ישראל, על כל החלקים שלה, על כל דרישותיה.

לימור לבנת: לבוא בביקורת, לבוא לבקר ולומר כל הזמן: אתם עשיתם כך, אתם עשיתם אחרת - זו חוכמה קטנה מאוד.

לימור לבנת: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שממשלת ישראל ובראשה ראש הממשלה אהוד אולמרט ושר האוצר אברהם הירשזון על כל סגניו ועל ממלאת-מקומו, חייבים תשובה לציבור בישראל.

לימור לבנת: זו חוכמה מאוד קטנה להרים ידיים, להוריד ידיים וללחוץ על הכפתורים ולהגיד שיש רוב.

לימור לבנת: הם חייבים תשובה לציבור בישראל, והיא לא יכולה לבוא רק מלחיצה על כפתורים ועל ניצחון ברוב טכני, ברוב אוטומטי, אלא תשובה אמיתית, מהותית, לגופו של עניין, איך הם מתכוונים שתהיה פה מדינה בכיף.

לימור לבנת: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת לימור לבנת.

גדעון סער: יעלה ויבוא חבר הכנסת אברהים צרצור מסיעת רע"ם-תע"ל.

גדעון סער: אחריו - חבר הכנסת חנא סוייד מסיעת חד"ש.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, הדבר שמקומם אותי תמיד בהתייחסות ממשלות ישראל, גם הממשלה הזאת, לדרישות ולצרכים של האוכלוסייה הערבית בישראל הוא, שבכל מצב שבו אנחנו נקראים כדי להעלות את הנושא של האוכלוסייה הערבית בפני הכנסת ובפני גופים אחרים, הממשלה מתייחסת אלינו ולדרישות שלנו באחת משתי הדרכים: או שהיא זורקת את מלוא האחריות על כתפי האוכלוסייה הערבית ומנהיגיה, או שהיא מביאה נתונים שמנסים לייצר תמונה ורודה, אף שכל העולם, לרבות ראשי ממשלות, שרים בממשלות שונות וגם מנהיגים וגם דוחות מבקר המדינה ואפילו החלטות של בג"ץ, כולם מודים בכך שיש פערים אדירים בין שתי האוכלוסיות האלה, בין הרוב היהודי לבין המיעוט הערבי, ויש צורך לעשות את הכול כדי לגשר מעל הפערים האלה.

אברהים צרצור: אבל, כשבאים לדון בדרכים כדי לטפל בפערים האלה, כדי לגשר, התוצאה היא, לצערי הרב, אפס מאופס.

אברהים צרצור: האפליה נגד האוכלוסייה הערבית חוגגת וצועקת לשמים.

אברהים צרצור: אפליה כלכלית, חברתית, כפי שאמרתי, קיבלה הכרה בהחלטות ממשלה, בהצהרות ראשי המדינה, בדוחות מבקר המדינה וכו'.

אברהים צרצור: הטיפול באפליית האזרחים הערבים צומצם עד כה, לצערנו הרב, ברמה ההצהרתית ומשרדי הממשלה נמנעו מהקצאת תקציבים שוויוניים ואף לא ביצעו במלואן את החלטות הממשלה.

אברהים צרצור: אני רציתי לחדד את מה שרציתי להגיד.

אברהים צרצור: מה רציתי לראות בתקציב של 2007 ולא מצאתי?

אברהים צרצור: רציתי למצוא פתרון לבעיות של השלטון המקומי הערבי ולא מצאתי.

אברהים צרצור: השלטון המקומי הערבי כמעט קורס.

אברהים צרצור: אין פתרון.

אברהים צרצור: רציתי לראות פתרון הולם למחסור בכיתות לימוד, שלא לדבר על תחומים אחרים בחינוך הערבי, ולא מצאתי.

אברהים צרצור: רציתי לראות הכרה מסיבית בכפרים הערביים הלא-מוכרים בנגב וגם בצפון, תוך הקצאת משאבים לחיסול הבעיות שכפרים כאלה סובלים מהן, ולצערי הרב לא מצאתי.

אברהים צרצור: רציתי מאוד למצוא הכרה בזכותם החוקית של המוסלמים ליהנות פעם אחת ולתמיד מהכנסות של הווקף האסלאמי, דבר שיכול להגדיל מאוד את אפשרויות הפיתוח של האוכלוסייה הערבית, ולצערי הרב לא מצאתי.

אברהים צרצור: רציתי מאוד למצוא איזה רמז להעמקת שירותי הדת בסקטור הערבי, גם המוסלמי וגם הנוצרי, ולצערי הרב לא מצאתי.

אברהים צרצור: כפי שאומרים, הדרישות של הדתיים היהודים בכנסת ישראל וגם מחוץ לה.

אברהים צרצור: דורשים תמיד שהם יקבלו את מלוא זכויותיהם הדתיות.

אברהים צרצור: גם לנו יש זכות אלמנטרית לדרוש ולקבל את הזכויות הדתיות שלנו.

אברהים צרצור: רציתי מאוד לראות הקמת אזורי תעשייה והרחבת תחומי שיפוט ופתרון הולם ומקיף של בעיית הקרקעות שערביי ישראל סובלים ממנה זה 58 שנים.

אברהים צרצור: לצערי הרב, לא מצאתי שום אינדיקציה לנושא הזה.

אברהים צרצור: ולבסוף, מאוד קיוויתי לראות בתקציב הזה איזו החלטה, ולו החלטה התחלתית, על הקמת אוניברסיטה ערבית, על הקמת עיר ערבית ראשונה.

אברהים צרצור: לצערי הרב, לא מצאתי שום דבר מהדברים האלה.

אברהים צרצור: לבסוף, אני מסכים במאה אחוזים עם מה שאמר חברי חבר הכנסת זחאלקה לפני כמה דקות, כשדיבר על האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: בכל הגוש הערבי, אנחנו צופים במשחק שקוראים לו משחק תקציב המדינה ואנחנו מרגישים שאין לנו כל יכולת להתערב בו או להשפיע עליו בצורה כזאת או אחרת.

אברהים צרצור: אני חושב שהגיע הזמן לזמן את הגוש הערבי בכנסת ולדון אתו ישירות על אופקים ונושאים שיכולים להקל, במידת האפשר, על התחושה הנוראה שאנו שרויים בה.

אברהים צרצור: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת צרצור.

גדעון סער: אחריו - חבר הכנסת חנא סוייד, שהוא ברגע זה אחרון הדוברים.

גדעון סער: אני אמור להיות אחריו, ומאחר שאין כאן חבר נשיאות אני אצרף את עצמי לתחילת הסבב הבא, שנקבע ל-16:30 כנראה.

גדעון סער: אדוני, לרשותך חמש דקות.

גדעון סער: בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, אין ספק שהתקציב המוצע מייצג את מדיניות הממשלה באופן כללי כלפי כלל האוכלוסייה בישראל, ובפרט כלפי האוכלוסייה הערבית במדינה.

חנא סוייד: כלפי כלל האוכלוסייה בישראל, אני חושב שההדגש המיוחד שאפשר להצביע עליו שזה תקציב שמכוון לאנשי ההון, בכוונה ובהנחה שאחרי שיגיעו לרוויה מבחינת העושר, יטפטפו קצת לעניים ולשאר האוכלוסייה.

חנא סוייד: כמובן, זו גישה לא מקובלת ומפלה כלפי שאר השכבות החלשות במדינה ובפרט כלפי האוכלוסייה הערבית, שהיא האוכלוסייה שהכי סובלת מעוני וממצב חברתי וכלכלי קשה.

חנא סוייד: כל העניין של הקפאת הקצבאות פוגע, כמובן, בכל השכבות החלשות במדינת ישראל, ובמיוחד באוכלוסייה הערבית, מכיוון ש-50% מהאוכלוסייה הערבית חיים מתחת לקו העוני.

חנא סוייד: ברור שהקפאת הקצבאות תפגע בעיקר ב-50% מהאוכלוסייה הערבית, גם לרוחב, מבחינת האחוז של האוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני, וגם מבחינת העומק של העוני, כלומר, כמה משתכרים ביחס לשכר המינימום.

חנא סוייד: לכן, אין ויכוח ונכון שציפינו, כפי שאמר חברי, שהתקציב הזה יבוא בבשורות, ולו מעטות, כלפי האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: להגיד את האמת, אין סיכוי שזה יקרה.

חנא סוייד: ציפינו שזה יתמודד עם בעיות השלטון המקומי הערבי, שהולך ומתפורר.

חנא סוייד: רשויות מקומיות שלא מצליחות לשלם את המשכורות, שלא מצליחות לממן את הפעילויות המינימליות מבחינת שירותים לאוכלוסייה, מצב שמכניס תסכול בלב האזרחים הערבים במדינת ישראל וייאוש מכך שהממשלה הזאת או ממשלות אחרות תבאנה אי-פעם שינוי אמיתי.

חנא סוייד: אחר כך מדברים על נאמנות למדינה ומה עומק הנאמנות הזאת ואיך מודדים אותה, הכול סיפורים.

חנא סוייד: אנחנו מצפים ואנחנו דורשים שהתקציב של המדינה יכוון לאיזה פרויקט אמיתי, בסדר-גודל לאומי, על מנת להחיות, על מנת לפתח את המגזר הערבי והיישובים הערביים.

חנא סוייד: למה לא צריך לקוות לכך שתקציב יסמן איזו מטרה על מנת לסגור את הפער הקיים בתל"ג, בתוצר הלאומי הגולמי, שקיים בין אזרח יהודי לערבי במדינה?

חנא סוייד: אנחנו מדברים על הבדל של 6,000 דולר לאזרח ערבי, לעומת כ-20,000 דולר לאזרח היהודי - -

ראובן ריבלין: 18,000.

חנא סוייד: זה ממוצע.

חנא סוייד: אם תפריד את שתי האוכלוסיות זה 20,000.

חנא סוייד: זה פשע חברתי כלכלי, ואחר כך מדברים על נאמנות ועל דברים כאלה.

חנא סוייד: אני חושב שהממשלה צריכה להציע תקציב ופרויקט שייצרו מקומות עבודה, יקימו אזורי תעשייה ויגרמו לפיתוח מואץ ולסגירת פערים במדינה.

חנא סוייד: זה בקשר לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: רציתי לדבר על מרכיב סמוי בתקציב הזה והוא עניין השחיתות.

חנא סוייד: גם אם יש תקציב מצוין וסגור טוב ומחולק למשרדים שונים, השחיתות הקיימת במנגנון - וכפי שפורסם לאחרונה, ישראל מככבת בסולם הזה במקום 34 בדירוג הבין-לאומי.

חנא סוייד: השחיתות מאוד שייכת לעניין התקציב.

חנא סוייד: שחיתות, משמעותה מס סמוי.

חנא סוייד: זה להפוך "אפסייד דאון" את כל העניין של סדר העדיפויות במדינה.

חנא סוייד: מי נפגע מזה בעיקר?

חנא סוייד: גם השכבות החלשות, גם האזרחים הערבים.

חנא סוייד: מי נהנה מזה הכי הרבה?

חנא סוייד: מי שהכי מקושר, מי שהכי בעל הון במדינה.

חנא סוייד: לכן אני חושב שזאת משימה בפני הכנסת ובפני כל רשויות המדינה שגם בשחיתות, שמשפיעה באופן נגטיבי ביותר על הסדר הכלכלי-החברתי במדינה, צריך להילחם.

ראובן ריבלין: באיזה מובן שחיתות?

חנא סוייד: שחיתות בקבלת החלטות, בהעדפת חברות מסוימות, בעד העדפת סקטורים מסוימים, בהחלטות מינהליות.

חנא סוייד: אני צריך להצביע לך על שחיתויות?

חנא סוייד: היריעה תקצר אם אני אתחיל למנות עכשיו שחיתויות.

ראובן ריבלין: שחיתות במובן של הון ושלטון?

חנא סוייד: בוודאי, זה העיקר.

חנא סוייד: להפוך את סדר העדיפויות, את הסדר התקין של קבלת החלטות בכל התחומים.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

חנא סוייד: אני חושב שהתקציב הזה לא מביא שום בשורה וצריך להצביע נגדו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

ראובן ריבלין: יש לך הרבה זמן, גברתי היושבת-ראש.

קולט אביטל: לא, אנחנו תיכף יוצאים להפסקה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, גברתי שרת החוץ, כנסת נכבדה, שמעתי את הדיון והגעתי לכלל מסקנה שנציגים של סיעות אשר היו שותפים למדיניות הכלכלית בשנים האחרונות, יכולים, בלי לחוש שום בעיה, לתקוף מדיניות שהם היו שותפים לה והצביעו בעדה.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שאתה עושה.

גדעון סער: לא.

גדעון סער: תקשיב לי, חבר הכנסת זחאלקה, ותראה שאין שום סיכוי כזה מבחינתי.

גדעון סער: אתה יכול לתקוף את מדיניות כל הממשלות הקודמות באופן לגיטימי, כי תמיד היית באופוזיציה.

גדעון סער: הדבר יהיה עקבי ועם אינטגריטי.

גדעון סער: כאשר יש חברים - תיכף נדבר על מה שהם עושים עכשיו - שהיו בליכוד והיום הם בקדימה, אבל הם היו חברים יחד אתי באותה סיעה, כפי שהיתה שרת החוץ, והצביעו באותו אופן - מובן שאני לא אומר את זה כלפי השרה, כי היא לא השתתפה בדיון, אבל חברים אחרים מסיעתה, שהיו שותפים למדיניות הכלכלית, הצביעו בעדה פעם אחר פעם פה, במליאת הכנסת, בדיוק כפי שאני עשיתי - ובאים להתגולל על הממשלה הקודמת בנושא הכלכלי או על שר האוצר הקודם, זה דבר מוזר.

גדעון סער: בסיעת העבודה זה עולה מדרגה מבחינה רטורית, אבל עם זאת, סיעת העבודה, אין ממשלה שהיא לא היתה שותפה לה.

גדעון סער: מאז ממשלת ברק היא היתה שותפה בכל הממשלות.

גדעון סער: היא הרכיבה את ממשלת ברק, היא היתה שותפה בממשלת שרון הראשונה, היא היתה שותפה בממשלת שרון השנייה, היא שותפה בממשלתו של אהוד אולמרט - על מה היא מתגוללת כאשר היא תוקפת את מה שקרה?

גדעון סער: צריך לקבל אחריות ולייצב סטנדרט בחיים הפוליטיים, שבו אתה אחראי למעשים שלך, להצבעות שלך, לרקורד שלך, ואני חושב שזה דבר חשוב.

גדעון סער: יש עניין של הבטחות לציבור.

גדעון סער: אני שואל, חברת הכנסת יחימוביץ, למה אתם מתגוללים כך על בנימין נתניהו?

גדעון סער: הרי כל כך הצלחתם בזה בבחירות, בזכות זה קיבלתם מנדטים, בגלל זה שהצלחתם בזה בבחירות.

גדעון סער: אתם ניהלתם בחירות על הנושא החברתי יחד עם סיעות אחרות, ואלה היו בחירות על הנושא החברתי, אחרת לא היתה יושבת כאן סיעה חדשה עם שבעה מנדטים.

גדעון סער: אנחנו ניסינו במערכת הבחירות להסביר את הסכנות הקיומיות, להסביר את הסכנות הביטחוניות, להסביר את נושא הטילים, להסביר את נושא ה"חמאס", להסביר את נושא ה"חיזבאללה", ואני מודה שלא כל כך הצלחנו.

גדעון סער: יכול להיות, לפי סקרי דעת הקהל, שאם היינו הולכים היום לבחירות, הציבור היה מבין יותר טוב את הדברים שעליהם דיברנו במערכת הבחירות.

גדעון סער: לבוא היום ולהשתמש ברטוריקה הזאת, חברת הכנסת יחימוביץ?

גדעון סער: מילא, בתקציב 2006, שהיה תקציב שבמקורו אכן מר נתניהו כשר האוצר היה שותף ובא לכנסת לאישורה כמעט שנה לאחר התפטרותו, יכולתם להיאחז בזה.

גדעון סער: היום זה תקציב נטו של מר אולמרט, מר עמיר פרץ ומר הירשזון.

שלי יחימוביץ': חבר הכנסת סער, אתה לא מבין על מה - - -

גדעון סער: אני מבין מה שאני מבין.

גדעון סער: אני מבין מה שאני מבין.

שלי יחימוביץ': זה מתוך כבוד והערכה שהוא מצליח - - -

גדעון סער: את זה אמרת, אבל הקרדיט לתקציב הזה הוא לאולמרט, לעמיר פרץ ולהירשזון, לטוב ולרע.

גדעון סער: הם גיבשו אותו, הם מביאים אותו לכנסת.

גדעון סער: יכול להיות שיש לך טענה מהתחום האידיאולוגי, שהם הולכים בדרכו של נתניהו.

גדעון סער: זה בסדר.

גדעון סער: אנחנו, הליכוד, עשינו דברים גדולים, עשינו גם טעויות, שילמנו גם מחיר, למדנו גם לקח, אבל אתם הפניתם עורף בצורה הבוטה ביותר, בזמן הקצר ביותר, לציבור ששלח אתכם לפה.

גדעון סער: ואתם באים ומתחסדים בכל מיני טיעונים.

גדעון סער: מי בכלל יכול להבין את זה?

גדעון סער: עומד שר האוצר ומדבר על כך ששנת 2007 תהיה היערכות למלחמה בעוני.

גדעון סער: היערכות.

גדעון סער: המלחמה תהיה באיזה שלב בעתיד, כשלא נהיה לא מוכנים בעוד מלחמה.

גדעון סער: זאת תהיה שנת היערכות, אבל יש תוכנית למלחמה בעוני - שרת החוץ ודאי מכירה אותה - היא מוכנה מ-2005, היא קיימת משנת 2005, לרבות הנושא שכל הזמן מדברים עליו, מס הכנסה שלילי.

גדעון סער: תנו לנו הזדמנות לתמוך בזה.

גדעון סער: למה אתם לא מביאים את זה?

גדעון סער: אין בשורה בתקציב הזה, לא בשורה כלכלית, לא בשורה חברתית, כפי שהממשלה אינה מצליחה בכל שאר התחומים.

גדעון סער: שמעתי את הדברים.

גדעון סער: מה שאמר שר האוצר, שהוא לא מאוהב בתקציב, אמרו בצורה יותר בוטה חברי הקואליציה.

גדעון סער: לא ראיתי פער כל כך גדול בין התנגדות למשהו, שהיום, בעוד שעה קלה, הכנסת הולכת להצביע בעדו - בצורה קיצונית כל כך.

גדעון סער: אבל אתם תיתנו על זה את הדין, יהיו הבחירות מתי שיהיו.

גדעון סער: אתם תיתנו על זה את הדין בפני הבוחר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודיע על הפסקה לשעה קלה.

קולט אביטל: הכנסת תפסיק עכשיו את דיוני המליאה ואנחנו נחזור ונתכנס כאן בשעה 16:30 לסיבוב האחרון של נאומי הסיעות לפני ההצבעה.

קולט אביטל: ובכן, הדיונים מתחדשים בשעה 16:30.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: (הישיבה נפסקה בשעה 15:28 ונתחדשה בשעה 16:33.

קולט אביטל: )

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אני מחדש את הדיונים על התקציב.

יצחק זיו: אתה לא יכול לחדש, כי אין שר.

אחמד טיבי: אני מחדש, אני מחדש, ברשותך, את הדיונים ופותח מחדש את הישיבה.

אחמד טיבי: אני קורא לחבר הכנסת רן כהן לעלות לשלוש דקות לפני שאנחנו עוברים לדיונים הסיעתיים של עשר דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מודה למזכירות הכנסת וליושבת-ראש על שאפשרו לי לשאת דברים.

רן כהן: נעדרתי מהמליאה עד עכשיו כיוון שהייתי בכנס שדרות לחברה.

רן כהן: חשבתי שהכרחי להיות שם.

רן כהן: לכן איחרתי, אבל הנה הגעתי בזמן כדי לומר את דברי על התקציב הזה שאני מתנגד לו מכול וכול.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להעלות על הדעת שאפשר לצרף מישהו יותר טוב מאיווט ליברמן לממשלה כדי להעביר את התקציב האנטי-חברתי הזה; אולי נתניהו, אולי אפשר היה לצרף את נתניהו, כי הוא בעצם אבי אבות התקציב הזה, שלצערי הרב מרכיבי הקואליציה תומכים בו.

רן כהן: הנה, אני אביא רק כמה וכמה דוגמאות, על קצה המזלג, כיוון שיש לי רק שלוש דקות.

רן כהן: חבר הכנסת טיבי, תראה, נלחמנו בשיניים להגדיל את התקציב, לא ב-1% ולא ב-1.7%, אלא ב-2.6%.

רן כהן: אמרנו שזה נותן עוד 2 מיליארדי שקלים שאתם אפשר לעשות צמיחה כלכלית וצדק חברתי.

רן כהן: אמרו: אי-אפשר, אי-אפשר, אי-אפשר.

רן כהן: מה מציעים עכשיו?

רן כהן: הגדלה של התקציב ל-3.8%.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי היתה מלחמה.

רן כהן: אבל היה גם אסון חברתי, אז למה לא היה אפשר להגדיל ב-3.8% כדי להתמודד עם המשבר החברתי, השר נהרי?

רן כהן: למה?

רן כהן: למה כשמתחשק לממשלה זה בסדר, וכשלא מתחשק לפקידי האוצר זה לא בסדר?

רן כהן: הרי הדבר הזה הוא פשוט משחק בגורל המדינה, ולצערי הרב, אתם, אנשי הקואליציה, נכנעים לזה, והולכים עם זה, כמו עדר צאן.

משולם נהרי: לא נכנענו.

רן כהן: נכנעים.

רן כהן: עובדה.

רן כהן: אתם לא הסכמתם להעלות מ-1% ב-2006 ל-1.7%, כמו שכבר היה כתוב בתוכניות ל-2007, אתם קיבלתם ונכנעתם, אף שזה קיצץ ברווחה, בשיכון, בחינוך, בכל הדברים שהציבור רוצה.

משולם נהרי: עוד לא הסתיימה המערכה.

רן כהן: 2006 - נגמר.

רן כהן: וב-2007 הרי לא תגדילו ביותר מ-3.8%.

רן כהן: כלומר, היקף התקציב לא יגדל, כי זה כבר באמת מתחיל להיות מוזר, אבל עזוב את זה.

רן כהן: השר נהרי, הייתי שר התעשייה והמסחר, בתקופתי תקציב מרכז ההשקעות היה 1.5 מיליארד שקלים, עם זה הממשלה הלכה בבום לצמיחה כלכלית, לפריפריה, ליצירת מקומות עבודה, להעלאת פריון העבודה ושכר העבודה.

רן כהן: אתה יודע מה התקציב השנה, ב-2007?

רן כהן: 160 מיליון שקלים, ומזה 40 מיליון שקלים כבר משועבדים ל"אינטל".

רן כהן: נשארו לכם 125 מיליון שקלים.

רן כהן: האם עם זה תהיה צמיחה כלכלית?

רן כהן: הרי אתם הופכים את נושא ההשקעות לבדיחה ולגיחוך.

רן כהן: לא תהיה צמיחה כלכלית, ודאי לא תהיה צמיחה בפריפריה, אלא אם כן מרכז ההשקעות יוכל לתת תמיכות לאנשי עסקים ולעסקים שיעסיקו גם נכים, למשל.

רן כהן: למה מרכז ההשקעות לא נותן היום לעסקים שיקבלו נכים לעבודה כמו שיקבלו היום בפריפריה?

רן כהן: אתם לא מעודדים כלום.

רן כהן: נכי ישראל לא מסוגלים למצוא עבודה, כי אתם לא מגבירים שום דבר כדי שהם ימצאו עבודה.

רן כהן: אני אביא דוגמה שנייה – קיצוץ ברכבות.

רן כהן: איפה השכל?

רן כהן: אני שמח ששרת החוץ כאן.

רן כהן: איפה השכל, אלוהים אדירים?

רן כהן: היו בתכנון רכבת לכרמיאל, רכבת לאשקלון, רכבת לעפולה.

רן כהן: מיליארד שקל קיצצתם מההשקעות האלה.

רן כהן: זה נגד הצמיחה ונגד הפריפריה.

רן כהן: איך אתם עושים דבר כזה?

רן כהן: משפט אחד ממש לסיום.

אחמד טיבי: בבקשה.

רן כהן: חבר הכנסת טיבי, אני מודה לך.

רן כהן: דחיית העלאת שכר המינימום.

רן כהן: כבר סוף-סוף בא הגואל, ונאמר שיעלו את שכר המינימום, אז במרס בשנה הבאה הוא צריך לעלות בעוד 125 שקלים.

רן כהן: איפה האוצר מצא את הקופה שתבריא את הכלכלה הישראלית?

רן כהן: בדחיית ההעלאה הזאת לנובמבר הבא.

רן כהן: מדחייה לדחייה העובדים כבר יחפשו את שכר המינימום בעדשה.

רן כהן: אחרון אחרון, חוק ההסדרים הזה הוא חוק הסדרים רע, מנופח, שמן, מרושע בכל חלקיו.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם, אדוני היושב-ראש, שהכנסת הזאת תצביע בעד התקציב ובעד חוק ההסדרים.

רן כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים עכשיו לדיון עם נציגי הסיעות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עזמי בשארה – בל"ד, בבקשה.

אחמד טיבי: עשר דקות.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו אומנם בסיכומים, אבל כמובן לא מסכמים את התקציב, הרי יהיו עוד הרבה שינויים בתקציב הזה, יש הרבה דברים שבטוח לא יעברו בכנסת, גם הקואליציה לא תסכים להעביר כמה דברים שיש בתקציב.

עזמי בשארה: אבל כבר עכשיו, בקריאה הראשונה, יש לנו כמה הערות שנוגעות למדיניות.

עזמי בשארה: התורה שהרביצו בבית הזה כבר כמה שנים, שהדרך למלחמה בעוני, בפער החברתי, היא הצמיחה - אגב, אף פעם לא חלקתי על כך שצמיחה, מדיניות מיסוי ראויה והשקעה בחינוך הן תרופה כדי לגשר על פערים חברתיים.

עזמי בשארה: אבל מה קורה?

עזמי בשארה: אף שיש צמיחה ואותה ממשלה מתהללת בצמיחה, הירידה המצטברת בשירותים החברתיים נמשכת.

עזמי בשארה: מה שהיה בשנת 2000, כמעט 55% מתקציב המדינה שהוצאו על חינוך, חברה, בריאות וכו' - היום זה 50%.

עזמי בשארה: הירידה המצטברת של ההוצאות הישירות על שירותים חברתיים – כ-12%.

עזמי בשארה: הירידה המצטברת בארבע השנים האחרונות בקצבאות - ואני לא מהחסידים הגדולים שלהן, כי אני בכלל נגד עוני וגם נגד קצבאות, אבל כל עוד יש עוני צריך קצבאות, אין מה לעשות, זה הדבר היחיד שהחברה יכולה לעשות למען העניים – היא 11%, ויש קיפאון מהשנה שעברה ועד היום.

עזמי בשארה: כלומר, למרות כל הסיכומים שיחזרו לרמות הקודמות, הם מקפיאים עכשיו את הגדלת הקצבאות החברתיות לשנה הזאת, שנת 2007.

עזמי בשארה: אגב, אני חושב שזה לא יעבור.

עזמי בשארה: אני חושב שתהיה על זה הרבה מהומה, כי ניסו לא להצמיד את זה בכלל למדד.

קריאה: לא בטוח שיהיה - - -

עזמי בשארה: כל זה ברור, והוכח שהקשר בין גישור על פערים במדיניות חברתית לבין צמיחה זה עניין של מדיניות ולא עניין של צמיחה.

עזמי בשארה: תיתכן צמיחה עם הגדלת הפער החברתי, כל עוד המדיניות היא כזאת.

עזמי בשארה: תיתכן צמיחה, וההוצאות על השירותים החברתיים ימשיכו לגדול.

עזמי בשארה: אומרים: כן, כי חלק הולך בכיוון של הפרטה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת ההזדמנות להגיד שמביאים כאר

עזמי בשארה: בעה שינויים מבניים עיקריים בתקציב הזה, הכוללים דבר כמו הפרטת חברת החשמל.

עזמי בשארה: אגב, אולי תופתעו אולי לא, אבל אני לא ממתנגדי הפרטת חברת החשמל.

עזמי בשארה: אני בדרך כלל נגד הפרטה, אבל חברת החשמל זה מונופול חברתי אדיר, עם אריסטוקרטיה של מעמד פועלים, שלדעתי כל עוד הוא מתפקד בצורה הזאת, הוא גם לא יעסיק ערבים, אלא אם יהיו הפרטה, תחרות וירידת מחירים.

עזמי בשארה: זו דעתי על חברת החשמל המהוללת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בשארה, גם המגזר העסקי אמור בדרך כלל להעדיף כשרונות לא על רקע לאומי, ובכל זאת הוא לא עושה זאת.

עזמי בשארה: כן, אבל קל יותר.

עזמי בשארה: אנחנו נכנסנו אפילו לתחומים כמו מחשבים בצורה קלה יותר מאשר לארגונים כמו חברת החשמל.

עזמי בשארה: באזורים מסוימים נכנסו מהנדסי מחשבים ערבים, כי יש להם היצע וביקוש, אבל אני מסכים אתך שזה לא יילחם בגזענות, אבל זה יוריד מחירים.

עזמי בשארה: אני לא יודע, גם אם אני בעד הפרטת חברת החשמל ולא דברים אחרים שמפריטים פה – במיוחד שירותים חברתיים, ואני מתנגד בתוקף לכל הפרטה של בריאות, חינוך וכו' – אסור לעשות את זה בחוק הסדרים.

חיים אורון: עוד פעם על העניין - - -

עזמי בשארה: מה, מפריטים בחוק הסדרים?

עזמי בשארה: זה שינוי מבני.

עזמי בשארה: עושים את זה במחטף?

עזמי בשארה: במשמעת קואליציונית עושים שינויים מבניים מהסוג הזה?

עזמי בשארה: בשוט של המשמעת הקואליציונית מעבירים שינויים אדירים כאלה בכלכלה ובחברה?

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת בשארה, דרך אגב, יש סיכום עם ועד עובדי חברת חשמל, שדנים בזה ועוסקים בזה, וזה לא יהיה עד 31 בדצמבר.

אביגדור יצחקי: אני לא רואה איך גומרים את העניין הזה.

עזמי בשארה: אני מצטרף אליך בתקווה שהתקציב הזה כולו לא יעבור עד 31 בדצמבר.

עזמי בשארה: זאת הצהרת כוונות.

עזמי בשארה: נגיד שהתקציב וחוק ההסדרים בצורתו הקיימת זה הצהרת כוונות בלבד, אבל לא כל הכוונות גם טובות.

עזמי בשארה: אמרנו שהצמיחה נמשכת והפער החברתי גדל וההוצאות החברתיות מצטמצמות למרות הצמיחה, ראו זה פלא.

עזמי בשארה: אנחנו חלוקים אידיאולוגית מבחינת השקפות העולם בבית הזה, אבל במגזר הערבי הבעיה היא שאין מול כל זה משהו שיפיק תועלת מההפרטה, כלומר, אין בורגנות ערבית.

עזמי בשארה: המגזר הערבי מוזכר פה בכמה וכמה הקשרים מאוד גרועים, כמו איחוד רשויות.

עזמי בשארה: מה שנתניהו ניסה לעשות בתקופתו ולא הלך, עוד פעם יש ניסיון לאחד רשויות.

עזמי בשארה: כל מה שיש לממשלה הזאת להגיד למגזר הערבי זה: אני אקצץ בכך שאני אאחד רשויות, כאילו אם תיקח שני כפרים הם יהפכו לעיר, כי אתה רוצה שפתאום יבנו לגובה וכו'.

עזמי בשארה: הדברים האלה מראים שאנשים מנותקים לגמרי מהריאליה החברתית ומהמצב החומרי.

עזמי בשארה: רעיונות סתם מתרוצצים בחוק ההסדרים.

עזמי בשארה: אני חושב שעשו לאחרונה צעד, כנראה חיובי.

עזמי בשארה: שמעתי שראש הממשלה מינה או רוצה למנות ועדה שתייעץ לו בענייני פיתוח כלכלי של המגזר הערבי.

עזמי בשארה: עוד הצהרת כוונות.

עזמי בשארה: אני לא יודע מה יצא מזה, אבל אם זאת עוד ועדה ועוד טחינת מים, זה לא אומר דבר.

עזמי בשארה: אבל, למגזר הערבי יותר מכל דבר אחר, אפילו יותר מהתבכיינות ואפילו יותר מהתביעות שלנו לשוויון, מה שדרוש יותר מכל דבר זה פיתוח כלכלי של המגזר הערבי, כי זה בסופו של דבר יחסוך לנו הרבה מהתלונות בענייני האפליה, כאשר האפליה נוגעת לעניינים התקציביים ולמיסוי.

עזמי בשארה: אומרים לנו: מיסוי מועצות מקומיות.

עזמי בשארה: את מי ימסו?

עזמי בשארה: אין תעשייה, אין עסקים, וזה מעגל סגור שאנחנו לא יודעים מה התחלתו ומה סופו, איפה התרנגולת ואיפה הביצה.

עזמי בשארה: למה במגזר הערבי לא יכולות העיריות לגבות מסים?

עזמי בשארה: כי המצב הכלכלי גרוע.

עזמי בשארה: אין עסקים.

עזמי בשארה: אין עירייה בארץ שתחיה מגביית מסים מדיור, אלא בדרך כלל מעסקים ותעשייה.

עזמי בשארה: למה בשנים האחרונות כל מי שמתקרב לעשירון העליון במגזר הערבי, כל מיני אנשי עסקים שאין להם שום עסק בפוליטיקה ואני לא יודע במה הם תומכים - בל"ד או הרשימה המאוחדת, או אולי אפילו מפלגות של השלטון - רק מתקרבים לעשירון העליון וכבר שנתיים אני שומע שהם פשטו רגל?

עזמי בשארה: אני לא רואה שום איש עסקים או בורגנות מתפתחים במגזר הערבי, שום דבר.

עזמי בשארה: איך אפשר לנהל כלכלת חברה כזאת, כאשר כל החברה עברה מחברה של פלאחים לשכירים, בלי עסקים ובלי כלכלה, חברה בלי כלכלה לגמרי?

עזמי בשארה: מובן שאין לה אוניברסיטה במקרה הזה, מובן שלא תהיה בה שום קרן לשום דבר, ומובן שלא יהיו לה אנשים שישלמו מסים לעיריות, כי אין כלכלה.

אביגדור יצחקי: באיזו מדינה?

אביגדור יצחקי: בישראל?

עזמי בשארה: לא, אני מדבר על החברה הערבית בישראל.

עזמי בשארה: זו חברה בלי כלכלה.

עזמי בשארה: זו חברה שעברה מכלכלה פלאחית ל-wage workers, לעובדים שכירים בלי כלכלה, לא בורגנית, לא חקלאית ולא פלאחית.

עזמי בשארה: אין כלכלה, זה פשוט בלי מבנה כלכלי.

עזמי בשארה: במקום כל הזמן לדבר על סובסידיות ומה לעשות וכו', אף ממשלה בישראל לא ישבה וחשבה איך לפתח כלכלה של המגזר הערבי.

עזמי בשארה: אני שומע שתמונה ועדה על-ידי ראש הממשלה.

עזמי בשארה: אתם יודעים שכשרוצים לקטול נושא, ממנים לו ועדה.

עזמי בשארה: יש ועדת שרים לענייני המגזר הלא-יהודי, בכלל לא המגזר הערבי, שהיושב-ראש שלה עמיר פרץ, ככה שנכשיר את זה שתהיה עוד ועדה כשליברמן נכנס לממשלה.

עזמי בשארה: אנחנו לא מאמינים בוועדות.

עזמי בשארה: אני לא רואה שיש שינוי בכיוון – לדעתי, הלא-טוב והגרוע - שאליו מתפתחת הכלכלה הישראלית בתקציב הזה גם מבחינת הצדק החברתי וגם מבחינת האפליה.

עזמי בשארה: כל מה שיש להם להציע לנו זה לאחד כפרים ערביים עוד פעם, מאבק שנלחמנו בו.

עזמי בשארה: נכשיל את זה.

עזמי בשארה: עוד פעם זה לא יצליח.

עזמי בשארה: אני מודה על הסבלנות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, עשר דקות.

אחמד טיבי: אחריו היה אמור לדבר חבר הכנסת טיבי, אבל הוא התחלף עם חבר הכנסת רביץ מיהדות התורה, כי אני מנהל את הישיבה.

חיים אורון: - - -

אחמד טיבי: אתה אחרי חבר הכנסת רביץ.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, גברתי השרה, התקציב הזה, אם להגדיר אותו בשתי מלים, הוא תקציב של אובדן הבושה.

דב חנין: יותר מכל דבר אחר הוא תקציב של אובדן הבושה, קודם כול כי הוא תקציב המשך.

דב חנין: זה תקציב המשך למדיניות נתניהו, שנדחתה על-ידי הבוחר הישראלי בבחירות שהתקיימו השנה.

דב חנין: לפני כמה חודשים אנחנו התבקשנו כאן לאשר את תקציב 2006, ולא היתה בכנסת מחלוקת, גדולה לפחות, על כך שזה תקציב אנטי-חברתי, שזה תקציב שהוכן על-ידי נתניהו והובא לאישור הממשלה הקודמת.

דב חנין: אז אמרו לנו: עכשיו אין זמן, אנחנו באיחור, אין ברירה, צריך לאשר את התקציב הזה, אבל חכו ותראו, כשיגיע תקציב 2007, תגיע אתו גם הבשורה החברתית.

דב חנין: והנה הגיע תקציב 2007 והבשורה החברתית כמובן איננה.

דב חנין: במקומה הגיעה מכה נוספת – תקציב 2007 הוא הודאה של מפלגות הקואליציה בהונאת הבוחר הישראלי.

דב חנין: אתם נבחרתם על סדר-יום חברתי ואתם מביאים סדר-יום אנטי חברתי.

דב חנין: אתם ממשיכים במדיניות של מתנות לעשירים ומלקות לעניים.

דב חנין: לעשירים אתם נותנים הטבות מס מרחיקות לכת, כי הרי הדרך היחידה לעודד אותם היא בסוכריות.

דב חנין: מהעניים אתם מקצצים – מקצצים בקצבאות של נכים, של מובטלים, של קשישים, של אמהות – כי הרי הדרך היחידה להתייחס אל העניים היא בשוטים.

דב חנין: העניים הם לדעתכם סוג שונה של בני-אדם, הם מבינים רק שוטים.

דב חנין: ואם השוטים לא מספיקים, אפשר להוסיף עליהם גם עקרבים ודוחים את העלאת שכר המינימום.

דב חנין: העניים הם הקורבנות הראשונים של התקציב הזה.

דב חנין: זה תקציב של המשך המלחמה בעניים, במקום מלחמה בעוני.

דב חנין: התמונה הכללית של התקציב הזה היא תמונה רעה, תמונה של העדר בושה, אבל הרוע נמצא גם בפרטים.

דב חנין: אני רוצה לדבר על כמה פרטים שנותרו, להביא דוגמאות של "השטן נמצא בפרטים".

דב חנין: השטן נמצא בפרטים - רוצים למשל לפגוע בנזקקים לשירותי סיעוד.

דב חנין: למשל, לא לאפשר מטפלים ממלאי-מקום שנדרשים ליום המנוחה השבועי של המטפל; כשהמטפל נמצא ביום מנוחה שבועי או בחופשה שנתית, לא לאפשר מילוי מקום.

דב חנין: למשל, לגבות מהנזקקים לטיפול סיעודי דמי טיפול בסדר-גודל שיכול להגיע עד 2,000 שקלים.

דב חנין: למשל, לחייב את הנזקקים לקבל עובדים רק באמצעות סוכנויות כוח-אדם.

דב חנין: למשל, להגביל את משך השהות של עובדים בסיעוד ולסלק מהארץ מטפלים שהתאימו לעבודה ולנזקק לעזרה.

דב חנין: השטן נמצא בפרטים.

דב חנין: יש אבטלה?

דב חנין: רוצים לקצץ במרכזי הכשרה מקצועית.

דב חנין: במקור רציתם לקצץ שבעה, אני מבין שעכשיו אתם מסתפקים בקיצוץ קטן יותר, אבל כל הכיוון הזה הוא מוטעה.

דב חנין: השטן נמצא בפרטים.

דב חנין: ניקח למשל את סעיף 230ג לחוק הביטוח הלאומי.

דב חנין: אתם רוצים לחייב את מי שנדחתה תביעתו לגמלת סיעוד לשלם אגרה במקרה של תביעה חוזרת.

דב חנין: זו ממש דוגמה של רוע לב.

דב חנין: מי מבקש גמלת סיעוד?

דב חנין: מי שבאמת זקוק לה.

דב חנין: ומי קובע?

דב חנין: הביטוח הלאומי הוא הקובע.

דב חנין: הוא יכול לאשר והוא יכול לדחות.

דב חנין: אבל מטבע הדברים, בתחום הזה התנאים משתנים.

דב חנין: גם מי שלא היה זכאי אתמול לגמלת סיעוד, יכול בהחלט להיות שיהיה זכאי לה מחר.

דב חנין: למה לייצר מנגנון של הרתעה והענשה?

דב חנין: למה לייצר מנגנון שירתיע אנשים מפני הזכות שלהם לבקש ולקבל גמלת סיעוד?

דב חנין: השטן נמצא בפרטים.

דב חנין: תקופת התיישנות מיוחדת של ארבע שנים לנפגעי גזזת.

דב חנין: שיא האבסורד.

דב חנין: ב-1994 חוקקה הכנסת חוק שמקנה זכות פיצוי לנפגעי הגזזת, אף שעברו עשרות שנים מאז ביצוע טיפולי ההקרנות על-ידי המדינה.

דב חנין: כשחוקקה הכנסת את החוק היא ידעה שמדובר בתיקון עוולה שנעשתה מזמן, לפני עשרות שנים.

דב חנין: היום קובעים תקופת התיישנות מיוחדת, כדי לשלול מהחולים הללו את הזכות לפיצוי.

דב חנין: אני יודע שתגידו לי: כן, אבל אנחנו בקריאה ראשונה, וחלק גדול מהרעות שאתה תדבר עליהן נסיר בהמשך הדרך.

דב חנין: ואני אומר לכם, חברי הכנסת, גברתי השרה: אין בושה.

דב חנין: אין בושה.

דב חנין: כי צריך היה להתבייש להעלות את הרעיונות האלה על הכתב.

דב חנין: צריך היה להתבייש להביא בפני הכנסת חוק כזה מלכתחילה.

דב חנין: זה לא צריך להיות עניין של משא-ומתן ולחצים.

דב חנין: יש דברים שלא ייעשו, ואלה דברים שלא ייעשו.

דב חנין: אבל השטן נמצא לא רק בפרטים, הוא נמצא גם בקווים הגדולים.

דב חנין: המשך ההפרטות - דיברו כאן על חברת החשמל, אבל זה לא רק חברת החשמל.

דב חנין: כשאנחנו מדברים על הפרטה, בעצם על חלוקת נכסי הציבור, בדרך כלל במחיר מציאה, לכל מיני מקורבים לצלחת.

דב חנין: יש הדברים שהתפרסמו ויש הדברים שיתפרסמו על ההפרטות שעוד יהיו; הקו הבסיסי הוא קו ברור.

דב חנין: הקו הבסיסי הוא קו של חלוקת נכסי הציבור למקורבים.

אביגדור יצחקי: - - -

דב חנין: הפרטה, כפי שאני למדתי וכפי שאני אשמח להראות לך, חבר הכנסת יצחקי, היא תמיד חלוקת נכסי הציבור למקורבים.

דב חנין: הפרטה מתבטאת גם בהסרת אחריותה של המדינה ובהתפרקותה של המדינה מהאחריות הציבורית שלה לאזרחים שלה.

ציפי לבני: אתה יכול לומר שזה עובר לבעלי יכולת, אבל המלה "מקורבים" מרמזת - - -

דב חנין: אני בהחלט מתכוון למה שאמרתי.

דב חנין: אני בהחלט מתכוון למה שאמרתי.

דב חנין: "מקורבים" זה לא תמיד אנשים שמקורבים למישהו מסוים, אבל הם תמיד מקורבים לאותו מעגל שלטוני שמקבל את ההחלטה.

ציפי לבני: אבל ההליך הוא הליך תחרותי ושוויוני.

דב חנין: הרבה פעמים זה לא כל כך.

דב חנין: צר לי לומר לך.

ציפי לבני: - - -

דב חנין: אני אשמח להמשיך אתך את הוויכוח.

דב חנין: אני רוצה לומר כמה מלים, אדוני היושב-ראש, על ההזנחה הסביבתית.

דב חנין: דיברו כאן על קיצוץ ההשקעה ברכבת.

דב חנין: תקציב המשרד להגנת הסביבה הוא פחות מ-0.1% מתקציב המדינה.

דב חנין: כך אי-אפשר להגן על הסביבה.

דב חנין: כך אי-אפשר להגן על בריאות הציבור במפרץ חיפה, בגוש-דן, בבאר-שבע - זיהום אוויר, זיהום מים.

דב חנין: בדברים מסוימים אנחנו אפילו צועדים אחורה.

דב חנין: תקציב הטיפול בפסולת מוצקה ירד מ-34 מיליון שקלים ל-18 מיליון שקלים.

דב חנין: הפסולת המוצקה לא התמעטה, הטיפול בה התמעט.

דב חנין: הממשלה הזאת גם לא למדה שום דבר מהמלחמה האחרונה.

דב חנין: תקציב הטיפול בחומרים מסוכנים ירד מ-10 מיליוני שקלים, שזה כלום, ל-7 מיליוני שקלים, שזה פחות מכלום.

דב חנין: המחדל הנורא של הפקרת אזרחי ישראל לאיומי חומרים מסוכנים הולך להתמשך.

דב חנין: אומרים לנו: היתה מלחמה.

דב חנין: אני שמח, גברתי שרת החוץ, שאת נמצאת כאן.

דב חנין: מלחמות עולות כסף, והמלחמה האחרונה עלתה הרבה מאוד כסף.

דב חנין: אני מבין שרק הוצאות ישירות על המלחמה היו 9 מיליארדי שקלים.

דב חנין: גם מדיניות רווחה ותיקונים חברתיים צריכים מדיניות שלום, אבל אני קורא את "הארץ" השבוע ואני נחרד מהכותרת הראשית, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אומרת הכותרת הראשית של "הארץ": הערכת המטה הכללי היא מלחמה כוללת ב-2007, בלבנון ומעבר לה – עם סוריה.

דב חנין: מלחמה כזאת, אם היא תתרחש, היא תהיה אסון לביטחון ישראל וגם לכלכלת ישראל.

דב חנין: בינינו, ברחובות ירושלים, תל-אביב, וחיפה, ויישובי הצפון והדרום, הולכים היום אנשים שישלמו בחייהם אם תתרחש מלחמה כזאת.

דב חנין: זו איננה גזירת גורל, זה בידינו.

דב חנין: היום צריך לפעול, גם כדי להציל את הכלכלה והחברה, גם כדי שיתאפשר לנו תקציב שיתחיל להתמודד עם בעיותיה האמיתיות של ישראל.

דב חנין: ולכן, גברתי שרת החוץ, צריך להיענות להושטת היד של נשיא סוריה.

דב חנין: צריך להתחיל סוף-סוף משא-ומתן מדיני עם הפלסטינים, לא רק לדבר על כך.

דב חנין: צריך לעצור את מעגל הדמים הנורא בעזה.

דב חנין: היום נהרגו שם עוד שבעה, אתמול אוטובוס של תלמידים.

דב חנין: עשרות פלסטינים נהרגו בימים האחרונים, ביניהם נשים וילדים.

דב חנין: אסון הומניטרי בבית-חאנון, אני לא מגזים, אלה הנתונים.

דב חנין: היום היו כאן, אדוני היושב-ראש, ילדי שדרות, ואני פגשתי אותם.

דב חנין: אנחנו חייבים גם להם חיים של ביטחון ושקט.

דב חנין: זה אפשרי, זה בידינו.

דב חנין: ישראל צריכה באמת סדר-יום אחר.

דב חנין: ישראל צריכה באמת סדר-יום של שלום, של משא-ומתן לשלום.

דב חנין: ישראל צריכה באמת סדר-יום של שוויון לאוכלוסייה הערבית.

דב חנין: ישראל צריכה באמת סדר-יום של צדק בתחום החברתי, צדק סביבתי, התחלת התמודדות עם הבעיות האזרחיות הכל-כך קשות שהתקציב הזה לא מציע לנו.

דב חנין: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם רביץ, מיהדות התורה, עשר דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון, ממרצ-יחד.

אחמד טיבי: אני מברך את שר הפנים רוני בר-און.

רוני בר-און: אני מודה על הברכות, אדוני היושב-ראש.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני, לשם שינוי, לא מתכוון להקדיש את דברי לבעיות של הציבור החרדי.

אברהם רביץ: עשו זאת בטוב טעם שניים מסיעתי, חברי הכנסת הלפרט וכהן.

אברהם רביץ: מכיוון שנשמעו כאן היום דברים רבים, עם טענות קשות מאוד על העובדה שאין פטרון, אין שר למשרד הרווחה, החלטתי להקדיש את כל דברי למשרד הרווחה, לצללים ולאורות.

אברהם רביץ: המצב של משרד הרווחה, אדוני השר, הזכיר לי סיפור מאוד נחמד, נדמה לי של שלום עליכם, "אשרי יתום אני".

אברהם רביץ: הסיפור הוא על ילד עברי בעיירה, שבגלל יתמותו יכול היה לחיות חיים חופשיים לחלוטין, וכל העיירה הרגישה חובה לתמוך בו.

אברהם רביץ: יש לי הצעה ורעיון בלתי רגיל לך, אדוני השר, ולכל השרים.

אברהם רביץ: מכיוון שהמשרד הזה במידה מסוימת היה יתום, אומנם יתום חי – יש ביידיש מונח "הלעבעדיקער יתום" – מכיוון שיש שר, ראש הממשלה הוא שר, אבל האבא מאוד עסוק.

רוני בר-און: אבל "הלעבעדיקער" לא עומד בשביל חי, הוא עומד בשביל שמח.

אברהם רביץ: "לעבעדיקער" זה גם חי.

אברהם רביץ: ראו מה קרה ליתום הזה.

אברהם רביץ: מכיוון שלא היה שר במשרה קבועה, מעבר לראש הממשלה, הוא היה יתום.

גאלב מג'אדלה: כבוד הרב רביץ, תגמרו את המשא-ומתן והוא לא יהיה יתום.

אברהם רביץ: זה רעיון, אני אביא את זה בחשבון.

אברהם רביץ: אבל בוא תשמע מדוע זה כל כך טוב לפעמים להיות יתום.

גאלב מג'אדלה: חשוב שאדם כמוך יהיה שם.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אברהם רביץ: מכיוון שכך, משרד הרווחה הוא המשרד היחיד מכל משרדי הממשלה, שמכיוון שלא היה שר שנלחם כדי להגדיל את תקציבו, ולפיכך גם פקידי משרד האוצר לא הרגישו את עצמם חייבים לעשות את התרגיל להגיש לשר תקציב מקוצץ, כי לא יהיה מי שיעלה אותו חזרה, הם הגישו תקציב שמעלה את תקציב משרד הרווחה.

אברהם רביץ: אתם יודעים, חבר הכנסת אורון, בכמה עלה תקציב משרד הרווחה, מפני שלא היה שם שר, מתקציב 2006 לתקציב 2007?

אברהם רביץ: הוא עלה ב-238 מיליון שקלים.

אברהם רביץ: יש לי הפירוט עד האגורה, לאילו סעיפים, וסעיפים חשובים מאוד.

אברהם רביץ: התקציב הזה, ראו זה פלא, עלה – ללא המשא-ומתן המביש הזה לפעמים – בסכומים לא מבוטלים, בשעה שבמשרדים אחרים קוצצו סעיפים רבים מאוד.

אברהם רביץ: מה שקוצץ שם היה דבר שולי לחלוטין, 4 מיליוני שקלים.

אברהם רביץ: זה דבר שלא מדברים עליו בכלל.

אברהם רביץ: מאחר ש"אשרי יתום אני", אני שמעתי את דברי שר האוצר, והוא אמר גם אמר שהוא לא רואה את שנת 2007, בגלל המלחמה, כשנה שתביא בשורה כדי להילחם באמת בעוני.

אברהם רביץ: כך אמר שר האוצר בדברי הפתיחה שלו.

אברהם רביץ: והוא אומר: נוכל להכין ב-2007 את המערכה לקראת – כנראה הוא התכוון 2008.

אברהם רביץ: כולנו חיים בתוך עמנו.

אברהם רביץ: אומנם כדי לעשות את המלחמה הגדולה בעוני צריכים הרבה מאוד כסף, וכאשר טיפלו בזה במשרדי הממשלה ושרים שונים העלו את ההצעות שלהם כמה צריכים כדי לתקן, כדי לצמצם את הפערים וכדי להילחם בעוני, דיברו על מיליארדים רבים.

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, גם במשרד הרווחה – אומנם לא הייתי שם בחודשים האחרונים, אבל היה לי מגע מתמיד, לא בשלט-רחוק, חס ושלום, אבל בשח-רחוק – יש תוכנית מיידית, דברים שהם חשובים עד מאוד ולפי דעתי יש לתקנם עד לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, ודברים שהם יותר עתידיים, והמספרים האמיתיים הם לא בשמים.

אברהם רביץ: אם נדע לבודד את הבעיות האמיתיות, נוכל להתמודד עם הבעיות הקשות ביותר.

אברהם רביץ: לפי תוכנית משרד הרווחה, שהייתי שותף להכנת חלקה, כדי להגיע לצרכים המיידיים, בשנה זאת לקראת שנת 2007, צריכים 696.5 מיליון שקלים.

אברהם רביץ: אבל אני פונה בזה למשרד האוצר.

אברהם רביץ: מתוך הסכום הזה, כדי לבצע את המינימום הנדרש, כדי לבצע את המטלות המוטלות על משרד הרווחה בטיפול בילדים בסיכון, ואני מדבר על הטיפולים הקשים ביותר בקהילה, טיפול בקשישים בקהילה – אומנם אני מוכרח לשבח את השר רפי איתן, שהוא מלווה ומתלווה אל משרד הרווחה וגם הקדיש מכספי משרדו לשיתוף פעולה עם משרד הרווחה, ותבורך על כך – אבל כדי לתת את המינימום על מנת שנוכל להיות חברה בריאה, אנחנו זקוקים עד סוף שנת התקציב, דצמבר 2006, ליישר את התקציב עם סכום של 230 מיליון שקלים.

אברהם רביץ: ואת זה צריכים כדי לתת תשובה לילדים בסיכון אמיתי, שעל-פי צווי בית-משפט הם זקוקים למוסדות.

אברהם רביץ: לתת טיפול מסוים לאותם הילדים, כאשר אפשר לתת דרך טיפול בקהילה.

אברהם רביץ: אינני יודע מי יעסוק בעניין הזה.

אברהם רביץ: הייתי מאוד מאושר אם הייתי יודע שכמו שלא קיצצו למשרד והוסיפו סכומים לא מבוטלים, קרוב ל-240 מיליון שקלים בבסיס התקציב, שאותם פקידים באוצר יבינו שהמשרד לא יוכל לתפקד נכונה אם לא יוסיפו באופן מיידי, לקראת תחילת התקציב של 2007, עוד 230 מיליון שקלים.

אברהם רביץ: אינני נכנס לפרטים, כי זה יגזול זמן רב מאוד, אבל אני מדבר באופן כללי על ילדים בסיכון, על מכורים לסמים ולאלכוהול, על טיפול במשפחה, על טיפול בנשים מוכות; כל מכאובי החברה שהמשרד לא מקבל "יישר כוח" על הדברים האלה, כי המשרד הזה הוא היחיד שעוסק במכאובים, בייסורים של החברה.

אברהם רביץ: לכן אני מאוד מקווה שהפקידים בעצמם או ראש הממשלה, או שהוא ימנה באופן מיידי שר כדי שיוכל לקדם - - -

רוני בר-און: למי אתה בא בטענות?

אברהם רביץ: אני לא בא בטענות.

אברהם רביץ: אני רק אומר: זוהי מציאות קיימת.

אברהם רביץ: זוהי מציאות, וראש הממשלה הוא ראש הממשלה והוא חייב לעשות את המאמץ, והוא יודע בדיוק מה שהוא צריך לעשות.

אברהם רביץ: זה לא בשמים.

אברהם רביץ: ולכן, הוא צריך בסך הכול להתעשת, לעשות את מה שהוא צריך לעשות ויכול להיות מהר מאוד, הרבה יותר מהר ממה שאתם חושבים, שר שיוביל את הדבר הזה, את המשימה החשובה ביותר בעיני לחברה בישראל.

אברהם רביץ: שר הפנים רוני בר-און: או סגן שר נוסף.

אברהם רביץ: בוא, מה אכפת לך, צפוף כאן ליד שולחן הממשלה, אני רואה באמת שצפוף, אבל אלה פרטים לא חשובים.

אחמד טיבי: עברו 12 דקות.

אברהם רביץ: אז אני מודה לך על שתי הדקות הנוספות שנתת לי, ואני קורא כאן לכולם: אנחנו צריכים להרגיש שהיתום הזה הוא יתום של כולנו, ואם אין אב אחד, כולנו צריכים להיות אבות המשרד הזה.

אחמד טיבי: אמן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון – מרצ- יחד.

אחמד טיבי: עשר דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים – נציג הממשלה, שר האוצר בנאומו אמש האשים את אלה שחושבים שיש מקום לעשות שינויים מהותיים בתקציב בהאשמה – שאגב, אני סופג המון זמן, אבל בתחום אחר - ב"עכשוויזם".

חיים אורון: זה בא מהעניין של "שלום עכשיו".

חיים אורון: זה אומר איזה סוג של קוצר רוח וחוסר יכולת לדחות סיפוקים, ורצון למלא את הכול עכשיו.

חיים אורון: ואני מודה, ישבתי אתמול בלילה וחשבתי מה אני הולך לומר היום ואיך להתמודד עם ההאשמה המאוד קשה הזאת, שככל שהיא חלודה, היא גם קשה.

חיים אורון: ואמרתי: אני רוצה להציע הצעה לתקציב.

חיים אורון: אני רוצה להציע להוסיף לתקציב 7 מיליארדי שקל.

חיים אורון: תקשיב לי טוב, אדוני שר הפנים.

חיים אורון: סיעת הגמלאים – אם אין לכם חדר ישיבות, אני נותן לכם את החדר של מרצ.

חיים אורון: אני רוצה להוסיף 7 מיליארדי שקל לתקציב.

חיים אורון: מיליארד לחינוך, מיליארד להחזיר לרכבת, מיליארד למגזר הערבי, ממנו – חצי לבדואים, 1.2 מיליארד - איפה חבר הכנסת רביץ?

חיים אורון: להחזיר לקצבאות ילדים, מיליארד למדען הראשי ולחוק עידוד השקעות הון, חצי מיליארד להלוואות מקום לגליל ולנגב לצורך חידוש הבנייה בגליל ובנגב, ואם מישהו עקב אחרי החשבון שלי – נשאר עוד מיליארד לפיסטוקים.

חיים אורון: קריאה: לחלק לעניים.

חיים אורון: לפיסטוקים.

חיים אורון: הייתי עולה לכאן עם ההצעה הזאת ברצינות.

חיים אורון: אני בטוח שלו נכח כאן שר האוצר, הוא היה מסתכל לימינו או לשמאלו והיה אומר: תראו, קרה משהו לג'ומס, לחבר הכנסת אורון, הוא כנראה חטף מכה בלילה והוא מדבר לא לעניין.

חיים אורון: ואני לא הולך להציע עכשיו להוסיף 7 מיליארדים לתקציב.

חיים אורון: אבל, אדוני שר הפנים ואדוני השר לענייני גמלאים - זה מה שעשיתם.

חיים אורון: וכאשר אנחנו היינו באים לפה והיינו אומרים: תראו, אפשר להגדיל את התקציב במשהו, היה עולה שר האוצר ביבי, אחריו – ראש הממשלה דעכשיו, אהוד אולמרט, אחריו - שר האוצר הנוכחי אברהם הירשזון: אי-אפשר.

חיים אורון: 1% מהתקציב יגדל – זה כמו הדיבר לא הראשון - השלישי.

חיים אורון: וראה זה פלא: התקציב גדל ב-3.8%.

חיים אורון: רק המצאתם פטנט.

חיים אורון: יש לכם קופסאות.

חיים אורון: אתם יודעים מה זה קופסאות?

חיים אורון: – שמים 3 מיליארדי שקל בתחום מסוים.

חיים אורון: אומרים - זה קופסה.

חיים אורון: בקופסה הזאת - - - גדעון, למה אתה מפריע לי להתעסק עם שר הפנים?

חיים אורון: תן לי רגע.

גדעון סער: אני פשוט – אתה לא מאמין איזה ספר קורא השר.

חיים אורון: אני לא רוצה להאמין.

חיים אורון: חבל על הזמן שלי.

חיים אורון: אני רוצה לומר, אדוני שר הפנים, ואני רוצה לומר, יושב-ראש הקואליציה לשעבר: הרי העברתם פה הצעת חוק שהתקציב גדל רק ב-1%.

חיים אורון: לא רק זה.

חיים אורון: שר האוצר דאז לקח את הקופה, העלה אותה ב-1%, וזרק את המפתח לים.

חיים אורון: אי-אפשר לפתוח.

חיים אורון: וראה זה פלא - פותחים.

חיים אורון: ועכשיו אני שואל אותך במלוא הרצינות: אם אני הייתי בא ואומר - תראה, כמו לשקם את הגליל בעקבות מלחמה, אני מציע לשקם את הקבוצה הכי חלשה בחברה הישראלית בעקבות צונאמי שביבי עשה לה, היית אומר: אי-אפשר, אין מקורות.

חיים אורון: הכלכלה תתמוטט.

חיים אורון: אז קודם כול – תפסיקו כל פעם עם הסיפורים האלה.

חיים אורון: כי אתם רואים שאתם עושים את זה, אבל כשאנחנו מציעים, אתם אומרים: אי-אפשר.

חיים אורון: עכשיו תראו, מה אתם בדיוק עושים?

חיים אורון: לא נמצאים פה חברי כנסת ממפלגת העבודה, אבל מסיעת הגמלאים - נמצאים.

חיים אורון: בדברי הסיכום בנייר שהוגש לממשלה נאמר: התוכנית הכלכלית להבראת כלכלת ישראל, שכללה עד כה ארבעה שלבים עיקריים ותוצאותיה ניכרות במגוון תחומים, ביניהם - הנושאים החברתיים, בכוונת הממשלה לקדם ולהמשיך - מונים פה את ארבעת השלבים: 2003, 2004, 2005, 2006.

חיים אורון: הגענו, אדוני היושב-ראש ל-2007.

חיים אורון: זה ביבי.

חיים אורון: 2003 זה ביבי.

חיים אורון: אלוהים אדירים, היו בחירות.

חיים אורון: חברי הליכוד מסבירים לי שבבחירות הללו הם קיבלו מכה, בין השאר בגלל זה.

חיים אורון: אז למה אתם ממשיכים עם זה?

חיים אורון: למה אתם מקצצים קצבאות זיקנה וילדים במיליארד ו-200 שקל ב-1 בינואר, וב-1 בינואר, אדוני שר הפנים, אתה ואני נקבל למשכורת 320 שקל נוספים.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: יש לך תשובה אחת טובה בעניין הזה?

חיים אורון: לא רק אנחנו.

חיים אורון: כל מי שמשתכר גם מתחת, גם ב-20,000 שקל בחודש.

חיים אורון: אי-אפשר להקפיא את הרפורמה במס לשנה?

חיים אורון: השווקים יברחו?

חיים אורון: המשקיעים לא יבואו - אמרתם לנו.

חיים אורון: ולשחוק קצבת זיקנה ב-4% פעם אחת, ובמדד - כנראה, שמעתי היום ששר האוצר כנראה יוותר.

חיים אורון: בטח יוותר – אין מדד.

חיים אורון: הוא יוריד את זה במקום אחר.

חיים אורון: אתם ממשיכים במדיניות שאתם ביקרתם אותה.

חיים אורון: שאתם אמרתם שהיא נוראית.

חיים אורון: אתה באת ואמרת בוועדת הכספים, ובירכתי אותך על הנאום שלך - שבלי שיחול שינוי במענקי האיזון לשכבות החלשות יהיה משבר.

חיים אורון: ויש משבר ויהיה משבר.

חיים אורון: ואתה יודע שיהיה משבר.

חיים אורון: והמשבר הוא חלקו כתוצאה מניהול לא תקין, וכן שלא גובים ארנונה.

חיים אורון: הכול אני יודע.

חיים אורון: האמן לי שאני יודע.

חיים אורון: אבל גם הרשויות הללו לא יכולות להתקיים בלי שהמערכת המרכזית תתמוך בהן יותר ממה שהיא תומכת.

חיים אורון: ומי נפגע?

חיים אורון: כרגיל – החלשות.

חיים אורון: באותן רשויות - החלשים, וכך בכל תחום ותחום.

חיים אורון: וזה עכשיו הדיון הכללי שהוא פותח, כן, הדיון הזה, בחודשים הקרובים.

חיים אורון: אני לא יודע אם אתם יודעים, חברי הכנסת.

חיים אורון: עושים עכשיו רפורמה.

חיים אורון: מעבירים את תחום בריאות הנפש ממשרד הבריאות לקופות-החולים, רפורמה שביסודה היתה בחוק הבריאות ואני חושב שהיא נכונה.

חיים אורון: אבל מתקצבים אותה בחסר, ב-150 מיליון שקל.

חיים אורון: מה זה אומר שמתקצבים אותה בחסר?

חיים אורון: דיברתי עם מנכ"לי קופות-החולים.

חיים אורון: אותם אנשים שנזקקים למרפאה, לטיפול, למזלנו - לא מי שנמצא בקטסטרופה כוללת - אלא אותו אדם שנזקק לטיפול כי המרפאה פתוחה לפניו, לא יוכלו לספק לו, כי אין כסף, כי זה לא מתוקצב.

חיים אורון: אתמול בוועדת הכספים היה סיפור עם אחיות בתי-הספר.

חיים אורון: ככה השחלנו 20 מיליון שקלים כדי להציל אותן.

חיים אורון: אגב, אלה 20 מיליון שקלים שכל שנה חוזרים.

חיים אורון: עכשיו האינפלציה עבדה.

חיים אורון: בשנים הקודמות זה היה 17 מיליון שקלים, והפעם הצלחנו 20 מיליון שקלים.

חיים אורון: למה זה צריך להיות כל פעם מחדש?

חיים אורון: זאת רפואה מונעת.

חיים אורון: אין מחלוקת ששקל שמושקע שם הוא הכי יעיל.

חיים אורון: חברת הכנסת יחימוביץ הביאה אתמול נתונים של שר הבריאות.

חיים אורון: כך אתה יכול לעבור סעיף סעיף.

חיים אורון: אומר היום בכנס שדרות, אדוני היושב-ראש, נגיד בנק ישראל.

חיים אורון: הוא לא בדיוק עשה את התואר שלו בגבעת-חביבה; מי שלא יודע, זה הסמינר של ה"שומר הצעיר".

חיים אורון: הוא אומר, תראו במדינת ישראל ההוצאה לתלמיד - סוף סוף הוא אמר את זה.

חיים אורון: אם אני הייתי אומר את זה, היו אומרים לי שזה לא נכון.

חיים אורון: אני לא אגיד את שמם.

חיים אורון: היו כל מיני פרופסורים שאמרו שזה לא נכון.

חיים אורון: ההוצאה לתלמיד במדינת ישראל ירדה בעשר השנים האחרונות ב-25%.

חיים אורון: בארצות ה-OECD היא עלתה ב-25%.

חיים אורון: את זה אמר הנגיד.

חיים אורון: זה ירד, כי מה?

חיים אורון: כי מישהו לא ידע?

חיים אורון: אגב, אותם נתונים יש גם לגבי ההוצאה לנפש בבריאות.

חיים אורון: לא באותם אחוזים.

חיים אורון: לשמחתי, באחוזים יותר קטנים.

חיים אורון: אתם רוצים להמשיך הלאה את המדדים?

חיים אורון: באים ואומרים, אין ברירה.

חיים אורון: בשנת 2005 זאת היתה המדיניות.

חיים אורון: בשנת 2003 היתה הארה עליונה.

חיים אורון: שר האוצר דאז בא והיתה לו הארה.

חיים אורון: בשנת 2005 המשיכו את המדיניות.

חיים אורון: בשנת 2006 אמרו לנו, זה המשך המדיניות הקודמת, מאוחר לשנות תקציבים.

חיים אורון: בשנת 2007 יש מלחמה.

חיים אורון: אני רוצה להגיד לכם, כי זה הכול תירוצים להמשיך אותה המדיניות.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: כי לא משנה אם המשק צומח ב-5% או ב-1%, אם התחזית לשנה הבאה היא 5% או התחזית לשנה הבאה היא 3%, כי המנטרות העיקריות של התקציב הן אותו הדבר.

חיים אורון: עכשיו מאשימים אותי בעכשוויזם.

חיים אורון: עכשוויזם נורא.

חיים אורון: שגמלאי לא יקצצו לו את הקצבה, על זה צריך להיכנס לבית-סוהר.

חיים אורון: נורא.

אביגדור יצחקי: מה זה עכשוויזם?

חיים אורון: עכשוויזם, זה בא מ"שלום עכשיו".

חיים אורון: אני המון שנים הלכתי עם התואר עכשוויסט, כי אמרתי שלום עכשיו.

חיים אורון: כולם רוצים שלום כשיבוא המשיח.

חיים אורון: עכשיו יש גם צדק חברתי, עכשוויזם.

חיים אורון: אני מקבל את האשמה ומחבק אותה.

חיים אורון: מבחינתי, צדק חברתי הוא לא סוג של אמירה, בשנה הבאה בירושלים.

חיים אורון: צדק חברתי הוא מבחן יומיומי, במאות אלפי החלטות שמתקבלות בכל נקודה ונקודה.

חיים אורון: אתה לא היית כשאמרתי את זה, מי שעושה רפורמה בבריאות הנפש ומתקצב אותה מראש בחסר – ויש מעט מאוד נושאים רגישים כמו הנושא הזה, רגישים בכל המשמעות של המלה הזאת – הוא יוצר מסכנים נוראים.

חיים אורון: מי שלא פותר את הבעיה של אחיות בתי-הספר – על כמה מדובר?

חיים אורון: על 30 מיליון שקלים.

חיים אורון: אתמול פתרנו 20 מיליון שקלים.

חיים אורון: זה עוד לא פתור.

אביגדור יצחקי: מה אתה ממחזר בעיות?

שלי יחימוביץ': זה אתה שממחזר, ג'ומס.

חיים אורון: מי שלא מתמודד עם השאלה הגדולה, כמו ששמתם יעד גירעון, כמו ששמתם יעד גודל התקציב, כמו ששמתם יעד גבייה - אני לא יכול לוותר על התענוג להתמודד עם ביבי נתניהו.

חיים אורון: אתמול הוא מציע להוריד מס.

חיים אורון: הנגיד, לא אנשים בעמדה שלי, אומרים שאם יש עודף, תוריד חוב.

חיים אורון: למה להוריד מס?

חיים אורון: הוא מציע להוריד מס.

חיים אורון: אם אנחנו לא נשנה כיוון, ואל תספרו לי את השנים מ-2003 עד 2007.

חיים אורון: תתחילו ספירה חדשה, הממשלה הזאת לא מסוגלת לעשות ספירה חדשה.

חיים אורון: חלקים מתוכה לא רוצים.

חיים אורון: בואו נגיד את האמת.

חיים אורון: חלקים מתוכה, אחרי שגומרים להגיד את האמירות על צדק חברתי, זה מן הפה לחוץ.

חיים אורון: ביסוד, הם תמכו במדיניות של ביבי והצביעו בעדה.

חיים אורון: הם חושבים שהיא נכונה.

חיים אורון: ממשלה קטנה, עם שירותים חברתיים מצומצמים, יסתדרו.

חיים אורון: מול זה צריכה להיות מדיניות אחרת.

חיים אורון: כנראה באופן מאוד עכשוויסטי, נמשיך להיאבק על שינוי המדיניות גם בשנה הבאה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 58) (הוראת שעה), התשס"ז-2006.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006

יצחק זיו: חבר הכנסת אחמד טיבי, עשר דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שתומכים ומתנגדים לתקציב הזה מתמקדים בפן האנטי-חברתי, ובצדק, או באי-קיום הבטחות שניתנו על-ידי מפלגות ועל-ידי ממשלות, לא רק הקואליציה הזאת והממשלה הזאת, גם קודמתה וגם ממשלות אחרות.

אחמד טיבי: הגדילה לעשות הממשלה הזאת, שממשיכה באותו קו אנטי-חברתי של הממשלה הקודמת, ששילמה מחיר אלקטורלי.

אחמד טיבי: הליכוד התרסק בעיקר בגלל סוג כזה של מדיניות: התנכלות לאזרח הקטן, והתעלמות בוטה מהצרכים, בעיקר של השכבות החלשות, עלייה מטאורית בשיעור דורשי העבודה, עוני ומשפחות מתחת לקו העוני.

אחמד טיבי: אתה מביט במספרים, חבר הכנסת שרוני, חבר הכנסת יצחקי.

אחמד טיבי: למשל, בנושא הרפורמה במס, חלק מהאזרחים במעמד הביניים, אולי קצת מעל זה, בסופו של דבר יקבלו תוספת חודשית של 600-500 שקל.

אחמד טיבי: בסך הכול – ואתה הזכרת את זה, חבר הכנסת אורון, יותר מאשר פעם אחת - זאת עלות של מעל מיליארד שקל.

חיים אורון: במדרגה הזאת במס.

חיים אורון: מיליארד ו-200.

אחמד טיבי: מיליארד ו-200 במדרגה הזאת.

אביגדור יצחקי: עוד מעט יהיה מס הכנסה שלילי.

אחמד טיבי: עדיין אין מס הכנסה שלילי.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שזה מה שיהיה.

אביגדור יצחקי: יהיה.

שלי יחימוביץ': לא כולם רוצים.

אחמד טיבי: במקביל, חבר הכנסת יצחקי, הקפאת הקצבאות גם היא בסביבות מיליארד ו-200 שקל.

אחמד טיבי: תראה מה קורה.

אחמד טיבי: לוקחים מאלה שאין להם, ומוסיפים לאלה שיש להם.

אחמד טיבי: זה משחק מאותו תקציב.

אחמד טיבי: אני לא מבקש כאן להגדיל את התקציב.

אחמד טיבי: באותו תקציב מדינה אתה מעביר כסף מכאן לכאן, מגדיל את הדלות של הדלים ומחזק את החזקים.

אחמד טיבי: בסופו של דבר אנשים ירימו יד בעד תקציב כזה, או בעד תנועה בוטה, מתעברת שכזאת בתוך ספר התקציב, שהיא סמל ואמירה של מי ששקדו על הכנת התקציב הזה.

אחמד טיבי: יאמרו לי שיפגעו במעמד הביניים באמצעות הגדלת השווי על מסים לרכב ליסינג.

אחמד טיבי: אגב, זה פגיעה במעמד הביניים, שהוא חוט שדרה חשוב בכלכלה הישראלית.

אביגדור יצחקי: האם זה נמצא בחוק?

אחמד טיבי: לא חשוב.

אחמד טיבי: אתה יודע איפה ההצעה.

אחמד טיבי: זאת הצעה ממשלתית.

אביגדור יצחקי: אנחנו מדברים על העתיד.

אחמד טיבי: מה זה עתיד?

אחמד טיבי: זה או-טו-טו.

אחמד טיבי: אגב, אני מתנגד להצעה הזאת.

אביגדור יצחקי: גם אני.

אחמד טיבי: אני מפנה קריאה מכאן לכל אלה שרואים עצמם נפגעים מהחוק הזה.

אחמד טיבי: תראו, אתם עושים לובינג טוב, אבל הדואר האלקטרוני שלי קרס.

אחמד טיבי: קרס, כמו לשאר חברי ועדת הכספים.

אחמד טיבי: אם תמשיכו לשלוח כמות כזאת של אימיילים, אני אשנה את דעתי.

אחמד טיבי: שמע, מאות, מאות.

אחמד טיבי: אני חבר הכנסת מאז 1999.

אחמד טיבי: הנה, ג'ומס צוחק כי גם הוא סובל, אולי גם את שלי, מאותה ועדת הכספים - - -

חיים אורון: בינתיים העוזרות שלי עונות לכולם, ואז הם אומרים: "כל הכבוד שאתם עונים".

אחמד טיבי: תשמע, אני אומר לך, אי-אפשר לענות לטירוף הזה.

אחמד טיבי: אני ביומיים האחרונים קיבלתי יותר מ-1,000 מכתבים בדואר אלקטרוני, שאומרים – אגב, בחלקם הפנייה מהותית מכובדת, בחלקם השמצות לכלל חברי הכנסת: תתביישו לכם, למה אתם עושים את זה?

אחמד טיבי: לאלה שתומכים ולאלה שלא תומכים, זה לא מכובד, ככה לא עושים לובינג, אז תתאפקו קצת.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הסיפור של התקציב והמגזר הערבי חוזר כל שנה, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

אחמד טיבי: בדרך כלל באים בטענות לחברי הכנסת הערבים: תשמעו, למה אתם לא מנהלים משא-ומתן עם הממשלה והקואליציה?

אחמד טיבי: התשובה מורכבת משני חלקים, חבר הכנסת יצחקי: א.

אחמד טיבי: לממשלה יש חובה ישירה כלפי האזרחים הערבים, ללא קשר לנציגות שלהם.

אחמד טיבי: לממשלה יש אחריות כלפי בוחרי מפלגת העבודה, בוחרי יהדות התורה, בוחרי רע"ם-תע"ל; יש לה אחריות, זה טבעו של שלטון.

אחמד טיבי: לא רק שהיא לא מקיימת את האחריות הזאת, היא פועלת נגד האינטרסים של הציבור הערבי וממשיכה במדיניות של אפליה ממוסדת המתבטאת, בעיקר, בנושא תקציבים; בעיקר.

אחמד טיבי: האלמנט השני, למה אתם לא באים בדין ודברים עם הקואליציה?

אחמד טיבי: הנה, יושב-ראש הקואליציה יודע.

אחמד טיבי: אפילו בשנים האחרונות, לא רק בשנה הזאת, כדי שלא לקפח את יו"ר הקואליציה הנוכחי, אין הקשבה, אין רצון להקשיב לצרכים ולדרישות שלנו.

אחמד טיבי: ובכל זאת אנחנו רוצים להשמיע את הדרישות האלה.

אחמד טיבי: אגב, אנחנו ביקשנו פגישה, כידוע לך, עם שר האוצר ואתך.

אביגדור יצחקי: היא תהיה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני לא יודע איזו מידה של היענות תהיה לצרכים האלה של המגזר הערבי, אבל אתה יודע, למשל, אנחנו בשנת 2006, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הפער בתשתיות בין היישוב היהודי ליישוב הערבי הוא של עשרות שנים.

אחמד טיבי: הפער החומרי הוא של עשרות שנים – חשמל, כבישים, תכנון, מבנים - עשרות שנים, איך אפשר?

אחמד טיבי: שלא לדבר על הכפרים הלא-מוכרים.

אחמד טיבי: אני מדבר על יישוב ערבי שלידו יש יישוב יהודי, אדוני השר.

אחמד טיבי: אני מדבר על כוכב-יאיר, ג'לגוליה, טייבה וטירה.

אחמד טיבי: אני מדבר על צור-נתן, שער-אפריים, טייבה וקלנסואה.

אחמד טיבי: אתה עובר, או מהאוויר או בכביש, ליד יישוב ערבי, לפי הכביש הבין-עירוני אתה יודע שהגעת לאזור של יישובים ערביים, גם בכביש הבין-עירוני וגם בכביש התוך-יישובי.

אחמד טיבי: הוא לא מזופת.

אחמד טיבי: המצב עד כדי חמור, אדוני יושב-ראש הקואליציה, שהכול מזופת ביישובים הערביים, חוץ מהכבישים.

אביגדור יצחקי: אתה לא רוצה שאני אכנס לוויכוח הזה, אני מוכן לו יותר ממך.

אחמד טיבי: אוקיי, אתה היית מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: למשל, נושא אחר, נכסי הווקף המוסלמי.

אחמד טיבי: זו חברה רב-תרבותית, רב-דתית.

אחמד טיבי: יש רק דת אחת שהמדינה השתלטה על הנכסים שלה, זה הווקף המוסלמי.

אחמד טיבי: מה אנחנו מבקשים מכם?

אחמד טיבי: שהנכסים, התמורה של נכסי ההקדש והווקף ינוצלו וינוהלו על-ידי בעליהם, על-ידי המוסלמים.

אחמד טיבי: המדינה עושה ההיפך, מפקיעה מאתנו גם את האדמות, גם את הנכסים וגם את הדיבידנדים.

משה שרוני: זה בתקציב?

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שזה יהיה בתקציב.

אחמד טיבי: זאת דרישה לגיטימית.

אחמד טיבי: היא הועלתה בממשלות קודמות והיא תועלה גם מול הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: וכבר נאמר, תוכנית מהל"ב, במקום לצמצם אותה, כמו שאמר השר אלי ישי שהוא מתנגד לה, היא מורחבת לפי התקציב.

אחמד טיבי: יש הכרזה בתקציב על איחוד רשויות, למרות הכישלון של האיחוד הזה.

אחמד טיבי: כישלון אדיר.

אחמד טיבי: מה אתה לא יודע שזה כישלון, אדוני יושב-ראש הקואליציה?

אביגדור יצחקי: בכלל לא.

אחמד טיבי: באקה-ג'ת זו הצלחה?

אחמד טיבי: זו לא הצלחה, זה כישלון.

אחמד טיבי: אנשים לא רוצים, כפיתם את זה.

אחמד טיבי: אידיאולוגית אני לא נגד זה, אבל בהסכמה של התושבים.

אחמד טיבי: לא שאלתם, כפיתם, וכלכלית, אפילו, וגם ניהולית זה כישלון.

אביגדור יצחקי: יש מקומות שזה מאוד הצליח בהם.

אחמד טיבי: מערכת החינוך, ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: מערכת החינוך, הרי זה כמעט הדגל של המחסור, גם נושא הקרקע אבל במערכת החינוך יש מחסור ביותר מ-2,000 כיתות לימוד.

אחמד טיבי: אנחנו שומעים הצהרות יפות, אגב, שרים, פקידים בכירים, למכביר ההצהרות האלה.

אחמד טיבי: ביצוע בשטח אין.

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: אילוצים תקציביים.

אחמד טיבי: יש מה שקרוי העדפה מתקנת.

אחמד טיבי: מדינות שרוצות לצמצם פערים בחברה, נוקטות מדיניות של העדפה מתקנת.

אחמד טיבי: לא רק שאין העדפה מתקנת כאן, אלא יש המשך אותה אפליה ממוסדת הננקטת נגד היישובים הערביים ונגד המיעוט הערבי בישראל.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק זיו: יעלה חבר הכנסת מסיעת גיל, משה שרוני.

יצחק זיו: עשר דקות לחבר הכנסת משה שרוני מסיעת גיל.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת הנוכחים באולם המליאה, עצוב שכשצריכים לדון על התקציב של מדינת ישראל, כל המפלגות החברתיות מצאו לנכון לא להיות נוכחות ולשמוע מה עושים עם תקציב 2007.

משה שרוני: אני הייתי היום יותר שמח מעל במה זו להסיר את הכובע בפני שר האוצר ומשרד האוצר, אם חוק ההסדרים והתקציב היו בנויים בצורה נכונה ובצורה כנה ביותר.

משה שרוני: כל אחד יצא עם מנטרה ואג'נדה בנושא החברתי.

משה שרוני: עוד לא ראיתי בתקופה של ששת חודשי היותי בכנסת מה עשו למען החברה.

משה שרוני: ואני רוצה לפרט.

משה שרוני: כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, אין בידי אלא להביע את אכזבתי העמוקה מהצעת חוק ההסדרים המונחת לפנינו.

משה שרוני: לפי דיווחי משרד האוצר, בתום השנה צפוי עודף תקציבי, שכן הגבייה ממסים גבוהה השנה ביותר מ-10 מיליארדי שקלים לעומת השנה הקודמת.

משה שרוני: זה מסמך מהאתר של משרד האוצר, לא המצאה.

משה שרוני: ולמרות זאת, בהסתמך על נימוקים בדבר הצורך לממן את המלחמה בצפון ולהמשיך במדיניות כלכלית של צמיחה, גם הצעת חוק ההסדרים ל-2007 מביאה עמה סל של גזירות על הקשישים, על העובדים החלשים, על המובטלים ועל החולים.

משה שרוני: האם זה נקרא שדואגים לחברה בישראל?

משה שרוני: אתייחס רק לחלק מהגזירות הקשות הנמצאות בהצעת החוק.

משה שרוני: מוצע להמשיך ולהימנע מלעדכן את תשלומי הגמלאות מכוח חוק הביטוח הלאומי, חוק הנכים (תגמולים ושיקום), חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), חוק נכי רדיפות הנאצים וחוק נכי המלחמה בנאצים.

משה שרוני: קשישים, נכי תאונות עבודה, נכי צה"ל, בני משפחות שכולות, נכי הנאצים – מוצע שכולם יסתדרו ללא עדכון התשלומים המגיעים להם בזכות, על-פי חוק בישראל.

משה שרוני: הם שייפגעו משחיקת הגמלאות המגיעות להם בצדק, ביושר, ולא בחסד.

משה שרוני: הם יישאו בנטל מימון המלחמה והצמיחה, הם ולא אחרים.

משה שרוני: שכחו שבמשך 15 שנה גזלו מכל הקשישים והנכים מעל 43 מיליארד שקל.

משה שרוני: איפה היו כל הממשלות?

משה שרוני: איזה לב היה להם להוריד מהגמלאים והחלשים 43 מיליארד?

משה שרוני: איפה סיעת הליכוד, שיש להם כל כך הרבה טענות היום?

משה שרוני: איפה הם היו כשהיו בשלטון?

משה שרוני: בושה וכלימה.

משה שרוני: ואם לא די בהקפאת הגמלאות, מוצע גם להמשיך את הקיצוץ הרוחבי של 4% מגמלאות כמו הבטחת הכנסה, דמי לידה ונכות לנפגעי עבודה.

משה שרוני: אומנם הוראת הקיצוץ של 4% לא קיימת בכל הנוגע לביטוח הסיעודי, החל מ-2007.

משה שרוני: אולם - משהו נדיר - על הקשישים הסיעודיים גוזרים גזירה בדרך של הוספת רמת ביניים בביטוח הסיעודי, החמרה בתנאים המזכים בסיעוד, ומבקשים להוריד את גובה הגמלה לזכאי הביטוח הסיעודי ברמה הנמוכה.

משה שרוני: עד עכשיו היו שתי רמות, עכשיו צריכות להיות שלוש רמות.

משה שרוני: על החטאים שפירטתי מוסיפים פשע, ומבקשים להעניש את מי שתבע גמלת סיעוד ונדחה, שלא ינסה לתבוע שוב.

משה שרוני: בהצעה שלפנינו מוצע לקבוע כי מי שמבקש לבחון את זכאותו לביטוח סיעודי בתוך פחות משישה חודשים ממועד דחיית תביעתו הקודמת, יידרש לשלם קנס של 199 שקלים.

משה שרוני: ממי מבקשים?

משה שרוני: מהמסכנים, מהקשישים שבקושי עוברים את החודש, מבקשים 200 שקל.

משה שרוני: למה?

משה שרוני: הייתכן שמדינת ישראל תעניש קשישים הנזקקים לגמלת סיעוד, קשישים המתקשים לדאוג לעצמם, התלויים במידה רבה בעזרת הזולת לביצוע פעולות יומיומיות כמו אכילה ורחיצה, שהם ייענשו ויידרשו לשלם קנס על בקשתם לבדוק שוב את זכאותם לגמלת הסיעוד?

משה שרוני: אנחנו יודעים באיזו צורה משפילה הוועדה מתייחסת לאנשים האלה; באיזו צורה משפילה מתייחסים כשבאים לבדוק אם הוא מסוגל להוריד את המכנסיים או לפתוח את הריצ'רץ'.

משה שרוני: בושה וחרפה שהגענו למצב כזה.

משה שרוני: גם העובדים החלשים, המשתכרים שכר מינימום, נדרשים לשאת אף הם בנטל מימון המלחמה והצמיחה ולספוג דחייה של שישה חודשים בתהליך ההדרגתי והממושך של העלאת שכר המינימום.

משה שרוני: לא נפקד גם מקומם של הצעירים.

משה שרוני: במסגרת תיקון חוק הביטוח הלאומי מוצע כי ביטוח האבטלה לצעירים עד גיל 28 ייפגע בדרכים שונות ומשונות, עד כדי כך שעולה השאלה מדוע לא הציעו לבטל מכול וכול את ביטוח האבטלה לצעירים.

משה שרוני: הצעת החוק כוללת הצעה לקצץ את דמי האבטלה לצעירים עד גיל 28 בשליש.

משה שרוני: התקופה המקסימלית שבה זכאים צעירים לקבל דמי אבטלה תקוצץ מאוד.

משה שרוני: תקופת האכשרה הנדרשת מהצעירים כתנאי לקבלת דמי האבטלה תוארך באופן משמעותי.

משה שרוני: החולים גם הם נכללים בהצעת החוק.

משה שרוני: בהמשך לתיקון שהתקבל בחוק ההסדרים האחרון, שבמסגרתו נקבע כי לפי הוראות שיקבע שר הבריאות מרשמים לתרופות יינתנו גם בידי רוקחים ולא רק בידי רופאים, נכללת בהצעת החוק שלפנינו הרחבה נוספת של המגמה להרע את השירות לחולים ולהסמיך אחיות לרשום מרשמים.

משה שרוני: נראה שכבר אין רופאים בבתי-החולים ובקופות-החולים.

משה שרוני: גם בכנסת ובוועדות הכנסת מנסים לפגוע.

משה שרוני: מוצע לתקן את פקודת הרוקחים ולקבוע שההחלטה שתרופות מסוימות ניתן למכור ללא מרשם, שלא בידי רוקח, לא תובא עוד לאישורה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, וזאת בזמן שהרפורמה למכירת תרופות ללא מרשם מחוץ לבתי-המרקחת עודה בעיצומה.

משה שרוני: מחירי התרופות עולים ולא יורדים, בניגוד למה שהבטיחו לנו.

משה שרוני: עם זאת מסקנה אחת ברורה כבר יש לממשלה מהרפורמה, והיא לבטל את הפיקוח הציבורי של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה שרוני: האם זה ייתכן?

משה שרוני: לאור זאת, אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים וחברי הכנסת, מציע אני שלאחר שנאשר את ההצעה בקריאה ראשונה, נפעל לפצל ולהוציא מההצעה הזאת את כל ההצעות שראוי לקיים בהן דיון מעמיק ועקרוני, ולא נרים ידיים כל זמן שרוצים לפגוע בחלשים, בגמלאים ובכל מה שהזכרתי.

משה שרוני: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת שרוני.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת ניסן סלומינסקי מהאיחוד הלאומי - מפד"ל, שגם לו יינתנו, לפנים משורת הדין, עשר דקות.

רן כהן: אני מבין שהדברים שאמרת הם על דעת השר רפי איתן.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: חברי הכנסת, נא לאפשר לחבר הכנסת סלומינסקי להתחיל בדבריו.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת – לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אני יושב כאן, לפעמים, שומע ולא מצליח להבין איך הבית הזה עובד.

ניסן סלומינסקי: ואם אני לא מצליח להבין – איך יבינו אותנו האזרחים?

ניסן סלומינסקי: דיבר לפני שרוני.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהוא גם יושב-ראש סיעת הגמלאים, נדמה לי.

ניסן סלומינסקי: דיבר נפלא.

ניסן סלומינסקי: ממש דיבר נפלא.

אחמד טיבי: דברים לעניין.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי לעצמי: וואו, זה נאום אופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: הרי הוא מדבר כל כך נפלא נגד כל הצעת התקציב.

ניסן סלומינסקי: אחר כך אמרתי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: ראיתי שידידנו השר רפי איתן, ידידי היקר משכבר הימים, שגם הוא בגמלאים, יושב ליד שולחן הממשלה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת ששרוני, שהוא גמלאי, שייך לקואליציה.

ניסן סלומינסקי: אז כבר התבלבלתי.

קריאה: אופוזיציה בממשלה.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: אז לא הבנתי בדיוק איך זה יכול להיות.

אחמד טיבי: האמת היא, השר איתן, זה קצת מבלבל.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: יכול להיות שזו האופוזיציה שבתוך הממשלה.

רן כהן: אין אופוזיציה בתוך הממשלה.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אז בטח יש גם קואליציה בתוך הממשלה.

ניסן סלומינסקי: לא הצלחתי לשמוע, אני חושב, אדם אחד שעלה לדוכן פה ודיבר בזכות התקציב או חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: אז יגידו: אתם יודעים מה, אלה חברי הכנסת, אבל השרים הם בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר לכם מניסיון העבר, של שנים קודמות – ויושב כאן יושב-ראש ועדת הכספים, הרב ליצמן, שיכול להעיד על זה, שממחר, לאחר שיצביעו וכנראה יאשרו את התקציב, למשך חודשיים, עד שיעלה התקציב לקריאה שנייה ושלישית, יופיעו בינינו כל השרים – או רוב השרים, כמה שנספיק לפי מה שיוחלט – כדי להציג את תקציב המשרד שלהם.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר לכם באחריות – כך לפחות היה בשנים הקודמות - כל שר יסביר לנו במשך רוב הזמן שלו למה התקציב לא בסדר, ולמה זה לא טוב, למה חסר, ולמה, למה ולמה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שלא רק חברי הכנסת של הקואליציה, גם השרים מדברים נגד.

ניסן סלומינסקי: אז אני לא מבין מה קורה פה.

ניסן סלומינסקי: כולם מדברים נגד, וכך הציבור שומע, ואני מניח שזה משכנע.

ניסן סלומינסקי: כדוגמה, שרוני, שדיבר לפני, שכנע אותי, אז בטח שהוא שכנע את הציבור.

ניסן סלומינסקי: אז הציבור כולו במתח גדול לראות מה יקרה כאן בעוד שעה, כשתהיה הצבעה על התקציב, או מה יהיה בעוד חודשיים.

ניסן סלומינסקי: וראה זה פלא: כל אלה שדיברו נגד, כולם יצביעו בעד.

ניסן סלומינסקי: אז מה קורה פה?

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים פה בכלל?

ניסן סלומינסקי: עושים צחוק מהעבודה, וככה אנחנו גם משדרים לציבור הרחב, ויכול להיות שבגלל זה ככה מתייחסים אלינו.

ניסן סלומינסקי: אז זו תעלומה אחת שיש לי, שאני לא יודע לפתור אותה.

ניסן סלומינסקי: אולי אדוני היושב-ראש ידע להסביר לי יום אחד את התעלומה הזאת.

ניסן סלומינסקי: תעלומה שנייה היתה לי כל הזמן, למה בממשלה כזאת נפקד מקומם של שני שרים.

ניסן סלומינסקי: שר אחד שיש לו משרד מוגדר - זה שר הרווחה, ושר שני שהיה צריך להיות ורק "מחקו" את המשרד שלו, שר לענייני דתות או משהו כזה.

ניסן סלומינסקי: למה אין השרים האלו?

ניסן סלומינסקי: ואז, פתאום, התחלתי לתפוס ולהבין: יש שני נושאים מרכזיים בחיי אומה – יש עוד כמה נושאים, אבל שניים מרכזיים – אחד, זה נושא הרווחה.

ניסן סלומינסקי: איך אתה מתייחס לאזרח, אבל בעיקר לאזרח שהוא חלש, לאזרח שזקוק לך.

ניסן סלומינסקי: מי שלא זקוק לך – אותם עשירי ארץ – הם לא זקוקים לנו, הם מסתדרים לבד.

ניסן סלומינסקי: איך המדינה מתייחסת לאלה שזקוקים לה, אם הגמלאים שזקוקים, אם אנשים קשי-יום, אם נשים, אם נכים; איך אנחנו מתייחסים.

ניסן סלומינסקי: זה בדיוק משרד הרווחה.

ניסן סלומינסקי: זה נושא אחד שהוא מרכזי, והוא רגל אחת בתוך מה שנקרא: כיסא המדינה.

ניסן סלומינסקי: הרגל השנייה היא הנושא הערכי.

ניסן סלומינסקי: "באין חזון ייפרע עם".

ניסן סלומינסקי: הערכים של המדינה.

ניסן סלומינסקי: ולפחות מבחינתי, חלק גדול מהערכים של המדינה, זה מה שקשור לכך שאתה מתחיל לחנך את הילדים, בחינוך, מגיל צעיר, ואחר כך בחינוך היותר מבוגר; אצלי אני קורא לזה חינוך בעולמה של תורה, בתפיסה, אבל כל אחד לפי תפיסתו.

ניסן סלומינסקי: ואצלנו, רוב הדברים האלה היו מרוכזים בשר לענייני דתות, קראו לזה.

ניסן סלומינסקי: במלים פשוטות, באה הממשלה והודיעה לנו מראש: רבותי, בשני התחומים המרכזיים אני לא אשים שר.

ניסן סלומינסקי: מה הכוונה, לא אשים שר?

ניסן סלומינסקי: שלא יהיה מישהו שאולי, חס ושלום, יילחם.

ניסן סלומינסקי: כי הרי יש כאן שרים, שלא יודע - אבל כיוון ששמו אותו שר על המשרד, אז הוא צריך להילחם על המשרד הזה.

ניסן סלומינסקי: אחרת, מה יגידו?

ניסן סלומינסקי: איזה "גוילם" אתה?

ניסן סלומינסקי: נתנו לך משרד שהיה פעם 15 מיליארד, והנה אתה, עשו ממך צחוק, הורידו לך את זה – עכשיו זה 12 מיליארד.

ניסן סלומינסקי: אז הוא יילחם על זה רק כדי להראות שהוא לא פראייר.

ניסן סלומינסקי: אז מה עושה הממשלה?

ניסן סלומינסקי: אומרת: בשני התחומים האלה, לא צריך צרות.

ניסן סלומינסקי: עשו לי טובה, לא צריך מישהו שיילחם ויעשה צרות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לחתוך שם, לחתוך ולחתוך, אז טוב שאין שרים.

ניסן סלומינסקי: אז הלכתי לבדוק באמת אם זה נכון, התיאוריה שלי; אם זה באמת נכון.

ניסן סלומינסקי: והנה, הפלא ופלא, מתברר שזה נכון.

ניסן סלומינסקי: בכל מה שקשור בנושא של רווחה לאותם ציבורים שדיברנו בהם קודם, אתה רואה שהממשלה הזו הולכת ומקצצת.

ניסן סלומינסקי: זו ממשלה שנבחרה - גם מפלגת העבודה, שזה היה הדגל שלה, שזה כאילו היה המהפך שהיא עושה, וגם קדימה שנדבקה בזה.

ניסן סלומינסקי: כולם דיברו גבוהה גבוהה, וואו, וואו.

ניסן סלומינסקי: עוד לא היתה אז מלחמת לבנון.

ניסן סלומינסקי: דיברו גבוהה גבוהה רק על זה.

ניסן סלומינסקי: כאילו, איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: ה-issue של הבחירות היה נושא הרווחה.

ניסן סלומינסקי: איפה זה?

ניסן סלומינסקי: אז היית מצפה שיהיו לך תוספות, תוספות, תוספות.

ניסן סלומינסקי: אתה בודק ורואה: פה מקצצים, מקצצים, מקצצים.

ניסן סלומינסקי: מאחר ששרוני, ידידי, פירט את הכול, אני כבר מנוע מלפרט איך מקצצים, איך חותכים.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, שהתיאוריה הזאת צדקה לפחות לגבי משרד הרווחה, ששם מקצצים, ויכול להיות שטוב לממשלה, טוב לראש הממשלה או למי שקובע, שלא יהיה שר, שלא יהיה מי שיילחם על זה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך באתי למשרד השני וגם שם ראיתי שמקצצים בכל מה שקשור לנו.

ניסן סלומינסקי: אם זה בעולמה של תורה, אם זה בחינוך שלה – בכל המקומות מקצצים, מקצצים, מקצצים.

ניסן סלומינסקי: יש לנו מזל שאולי יושב-ראש ועדת הכספים, שבחלק מהדברים זה חשוב לו – יכול להיות שנצליח, אולי, להחזיר טיפה.

ניסן סלומינסקי: טיפה מהים.

ניסן סלומינסקי: גם זה לא בטוח.

ניסן סלומינסקי: אז טוב לממשלה שאין.

ניסן סלומינסקי: ביטלו בכלל את המשרד הזה.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, אני אומר שאנחנו הולכים לכיוונים לא טובים.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר את זה לא כמי שהוא אופוזיציה מטבעו.

ניסן סלומינסקי: כי אתם יודעים שאני מטבעי וגם מפלגתי, מטבענו, אנחנו מפלגת קואליציה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו נותנים שכם לבנות, ואנחנו לא נמצאים באופוזיציה מתוך אידיאל, ההיפך.

ניסן סלומינסקי: האידיאל שלנו הוא להיות בקואליציה ולהיות שותפים, ואני יכול לגלות לכם שאפילו חלק מתפיסת העולם הכלכלית מקובלת עלינו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא נגד כל התפיסה.

גאלב מג'אדלה: אפשר להיכנס - - - יותר גרועים - - -

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: פעם אמרו שאנחנו נחליף אתכם, אז אני לא יודע.

אחמד טיבי: נא להקשיב, נא להקשיב.

ניסן סלומינסקי: כך שלא שאני בא נגד חלקים מהתפיסה הכלכלית, שהיינו בזמנו שותפים לה, ואני חושב שבזמנו שר האוצר, בחלק גדול מתפיסת עולמו – בחלק – הצעיד את המדינה קדימה והוציא אותה מדרדור לתהום, והוא זה שגרם לכך שיש לנו עודפים ויש על מה לדבר.

ניסן סלומינסקי: אבל בחלק השני - להיות חכם.

ניסן סלומינסקי: לא לרוץ.

ניסן סלומינסקי: בכלל, הדת היהודית – לא מכיר דתות אחרות בנושא הזה – אומרת: אל תהיה קיצוני, לך תמיד בשביל הזהב.

ניסן סלומינסקי: לא להיות קיצוני עד הסוף – בתפיסת העולם הכלכלית – עד הסוף רצת.

ניסן סלומינסקי: והזהרנו.

ניסן סלומינסקי: אמרנו: יש כאן כאלה שנרמסים, יש כאלה.

ניסן סלומינסקי: צריך לעצור.

ניסן סלומינסקי: לא עד הסוף.

ניסן סלומינסקי: רצו עד הסוף – נזק.

ניסן סלומינסקי: אבל ללכת לכיוון ההפוך לגמרי – אוי ואבוי.

ניסן סלומינסקי: ולכן צריך היה ללכת בדרך האמצע, והממשלה הזאת לא הולכת בדרך האמצע, לא בתקציב הזה וגם לא בחוק ההסדרים, שזו פרשה בפני עצמה.

ניסן סלומינסקי: יש איזה כלי שבו עמל של ארבע שנים, לפעמים, של חברי כנסת שעובדים בנאמנות, מגישים הצעת חוק, דנים עליה מכל הכיוונים, מגיעים בסוף להבנות ומתגבש בסוף חוק טוב שמתקבל – הראיה שהכנסת אישרה וזה עבר את כל הביקורות – במחי יד אחת מתבטל, לא בגלל שחושבים.

ניסן סלומינסקי: אלא מה?

ניסן סלומינסקי: מפני שאין ברירה.

ניסן סלומינסקי: מאלצים.

ניסן סלומינסקי: אומרים: אי-אפשר להפריד, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אתה בקואליציה, אתה חייב להצביע על הכול.

ניסן סלומינסקי: או כן או לא, אם לא – אתה לא בקואליציה, כי הצעת תקציב היא אי-אמון.

ניסן סלומינסקי: כלומר: אונסים את כולם להצביע וככה לבטל חוקים.

ניסן סלומינסקי: או ככה ללכת, במחי יד אחת, בלי דיון, בלי שאפילו אנשים יודעים מה כתוב שם – רוב חברי הכנסת אפילו לא יודעים ולא מבינים לפעמים מה כתוב שם, כי הם לא עוסקים בזה – מבטלים והורסים עמל שלם שנבנה בידע ולפעמים בחוכמה רבה.

ניסן סלומינסקי: כך שגם את חוק ההסדרים, מעבר לחוק התקציב, צריך לשנות מן היסוד.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות מצב כזה.

ניסן סלומינסקי: כל חוק שרוצים – אפשר לשנות - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תעלה אותו מחדש, וידונו – כמו שקיבלו אותו, עם כל השלבים, ככה ידונו גם איך לבטל אותו ולהציע חוק אחר, לא במחי יד אחת.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, מפלגתי שלי, נכון להיום, תצביע נגד הצעת התקציב בקריאה ראשונה, ואנחנו מאוד מקווים שכשנגיע לקריאה שנייה ושלישית התקציב הזה ישונה באותם סעיפים שדיברנו עליהם, כך שתהיה לנו אפשרות לחשוב פעם שנייה על הצבעתנו.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לומר שלימדו אותנו כלל ודיברנו על כך ש"מכניסים עזים" כדי שאפשר יהיה להוציא אותן וכולם מבסוטים.

ניסן סלומינסקי: אתם לא שמים לב שיש שם סכין.

ניסן סלומינסקי: כשנכנסת עז היא יוצאת גזומה, כבר גזמו אותה וקיצצו אותה.

ניסן סלומינסקי: אז אל תהיו מבסוטים מזה שהכנסנו עז והיא יצאה.

ניסן סלומינסקי: שימו לב שהעז הזאת לא גזומה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חברי, חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, ואחריו עמיתי, חבר הכנסת אמנון כהן מש"ס.

אחמד טיבי: לישראל ביתנו - עשר דקות.

סטס מיסז'ניקוב: תודה ליושב-ראש.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש - - -

אחמד טיבי: זה שוויוני.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אתה שם לב שאתה גוזל ממני שניות יקרות?

אחמד טיבי: אתה תקבל פיצוי והעדפה מתקנת על כל רגע ושנייה.

סטס מיסז'ניקוב: אני אתחיל בחיוב, למען ההגינות: הבוקר התפרסמה הבעת אמון של קרן המטבע העולמי בישראל במשק ובכלכלה של ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: על-פי הדוח, ביצועי המשק טובים מאוד ומדינת ישראל וכלכלתה עמדו היטב גם במלחמת לבנון.

סטס מיסז'ניקוב: על כך, רבותי, אני מסיר את הכובע בפני שרי האוצר בעבר ובהווה ובפני ראשי בנק ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: כל הכבוד.

סטס מיסז'ניקוב: הבעת האמון הזאת היא יותר שדר החוצה, למשקיעים זרים, שכדאי לבוא ולהשקיע במדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: זה הטוב שבדבר.

סטס מיסז'ניקוב: אבל, לנוכח המצב הכלכלי, ואני מדגיש: המצב הכלכלי, בה"א הידיעה, הטוב שבו שרוי המשק, קיים מצב כלכלי קשה שמקורו בהידרדרות מתמשכת של מערכת הרווחה, שהובילה לפגיעה חוזרת ונשנית בשכבות החלשות.

סטס מיסז'ניקוב: מדיניות הממשלה, אדוני היושב-ראש, משנת 2002 ועד 2005, מושתתת על קונספציה שלפיה צמיחה היא תחליף למערכת רווחה.

סטס מיסז'ניקוב: לצמיחה ניתן להגיע דרך קיצוץ בהוצאות הממשלה ובהורדת מסים.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה הנוכחית ממשיכה את הקו הזה בדיוק, שהוחל בממשלות הקודמות, אם כי קצת מיתנה אותו.

סטס מיסז'ניקוב: לכן, החשש שלי ושל עמיתי, חברי הכנסת, הוא כי בתוך המקרו-כלכלה והשבחים מבחוץ, בתוך המלצות האנליסטים על מהלכים כאלה ואחרים ובתוך דירוג סיכון האשראי הבין-לאומי, שכחה מדינת ישראל את היושבים בתוכה, שזקוקים לה מכול להבעת אמון ממשלתית, ממלכתית ולאומית.

סטס מיסז'ניקוב: היא שכחה אוכלוסיות עניות המקבלות קצבאות הבטחת הכנסה עם תוספת סיעוד, כיוון שהיא מבקשת לקצץ בתוספת הסיעוד.

סטס מיסז'ניקוב: היא שכחה את האוכלוסיות קשות-היום המשולבות בכוח ובאטימות בתוכנית ויסקונסין ואינן יכולות לעשות דבר מול אטימות החברות המפעילות, שהרווחים לנגד עיניהן.

סטס מיסז'ניקוב: היא שכחה את החיילים המשוחררים אשר נתנו שנים למען ביטחון מדינת ישראל, ורק עכשיו סיימנו את מלחמת לבנון, ועומדים להשתחרר או שכבר השתחררו אלפי חיילים שהשתתפו במלחמה הצודקת הזאת, והממשלה מעדיפה לקצץ להם במקומות תעסוקה מועדפים וגם להפחית את מספר הימים המזכים לקצבת אבטלה.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה שכחה עשרות אלפי עולים שרכשו במיטב כספם בתים שבנתה עבורם הממשלה בשיטת הבנייה הקלה.

סטס מיסז'ניקוב: מה לעשות, הבנייה הקלה הזאת נאכלה על-ידי טרמיטים.

סטס מיסז'ניקוב: זה נשמע מצחיק אבל ראיתי את הבתים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: כל בתי העץ נאכלו על-ידי טרמיטים, ועכשיו, הממשלה מתכחשת לאחריותה לפצות את האנשים שקנו את הדירות של הבנייה הקלה.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה שכחה את אלפי ההורים לילדים נכי-נפש, שהוסיפו דאגה וכאב לב על ילדיהם לאחר הפרטת מעונות הפנימייה ומעונות החסות לנוער במשרד הרווחה.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה שכחה את תשושי וחולי הנפש אשר הטיפולים שיינתנו להם יופרטו, ומה תהיה תקוותם בסוף?

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה מתעלמת מהמלצות אנשי המקצוע בתחום בריאות הנפש והיא מפריטה את שירותי בריאות הנפש הממשלתי ברחבי הארץ, תוך פגיעה אנושה ולעתים קטלנית בחולי הנפש, במשפחותיהם ובסובבים אותם, תוך כדי חיפזון מיותר ונמהר בבקשה לקצץ עלויות ולחסוך בכל מחיר.

סטס מיסז'ניקוב: לא כל דבר שחוסכים בטווח הקצר משתלם בטווח הארוך.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה שכחה את הנכים הכלליים, את נכי רדיפות הנאצים, את נכי המלחמה בנאצים, אשר קצבותיהם לא יעודכנו והם יישכחו בבחינת "רחוק מהעין רחוק מהלב".

סטס מיסז'ניקוב: היא שכחה את העולים החדשים אשר מדינת ישראל אומרת בפה מלא: אנחנו רוצים אותם, היא משתוקקת לקלוט אותם, אולם בפועל היא לא מעדכנת את סלי הקליטה, זאת אם לא יאושרו סעיפים בחוק ההסדרים של 2007.

סטס מיסז'ניקוב: רבותי חברי הכנסת, אוי לה למדינה, במיוחד זאת שאמורה להיות מוגדרת כמדינת רווחה, ואנחנו מדינת רווחה, שרואה את עצמה כאור לגויים, אם תתנהל כעסק כלכלי בלבד.

סטס מיסז'ניקוב: אסור שרק שיקולי רווח והפסד מיידיים ינחו את צעדיה.

סטס מיסז'ניקוב: נדמה כאילו החזון והדרך שבהם מדינת ישראל מבקשת ללכת אבדו בתוך החישובים הפיננסיים.

סטס מיסז'ניקוב: השתלטות חישובים אלה והשמתם לא לצד אלא במקום סדר-היום החברתי-הערכי שלנו יוצרים דרוויניזם כלכלי ברוטלי וחסר מעצורים, המשנה את ערכי מדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: חוששני, כפי שנאמר, "באין חזון ייפרע עם".

סטס מיסז'ניקוב: מתי, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, נהיו אוכלוסיות המצוקה עול על צוואר המדינה?

סטס מיסז'ניקוב: מתי החלה מדינת ישראל לראות אוכלוסיות רחבות כל כך בפריזמה כלכלית פיננסית, המעכבת את המשק הישראלי מלשעוט קדימה?

סטס מיסז'ניקוב: מתי החליטה מדינת ישראל שעליה לחדול לשרת את כל אזרחיה?

סטס מיסז'ניקוב: ובכל זאת, כיוון שאני, כמו יתר חברי מסיעת ישראל ביתנו, סבורים באמת ובתמים, ואולי יותר מדי בתמים, כי שר האוצר, חבר הכנסת הירשזון, מבקש ומנסה בכל כוחו לשנות סדרי עדיפויות לאומיות ולעדכן את התקציב בהתאם ולהתחיל טיפול לעומק בעוני, אנחנו נצביע היום בעד התקציב בקריאה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל, ופה האבל הגדול - - -

רוני בר-און: זה איום?

רוני בר-און: הכול כתוב, שמענו, הבנו.

שלי יחימוביץ': - - -

סטס מיסז'ניקוב: זה לא איומים.

סטס מיסז'ניקוב: תאמין לי שאני זהיר מאוד.

סטס מיסז'ניקוב: האיום הכי גדול הוא שאחרי זה אני אלך לשלי יחימוביץ - - -

שלי יחימוביץ': עלי אתה לא מאיים.

סטס מיסז'ניקוב: לא עלייך, אני מאיים עליו.

סטס מיסז'ניקוב: סיעת ישראל ביתנו תעמוד על כך שחלק מהדברים האבסורדיים יוצאו מחוק ההסדרים וגם שתקציב משרד הרווחה יעודכן בהתאם.

אמנון כהן: ש"ס תסכים לזה גם.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא איום.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים בתוקף לפגיעה בחיילים משוחררים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים בתוקף לפגיעה בשירותי בריאות הנפש.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים לפגיעה ביולדות על-ידי קיצוץ מענק הלידה לילד ראשון.

סטס מיסז'ניקוב: מה קרה?

סטס מיסז'ניקוב: אם למישהו יש ילד ראשון, הוא צריך להיות מקוצץ במענק?

סטס מיסז'ניקוב: אם יש משפחה ברוכת ילדים, דווקא הילד הראשון צריך להיות מקוצץ במענק?

סטס מיסז'ניקוב: אני לא יודע, אני לא מבין את הבעיה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים לפגיעה בתלמידים ובהורים אשר צריכים לשלם על בחינות הבגרות.

סטס מיסז'ניקוב: על מה ולמה הם צריכים לשלם על בחינות בגרות?

סטס מיסז'ניקוב: מצד אחד אנחנו רוצים שילדים ייגשו לבחינות בגרות ומצד שני אנחנו מטילים עליהם ועל המשפחות שלהם קנסות.

סטס מיסז'ניקוב: מה אנחנו עושים?

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו הורסים את החינוך.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים לביטול חוק במדינת ישראל, ובעצם תובעים את קיום החוק, חוק בית-חולים באשדוד, שנקבע בשנת 2002 ולא מקוים.

סטס מיסז'ניקוב: לא רק שהוא לא מקוים, אלא בחוק ההסדרים נקבע ביטול החוק הזה.

סטס מיסז'ניקוב: זה דבר שלא נשמע, שלא מקיימים חוקים במדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים לפגיעה בסיכוי של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול להתמודד בהצלחה עם האתגרים שניצבים בפניה, רק מפני שמקצצים בתקציבה כל שנה.

סטס מיסז'ניקוב: ההתמודדות שלה מול המסוממים ומול האלכוהוליסטים זאת הבשורה שלנו, זאת הבשורה לאלפי משפחות שיכולות להיהרס בגלל זה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתנגדים לפגיעה במדענים של תוכנית קמ"ע, שלא מתוקצבים כראוי בגלל משחקים פוליטיים זולים.

סטס מיסז'ניקוב: האוצר מצא חברי כנסת פראיירים, סליחה על הביטוי, שכל פעם מוסיפים תקציבים לתוכנית קמ"ע ואז הם מורידים את התקצוב הזה, כי הם יודעים שחברי הכנסת יוסיפו.

סטס מיסז'ניקוב: אני מציע - תפסיקו, תפסיקו לשלוט במדענים ולהפוך אותם לקלף מיקוח במשחקים פוליטיים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מקווה, וזה לא איום, שיתחיל דיאלוג אמיתי עם האוצר אחרי ההצבעה בקריאה ראשונה, וזה שהצבענו היום בעד לא יתקבל כמובן מאליו.

סטס מיסז'ניקוב: לבסוף, קיימות הרבה מאוד הצעות להתמודד עם העוני ולשפר את כלכלת הרווחה שלנו - מס שלילי, העלאת שכר מינימום, עדכון קצבאות ילדים ועוד.

סטס מיסז'ניקוב: הכול בסדר, אבל, לצערי, אין שום מדיניות ברורה שתבדוק מה הן ההשלכות של אותן הצעות על המשק ועל מצבן של השכבות שלמענן אנחנו מציעים את ההצעות האלה.

סטס מיסז'ניקוב: הגיע הזמן לקבוע יעדים ארוכי טווח ולגזור את כל המדיניות שלנו, לרבות בניית תקציב, על-פי המדד ביעדים שייקבעו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תקציב המדינה הוא הכלי הניהולי של המדינה, ולפיו נקבע סדר העדיפויות הלאומי, הכלכלי והחברתי.

אמנון כהן: התקציב הינו המסמך החקיקתי החשוב ביותר שהכנסת מאשרת באופן שוטף; כל כך חשוב, שהמחוקק הגדיר אותו בחוק-יסוד: הממשלה כשווה בחומרתו להצבעת אמון.

אמנון כהן: התקציב הוא היישום של יעדי הממשלה, הוא הקובע את שיעור האבטלה, העוני, התעסוקה, הצמיחה ועוד.

אמנון כהן: אשר על כן, בבואנו לדון בסעיפי התקציב ולאחר מכן לאשרו, עלינו להתייחס ליום אישור התקציב כאל יום חשבון נפש לאומי.

אמנון כהן: הממשלה הנוכחית, עם היבחרה, הביאה עמה תקווה חדשה, בשורה חדשה עבור אזרחי המדינה שננטשו על-ידי הממשלה הקודמת.

אמנון כהן: הממשלה הזאת הכריזה על עצמה טרם היבחרה, שתהיה ממשלה חברתית על כל המשתמע מכך.

אמנון כהן: כל המפלגות המרכיבות את הקואליציה, וביניהן גם תנועת ש"ס, חרתו על דגלן את נושא האחריות החברתית ולא הרפו עד שהשיגו הסכמים קואליציוניים למען ממשלה חברתית.

אמנון כהן: אך בבואנו היום להצביע על התקציב לשנת 2007, אנחנו רואים שתקציב זה אינו חברתי כמצופה.

אמנון כהן: ממשלות ישראל בעבר פעלו מתוך מדיניות של התנתקות חד-צדדית מבעיות החברה החריפות והמאיימות על היציבות החברתית במדינה.

אמנון כהן: הממשלה צריכה לזכור שהביטחון הסוציאלי חשוב לא פחות ואולי אף יותר מהחוסן הלאומי.

אמנון כהן: האויב הפנימי הנקרא עוני מאיים ומסוכן פי כמה.

אמנון כהן: אחד התנאים לשקט החברתי הוא צדק חברתי ומערכות שוויוניות, לרבות בחינוך ובבריאות.

אמנון כהן: רק מדיניות של צדק ושוויון חברתי יוצרת את החוזק המהותי של העם והמדינה.

אמנון כהן: בכל מקרה, אסור לתת לממשלה לברוח מאחריות לאזרחיה ולהפקיר אותם לחסדי תנועות חברתיות ועמותות חסד, כפי שראינו במלחמה האחרונה.

אמנון כהן: בסעיפי תקציב 2007 חייב להופיע בראש סדר העדיפויות סעיף המלחמה בעוני ובמקום הטבות לעשירים יש לחשוב בכובד ראש איך להקל על העניים והשכירים.

אמנון כהן: לא ייתכן שאדם יעבוד 12 שעות ביום ועדיין יחיה מתחת לקו העוני.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במהלך 30 השנים האחרונות הכתובת הכלכלית והחברתית של מדינת ישראל נכתבה על הקיר.

אמנון כהן: האוכלוסייה הנזקקת אינה מקבלת את הכלים או את התנאים להתמודדות בשוק העבודה, שהוא תחרותי ומתקדם.

אמנון כהן: לא במקרה שיעורי האבטלה, העוני והאי-שוויון הולכים וגדלים.

אמנון כהן: במהלך עשורים שלמים ברציפות, מי שמגביר את הנטל על האוכלוסיות החלשות, הנושאות בעומס הכפול, הכבד, של מסים וביטחון, חייב להבין כי קיימת באיזה מקום נקודת שבירה.

אמנון כהן: אשר על כן, אנו נמצאים על פרשת דרכים.

אמנון כהן: רמת האבטלה עדיין גבוהה והשפעתה עדיין ניכרת בכל אתר ואתר.

אמנון כהן: אל נא נשכח ששלומה ועתידה של מדינת ישראל תלויים גם בחוסנה הכלכלי.

אמנון כהן: טיפוח ההון האנושי וההשקעה בחינוך ובהשכלה יביאו להגברת התעסוקה.

אמנון כהן: יש להשקיע בתשתיות, להוריד את המס על העבודה, להגדיל את המס על רווחי הון ועוד שורה ארוכה של צעדים נדרשים.

אמנון כהן: כל אלה יביאו לתחילת היציאה מהפערים החברתיים ולהליכה לקראת חברה שוויונית ונעימה יותר לכולנו.

אמנון כהן: אין לי ספק שהאוצר ייאלץ לבצע שינויים משמעותיים בתקציב הנוכחי.

אמנון כהן: יהיה עלינו להתמודד בוועדות עם שאלות חשובות ביותר - במה ניתן לפגוע ובמה יש להימנע מפגיעה בכל מחיר.

אמנון כהן: חלוקת המשאבים הכלכליים בחברה היא זו שתעצב את דמותה של החברה הישראלית בהמשך הדרך.

אמנון כהן: לכן, עלינו להקדיש לכל סעיף וסעיף בתקציב תשומת לב מרבית ולבחון כל פגיעה לגופה על מנת למנוע תוצאות שיפגעו אנושות בחברה הישראלית ללא הצדקה מהותית.

אמנון כהן: היום אנו נאלצים להצביע עבור התקציב כפי שהוא בקריאה ראשונה כדי לאפשר למשק להתקיים.

אמנון כהן: עם זאת, אנו מתחייבים - לא ננוח ולא נשקוט עד אשר נשנה בוועדות ובוועדת הכספים את כל הנושאים שעליהם חתמנו בהסכם הקואליציוני ואשר עליהם התחייבה בפנינו ממשלת אולמרט.

אמנון כהן: אני פונה גם למפלגות השותפות בקואליציה לעמוד על דרישותיהן למען השכבות החלשות ויחד נצעיד את המדינה לעידן טוב יותר.

אמנון כהן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת אמנון כהן.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, התקציב הזה יאושר בקריאה ראשונה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שזה כמעט ברור.

אבישי ברוורמן: השאלה שאני שואל היא: האם זה התקציב שמדינת ישראל ראויה לו? וכאן אני בא לשאלה יותר משמעותית: מה הדרך הכלכלית-החברתית של ממשלת ישראל, ואיך נראה את עצמנו בעוד חמש-שש שנים?

אבישי ברוורמן: ברור לי לחלוטין שהיתה מלחמה - לא ניכנס לשאלה איך היתה המלחמה, מדוע לא היתה אפקטיבית - ברור שצריך לכסות את הוצאות המלחמה ולחמש בביטחון.

אבישי ברוורמן: אבל במדינת ישראל לפני שישה חודשים ביקר ראש הממשלה בבתי-תמחוי, שר הביטחון זעק בכל מקום על המצב החברתי, ואנוכי כתבתי את המצע הכלכלי-החברתי של מפלגת העבודה, אשר קרא לשינוי דרך.

אבישי ברוורמן: השאלה היום היא מה אנחנו עושים בתקציב 2007, אבל גם מה אנחנו עושים מכאן ואילך.

אבישי ברוורמן: בתקציב הזה כבר אין מספיק אפשרות לשינויים גדולים.

אבישי ברוורמן: כן, ביקשנו שהמסגרת התקציבית תשתנה.

אבישי ברוורמן: התנגדנו כשמר נתניהו הטיל מגבלה על ההוצאות שלא יעלו ביותר מ-1%.

אבישי ברוורמן: ביקשנו 2%, הסכימו לפני הבחירות בהסכם על 1.7%.

אבישי ברוורמן: אכן, עקב הוצאות הביטחון, זה יגיע ל-3.8%.

אבישי ברוורמן: מובן שאין תורה בעולם ש-3.9% זה גרוע ו-3.5% זה טוב ו-4.1% וכן הלאה, אין כזאת, אבל ברגע שמישהו כבר אמר זאת, השווקים כבר רשמו.

אבישי ברוורמן: לכן יש לי הערה לגבי השווקים ולגבי הדוח של קרן המטבע הבין-לאומית.

אבישי ברוורמן: מכיוון ש-14 שנה בבנק העולמי הובלתי רפורמות והתווכחתי רבות עם אנשי קרן המטבע, קצת השתוממתי לראות שאחד העיתונים המכובדים בישראל פתח את העיתון שלו בכותרת ענק שקרן המטבע אמרה שכלכלת ישראל היא מהטובות בעולם.

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה להסביר מה היה לפני שישה חודשים, ושום דבר לא השתנה.

אבישי ברוורמן: כן, יש צמיחה של 4% – וזה טוב, אנחנו חסונים פיננסית ואנחנו אחראים תקציבית – וזה טוב, ואין אינפלציה – וזה טוב, וזה היה גם לפני שישה חודשים.

אבישי ברוורמן: אבל אף שעברנו את המלחמה הזאת, מי משלם עבורה ומי שילם בעבורה בעבר?

אבישי ברוורמן: אנחנו נמצאים באותו מצב שלצערי ובכאב גדול אנחנו אי-שוויוניים ביותר, עם רמת העוני היחסי הגדולה ביותר, עם רמות חינוך ושיטור שלא מקובלות עלינו, ולצערי התפרסם אתמול מדד השחיתות, שבו אנחנו יורדים ויורדים ויורדים.

אבישי ברוורמן: לכן השאלה היא, איך הממשלה הזאת מתחילה דרך, צעד אחר צעד לקראת שינוי.

אבישי ברוורמן: פה אסביר את הדבר הראשון.

אבישי ברוורמן: לא יהיה בישראל בחמש השנים הבאות שינוי משמעותי בהיקף העוני ובאי-שוויון בלי שינוי בתעסוקה, כי אותה צמיחה של 4%, רבותי, אינה מחלחלת למטה.

אבישי ברוורמן: הרבה מאוד השקעות פיננסיות.

אבישי ברוורמן: אנחנו חייבים לבנות מדינה, ופה אני מסכים עם מדיניות ראש הממשלה אם היא תבוצע, כי הצהרות כבר היו, בהיי-טק נחזק את המחקר והפיתוח, ורבותי, הלוא הבטחנו לפני הבחירות, ואני הייתי יושב-ראש ועד ראשי האוניברסיטאות בעבר, שנחזק את המחקר והפיתוח כי האוניברסיטאות מאבדות את טובי הצעירים, ואנחנו מקצצים.

אבישי ברוורמן: איך נבנה מפעלי היי-טק בדרום ובצפון אם לא נחתוך את כבלי הביורוקרטיה?

אבישי ברוורמן: נניח שעשינו זאת, היי-טק זה 7% מהאוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: 90% - ופה אני מסכים עם שר התעשייה והמסחר, ידידי אלי ישי, הבעיה היא בביצוע - הם בתעשיות המסורתיות, בשירותים, בבינוי, בחקלאות.

אבישי ברוורמן: אם לא נוביל מדיניות שתשדרג את התעשיות האלה, כמו ששני הייקים האלה, סטף ואיתן ורטהיימר הראו לנו, שחרטות מדופלמת בגליל יכולה להיות משתלמת עם שכר מתאים, אם לא נעשה זאת ברצינות ולא בפטפוטים, האי-שוויון ילך ויגדל כאן.

אבישי ברוורמן: נקודה שנייה.

אבישי ברוורמן: תקציב הביטחון.

אבישי ברוורמן: רבותי, המלחמה הזאת לא היתה אפקטיבית לא בגלל כסף, אלא בגלל הגדרת מטרות לא ברורה, מנהיגות וניהול קלוקלים ותעדוף לא נכון.

אבישי ברוורמן: לכן הפתרון שיש הוא לחזק את הצבא, אבל לבנות תקציב חמש-שנתי למשרד הביטחון, לחזק את הלוחמים, לבנות את עצמנו למלחמה הבאה ולקצץ בשומנים כמו שב-1981, אדוני היושב-ראש, מנכ"ל משרד הביטחון, פרופסור סיקו זוסמן, יחד עם מנכ"ל משרד האוצר, פרופסור עזרא סדן, קיבלו את גיבוי הממשלה, ואז מלחמת לבנון הראשונה עצרה בעדם.

אבישי ברוורמן: מלחמת לבנון השנייה נתנה לנו את ההזדמנות לשינוי, לעשות את זה נכון, ואני מודה לראש הממשלה שמינה ועדה.

אבישי ברוורמן: אני רק חושש שוועדות – אפילו בראשות טובי האנשים בישראל, דוד ברודט – לא מגיעות למסקנות.

אבישי ברוורמן: אם ניתן את תקציב הביטחון בארבע השנים הקרובות לפי המספרים האסטרונומיים שראיתי, שהתקבלו, לא יהיה ביטחון חברתי לישראל, ועל הביטחון החברתי יצאנו לבחירות – קדימה, העבודה, ש"ס, הגמלאים, כולנו, ברור שמרצ; כולנו יצאנו לדבר הזה, אפילו חברי רובי ריבלין חזר בתשובה כבר מדרכו הראשונה של נתניהו.

ראובן ריבלין: בתשובה צריך להיות אדם שהלך לשאלה.

ראובן ריבלין: כל הזמן הייתי באותו מקום.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: הבקשה שלי, התחינה שלי, אם לא נעשה זאת, לא יהיה תקציב חברתי בישראל.

אבישי ברוורמן: פה אני מגיע לנושא ברור.

אבישי ברוורמן: יהיו פה כמה תיקונים, ואם נעבוד ביחד, אדוני ראש הממשלה, שאינך נוכח כאן, ואתה חייב להוביל זאת, כי ממשלת קדימה-העבודה הלכה בשם הנושא הכלכלי-החברתי, והיתה מלחמה, ואת המלחמה נכסה, אבל אם הדרך הזאת לא תשתנה, אנחנו בצרות.

אבישי ברוורמן: דבר ראשון, לא ייתכן שהממשלה הזאת תקפיא את קצבאות הילדים, את קצבאות הקשישים, את קצבאות הנכים.

אבישי ברוורמן: רבותי, מהו הסכום?

אבישי ברוורמן: החישוב באוצר היה בתחילה על-פי אינפלציה של קצת מעל 2%, שזה יגיע ל-800 מיליון שקלים, למיליארד שקלים.

אבישי ברוורמן: אבל, אדוני היושב-ראש, האינפלציה עד היום – מדד 0.6%, בחודשיים הקרובים היא תרד, לכן כל ההצעה הזאת תסתכם ב-200 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: מדוע גם לא בקריאה ראשונה – כך כתבתי לשר האוצר – מדוע?

אבישי ברוורמן: 200 מיליון שקלים חסרים ברזרבות, בקיצוץ רוחבי, בגידול במשרד הביטחון שיהיה קצת נמוך יותר?

אבישי ברוורמן: דבר שני.

אבישי ברוורמן: ביטול דמי האבטלה לצעירים מתחת לגיל 28.

אבישי ברוורמן: לצערי, אדוני שר האוצר אמר שהם לא רוצים לעבוד, הם לא מוכנים לעבוד.

אבישי ברוורמן: אני חוזר עכשיו משדרות ואני חוזר עכשיו משדה-בוקר ומבאר-שבע - הם רוצים לעבוד, אבל אין להם עבודה.

אבישי ברוורמן: אין להם עבודה.

אבישי ברוורמן: הם רוצים לעבוד.

מגלי והבה: ביישובי הערבה 1,000 מקומות עבודה מחכים.

מגלי והבה: שלח אותם לשם.

אבישי ברוורמן: הם רוצים לעבוד - -

רן כהן: תן להם שכר, הם יעבדו.

אבישי ברוורמן: - - לכן אסור לבטל את דמי האבטלה האלה, של 180 מיליון שקלים, ביחד 350-300 מיליון שקלים.

אבישי ברוורמן: כי אין לי ספק שזה יבוטל, אף אחד מאתנו לא ייתן יד לזה.

אבישי ברוורמן: ידידי שר האוצר, הלוא תעשה את זה לקראת הסוף, למה לא לעשות את זה בהתחלה כמו שצריך?

אבישי ברוורמן: מיליארד שקלים צריכים להשתנות פה, לא לשינויים גדולים, רק לאותת, כי כולנו יודעים שהשכר הממוצע במשק עולה בינואר ב-3%, ותהיה תוספת שכר, ועופר עיני, שיופיע בשם ההסתדרות, ייאבק.

אבישי ברוורמן: לעובדים ניתן, ולנכים ולקשישים ולצעירים ולילדים נגיד: אתכם לא סופרים, אתם הולכים אחורה?

אבישי ברוורמן: הלוא זה היה האיתות של הממשלה הזאת, חבר הכנסת רביץ, נכון.

אבישי ברוורמן: הלוא על זה כולנו התאחדנו כאיש אחד.

אבישי ברוורמן: לכן אנחנו צריכים להיאבק ולחשוב ביחד עם שר האוצר שמיליארד שקלים יעברו במקומות האחרונים, גם הקצבאות, גם מחקר ופיתוח.

אבישי ברוורמן: תרשה לי, ידידי חבר הכנסת אורון, להזכיר גם את הנגב, שהצהירו עליו - עשרות מיליארדים, והפך להיות בטל בשישים.

אבישי ברוורמן: כאיתות 150 מיליון, שייתנו עוד כדי לאותת לאנשים בנגב, שאנחנו חוזרים מהם, שאומרים: איבדנו את כל האמונה.

אבישי ברוורמן: איתותים, לא שינויים גדולים.

אבישי ברוורמן: ולחברי הכנסת הערבים, אחמד טיבי, כמה מיליארדים הובטח שתקבל?

גאלב מג'אדלה: 4 מיליארדים.

אבישי ברוורמן: 4 מיליארדים, חבר הכנסת מג'אדלה?

אבישי ברוורמן: בכמה אתה מסתפק?

אבישי ברוורמן: ב-100.

גאלב מג'אדלה: - - -

אבישי ברוורמן: אדוני אביגדור יצחקי, יושב-ראש הקואליציה, נדמה לי שאתה תדבר עוד מעט, אז אני רוצה שתשמע גם פעם אחת מה שאני אומר.

אבישי ברוורמן: אני בעד שקיפות, אבל אתה יודע שאם אתה רוצה להביא את ישראל לצמיחה בת-קיימא, צמיחה של 4% שלא מחלחלת למטה לא תעשה את זה.

אבישי ברוורמן: הצלחה של הבורסה לא תעשה את זה.

אבישי ברוורמן: אתה ואני רוצים בשינוי שיטת שלטון, אבל יותר מזה, אם נשנה את התקציב שאתו אנחנו עובדים לתקציב רב-שנתי, אם נמשיך עם חוק הסדרים כזה, שנוציא את הכול החוצה, כי רוב חוקי ההסדרים צריכים ללכת לוועדות - אז למה לא נשנה את התיאטרון הזה, את הקומדיה היוונית הזאת, ונעשה פעם אחת את מה שמצפים מאתנו שליחי הסנהדרין מול אלוהים ואדם, ונתחיל לבנות תהליכים דמוקרטיים שקופים ונאורים?

אבישי ברוורמן: התקציב יעבור, אבל אם לא נדאג שתהיה בו בשורה, לא יהיה בו שום איתות.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שהממשלה מבינה את זה, כי כל החברים שיושבים כאן ובחוץ מבינים זאת היטב.

אבישי ברוורמן: הציבור לא יסלח, אם הממשלה לפחות לא תאותת בכיוונים הנכונים.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: סיום טוב.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת ברוורמן.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת סילבן שלום.

אחמד טיבי: בבקשה, עשר דקות לסיעת הליכוד.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני חייב להודות שקצת מוזר לי לדבר על תקציב המדינה לא כמגיש התקציב אלא כמבקר התקציב, אבל חשוב לעשות גם את הפעולה הזאת.

סילבן שלום: אני חושב שבמשטר דמוקרטי חייבים להשמיע גם את הדברים האחרים, גם אם זה לא בדיוק נעים לשלטון, או גם אם האמירה היא דרך הרבה יותר קלה מאשר דרך המעשה.

סילבן שלום: אבל, אדוני היושב-ראש, נאמר על-ידי הממשלה שתקציב 2006 הוא של ביבי, תקציב 2007 - -

ג'מאל זחאלקה: - - הוא של ביבי.

סילבן שלום: - - יהיה תקציב עם חזון ותקציב עם מסר חברתי.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הקואליציה, זאת הבטחה שלא מומשה.

סילבן שלום: אין חזון ואין דרך.

סילבן שלום: בכלל, יש תחושה קשה מאוד בעם, של שפל קשה מאוד, שבר קשה מאוד במנהיגות.

סילבן שלום: אתה שומע היום את האנשים ואת הדור הצעיר, שלא רוצים להצביע ולא מאמינים באנשים, אבל יש צורך לתת מענה לאנשים לפחות מהבחינה הכלכלית, שידעו שיש מישהו שמטפל גם בהם.

סילבן שלום: הבשורה שיצאה מהממשלה הזאת היא שהולכים לקחת מיליארדי שקלים ולהעביר לביטחון, וממה, אדוני היושב-ראש?

סילבן שלום: מהנושאים החברתיים.

סילבן שלום: למה אני מדגיש את זה?

סילבן שלום: כי איתרע מזלי להיות שר האוצר בתקופה קשה, שבה נאלצתי להעביר 7 מיליארדי שקלים לביטחון, אבל, אדוני היושב-ראש, דובר על תקופה שהיו בה 20,000 פיגועים, 140 ישראלים הרוגים מדי חודש, היה צריך לבנות גדר הפרדה, היה שפל כלכלי בכל העולם, והיינו חייבים לשמור על היציבות כדי שהעסק לא יתרסק.

סילבן שלום: היינו חייבים לשמור על היציבות בכל מחיר.

סילבן שלום: אבל היום לממשלה יש אפשרות לעשות חשיבה על סדרי עדיפויות.

סילבן שלום: אין ספק שצריכים לתת לצה"ל החזר על כל ההוצאות שהוא הוציא, אבל מעבר לזה הצבא עצמו צריך להחליט על סדרי עדיפויות.

סילבן שלום: האם הוא מעדיף להמשיך להוציא 100 מיליון דולר על מטוס, האם הוא מעדיף להמשיך להוציא על פצצות חכמות או לתת לימ"חים ולעורף הישראלי?

סילבן שלום: האם לא הגיע הזמן שתהיה גם התייעלות?

סילבן שלום: אבל זה לא מוציא את הממשלה מההחלטה הזאת.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מדובר בסדרי עדיפויות של הממשלה שגורמים להגברת העוני.

סילבן שלום: אנחנו רואים את ממדי העוני בשנים האחרונות.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, העוני הוא לא מעשה ידי הבריאה.

סילבן שלום: כל העוני הוא מעשה ידי אדם.

סילבן שלום: לצערי הרב, יש אצל אנשים דעה מסוימת – קבוצה מסוימת באוכלוסייה – שהחלשים והמסכנים בעצם פרזיטים, הם לא רוצים לעבוד, ולכן צריכים להכריח אותם לצאת לעבוד.

סילבן שלום: כדי להצדיק את המעשים שעושים ולא להגיד שזה בשם האידיאולוגיה, אומרים שהמצב קשה ומסובך.

סילבן שלום: אני אומר לכם שמספר העניים כתוצאה מההחלטות האלה רק ילך ויגדל, ואנחנו בשנה הבאה נראה שהפערים האלה ילכו ויגדלו.

סילבן שלום: הפערים האלה לא יכולים להמשיך ולהתרחב.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, זה לא ערב של טפיחה על השכם, אבל לי לפחות, גם בתקופה הכי קשה – והיה פה אביגדור יצחקי, שהיה חבר הוועדה לרפורמה במס שמיניתי – היה חלק בצעד אולי החשוב ביותר בעשור האחרון בצמצום הפערים בחברה הישראלית, וזה הטלת מס על הבורסה ומס על כל אפיקי שוק ההון.

סילבן שלום: לאחר עשרות שנים שאמרו שאין מס על ההון ויש רק מס על עבודה, החלטתי לעשות הכול כדי להטיל מס על ההון.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, רק בשנת 2006 - כשאומרים שהיום הקופה מלאה - ההכנסות ממיסוי שוק ההון הן 3 מיליארדי שקלים.

סילבן שלום: לא הספקתי לראות מה התחזית ל-2007 ממיסוי שוק ההון.

סילבן שלום: צא ולמד מה ניתן לעשות בכסף הזה ומה היה קורה אם לא היה הדבר הזה וכמה היו צריכים לקצץ מהנושאים החברתיים בלבד.

סילבן שלום: לכן אני חושב שאנחנו חייבים להסתכל על תקציב מצד אחד כתקציב שבונה את הכלכלה לעתיד, בונה צמיחה, מבצע רפורמות ושינויים מבניים, ומצד שני מאפשר לחברה לשרוד, ולא מהלך שמקדש רק את הרפורמה ואת הצמיחה על חשבון החברה, ולא מהלך שמקדש רק את החברה על חשבון הרפורמה והצמיחה.

סילבן שלום: המהלכים צריכים להיות משולבים.

סילבן שלום: ידידי סגן שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת יצחק כהן, אתה היית מופקד על הרפורמה בביטוח, על הרפורמה בפנסיה, שיצאה לפועל כבר אחרי שעזבנו.

חיים אורון: - - -

סילבן שלום: יש כאלה שאומרים "זה נוח", אבל אני רוצה להגיד לך דבר אחד, חבר הכנסת אורון.

סילבן שלום: יש בעולם דבר שנקרא סוכנויות דירוג בין-לאומיות, שמעת עליהן?

סילבן שלום: סוכנויות הדירוג בדרך כלל קובעות את דירוג האשראי של ישראל לפי המצב הכלכלי.

סילבן שלום: אבל מה לעשות שגם בשנים האלה, שהיו שנים קשות עם אינתיפאדה, 20,000 פיגועים, 140 הרוגים מדי חודש, שפל עולמי והנאסד"ק קרס, דירוג האשראי של ישראל לא ירד אפילו במילימטר.

חיים אורון: זאת אומרת שלא היתה קטסטרופה.

סילבן שלום: אפילו לא במילימטר.

סילבן שלום: חבר הכנסת אורון, אני ניסיתי לחשוב על זה, ושאלתי מדוע הם לא הורידו את דירוג האשראי של ישראל.

סילבן שלום: בהתחלה אמרתי, אולי הם עובדים אצלי.

סילבן שלום: אחרי זה הגעתי למסקנה אחרת, מפני שהם יהודים.

סילבן שלום: אבל אם נהיה רציניים, דירוג האשראי הגבוה ביותר של ישראל שניתן בשנת 2000 לא ירד אפילו במילימטר.

סילבן שלום: אם היה מצב, כפי שנוהגים אולי לתאר, הרי דירוג האשראי היה יורד בצורה דרמטית, אבל לא ולא.

סילבן שלום: כל התוצאות שאנחנו רואים בכל השנים האחרונות הן פועל יוצא של מהלכים שנעשו כדי לשמר את היציבות הכלכלית, מהלכים ששמרו את היציבות והובילו לצמיחה.

חיים אורון: אז הקטסטרופה לא היתה כל כך גדולה.

סילבן שלום: הרפורמה במס הכנסה שנעשתה, כמובן, גם בתקופתי היתה רפורמה שהובילה להפחתת שיעורי המס, להטלת מס על ההון, ובסופו של דבר הובילה לאותה צמיחה.

רן כהן: אבל לא אנחנו אמרנו שהיה חורבן, החברים שלך אמרו את זה - - -

סילבן שלום: הרי צריך לדעת ששיעורי המס בישראל תמיד היו גבוהים.

סילבן שלום: היינו מעבר ל-60%, והגענו למצב שבו מס הכנסה פלוס מס בריאות פלוס ביטוח לאומי היו 49%, הכול ביחד.

סילבן שלום: בתקציב הזה אין בשורה כלכלית.

סילבן שלום: זאת שנה מבוזבזת.

סילבן שלום: זאת שנה שבאה ואומרת שאנחנו לא עושים בעצם כלום; בשנה הזאת אנחנו אמורים לתת רק לביטחון, אנחנו אמורים רק לסייע לצה"ל.

סילבן שלום: צריך לסייע בהוצאות שהוצאו, למלא את המלאים, כי זה דבר מחויב.

סילבן שלום: אבל הממשלה לא יכולה להתחמק מהחלטה על סדרי עדיפויות.

סילבן שלום: בסדרי העדיפויות שלה כרגע היא פושעת, כי היא מזניחה את הנושאים החברתיים.

סילבן שלום: חבר הכנסת אורון, כל ממשלה תיתן לביטחון על חשבון החברה.

סילבן שלום: אתה יודע למה?

סילבן שלום: כי כל ראש ממשלה – וראיתי את כל ראשי הממשלות – נותן רק לביטחון.

סילבן שלום: אתם יודעים למה?

רן כהן: לא נכון, רבין לא עשה את זה.

סילבן שלום: ראש הממשלה נתן לביטחון גם בתקופה ההיא.

סילבן שלום: אתם יודעים למה?

סילבן שלום: הוא לקח כשהוא היה שר הביטחון ב-1984.

סילבן שלום: ב-1985 היתה תוכנית החירום הכלכלית.

סילבן שלום: אבל אתם יודעים למה?

סילבן שלום: מסיבה אחת: ועדות חקירה מקימים רק על נושא של ביטחון.

סילבן שלום: אף פעם לא יקימו ועדת חקירה על גידול במספר העניים, על גידול במספר החלשים, על גידול במספר המסכנים, הנכים והאומללים.

רן כהן: על מניות הבנקים.

סילבן שלום: מניות הבנקים, אבל גם אז זה לא הוקם על-ידי הממשלה, אלא על-ידי הוועדה לביקורת המדינה בכנסת.

סילבן שלום: כשאתה בא ושומע את האיומים - ובעוונותי יצא לי להיות גם בפורומים מאוד מצומצמים וראיתי איומים קשים על המדינה - אני לא בא להלין על ראשי ממשלה, כי כשאתה יושב על כיסא ראש הממשלה אתה רואה את הדברים אחרת, אין מה לעשות.

סילבן שלום: אבל עדיין, בזמן הזה, איפה ההבטחות?

סילבן שלום: הרי טענתם שתקציב 2006 הוא תקציב ביבי.

סילבן שלום: תקציב 2007 הוא כבר תקציב שלכם.

סילבן שלום: יכולתם לעשות שם כל שינוי שאתם רוצים.

סילבן שלום: מי עצר אתכם?

סילבן שלום: מי מנע מכם?

סילבן שלום: הרי יש לכם רוב קואליציוני אדיר.

סילבן שלום: אבל זה עניין של אידיאולוגיה, זה עניין של אסטרטגיה.

סילבן שלום: הפגיעה בשכבות החלשות היא פגיעה שלא לצורך.

סילבן שלום: זה לא לצורך.

סילבן שלום: אפשר גם לחשוב על דברים אחרים.

סילבן שלום: אפשר גם לעשות משהו שלא ייתן את הפתרון הקבוע.

סילבן שלום: כעסו עלי מאוד כאשר הקטנתי את שיפוי המעסיקים - זה דבר שבאוצר לא יכולים לעשות - או כאשר הגדלתי את תקרות מס בריאות וביטוח לאומי, הכול רק לשנה.

סילבן שלום: אמרתי שכשיש שנה קשה, כשיש מלחמה, המעסיקים יצטרכו לשלם ואלה שמרוויחים שכר גבוה ישלמו מס מיוחד.

סילבן שלום: אבל זה לא היה כאסטרטגיה, לא כאידיאולוגיה, כי בסופו של דבר צריך לדעת שמי שמייצר את הצמיחה אלה השכבות החזקות, אלה המעסיקים, אלה שמשלמים גם את המסים הגבוהים.

סילבן שלום: פה אנחנו רואים פגיעה אדירה בתשתיות, אדוני היושב-ראש.

סילבן שלום: ההחלטה להוריד מיליארד שקלים מהרכבת זה דבר דרמטי.

בנימין נתניהו: זה אנטי-חברתי.

סילבן שלום: זה דבר דרמטי וזה אנטי-חברתי.

סילבן שלום: כשבאנו עם התוכנית של תל-אביב–אשדוד–אשקלון–שדרות–נתיבות–אופקים–באר-שבע, כמה מאמרים של צחוק היו.

סילבן שלום: אמרו שיש כבר רכבת לבאר-שבע.

סילבן שלום: אמרתי שלא רק זה, תהיה מסילה כפולה לבאר-שבע.

סילבן שלום: אתה, אביגדור, זוכר את זה.

אמנון כהן: הוא תמך בזה.

סילבן שלום: הוא היה שותף לזה.

סילבן שלום: ראש הממשלה שרון מאוד דחף לזה.

סילבן שלום: חייבים לתת לו גם קרדיט.

סילבן שלום: איך אתה היום, יושב-ראש הקואליציה, כשאתה רואה הפחתה במיליארד שקלים, כשאומרים שהפרויקט הראשון שיורד זה הרכבת לשם - ואולי הרכבת שאתם עשיתם, ביבי, לכרמיאל.

אביגדור יצחקי: אני הקמתי - - -

בנימין נתניהו: אביגדור, אתה לא בסדר.

סילבן שלום: איום אסטרטגי על מדינת ישראל הוא לא רק איום ביטחוני.

סילבן שלום: איום אסטרטגי על מדינת ישראל הוא גם איום חברתי.

גאלב מג'אדלה: תסביר להם, אדוני השר לשעבר, תסביר להם.

סילבן שלום: חשוב לדעת שלא רק בדיבורים פותרים את הבעיות, צריך לעשות גם מעשים.

סילבן שלום: היום אתם יכולים להעביר כל רפורמה שאתם רוצים.

סילבן שלום: אבל במקום זה, אדוני היושב-ראש, גם מפלגתך – ואני מאוד מעריך אותה - תומכת בדחיית העלאת שכר המינימום.

סילבן שלום: הקואליציה הזאת תומכת בהקפאת הקצבאות של נכים, של ילדים, של מובטלים, של נפגעי עבודה, של אמהות.

סילבן שלום: הממשלה הזאת פוגעת בצעירים על-ידי העלאת גיל דמי האבטלה, על-ידי ביטול מענק עבודה מועדפת לצעירים.

סילבן שלום: הממשלה הזאת מצמצמת את פיתוח הרכבת, ועוד ועוד ועוד.

סילבן שלום: יש עוד חודשיים, ובחודשיים האלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו ניאבק.

סילבן שלום: אנחנו נאמר לציבור בצורה הברורה ביותר איך הולכים לפגוע בו ומה צריך לעשות כדי שזה לא יקרה, איך ניתן לעשות את זה במקומות אחרים וממקורות אחרים.

סילבן שלום: לכן, בעת הזאת תקציב המדינה לא ראוי לאמון ולכן נצביע נגדו.

סילבן שלום: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, אחרון הדוברים.

אמנון כהן: לאחר מכן ישיב שר האוצר אברהם הירשזון.

בנימין נתניהו: אביגדור, תן תשובה על הרכבת.

בנימין נתניהו: אתה יודע מה, אל תיתן תשובה, תחזיר את הכסף.

אמנון כהן: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אתה יודע שבשיתוף פעולה עם כל המפלגות הגענו להישגים.

אמנון כהן: חלק תוכל לפרט פה.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, ברוך הבא, אני חושב שכלכלת מדינת ישראל היום, בזכות כל המהלכים שנעשו פה בשנים האחרונות, היא הדבר שמחזיק אותנו מול כל הבעיות האחרות.

אביגדור יצחקי: כי אם מול כל הבעיות האחרות היתה נוספת לנו גם בעיה כלכלית חמורה, אני לא יודע מה היה קורה לנו.

אביגדור יצחקי: זה שאנחנו עומדים בפרמטרים כלכליים - לא אנחנו אומרים את זה, אלא מי שמעריך אומר את זה, קרן המטבע אומרת את זה, וראינו את זה היום בעיתונים – זה היום העוגן של מדינת ישראל לעשות בכל התחומים האחרים כל מה שהיא צריכה לעשות, כי יש לזה גיבוי כלכלי אמיתי.

אביגדור יצחקי: שותפים לעניין הזה כל שרי האוצר לשעבר, שיושבים פה בשורה הראשונה.

אביגדור יצחקי: ממשלת ישראל היום קודם כול חושבת, כמו שחשבנו גם בעבר, שלמקרו-כלכלה יש השפעה על האזרח הקטן לא פחות מכל תשלום חברתי כזה או אחר.

אביגדור יצחקי: כולנו יודעים שאינפלציה זה הדבר שהוא הכי רע לעניים.

אביגדור יצחקי: זה עושה את העניים עניים יותר – זה שיעור ראשון בכלכלה – ועושה את העשירים עשירים יותר.

אביגדור יצחקי: אין דבר שמגדיל את הפער החברתי יותר מאינפלציה.

ראובן ריבלין: אתה מדבר כמו ביבי.

אביגדור יצחקי: נדמה לי שהיינו שותפים אמיצים מאוד לדברים שעשינו.

ראובן ריבלין: אבל צריך להיות נגד ביבי.

אביגדור יצחקי: אתה רוצה - תהיה נגד ביבי; מה אתה רוצה ממני?

אביגדור יצחקי: כששער הריבית, בצורה כזאת או אחרת, נמצא באחד המקומות הנמוכים בעולם, ובתקופה מסוימת אפילו פחות מאשר בארצות-הברית הגדולה, זה אומר שאלה שחיים על אוברדרפט משלמים פחות ריבית, שאלה שצריכים לשלם משכנתה משלמים פחות ריבית.

אביגדור יצחקי: אלה שצריכים לשלם משכנתה התשלומים שלהם לא מגיעים למצב כזה שאחרי שהם שילמו שבע שנים עוד החוב שלהם לבנק יותר גדול מהסכום שהם לקחו כהלוואה.

אביגדור יצחקי: שערי המטבע אפילו נמוכים מדי, ולמרות הנומך שלהם ולמרות הבעייתיות שלהם בייצוא, מדינת ישראל הגיעה למצב שיש לה עודף במאזן התשלומים.

אביגדור יצחקי: זו היסטוריה, רבותי.

אביגדור יצחקי: אם אתם חושבים שהדברים האלה לא משפיעים על אותם אנשים שזקוקים לעבודה, על אותם אנשים שזקוקים לפרנסה, אתם טועים.

אביגדור יצחקי: לא רק הקצבה היא זאת שבסופו של דבר מביאה את הרווחה לאנשים.

אביגדור יצחקי: הם קודם כול צריכים לחיות במדינה שהכלכלה שלה יציבה ובריאה - -

יעקב כהן: קודם כול צריך לחם.

אביגדור יצחקי: - - ושכל העולם מביע אמון, לא רק דרך המומחים, אלא דרך המשקיעים בפועל.

אביגדור יצחקי: כי הרי למה שער המטבע נמוך?

אביגדור יצחקי: מוכרים פה דולרים כל היום.

אביגדור יצחקי: ומי מוכר דולרים?

אביגדור יצחקי: אלה לא הישראלים שמוכרים דולרים, אלה אותם משקיעים שבאים להשקיע במדינת ישראל, הם מוכרים את הדולרים וכתוצאה מזה שער הדולר יורד.

אביגדור יצחקי: אני זוכר שפעם היתה לנו טראומה, מה יהיה אם יום אחד כל המשקיעים הזרים ייקחו את כל הכסף שלהם ויברחו מהמדינה הזאת ונהיה כמו דרום-אמריקה.

אביגדור יצחקי: מדינת ישראל, וזה אחד הדברים שצריך לטפל בהם, צריכה קודם כול לטפל בחוב הלאומי שלה.

אביגדור יצחקי: ברוך השם, ובעזרת הכלכלה שניהלו פה בשנים האחרונות, ההתחייבויות בדולרים כלפי חוץ הן יותר קטנות מהנכסים שיש למדינת ישראל במטבע חוץ.

אביגדור יצחקי: המשמעות של זה היא, שלמדינת ישראל אין חוב כלפי חוץ, אבל יש לה חוב כלפי פנים שהוא גדול, והחוב הזה – משלמים עליו ריבית כל חודש, והריבית הזאת היא זאת שבסופו של דבר גוזלת גם מהוצאות לנושאים חברתיים ולנושאים אחרים.

אביגדור יצחקי: ולכן, רבותי, אנחנו צריכים לשמור על רמת ההוצאה שלנו.

אביגדור יצחקי: היתה לנו מלחמה, אנחנו נצטרך להוציא הוצאה חד-פעמית כדי לכסות את הנזקים של המלחמה הזאת, אבל בסופו של דבר אנחנו נשמור על קצב ההוצאה כמו שהיה בשנים הקודמות, ובגלל הצמיחה, דרך אגב, לא השארנו אותו באותה רמה.

אביגדור יצחקי: יכולים להגיד שזה בגלל ההסכמים הקואליציוניים, אבל זה לא בגלל ההסכמים הקואליציוניים, זה מפני שיש צמיחה במשק הזה ואפשר להגדיל את ההוצאה מ-1% שנתי ל-1.7% שנתי, אף שבאופן אישי גם על זה הייתי מוותר.

אביגדור יצחקי: יש מצב שבו אנחנו חייבים להמשיך ולהוריד את החוב, וכדי לעשות את זה אי-אפשר להוציא יותר כסף.

אביגדור יצחקי: יותר צמיחה זה לא יותר הוצאה, יותר צמיחה זה קודם כול להקטין את החוב, כדי שנגיע לרמת חוב כפי שקיימת בעולם המפותח, ובכך נגיע לצמיחה נוספת בשנים הבאות, כי להקטנת החוב יש השפעה ישירה על הצמיחה.

אביגדור יצחקי: דיברו פה על עזרה לחלשים, אדוני שר האוצר.

אביגדור יצחקי: ראש הממשלה מנה בנאומו בפני הכנסת את ההשוואה בין 2005 ל-2007 בכל ההוצאות החברתיות – גם ברווחה, גם בבריאות, בתוספות לסל הבריאות לאותן תרופות שהתמודדנו אתן בתחילתו של המושב הזה.

אביגדור יצחקי: בסופו של דבר, כל אחד אומר "אני" ו"אני".

אביגדור יצחקי: אני מסכים עם זה.

אביגדור יצחקי: דיבר השר לשעבר סילבן שלום על הרפורמות במס.

אביגדור יצחקי: אני חושב שעדיין אנחנו לא מבינים את ההשפעה האדירה, והיה לי הכבוד להיות שותף לדבר הזה, סוף-סוף להביא רפורמה במס על כלכלת ישראל.

אביגדור יצחקי: זה לא מתבטא במיליארד לפה או לשם, זה מתבטא קודם כול בזה שמשקיע זר יכול לבוא למדינת ישראל ולהשקיע כסף בתנאי מיסוי זהים לחלוטין למה שקורה בחוץ-לארץ; ואחרת הוא לא יבוא, הוא ישקיע את זה במקום אחר.

אביגדור יצחקי: במהלך השנים האחרונות ידענו והחלטנו שהתשתיות הן נשמת אפה של מדינת ישראל, שום דבר אחר לא.

אביגדור יצחקי: וכששאל אותי אריק שרון: מה הדבר הכי חשוב שתעשה כמנכ"ל משרד ראש הממשלה?

אביגדור יצחקי: אמרתי לו: לנתק את הרכבות מרשות הנמלים, להקים חברה ממשלתית לרכבת, לאפשר לה לגייס כסף, אדוני שר האוצר, מה שעדיין לא נעשה, ולגמור את פיתוח הרכבות הבסיסי של מדינת ישראל בחמש שנים.

אביגדור יצחקי: אני מוכרח לומר שלמדתי את העניין הזה, ומרוב זה שהם קיבלו כסף התבלבלו שם קצת בחברת הרכבת, והביצוע שלהם לא מדביק את כמות הכסף שיש להם.

אביגדור יצחקי: לכן אני קורא מפה לעשות שם סדר מיידי ולהגיע למצב שמלוא תוכנית ההשקעות של הרכבת ייגמר בחמש שנים ולכל המאוחר בשש שנים.

אביגדור יצחקי: בסופו של דבר בצורה כזאת או אחרת לא צריכה להיות פריפריה במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: אם יש רכבת, לא תהיה פריפריה במדינת ישראל, כי כל אחד ייסע לעבודה שלו 40 דקות מכל קצות ישראל, לפחות מבאר-שבע ועד האזור של נצרת, וכתוצאה מזה יוכלו לגור איפה שרוצים, בשכר דירה נמוך או בשווי דירות נמוך, ולעבוד במקומות שזקוקים לעבודה.

בנימין נתניהו: הקפיאו את הרכבת.

אביגדור יצחקי: אדוני שר האוצר לשעבר, אנחנו נבדוק את זה.

אביגדור יצחקי: אם יש מצב שבו רכבת ישראל יכולה להוציא את הכסף הזה על פיתוח נוסף, אני בטוח שגם ראש הממשלה וגם שר האוצר יביאו את הכסף למיצוי מלא של היכולת של חברת הרכבת.

אביגדור יצחקי: כי בתוך המבוכה הזאת והבעיות האלה נוצרו גם בעיות לא קלות ברכבת מבחינת רכישת קרונות, מבחינת דברים אחרים שאמורים להשפיע על ההמשך.

אביגדור יצחקי: קראתי את חוק ההסדרים על בוריו.

אביגדור יצחקי: אני גם לא מאלה שחושבים שהמנטרה הזאת, חוק ההסדרים, היא זאת שתביא את הגאולה.

אביגדור יצחקי: אנחנו נבדוק כל דבר לגופו, נדון בכל דבר לגופו.

אביגדור יצחקי: לא צריך להסתכל על הדברים כמקשה אחת.

אביגדור יצחקי: אנחנו נבחן סעיף סעיף, נושא נושא, בכל הוועדות.

אביגדור יצחקי: זה תפקידה של הכנסת, זה תפקידי כיושב-ראש הקואליציה, לדון בכל נושא בכובד ראש ולהגיע בסופו של דבר לכל התוצאות הרצויות לעם ישראל על מנת ש-2007 לא תהיה שנה מבוזבזת, כמו שטענו פה קודמי.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני שמחה לבשר לכם ש-74 חברי הכנסת השתתפו בדיון הזה.

דליה איציק: זה נחשב מספר עצום.

דליה איציק: כמובן, לא נכללים פה השרים.

בנימין בן-אליעזר: זה בזכות היושבת-ראש.

דליה איציק: זה גם בזכות היושבת-ראש, זה נכון, ובזכות חברי הכנסת החרוצים שהיו כאן.

דליה איציק: הדיון פה היה דיון בהחלט תרבותי ומפרה.

דליה איציק: אדוני המזכיר, נא לצלצל.

דליה איציק: זאת הצבעה קצרה מאוד.

דליה איציק: אשר על כן אני מבקשת מכולם לשבת, וכששר האוצר מדבר כולנו שותקים.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, בבקשה.

ראובן ריבלין: אני מבקש להזכיר לכבודה, שאתמול היא אמרה שחוק ההוצאה לפועל לא יהיה בחוק ההסדרים, וכי שר האוצר יצהיר על זה היום.

ראובן ריבלין: אני מבקש להזכיר את זה לשר הנכבד, כי אני לא רוצה להזכיר.

אברהם הירשזון: אני לא אמרתי שאני אצהיר על זה היום.

אברהם הירשזון: למה אני צריך להצהיר על זה היום?

אברהם הירשזון: היושבת-ראש אמרה, היא יודעת מה שהיא אמרה.

אברהם הירשזון: לא צריך להצהיר הצהרות.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני עקבתי ושמעתי חלק גדול מהדוברים שדיברו פה, כל איש לפי דרכו, וכל אחד נגע בנקודות חשובות מאוד, בנקודות אשר כואבות לו.

אברהם הירשזון: ודאי שאם אפשר היה, אם תקציב המדינה היה בלתי מוגבל ואם הצמיחה היתה בשנה הזאת – כמו שליצמן אמר, בסין 10% - אז יכולנו לעשות תקציב יותר גדול.

אברהם הירשזון: אבל מה לעשות?

אברהם הירשזון: עדיין אנחנו לא בצמיחה של 10%.

אברהם הירשזון: אנחנו מקווים שנגמור השנה בצמיחה של 4.6%-4.4%.

רן כהן: לא מספיק.

אברהם הירשזון: נכון.

אברהם הירשזון: אבל בהתחשב בתנאים שהיו, במלחמה שהיתה, אני חושב שזאת בשורה טובה מאוד.

אברהם הירשזון: הבשורה הטובה ביותר היא שהצמיחה תימשך גם בשנה הבאה.

אברהם הירשזון: אני זוכר שכאשר העברתי את התקציב של השנה הקודמת, שהעברנו אותו במחצית השנה, קיבלתי הרבה מאוד עצות: לפתוח את התקציב, להעלות אותו ל-1.7%, משום שיש עודפים כספיים.

אברהם הירשזון: אמרתי אז שאני לא אעלה לא ל-1.1% ולא ל-1.2%, משום שצריך לשמור על הרזרבות - א.

אברהם הירשזון: כדי לשלם את החוב החיצוני.

אברהם הירשזון: אי-אפשר שמדינה תחיה באשליה שיש לה יתרות מטבע והיא חייבת חובות חיצוניים בסדר-גודל אדיר, שמכביד על התקציב, משום שאת הריבית אתה משלם מתקציב המדינה.

אברהם הירשזון: לכן, כל אחוז שאתה מוריד בחוב הזה מפנה לך תקציב לדברים אחרים.

רן כהן: בשביל מה היה צריך מלחמה בכלל?

אברהם הירשזון: לכן, רבותי, צריך לנהוג באחריות גם כאשר יש רזרבות כספיות.

אברהם הירשזון: חבר הכנסת רן כהן, הרזרבות הכספיות האלה, כאשר פרצה המלחמה הזאת, והמלחמה נמשכה תקופה לא קצרה, והנזקים בצפון היו גדולים מאוד, אנשים ישבו במקלטים ולא יכלו ללכת לעבודה, ובפעם הראשונה דאגנו לכך שבחודש אוגוסט כל אחד יקבל את משכורתו; שלא ישב אדם במקלט, שלא תהיה משפחה שלא תקבל את משכורת חודש אוגוסט.

אברהם הירשזון: אני חושב שלמשפחות, ובעיקר לאלה שזקוקים לכל שקל, זה היה חשוב מאוד.

רן כהן: - - -

אברהם הירשזון: תן לי לדבר.

אברהם הירשזון: בקושי אני מחבר שני משפטים, ואתה מפריע לי.

אברהם הירשזון: כאשר נסענו וראינו את המושבים על הגבול בצפון, שיושבים החקלאים ומסתכלים בעיניים כלות על השדות עם הפירות – ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת ריבלין, השנה היתה שנת שפע, יבול שיא – ואתה עומד ואתה רואה את החקלאים, רואים את התותחים בשדות, רואים את הטנקים בשדות, ולא יכולים לקטוף את הפרי.

רן כהן: היה אפשר להפסיק את המלחמה.

אברהם הירשזון: כאשר לאותם אנשים אין ביטחון שהם יוכלו לקבל פיצוי כלשהו על כספם, הדבר מאוד מציק.

אברהם הירשזון: גם הם, גם התיירנים, גם בעלי העסקים, כולם, רבותי, בפעם הראשונה במדינת ישראל קיבלו את הפיצויים תוך כדי מלחמה.

אברהם הירשזון: זה עולה כסף.

אברהם הירשזון: זה לא יש מאין.

אברהם הירשזון: זה עלה מיליארדי שקלים, שיכולנו לספק אותם רק משום שהיו רזרבות ושמרנו עליהן.

אברהם הירשזון: לא משום סיבה אחרת.

אברהם הירשזון: רק משום שהיו רזרבות כספיות.

חיים אורון: היו לך גם בתקופה הזאת עודפי גבייה.

חיים אורון: זה לא שייך אחד לשני.

אברהם הירשזון: לכן, אני חושב שמדינה צריכה לנהוג במדיניות מאוד מאופקת.

אברהם הירשזון: אנחנו לא קובעים במדינת ישראל את התנאים, איך מתמודדים עם העולם המודרני, עם הכלכלה המודרנית, אבל אנחנו כן יכולים לקבל החלטה, האם אנחנו רוצים להיות שם או אנחנו לא רוצים להיות שם.

אברהם הירשזון: אם אנחנו לא רוצים להיות שם, אז אפשר לנהוג בפזרנות.

אברהם הירשזון: אם אנחנו רוצים להיות שם, צריך לשמור על פרמטרים שנהוגים בעולם המודרני.

אברהם הירשזון: רבותי, אתמול היתה קרן המטבע.

אברהם הירשזון: היא גמרה את הסיור במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אני חושב שקרן המטבע אמרה את דברה לגבי כלכלת מדינת ישראל.

אברהם הירשזון: אמרה את דברה ותמכה במדיניות הכלכלית של מדינת ישראל, וחשיבות הדבר היא גדולה.

אברהם הירשזון: זה לא נעשה בחצי שנה, זה נעשה בכמה שנים.

אברהם הירשזון: אבל כאשר יש קו והקו נמשך, יש לזה חשיבות רבה.

אברהם הירשזון: עלה פה אתמול שר האוצר לשעבר בנימין נתניהו - צר לי שהוא יצא, רציתי קצת להתפלמס אתו.

אברהם הירשזון: אני שמחתי כאשר בנימין נתניהו עלה בתקציב 2006.

אברהם הירשזון: אני לא זוכר שהוא הזכיר שהיה יושב-ראש ועדת כספים בשם אברהם הירשזון.

אברהם הירשזון: ראשית, אני מאוד מודה על הגילוי, ועל זה שהייתי שותף נאמן למדיניות הכלכלית.

אברהם הירשזון: אני בהחלט חושב שזאת מדיניות כלכלית שבאה למדינת ישראל בתקופה קשה מאוד.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, אומרים שהוא דווקא אמר.

אברהם הירשזון: לכן, היה צריך אחריות כדי לעשות אותה.

אברהם הירשזון: ואכן, אמרת שאתה מקווה שזה לא פוגע בי.

אברהם הירשזון: אני לא מתבייש בשום דבר שעשיתי.

אברהם הירשזון: אני עומד מאחורי כל דבר שעשיתי, אם טוב ואם לא טוב.

גלעד ארדן: הוא פשוט חשב שאתה שכחת, כי כאשר אתה דיברת, דיברת רק על חצי השנה מאז אתם בשלטון.

גלעד ארדן: הוא חשב ששכחת בכלל מה היה קודם.

אברהם הירשזון: קודם כול אני שמח שבנימין נתניהו שכר אותך כעורך-דין.

אברהם הירשזון: אני לא חושב שאמרתי את זה.

אברהם הירשזון: אני אמרתי כמה דברים שהביכו אתכם אז לגבי בנימין נתניהו, אבל לא זאת התשובה המדויקת.

אברהם הירשזון: אני רוצה להזכיר לך, אנחנו היינו אז בתקופה קשה מאוד.

אברהם הירשזון: לא היה כסף למדינת ישראל.

אברהם הירשזון: עמדנו על פי פחת, ולכן נהגנו בצעדים קשים מאוד, שפגעו בשכבות אוכלוסייה קשות מאוד.

אברהם הירשזון: אני לא בטוח שאתה עשית את זה בשמחה רבה.

אברהם הירשזון: אני בוודאי לא עשיתי את זה בשמחה רבה, אבל אני נזהר מאוד מלהביא את מדינת ישראל לאותו מצב.

אברהם הירשזון: אתה יודע שבשנות האלפיים היו פה רזרבות כספיות, וכאשר לא שמרנו כפי שצריך לשמור על הקופה, היה מדרון גדול מאוד.

אברהם הירשזון: אז אנחנו נוהגים לא באחריות היום?

אברהם הירשזון: אנחנו נוהגים שלא באחריות בתקציב?

אברהם הירשזון: איך אתה יכול לומר דבר כזה?

אברהם הירשזון: קרן המטבע אומרת שאנחנו נוהגים באחריות.

אברהם הירשזון: כל הבנקים מרחבי העולם אומרים את זה.

אברהם הירשזון: אתה יודע שחברות דירוג האשראי לא הורידו את דירוג האשראי בזמן המלחמה, ואתה יודע את החשיבות של העניין הזה.

אברהם הירשזון: אתה יודע כמה חשוב שחברות דירוג האשראי לא יורידו את דירוג האשראי, וזה חשוב לחנה כהן מחדרה.

אברהם הירשזון: כאשר הן מתחילות להוריד את דירוג האשראי, מתחילה מפולת כלכלית, ועמדנו בזה.

אברהם הירשזון: מותר גם לבוא ולומר דברים טובים.

אברהם הירשזון: לא נורא, גם אם אתה באופוזיציה.

אברהם הירשזון: אני מוכרח לומר לך, כאשר אתה היית שר האוצר ואני הייתי יושב-ראש ועדת הכספים קבענו את תוכנית הרכבות, והעברנו אז 20 מיליארד שקל.

אברהם הירשזון: היום, אדוני, זה עמד על 26 מיליארד והורדנו מיליארד אחד.

אברהם הירשזון: עדיין יש 25 מיליארד.

אברהם הירשזון: אם תשאל אותי אם ניצלו את הכסף - לא ניצלו את הכסף.

אברהם הירשזון: לצערי הרב, כל הפרויקטים שהורדנו עדיין לא התחילו בביצוע שלהם.

אברהם הירשזון: אני זימנתי אלי ישיבות מיוחדות בנושא הזה.

אברהם הירשזון: לא ייתכן שמדינת ישראל תיקח לעצמה פרויקטים לטווח ארוך, ובסופו של דבר תתקצב אותם ולא יבצעו אותם.

אברהם הירשזון: אז יש עדיין מספיק כסף כדי לחבר את הצפון, את הדרום, את המזרח ואת המערב.

גלעד ארדן: שר התחבורה לא חושב כמוך, אדוני שר האוצר.

בנימין נתניהו: הקפאתם את הקווים לעפולה.

אברהם הירשזון: לא הקפאנו קווים שהתחילו.

אברהם הירשזון: הקפאנו קווים כדי שזה יגיע לשר האוצר לדיון - מדוע זה לא נעשה עד היום.

אברהם הירשזון: בגלל זה הקפאנו את הקווים, לא בגלל שום דבר אחר.

אברהם הירשזון: ואני אקבל החלטה אילו קווים יפעלו, מתי הם יפעלו, וראוי שיפעלו, ולא שימסמסו את זה.

אברהם הירשזון: יש עדיין מספיק כסף.

אברהם הירשזון: מה לעשות?

אברהם הירשזון: יש עדיין מספיק כסף.

אברהם הירשזון: עכשיו אני רוצה לומר לך, דיברת על החצים.

אברהם הירשזון: יש לי חץ אחד, אני בסך הכול עובד עם שני חצים.

אברהם הירשזון: חץ אחד הוא להמשיך את המדיניות של הצמיחה וחץ אחד הוא לסגור את הפערים במדינת ישראל.

אברהם הירשזון: זה הכול.

אברהם הירשזון: ואם אני אצליח, בסוף תקופת כהונתי, לעשות את החץ הזה, שנגיע לצמיחה הרבה יותר גדולה, שיבואו משקיעי חוץ וישקיעו בארץ, כפי שהם עשו בזמן המלחמה וממשיכים לעשות את זה; ואם בשנת 2007 יהיו לנו יותר משקיעים מאשר בשנת 2006, ומצד שני נצמצם את הפערים - יש שכבות גדולות שחיות בעוני - נגיע פה למדינה שיש לה גם בסיס חברתי וגם בסיס כלכלי, וכולנו נוכל להתפאר בכך.

אברהם הירשזון: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני השר.

דליה איציק: נמצאים אתנו כאן משלחת של ה- Conservative Friends of Israel, מועמדים לפרלמנט מטעם המפלגה השמרנית, ידידי ישראל.

דליה איציק: We welcome you.

דליה איציק: Thank you for coming and have a good and pleasant time here.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה, אישית.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, לא בסדר הזה, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הצבעה אישית.

דליה איציק: יש 20 חתימות.

דליה איציק: קודם על התקציב ואחר כך על חוק ההסדרים.

קריאה: למה לא להצביע על שתיהן?

דליה איציק: אי-אפשר.

דליה איציק: צריך לעשות הצבעה הצבעה.

דליה איציק: באשר להצבעה הראשונה, אלה שהגישו לי הסבירו לי שיראו אחרי האישית הראשונה אם צריך לעשות את האישית השנייה.

דליה איציק: אדוני המזכיר, בבקשה.

אריה האן: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל - בעד רוחמה אברהם - בעד יעקב אדרי - בעד יצחק אהרונוביץ - בעד אהוד אולמרט - בעד חיים אורון - נגד זבולון אורלב - נגד דוד אזולאי - בעד אריאל אטיאס - אינו נוכח עמיחי אילון - בעד רוברט אילטוב - בעד דליה איציק - בעד אפי איתם - נגד מיכאל איתן - נגד רפי איתן - בעד אריה אלדד - נגד בנימין אלון - נגד טלב אלסאנע - נגד זאב אלקין - בעד חיים אמסלם - בעד אלי אפללו - בעד גלעד ארדן - נגד אורי אריאל - אינו נוכח זאב בוים - אינו נוכח יוסי ביילין - אינו נוכח בנימין בן-אליעזר - בעד יעקב בן-יזרי - בעד שלמה בניזרי - אינו נוכח מנחם בן-ששון - אינו נוכח רוני בר-און - בעד אבישי ברוורמן - בעד שלמה ברזניץ - אינו נוכח מוחמד ברכה - נגד עזמי בשארה - נגד אליהו גבאי - נגד זהבה גלאון - אינה נוכחת אלחנן גלזר - בעד יצחק גלנטי - בעד משה גפני - נגד עמירה דותן - בעד אברהם דיכטר - בעד אברהם הירשזון - בעד שמואל הלפרט - נגד צחי הנגבי - בעד צבי הנדל - נגד יצחק הרצוג - אינו נוכח מגלי והבה - בעד אבשלום וילן - נגד מתן וילנאי - בעד יצחק וקנין - בעד נסים זאב - בעד ג'מאל זחאלקה - נגד יצחק זיו - בעד עבאס זכור - נגד נאדיה חילו - בעד דב חנין - נגד יואל חסון - בעד ישראל חסון - בעד שי חרמש - בעד ואסל טאהא - נגד אחמד טיבי - נגד דוד טל - בעד אסתרינה טרטמן - בעד שלי יחימוביץ - בעד אביגדור יצחקי - בעד אליהו ישי - בעד דני יתום - בעד איתן כבל - בעד אמנון כהן - בעד יעקב כהן - נגד יצחק כהן - בעד רן כהן - נגד משה כחלון - נגד ישראל כץ - נגד ציפי לבני - בעד לימור לבנת - נגד יצחק לוי - נגד אביגדור ליברמן - בעד יעקב ליצמן - נגד סופה לנדבר - אינה נוכחת גאלב מג'אדלה - בעד שאול מופז - בעד אברהם מיכאלי - בעד אלכס מילר - בעד סטס מיסז'ניקוב - בעד מיכאל מלכיאור - בעד יעקב מרגי - בעד שרה מרום-שלו - בעד יורם מרציאנו - בעד משולם נהרי - בעד מיכאל נודלמן - בעד דני נוה - נגד אורית נוקד - בעד בנימין נתניהו - נגד חנא סוייד - נגד מרינה סולודקין - אינה נוכחת ניסן סלומינסקי - נגד אפרים סנה - בעד גדעון סער - נגד גדעון עזרא - בעד אופיר פינס-פז - בעד מאיר פרוש - אינו נוכח שמעון פרס - בעד עמיר פרץ - אינו נוכח אברהים צרצור - נגד אברהם רביץ -

אריה האן: נגד ראובן ריבלין - נגד חיים רמון - אינו נוכח יוסף שגאל - בעד יובל שטייניץ - נגד מאיר שטרית - בעד יורי שטרן - אינו נוכח סילבן שלום - נגד שלום שמחון - בעד ליה שמטוב - בעד עתניאל שנלר - בעד משה שרוני - בעד נתן שרנסקי - אינו נוכח רונית תירוש - אינה נוכחת יולי תמיר - בעד אני עובר לקריאה שנייה.

אריה האן: אריאל אטיאס - אינו נוכח אורי אריאל - נגד זאב בוים - אינו נוכח יוסי ביילין - אינו נוכח שלמה בניזרי - אינו נוכח מנחם בן-ששון - בעד שלמה ברזניץ - אינו נוכח זהבה גלאון - אינה נוכחת יצחק הרצוג - אינו נוכח - בעד סופה לנדבר - אינה נוכחת מרינה סולודקין - אינה נוכחת מאיר פרוש - אינו נוכח עמיר פרץ - בעד חיים רמון - אינו נוכח יורי שטרן - אינו נוכח נתן שרנסקי - אינו נוכח רונית תירוש - אינה נוכחת האם יש באולם חבר כנסת שלא הצביע?

אריה האן: אין.

אריה האן: תודה.

דליה איציק: ההצבעה הבאה, אומרים לי, תהיה אלקטרונית.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני מבקשת להקריא את תוצאות ההצבעה.

דליה איציק: בעד - 68, נגד - 38, נמנעים - אין.

דליה איציק: אני קובעת בזאת שהצעת חוק התקציב לשנת 2007 התקבלה, והיא עוברת לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דליה איציק: משה גפני (יהדות התורה): הוועדה למעמד האשה.

דליה איציק: היו"ר דליה איציק: זה יעבור לוועדת הכנסת.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 66 נגד – 38 נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, לוועדת הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: היו"ר דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני קובעת בזאת שהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת 2007), עוברת לוועדת הכנסת לקביעת הוועדות שיטפלו בנושאים המופיעים בהצעת החוק.

דליה איציק: היא עברה.

דליה איציק: תם סדר-היום.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, אני מברכת אותך.

דליה איציק: הישיבה הבאה - מחר, יום רביעי, 8 בנובמבר, בשעה 11:00.

דליה איציק: תודה לכם, חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: הישיבה נעולה.