ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השישים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2006-11-20 00:00

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, כ"ט בחשוון, 20 בנובמבר 2006.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - שינוי חלק המקרקעין המותר להפקעה ללא פיצויים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (אבטחת ראשי רשויות), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת רוחמה אברהם, נאדיה חילו ומשה שרוני; הצעת חוק ארוחה יומית לתלמיד (תיקון - הרחבת תחולה על גני-ילדים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה - יד ושם (תיקון - יום ראול ולנברג וחסידי אומות העולם והענקת זכויות אזרחות), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק פיזור הפגנות, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת בנימין אלון; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון - בדיקות תקופתיות), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אליהו גבאי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון - מתקנים ביטחוניים), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת משה גפני, דוד אזולאי, מגלי והבה ודב חנין; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פיטורין) (תאגיד לתעסוקת נכים ומוגבלים), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על דמי הבראה), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק הכרה בניצולי מחנות ריכוז וגטאות הנאצים, התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת מרינה סולודקין ומיכאל נודלמן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוזלת תעריפי נסיעה לנוסעים בעמידה בתחבורה ציבורית), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יעקב כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת ביטוח רכב מנועי (ביטוח אופנועים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - פטור משירות מילואים לנושא אלמנת צה"ל), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון - השתתפות הרשויות המקומיות בתקציבי חינוך), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון - ביטול החוק), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור לדמי הבראה) (הוראת שעה), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת יורי שטרן, אסתרינה טרטמן ועמיחי אילון וקבוצת חברי הכנסת;

אריה האן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי בעד שירות סדיר מלא), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ומתן וילנאי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - העדפה בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה לשכבות מצוקה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ועדות חקירה (תיקון - החלטת הכנסת על הקמת ועדת חקירה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון - ועדות ערר על ועדת מכרזים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – אי-העלאת טענת התיישנות על-ידי המדינה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק עוולות מסחריות (תיקון - הגנה לבעלי זכויות במוצרי מידע), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אבישי ברוורמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת שימוש באפוד לכל נוסע ברכב), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק סיוע לסטודנטים עולים, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אלכס מילר.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הנושא הראשון על סדר-היום: התפטרותו של חבר הכנסת נתן שרנסקי מן הכנסת.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי הממשלה, ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, יושב-ראש הכנסת לשעבר מר דב שילנסקי, יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית מר זאב בילסקי, יושב-ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה מר נח פלוג, נציגי "יד ושם", יושבת-ראש לשכת הקשר - "נתיב" נעמי בן-עמי, היושב-ראש היוצא של לשכת הקשר - "נתיב" צבי מגן, אחרונים-אחרונים חביבים: השר לשעבר חבר הכנסת נתן שרנסקי, רעייתו אביטל ובנותיו רחל וחנה, תלמידים יקרים, אורחים נכבדים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, כשהניח חבר הכנסת שרנסקי את מכתב ההתפטרות שלו על שולחני אתמול בצהריים, לא הסתרתי ממנו את אכזבתי העמוקה.

דליה איציק: בסתר לבי עוד קיוויתי שברגע האחרון הוא ייכנס לחדר ויאמר: את יודעת מה?

דליה איציק: – אני דוחה את זה לעוד חודשיים.

דליה איציק: אבל מי שמכיר את נתן יודע שאידיאולוגים, אינטלקטואלים, אמיצים, נחושים וישרים – מי שמכיר אותו היה מבין שמן ההחלטה הזאת הוא לא יחזור.

דליה איציק: נתן הוא מאלה שמוציאים שם טוב למקצוע שלנו.

דליה איציק: אני בטוחה כי בדברי אלה אני משמשת פה לרבים מחברי הבית המצטערים יחד עמי על פרישתו היום מן הכנסת, אבל מהיכרותי את האיש אני גם יודעת, שאין טעם להפציר בו ואין טעם לבקש ממנו שיישאר אתנו כאן בכנסת, כי נתן הוא כזה.

דליה איציק: כמו במהלך דרכו הפוליטית, כך גם בפרישתו - נתן יצוק בסלע ואין להזיזו.

דליה איציק: נתן בחר לצאת למחוזות אחרים של עיון וכתיבה כחוקר בכיר ב"מרכז שלם", ורצונו של אדם – כבודו.

דליה איציק: עמיתי חברי הכנסת, סיפורו של נתן שרנסקי, פעיל זכויות האדם בברית-המועצות, ציוני אמיץ שהושלך לכלא הסובייטי למשך תשע שנים, הרטיט בזמנו לבבות רבים.

דליה איציק: שורה של תהליכים גלובליים שאירעו מאז, ובכלל זה נפילת החומה, התפרקות ברית-המועצות, לא שחקו ולא המעיטו מאותו מאבק ממושך והירואי שניהל אדם אחד מול שלטון אימתני ודורסני על זכותו לעלות לישראל.

דליה איציק: רק לאחר מאבק מתיש, מאבק שסחף רבים וטובים בעולם כולו, שוחרר נתן שרנסקי ממאסרו האכזרי, שכלל גם ישיבה של למעלה מ-400 ימים בצינוק בקור המקפיא של ערבות סיביר.

דליה איציק: אי-אפשר לתאר את הפרק הזה בחייו של נתן שרנסקי בלי להזכיר אותך, אביטל.

דליה איציק: אביטל, שבכל תקופת מאסרו לא ויתרה, חיזרה אל הפתחים, ניהלה קמפיין כלל-עולמי, חוצה ימים ויבשות, למען שחרור הבעל שלה; אשה שבכוחותיה הדלים הצליחה להזיז הרים.

דליה איציק: איך אמרתי אתמול לנתן?

דליה איציק: נמרה של ממש.

דליה איציק: 11 בפברואר 1986, יום עלייתו של נתן לישראל, הפך ליום של ניצחון לציונות, לזכויות האדם, לערכי החופש, למאות אלפים מאחינו יהודי ברית-המועצות שהגיעו בעקבותיו בשנים שלאחר מכן.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נתן שרנסקי מכהן בכנסת עשר שנים.

דליה איציק: הוא נכנס לבית-הנבחרים כשהוא גורף עמו שבעה מנדטים של מפלגת העולים שהקים - ישראל בעלייה.

דליה איציק: על ההישג האלקטורלי חזר גם בבחירות שלאחר מכן, אבל בבחירות של שנת 2003 הוא נחל אכזבה.

דליה איציק: מפלגתו צברה רק שני מנדטים והתמזגה עם הליכוד.

דליה איציק: נתן, בעיני באותה התמזגות היה גם היבט מעודד, בכך שאין יותר צורך במפלגת עולים סקטוריאלית.

דליה איציק: הנה, העולים נכנסים בדלת הראשית לפוליטיקה הישראלית, משתלבים כשווים בין שווים במפלגות הקיימות, ואתה, כחבר בממשלות ישראל, שר התעשייה והמסחר, שר השיכון, שר הפנים, שר בלי תיק, סגן ראש הממשלה, אם אני לא טועה, אתמול בדקתי.

דליה איציק: לשרנסקי עמדות עקביות ומוצקות, מעוגנות באמונתו, ומהן הוא לא יזוז.

דליה איציק: באומץ ובעקשנות הוא מופיע עם המסר שלו, הוא מישיר מבט ואיננו אומר נואש.

דליה איציק: מעולם לא נצמד לכיסא.

דליה איציק: ספרתי, הוא התפטר שלוש פעמים; תמיד כשהרגיש שלא יוכל להשלים עם מהלך כלשהו, הוא לא היסס להתפטר, ובלבד שלא יצטרך לעשות שקר בנפשו מול קהל בוחריו.

דליה איציק: נוסף על העמדות המדיניות המוצקות, שרנסקי הוא אידיאולוג של המשטר הדמוקרטי.

דליה איציק: בספרו המוערך "יתרון הדמוקרטיה: על כוחו של החופש לגבור על הרודנות והטרור", הוא מבטא את הצורך החיוני והקיומי של האנושות לקיים משטרים דמוקרטיים בכל מדינות העולם, שיבטיחו שגשוג ויציבות ויביאו למיגור הטרור.

דליה איציק: הספר, כמו שכולם יודעים, זכה לשבחים רבים והשפיע רבות על צמרת הממשל האמריקני, ובכלל זה על הנשיא בוש, אשר אימץ את העקרונות המוזכרים בו כחלק מהמדיניות שלו.

דליה איציק: כמה פוליטיקאים ישראלים יכולים להתגאות בכך שהשפיעו בצורה כזאת על תהליכים גלובליים?

דליה איציק: צר לנו, חברנו וידידנו נתן, על פרישתך אשר תיכנס לתוקף מחר.

דליה איציק: הכנסת תחסר את תבונתך, את בהירות מחשבתך ואת הציונות הלוהטת שלך.

דליה איציק: צאתך לשלום.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש גברת איציק, חברות וחברי הכנסת, אורחים נכבדים שבאו להיפרד ולברך את נתן שרנסקי, ידידי נתן, בספרו "יתרון הדמוקרטיה: על כוחו של החופש לגבור על הרודנות והטרור" כותב נתן שרנסקי: "עברתי על גשר גלינקה ממזרח-ברלין למערב-ברלין, ממזרח-גרמניה למערב-גרמניה, מעולם העבדות לעולם החירות.

אהוד אולמרט: בבוקר הייתי אסיר הקג”ב ואחר-הצהריים חזרתי והתאחדתי עם אביטל אחרי 12 שנות פירוד.

אהוד אולמרט: בערב הונפתי מן הקרקע ושחיתי על פני ים של כתפיים ברחבת הכותל המערבי בירושלים.

אהוד אולמרט: בתוך שעות מועטות עליתי מהגיהינום לגן-עדן, ממציאות הרשע העגומה לעולם שחזיתי בדמיוני.

אהוד אולמרט: קשה לי להעלות על דעתי רגע שבו אחוש קרוב לאלוהים יותר משחשתי ברגע שבו הגעתי בפעם הראשונה לישראל".

אהוד אולמרט: אני חושב שהמלים הללו, גם כשאתה קורא אותן שנים רבות לאחר שנכתבו וגם כשאתה קורא אותן פעם ועוד פעם ועוד פעם, וקראתי אותן לא מעט - כל פעם מחדש אני חש התרגשות עמוקה כמי שבנסיבות המיוחדות האלה של חיינו זכה להיות עד לאחת התופעות המופלאות ביותר שאירעו במאה השנים האחרונות בעולם בכלל, וגם לראות יותר מקרוב את האיש שמסמל אולי יותר מרבים אחרים את התופעה המופלאה, היחידה במינה, היוצאת דופן הזאת, של התחייה המחודשת של העם היהודי, של עם ישראל, ושיבתו לארצו, במיוחד ובראש ובראשונה מהמקום ההוא, שממנו הגיע נתן והגיעו רבים כל כך אחרים.

אהוד אולמרט: אני יודע שיש נטייה במעמדים כאלה, גברתי היושבת-ראש, לדבר על התכונות האישיות וגם להפליג בהן, ומי כנתן שרנסקי נותן לנו הזדמנות להתפתות להיבט הזה בגלל כל הדברים שאם הייתי אומר אותם כולם היו מסכימים להם.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה לדבר על האיש בהיבט האישי.

אהוד אולמרט: אני רוצה לדבר דווקא על נתן שרנסקי כסמל, כדמות מופת, כדמות ייצוגית, כדמות שמעטות כמוה בעולמנו, מקצה העולם ועד קצהו, שמייצגות בביוגרפיה האישית, הפרטית, האינדיבידואלית שלהן תופעה מסעירה, חריגה כל כך, שאין כמעט מקביל לה בעולם שלנו.

אהוד אולמרט: אמרתי פעם, נדמה לי גם פה, לפני כחודש, כשלא ידעתי שתינתן לי ההזדמנות הזאת להיפרד מנתן פעם נוספת, אמרתי - והוא כבר הכיר את הדברים הללו כי הוא שמע אותם ממני בשיחה אישית - שמעטים המקרים שאני זוכר בחיי התרגשות אישית עמוקה יותר מהרגע שבו עמדתי כאן, או ישבתי כאן באחד הספסלים הללו כחבר הכנסת, ונדמה לי שהייתי אז גם ראש העיר ירושלים, ונתן שרנסקי עלה לדוכן להישבע שבועת אמונים.

אהוד אולמרט: בעשרות השנים שבהן אני בכנסת ראיתי חברי כנסת נשבעים, חברי כנסת נואמים, מקבלים תפקידים, מתפטרים מתפקידים, דורות של מנהיגים, שכל אחד כבודו בזמנו ובמעשיו ובמעמדו.

אהוד אולמרט: הרגע ההוא היה משהו מיוחד במינו, כי היה בו שילוב חד-פעמי של רגע היסטורי באופן אישי, מטבע הדברים, ורגע היסטורי באופן לאומי.

אהוד אולמרט: מעטים הרגעים האלה בתולדות הכנסת, מסופקני כמה כאלה עוד יהיו בעתיד.

אהוד אולמרט: האיש הזה, שבמשך שנים ייצג אולי את המרד האמיץ ביותר, הנועז ביותר, המופלא ביותר במאה ה-20 כולה, של עם קטן, שחי מעבר להרי החושך, נטול כל אמצעי הגנה לבד מדבר אחד: האומץ שאין לו שיעור להיאבק על דמותו, להיאבק על אמונתו ולהיאבק על זכותו לחיי חופש בארץ שלו.

אהוד אולמרט: תחשבו לרגע על ההיסטוריה הלא כל כך רחוקה של הארץ ההיא, של מה שהיא היתה פעם, של רוסיה הסובייטית; כמה עשרות מיליוני אנשים הושמדו, נהרגו, הוגלו, נרקבו, נשכחו כאילו מעולם לא היו.

אהוד אולמרט: וכנגד האימפריה האדירה הזאת קמה קבוצה קטנה של אנשים, שלא היה להם כלום חוץ מאשר להט אדיר וגעגועים שאין כמוהם בהיסטוריה לשום עם.

אהוד אולמרט: אין לשום עם בהיסטוריה עוצמה כזאת של געגועים כפי שמפעמים בלבו של העם הזה לארץ שלו.

אהוד אולמרט: אם יש רגש אחד שאפשר לבודד אותו - אם בכלל אפשרי דבר כזה - מספקטרום כמעט בלתי מוגבל של רגשות, ולהצביע עליו ולומר שהרגש הזה הוא הדבר שהכי אופייני, שהכי מובהק, שהכי מדויק לתיאור האתוס של העם היהודי מאז גלה מארצו, הייתי אומר שהרגש הזה הוא געגועים.

אהוד אולמרט: כל חיינו אנחנו מתגעגעים, כל חיינו התגעגענו.

אהוד אולמרט: כל ההיסטוריה שלנו היא סיפור אחד ארוך ובלתי נפסק של געגועים אין קץ לחזור הביתה, לחזור למקומות שבהם נוצקו דפוסי קיומנו והתגבשה התודעה הלאומית שלנו וניתנה לנו דתנו ונתגבשה אמונתו, לארץ שלנו, שאין בלתה, שאין לאף אחד זולתנו זכות עליה כפי שיש לנו.

אהוד אולמרט: והנה קמה במקום ההוא, הקשה כל כך, האכזר כל כך, הנורא כל כך, שטמן בתוך אדמתו מיליונים של אנשים שניסו להרים נגדו ראש, קבוצה קטנה, באומץ שאי-אפשר להבין מאיפה הם שאבו אותו, אלא אם אנחנו מכירים לכל עומקם את הגעגועים האלה, והחליטה להרים את נס המרד, ושום דבר לא הרתיע אותה.

אהוד אולמרט: ומי שייצג, לא היחיד - הוא יהיה האחרון שיסכים שנתאר אותו ככזה וזה גם לא נכון, הוא לא היה היחיד.

אהוד אולמרט: אבל בכל זאת, בתוקף הנסיבות ההיסטוריות, הפרסונליות, מי שבסופו של דבר ברגע אחד, שהוא רגע קצר מאוד בהיסטוריה הארוכה של העם שלנו, עמד בקצה הפירמידה של המאבק הנועז הזה כנגד אימפריה אדירה היה האיש הזה, נתן שרנסקי.

אהוד אולמרט: הכנסת הזאת, שירתו בה חברי כנסת וישרתו בה חברי כנסת, אנשים שעשו מעשים אמיצים ורבים וחשובים, שתרמו לעם היהודי ולמדינת ישראל, וודאי שעוד יתרמו.

אהוד אולמרט: לא היה בה אף אחד כמוהו.

אהוד אולמרט: לכן, כשישבתי כאן וראיתי את האיש הזה עולה לדוכן לאחר שעמד בגבורת אין קץ בשנים הארוכות ההן, 405 ימים בצינוק - אתם יודעים מה זה 405 ימים בצינוק בסיביר?

אהוד אולמרט: זה יום יום.

אהוד אולמרט: זה יום ועוד יום ועוד יום ועוד יום.

אהוד אולמרט: 405 ימים כאלה.

אהוד אולמרט: כמובן זה רק כמעט 1 חלקי 9 ממספר הימים שישב בכלא, ורוחו לא נשברה ונפשו לא התעוותה והוא עמד בזה, והאימפריה נכנעה.

אהוד אולמרט: אני משוכנע שיבוא יום וממרחק של זמן ומקום יכתוב ההיסטוריון את ההיסטוריה של נפילת האימפריה הרוסית ויעמיד את הדיסידנטים היהודים בראש הפירמידה של אלה שבנקודת זמן מסוימת, ברגע המכריע, הם שהטו את הכף שהכריעה את האימפריה הגדולה הזאת.

אהוד אולמרט: כי האימפריה הגדולה הזאת יכלה לכבוש את כל העמים שמסביבה ויכלה לשעבד אותם ולעשוק אותם ויכלה לרמוס את זכויותיהם; היא לא יכלה לגעגועים של העם היהודי לארץ שלו.

אהוד אולמרט: ומשהיא לא יכלה לגעגועים שלהם, היא לא יכלה.

אהוד אולמרט: הם הכריעו אותה.

אהוד אולמרט: והוא, שהפך להיות סמלם המייצג, בא לכאן לא כפרס, לא כהבעת תודה של מישהו, אלא כמי שנבחר בתהליך בחירות דמוקרטי בארץ שלו, במדינה שלו, בבחירות שהוא יתמודד בהן ועם ישראל בחר אותו לכנסת.

אהוד אולמרט: וכשהוא עלה לכאן, אני, בלבי, בהתרגשות עמוקה, הרשיתי לעצמי לומר: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהחיינו וקיימנו והגיענו לזמן הזה.

אהוד אולמרט: כל היתר כבר פחות חשוב.

אהוד אולמרט: מה שנתן עשה או לא עשה בכנסת, אלה דברים שאפשר לספר עליהם במסיבות של יום שישי.

אהוד אולמרט: הם פחות חשובים, ואני מקווה שהוא לא כועס עלי שאני אומר את זה.

אהוד אולמרט: הדברים הללו הם חלק משגרה נורמלית, שאנחנו כולנו גאים שהוא יכול היה להיות כמו רבים אחרים שעלו משם, שיכלו להפוך ולהיות חלק מהחיים הפרלמנטריים, הפוליטיים, הדמוקרטיים של מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: המהפך ההיסטורי הזה היה העובדה שהוא הגיע לכאן והוא נבחר, הוא נבחר בתהליך דמוקרטי, והוא ייצג את עוז הרוח, את אומץ הלב, את העקשנות הבלתי-מתפשרת, את הנחישות שלא היתה כמוה לשום עם.

אהוד אולמרט: וכן, את הגעגועים ואת הזיכרונות שלא אבדו אף פעם לעם ישראל לארץ-ישראל.

אהוד אולמרט: וכל השאר יסופר בספר תולדות ישראל.

דליה איציק: אדוני ראש האופוזיציה מר בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברי הבית, אורחים יקרים, בציניות המקובלת במקומותינו שמעתי רינונים, כשהגיעה אלי אביטל שרנסקי לשגרירות ישראל בוושינגטון.

בנימין נתניהו: הסבירו לי שהיא מטיילת בעולם - "טוב, היא עשתה מזה קריירה, היא עוד תעשה מזה קריירה.

בנימין נתניהו: אז נתייחס בכבוד אבל לא להיסחף".

בנימין נתניהו: השנה היתה, נדמה לי, 1982 או 1983, הייתי אז ציר בשגרירות.

בנימין נתניהו: הגיעה אביטל, ולפני שהיא פתחה את פיה, הציניות הזאת נוקבה באלף סיכות.

בנימין נתניהו: ראיתי אשה שמגויסת כל-כולה כדי להציל את בן-זוגה, להילחם מאבק של חופש כללי וגם מאבק של חופש פרטי.

בנימין נתניהו: היא דאגה, היא חשבה אז, אביטל, שיש חשש שנתן ימות בכלא, לא יצא מהכלא.

בנימין נתניהו: אני חלקתי על דעתה.

בנימין נתניהו: אני חשבתי שאפשר להוציא אותו, הייתי משוכנע בזה.

בנימין נתניהו: הייתי משוכנע בזה - לא שהיא לא נלחמה בעד זה, היא נלחמה בעד זה גם כן, אבל הייתי משוכנע בזה גם מסיבות גיאופוליטיות – חולשתה של ברית-המועצות שנצפתה אז מול עליונותה של ארצות-הברית.

בנימין נתניהו: אבל בעיקר הייתי משוכנע שניתן להוציא את נתן במאמצים של רבים וטובים, שחלקם יושבים כאן - שניתן להוציא את נתן מהכלא בגלל הדרך שבה הוא נכנס לכלא.

בנימין נתניהו: והדרך שבה הוא נכנס לכלא היתה ייחודית.

בנימין נתניהו: הוא נכנס לכלא לאחר משפט מבוים, שבו הוא סיים את דבריו ואמר לשופטים: "לכם אין לי מה להגיד, אין לי מה לומר.

בנימין נתניהו: לשנה הבאה בירושלים".

בנימין נתניהו: נתן שרנסקי עמד פה מול האימפריה הסובייטית פעמיים - כיהודי חופשי וכאדם חופשי.

בנימין נתניהו: כיהודי חופשי שמבטא את כמיהת הדורות, שנטבעה בו; כאדם חופשי שקורא תיגר על מערכת של עריצות אלימה ושקרית שהעולם לא ידע כמוה.

בנימין נתניהו: ואכן, נכונים הדברים שנאמרו כאן, שהדבר הזה סייע להפלת אותה אימפריה ולפריצת השערים ליהודי ברית-המועצות ולעלייה המבורכת ארצה.

בנימין נתניהו: זה לא צריך להפתיע אותנו, כי אימפריות אחרות שפעלו נגד היהודים לא רוו נחת מזה.

בנימין נתניהו: לא ספרד שירדה מגדולתה בעקבות האינקוויזיציה וגירוש היהודים, ולא גרמניה הנאצית.

בנימין נתניהו: אבל הנפילה של ברית-המועצות קשורה בטבורה למאבק של החופש, והמאבק של החופש היה קשור בטבורו למאבק של היהודים לחופש, מאבק שרבים נטלו בו חלק אבל נתן ייצג אותם כלפי עמנו וכלפי העולם כולו.

בנימין נתניהו: והנה, כעבור עשר שנים, חוזר שר בממשלת ישראל, נתן שרנסקי, לרוסיה, למוסקבה, וגם לכלא שבו הוא ישב; אינני יודע אם לאותו צינוק, נתן בוודאי יספר על כך.

בנימין נתניהו: אבל, אם היה רגע מרגש עבורי, זה דווקא היה הרגע הזה, שביטא את סגירת המעגל ההיסטורי, את גלי העלייה, את קריסת האימפריה, את ניצחון הציונות, את האינטגרציה של העולים - בתוך החיים הלאומיים שלנו, בתוך הממשלה, אחר כך בתוך המפלגות.

בנימין נתניהו: ולכן, בסיפור של נתן שרנסקי יש לא סמל אחד, הרבה סמלים, אבל מעל הכול זהו ביטוי לרעיון החופש שמפעם בעמנו והוא נר ולפיד לאנושות כולה.

בנימין נתניהו: והנה היום, עמנו והאנושות כולה עומדים מול עריצות חדשה, טוטליטריות מסוג אחר, לא פחות מאיימת, לא פחות דורסנית, לא פחות אלימה, לא פחות שקרית.

בנימין נתניהו: ואני רוצה לומר לחברי נתן שרנסקי, שהמשימה שלך לא הושלמה.

בנימין נתניהו: המשימה שלנו לא הושלמה, של כולנו, אבל לך יש תפקיד מיוחד בגלל המעמד שזכית בו בצדק בעולם הנאור.

בנימין נתניהו: נתת ביטוי לרעיון החופש ולתובנה העמוקה שבסופו של דבר זה מאבק בין חושך לאור, בין חופש לעבדות, בין חירות לעריצות.

בנימין נתניהו: עכשיו המאבק ניטש בחזית אחרת.

בנימין נתניהו: לך לחזית הזאת, ועזור להדוף את אותה עריצות אלימה חדשה שמאיימת על עמנו ועל האנושות כולה.

דליה איציק: המשנה לראש הממשלה מר שמעון פרס, ואחריו - חבר הכנסת יוסי ביילין.

שמעון פרס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כמו אלה שדיברו לפני, אני הכרתי את אביטל לפני שהכרתי את נתן.

שמעון פרס: אני אשה כזאת לא ראיתי, מונעת על-ידי רוח ענקית.

שמעון פרס: אני לא יודע מאיפה היא שאבה אותה.

שמעון פרס: שום מרחק לא היה רחוק מדי, שום משא לא היה כבד מדי, שום שער לא היה נעול מדי.

שמעון פרס: פרצה את כולם בכוח אדיר, וחשבתי, משהו גדול ורוחני הולך ובא לישראל.

שמעון פרס: הייתי מלא התפעלות גם על האמונה.

שמעון פרס: אני לא שלם עם המושג הזה שנתן הוא סמל.

שמעון פרס: בוודאי כשנתן בא וקיבלנו אותו בהתרגשות עצומה, הוא לא היה סמל, הוא היה אגדה.

שמעון פרס: הוא לא סימל, הוא עשה משהו שהיה נראה כבלתי אפשרי, מעל כוחו של אנוש, מעבר להרי החושך.

שמעון פרס: משהכרתי אותו קצת יותר טוב, הבנתי שהוא לא רק סמל ולא רק אגדה, הוא חזון.

שמעון פרס: איש נושא חזון.

שמעון פרס: אף אחד לא יכול היה להוציא את חזונו מקרבו.

שמעון פרס: יותר קל, לפי דעתי, להילחם למען דמוקרטיה מאשר להילחם נגד עריצות.

שמעון פרס: למען דמוקרטיה זאת שאיפה.

שמעון פרס: אבל לעמוד מול העריצות הנוראה ביותר כמעט שהיתה בהיסטוריה, העריצות הקומוניסטית הסובייטית, צריכים כוחות אדירים.

שמעון פרס: האיש הזה היה ספוג בכוחות כאלה.

שמעון פרס: האיש הזה היה ספוג בכוחות כאלה.

שמעון פרס: בימינו המדינות קצת מאבדות מערכן, ובמקומן בא כוח גלובלי ששומר על היכולת ועל העושר.

שמעון פרס: אני חייב להגיד שלא רק הגלובליות תופסת, אלא בתקופה הגלובלית באופן מפתיע אנשים בודדים תופסים מקום חדש בהיסטוריה.

שמעון פרס: בתחום הכלכלה או המדע אנשים כמו ביל גייטס, מייסדי "גוגל" או באפט הקימו מדינות כלכליות; יש להם תקציבים יותר גדולים מהתקציבים של מדינות.

שמעון פרס: הם יצרו מדינות כלכליות.

שמעון פרס: יש קבוצת אנשים שיצרה עולמות של רוח ואמונה.

שמעון פרס: אני לא רוצה להשוות, אבל אילו הייתי צריך לבחור שלושה-ארבעה אנשים כאלה בעולמנו, שחיים אתנו, שמסמלים את זה, הייתי בוחר בנלסון מנדלה, איש גיבור שכוחו ברוחו; הייתי בוחר בלך ואלנסה, פועל פשוט שיצא נגד הכיבוש הרוסי; והייתי בוחר באונג סאן סו צ'י מבורמה, אשה שכמעט שלא קיימת באופן פיזי ובכוחות אדירים התייצבה נגד בני עמה למען עמה, נגד העריצות ולמען החירות.

שמעון פרס: לקבוצה היוצאת דופן הזאת הייתי כמובן מכניס גם את נתן שרנסקי, אדם הנושא רוח ששום מחיצה אינה יכולה לעצור אותה, ששום אירוע אינו יכול להחליש אותה, טעון אמונה אדירה וחזון עצום.

שמעון פרס: לא פלא שחזונו זה עבר ממקום למקום, מעולם לעולם, מאוזן לאוזן, מלב ללב, וכבש אנשים שונים לגמרי – רוסים, יהודים, אמריקנים, צעירים ומבוגרים, וכל זה עם יושר אדיר.

שמעון פרס: קשה להיות אדם עם רוח כה גדולה.

שמעון פרס: הוא נשא את הרוח, הביא לנו רוח, הביא לנו רוח והביא לנו בשורה.

שמעון פרס: נתן, בהרבה דברים לא הסכמתי אתך, אבל אין אדם שאני מעריץ יותר ממך, בגלל דעותיך ועמדותיך.

שמעון פרס: הבאת לנו את הרוח הזאת.

שמעון פרס: תודה מקרב לב.

שמעון פרס: כפי הנראה, רוסיה מולך היתה כחגבים מול ענקים.

שמעון פרס: ראה מה קרה לענקים ומה קרה לחגבים: הענקים העריצים הפכו לחגבים, והאנשים הבודדים, שהיה להם כל כך קשה, היו לענקי רוח.

שמעון פרס: על כך תודה מקרב לב.

דליה איציק: חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו - חבר הכנסת בני אלון.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה - נתן, הפתעת אותי שלוש פעמים.

יוסי ביילין: אני שומע את דברי קודמי, נראה שכל אחד מאתנו טבע בתוך עצמו רגע אחר שקשור בך.

יוסי ביילין: הראשון, אני מניח, משותף לכולנו, והוא 11 בפברואר 1986.

יוסי ביילין: אחרי שנים ארוכות שבהן היית חלק בלתי נפרד מה-talking points שלנו, שבהן נלוותה אלינו אביטל לפגישות עם מנהיגי העולם, שהבטיחו לנו שיעשו כל מה שאפשר כדי לשחרר אותך, ולא כל כך האמנו שהם יעשו כל מה שאפשר, ואז יום אחד, בלי אזהרה מוקדמת, עברת את הגשר בגרמניה, פרצת את מסך הברזל ונחתת בנתב"ג.

יוסי ביילין: אני תמיד אזכור את הלילה ההוא.

יוסי ביילין: לא בטוח שידעת מיהו מזכיר הממשלה, שמקשר אותך עם רייגן ועם שולץ בחדר האח"מים הישן של שדה התעופה הישן, אבל באמת הגעת אלינו כאגדה, ואין לי ספק שגם לך זאת היתה אגדה – אולי אגדה שלא הסתיימה, לפגוש את אביטל בדרך לכאן, וכאן לפגוש את ראש הממשלה ואת שר החוץ, שהיו הראשונים שנכנסו אליך למטוס, לפני כולנו, לפני שיצאת, ורבים אחרים שראית, שרצו לראות את האיש שהפך סמל למאבק באטימות וברשע.

יוסי ביילין: ודאי לא ידעת, ואינני יודע אם אתה יודע עד היום, כמה אנחנו ידענו עליך, עד כמה חיכינו לך, עד כמה הפך שמך מוכר בישראל ומחוץ לה – אפילו רחוב בניו-יורק נקרא על שמך.

יוסי ביילין: אתה צבטת את עצמך ואנחנו צבטנו את עצמנו, להבטיח כי מדובר במציאות.

יוסי ביילין: ההפתעה השנייה שלי היתה ב-7 ביולי 1999.

יוסי ביילין: מצאנו את עצמנו חברים באותה ממשלה, וגם זה היה בלתי ייאמן.

יוסי ביילין: אתה, שהסתייגת ממפלגות עולים, שהתרחקת מן הפוליטיקה, הקמת מפלגת עולים, עמדת בראשה, כיהנת כבר שלוש שנים בתפקיד שר התעשייה והמסחר, ועכשיו בממשלת ברק היית שר הפנים, ישבת מולי.

יוסי ביילין: למדתי להכיר אותך, בעצם באמת בפעם הראשונה, את חוש ההומור המיוחד שלך, את נכונותך לצחוק על עצמך, את טוב לבך, את רגישותך האנושית, את התפיסה המדינית שלך, המתאפיינת – כך נדמה לי – בנכונות לעשות ויתורים משמעותיים בסוף הדרך, אך בתנאים קשים מאוד בראשיתה, ועל כך נחלקנו בדעותינו.

יוסי ביילין: כאבתי מאוד את פרישתך שנה לאחר מכן מהממשלה, ערב פסגת קמפ-דייוויד.

יוסי ביילין: קיוויתי להזדמנות שבה מנהיג העולים, איש זכויות האדם, יחבור אלינו לעשיית שלום היסטורי, אולי, ולהפיכת ישראל למדינה בטוחה יותר ונורמלית יותר לוותיקים ולעולים.

יוסי ביילין: אתה הרגשת, כמובן, שאם תישאר בממשלת ברק תעשה שקר בנפשך, וויתרת על תפקידך בלא קושי.

יוסי ביילין: היום אתה מפתיע אותי בשלישית.

יוסי ביילין: אלה ימים קשים של שפל, שאי-אפשר לוותר בהם בקלות על יריב פוליטי כמוך, אגדה שהפכה למציאות שאינה מביישת אותה.

יוסי ביילין: מי שמצוטט בפי נשיא ארצות-הברית לעתים קרובות כל כך; גם אם אני חולק על העיקרון שלך בדבר דמוקרטיה בעולם הערבי כתנאי לשלום אתו – אתה יודע את חולשת מערכת קבלת ההחלטות שלנו, אתה מודע לשחיתות הפושה, לצרות המוחין, לכשל המערכות, ואתה, כך נדמה לי, אם תרשה לי לנסות לרגע להיכנס לנעליך, אומר לעצמך: למה לי שאילתות עכשיו, הצעות לסדר-היום והצעות חוק שאין סיכוי להעביר אותן רק משום שאני באופוזיציה?

יוסי ביילין: למה לי להיאבק על נאום בן דקה ועל הצעה אחרת של הצעה לסדר של מישהו אחר?

יוסי ביילין: למה לי לעמוד בתור ביציאה מוועדת החוץ והביטחון כדי שאיזה ערוץ טלוויזיה יואיל לקחת משפט מדברי?

יוסי ביילין: האמן לי, אני יכול להבין אותך.

יוסי ביילין: אתה יכול לנסוע בעולם ולחזור להיות אגדה, אתה יכול לכתוב, אתה יכול לחקור, ואתה יכול, כמובן – כמובן – לשחק שחמט.

יוסי ביילין: תמיד אקנא ביכולת שלך לשחק בלי לוח ובלי חיילים, רק באמצעות אותיות ומספרים.

יוסי ביילין: אני משוכנע שתאהב את הדברים האלה מחדש.

יוסי ביילין: אבל אנא, אל תסתפק בכך.

יוסי ביילין: אל תשוב להיות רק אגדה.

יוסי ביילין: אנטולי, טוליה שרנסקי, שהפך לנתן שרון ואחר כך לנתן שרנסקי, כבר לא יהיה לעולם האסיר בסיביר, מעריץ צה"ל שכובע החאקי לא מש מידו.

יוסי ביילין: הוא גם לא יהיה האיש הצעיר והאמיץ שנחת כאן לפני 20 שנה.

יוסי ביילין: הוא יהיה מדינאי שישראל תתקשה מאוד לוותר על תרומתו גם לאחר שיעזוב את בית-המחוקקים.

יוסי ביילין: אני מאחל לאביטל, לך ולמשפחה שהקמתם חיים מאושרים, אך מקווה שלא תצטרף אל העוזבים כדי לעשות לביתם, אלא תמשיך לעשות גם למען הבית המשותף שלנו, העובר טלטלה וזקוק כל כך לבדק-בית.

יוסי ביילין: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון, ואחרונה - חברת הכנסת מרינה סולודקין.

דליה איציק: לאחר מכן ידבר נתן שרנסקי.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אביטל, משפחה, ידידים, וכמובן חתן השמחה - חתן מסיבת הפרידה.

בנימין אלון: נצח ישראל לא ישקר ולא יינחם, כי לא אדם הוא להינחם.

בנימין אלון: הענווה והצניעות של האדם היהודי, של נתן שרנסקי, שיודע שאדם באשר הוא אדם, הוא חוליה בשרשרת, ואם הוא חבר במועדון הזה של העם היהודי, החוליות האלה הופכות לנצח ישראל.

בנימין אלון: והדבר הוא לא מובן מאליו.

בנימין אלון: אחרי 70 שנה של רודנות, שמנסה למחוק את הלאומיות היהודית – שבתי-הכנסת לא פעילים, שברית-מילה זה דבר שקשה למצוא – פתאום קם אדם ומרגיש שהוא עם ומתחיל ללכת.

בנימין אלון: לנו זה כבר נראה מובן מאליו, הנס הזה, שבתוך קומוניזם, שהאדם הוא הערך היחיד, והמסגרת הלאומית באשר היא מסוכנת ושנואה - כל סיבוב ההיסטוריה שמבוטא על-ידך; ואנשים תופסים את הצד החיצוני.

בנימין אלון: כן, אתה לוחם חופש; כן, נכון, אתה לוחם דמוקרטיה; אתה מוכר בעולם כולו; נשיא ארצות-הברית מצטט, והוא המשווק הכי טוב של ספרך – ואני מאחל לך בכך הצלחה רבה רבה – כל זה נכון וחיצוני, כל זה מסגרת חיצונית שבתוכה יש הדרמה הלא-מובנת האלוקית הזאת של תנ"ך שמבטיח לעם ישראל אחרי אלפיים שנות גלות לחזור לארצו, והוא חוזר לארצו, והוא חוזר לתרבות שלו ולדת שלו ולמהות שלו.

בנימין אלון: וזה הפלא של אביטל היהודייה, של נתן היהודי, עם התהילים בכיס; לא בדיוק הכיפה – עם הכובע של החרצופים – שנכנס למניין בטבעיות הכאילו מובנת מאליה, של חינוך שלא יודע מהי צורה של אות יהודית.

בנימין אלון: זו הגדלות האדירה של האישיות הזאת, שאין שום ספק שמבחינתה היא באמצע מהלך של העמקה רוחנית, שהוא לא מהלך אישי; שהוא מהלך נסי.

בנימין אלון: ולכן גם המפלגה הזאת שהוקמה על-ידך היא לא מפלגה סקטוריאלית.

בנימין אלון: עלייה במדינת ישראל זה לא סקטור, זאת מהותה של מדינת קיבוץ הגלויות.

בנימין אלון: ולכן, ההחלטה שלך שזה מיצה את עצמו, ואנשים הם כבר מיליון מתוך עוד כמה מיליונים, אבל הם מרגישים בעלי-בית של המדינה – עם כל מה שעדיין צריך לתקן.

בנימין אלון: כל הדברים האלה הם מהפכות יהודיות שאתה שותף מוביל בהן, ובצניעותך אתה מקטין את עצמך, ואין לי ספק שגם במקום הצנוע שתלמד בו עכשיו ותלמד בו, אתה תמשיך ותסלול דרכים להעמקת המודעות שלנו עצמנו, של כל העם הזה, לעצמנו – מי אנחנו ומה אנחנו עושים בארץ הזאת, ואיך זה שהיהדות הרוחנית שלנו ניצחה את האימפריה הגדולה הרוסית הסובייטית.

בנימין אלון: וברור כי אימפריה לא נופלת מפני שהברזל של הטנקים נהיה חלוד; אימפריה נופלת כשהאמונה בצדקת הדרך הולכת, ולכן תפקידך הוא כל כך חשוב.

בנימין אלון: אתה אחד היהודים המפורסמים ביותר בעולם, ואתה זה שצריך ללכת ולחזק את העם היהודי שיאמין בצדקת דרכו, כי אם לא נאמין בצדקת דרכנו – שום צבא לא יעזור לנו; כי אם לא נדע מי אנחנו – לא נוכל להצליח בדבר הנפלא והגדול הזה שאתה צועד בו.

בנימין אלון: ואני מאחל לך באמת שתמשיך ותהיה חזק, עם משפחתך, וכולנו נתגאה, כל אחד באופן אישי, בזכות שנפלה בחלקו לשבת עם היהודי הזה, נתן שרנסקי, כאן בכנסת הזאת.

דליה איציק: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ולאחריה - חבר הכנסת נתן שרנסקי.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרי הממשלה, חברי הכנסת, אביטל, חברי מישראל בעלייה, אורחים נכבדים, אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת, חברת הכנסת דליה איציק, על כך שהעניקה לי את ההזדמנות לנאום במעמד חגיגי זה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לספר לכם, שיש לי רגשות מעורבים לגבי פרישתו של נתן מהפוליטיקה ומהכנסת.

מרינה סולודקין: מצד אחד, אני חשה כבוד ואהבה כלפי האיש שהפך לסמל של יהדות רוסיה במאבקה על יציאה מברית-המועצות הקומוניסטית ועלייה חופשית לישראל.

מרינה סולודקין: מצד שני, מרגישה אני עצב עמוק, כי הוא יחסר מאוד כאן בכנסת ישראל, במיוחד בימים אלה, כשחייבים אנחנו לקבל החלטות קשות וגורליות לגבי עתיד המדינה.

מרינה סולודקין: רובם של אלה שעלו לישראל עוד בשנות ה-70, וודאי בשנות ה-90, מודים מאוד לחבר הכנסת נתן שרנסקי על כך שקיבל באמצע שנות ה-90 את ההחלטה להיכנס לפוליטיקה ולהקים את מפלגת ישראל בעלייה – מפלגת העולים הראשונה, שקיבלה שבעה מנדטים בבחירות של 1996.

מרינה סולודקין: במשך עשור שלם, נתן שרנסקי - שבדרך כלל חוסך מאוד במלים - הצליח לתרום תרומה נכבדה להצלחת קליטתם של עולים מכל הגלויות בישראל, במיוחד להצלחת קליטתם של עולים מחבר המדינות.

מרינה סולודקין: הוא מעולם לא הכריז על עצמו כמנהיג חברתי וגם אף פעם לא טען שהמפלגה שייסד היא מפלגה חברתית, אך למעשה הוא אכן היה מנהיג חברתי, מהבולטים שקמו אי-פעם במדינת ישראל במהלך כל ההיסטוריה שלה.

מרינה סולודקין: הוא אישית אחראי לתוכניות מגוונות של הדיור הציבורי במשרד הבינוי והשיכון; הוא, כשר הפנים, הכניס הקלות למשפחות מעורבות וקרוביהן, שאינם זכאים לחוק השבות; הוא נלחם מלחמה בלתי מתפשרת למען זכויות סוציאליות של גמלאים, אמהות חד-הוריות, ותיקי מלחמת העולם השנייה וניצולי שואה.

מרינה סולודקין: הוא פעל למען הקלות בגיור לעולים שאינם יהודים על-פי ההלכה, ועשה מאמצים מרובים ליצור מערכת לרישום נישואין לאלה שלא יכולים להינשא כדת משה וישראל.

מרינה סולודקין: כל אלה הם רק חלק מן הנושאים שבהם עסק נתן שרנסקי לאורך עשר שנות פעילותו בממשלה ובכנסת.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר כאן גם מלה אישית.

מרינה סולודקין: נתן שרנסקי התפטר מהכנסת השש-עשרה יום אחד בלבד לאחר הבחירות בינואר 2003, לאחר שמפלגת ישראל בעלייה זכתה רק בשני מנדטים.

מרינה סולודקין: אני רוצה להדגיש, שזו דוגמה נדירה לאדם בעל אינטגריטי ומוסר, שהרי דוגמאות למי שאינו מתפטר גם כשהחרב כבר מונחת על צווארו לא חסרות, לצערי הרב.

מרינה סולודקין: כפטריוט יהודי-ישראלי אשר ישב תשע שנים בכלא הסובייטי רק בגלל רצונו לעלות לישראל, הצליח נתן שרנסקי להפוך לדמות של קונסנזוס, לזכות בתמיכה הן מימין והן משמאל, הן מעולים חדשים והן מוותיקים, הן מדתיים והן מחילונים.

מרינה סולודקין: כך הצליח לבנות את אחד מהישגיו הפוליטיים שאינם ידועים כל כך לציבור הרחב.

מרינה סולודקין: הוא הצליח למנוע את הפיכתם של מיליון עולי ברית-המועצות לשעבר לבשר תותחים במלחמות הפנימיות המשסעות את החברה שלנו.

מרינה סולודקין: הוא עמד בדרכם של רבים שרצו לנצל את העלייה מברית-המועצות לשעבר לצרכים פוליטיים צרים ולהוציא את העולים לבריקדות נגד חרדים.

מרינה סולודקין: היו גם כאלה שרצו למצוא בהם צבא שיילחם נגד שמאלנים, מתנחלים, ערבים.

מרינה סולודקין: ייתכן שהם היו מצליחים, לולא עמדו בדרכם נתן שרנסקי ומפלגתו, ישראל בעלייה.

מרינה סולודקין: אולי טרם הבנו זאת, אבל נתן שרנסקי הוא אמן של פשרות הגיוניות שיביאו תועלת רבה בטווח הארוך למדינת ישראל ולחברה הישראלית.

מרינה סולודקין: הוא מודל לחשיבה יצירתית, מקורית ושונה בסוגיות רבות המטרידות את החברה שלנו.

מרינה סולודקין: אני משוכנעת שגם בתפקידו החדש כיושב-ראש המכון ללימודים אסטרטגיים ב"מרכז שלם" הוא ימשיך לתרום למדינה ולחברה.

מרינה סולודקין: אני גם בטוחה שבמוקדם או במאוחר הוא יחזור לפוליטיקה.

מרינה סולודקין: למעשה אנחנו נחזיר אותו - או לזו הישראלית או לפוליטיקה הבין-לאומית.

מרינה סולודקין: תפקידים כמו נשיא המדינה, נשיא מדינת ישראל, יושב-ראש הסוכנות היהודית, או אפילו – מי יודע - מזכ"ל האו"ם, מתפנים מזמן לזמן.

מרינה סולודקין: אני מקווה שיהיו לנו מספיק חוכמה ותבונה להציג את מועמדותו של נתן שרנסקי לאחד מהם.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

דליה איציק: נתן שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: גברתי היושבת-ראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד ראש האופוזיציה, שרים, חברי הכנסת, חברי לדרך במאבק בברית-המועצות ואחר כך בישראל בעלייה ובליכוד, למעשה, כדי לקבל שבחים כאלה, אדם צריך ללכת לעולמו.

נתן שרנסקי: אני ממש בר-מזל שאני יושב פה, שומע כל זאת, ונשאר חי ושלם.

דליה איציק: אסור למחוא כפיים.

נתן שרנסקי: כשהגעתי ארצה לפני 20 שנה, ובאמת זה היה יום דרמטי מאוד, ממש יום שהתחיל מבית-הסוהר "לפורטובו" והסתיים על-יד הכותל, עם אשתי, עם ממשלת ישראל, עם עם ישראל - הגעתי ישירות מגיהינום לגן-עדן.

נתן שרנסקי: מובן שהרגשתי שאני בשחקים.

נתן שרנסקי: כמו שכאן, שוב ושוב מנסים לומר לי: אתה סמל.

נתן שרנסקי: מהשחקים יש רק דרך אחת – למטה.

נתן שרנסקי: כבר 20 שנה אני עושה מאמץ אדיר לרדת מהשחקים למטה ולהפסיק להיות סמל.

נתן שרנסקי: בעשר השנים האחרונות בכנסת כולנו עשינו מאמצים רבים כדי שאני לא אהיה סמל, שאהיה איש נורמלי כמו כולכם, אז אל תנסו לקלקל את זה.

נתן שרנסקי: ידידים, לפני 20 שנה, כשנפגשתי עם אשתי ועם ישראל, לרגע לא חשבתי שאלך לפוליטיקה, מסיבות פשוטות: א.

נתן שרנסקי: רציתי להיות עם אשתי ולבנות בית; ב.

נתן שרנסקי: הרגשתי אחריות גדולה להמשיך את המאבק למען אלה שנשארו ברוסיה, למען אלה שהם מאחורי מסך הברזל.

נתן שרנסקי: הייתי בטוח שאסור להכניס את המאבק הזה למסגרת פוליטית, אסור להכניס לוויכוחים פוליטיים, צריך להשאיר את זה מחוץ לפוליטיקה מפלגתית.

נתן שרנסקי: עברו עשר שנים של מאבקים למען שחרור יהדות ברית-המועצות, למען הורדת מסך הברזל, הצלחנו בגדול, וכל עם ישראל, בצדק, גאה בניצחון שלנו, של כל עם ישראל.

נתן שרנסקי: אחרי שהתחילה העלייה הגדולה, התחלנו במאמצים חוץ-פרלמנטריים להאיץ את הקליטה, לעזור לעולים להיכנס לחברה הישראלית, אלא שבסוף התברר לנו שכדי להתגבר על כל הדעות הקדומות, על כל החשדות, על הגישה הפטרנליסטית של חברה שמאוד אוהבת עולים אבל אומרת: תשבו, אנחנו נחליט עבורכם - כשהבנו שיכול להיות ממש פיצוץ, שיכול להיות מתח אדיר בין החברה לעלייה של מיליון איש.

נתן שרנסקי: אז החלטנו אני וחברי - ואני שמח לראות רבים מהם פה - שכדי להאיץ את תהליך האינטגרציה, צריך לתת לעולים כוח פוליטי.

נתן שרנסקי: פשוט צריך לפתוח את כל החדרים ולהיכנס אליהם, לחדרים שבהם יושבים ומחליטים על גורל המדינה והעלייה, לשבת ליד אותם שולחנות ולהחליט ביחד, להיות פרטנרים אמיתיים בכנסת, בממשלה, ברשויות המקומיות.

נתן שרנסקי: כך הוקמה ישראל בעלייה.

נתן שרנסקי: אין ספק שעם כל הבעיות שיש גם היום – ותמיד יש בעיות לעולים – ונחשוב גם על גודל העלייה, כמעט 20% מהאוכלוסייה, ועל המהירות שבה העלייה הזאת נכנסה לחברה ונקלטה בה, מגיע קודם כול קרדיט לעולים עצמם, לכל אותם פרופסורים ששדרגו את המדע הישראלי, לכל אותם אנשי מחשבים, לכל החיילים שנכנסו ליחידות מובחרות, אבל כמובן גם לישראל בעלייה היה תפקיד מאוד חשוב בהאצת האינטגרציה.

נתן שרנסקי: אבל, האסטרטגיה של שבירת הגטו ולא בניית גטו היא מבחינה פוליטית אסטרטגיה לא נכונה, כי ככל שאתה מצליח יותר בתהליכי האינטגרציה, יש פחות ופחות צורך במפלגה ספציפית של עולים.

נתן שרנסקי: גם את זה אמרתי מההתחלה – שאם נצליח, ואפילו בגדול, בעוד חמש שנים לא יהיה צורך בישראל בעלייה.

נתן שרנסקי: אני יודע שלא כולם אהבו את זה וגם בין חברי היו הרבה שלא הסכימו, אבל אני לא מצטער אף לרגע שבשלב מסוים, כאשר ישראל בעלייה מיצתה את התפקיד ההיסטורי שלה, היא הפסיקה להתקיים כמפלגה עצמאית והצטרפה לליכוד.

נתן שרנסקי: בהחלט, גם לי וגם לחברים שלי יש כמה נקודות זכות בכל תהליך האינטגרציה של מיליון העולים בחברה הישראלית.

נתן שרנסקי: אני באמת מרגיש שהצלחנו, והצלחנו מאוד, כולנו.

נתן שרנסקי: עם זאת, אין ספק שהיו גם תחומים אחרים, שהצלחתי בהם פחות.

נתן שרנסקי: תחום לא פחות חשוב הוא, שבמשך כל השנים שבהן אני בארץ ובכל עשר השנים שלי בכנסת ישראל ניסיתי לשכנע חברים בשמאל ובימין שאין שום דרך אמיתית לשלום בלי פיתוח של חברה חופשית, בלי זיקה, לינקג' חזק מאוד בין כל הצעדים המדיניים והנושא של זכויות אדם ודמוקרטיה.

נתן שרנסקי: זה היה הלקח המרכזי שלנו במאבק בברית-המועצות, לקח שניסינו לשכוח אחרי הניצחון.

נתן שרנסקי: בכל ישיבות הממשלה ובכל הנאומים בכנסת ובמקומות אחרים נאבקתי שוב ושוב נגד אשליה מאוד מסוכנת מבחינתי, אשליה שסוף-סוף יהיה איזה דיקטטור, שטוב שהוא דיקטטור, בלי בג"ץ, "בצלם" ועיתונות חופשית, כי הוא יילחם נגד ה"חמאס" יותר טוב מכפי שאנחנו יכולים להילחם.

נתן שרנסקי: האשליה הזאת מאוד מסוכנת, ואנחנו חוזרים עליה שוב ושוב גם בימים האלה.

נתן שרנסקי: אין דרך אחרת, אני בטוח.

נתן שרנסקי: אני רוצה, אני מקווה, אני מתפלל ואני אמשיך לעבוד כדי שאנחנו נגיע לשלום אמת, אבל אין דרך אחרת להגיע לשלום אמת בלי לעודד חברה חופשית ודמוקרטיה גם בעולם הערבי.

נתן שרנסקי: חברי הכנסת, אני לא מסתיר את העובדה שאני עוזב את הכנסת עם דאגה גדולה, דאגה של כולנו, אני חושב; דאגה שקשורה לא רק לאיום חיצוני, שעליו דיברנו, ואין ספק שכולנו, כל אחד ממקומו ימשיך לעשות מאמצים גדולים כדי למנוע איום קיומי על מדינת ישראל - אבל גם איבוד של אמון עם ישראל במנהיגים שלו זאת תופעה מאוד מסוכנת.

נתן שרנסקי: יש אנשים שאומרים: נשנה את שיטת הבחירות והכול יהיה בסדר.

נתן שרנסקי: דרך אגב, אני חושב שצריך לשנות את שיטת הבחירות, וגם כחבר הכנסת יצאתי כמה פעמים עם שינויים, אבל זאת לא התרופה.

נתן שרנסקי: אני חושב שהסיבה לכך שהציבור בישראל מאבד את האמון במנהיגים שלו היא שיותר ויותר מתחזקת ההרגשה שהמנהיגים שלנו, המדינאים שלנו, חברי הכנסת והשרים שלנו מקריבים את העקרונות על מזבח של כוח ושררה.

נתן שרנסקי: כמה וכמה פעמים בשנים האלה ראיתי תמונה שתמיד משפיעה עלי לרעה, אני כמעט מתבייש לראות אותה - איך מנהיג, פוליטיקאי דגול, שמקדיש עשרות שנים מחייו למאבק למען דברים שהוא מאמין בהם, ברגע של אמת בממשלה הוא מצביע נגד העקרונות שלו לא מפני שהוא השתכנע - זה לגיטימי, את זה אני מקבל - אלא רק בשביל להישאר עוד שנה, עוד חודש או עוד שבוע בממשלה.

נתן שרנסקי: זאת תופעה מאוד מסוכנת.

נתן שרנסקי: אני הייתי בארבע ממשלות בישראל ופעמיים התפטרתי מפני שלא הסכמתי עם המדיניות, ואחרי שמיציתי את כל הכלים להשפיע.

נתן שרנסקי: דרך אגב, כשהתפטרתי נשארתי ביחסים טובים מאוד עם ראשי הממשלות שמהן התפטרתי, כי מלכתחילה הם ידעו ואני ידעתי על מה אנחנו מסכימים ועל מה אנחנו לא מסכימים.

נתן שרנסקי: אומרים: אם אתה מתפטר, זאת הוכחה שאתה לא מכבד מספיק או מעריך את התפקיד של שר.

נתן שרנסקי: אני חייב להגיד שאני מאוד מכבד ואני מאוד נהניתי בתפקידים שלי כשר, אבל אני חושב שדווקא מתוך כבוד לתפקיד של השר, שזהו תפקיד של שליחות ולא עוד ג'וב, דווקא בגלל זה התפטרתי.

נתן שרנסקי: חברי כנסת, ידידים, אני הולך עכשיו להיות היושב-ראש של המכון ללימודים אסטרטגיים ב"מרכז שלם", ואני מקווה שאולי שם אני אצליח בדברים שלא כל כך הצלחנו ביחד בממשלות ישראל, לפתח אסטרטגיות שכל כך דרושות, מבט אסטרטגי בזמן של התנגשות בין עולם של חופש ועולם של טרור, כאשר ישראל היא תחת שתי התקפות יחד: האחת, התקפה מפני שאנחנו הדמוקרטיה היחידה באזור, והשנייה - בגלל שאנחנו מיעוט.

נתן שרנסקי: היום יש עידן של פוסט-לאומיות ואומרים שכבר לא צריך מדינות לאומיות.

נתן שרנסקי: המדינה הראשונה שדורשים ממנה להפסיק להיות לאומית היא דווקא מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: כמה פעמים ראינו שאת ההחלטות הכי חשובות והכי גורליות מקבלים לפעמים לא על בסיס של תכנון אסטרטגי, לא על בסיס של שיקולים אסטרטגיים, אלא על בסיס של שיקולים מיידיים, לפעמים אפילו משניים.

נתן שרנסקי: אני מקווה שביחד, כל אחד במקומו, נצליח לשנות את זה.

נתן שרנסקי: כדי לא לסיים בנימה כזאת אני רוצה להגיד, חברי חברי הכנסת, שיש לנו, לנציגי הציבור, לאלה שיושבים בכנסת ובממשלה, כוח אדיר להשפיע על מה שקורה במדינת ישראל, בעם היהודי ובעולם כולו.

נתן שרנסקי: הרגשתי את זה כשהייתי אסיר ציון, כשלא ידעתי על הנאום של בגין כאן על האיש בצינוק.

נתן שרנסקי: אחר כך סיפרו לי.

נתן שרנסקי: לא ידעתי, כמובן, על מאבקים גדולים שניהלו כאן בארץ, לא היה לי לוח כמו שיש לי עכשיו בחדר, שבו כל 120 חברי הכנסת מברכים אותי ליום הולדתי ה-36 עם חתימותיהם.

נתן שרנסקי: לא ידעתי, אבל כל רגע הרגשתי את התמיכה של עם ישראל, את התמיכה של המנהיגים של מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: אחר כך, כשהייתי נציג של מדינת ישראל, הייתי שר והסתובבתי בעולם, תמיד התעקשתי להיפגש עם יהודים כי ידעתי כמה חשוב להם לשמוע, לראות ואפילו לגעת בנציג של מדינת ישראל.

נתן שרנסקי: ביבי הזכיר את הביקור שלי במוסקבה, וזה הדבר היחיד שאני רוצה לספר.

נתן שרנסקי: באתי למוסקבה בתור שר התמ"ס, שר בישראל, בדיוק עשר שנים אחרי שהשתחררתי, והתעקשתי שאחד התנאים - לא הייתי מוכן לבוא בלי זה - שחוץ מפגישה עם שר החוץ, חוץ מפגישה עם שר התמ"ס וחוץ מעוד הרבה פגישות עם יהודים, ייתנו לי לבקר בבית-הסוהר "לפורטובו", בית-הסוהר של הקג”ב, שממנו התחלתי את כל הנסיעה שלי, את כל תשע השנים בגלות.

נתן שרנסקי: אחרי שנתנו לי להיכנס לבית-הסוהר כשר בישראל, התעקשתי ללכת לאותו צינוק שהייתי בו.

נתן שרנסקי: ניסו להגיד לי שכבר אין צינוק, לקחו אותי למקום אחר ואמרו לי: זה עכשיו הצינוק.

נתן שרנסקי: אמרתי להם: רגע, אני אקח אתכם לצינוק.

נתן שרנסקי: לקחתי אותם לצינוק ואחר כך ביקשתי מהם לעזוב אותי ולתת לי עשר דקות עם אשתי שם בצינוק.

נתן שרנסקי: סיפרתי לה כל מיני סיפורים שהיא ידעה, אבל בכל זאת לראות זה תמיד יותר מעניין.

נתן שרנסקי: אחרי זה, כשיצאנו, היתה מסיבת עיתונאים בשלג במוסקבה, על-יד "לפורטובו".

נתן שרנסקי: עמדו הרבה עיתונאים מכל העולם, כי זאת היתה הפעם הראשונה, ובינתיים הפעם האחרונה, שאסיר פוליטי בא לבית-סוהר של הקג”ב ונתנו לו להיכנס בתור שר.

ישראל כץ: ונתנו לו לצאת.

נתן שרנסקי: השאלה הראשונה, אני חושב שזה היה עיתונאי מה-CNN, היתה: למה עשית את זה?

נתן שרנסקי: זה לא היה כואב?

נתן שרנסקי: זה לא היה קשה, כל הזיכרונות האלה?

נתן שרנסקי: אמרתי לו: להיפך, זה אחד מהרגעים הכי מרוממים.

נתן שרנסקי: תחשבו רגע, בדיוק בבית-הסוהר הזה לפני 20 שנה, ב-1968-1967, ראשי הקג”ב - היו לי 17 חוקרים מהקג”ב כי זאת היתה חקירה נגד כל התנועה הציונית בברית-המועצות - האחד אחרי השני, המנהיגים של הקג”ב, הארגון הכי חזק בדיקטטורה הכי חזקה בעולם, הסבירו לי שזה הסוף, הסוף של התנועה הציונית, הסוף של הפעילות הציונית בברית-המועצות, שכולם כבר בבית-הסוהר, ובוודאי יהדות העולם, לרבות מדינת ישראל, פוחדים להזכיר את השם שלך כי יודעים שאתה מרגל אמריקני.

נתן שרנסקי: ועברו 20 שנה, וברית-המועצות לא קיימת, הקג"ב לא קיים, הקומוניזם כאידיאולוגיה לא קיים, מיליון יהודים יצאו מצינוק גדול ששמו ברית-המועצות ועלו ארצה, וכל העולם נהנה מהרבה יותר חופש מכפי שהיה.

נתן שרנסקי: זה הכוח של העם היהודי.

נתן שרנסקי: זה הכוח של הנציגים של העם היהודי, כשהם מדברים ונלחמים בשם העם שלנו.

נתן שרנסקי: חשוב מאוד שנזכור איזה כוח יש לכולנו, ונמשיך כולנו, כל אחד בדרך שלו וכולנו בדרך שלנו, לניצחון ולשלום.

נתן שרנסקי: תודה.

דליה איציק: עכשיו מחיאות כפיים.

דליה איציק: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, שלא יהיה עכשיו גל של עזיבות, כי אף אחד לא יקבל פרידה כמו זו של נתן שרנסקי.

דליה איציק: הפסקה חמש דקות.

דליה איציק: (הישיבה נפסקה בשעה 17:22 ונתחדשה בשעה 17:27.

דליה איציק: )

דליה איציק: 1.

דליה איציק: ירי ה"קסאמים" המתמשך על שדרות והצגת תוכנית התכנסות חדשה של ראש הממשלה לנשיא ארצות-הברית;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: מצבן החמור של הרשויות המקומיות הערביות עקב מדיניות הממשלה

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת הכנסת.

אחמד טיבי: הנושא הבא על סדר-היום הוא הצעות אי-אמון בממשלה.

אחמד טיבי: ההצעה הראשונה היא הצעת סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל - יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ירי ה"קסאמים" המתמשך על שדרות והצגת תוכנית התכנסות חדשה של ראש הממשלה לנשיא ארצות-הברית.

אחמד טיבי: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

אחמד טיבי: בתום דבריו ישיב לו חבר הכנסת השר יעקב אדרי בשם הממשלה.

אחמד טיבי: מכובדי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שכבר הפלנו את הממשלה - אין ממשלה.

אחמד טיבי: אתה אופטימי מדי.

ניסן סלומינסקי: הנה, אתה רואה ממשלה?

ניסן סלומינסקי: ריק.

משה שרוני: - - -

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הממשלה שאינם – השולחן ריק – וחברי חברי הכנסת - - -

יורם מרציאנו: למה אין כאן שר?

אחמד טיבי: אתה יושב-ראש סיעה קואליציונית חשובה, יש האומרים השנייה או השלישית בחשיבותה.

אחמד טיבי: אז תואיל בטובך.

יורם מרציאנו: לשבת כאן?

יורם מרציאנו: אתה ממנה אותי להיות שר?

ניסן סלומינסקי: הממשלה נפלה.

ניסן סלומינסקי: יש אי-אמון בממשלה.

ניסן סלומינסקי: אין מה לעשות.

אחמד טיבי: היא השנייה בגודלה והשלישית בחשיבותה.

אחמד טיבי: האם תואיל?

אחמד טיבי: בבקשה.

לימור לבנת: אם אין אף שר, אני מציעה להפסיק את הדיון.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לבנת, אנחנו אחרי הפסקה.

אחמד טיבי: אני מבקש להמשיך, וכשהוא יבוא אני אתן לך זמן נוסף כדי להשמיע דברים.

ניסן סלומינסקי: אם לא יגיע שר, יהיו לי עשר דקות נוספות.

ניסן סלומינסקי: אני לא אנצל אותן, בסדר.

ניסן סלומינסקי: חברי חברי הכנסת, חברי בממשלה, הבטחתם לנו יונה.

ניסן סלומינסקי: רגילים לשיר את זה בכיוון ההפוך, אבל הבטחתם יונה, ומה קיבלנו בתמורה?

ניסן סלומינסקי: אפילו לא עורב.

ניסן סלומינסקי: כשיצאו מלבנון באותו לילה חשוך הבטחתם הרים וגבעות ודקדקתם עם האו"ם - -

אחמד טיבי: השר יעקב אדרי הגיע.

אחמד טיבי: אני מברך אותך, אדוני.

ניסן סלומינסקי: - - דאגתם שכל מילימטר יהיה מתואם עם האו"ם, ואמרתם: עכשיו זהו.

ניסן סלומינסקי: מילאנו את כל מה שדרשו מאתנו, עכשיו יהיו לנו שלום, שקט ושלווה עם לבנון.

ניסן סלומינסקי: הבטחתם יונה.

ניסן סלומינסקי: אמרנו לכם: מה אתם מדברים?

ניסן סלומינסקי: למי אתם מאמינים?

ניסן סלומינסקי: עם מי אתם מנהלים משא-ומתן?

ניסן סלומינסקי: אמרתם: שלום, שלום, יונה צחורה, וגברתם עלינו.

ניסן סלומינסקי: ומה קרה?

ניסן סלומינסקי: עצמתם עיניים, וכשראיתם איך ה"חיזבאללה" מתחיל לחפור מחילות, להתחמש, לבנות מקלטים ולהביא נשק, "קסאמים", "קטיושות" וכל מה שצריך, אמרתם: נחזור ללבנון, וכאילו איימתם עלינו ועל העם כולו – נחזור ללבנון, לאותם ימים אפלים, הכול יהיה בסדר, הרי הבטחנו שלום וקיימנו הכול.

ניסן סלומינסקי: איזו אטימות, איזו עצימת עיניים, וראינו מה היתה התוצאה.

ניסן סלומינסקי: במחיר יקר היינו צריכים לחזור ללבנון, ולא גמרנו כלום – לצערנו נצטרך לחזור לשם שוב.

ניסן סלומינסקי: פעם אחת אתה יכול להגיד אולי: לא ידעתי, אני טיפש וכו'.

ניסן סלומינסקי: אבל פעם שנייה?

ניסן סלומינסקי: והנה, הגיע הנושא של הגירוש מגוש-קטיף, ושוב ניצלתם את ההזדמנות, הפחדתם את העם, הכנסתם לו לראש בכל אמצעי התקשורת: עזה, עזה, כאילו כל הזמן אנחנו נמצאים בעזה וכל יום כל הצבא שלנו בעזה, וצריך לצאת מעזה, כשכולנו ידענו, ואתם ידעתם, שאין חיילים בעזה – וגירשתם את היהודים.

ניסן סלומינסקי: אבל הבטחתם יונה.

ניסן סלומינסקי: אמרתם: עכשיו, כשכל העולם מאושר, יהיה שלום.

ניסן סלומינסקי: הם רואים מה אנחנו עושים, הם רואים שאנחנו הולכים לקראתם, עכשיו ודאי יהיו שקט ושלווה ושלום, כמו שכתוב: "ותשקט הארץ ארבעים שנה".

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מתחננים וצועקים ואומרים לכם: איפה השכל?

ניסן סלומינסקי: עם מי אתם מנהלים משא-ומתן?

ניסן סלומינסקי: אחרי שניסינו לעבוד על ההיגיון שלכם, וזה לא עזר, אמרנו: תסתכלו מה היה בלבנון, כבר עברנו את זה פעם, אתם חוזרים פעם שנייה?

ניסן סלומינסקי: הרי מי שחוזר על אותה טעות פעם שנייה, אני לא רוצה להגיד כאן מעל הדוכן מה דינו ואיך הוא נקרא.

ניסן סלומינסקי: והמשכתם, ויחד עם התקשורת עבדתם עלינו.

ניסן סלומינסקי: נו, ומה קרה?

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, ה"חמאס" השתלט בדרך דמוקרטית על כל עזה ועל כל יהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי הוא הגיבור, הוא גירש אותנו.

ניסן סלומינסקי: הם רואים הכול הפוך מכם.

ניסן סלומינסקי: הם רואים את זה כניצחון, "חמאס" גירש אותנו, וזה נותן לו עידוד להמשיך הלאה בדרך הזאת; כך הוא מגרש אותנו גם משאר חלקי ארץ-ישראל, ואתם עוזרים לו.

ניסן סלומינסקי: לכן הוא תפס את השלטון.

ניסן סלומינסקי: השלב הבא – השקט והשלווה שהבטחתם, מה קרה להם?

ניסן סלומינסקי: כל יום "קטיושות" ועוד "קטיושות".

ניסן סלומינסקי: כל זמן שהמזל האיר לנו פנים ולא קרה שום דבר, אמרתם: עזבו, שום דבר לא קרה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו אומרים: הסטטיסטיקה תראה לכם שיום אחד ה"קטיושה" תיפול ותהרוג; יום אחד זה ייפול ויפצע.

ניסן סלומינסקי: אפילו רק סטטיסטית, שלא לדבר על כך שהם משתכללים.

ניסן סלומינסקי: ואתם ממשיכים לדבר על היונה הצחורה שמביאה בכנפיה שלום, והנה גם זה קרה, נהרגה אשה ונפצעו אנשים בשדרות, ופתאום כולנו נכנסנו לפניקה נוראה.

ניסן סלומינסקי: והם צוחקים מאתנו וממשיכים וממשיכים וממשיכים.

ניסן סלומינסקי: ומה אתם עושים?

ניסן סלומינסקי: אתם, שהבטחתם יונה, שלא מבינים, שלא רוצים להבין או שמשלים את העם פעם אחר פעם, את הדין אתם לא נותנים.

ניסן סלומינסקי: אתם נדבקים לכיסאות, מסרבים לפנות אותם, מסרבים לתת לאנשים טובים יותר, שמבינים יותר, לשבת בכיסאות המתאימים כדי – אולי – להוביל למשהו.

ניסן סלומינסקי: אתם נדבקים לכיסאות, ומה אתם עושים?

ניסן סלומינסקי: מה אתם אומרים לאנשי שדרות היום?

ניסן סלומינסקי: אתם נותנים למישהו אחר לפתור את הבעיה בזה שנוסעים לאילת?

ניסן סלומינסקי: ועכשיו מדינת ישראל, כשהיא רואה שכל התושבים אומרים: נצביע בבחירות לאותו אחד, פתאום אתם מבינים שמדובר בפוליטיקה ואומרים: אולי גם אנחנו נעשה כך.

ניסן סלומינסקי: וכאשר ילדים ואנשים משדרות שואלים אתכם אם להמשיך לגור שם, אם יש לכם פתרון – מה התשובה?

ניסן סלומינסקי: אין לנו פתרון.

ניסן סלומינסקי: שוב היונה.

ניסן סלומינסקי: שוב: ננהל משא-ומתן.

ניסן סלומינסקי: עם מי?

ניסן סלומינסקי: לאן אתם מובילים אותנו, לפינוי כל עוטף-עזה?

ניסן סלומינסקי: לפינוי שדרות ואחר כך כפר-מימון, נתיבות והקיבוצים?

ניסן סלומינסקי: וכאשר ה"חמאס" ימשיך לכיוון אשקלון נפנה גם את אשקלון?

ניסן סלומינסקי: לאן אתם מובילים?

ניסן סלומינסקי: איזה פתרון יש לכם אחרי הגירוש הנורא?

ניסן סלומינסקי: כשגירשתם אמרתם בשיא ההתלהבות: נעשה את אותו הדבר ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: לפחות את זה עצרתם; חשבנו שלפחות לזה נפקחו עיניכם.

ניסן סלומינסקי: אז הנה, מספרים לנו שראש הממשלה, בימים אלה, כש"קסאמים" נופלים, מספר לארצות-הברית: אולי אני מחדש את רעיון ההתכנסות.

ניסן סלומינסקי: אולי גם ביהודה ושומרון נעשה, כדי שנוכל לפנות את חדרה ואת נתניה ואת עפולה ואת ראש-העין.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אתם צריכים להתעשת.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שאתם צריכים להתחלף, כי אתם כבר לא מסוגלים, אתם כבר מותשים, אתם עטופים ביונה, לא מסוגלים.

ניסן סלומינסקי: אבל, מה שצריך לעשות זה דבר אחד פשוט, שאנחנו אומרים כל הזמן: תסתכלו על יהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: האם מיהודה ושומרון בינתיים יורים "קסאם" או "קטיושה"?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: שאלתם את עצמכם למה?

ניסן סלומינסקי: מה אתם חושבים, שאנשי שכם, רמאללה או ג'נין שונים מאנשי עזה?

ניסן סלומינסקי: הרי ה"חמאס" ניצח גם שם, אז למה משם לא יורים?

ניסן סלומינסקי: אין לכם תשובה.

ניסן סלומינסקי: יש תשובה – לכם אין, אבל התשובה פשוטה: כי שם צה"ל נמצא ושולט, וכאשר צה"ל נמצא ושולט זה לא כמו שאתם מפחידים, שהחיילים גרים בתוך שכם, גרים בקסבה, גרים במחנות הפליטים.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אבל צה"ל מספיק נמצא שם ושולט שם וחוסם כל אפשרות שנשק מהסוג הזה יגיע.

ניסן סלומינסקי: וכאשר צה"ל נמצא בשטח, לפחות יש מעין ביטחון.

ניסן סלומינסקי: אין לנו ברירה.

ניסן סלומינסקי: עשיתם את הטעות הנוראה, גירשתם יהודים, ואין לנו עכשיו זמן לדבר על השבר הציוני הנורא שעשיתם בגירוש הנורא הזה.

אחמד טיבי: בשביל השבר הציוני הזה אני מוסיף לך עוד דקה.

אחמד טיבי: הבטחתי לך, וזה חשוב בשביל השבר הציוני.

ניסן סלומינסקי: מעבר לנושא הזה, של השבר הציוני, מבחינה ביטחונית את הנורא מהכול עשיתם.

ניסן סלומינסקי: לפחות עכשיו תתקנו את זה, כי אתם עצמכם מודים שאם צה"ל יקבל הוראה, הוא ידע מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע לעשות את מה שהוא עושה ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: עכשיו זה יהיה יותר קשה, אבל אפשר לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: לא צריכים לשלוט בעזה, כמו שלא שולטים ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: צה"ל לא מפנה את הזבל ולא מטפל בביוב, במים, בתרבות ובחינוך של שכם, של רמאללה, של ג'נין ושל חברון.

ניסן סלומינסקי: אתם מטפלים, אבל צה"ל שולט בשטח מבחינה ביטחונית, וכך הוא יכול למנוע תוקפנות.

ניסן סלומינסקי: מה שאתם צריכים לעשות זה לחזור לעשות את זה ברצועת-עזה.

ניסן סלומינסקי: אין ברירה.

ניסן סלומינסקי: שני דברים אתם צריכים לעשות: מצד אחד לחסום הרמטית, כי אם תפנו והם יחזירו בכל פעם נשק דרך ציר פילדלפי לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: חייבים לחסום את זה באופן מוחלט, ואנחנו יודעים איך לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אל תפחדו מהאמריקנים או מהמצרים או ממישהו אחר.

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה, כי מה שחשוב ליהודים יותר חשוב מהכול.

ניסן סלומינסקי: ואחרי שנחסום את הדרך, ולא יהיה אפשר יותר להכניס לרצועה דברים, צה"ל חייב להיכנס ברמה שיש ביהודה ושומרון.

ניסן סלומינסקי: ברגע שזה יהיה – בהתחלה יהיה יותר קשה, אבל אז לפחות נוכל להבטיח שקט לכל עוטף-עזה.

ניסן סלומינסקי: ואל תפחידו אותנו - לחזור לעזה; לא מדברים על לחזור לעזה כמו שאתם רוצים להפחיד.

ניסן סלומינסקי: מדובר כמו ביהודה ושומרון, ובידכם לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אם לא תעשו את זה, לא תוכלו לומר בבוא היום: ידינו לא שפכו את הדם הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת סלומינסקי.

אחמד טיבי: יעלה כדי לענות בשם הממשלה השר יעקב אדרי.

ניסן סלומינסקי: אתה עונה כממלא-מקום שר הביטחון?

אחמד טיבי: הוא השר המקשר עם הממשלה.

יעקב אדרי: ניסן רוצה להגיד שיש שר הביטחון ויש סגן שר הביטחון, ולמרות זאת אני עונה.

יעקב אדרי: ביקשו ממני אתמול בלילה, בשעה מאוחרת.

יעקב אדרי: שר הביטחון נאלץ, יחד עם סגנו, להיות בדרום, אם כי ראיתי שהם הגיעו לכאן עכשיו.

יעקב אדרי: נתבקשתי, ואני עושה את עבודתי נאמנה.

ניסן סלומינסקי: אם הם נכנסים לעזה, אני סולח.

אחמד טיבי: אם שר הביטחון ביקש ממך בלילה לענות - -

יעקב אדרי: מזכירו הצבאי, יותר נכון.

אחמד טיבי: - - כי הוא וסגנו נמצאים בדרום, ועכשיו מתברר שהם נמצאים פה, זה בעייתי.

לימור לבנת: שייכנסו ויענו.

אחמד טיבי: אנחנו רוחשים לך גם חיבה וגם כבוד, אבל ההתנהלות הזאת היא בעייתית.

יעקב אדרי: מכיוון שאני על הדוכן, תרשו לי בכל זאת לומר את הדברים.

יעקב אדרי: מי שחושב שזה לא תקין יוכל לומר את דברו.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ארגוני הטרור הפועלים נגד מדינת ישראל ירו לעבר שטחנו יותר מ-1,000 "קסאמים" בשנת 2006.

יעקב אדרי: זה מאוד לא פשוט, מאוד קשה, ואני חושב שחבר הכנסת סלומינסקי תיאר את הדברים כמו שהם.

יעקב אדרי: אלה דברים מאוד קשים, מאוד בעייתיים.

אחמד טיבי: אנחנו מנסים להביא את שר הביטחון כדי שידבר אחרי השר אדרי, כדי לחזק את דבריו.

אחמד טיבי: נראה מה יקרה.

יעקב אדרי: ברור שלנוכח מציאות זו הנחתה ממשלת ישראל את צה"ל לפעול למיגור ירי ה"קסאמים" נגד מדינת ישראל באמצעים שונים העומדים לרשותו.

יעקב אדרי: צה"ל פעל, פועל ויפעל בכל דרך, בכל תקופה ובכל עיתוי שהוא ימצא לנכון, כדי למגר את התופעה הלא-פשוטה הזאת.

יעקב אדרי: לצערנו הרב, היא נמשכת לא מעט שנים, וזה לא תירוץ – בסופו של דבר צריך שיימצא לבעיה הזאת פתרון.

יעקב אדרי: צריך להסיר את האיום הזה מעל שדרות, מעל עוטף-עזה, מעל כל היישובים שסובלים יום ולילה מה"קסאמים", ולא קל לעמוד מול האזרחים ולומר שהם אומנם צודקים ויש בעיה קשה.

יעקב אדרי: עם זאת, ממשלת ישראל לא מרפה, ואנחנו עושים את כל הפעולות שאפשר לעשות.

יעקב אדרי: חבר הכנסת סלומינסקי, לא ראיתי פטנטים בנושא הזה.

יעקב אדרי: לא שמעתי מישהו שיכול להגיד: הנה הפתרון.

ניסן סלומינסקי: קצין בכיר אמר בוועדת החוץ והביטחון שאפשר, רק שייתנו להם את ההנחיה.

יעקב אדרי: יש לי הרבה כבוד לקצינים הבכירים.

יעקב אדרי: שיעשו את עבודתם במקום ובזמן שאומרים להם לעשות אותה – ויש לי הרבה מאוד כבוד לצה"ל.

יעקב אדרי: אתם יודעים שכאשר זה עומד במבחן המציאות, זה לא פשוט ולא קל, וזאת האמת.

לימור לבנת: מי אמר שזה קל?

יעקב אדרי: האמת היא שאין פתרון פשוט.

יעקב אדרי: קל להגיד שניתן להם את הפקודה והם ייכנסו ויסתערו ויגמרו את העניין.

לימור לבנת: מי אמר שזה פשוט?

יעקב אדרי: חברת הכנסת לימור לבנת, נאמר שקצין בכיר אמר: שייתנו לנו את ההוראה, אנחנו נגמור את זה מהר.

לימור לבנת: אף אחד לא אמר "מהר", אף אחד לא אמר שזה פשוט ואף אחד לא אמר שזה קל.

יעקב אדרי: ביהודה ושומרון הסיפור הסתיים?

יעקב אדרי: יש בעיות יום-יום, שעה-שעה.

יעקב אדרי: אין לנו ויכוח על המצב הקשה שיש שם.

יעקב אדרי: הפתרון גם הוא לא פשוט, מה לעשות – צריך להגיד את זה, וצריך לטפל ביד ברזל.

לימור לבנת: אז תטפלו.

יעקב אדרי: עושים את זה.

לימור לבנת: אתם לא עושים.

יעקב אדרי: עושים את זה.

יעקב אדרי: קל להגיד "אתם", כאילו הצבא הוא שלי או שלך פרטי.

לימור לבנת: אתם הממשלה.

יעקב אדרי: עושים את זה יום-יום, שעה-שעה, ולפעמים גם נפגעים אנשים שלא צריכים להיפגע.

יעקב אדרי: אין הוקוס-פוקוס, צריך להגיד את האמת, אבל צה"ל עובד שם יום-יום.

לימור לבנת: הם עובדים במבצעים, לא בעבודה שצריכה להיעשות.

יעקב אדרי: בכל הזדמנות מנסים לפגוע בכל טרוריסט, בכל מחבל, מימין ומשמאל, בכל מקום שרק אפשר.

יעקב אדרי: בשבוע האחרון עסק צה"ל בפעילות קרקעית נרחבת במרחבי השיגור – ניסו עם פגזים, ניסו באוויר, ניסו במסוקים, וצריך כמובן לא להרפות מזה.

יעקב אדרי: מצד שני, מי שאומר שיש לו פתרון של קסמים – לא של "קסאמים" - ואפשר לפתור את הבעיה הזאת ורק צריך לתת הוראה, לא אומר את האמת.

יעקב אדרי: אני חסיד היד הקשה, ואני בעד לתקוף ולהנחית עליהם מכה קשה – בכל מי שקשור לטרור, מלמעלה עד למטה, צריך לפגוע.

ניסן סלומינסקי: לחסום את ציר פילדלפי שלא ייכנסו עוד.

ניסן סלומינסקי: נכנסת ויצאת, מה עשינו?

יעקב אדרי: בשבוע האחרון הותקפו 13 מבנים אשר שימשו לייצור ולאחסון אמצעי לחימה של ארגוני טרור שונים וחמ"לים המשמשים מקומות מפגש של פעילים.

יעקב אדרי: אין חור שצה"ל לא מגיע אליו.

יעקב אדרי: במקביל אנחנו עושים מאמץ למגן את היישובים, את בתי-הספר, את כל מוסדות החינוך.

יעקב אדרי: מובן שלא הכול נעשה במהירות הראויה, ואמרתי את הדברים במענה על אחת מהצעות האי-אמון הקודמות שהיו פה.

יעקב אדרי: אני חושב שהיום יש יותר תקציבים, ומשרד הביטחון פועל בכל מקום כדי למגן כמה שיותר מוסדות חינוך.

יעקב אדרי: אלה שתי פעילויות שנעשות במקביל.

לימור לבנת: ממגנים גם באשקלון?

לימור לבנת: באשדוד כבר מתחילים למגן?

יעקב אדרי: אני מקווה שלא נצטרך למגן את אשקלון, כי זה אבסורד.

לימור לבנת: למה?

לימור לבנת: שר הביטחון הציע שתהיה באשקלון מערכת של "שחר אדום".

אחמד טיבי: לכן ביקשנו לשמוע את שר הביטחון, כי אלה עמדות שונות.

יעקב אדרי: לדעתי האישית לא צריך לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: נכנס נשק עם חומר נפץ שיכול להאריך את הטווח.

לימור לבנת: שר הביטחון הציע להפעיל מערכת "שחר אדום" באשקלון.

לימור לבנת: אני שואלת אם יש כוונה להתחיל למגן את אשדוד.

לימור לבנת: עד איפה?

לימור לבנת: מה המדיניות?

יעקב אדרי: חברת הכנסת לימור לבנת, השיקולים הם של משרד הביטחון, ובמקרה הזה לא חשובה דעתי האישית.

לימור לבנת: אדוני מייצג כאן את שר הביטחון, לכן אני שואלת.

יעקב אדרי: מה שיחליט משרד הביטחון, על-פי שיקולים מקצועיים של צה"ל, נצטרך בסופו של דבר לעשות.

יעקב אדרי: אם הם יגיעו למסקנה – שלדעתי האישית היא לא נכונה – למגן באשקלון, נצטרך לעשות את זה, כי הם הגורמים המקצועיים.

יעקב אדרי: גם את, לימור, בכל תפקיד שהיית, הדרג המקצועי - - -

לימור לבנת: השר אדרי, זה לא רלוונטי.

יעקב אדרי: רלוונטי רק מה שאת אומרת.

יעקב אדרי: אני מבין.

לימור לבנת: אתה מייצג כאן את שר הביטחון.

לימור לבנת: שר הביטחון הציע להפעיל באשקלון את מערכת "שחר אדום".

לימור לבנת: אתה אומר שאתה מתנגד למה ששר הביטחון הציע.

לימור לבנת: האם הממשלה יודעת לדבר בקול אחד ולומר מה היא מציעה – להגן על כל המדינה או למגן את כל המדינה?

לימור לבנת: להגן או למגן?

אברהם רביץ: הצבע האדום הוא דגל אדום.

יעקב אדרי: מה שיגידו הגורמים המקצועיים במשרד הביטחון מחייב אותנו, וזה מה שנעשה.

יעקב אדרי: חד וחלק.

יעקב אדרי: אני חושב שכל מלה נוספת מיותרת.

יעקב אדרי: אשר לרענון ולסיוע לתושבי שדרות, מערכת הביטחון נערכת לפעילות שנועדה להביא להפגה ולרענון כדי לסייע לתושבי שדרות.

יעקב אדרי: לסיכום – הנושא הוא לא קל ולא פשוט, ואני מאוד מקווה שבסופו של דבר מערכת הביטחון, בגיבוי מלא של הממשלה, תמצא את הפתרון לנושא הזה, שהוא כל כך כאוב וכל כך קשה לכולנו.

יעקב אדרי: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לשר אדרי.

אחמד טיבי: עדיין לא התייאשנו מלאתר את שר הביטחון.

אחמד טיבי: מה עוד שיש גישות שונות, כפי שהתברר עכשיו מעל הדוכן.

אחמד טיבי: השר אדרי, שהוא חבר באותה ממשלה, הציג גישה מסוימת - -

יעקב אדרי: מותר - - -

אחמד טיבי: - - בנקודה ספציפית שהעלו חברי הכנסת.

יעקב אדרי: זו דעתי האישית.

אחמד טיבי: דעתך האישית כשר.

אחמד טיבי: לשר הביטחון היתה דעה אחרת.

אחמד טיבי: אני מקווה שיצליחו לאתר את שר הביטחון בבניין, כי אומרים לי שהוא נמצא בבניין.

אחמד טיבי: חשוב מאוד שאם הוא בבניין שהוא יבוא, כי יתייחסו אליו יותר מאוחר.

קריאה: - - - לא עונה.

אחמד טיבי: לא עונה.

אחמד טיבי: שר הביטחון לא עונה.

ניסן סלומינסקי: אולי הוא נכנס למשהו אטומי - - -

קריאה: אולי זה לא בתחום סמכותו.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: זה כן בתחום סמכותו.

אחמד טיבי: עלו שאלות, ומנסים לאתר אותו.

אחמד טיבי: למה אתם עושים מזה עניין?

אחמד טיבי: מנסים לאתר את השר.

ניסן סלומינסקי: אולי הוא נכנס לממ"ד.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש - - -

אחמד טיבי: אני מבקש מחברת הכנסת לימור לבנת לבוא ולנמק את הצעת הליכוד - - -

גדעון סער: אני רק רוצה לומר לאדוני, שגם מונה סגן שר ביטחון.

גדעון סער: יש כאלה שמתלוצצים - - -

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: צריך לומר תודה לשר אדרי על זה שהוא עלה ודיבר ונימק בשם הממשלה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להשלים, שיש כאלה שמתלוצצים כאילו מונה רופא צמוד לשר הביטחון.

גדעון סער: ולא היא.

גדעון סער: הרי הוא שאמור להגיש לו, בין היתר, סיוע - - -

אחמד טיבי: נא לא למחוק את הדברים מהפרוטוקול.

יעקב אדרי: "נא למחוק" או "נא לא למחוק"?

לימור לבנת: לא למחוק.

אחמד טיבי: אמרתי, כי זה בתחום החידוד.

אחמד טיבי: אני אוהב הברקות.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, תודה.

אחמד טיבי: גברתי, עשר דקות בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות קודם כול ליושב-ראש - - -

אחמד טיבי: אם היה שר הביטחון, הוא היה עונה לגדעון סער והוא לא היה נותן לו - - - ככה בשר.

גדעון סער: אני מוכן לחזור על זה בנוכחות שר הביטחון.

בנימין נתניהו: - - - הוא יחזור.

אחמד טיבי: מנסים לאתר אותו.

לימור לבנת: רציתי קודם כול להודות ליושב-ראש על כך שהוא באמת הנחה לחפש את שר הביטחון.

לימור לבנת: אני מקווה שהוא יימצא.

קריאה: - - -

לימור לבנת: במסגרת חיפוש קרובים - בדיוק - מחפשים שר ביטחון.

אחמד טיבי: איפה?

משה כחלון: אמרו: גאידמק.

אחמד טיבי: עם גאידמק.

אחמד טיבי: לא בטוח שהמידע הזה נכון.

אחמד טיבי: את זה צריך לבדוק.

לימור לבנת: אני באמת מודה ליושב-ראש, משום שהשר אדרי, השר המקשר, עלה לכאן להשיב במקום שר הביטחון.

לימור לבנת: לפי דבריו, מסתבר שהוא התבקש אתמול בלילה.

לימור לבנת: אבל, בהמשך הסתבר ששר הביטחון נמצא בבניין.

לימור לבנת: אז היושב-ראש באמת בצדק אמר, שאם שר הביטחון נמצא בבניין - -

אחמד טיבי: הבעתי תמיהה.

לימור לבנת: הביע תמיהה.

לימור לבנת: - - הוא או סגנו, אחד מהשניים צריך להשיב ולא השר המקשר.

לימור לבנת: אני רוצה להודות על כך ליושב-ראש, כי אכן כך צריך להיות.

גדעון סער: - - -

לימור לבנת: חבר הכנסת סער, סליחה, תרשה לי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, נא לאפשר לחברת הכנסת לבנת להביע את עמדתך.

לימור לבנת: אני רוצה לומר כאן, שאם העניין לא היה כל כך רציני וכל כך משמעותי, הוא אולי היה באמת משעשע.

לימור לבנת: אבל העניין הוא רציני מאוד.

לימור לבנת: מעבר לכך, התגלו כאן גם מחלוקות, משום שכשהשר אדרי - - -

יעקב אדרי: - - -

לימור לבנת: השר אדרי, תרשה לי.

יעקב אדרי: אל תעשי מזה - - -

לימור לבנת: תרשה לי.

לימור לבנת: הדברים נמצאים בפרוטוקול.

לימור לבנת: הדברים נאמרו כאן לפני שניות ספורות, ושמעו אותם חברי הכנסת שהיו באולם המליאה.

לימור לבנת: התגלו כאן דברים מוזרים.

לימור לבנת: השר אדרי דיבר כאן על כך שמשרד הביטחון הורה למגן את שדרות.

לימור לבנת: שאלתי אם משרד הביטחון גם מתכוון למגן את אשקלון, ועוד חזרתי כאן ואמרתי ששמעתי ששר הביטחון הנחה להתקין מערכת התרעה "צבע אדום" גם באשקלון.

לימור לבנת: השר אדרי אמר שהוא אישית מתנגד לזה.

לימור לבנת: אבל, אמרתי, השר אדרי הרי מייצג כאן את שר הביטחון, אז אני רוצה להבין בשם מי מדבר השר אדרי: האם בשם שר הביטחון שהורה להתקין - - -

אחמד טיבי: לכן, שוב, ביקשתי לאתר את השר.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: לכן אמר היושב-ראש שוב, שהוא דורש להביא לכאן את שר הביטחון.

אחמד טיבי: חשוב.

לימור לבנת: השר אדרי אמר שהוא באופן אישי מתנגד, אבל שר הביטחון - ולא הבנתי בשם מי מדבר, אם כך, השר אדרי.

לימור לבנת: מה אומרת ממשלת ישראל?

לימור לבנת: למגן או להגן על האזרחים?

לימור לבנת: למגן או להגן?

לימור לבנת: העניין הזה - לא ברור מה אומרת הממשלה.

לימור לבנת: ואכן, יש לנו כאן ממשלה שאין לה שום מדיניות רצינית.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לבנת, אם שר הביטחון היה בא ואומר להפעיל "צבע אדום" באשקלון, האם היית לוקחת זאת כעמדת הממשלה או שגם היית ממשיכה להתבלבל?

לימור לבנת: אז יש כאן שאלה.

לימור לבנת: לא היה ברור אז אם זו עמדת הממשלה, משום - - -

בנימין נתניהו: - - -

משה כחלון: יש ממשלה שאומרת לשלוח לגן-עדן, ויש ממשלה שאומרת לדבר אתו.

יעקב אדרי: - - -

אחמד טיבי: - - - הרמות מהנחתות.

משה כחלון: לא.

משה כחלון: זה - - -

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, זו שאלה גדולה מאוד, משום שכאשר אנחנו מסתכלים כאן על ראש הממשלה ועל שר הביטחון, לפעמים, אני לא בטוחה באמת בתוך המריבה ביניהם מי מהם רץ מהר יותר להציע ויתורים.

לימור לבנת: יש כאן כל הזמן זיגזוגים ויש כאן ריצה של כל אחד משניהם לקרוץ יותר מהר לוויתורים.

לימור לבנת: אני מייד אגיע לזה, ורק רציתי להזכיר שלפני פחות משנה ראש הממשלה הבטיח לאזרחים, כשהוא הלך לבחירות, שזו תהיה מדינה שכיף לחיות בה.

לימור לבנת: אתמול סיעת הליכוד ביקרה בשדרות, ואני רוצה לומר לכם שאנחנו ראינו אצל התושבים בשדרות, אלה שנשארו שם, איזה כיף להם.

לימור לבנת: ראינו כמה כיף להם שם.

לימור לבנת: אדוני השר אדרי, ראינו ושמעתי בימים האחרונים ששרי הממשלה מתחרים ביניהם באמירות, ואמרו שצריך להחריף את התגובה.

לימור לבנת: שמעתי את ראש הממשלה אומר במטוסו, בדרך חזרה מארצות-הברית, שצריך לשדרג את התגובה ולייעל את התגובה.

לימור לבנת: שמעתי המון מלים: התגובה, להחריף.

גדעון סער: אבל הוא - - - בממשלה.

לימור לבנת: אבל, חבר הכנסת סער, כל המלים האלה מעידות על חוסר אונים ועל בריחה: לשדרג, לייעל, תגובה.

לימור לבנת: לא צריך לשדרג, לייעל, או תגובה.

לימור לבנת: צריך לתת הנחיה להכריע.

לימור לבנת: דרך אגב, שמעתי שהשר דיכטר אמר אתמול, שצריך להפסיק את ירי ה"קסאמים" ולא להפחית, והוא צודק.

לימור לבנת: מה עשו לו בממשלה?

לימור לבנת: הוא היה נתון לחצי לעג, בוז וביקורת, כי הוא אמר דבר נכון - לא להפחית אלא להפסיק, ולא להגיב אלא להכריע.

לימור לבנת: זו ההנחיה שצריכה לצאת מהממשלה.

לימור לבנת: במקום זה מה קורה כאן?

לימור לבנת: אין כאן מנהיגות, אין כאן מדיניות, אין כאן הכרעה.

לימור לבנת: יש כאן ממשלה שלא מסוגלת להנהיג שום דבר.

לימור לבנת: אבל, דרך אגב, הצבא יכול.

לימור לבנת: הצבא מסוגל.

לימור לבנת: הוא רק צריך לקבל את ההנחיה הברורה מהדרג המדיני.

לימור לבנת: צבא לבד לא מקבל החלטות, ואל תפילו את זה על הצבא.

לימור לבנת: אני יודעת שאת זה מייד מפילים על הצבא, ואומרים: מה אפשר לעשות?

לימור לבנת: לא שמענו שום הצעות.

לימור לבנת: את זה שמענו עוד מאולמרט, ושמענו את זה גם עכשיו מהשר אדרי: עוד לא שמענו הצעות.

לימור לבנת: מה זאת אומרת "עוד לא שמענו הצעות"?

לימור לבנת: הצבא צריך לקבל את ההנחיה, ואז הוא יעשה את מה שהוא יודע לעשות.

לימור לבנת: זו החלטה של ממשלה, זו החלטה של ראש ממשלה, זו החלטה של שר ביטחון.

לימור לבנת: בשעה שראש אמ"ן מדבר על המלחמה הבאה שבפתח וראש השב"כ מדבר על רמזור אדום-אדום-אדום רק בשבוע שעבר בוועדת החוץ והביטחון, ואנחנו רואים אותו כשה"חמאס" מעצים את כוחו בדרכו, אהוד אולמרט חי מספינים.

לימור לבנת: מה זה ספינים?

לימור לבנת: פה יש לו שינוי שיטת בחירות ושם התכנסות אמיתית, הפעם בהסכמה, וכל מיני סיפורי אלף לילה ולילה.

לימור לבנת: במקום לנהל מדיניות רצינית וברורה, הוא קורץ.

לימור לבנת: הוא קורץ לאמריקנים.

לימור לבנת: הוא קורץ לאבו-מאזן, ואומר לו - אתם זוכרים מה הוא אמר?

לימור לבנת: - אתה עוד לא יודע איזה ויתורים אני מוכן לעשות.

לימור לבנת: רק תבוא ותשב אתי.

לימור לבנת: אני מוכן לעשות הרבה הרבה.

לימור לבנת: איך הוא אמר?

לימור לבנת: - many many many, הרבה הרבה הרבה ויתורים אני מוכן לעשות לך, וגם אסירים - אני מוכן להחזיר מאות אסירים, שדרך אגב, הוא קרא להם "הבנים יחזרו הביתה", ולא טרוריסטים או מחבלים או אסירים.

לימור לבנת: כך הוא אמר: הבנים יחזרו הביתה - מאות מהם.

לימור לבנת: כאשר עמיר פרץ מדבר על הסורים, פתאום הוא מתחיל לדבר על ויתורים לסורים.

לימור לבנת: מצד אחד, קורצים ומדברים על ויתורים, ומצד שני, לא נותנים הנחיה להכרעה ברורה.

לימור לבנת: זה מחליש אותנו.

לימור לבנת: זה מחליש אותנו בעיני האויב.

לימור לבנת: זה מחליש אותנו בעיני כל גורמי החוץ, הידידים שלנו, האמריקנים, ודאי בעיני האירופים.

לימור לבנת: כך לא משיגים ניצחון.

לימור לבנת: כך מבטיחים שאנחנו ניחלש, ניחלש וניחלש.

לימור לבנת: כך, מרוב התעסקות בעצמם, מרוב התעסקות ביניהם, אנחנו שוכחים שיש כאן איום קיומי ממדרגה ראשונה על מדינת ישראל.

לימור לבנת: מול האיום הקיומי הקשה הזה אנחנו שוכחים לרגע - לא אנחנו.

לימור לבנת: אתם יודעים מה?

לימור לבנת: אנחנו שוכחים.

לימור לבנת: המדינה לא שוכחת.

לימור לבנת: אתם יודעים מה?

לימור לבנת: תתפלאו, אבל הציבור מבין את זה מצוין.

לימור לבנת: מי ששוכח, למרבה הצער, זו הממשלה הזאת.

לימור לבנת: אנחנו רואים מה קורה.

לימור לבנת: התעוררנו הבוקר ומה אנחנו קוראים?

לימור לבנת: - שיש יום הולדת שנה לקדימה.

לימור לבנת: קדימה חוגגת יום הולדת שנה.

לימור לבנת: אבל קראנו בעיתון עוד דבר: קונדוליסה רייס אומרת שהיא מתנגדת להתקפה אווירית על אירן.

לימור לבנת: היא מנתה שלוש סיבות, ונעזוב זאת כרגע כי אין לי זמן לפרט כאן: מפני שהיא בעד משא-ומתן מדיני, מפני שאין מספיק מודיעין על מה שקורה באירן.

לימור לבנת: אבל היא מתנגדת כרגע להתקפה אווירית על אירן.

לימור לבנת: קראנו עוד דבר: ג'יימס בייקר, שבוש הביא אותו כדי לחלץ אותו מהמצוקה בעירק, מדברים עכשיו על כך שאולי הוא ישתמש - מדובר, וזה עדיין לא משהו ודאי - באירן ובסוריה כדי לחלץ את ארצות-הברית מעירק.

לימור לבנת: יש דיבור כזה.

לימור לבנת: אנחנו צריכים להיות קשובים מאוד.

לימור לבנת: אנחנו צריכים להיות מודאגים מאוד, כי אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בסופו של דבר לא רק מול ה"חמאס" ולא רק מול ה"חיזבאללה", אלא גם מול אירן, לבדנו.

לימור לבנת: ומה עושה ראש הממשלה?

לימור לבנת: במה הוא עוסק?

לימור לבנת: ראש הממשלה אהוד אולמרט עוסק בשינוי שיטת הממשל.

לימור לבנת: זה באמת נושא מאוד רציני לעסוק בו, במקום להתייחס באופן רציני ביותר, ברצינות הכי גמורה – מתי הוא כינס בפעם האחרונה את פורום ראשי הממשלות לשעבר, אדוני ראש הממשלה לשעבר נתניהו, אתה זוכר?

בנימין נתניהו: פעם אחת.

לימור לבנת: פעם אחת.

לימור לבנת: הוא הודיע בקול רעם גדול, בתרועה גדולה, שהוא מקים פורום ראשי הממשלות לשעבר, כדי להתייעץ אתם בעניין האיום האירני.

לימור לבנת: טוב, הוא מינה שר לאיום אסטרטגי.

לימור לבנת: זה נכון.

לימור לבנת: זה חשוב.

לימור לבנת: עוד לא ברור מה הסמכויות שלו, עוד לא ברור ממי הסמכויות שלו יילקחו, שאלתי את זה בוועדת החוץ והביטחון, תשובה לא קיבלתי.

לימור לבנת: אבל את פורום ראשי הממשלות לשעבר הוא כינס פעם אחת, לפני חודשים רבים.

לימור לבנת: מאז הוא לא כינס אותו, אבל הוא קם בבוקר עם כותרות: שינוי שיטת הממשל.

לימור לבנת: ספינים הוא עושה.

לימור לבנת: לפני יומיים, נדמה לי, קראנו כותרת ראשית באחד העיתונים, שיועצו, אייל ארד, אומר שאולמרט חושב שהוא עשה שגיאה כשמינה את עמיר פרץ לשר הביטחון.

לימור לבנת: עוד ספין אחד, שתהיה עוד כותרת על הבוקר.

לימור לבנת: ספין על ספין - סחריר, אומרים בעברית.

לימור לבנת: סחריר על סחריר על סחריר על סחריר.

לימור לבנת: רק בזה להתעסק.

לימור לבנת: אבל באיומים האמיתיים, הקיומיים, על חיינו היומיומיים – זה יוק.

לימור לבנת: אין.

לימור לבנת: בזה הוא לא מתעסק.

לימור לבנת: אז אנחנו כאן נמצאים, ואנחנו כאן חיים, ואנחנו ממשיכים לחיות כאן, ואנחנו נמשיך לחיות כאן, ואנחנו צריכים לומר לאהוד אולמרט: מה צריך עוד לקרות כדי שתהיה לך אסטרטגיה, כדי שתהיה לך תוכנית אסטרטגית?

לימור לבנת: מה צריך עוד לקרות כדי שאתה, אדוני ראש הממשלה, תתעורר?

לימור לבנת: כמה "קסאמים" צריכים עוד ליפול כדי שאתה תבין שצה"ל צריך לקבל ממך הנחיה להיכנס ולמנוע את הברחת הנשק דרך ציר פילדלפי, דרך המנהרות?

לימור לבנת: כמה "קסאמים" צריכים עוד ליפול כדי שאתם תבינו שצריך להיכנס וצריך לתפוס את אותם אתרים, את אותם משגרי "קסאמים"?

לימור לבנת: ואפשר לעשות את זה.

לימור לבנת: זה לא פשוט.

לימור לבנת: שאלת אותי אם זה פשוט, קודם, השר אדרי?

לימור לבנת: אני אמרתי שזה פשוט?

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: זה ממש לא פשוט.

אחמד טיבי: נא לסיים.

יעקב אדרי: - - -

לימור לבנת: אני כבר מסיימת.

לימור לבנת: לא, זה ממש לא פשוט.

לימור לבנת: אבל צריך לעשות את זה כי צריך להגן על אזרחי ישראל.

לימור לבנת: זה ממש לא פשוט, איש לא אמר שזה פשוט.

לימור לבנת: כמה דברים צריכים עוד לקרות כדי שתתחילו להתפכח, ותתחילו להאמין לנסראללה, לחאלד משעל, לאחמדינג'אד, שהם רוצים להשמיד אותנו, לחסל אותנו?

לימור לבנת: לא להתחיל אתם כל מיני משאים-ומתנים כאלה ואחרים, לדבר על משא-ומתן.

לימור לבנת: מה עוד צריך לקרות כאן?

מגלי והבה: - - -

לימור לבנת: בחודשים האחרונים, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו בהמתנה.

אחמד טיבי: את חותרת לסיום?

לימור לבנת: אני מסיימת.

לימור לבנת: זה המשפט המסיים שלי.

לימור לבנת: אנחנו ממתינים שהצבא ישוקם, אנחנו ממתינים שכוח ההרתעה ישוקם – כל זה לא קורה – אנחנו ממתינים.

לימור לבנת: אמרה שרת החוץ, שבהסברה ישראל תמותג.

לימור לבנת: בינתיים, אין לנו הסברה.

לימור לבנת: "אל-ג'זירה" כבר משדרת באנגלית היום.

לימור לבנת: "אל-ג'זירה" משדרת לכל העולם באנגלית.

בנימין נתניהו: מה?

בנימין נתניהו: מה היא אמרה?

לימור לבנת: היא אמרה שעכשיו משרד החוץ עושה פרויקט.

לימור לבנת: ממתגים מחדש את מדינת ישראל.

לימור לבנת: עד אז, אין לנו הסברה.

לימור לבנת: אין הסברה.

לימור לבנת: "אל-ג'זירה", חבר הכנסת נתניהו, כבר משדרת היום באנגלית לכל העולם, ואנחנו ממתינים שישראל תמותג.

לימור לבנת: אנחנו ממתינים שאולמרט יכין תוכנית אסטרטגית.

לימור לבנת: אנחנו מחכים שיימצא פתרון טכנולוגי ל"קסאמים" – זה מה שאמר היום שר הביטחון בוועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: נא לסיים.

לימור לבנת: אנחנו מדינה בהמתנה.

לימור לבנת: מדינה בהמתנה.

לימור לבנת: מדינה תחת איום קיומי שנמצאת בהמתנה.

לימור לבנת: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להמתין עוד.

לימור לבנת: אנחנו לא יכולים להמתין אפילו רגע אחד נוסף, ולכן אנחנו אומרים לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה – תעביר לו את זה, אדוני השר אדרי – נכשלתם.

אחמד טיבי: תודה.

לימור לבנת: אתם פשוט נכשלתם.

לימור לבנת: פנו את מקומכם.

לימור לבנת: למדינת ישראל אין אפילו שנייה מיותרת להמתין, או רגע נוסף.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת לימור לבנת.

אחמד טיבי: מעדכנים שטרם אותר שר הביטחון, אף שהוא נמצא; לא אותר.

אחמד טיבי: כי חברי הכנסת שאלו - - -

גדעון סער: מה זה "טרם אותר"?

גדעון סער: מה זה, משגר "קסאם"?

אחמד טיבי: טרם אותר שר הביטחון בבניין.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: הוא בבניין, אבל מיקומו המדויק טרם אותר, לכן עוד לא - - -

ניסן סלומינסקי: אולי הוא בממ"ד של הכנסת.

אחמד טיבי: לא, כי חברת הכנסת לימור לבנת הפנתה דברים ישירים אל שר הביטחון – גם אתה, חבר הכנסת סלומינסקי - וחשבתי שמן הדין ומן הצדק שתינתן לו ההזדמנות להשיב על הדברים בשם הממשלה.

אחמד טיבי: אבל מעדכנים אותי ששר הביטחון טרם אותר, ואומרים לי שעדיין לא הרמנו ידיים, ממשיכים בניסיונות לאתר את שר הביטחון.

גדעון סער: יש כאן עדויות, אדוני היושב-ראש, ששר הביטחון נמצא בבניין, והוא נראה כאן, אבל משום מה הוא נמנע מלהיכנס לאולם המליאה.

אחמד טיבי: לא יעלה על הדעת.

קריאות: הוא בבניין.

קריאות: הוא בבניין.

אחמד טיבי: הוא בבניין, נאמר לנו.

אחמד טיבי: נאמר לי, כיושב-ראש הישיבה - - -

גדעון סער: לאדוני יש אפשרות לשלוח את משמר הכנסת לאתר את - - - בבניין - - -

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אתה מכיר את עמדתי באופן אישי, שכשאני בשלטון אני בדרך כלל מגלה גמישות.

אחמד טיבי: לא אנקוט אמצעים דרקוניים כאלה נגד שר הביטחון של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על הרצון הטוב שאתה מפגין - - -

ראובן ריבלין: עם צו.

אחמד טיבי: זה עם מבט לעתיד.

ראובן ריבלין: עם צו.

ראובן ריבלין: לא מפירים את תקנות הביטחון.

יעקב אדרי: חברי הכנסת, שוב, כאשר אני שומע את הנואמים השונים שעולים לדוכן – ואני מאוד מכבד אותם, גם את חברת הכנסת לימור לבנת – קל מאוד לעלות ולומר את הדברים.

יעקב אדרי: הדברים נשמעו, הדברים נאמרו בצורה קשה, אבל שוב אני אומר: מעל הדוכן הזה אפשר להגיד הכול, אפשר לייעץ הכול ואפשר לעשות הכול.

יעקב אדרי: פשוט, מה לעשות שהדברים – שוב אני אגיד את זה, פעם אחר פעם – הם לא פשוטים בכלל.

יעקב אדרי: הם מאוד קשים.

גדעון סער: אז מה אתה רוצה להגיד לעם ישראל?

גדעון סער: שהדברים לא פשוטים?

יעקב אדרי: דקה, גדעון.

יעקב אדרי: וכי ממשלת ישראל מונעת מצה"ל ולא מאפשרת לו לעשות ולנקוט את כל הצעדים הדרושים - - -

משה כחלון: כן.

משה כחלון: כן.

גדעון סער: כן.

יעקב אדרי: זה לא נכון.

יעקב אדרי: גדעון, אני מציע – אתה יכול להגיד "כן" ולצעוק.

יעקב אדרי: באמת, מתרגשים מהדברים שאתה אומר.

יעקב אדרי: נו, באמת - - -

גדעון סער: גם חברי קואליציה אומרים את זה.

גדעון סער: גם אבי דיכטר, גם בישיבת ממשלה, אמר את הדבר הזה בדיוק.

גדעון סער: ואמרתי את הדברים - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, אתה מפריע לשר.

אחמד טיבי: אתה מפריע לו.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גדעון סער, צה"ל – יש לו יד חופשית.

יעקב אדרי: אמר את זה פעם אחר פעם ראש הממשלה - - -

גדעון סער: זה לא מה שדיכטר אמר.

גדעון סער: אני אלגנטי לעומת השרים שלכם.

יעקב אדרי: בסיכולים, בכניסה, ביציאה.

לימור לבנת: דיכטר אמר את זה.

לימור לבנת: דיכטר אמר את זה אתמול.

יעקב אדרי: טוב, יש גם חילוקי דעות מפעם לפעם.

יעקב אדרי: ראיתי גם את הממשלות הקודמות, חברת הכנסת לבנת – אני באמת לא רוצה להיתלות בזה, אבל אני אומר דברים ברורים: לא כולם היו תמימי דעים עם מדיניות הממשלה, אבל בכל זאת היה קו מוביל.

יעקב אדרי: וראש הממשלה אמר פעם אחר פעם, שיש יד חופשית לצה"ל לעשות כל פעולה שהוא רוצה.

יעקב אדרי: אז אפשר להגיד: יש סיכולים, ונכנסים ויוצאים, יום ולילה.

גדעון סער: זאת הבעיה, שנכנסים ויוצאים.

גדעון סער: הבעיה היא שנכנסים ויוצאים.

יעקב אדרי: אל תקל ראש במה שצה"ל עושה.

אחמד טיבי: לא להפריע, חבר הכנסת סער.

יעקב אדרי: רק לפני שבוע - - -

גדעון סער: רק בכם אני מקל ראש, לא בצה"ל.

אחמד טיבי: נא לא להפריע, חבר הכנסת סער - - -

יעקב אדרי: אני לא מקל ראש בדברי ההבל שלך, חבר הכנסת סער.

יעקב אדרי: אני מצטער אם אתה – שוב, אם אתה רוצה נאום לאומה, אתה יכול להגיד, אבל שוב, אם אתה - - -

גדעון סער: אני מקל ראש במה שאתה אומר - - - בתשובות המצחיקות שאתה נותן פה בשם ממשלה מצחיקה.

גדעון סער: אתה מצחיק.

גדעון סער: אתה שומע מה שאתה אומר?

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, אתה שוב מפריע.

יעקב אדרי: חבר הכנסת סער, לצה"ל יש יד חופשית, והוא פועל יום-יום.

יעקב אדרי: אתם יודעים את האמת.

גדעון סער: לא, זה לא מה שאבי דיכטר אמר אתמול, בכלל.

יעקב אדרי: אני חושב שאת המנה היומית כבר גמרת.

יעקב אדרי: חברת הכנסת לימור לבנת הזכירה את נושא ה"חיזבאללה" ונסראללה.

יעקב אדרי: אני חושב שאין ממשלה שיצאה בתקיפות, במבצע צבאי לא פשוט, לא קל, כאשר אמרו לנסראללה: עד כאן.

יעקב אדרי: ואני חושב שעשו את זה ראש הממשלה והממשלה הזאת.

יעקב אדרי: אני הייתי גם חבר קואליציה, אני לא בורח מאחריות - - -

משה כחלון: מה היית?

משה כחלון: אתה עדיין חבר ממשלה.

יעקב אדרי: לא, אני מדבר על הממשלה הקודמת, חבר הכנסת משה כחלון.

יעקב אדרי: ובכל זאת, היו שש שנים שנסראללה היה על הגבול, ועשה מה שעשה, והיו שיקולים.

יעקב אדרי: ופה, פעם ראשונה שאמרו לו: עד כאן.

יעקב אדרי: והגבנו, וצה"ל נכנס, וניהל מאבק לא פשוט.

יעקב אדרי: וחלק מהדברים גם נבדקים ונחקרים.

יעקב אדרי: והיתה מלחמה.

יעקב אדרי: ולהגיד שלא מגיבים, זה הדבר האחרון שאפשר להגיד.

יעקב אדרי: אולי הגיבו ביתר שאת, ופעם ראשונה שאמרו: עד כאן.

יעקב אדרי: אני חושב שמי שאומר שהדברים לא נעשים – רבותי, מה לעשות?

יעקב אדרי: אני אגיד את מה שאני חושב שצריך להגיד.

יעקב אדרי: אין פתרון קל לעניין הזה.

יעקב אדרי: ושוב יגידו לי: לא אמרנו שיש פתרון קל.

יעקב אדרי: וזה נכון, אבל צה"ל פועל יום-יום, שעה-שעה, במלוא הגיבוי של ראש הממשלה ושל הממשלה.

יעקב אדרי: ואני מאוד מקווה – וממשיכים.

יעקב אדרי: וגם אתמול בישיבת הממשלה ראש הממשלה אמר: יש יד פתוחה לצה"ל.

יעקב אדרי: יש לו האפשרות לעשות כל דבר שהוא רוצה.

לימור לבנת: לא יד פתוחה.

לימור לבנת: צריך לתת לו הנחיה להכריע.

יעקב אדרי: להכריע – בסדר.

יעקב אדרי: שוב, אני מאוד מקווה שבסופו של דבר, בפעולות של צה"ל לאורך זמן, יהיה גם פתרון לבעיה הזאת.

יעקב אדרי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני השר.

אחמד טיבי: מעדכנים אותי ששר הביטחון – אני מחויב למסור דין-וחשבון על מצב הביטחון.

אחמד טיבי: שר הביטחון נמצא בבניין אבל מתכוון לעזוב אותו בקרוב, לכנס מילואים – אני לא יודע אם זה מילואים או כנס, אבל הוא שלח את סגנו, סגן שר הביטחון, שביקש לדבר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זחאלקה, אנא ממך, כמה דקות.

גדעון סער: רגע, רגע, אני מתנגד, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: הוא היה יכול להשיב בשם שר הביטחון, אבל בחרו לשלוח שר שלא במסגרת משרדו.

גדעון סער: זה אופייני לממשלה הזאת.

גדעון סער: אין אפשרות לפי התקנון.

גדעון סער: אני מציע לאדוני לפעול לפי התקנון.

גדעון סער: אחרי ששר השיב על הצעת אי-אמון, לא יכול סגן שר לבוא ולקבל "אקסטרה טיים" כזה מטעם הממשלה.

אחמד טיבי: הוא יכול להוסיף דברים.

גדעון סער: סליחה, אתה בכלל לא נתת תשובה.

אחמד טיבי: אני אגיד כך: אני אבקש מחבר הכנסת זחאלקה לעלות ולנמק את הצעת האי-אמון שלו, אחר כך יענה השר רוני בר-און ולאחר מכן אחליט, כיושב-ראש הישיבה.

גדעון סער: אני מבקש שלא יטעו אותך בעניין הזה.

אחמד טיבי: אני היוזם, לא המטעה.

רוני בר-און: מה ההתנשאות הזאת על היושב-ראש?

רוני בר-און: מה אתה מציע לו - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, אתה מטעה את הכנסת.

אחמד טיבי: אתה מטעה את הכנסת, חבר הכנסת סער.

אחמד טיבי: נציג הממשלה רשאי לדבר בשם הממשלה בכל שלב.

אחמד טיבי: דין סגן שר כדין שר בממשלה במקרה זה.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

רוני בר-און: הוא לא היה מעז להשיא את העצות האלה - - -

אחמד טיבי: נא לא להסית אותי, אני בלאו הכי מוסת.

ראובן ריבלין: היושב-ראש הנכבד, הוא יוכל להתערב אגב הדיון, לא בתוך הדיון.

אחמד טיבי: הדיון לא הסתיים, אדוני.

אחמד טיבי: אנחנו בשלב של הצעות אי-אמון.

אחמד טיבי: אני מביע פליאה על מחאתו של חבר הכנסת סער.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, משרד הפנים יצא במבצע של עידוד אזרחים וחייבים לשלם ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: במבצע נכללות הנחות גדולות, ואני רוצה, בתחילת דברי, לברך את שר הפנים על הצעד הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה צעד מתבקש.

ג'מאל זחאלקה: זה עוזר גם לאזרחים וגם לרשויות המקומיות.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, חלק מהחובות עלולים להפוך לחובות מתים והרשויות יפסידו מזה, ולכן זה צעד מבורך.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רגילים לזה – מאז שעמדתי על דעתי הפוליטית, כל הזמן מדברים על משבר הרשויות המקומיות.

ג'מאל זחאלקה: אכן, כשמדברים על משבר ברשויות המקומיות צריך – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – לא לדבר בהכללות, כי לא כל הרשויות המקומיות נתונות במשבר, או יותר נכון: עומקו של המשבר שונה מרשות לרשות, וגם ממגזר למגזר.

ג'מאל זחאלקה: מה שיכול להיחשב משבר בעיר מסוימת הוא מצב מצוין בעיר אחרת.

ג'מאל זחאלקה: הכול יחסי.

ג'מאל זחאלקה: אבל כנראה יש בעיות, עובדה שהמשבר מתמשך ואנחנו רצים ממשבר למשבר.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיות מבניות עמוקות בשלטון המקומי, והייתי אומר – במיוחד בשלטון המקומי במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: אחת הבעיות המבניות, כבוד השר, היא שהפיתוח ביישובים הערביים מפגר אחרי ההתפתחות.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר משמעותי ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, לא מפתחים שכונה והאנשים באים לגור בה, אלא הפיתוח תמיד רץ אחרי.

ג'מאל זחאלקה: תמיד מאוחר ובתשלומים: עד שסוללים כביש, ועד שמכניסים חשמל, ועד שיש מים, ועד התשתיות האחרות – זה לוקח שנים על שנים וכך זה עולה הרבה הרבה יותר כסף.

ג'מאל זחאלקה: זה פשוט עולה הרבה יותר כסף כשעושים את זה בתשלומים, ובמקום לתכנן את המקום ולהחליט על התוואי של כביש לפני שסוללים אותו צריך להרוס גדרות, ואולי להרוס בתים, ולשלם פיצויים, וכמובן בכל פעם הורסים את הכביש, ואחרי כמה שנים באים וחופרים אותו כדי להעביר את צינורות הביוב.

ג'מאל זחאלקה: כל זה עולה לרשויות המקומיות ממון רב, מה גם שהפיתוח אף פעם – אבל אף פעם – הוא לא כפי שנדרש ולפי צורכי היישובים הערביים והשכונות הערביות.

ג'מאל זחאלקה: בעיה מבנית אחרת קשורה לתת-פיתוח ולמצב הסוציו-אקונומי.

ג'מאל זחאלקה: גביית הארנונה ביישובים הערביים, 88% ממנה היא ממגורים, ו-12% הם תחת הכותרת – חשוב להגיד שזה תחת הכותרת של מסחר ותעשייה; זה לא בדיוק מסחר, על-פי רוב מדובר בחנויות מכולת שכונתיות, וזה לא בדיוק תעשייה, יש אולי מפעלים קטנים, או מוסך קטן, דברים כאלה, כי תעשייה בממדים רציניים אין, ומסחר ואזורי מסחר רציניים אין.

ג'מאל זחאלקה: התוצאה היא שתקרת הארנונה – אפילו אם נגיע ל-100% גביית ארנונה, עדיין הרשויות הן במצב לא טוב, כי התקרה היא מאוד נמוכה.

ג'מאל זחאלקה: מה גם שבארנונה למגורים קשה מאוד להגיע לאחוזים גבוהים.

ג'מאל זחאלקה: היום, לפני כמה שעות, קראתי נתונים של משרד הפנים על חובות הארנונה בארץ בכלל.

ג'מאל זחאלקה: חובות הארנונה בכל היישובים בארץ הם 14 מיליארד שקל – זה מה שאזרחים חייבים לרשויות.

ג'מאל זחאלקה: ביישובים הערביים החובות הם 1.9 מיליארד, כלומר 13.5%.

ג'מאל זחאלקה: אז כשמדברים כל הזמן, בפרט שר הפנים, או משרד הפנים, לא דווקא הנוכחי, תמיד, גם השר הנוכחי, תמיד סימנו את גביית הארנונה הנמוכה – ותיכף אני אגיד מה קרה כאן – כבעיית הבעיות של הרשויות המקומיות הערביות, קודם כול מסתבר שמבחינת האחוזים זה פחות משיעור הערבים באוכלוסייה.

ג'מאל זחאלקה: שנית, מבנה הארנונה שגובים ביישוב הערבי הוא כזה, שקשה מאוד להגיע בו לאחוזים גבוהים.

ג'מאל זחאלקה: רק אתן את הנתונים: בשנת 2002 גביית הארנונה ברשויות הערביות היתה 60%.

ג'מאל זחאלקה: בעקבות התוכנית להבראה כלכלית, שפגעה קשות במענקי איזון ואיפסה את תקציב הפיתוח בשנת 2003 ובשנת 2004 – זה היה המצב, תקציב פיתוח אפס - קרו שני דברים, לא רק ירדה גביית הארנונה.

ג'מאל זחאלקה: דבר אחד שקרה הוא שהרשויות לא עשו תוכניות פיתוח, וזה עורר את זעם התושבים.

ג'מאל זחאלקה: ראו שהרשויות לא משרתות אותם בדיוק, או לא מסוגלות לשרת אותם.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, המצב הסוציו-אקונומי נעשה קשה יותר, ולכן האפשרות לשלם ירדה.

ג'מאל זחאלקה: לירידה בתשלום יש סיבות.

ג'מאל זחאלקה: לפני כן אחוזי הגבייה היו יותר גבוהים.

ג'מאל זחאלקה: בשנה שעברה היתה עלייה בגביית הארנונה, ומנהיגי הציבור הערבי כולם כאיש אחד, גם אנשי הרשויות המקומיות וגם חברי הכנסת בכל מקום, קראו וחזרו וקראו לתושבים לשלם ארנונה, כי זה חשוב.

ג'מאל זחאלקה: אבל אי-אפשר לייחס את כל הבעיות של הרשויות המקומיות לאחוזי גבייה נמוכים.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע לכבוד השר לעיין מחדש בתמריצים החיוביים שניתנים לרשויות שמעלות את גביית הארנונה.

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שיהיו תמריצים בדמות תקציבי פיתוח מוגדלים, כי זה יראה לאזרח שיש תמורה בעד גביית ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו עומדים עכשיו בפני שתי בעיות: שדרוג תוכניות ההבראה – המנכ"ל מאשר את התוכנית והשר מאשר את התוכנית, אך החשב תוקע.

ג'מאל זחאלקה: בהרבה רשויות מקומיות התוכנית אושרה, אבל המענקים המותנים לא הגיעו, וזה פגע קשות בעבודתן של הרשויות המקומיות.

גאלב מג'אדלה: - - -

ג'מאל זחאלקה: לא אצלו, חשב האוצר.

רוני בר-און: אתה צודק והוא צודק.

רוני בר-און: השאלה היתה מצוינת, והתשובה עוד יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני חייב לציין לטובה את טיפול משרד הפנים בתוכניות, כי הוא מטפל בסדר, אבל לא מקבלים כספים.

ג'מאל זחאלקה: משרד הפנים סוגר את העסקה עם הרשות המקומית, אבל משרד האוצר לא מאפשר הזרמת כספים, וזה גורם לבעיה.

צבי הנדל: - - - ממשרד הפנים.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, היתה הבטחה מצד משרד הפנים לתת 250 מיליון שקל לרשויות המקומיות.

ג'מאל זחאלקה: היתה הבטחה של הממשלה, של ראש הממשלה, לתת 500 מיליון שקל תקציב תלת-שנתי לפיתוח.

ג'מאל זחאלקה: בא המנכ"ל החדש של משרד ראש הממשלה, והממשלה קיבלה החלטה חדשה – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: - לשים הכול בערימה אחת ולהכניס את זה למה שנקרא "שיקום הצפון" עם תקציב של מיליארד שקל.

ג'מאל זחאלקה: בדקנו ובדקו אחרים, כלכלנים מכובדים, ומצאו שבתקציב של השנה הבאה יש רק 420 מיליון.

ג'מאל זחאלקה: לאן נעלמו 600 המיליון?

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא יודע.

ג'מאל זחאלקה: אמרו לנו לשים בצד את הכספים שייעד משרד הפנים ואת הכספים של תוכנית הפיתוח התלת-שנתית של משרד ראש הממשלה, כי עכשיו יש תוכנית כוללת של פיתוח הצפון, שבמסגרתה הרשויות הערביות יקבלו מיליארד וחצי שקל לפיתוח כללי של האזור, אבל בפועל יש בתקציב רק 420 מיליון.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה להעיר דבר נוסף שהשר דיבר עליו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, אתה דיברת על שוויון במענקי האיזון.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא רואים שזה יושג ב-2007.

ג'מאל זחאלקה: בתקציב 2007 אין סימנים שזה יקרה, כי תקציב מענקי איזון לא הוגדל, כלומר, כדי להגיע לשוויון צריך להגדיל את התקציב.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מתאר לעצמי שאתה לוקח מרשויות יהודיות ומעביר לערביות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע, אבל אין סימנים מוחשיים שהעניין הזה יושג.

ג'מאל זחאלקה: אם אני אשמע אחרת, אהיה מאוד שמח.

ג'מאל זחאלקה: העניין האחרון הוא לא פחות בעל חשיבות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד השר, היו שמועות על גל חדש של איחוד רשויות.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע על סמך מה עושים את זה, כי איחוד הרשויות שהיה עד היום נכשל כישלון גדול, לא כישלון קטן.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לך לעיין מחדש וללמוד את הלקחים ממה שקרה עד היום.

ג'מאל זחאלקה: זה נכשל, ונכשל בגדול.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לשחזר את הכישלון, כי זה תוקע את הרשויות במצב עוד יותר קשה.

ג'מאל זחאלקה: שתיים מהרשויות שאוחדו בסקטור הערבי פשוט פורקו, ואני מדבר על באקה ושאע'ור.

ג'מאל זחאלקה: אם השמועות על גל חדש של איחודים נכונות, אנחנו חושבים שהמשבר של הרשויות יועמק.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר הפנים לא ללכת לתוכנית שלא תפתור את הבעיה לחצי השנה הקרובה, אלא להתחיל לחפש פתרונות אסטרטגיים למשבר של הרשויות המקומיות הערביות.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

אחמד טיבי: יעלה שר הפנים רוני בר-און כדי לענות על הצעת האי-אמון בשל מצבן החמור של הרשויות המקומיות הערביות עקב מדיניות הממשלה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

רוני בר-און: אדוני היושב-הראש, חברי הכנסת, למען הפרוטוקול - אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון.

רוני בר-און: כדי שחס וחלילה לא יובן אחרת וכדי שלא אשכח בסוף, אני רוצה לומר לפרוטוקול שביקשתי לדחות את הצעת האי-אמון.

אחמד טיבי: אף שאהבת חלק מהדברים.

צבי הנדל: ממש מדהים.

רוני בר-און: בחלק מהדברים הוצגו בעיות שאני לא מתעלם מהן, רק הדרך שבה הן מוצגות היא לפעמים מוטעית ולפעמים נובעת מחוסר אינפורמציה נכונה.

רוני בר-און: אני רשמתי את עיקרי הדברים של חבר הכנסת זחאלקה, ואני אתייחס אליהם.

רוני בר-און: הלכה למעשה, כל שבוע או אחת לשבועיים אנחנו נפגשים כאן לשיחה על מצבן הקשה של הרשויות.

רוני בר-און: בדרך כלל בשלושה מתוך ארבעה מקרים אנחנו מדברים על המצב הקשה של הרשויות במגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: זה נכון, ואין על כך ויכוח.

רוני בר-און: מצבן של הרשויות המקומיות הוא לא קל, גם של חלק מהרשויות היהודיות, בעיקר בפריפריה, אבל חלק הארי של הרשויות במגזר הלא-יהודי במצב קשה.

רוני בר-און: הבעיה היא בעיה אמיתית.

רוני בר-און: היא לא מונחת לפתחו של אף אחד מהצדדים ששותפים למשבר הזה.

רוני בר-און: נקודת המשבר המרכזית, שעליה לא יכול להיות ויכוח – ואני כמובן לא מוציא את עצמי מאלה שאחראים לאותו משבר – היא התוכנית הכלכלית של מאי 2003, שבראש ובראשונה פגעה פגיעה אנושה ברשויות המקומיות.

רוני בר-און: מענקי האיזון הושמדו אז עד לרמה של בערך שליש מהמקור ומענקי הפיתוח בוטלו לחלוטין באופן שבמשך שלוש שנים עד לשנה זו, שבה בכוחות לא מבוטלים הצלחנו להחזיר את מענקי הפיתוח - השנה הבאנו כ-200 מיליון שקל למענקי הפיתוח, בשנה הבאה יהיה למעלה מ-310 מיליון שקל, ועוד היד נטויה, והובטח לי שבעניין הזה אנחנו עוד נצליח להתקדם.

רוני בר-און: דיבר חבר הכנסת זחאלקה על המבצע.

רוני בר-און: המבצע הוא גם עניין שמתגלגל במשרד הפנים.

רוני בר-און: במשך למעלה מחמש שנים ראשי רשויות מבקשים השכם והערב לאפשר להם לצאת במבצע להנחות בארנונה, ושלושה שרי פנים לא השכילו לקבל החלטה.

רוני בר-און: על סמך החומר, ששום דבר לא היה חדש בו, פרט לעובדה שהחובות גדלו – אבל העובדה שהחובות גדלו לא הפתיעה אף אחד – קיבלתי את ההחלטה, ואתמול למעשה התחיל המבצע.

רוני בר-און: על-פי המבצע הזה, רשויות שגובות פחות מ-75% ארנונה רשאיות להתכנס ולקיים את המבצע הזה.

רוני בר-און: אני מניח שהן גם יעשו את זה.

רוני בר-און: כמו שציין חבר הכנסת זחאלקה, יש חוב מצטבר של למעלה מ-14 מיליארד שקל ארנונה לרשויות המקומיות.

רוני בר-און: אני מקווה שבתוך שלושה חודשים נדע כמה הצלחנו לגבות.

רוני בר-און: אני מקווה שההצלחה תהיה לפחות כמו במבצע - - -

ג'מאל זחאלקה: יש תיחום בזמן?

רוני בר-און: זה שלושה חודשים.

רוני בר-און: למעשה, שלושה חודשים וחצי - עד סוף פברואר.

רוני בר-און: צריך לתחום דברים כאלה בזמן, כי אי-אפשר לפתוח את זה בלי סוף.

רוני בר-און: אם זה יהיה בלי רצפה ובלי תקרה, אף אחד לא ישלם.

רוני בר-און: אני מקווה שנשחזר את ההצלחה במבצע גביית הכספים של הקנסות האבודים.

רוני בר-און: כשאומר חבר הכנסת זחאלקה שהפיתוח מפגר אחרי ההתפתחות, זה נכון, כי ההתפתחות כמעט בלתי נשלטת, לעומת זאת הפיתוח – ואני בטוח שאתה קורא פיתוח לאמצעים שעומדים לרשות הפיתוח - הוא תוצאה של נגזרות תקציביות.

רוני בר-און: אבל אני אומר לך באחריות מלאה, שחלק גדול מבעיית הפיתוח במגזר הלא-יהודי - קשור גם להתפתחות - נעוץ באוריינטציה, שאני לא מתווכח אתה, אבל צריך לדעת ולהכיר באמת של חוסר היכולת לבנות בנייה רוויה במגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: זוהי תפיסת עולם, זה סוג של אמונה כמעט דתית, שלא משתפים, בנכסים נדל"ניים לא מכניסים זרים.

רוני בר-און: למדינה אין יותר קרקע, נגמרה הקרקע.

אחמד טיבי: אמונה דתית, אדוני השר?

קריאות: - - -

רוני בר-און: סליחה, אל תתפסו אותי במלה.

רוני בר-און: אז המטאפורה לא היתה טובה.

רוני בר-און: נדבקים לדבר הזה, כמו שמישהו נדבק לאמונה דתית.

רוני בר-און: חס וחלילה, זה לא קשור לאמונה דתית.

רוני בר-און: המטאפורה היתה כדי להדגיש לכם כמה זה חזק, כמה זה מושרש במגזר הלא-יהודי, שבונים מקסימום עוד קומה למשפחה - מקסימום עוד קומה, אבל רק למשפחה – ולא מנצלים עתודות קרקע כדי לעשות קומבינציה וכדי למכור וכדי לבנות לגובה.

רוני בר-און: ומי כמוך, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, יודע את זה – יודע את זה טוב כמוך, בהיותך יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, ואני לא מתווכח.

רוני בר-און: זאת אומרת, אני לא בא ואומר, אני את הצעותי בעניין הזה הצעתי גם לראשי הרשויות מהמגזר הלא-יהודי - - -

גאלב מג'אדלה: קודם כול, הגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: נא להתעדכן: הגנת הסביבה.

רוני בר-און: הגנת הסביבה, אוקיי.

יעקב כהן: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

רוני בר-און: בסדר, מאה אחוז, אני מתנצל בפניך.

רוני בר-און: הגנת הפנים ואיכות הסביבה, בסדר?

רוני בר-און: מה שאני אומר הוא שיש לזה פתרון, אבל הפתרון הזה דורש שניים.

רוני בר-און: אנחנו יודעים להציע היום – והנחיתי את מנהל מינהל התכנון, ואנחנו עובדים על זה – לתת קו כחול בהרחבה ולבנות בסוף הקו הכחול את הבנייה הרוויה, מתוך המחשבה שפעם אפשר יהיה לשנות את תפיסות העולם האלה, כך לפחות אני מקווה.

רוני בר-און: אומר חבר הכנסת זחאלקה: אפילו אם נגיע ל-100% גביית ארנונה, עדיין הרשות תהיה בבעיה.

רוני בר-און: הנה, אני רושם לפרוטוקול – מקליטים, רושמים: אם תבוא רשות ערבית ותוכיח לי שהיא גבתה 100% ארנונה, למחרת היום אני פותר את כל בעיותיה הכספיות.

אברהים צרצור: - - -

אחמד טיבי: 70% זה בסדר?

ג'מאל זחאלקה: - - -

רוני בר-און: סלח לי, אני לא עושה אתך מסחר עכשיו.

רוני בר-און: אתה הצבת אתגר – הנה, אני מציב אתגר.

רוני בר-און: תביאו 100% ארנונה; רשות שתביא 100% ארנונה – למחרת היום אין לה שקל אחד גירעון.

רוני בר-און: כשאתם מדברים על זה, בואו נראה מה באמת המצב בארנונה.

רוני בר-און: גם לרשויות היהודיות יש בעיות בגביית ארנונה, יש כאלה שגובות יותר ויש כאלה שגובות פחות, אבל תסתכל מה קורה בממוצעים.

רוני בר-און: הרשויות היהודיות גובות ארנונה בממוצע 84%; המגזר הלא-יהודי גובה פחות מחצי – 40%.

רוני בר-און: יש רשויות במגזר הלא-יהודי שאחוז גביית הארנונה שלהן הוא חד-ספרתי.

רוני בר-און: אין דבר כזה שזה לא שערורייה, אין דבר כזה שאנחנו – שהאזרח, שאתה, שאני, שהאזרח שמשלם המסים, שמכספו אני משלם את מענקי האיזון, יישא באחריות לניהול כזה כושל.

רוני בר-און: אנחנו גם יודעים לתת פתרונות.

רוני בר-און: אני – יש לי ועדות חקירה, ואני מדיח מועצות, ואני מדיח ראשי רשויות, ולא יעזרו כל התחנונים.

רוני בר-און: ראש רשות שלא ינהל כהלכה – עזוב, אני עוד לא מדבר על דברים לא תקינים בסטנדרטים של חוקים ששייכים לפרופסור בן-ששון, אני מדבר על ניהול בסטנדרטים של חוקים ששייכים למחלקה שלי – לא יהיה בתפקידו, יהודי כלא-יהודי.

רוני בר-און: אתה אומר ש-13.5% מהחוב של 14 מיליארד – רק זה שייך, והאחוזון באוכלוסייה הוא הרבה יותר גדול.

רוני בר-און: אני מסכים עם המספרים, אבל אתה צריך לזכור שבתוך המגזר שהוא לא לא-יהודי יש בעלי חוב, או חייבים, שאין במגזר הלא-יהודי - מוסדיים, תעשיות, משרדי ממשלה – כל אלה נכנסים לסלט של החובות.

ג'מאל זחאלקה: היא האומרת.

רוני בר-און: היא האומרת, היא לא האומרת.

רוני בר-און: אני אגיד לך מה היא האומרת.

רוני בר-און: מתוך 67 רשויות ערביות, 52 – אתה שומע, 52 – נמצאות בתוכניות הבראה.

רוני בר-און: 129 רשויות במדינת ישראל – כשיש בסך הכול 255 או 254 רשויות, אל תתפוס אותי במלה – 129 רשויות נמצאות בתוכניות הבראה, ומתוך זה שליש הן רשויות ערביות - - -

ואסל טאהא: - - -

רוני בר-און: ועכשיו אני מדבר אליך, ועכשיו אני אתחיל לחטוף מהאגף הזה, כי עכשיו אני אתחיל להסביר לך מה עשינו – אני אחטוף מפה, כי זאת הדיכוטומיה בעניין הזה – פעם אני עונה בכיוון הזה על הצעות אי-אמון כלפי היחס שלי למגזר הערבי, ופעם אני עונה בכיוון הזה.

אפי איתם: רוני, אז תתפטר.

אפי איתם: אנחנו מלאים צער.

רוני בר-און: זהו, הגעתם ברשימה אלי?

גדעון סער: דווקא הוא?

רוני בר-און: כל היום אתם צועקים: תתפטר - - -

גדעון סער: מה אתה רוצה, יש לנו הרבה לפניו.

רוני בר-און: הנה, הנה.

אפי איתם: שיהיה ה-12.

רוני בר-און: הנה, ראית?

רוני בר-און: אמרתי לך ששווה להשקיע בגדעון סער?

גדעון סער: יש הרבה לפניו, בסדר.

רוני בר-און: אמרתי לך ששווה להשקיע בגדעון סער?

אפי איתם: צער בעלי שרים.

רוני בר-און: תסתכל מה אנחנו עושים באפליה המתקנת.

רוני בר-און: המשבר ברשויות המקומיות של אי-קבלת שכר הוא משבר מתגלגל, ואני באמת מטפל בו once שאני בתפקיד.

רוני בר-און: ופה היתה מלחמה, ופה היה שר אוצר, ופה היה ופה היה ופה היה.

רוני בר-און: התכנסנו והתכנסנו, וערב ראש השנה – כדי שאנשים יוכלו לעשות את החג כמו שצריך – הוחלט לשלם ב"שוס" אחד משכורות, ואני מדבר על ראש השנה היהודי.

רוני בר-און: זה נכון שבסביבה היה גם ללא-יהודים חג.

רוני בר-און: ושמנו 40 מיליון שקל, טבין ותקילין, ושילמנו ל-30 רשויות, הבאנו אותן לקו אפס במשכורות.

רוני בר-און: אתה יודע כמה רשויות יהודיות היו ב-30? יהודיות?

רוני בר-און: – שלוש.

רוני בר-און: 90% מהכסף בראש השנה היהודי, כדי להביא משכורות הביתה, הלכו למשכורות למגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: וזה בסדר גמור, אני רק רוצה להראות לך.

רוני בר-און: אני לא אומר לך, אני לא עושה את זה ברמה של התנצלות.

רוני בר-און: אני אומר שזה נכון וצריך לעשות את זה, משום שבסוף היום, גם אם עובדי הרשויות הם לא עובדים שלי, הם לא עובדים של המדינה - אני צריך בתור מישהו שמסתכל על העניין הזה מלמעלה למצוא פתרון לכך שאנשים עובדים ברשויות שמנוהלות לא נכון, והם לא מקבלים משכורת.

רוני בר-און: לא זו אף זו, בתחילת השנה שילמנו על חשבון כסף מרזרבת שר, בשנת 2005, שפגעה ברשויות, בסך הכול העוגה שחולקה בין כלל הרשויות, לקחנו 46 מיליון שקל ושילמנו אותם רק לרשויות הלא-יהודיות, כדי לפתור את הבעיה.

רוני בר-און: תיכף אני אטפל בנושא של הסיבות למשבר הזה.

רוני בר-און: אמרתי לכם: השנה קיבלו – כבר קיבלו, הכסף בקופה – תקציבי פיתוח פעם ראשונה אחרי שלוש שנים.

רוני בר-און: 2003, 2004, 2005 - לא היו תקציבי פיתוח ברשויות.

ג'מאל זחאלקה: - - -

רוני בר-און: כמה?

צבי הנדל: 50 מיליון.

רוני בר-און: 190 מיליון שקל.

רוני בר-און: אני לא יודע להגיד כמה קיבלו הערביות, אבל קיבלו לפי הנוסחה - -

קריאות: - - -

רוני בר-און: - - ובנוסחה הזאת אין הפער שקיים במענקי האיזון - שגם עליו אני עובד.

רוני בר-און: ואמרתי שהפער במענקי האיזון, אני אסגור אותו, ואני לא אסגור אותו שיוריד את היהודיות לכיוון של האחוז של הלא-יהודיות, אלא ארים את הלא-יהודיות לכיוון של היהודיות - - -

ג'מאל זחאלקה: - - - אתן לך נתון - - -

רוני בר-און: עכשיו אתה עושה את החשבון לאיפה הלכו 600 מיליון השקל של התמיכה.

רוני בר-און: אני מודיע: הם קיימים.

רוני בר-און: אנחנו חילקנו בזמן המלחמה 150 מיליון שקל, ושמים עכשיו עוד תקציב תוספת של 450 מיליון שקל, ואני אומר לך שבכל מערכת שתבדוק אותי, לא נגרע מילימטר או מיל אחד ממה שקיבלו הרשויות הערביות.

רוני בר-און: יותר מזה – בחלוקה הראשונה אני הותקפתי על-ידי החברים שלי משום שבמקום הראשון עמדה העיר נצרת, ואתם יודעים את זה.

רוני בר-און: למרות מה שהיה בנצרת, אף שלא נתנו להפעיל שם את הצופרים – מפני שזה קשור ביום הזיכרון לחללי צה"ל – ואף שזוג ההורים ההזויים האלה בנצרת, שאיבדו את הילד שלהם, או את הילדים שלהם, אמרו שאנחנו אשמים ולא נסראללה.

רוני בר-און: אז ההתייחסות שלנו היא התייחסות הוגנת, אל תאשימו אותנו בזה.

ג'מאל זחאלקה: - - - 2007, מר בר-און - - -

רוני בר-און: הסיבות למשבר הזה הן המצב הסוציו-אקונומי הנמוך.

רוני בר-און: הממוצע של המצב הסוציו-אקונומי, כשאנחנו סופרים אותו במספרים – זה הולך מ-1 עד 9 – ברשויות היהודיות הממוצע של המצב הסוציו-אקונומי הוא 5.8, ואילו במגזר הלא-יהודי הוא 2.5.

רוני בר-און: אבל לא אני אשם בזה.

רוני בר-און: לא משרד הפנים אשם בזה.

רוני בר-און: אשם בזה העוני.

רוני בר-און: כרגע אני לא רוצה לפתח דיון למה הוא מתפתח שם בצורה אחרת מכפי שהוא מתפתח במגזר היהודי.

רוני בר-און: אני אומר לכם באחריות מלאה, ואם אתם, ההנהגה של הציבור הלא-יהודי במדינת ישראל, לא תיקחו את העניין הזה לטיפולכם, לא אהיה מוכן לשמוע יותר את הטענות שלכם: יש כשלי ניהול מבניים חמורים ביותר במגזר הזה, ואמרתי את זה פעם אחר פעם.

ואסל טאהא: יש אחריות גם למשרד הפנים.

רוני בר-און: ודאי, ודאי שיש אחריות למשרד הפנים.

ואסל טאהא: עיריות ומועצות שיש בהן חשב מלווה – המצב הידרדר.

רוני בר-און: אה, החשב המלווה הוא הצרה.

רוני בר-און: .. אתה מבין?

רוני בר-און: מאשימים את השומר.

רוני בר-און: השומר אשם, הבנתי.

רוני בר-און: חבר הכנסת ואסל טאהא, אני אגיד לך מאיפה זה מתחיל.

רוני בר-און: זה מתחיל בזה שהם מעסיקים הרבה יותר אנשים ממה שמותר.

רוני בר-און: הם מעסיקים ברמה חמולתית - - -

ואסל טאהא: הוא חותם על המינוי - - -

רוני בר-און: סלח לי.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אני מבקש: אם זה סימפוזיון - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת טאהא, תן לשר לענות גם לך.

רוני בר-און: אם זה סימפוזיון – אני מאוד אוהב סימפוזיונים, אבל אם מציעים להפיל את הממשלה, אני צריך להילחם כדי שהממשלה לא תיפול.

רוני בר-און: אני מאוד אוהב את הממשלה הזאת.

רוני בר-און: אני אומר לך שיש הרבה מאוד דברים – איך אתבטא בלשון עדינה – לא תקניים בדרך שבה מעסיקים כוח-אדם ברשויות, ובדרך שבה קובעים משכורות ברשויות, ובדרך שבה מצליחים לא לשלם חובות ברשויות, משני הכיוונים: לא לשלם לרשות, וגם הרשות לא משלמת את החובות, מטעמי אינטרסים של בעלי החוב, של הזכאים.

רוני בר-און: בלתי אפשרי שנעשה לזה scanning ברמה של לתפוס אחד על אחד.

רוני בר-און: אנחנו תופסים – אנחנו מתקדמים לאט-לאט.

רוני בר-און: תשמעו סיפור יפה על אעבלין.

רוני בר-און: אעבלין מידרדרת ברמה נוראה, פשוט ברמה נוראה.

רוני בר-און: באתי, למדתי את הנושא, הזזתי את כולם ושמתי שם ראש מועצה לשעבר מהמגזר היהודי, חלק מהאנשים אפילו מכירים אותו.

רוני בר-און: בתוך פחות משלושה חודשים הוא סגר את הפער של תשע משכורות וצמצם את הגירעון ביותר מ-60%.

רוני בר-און: שאלתי אותו: מארק אסיה, איך עשית את זה?

רוני בר-און: הוא אומר: אין פה שום קסם – הוא פשוט ניהל את העסק.

רוני בר-און: אני אומר לכם שוב: אנחנו מביאים כספים רבים לכיסוי הגירעונות.

רוני בר-און: לתוכניות ההבראה הוקצבו יותר מחצי מיליארד שקלים, 308 מיליון מהם הלכו – חד-משמעית – לזה.

רוני בר-און: יש היום שיפור ניכר – בין שנת 2003 לשנת 2005, אבל אני אומר שוב: מי שלא יעמוד בתוכניות ההבראה – ואנחנו סורקים היום את תוכניות ההבראה במסרקות ברזל, ואבן דרך היא אבן דרך, ולא יהיו פה פשרות.

רוני בר-און: מי שיעמוד בתוכניות ההבראה – יקבל, אנחנו נלווה אותו ונוציא אותו מהבוץ.

רוני בר-און: מי שלא יעמוד בהן – ילך הביתה.

רוני בר-און: ואם נצטרך לנהל את כל הרשויות באמצעות ועדות קרואות וראשי מועצות ממונים, זה מה שנעשה.

רוני בר-און: על איחוד הרשויות - - -

אחמד טיבי: אדוני רשאי להמשיך, אבל אתה מדבר כבר 16 דקות.

רוני בר-און: אני מסיים.

רוני בר-און: יכולתי לעלות, לבקש לדחות את הצעת האי-אמון ולרדת.

רוני בר-און: חשבתי שהנושא מעניין את האנשים.

רוני בר-און: אשר לאיחוד הרשויות - אם ראיתם, בטיוטה הראשונה של חוק ההסדרים קיבלנו מהאוצר רשימה של איחוד רשויות.

רוני בר-און: אמרתי: או הרשימה או אני.

רוני בר-און: הרשימה אינה בחוק ההסדרים, אבל אנחנו נעשה איחוד רשויות, כי איחוד הרשויות הוא לא רק הפתרון הנכון, אלא הוא צורך הכרחי.

רוני בר-און: אי-אפשר להמשיך לנהל רשויות עם 1,000 איש, 2,000 איש, 3,000 איש, 4,000 איש.

רוני בר-און: זאת פשוט מעמסה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

רוני בר-און: בעניין של שאע'ור – שאע'ור קיבלה הרבה כסף.

רוני בר-און: זה היה איחוד נכון אבל לא מוצלח.

רוני בר-און: היה צריך להביא הרבה יותר כסף.

רוני בר-און: אנחנו מביאים את הכסף.

רוני בר-און: אתה יודע איפה הוויכוח?

גאלב מג'אדלה: מתי?

רוני בר-און: מחר בבוקר, אם רק יקבלו את ההסכמה.

רוני בר-און: הוא רוצה לעשות הסדר נושים וולונטרי – ללכת לבית-משפט ולומר שזה מקבל, זה מקבל, זה מקבל וזה מקבל.

רוני בר-און: אני אומר לו: לא, הסדר נושים כפוי.

רוני בר-און: הסדר נושים וולונטרי – על הכסף שלך תעשה וולונטרי.

רוני בר-און: כשאתה בא אלי לקחת את הכסף להסדר נושים אני אתן לך הסדר וולונטרי?

רוני בר-און: מה קרה?

רוני בר-און: הסדר נושים כפוי: רק מי שבית-משפט השתכנע שהחוב שלו אמיתי, שהחוב מוכח ופסוק, והוא מסכים לוותר על חצי ממנו, על שליש ממנו, על שני-שלישים מהחוב – הוא ייתן לו את הכסף.

רוני בר-און: הסכם נושים וולונטרי זה לפתוח לו את הקופות של בנק ישראל ולומר לו: תיכנס, תביא סלים ותיקח כמה שאתה רוצה.

רוני בר-און: לא אצלי.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה, אדוני שר הפנים, על התשובה הממצה.

אחמד טיבי: על-פי בקשתי, ועל-פי בקשת שר הביטחון, יענה סגן שר הביטחון לחבר הכנסת סלומינסקי, שלא נמצא כאן – וזה לא בסדר, וגם - - -

גדעון סער: אבל גם הוא לא היה כשחבר הכנסת סלומינסקי דיבר.

גדעון סער: אם הוא לא הקשיב הוא לא יכול לענות לו - - -

אחמד טיבי: הוא יענה גם לחברת הכנסת לבנת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, אני, כיושב-ראש הישיבה, עניתי על ההערה של השר אדרי.

אחמד טיבי: שאלנו למה שר הביטחון לא עונה.

אחמד טיבי: אמרו ששר הביטחון וסגנו יהיו בדרום, ולכן הם לא יכולים לענות וביקשו הלילה מהשר אדרי שיענה במקומם.

אחמד טיבי: התברר שגם השר וגם סגנו נמצאים בבניין.

אחמד טיבי: ביקשנו לאתר את שר הביטחון, אך הוא לא אותר.

אחמד טיבי: כאשר הוא אותר, הוא ביקש מסגנו שיענה בשמו, כנציג הממשלה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לימור לבנת הגיעה כדי לשמוע את סגן שר הביטחון, ואני מקווה שגם חבר הכנסת סלומינסקי יגיע.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, אתה תסתדר עם חבר הכנסת סער?

רוני בר-און: אני יכול ללכת?

אחמד טיבי: אתה רשאי, אתה רשאי.

אחמד טיבי: סגן שר הביטחון, בבקשה.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצטרפתי כדי להשלים את דבריו של השר אדרי, שהשיב לפני, ואני שמח על ההזדמנות הזאת.

לימור לבנת: למה אתה או שר הביטחון לא השבתם מלכתחילה?

לימור לבנת: שר הביטחון היה כאן – במזנון.

אפרים סנה: את רוצה לדעת את כל הטכניקות?

אפרים סנה: חבל על הזמן, אבל אני יכול להסביר לך.

לימור לבנת: שר הביטחון היה במזנון.

אפרים סנה: היה סיכום שמי שמדבר מטעם הממשלה באי-אמון האחוד – גם על תוכנית ההתכנסות וגם על נושא ה"קסאמים" מעזה – יהיה השר אדרי.

אפרים סנה: כשהגעתי לבניין מאירוע שהייתי בו שמעתי שיש צורך שמישהו מטעם משרד הביטחון יענה, ואני עושה את זה בנפש חפצה.

אחמד טיבי: אדוני סגן שר הביטחון, חברת הכנסת לבנת העלתה את השאלה הזאת כי השר המקשר אמר מעל הדוכן, שבלילה הוא התבקש לבוא לכאן ולענות בשם שר הביטחון וסגנו משום שנבצר משניהם להיות בבניין כי הם נמצאים בדרום.

אחמד טיבי: כאשר התברר ששניהם נמצאים בבניין, חברי הכנסת העלו את השאלה.

אפרים סנה: כדי להשלים את ועדת החקירה הפרלמנטרית הזאת - - -

אחמד טיבי: לא, מדובר בסדרי עבודה תקינים שלא מתקיימים.

אפרים סנה: לא, זה סדר תקין.

אפרים סנה: הופעתי באירוע חשוב וחששתי שמא לא אספיק להגיע.

אפרים סנה: לא ידעתי שיש היום פרידה מחבר הכנסת שרנסקי, חששתי שמא לא אספיק להגיע כדי להשיב, וביקשתי ממי שיכול לעשות את זה במועד, ובלי ספק בצורה טובה מאוד, כבוד השר אדרי.

אפרים סנה: אולי עכשיו ניגש לעצם העניין; לאחר שמיצינו את הנושא הפרוצדורלי עד תומו, בעומק ובפירוט, אולי ניגש לעניין, שהוא חשוב לא פחות.

לימור לבנת: - - - השר היה בבניין, וזאת היתה השאלה.

אפרים סנה: נדבר קצת על עזה.

אפרים סנה: המלחמה בטרור בעזה לא התחילה בחודשיים האחרונים וגם לא בראשית מאי 2006.

אפרים סנה: היא נמשכת כבר שש שנים.

אפרים סנה: אם מדברים על שיטות התגובה ועל שיטות הפעולה, חברת הכנסת לבנת, רוב התקופה הזאת – חמש שנים מתוך השש – המפלגה שאת חברה בה היתה בשלטון.

אפרים סנה: ואינני זוכר שמול אותם "קסאמים", מול אותו טרור, היא נקטה סוג פעולות שונה במהותו.

אפרים סנה: סיכול ממוקד כשהיה מודיעין, פעולות קרקעיות כשהיה צורך – אלה שיטות הלחימה שהיא השתמשה בהן, הממשלה שהיית חברה בה, ואם אני זוכר נכון, היית גם חברת הקבינט הביטחוני.

אפרים סנה: אלה השיטות שמשתמשים בהן היום.

אפרים סנה: איש לא המציא את הגלגל מחדש.

אפי איתם: סליחה, אבל המציאות שונה לגמרי.

אפי איתם: אפרים, אתה יודע את זה.

אחמד טיבי: נא לקרוא לחבר הכנסת סנה בתואר חבר הכנסת.

אפרים סנה: אמצעי הלחימה של האויב לא השתנו, הקרקע לא השתנתה, יישובינו לא השתנו.

לימור לבנת: ה"קסאמים" משודרגים בהרבה, מספרם גדול פי-שלושה ממספרם בשנה הקודמת.

אפרים סנה: הדבר היחיד שמשתנה הוא הכמות.

לימור לבנת: - - -

אפרים סנה: עם כל הכבוד, אנחנו לא בדיאלוג; אם כי לא אכפת לי.

לימור לבנת: סליחה, פנית אלי באופן ישיר.

אפרים סנה: שמחתי שנכנסת, כי עיקר התשובה מכוון אלייך.

לימור לבנת: פנית אלי כשרה לשעבר.

אפרים סנה: הדבר היחיד שהשתנה במהות הוא הכמות, ופה יש בעיה מדאיגה.

אפרים סנה: אנחנו נדרשנו לעניין הזה, לכל הנושא של חסימת ציר פילדלפי.

אפרים סנה: המצב השתפר לאחרונה, אבל עדיין לא ברמת האטימות שאנחנו רוצים.

אפרים סנה: למה אני אומר את זה?

אפרים סנה: מכיוון שכל מי שמציע לכבוש את עזה מחדש – ואם אני מקשיב למה שאתם אומרים, זה מה שאתם מבקשים – אני מזכיר לו שכבר היינו בעזה, וכבשנו את עזה, והיינו בעזה בעוצמה של אוגדה ומעלה, מיטב הכוחות; מיטב הכוחות היו בעזה, ושלטנו בעזה, עד כמה שאפשר לשלוט בעזה, בלא מצרים, ולמרות זאת היו "קסאמים" על שדרות, על היישובים ועל הקיבוצים.

אפי איתם: לא נכון.

אפי איתם: לא נכון.

אפי איתם: לפני שיצאנו מעזה ולפני הסכם אוסלו ג'יפ סיור בודד נסע בתוך עזה.

אפי איתם: אל תספרו סיפורים על ההיסטוריה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתם, אתה מפריע.

אפרים סנה: חבר הכנסת איתם, סליחה, הזמנים שבהם ג'יפ סיור בודד נסע בעזה הם מאוד רחוקים, ואתה יודע את זה, כי אתה היית שם מח"ט גבעתי.

אפרים סנה: השינוי שחל בעזה הוא שמאז ספטמבר שעבר אנחנו לא שם, ואין צידוק לכבוש את עזה מחדש אם המטרה היא הפסקת ה"קסאמים".

אפרים סנה: לכן, לשאלתך ולהשגתך – ואני מבין שזה היה גם דברו של חבר הכנסת סלומינסקי – מה שצריך לעשות מול אויב שמופיע בנתוני המודיעין – אין לאף אחד שום מגבלה לפגוע בו.

אפרים סנה: הנה, נכנס חבר הכנסת סלומינסקי.

אפרים סנה: יש מגבלות שאנחנו מטילים על עצמנו, שתכליתן להימנע ככל האפשר מהריגת אנשים חפים מכל פשע או מפציעתם, ואני מאוד גאה על כך שאלה הנורמות שלנו.

לימור לבנת: גם אני גאה.

לימור לבנת: על זה אין חולק.

אפרים סנה: יפה, אנחנו לא חלוקים בצד הערכי, אבל כאשר יש סדנה שמייצרים בה "קסאמים", מקום שאוגרים בו "קסאמים" ומשגרים, מיטב הטכנולוגיה הצבאית שיש לנו מופעלת.

אפרים סנה: הטכנולוגיה שיש לנו – מזל"טים, מסוקי קרב, מסוקי תקיפה, כל מה שיש לנו עם יכולת פגיעה מדויקת מופעל לצורך המלחמה בטרור.

אפרים סנה: אומר לך עוד דבר: מדוע עניין ההרתעה לא פועל פה?

אפרים סנה: חשוב להבין את זה – אפשר להרתיע אויב כאשר יש לו אחריות אמיתית לגורל תושביו.

אפרים סנה: בעזה המצב הוא שארגוני המחבלים רוצים שיהיה רע לאוכלוסייה, שירעבו, שיצמאו ולא יהיו שירותים הומניטריים.

אפרים סנה: זה לא מזיז להם, הם רוצים שכך יהיה.

אפרים סנה: אני אתן לך דוגמה שהיא הכי בולטת:

אפרים סנה: למה הם רוצים להעיף באוויר את קרני, שזה עורק החיים של הרצועה, וחופרים מנהרה באורך 600 מטר רק כדי להעיף את המקום הזה באוויר?

אפרים סנה: הם יודעים מה תהיה התוצאה, אבל לא אכפת להם.

אפרים סנה: הם הרסו את אזור ארז, ש-5,000 פלסטינים התפרנסו ממנו, כי לא אכפת להם.

אפרים סנה: הם רוצים שיהיה רעב, הם רוצים שיהיה ייאוש, כי על זה הם גדלים וצומחים.

אפרים סנה: לכן הפתרון של הרתעת האוכלוסייה הוא שיטת פעולה שבמקרה הזה לא עובדת.

אפרים סנה: אי-אפשר להפעיל מנוף על מי שלא אכפת לו שייפול עליו המנוף.

אפרים סנה: לכן, מה צריך לעשות?

אפרים סנה: לפגוע נקודתית במפקדים, במשגרים, במתכננים, במהנדסים, במייצרים.

אפי איתם: אני לא מאמין שאתה מאמין בזה.

לימור לבנת: ומה?

לימור לבנת: ומה?

לימור לבנת: להמשיך למגן?

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: נא לאפשר לסגן השר לסיים את דבריו.

אפרים סנה: אני רוצה לומר לך, לסיכום, שאין דבר צבאי רציני שהוא לתכלית – לא כדי לעשות על מישהו רושם, אלא משהו שהוא לתכלית, לפגיעה במחבלים ובכל מה שמאפשר ומייצר את שיגור ה"קסאם", לכל אורך השרשרת – אין דבר כזה שלא נעשה.

לימור לבנת: גם הדברים שאמר השר דיכטר אתמול בממשלה, שלא צריך לדבר על להפחית את ה"קסאמים" אלא להפסיק את ה"קסאמים", גם את זה אדוני לא מקבל?

אפרים סנה: אני חושב שהשאיפה היא להפסיק אותם בכלל, אבל אני מסביר; אני מגיע לנקודה השנייה, אם יינתן לי, ואני לא רוצה לקחת את זמנה של הכנסת, אבל אני חייב להגיע לנקודה חשובה ביותר.

אפרים סנה: כאשר מיליון ו-400,000 איש חיים בצפיפות, בעוני ובייאוש ומרוויחים 10 שקלים ליום, אין במציאות הזאת סיכוי לעקירת הטרור במלואו, כי זאת מציאות שמצמיחה טרור.

אפרים סנה: מה שצריך לעשות הוא לעקור את התופעות מהשורש בדרך של שינוי המציאות הפוליטית והכלכלית.

אפרים סנה: לו באת אלי בביקורת – לו באת בביקורת על הממשלה על כך שעד היום לא נעשה דבר כדי לפתור את בעיות היסוד של עזה, כי אז הייתי אומר: את צודקת.

לימור לבנת: אני לא מבינה: אדוני לא פרשן, אדוני הוא סגן שר הביטחון.

אחמד טיבי: נא לא להפריע לסגן השר.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך לסיים, אדוני סגן השר.

ישראל חסון: חבר הכנסת סנה, התל"ג של הפועל הסורי יותר גבוה מזה של העזתי?

אפרים סנה: בהחלט כן, בערך פי-2.5.

אחמד טיבי: חד-משמעית כן.

אחמד טיבי: חד-משמעית כן.

אפרים סנה: אם לא נוח לכם לשמוע את זה, תיקחו אטמי אוזניים.

לימור לבנת: מה אדוני מציע?

לימור לבנת: מה הפתרון של הממשלה הזאת?

אפרים סנה: ההסברים הפשטניים לא עובדים.

אפרים סנה: יש מצב שצריך לשנות אותו מהיסוד, בצעדים צבאיים, פוליטיים וכלכליים.

לימור לבנת: מה הממשלה תעשה?

ניסן סלומינסקי: מה עושים בצבא – תחסום את ציר פילדלפי?

אחמד טיבי: חברת הכנסת לבנת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סלומינסקי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אפרים סנה: קשה לי לשמוע את שניכם בעת ובעונה אחת.

אפרים סנה: גם ככה אני סובל מסעיף אוזניים קשה.

אחמד טיבי: תשאף ותחתור למשפט סיום, אדוני סגן השר.

אפרים סנה: אני רוצה לומר שיש פה שתי רמות שונות – עם נושא הטרור הזה אפשר להתמודד, אבל בלא פתרון יסודי של המצב בעזה אי-אפשר להגיע לפתרונו המוחלט.

לימור לבנת: זאת אומרת, הממשלה אומרת שאין פתרון; אנחנו לא פותרים את בעיית ה"קסאמים".

לימור לבנת: אתה עומד פה היום ואומר שממשלת ישראל לא פותרת את בעיית ה"קסאמים".

אפרים סנה: אני אומר לך שזאת לחימה שצריך להמשיך, אבל את צריכה לשמוע את האמת במלואה, גם אם היא קשה וגם אם היא לא נעימה.

אפרים סנה: רק לרסס את היתושים לא מספיק.

אפרים סנה: צריך לייבש את הביצה.

אפרים סנה: תודה רבה.

לימור לבנת: הכול מלים.

לימור לבנת: ססמאות.

אחמד טיבי: תודה רבה לסגן השר.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא ראשון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער.

אחמד טיבי: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי שסגן שר הביטחון יצא מהאולם, אם כי היה לי צר עוד יותר לשמוע את דבריו.

גדעון סער: בדרך כלל הוא אדם עם אינטגריטי, והפעם הוא נתן תשובה לא רצינית.

אחמד טיבי: חבל שהוא לא פה כדי לענות לך על הדברים, או לפחות לשמוע אותם.

גדעון סער: בסדר, ודאי יעלה אחד מנציגי סיעתו.

גדעון סער: אני מקווה שלא מתן וילנאי, כי מתן וילנאי, שהופיע אתי אתמול בטלוויזיה, הסכים עם כל מה שאמרתי.

גדעון סער: אם יעלה מישהו אחר, אולי הוא יוכל לחזק את דבריו.

גדעון סער: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, השר לביטחון הפנים אבי דיכטר אמר אתמול דברים – אני לא רוצה להגיד אמיצים, כי זאת חובתו של שר לומר בדיוני הממשלה את עמדתו בלא מורא.

גדעון סער: ידעתי שמייד יתגוללו עליו ראש הממשלה ועושי דברו על כך שבתוך ישיבת ממשלה - יש כאלה שאומרים בראיונות לתקשורת דברים הפוכים מעמדת הממשלה ואף אחד לא אומר להם שום דבר, ויש שרים שמציגים את הממשלה במערומיה, וזה דבר שאסור לעשות אפילו בתוך ישיבת הממשלה עצמה.

לימור לבנת: שמו אותו ללעג ולקלס.

אחמד טיבי: בתשובה על שאלתך, חבר הכנסת סער, שר הביטחון אומנם היה כאן בבניין.

אחמד טיבי: שאלת אותי ולא הספקתי לענות לך.

גדעון סער: גם שר הביטחון התגולל אתמול על חבריו השרים שהעזו למתוח עליו ביקורת.

גדעון סער: אני אומר: היתה לו הזדמנות לעלות לדוכן הזה, לומר לבית, לומר לעם ישראל מה הוא עושה כדי לתת ביטחון.

גדעון סער: היתה לו הזדמנות.

גדעון סער: הוא העדיף לברוח.

אחמד טיבי: שאלת אם הוא בבניין: כן, הוא היה בבניין.

גדעון סער: לא היה לי ספק שהוא היה בבניין.

גדעון סער: הרי היו עדויות לכך שהוא עושה את דרכו בין החדרים במקומות שונים.

אחמד טיבי: בכנסת חשבו שהוא לא נמצא ולכן הוא לא ענה.

גדעון סער: לא היה לי ספק שהוא נמצא אבל מסרב לקיים את חובתו לכנסת.

לימור לבנת: הוא היה במזנון הכנסת ובעוד כמה מקומות.

לימור לבנת: אין לו תשובה.

לימור לבנת: אין לו תשובה.

גדעון סער: מה אמר לנו השר אדרי?

גדעון סער: אין מגבלה על הצבא.

גדעון סער: זאת שיטה שאהוד אולמרט פיתח לכלל אמנות, שיטת גלגול האחריות כלפי הצבא, כלפי השרים.

גדעון סער: אין מגבלות.

גדעון סער: זה מזכיר לי שבזמן מלחמת לבנון ראש הממשלה אמר: עד עכשיו הצבא לא הציג לי תוכנית לביצוע.

גדעון סער: היו כל מיני דיונים, ומשהו כנראה לא הוצג באופן פורמלי.

גדעון סער: יש לו תירוץ, והוא יכול לבוא ולומר: לא הוגשה לי הצעה ולכן אני ממשיך למצוא לעצמי דבר שבעגה העממית נקרא כסת"ח.

גדעון סער: באים שרים רציניים, כמו השר וילנאי, ומסבירים שיש פתרונות למצב.

גדעון סער: חבר הכנסת חסון יודע שיש פתרונות למצב.

גדעון סער: איך אני יודע?

גדעון סער: כי הוא אמר את זה לפני חודש, כאשר הוא היה חבר האופוזיציה, ואני בטוח שהוא לא שינה את עמדתו.

גדעון סער: לא יכול להיות שמדינה שמצאה פתרונות לבעיות כמו פיגועי ההתאבדות, כמו פיגועי הירי בגילה, אומרת: אין לי פתרון.

גדעון סער: הפתרון כרוך – זה מכאיב לאנשים שצידדו בתוכנית ההתנתקות – בהשתלטות על שטחים בצפון הרצועה; לא מדובר בססמה שאוהבים להטיח: כיבוש עזה מחדש.

גדעון סער: הצבא אומר, וכל מי שמבין בביטחון אומר, שהשתלטות על השטחים האלה תצמצם בצורה דרמטית, אם לא תמנע לחלוטין, את הירי הארטילרי.

גדעון סער: השתלטות על ציר פילדלפי כמובן.

גדעון סער: איך ממשלה, שראש השב"כ אומר לה: זה רמזור אדום-אדום-אדום – סגן שר הביטחון מטעמה בא הנה ואומר, שיש שיפור מסוים במצב.

גדעון סער: שיפורון.

גדעון סער: אבל ראש השב"כ אומר לך, ש-33 טונות חומר נפץ הועברו בתוך שנה – אני לא מדבר על טילים נגד טנקים; אני לא מדבר על טילים נגד מטוסים.

גדעון סער: אילו תשובות אנחנו מקבלים פה?

גדעון סער: שאין מגבלה על הצבא?

גדעון סער: אבל אין הנחיה לצבא לעשות את הדברים שייתנו ביטחון.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני אומר דבר אחד בלבד: מי שמצהיר על עצמו שאין לו פתרון, שילך הביתה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, העבודה-מימד – שלוש דקות בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו ידבר חבר הכנסת שלמה בניזרי מש"ס.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, שר הפנים הלך, אבל אני מניח שהוא צופה בנו ממקום כלשהו.

גאלב מג'אדלה: על זה שהוא עובד קשה כולנו מסכימים; אפילו קשה מאוד.

גאלב מג'אדלה: אבל זה שהוא נותן פתרונות קלים לנושאים כבדים מאוד – לא בבית-ספרנו.

גאלב מג'אדלה: איחוד הרשויות הוא לא נושא קל.

גאלב מג'אדלה: נושא התכנון והבנייה הוא לא נושא קל, ויעיד יושב-ראש הכנסת לשעבר חבר הכנסת רובי ריבלין, שכאשר נבחרתי לתפקיד יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה הוא הזמין אותי לכוס קפה והעמיד אותי על המשימה הגדולה שעומדת לפני.

גאלב מג'אדלה: חשבתי שזאת מחמאה, אבל מהר מאוד התברר שהוא פשוט צודק וכנה.

אחמד טיבי: וכן.

אחמד טיבי: אין "כנה", יש "כן".

גאלב מג'אדלה: הוא אדם כנה.

אחמד טיבי: אין "כנה" בעברית.

גאלב מג'אדלה: הוא אדם כנה, למה לא? לא קיים?

אחמד טיבי: אדם כן.

ראובן ריבלין: בכל מה שקשור לעברית תשמע מה שהיושב-ראש אומר לך.

ראובן ריבלין: בשאר הדברים אל תשמע.

גאלב מג'אדלה: אדוני יושב-ראש הכנסת לשעבר, דווקא אתמול התנגדה ועדת השרים המכובדת של ממשלת ישראל לענייני חקיקה להצעת חוק שלי – האקדמיה ללשון הערבית.

גאלב מג'אדלה: למה?

גאלב מג'אדלה: העלות היא 5 מיליוני ש"ח.

אחמד טיבי: דווקא הצעה טובה.

גאלב מג'אדלה: ועדת שרים הורידה מסדר-יומה, ועדת השרים לענייני חקיקה, הצעת חוק בעניין האקדמיה ללשון הערבית בעלות 5 מיליוני ש"ח.

גאלב מג'אדלה: בושה וחרפה לממשלה הזאת ולוועדת השרים שפסלה את הצעת החוק והורידה אותה.

גאלב מג'אדלה: בושה וחרפה.

גאלב מג'אדלה: הם רוצים לסנף אותה לאקדמיה ללשון העברית – עוד מחלקה, מין מחלקה ערבית בשעתה, בעבר.

גאלב מג'אדלה: כדאי שראש הממשלה יקרא לוועדת השרים הזאת וירענן לחבריה את מהותה.

גאלב מג'אדלה: אבל אנחנו נחזיר את הצעת החוק לוועדת השרים לענייני חקיקה, והיא תאושר ותובא לכאן.

גאלב מג'אדלה: תהיה אקדמיה ללשון הערבית כמו שצריך, מפני שכך צריכה לנהוג מדינה כמו מדינת ישראל, שאומרת שהיא מדינה דמוקרטית.

משה שרוני: אינשאללה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לאדוני שר הפנים, שאני, כיושב-ראש ועדת הפנים, מאוד עוזר לו בקידום חקיקה לטובת כלל אזרחי ישראל, יהודים וערבים.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לו, שהעוני הוא לא מעשה שמים, והבנייה הבלתי-מורשית היא לא משום שהאזרח רוצה לבנות בנייה בלתי מורשית, אלא כי הרשויות לא מילאו את תפקידן נאמנה ולא העמידו לרשות האזרח את היכולת, את האפשרות ואת הכלים כדי שיבנה בנייה מורשית.

גאלב מג'אדלה: הדבר האחרון שאני רוצה לומר הוא, שאני מודיע כאן קבל עם ועדה שאני תומך תמיכה מלאה באיחוד רשויות.

גאלב מג'אדלה: אני מוצא את עצמי ביישוב שלי, באקה-ג'ת, במיעוט קטן, ואני מאמין שזה נכון, אבל רק בתנאי שמשרד הפנים והממשלה ייקחו על עצמם אחריות לאיחוד הזה, כדי שזה יהיה איחוד אמיתי, עם השקעה כדאית לטובת האזרחים, ולא כדי לחסוך 20–30 תקנים.

גאלב מג'אדלה: לא זה האיחוד שאנחנו רוצים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים איחוד רשויות – מערכות ביוב משותפות, מכוני טיהור משותפים, תוכנית מיתאר אחת, צירוף שטחים וקרקעות לזוגות צעירים וגם בנייה רוויה, כפי שהוא אמר, אבל גם המנטליות חשובה.

גאלב מג'אדלה: כמו שליהודי יש אפשרות לעזוב את ביתו בקומה החמישית בחיפה ולעבור לגור ביישוב קהילתי ליד טבעון, גם לערבי מותר לשמור על המנטליות ועל אורח החיים שהוא רוצה לחיות בו ולחיות באורח החיים שלו, עם כל הכבוד.

משה שרוני: לא ראיתי בניין עם 12 קומות.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

גאלב מג'אדלה: אם שרוני יעלה את השאלה, אני אענה לו באופן אישי.

אחמד טיבי: תודה רבה לחבר הכנסת מג'אדלה.

אחמד טיבי: יעלה חבר הכנסת שלמה בניזרי מש"ס, ואחריו – חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתאר לעצמי שהיום האזרחים הערבים של מדינת ישראל יושבים וצופים בדיון ואומרים: זה היום עשה אללה, נגילה ונשמחה בו.

שלמה בניזרי: תשאלו אותי למה.

אחמד טיבי: וכי למה?

שלמה בניזרי: כי כל הזמן חברי הכנסת הערבים הם באמת מאוד נמרצים בעבודה ובנוכחות שלהם, אבל סוף-סוף ראיתי דיון של חברי הכנסת הערבים, הצעת אי-אמון על מצב הרשויות הערביות במדינת ישראל.

שלמה בניזרי: אכן, זה תפקידכם, לא לייצג רק את הפלסטינים.

שלמה בניזרי: אם אתם חושבים שכל הזמן אתם תבואו ותילחמו ותרימו את זעקתם של הפלסטינים - -

ואסל טאהא: אז תצביע בעד.

שלמה בניזרי: - - ובכך אתם חושבים שאתם מביאים להם מזור ומביאים להם הצלחה, אתם טועים.

שלמה בניזרי: הרי אתם אלה שצריכים ללכת בביקורים שאתם מבקרים אותם כל פעם, ואין מבחינתי שום מניעה בדבר הזה – אדרבה, תנו להם קצת מוסר.

שלמה בניזרי: אצלנו אומרים: "עד מתי רשעים יעלזו.

שלמה בניזרי: יביעו ידברו עתק יתאמרו כל פעלי און.

שלמה בניזרי: עמך ה' ידכאו ונחלתך יענו - - - ויתומים ירצחו".

שלמה בניזרי: מה הם עוד רוצים?

שלמה בניזרי: עזבנו את עזה, קיבלו מה שהם רוצים, לפחות העזתים, שהם אבן הנגף שלנו, הם אלה שאמורים – לפחות, חבר'ה, תירגעו.

שלמה בניזרי: אנחנו בני-אדם, ואתה שומע על הרג ורצח ועל פגיעות באנשים, באותם 20 אזרחים באמת חפים מפשע שנהרגים, אתם חושבים באמת שלא כואב לנו?

שלמה בניזרי: שאין לנו צער?

שלמה בניזרי: הרי כולנו בני-אדם, כולנו בני אלוקים אנחנו, בני-אנוש.

שלמה בניזרי: בפרשת השבוע שאנחנו קוראים עכשיו יש אברהם וישמעאל וכל הדברים.

שלמה בניזרי: למה אתם לא עושים – אני חושב כך, זאת הבנתי, אני לא רוצה סתם להתריס בכעס – להרגיע את הציבור שלכם, הציבור הפלסטיני, ולהגיד להם: בואו נשב, להגיע למצב - הרי מה אתם רוצים, את הססמאות הישנות של ערפאת, לזרוק אותנו לים?

שלמה בניזרי: הרי אתם יודעים שזאת לא המציאות.

שלמה בניזרי: אתם יודעים שאנחנו ויתרנו.

שלמה בניזרי: יש פה חברי כנסת שנזרקו מהבתים שלהם בעזה.

שלמה בניזרי: עד מתי שפיכות הדמים הזאת?

שלמה בניזרי: אנחנו מוכנים כל כך לבוא לקראת, מוכנים לשבת, אבל: אני אדבר שלום, המה למלחמה.

שלמה בניזרי: אין משהו.

שלמה בניזרי: גם מאחינו היהודים אני מצפה לפעמים.

שלמה בניזרי: כשנפלו הפצצות בבית-חאנון, היית צריך לראות את הפרצופים חמורי הסבר של הכתבים ושל כל הפרשנים, איך עשינו את הדבר הנוראי הזה, כאילו אנחנו אשמים.

שלמה בניזרי: יורים עלינו, אנשים נהרגים, חייהם של בני-אדם במדינת ישראל כבר לא חיים.

שלמה בניזרי: יום אחד שמישהו ינסה לחיות את החיים בשדרות.

שלמה בניזרי: אני לא מאחל לאף אחד את הפחד מהלא-נודע, את הפחד שכל רגע אתה עומד לחטוף עכשיו איזו פצצה ואתה לא יודע מה יקרה עם הילדים שלך.

שלמה בניזרי: אני מתאר לעצמי שיש שם הורים שהם כל הזמן בחרדה ובחשש: אם יקרה משהו לילדים, מה נעשה, הרי אשמים אנחנו, יכולנו לברוח, יכולנו לעזוב.

מוחמד ברכה: אני מציע שמשפחות הקורבנות בבית-חאנון יגישו מכתב התנצלות לך ולממשלה, איך גרמתם להם למות.

מוחמד ברכה: אל תהיה ציני לפחות.

שלמה בניזרי: ידידי חבר הכנסת ברכה, אתה גר בשפרעם.

שלמה בניזרי: תאר לך שמנצרת-עילית היהודית היו יורים עליכם כל הזמן מטר של פגזים וכל הזמן היו פצועים ופגועים.

שלמה בניזרי: מה היית מציע לעשות במצב כזה?

שלמה בניזרי: אתם, חברי הכנסת הערבים, תגידו לנו מה לעשות.

מוחמד ברכה: אני רוצה דקה כדי לענות לך.

שלמה בניזרי: אני מנסה להבין.

שלמה בניזרי: העולם צבוע, מילא, אני מבין.

שלמה בניזרי: בתוך עמי יש צבועים.

שלמה בניזרי: אבל אתם, תדברו קצת בהיגיון, כי הרי בסופו של דבר הקורבנות מגיעים גם מהעם שלכם.

שלמה בניזרי: אתם חושבים שאנחנו רוצים דם, אבל תגידו לנו פתרון, מה לעשות.

שלמה בניזרי: עומד פה הצבא, מצד אחד ראש הממשלה "חוטף" ואומרים לשר הביטחון, תושב שדרות: תעשה משהו.

שלמה בניזרי: כל התושבים זועקים.

שלמה בניזרי: כשהם מגיבים באים אמנון לוי וחבריו, כל אותם מצטדקים ומתחסדים, איך אתם הורגים אזרחים חפים מפשע.

שלמה בניזרי: רגע, מישהו התכוון להרוג אזרחים חפים מפשע?

אברהים צרצור: יש מה לעשות.

שלמה בניזרי: הייתי חייל בצבא, אותי לימדו לא לפגוע סתם בחפים מפשע.

שלמה בניזרי: מה, הם הלכו וירו בכוונה כדי להחריב את בתיהם של הפלסטינים ולרצוח?

שלמה בניזרי: לכן, זה משב רוח מרענן שחברי כנסת ערבים מגישים הצעה בנושא של הרשויות הערביות.

שלמה בניזרי: האמינו לי, לאזרחי מדינת ישראל הערבים נגרמות עוולות שמדינת ישראל צריכה לתקן, אני מסכים אתכם.

שלמה בניזרי: תתמקדו שם, יהיו לכם הרבה יותר פירות מאשר במגזר הפלסטיני, שם לפעמים התוצאות הן הפוכות ממה שאתם מתכוונים.

מוחמד ברכה: יש פירות, אבל פירות באושים.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, לנוכח הצעות האי-אמון אפילו לא החלטתי על מה אני הולך לדבר, האם על זה שיורים בלי הפסק "קסאמים" לשטח ריבוני של מדינת ישראל, ואנחנו שומעים רק פטפטת בלתי נגמרת מצד שר הביטחון שלנו, שיושב עם ראש עיריית פריס ואומר לו: אם ימשיכו לירות "קסאמים" אנחנו נכניס להם.

סטס מיסז'ניקוב: מעניין כמה "קסאמים" עוד צריך לירות כדי להכניס להם.

סטס מיסז'ניקוב: והוא גם אומר, שמי שמוציא אנשים משדרות ומציל אותם מאש "קסאמים" עושה נזק.

סטס מיסז'ניקוב: יכול להיות, אבל גם צריך לפתור את בעיית הביטחון של האזרחים.

סטס מיסז'ניקוב: זה פן אחד של מה שנדון פה היום.

סטס מיסז'ניקוב: הפן השני מתייחס להצעת אי-אמון של מפלגות ערביות בנושא רשויות מקומיות.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להביא כמה נתונים שהוצגו בוועדת השרים לעניין דוח ועדת-אור.

סטס מיסז'ניקוב: זה הוצג בשנת 2002, אני לא חושב שהשתנו הרבה דברים מאז.

סטס מיסז'ניקוב: השתנו, אבל בשוליים.

סטס מיסז'ניקוב: ביישובים הערביים בישראל מתגוררים 11.6% מאוכלוסיית המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: הוקצו להם בשנת 2002 25% ממענקי איזון ו-25.4% מתקציבי פיתוח של משרד הפנים, 70.7% מתקציב השלמת פיתוח לשכונות ותיקות של משרד השיכון, 72% מהתקציב הכולל להקמת מוסדות ציבור, 48% מתקציב הביוב של משרד התשתיות הלאומיות, 19% מתקציב תחבורה עירונית של משרד התחבורה, 63% מהתקציב לבניית כיתות חדשות של משרד החינוך.

סטס מיסז'ניקוב: בואו נבחן את טענותיהם של ראשי רשויות מקומיות ערביות על קיצוצי מענקים ותוכניות הבראה אל מול הכנסה עצמית.

סטס מיסז'ניקוב: דיבר פה חבר הכנסת זחאלקה.

סטס מיסז'ניקוב: שיעור הגבייה ברשויות הערביות כרגע, לא משנה מה הסיבה, לא עולה על 10%.

סטס מיסז'ניקוב: תקנו אותי אם אני טועה.

מגלי והבה: לא בכל הרשויות.

סטס מיסז'ניקוב: בממוצע.

מגלי והבה: גם זה לא נכון.

מגלי והבה: זה לא מה שאמר השר.

מוחמד ברכה: כל אחד שולף מספרים כאילו הוא הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

סטס מיסז'ניקוב: זאת לעומת 70%-60% ברשויות מקומיות יהודיות.

סטס מיסז'ניקוב: לכן, איזו זכות יש בכלל להעלות את הנושא הזה של אי-אמון ולדרוש תיקונים בכל הנושא של הרשויות המקומיות שתושביהן דוברי ערבית?

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, זה שימוש ציני שעושים במצוקותיהם של עובדים של אותן רשויות והתעלמות מוחלטת מעובדת הניהול הכושל באותן רשויות.

סטס מיסז'ניקוב: ההסתמכות על מענקים עתידיים מהמדינה צריכה להיעשות במקביל לצמצום הוצאות הרשויות האלה, אולם בשנים האחרונות יותר ויותר רשויות מקומיות פועלות ברמת הוצאות שמעבר להכנסותיהן.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא מוציא את ממשלת ישראל מכלל האחריות לאותם יישובים ערביים.

סטס מיסז'ניקוב: ראינו את המצוקות שלהם גם במלחמה, גם לפני זה, גם אחרי זה, אבל מכאן ועד להעלאת הנושא להבעת אי-אמון בממשלה הדרך רחוקה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת מיסז'ניקוב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אפי איתם, בבקשה.

מוחמד ברכה: הנתונים שעליהם מסתמך חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב הם נתונים מופרכים.

יצחק אהרונוביץ': לטעמך.

מוחמד ברכה: לא, זה לא טעמי.

מוחמד ברכה: זה לא עניין של טעם.

מוחמד ברכה: אלה נתונים.

יצחק אהרונוביץ': הוא העלה נתון, ואתה העלית נתון אחר.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול להחליט כרגע מי הציג - - -

מוחמד ברכה: אלה נתונים.

יצחק אהרונוביץ': זה לטעמך.

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: אני מבקש - - -

יצחק אהרונוביץ': אז את זה נשמע.

יצחק אהרונוביץ': גמרנו.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, השמעת את קולך.

מוחמד ברכה: לא באתי - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת איתם, בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול, בערוץ החדשות בטלוויזיה, בערוץ-1, נעמד מול המצלמות ילד משדרות והיתה בפיו בקשה אחת - שמחר הקרובים שלו יבואו לבר-מצווה שלו.

אפי איתם: הוא אמר: אני פוחד.

אפי איתם: אני אפילו לא פוחד מה"קסאמים".

אפי איתם: אני פוחד להישאר לבד באולם הריק של מסיבת הבר-מצווה שלי, שהיא פעם אחת בחיים.

אפי איתם: אני אומר לכם, שבשדרות מתחולל אסון הומניטרי.

אפי איתם: אסון הומניטרי יכול להיות בדמות רעב או צמא, אבל האסון ההומניטרי הכי גדול הוא כאשר נשללת מאנשים זכותם לחיות.

אפי איתם: מה שקורה בשדרות, כשמכוונים "קסאמים" אל לב יישוב אזרחי, הוא קודם כול הניסיון לשלול מאנשים את הזכות הכי אלמנטרית, שכשהיא נשללת יש האסון ההומניטרי הכי גדול, וזו הזכות לחיות.

אפי איתם: שום סימטריה לא קיימת בין הירי הנפשע הזה למטרות אזרחיות לבין פעולות צה"ל שמשתדלות להיות ממוקדות ומדויקות, וכשקורית לנו תקלה אנחנו מתנצלים ומתביישים.

אפי איתם: אבל, הממשלה הזאת לא רק שלא מונעת את האסון ההומניטרי הזה, אלא באיזה מין עיוורון מטורף היא בכלל מחזקת אותו ובכלל מתדלקת אותו.

אפי איתם: צריך לדעת שבצד השני של הגבול מכוונים לרצוח בכוונת מכוון ילדים ונשים.

אפי איתם: אנחנו, מהמקום שיצאנו ממנו, שהתנתקנו ממנו, שהסברנו שאם רק נלך לסנטימטר האחרון ויסתיים הכיבוש ותסתיים הנוכחות של הצבא ותסתיים המעורבות שלנו בעניינים, אז אין לנו יותר עסק אתם: הם שם, ואנחנו כאן - זוכרים?

אפי איתם: פתאום, הם שם, נכון, אבל הם גם כאן.

אפי איתם: הם יורים "קסאמים" אל לב-לבה של ישראל הריבונית של גבולות 1967, ומה עושה הממשלה הזאת?

אפי איתם: ממשיכה לתדלק את הרוצחים האלה בדלק, במים, בחשמל, במלט, בתרופות ובברזל.

אפי איתם: דואגים לאסון ההומניטרי בצד של הרוצחים שממיטים על עצמם את האסון, והופכים את אזרחי המדינה לקורבנות אסון הומניטרי חמור פי-אלף.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

אפי איתם: ועדת חקירה היא לא תמיד דבר שבנוי ממשהו פורמלי, אבל ההיסטוריה תשפוט אתכם, כי אתם יכולים להשוות בין שתי אלטרנטיבות - בין מה שקרה בלבנון, וזה הולך וקורה מול עינינו בעזה, לבין מה שקורה ביהודה ושומרון, ששם לא ברחנו, לא התקפלנו, לא התנתקנו ולא התחכמנו, אלא טיפלנו בסוגיות הביטחון על-ידי צה"ל ביד רמה ובודדנו את יהודה ושומרון מזרימת נשק.

אפי איתם: שם אין "קסאמים", שם אין מטענים, ושם הפסיקו לירות על הצירים.

אפי איתם: לא תוכלו לומר להיסטוריה שלא ראיתם שני מודלים וראיתם גם את התוצאות.

אפי איתם: הממשלה הזאת לא תינקה מהאסון ההומניטרי החמור שמתרגש על שדרות, ואחריה אשקלון וכל דרום הארץ.

אפי איתם: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, תנסו לעמוד בלוח הזמנים - שלוש דקות לכל חבר כנסת שעולה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לעמוד בלוח הזמנים.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, אני אתחיל מהסוף.

משה שרוני: מועצות ערביות - אני חושב שמה שאמר מעל דוכן זה שר הפנים הוא צאן ברזל.

משה שרוני: הכסף הוא לא הפקר כשמנהלים את המועצות בצורה הרשלנית ביותר.

משה שרוני: בצורה שלא משתמעת לשני פנים, הגיע הזמן שיהיה סדר.

משה שרוני: הכסף הוא לא הפקר.

משה שרוני: לחברים שהציעו הצעות אי-אמון, הליכוד נעלם כאן וטוב שהגישו את ההצעות.

משה שרוני: אני לא רואה אותם.

משה שרוני: הם התעייפו נורא.

משה שרוני: נראה שהם עייפים מהצעות.

משה שרוני: אבל, אני לא שמעתי מעל דוכן זה הצעה אופרטיבית ולא שמעתי הצעה קונסטרוקטיבית.

משה שרוני: כבר שש שנים יש "קסאמים".

משה שרוני: איפה שרת החינוך לשעבר?

משה שרוני: היא היתה שרת החינוך.

משה שרוני: מה היא היתה אז, וחבר הכנסת גדעון סער וכולם?

משה שרוני: העיקר צריכים להעסיק את הכנסת בהצעות אי-אמון לא רלוונטיות וללא תוצאות.

משה שרוני: סיעת גיל תצביע נגד הצעות האי-אמון, כדי שנדע כולנו שאי-אפשר לעשות דבר בן-רגע.

משה שרוני: אם יביאו הצעות קונסטרוקטיביות, נוכל לדון בזה ונוכל לדבר על זה.

משה שרוני: אבל יש דבר אחד - יש לי הצעה - כדי להפסיק את ירי ה"קסאמים", אני מציע להקים בשדרות מחנה של כל העצירים הפוליטיים מעזה ומיהודה ושומרון, ואנחנו נראה אם יירו אז "קסאמים".

משה שרוני: אני חושב שזו ההצעה הקונסטרוקטיבית ביותר למה שיכול להיות.

משה שרוני: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: כבוד אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשבוע שעבר שמענו דיבורים על תוכנית התכנסות חדשה שהועלתה על-ידי ראש הממשלה בארצות-הברית.

יעקב כהן: בנוסף, שמענו על התעסקות של ראשי השלטון בנושא שינוי שיטת הבחירות.

יעקב כהן: שני נושאים אלה אינם בראש מעייניהם של אזרחי ישראל, ולא זה מטריד אותם.

יעקב כהן: אני עומד ומשתאה: האם ראשי השלטון מנותקים מרחשי לבם של אזרחי ישראל, מן הסכנות הניצבות לפתחנו?

יעקב כהן: לפני שנה עברנו טראומה, פינינו את גוש-קטיף.

יעקב כהן: היום אנו עומדים בתחילת פינוי שדרות.

יעקב כהן: בינתיים קוראים לזה "רענון".

יעקב כהן: עוד לפני שנה, בדצמבר 2005, הניח ראש אמ"ן התרעה מודיעינית על שולחנם של ראש הממשלה ושר הביטחון והרמטכ"ל, כי בתוך חודשים תתרחש הסלמה בצפון וה"חיזבאללה" מתכנן חטיפת חיילים, שתגרור תגובה של צה"ל, כאשר ה"חיזבאללה" מצויד בנשק מתקדם.

יעקב כהן: לצערי, לא היינו קשובים להתרעות, וניהלנו מלחמה קשה ועקובה מדם.

יעקב כהן: כיום ראש השב"כ מבהיר כי המצב ברצועה הינו בבחינת רמזור, לא רמזור ירוק ולא צהוב אלא רמזור אדום-אדום-אדום.

יעקב כהן: ציר פילדלפי פרוץ, ומזרימים בו 32 טונות חומרי נפץ וכלי נשק חדישים, וכל זה בפיקוח מצרים.

יעקב כהן: השטח זרוע בונקרים ומנהרות לרוב.

יעקב כהן: ההתעצמות של גורמי הטרור ברצועה היא בעיה חמורה.

יעקב כהן: אם לא נטפל בה כמו שצריך, נקבל מציאות חדשה כמו בלבנון.

יעקב כהן: נוסף על זה, מונחת התרעה מודיעינית כי בקיץ הבא תפרוץ שוב מלחמה בלבנון.

יעקב כהן: התרעות אלה הן חמורות ביותר ומחייבות טיפול, כדי שלא נצטרך, חס ושלום, בעתיד ועדת חקירה.

יעקב כהן: מצד שני, אזרחי ישראל מוטרדים מהמצוקות הכלכליות הרבות.

יעקב כהן: ממדי העוני גדלים והפערים החברתיים בחברה הישראלית מתרחבים ומתעצמים, ואנו מתבשרים לאחרונה על גלי התייקרות של מוצרי יסוד - מים, לחם, וייקור עמלות הבנקים.

יעקב כהן: גלי התייקרויות אלה אינם סבירים והם מקשים ומכבידים על השכבות החלשות שמצבן קשה בלאו הכי.

יעקב כהן: היינו מצפים שהממשלה תטפל ותטיל את כל כובד משקלה כדי לפתור את הבעיות החמורות הללו, הן בנושאי ביטחון והן בנושאי כלכלה, ותפעל להבטחת שלומם של תושבי שדרות, הן על-ידי מיגון מבני החינוך ומבני הציבור, על מנת להבטיח אורח חיים סדיר ולימודים סדירים ובטוחים בבתי-הספר, והן על-ידי הענקת הטבות מס למפעלים, כדי שלא יברחו מן העיר.

יעקב כהן: היינו מצפים שהיא תיתן סיוע פסיכולוגי, שחסר שם מאוד למוסדות החינוך, ובראש ובראשונה שתעצור את ירי ה"קסאמים" לעבר שדרות ומרחבי הנגב והדרום, כדי להבטיח את שלומה, שלוותה וביטחונה של האוכלוסייה.

יעקב כהן: אם, חס וחלילה, תימשך אווירת הרפאים בשדרות, זה יכול, חס ושלום, להמשיך באשקלון, ואין אנו יודעים איפה זה ייעצר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יעקב כהן: לסיום, אני קורא לראש הממשלה לטפל באיומים הקיומיים שמעיקים עלינו, להחזיר את תחושת הביטחון והשלווה לתושבי הדרום, להילחם בעוני ולפעול לצמצום הפערים החברתיים בארצנו, ולא לעסוק במדיניות של ספינים, ססמאות, אשר אין להם ולא כלום עם הבעיות החמורות שהצגתי, הן בנושאי ביטחון והן בנושאי כלכלה.

יעקב כהן: על כן, סיעתנו תצביע אי-אמון בממשלה, ונעתיר כולנו תפילה למרומים, שהוא ברחמיו המרובים ישמרנו, שהרי "אם ה' לא ישמר עיר שוא שקד שומר".

יעקב כהן: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת יעקב כהן.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל נכשלה במתן הגנה לתושבי שדרות.

זהבה גלאון: ממשלת ישראל נכשלה כי ה"קסאמים" ממשיכים ליפול על שדרות.

זהבה גלאון: ממשלת ישראל, באמצעות צה"ל, ממשיכה להפגיז בעזה, וה"קסאמים" ממשיכים ליפול, והמצב בעזה ובשדרות משווע – משווע – לעזרת העולם.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, כל פעם אני תוהה איך ממשלת ישראל נופלת בפח הזה.

זהבה גלאון: האו"ם החליט על הקמת ועדת בדיקה לאירועי בית-חאנון, לבדיקת ההרג בבית-חאנון.

זהבה גלאון: התגובה האוטומטית – ממש, זה מין רפלקס מותנה כזה.

זהבה גלאון: התגובה האוטומטית – לא נשתף פעולה, לא נעשה, לא ניפגש אתם, ובכלל אין מה לבדוק.

זהבה גלאון: בכלל, מה יש לבדוק?

זהבה גלאון: שמעתי כאן חברי כנסת שעומדים – בכלל הפלסטינים הרגו את עצמם עוד רגע, כפי ששמעתי את חבר הכנסת בניזרי.

זהבה גלאון: אני חושבת שאי-אפשר להמשיך ולהסתתר מאחורי הטענה הנואלת הזאת שמדובר בתקלה.

זהבה גלאון: זו לא היתה תקלה, זה היה ירי והרג - - -

יעקב כהן: - - -

זהבה גלאון: חבר הכנסת כהן, מי שמחליט להשתמש בירי ארטילרי אל אזור צפוף באוכלוסייה אזרחית, צריך להביא בחשבון שיהיה הרג כזה.

זהבה גלאון: לכן לא מדובר בתקלה.

זהבה גלאון: ולכן ממשלת ישראל חייבת לשתף פעולה עם ועדת הבדיקה של האו"ם, כי השיטות שנוקטת ממשלת ישראל בעזה לא נותנות מענה לתושבי שדרות, ופוגעות בתושבי בית-חאנון ועזה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, המצב כרגע אינו בר-פתרון.

זהבה גלאון: שני הצדדים עצמם לא מסוגלים להגיע לפתרון, ולכן אני חושבת ששגיאה נוספת שעשתה הממשלה היא שדחתה על הסף את היוזמה הצרפתית-הספרדית-האיטלקית.

זהבה גלאון: אני חושבת שהדרך היחידה והפתרון הנכון במצב שנוצר היום הם ליזום את כניסתו של כוח רב-לאומי לעזה.

זהבה גלאון: אין לממשלת ישראל מה לחשוש.

זהבה גלאון: יצאנו מעזה, כניסה של כוח רב-לאומי לא תפגע בריבונות של ישראל, לא תפגע בביטחון של ישראל.

זהבה גלאון: נהפוך הוא, כניסתו של כוח רב-לאומי רק יכולה לתת מענה על ירי ה"קסאמים" בשדרות וגם הגנה על התושבים הפלסטינים.

זהבה גלאון: מוכרחים לעצור את מעגל הדמים הזה.

זהבה גלאון: הרי בסוף זה יקרה.

זהבה גלאון: כך זה היה גם בלבנון.

זהבה גלאון: השאלה היא, אדוני, כמה דם יישפך עד אז.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לשאלתו של חבר הכנסת בניזרי - הוא, בשיא ההתלהמות שלו בנאום, שאל שאלה מעניינת מאוד: מה אתם רוצים?

אברהים צרצור: הוא פנה אלינו כחברי כנסת ערבים.

אברהים צרצור: אפילו פנה לפלסטינים: מה אתם רוצים כדי לפתור את הבעיה?

אברהים צרצור: והוא זרק את מלוא האחריות על כתפי הפלסטינים, כפי שאמרה גם חברת הכנסת גלאון, ואני מסכים אתה במאה אחוזים.

אברהים צרצור: אני חושב שהתשובה על שאלות כל כך סבוכות וטעונות כאלה היא פשוטה מאוד: הכרזה על הפסקת אש בו-זמנית של כל הצדדים, בתיווך של צד שלישי.

אברהים צרצור: השאלה שנשאלת היא למה הצדדים לא מגיעים לשלב שבו יכריזו על הפסקת אש מייד, דבר שיחסוך את שטף הדם הזה ששוטף את כל האזור - בלי לדבר על הסטטיסטיקות.

אברהים צרצור: הרי כולנו מודעים להבדלים הכבדים ביותר בין פחד של עם שלם, שחי ברצועת-עזה, לבין פחד של תושבי שדרות.

אברהים צרצור: ההבדל הוא גדול מאוד, אבל מבחינתי, גם כאיש מאמין באסלאם כדרך של חיים וכדרך של שלום, אני חושב שאין מקום להפחיד אדם באשר הוא אדם, בלי להתייחס לדתו, לאידיאולוגיה שלו, לרקע שלו.

אברהים צרצור: זה אסור בהחלט, בצורה מוחלטת.

אברהים צרצור: אבל כשאנחנו עדים לעם שחי בצל של פחד, בצל של הרג, בצל של מצור מתמיד - -

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: למה הוא חי כך?

אליהו גבאי: על שדרות אתה מדבר?

אברהים צרצור: - - בצל של הפגזות, במשך מאה שנים הוא נושל מאדמתו.

אברהים צרצור: מדינת ישראל הוקמה על חשבון אותו עם שאנו מטפלים בו היום, ומבקשים ממנו להרים ידיים אל מול התוקפנות הישראלית.

אברהים צרצור: אני חושב שהגיע הזמן – בלי לדבר על סטטיסטיקות ולהיכנס לשאלה מי אשם ומי לא אשם, זה דבר שהוויכוח בו ימשיך עד אין סוף – יש צורך לשאול את השאלה המאוד-חשובה, הקרדינלית: איך אפשר להפסיק את מעגל הדמים הזה?

אברהים צרצור: אני חושב שיש אפשרות מיידית להפסיק את שטף הדם הזה על-ידי הכרזה על הפסקת אש של כל הצדדים, בו-זמנית.

אברהים צרצור: הנושא השני שאנחנו דנים בו הוא הנושא של השלטון המקומי הערבי, שכמעט קורס באופן טוטלי.

אברהים צרצור: אני לא עושה הכללות עכשיו, יש רשויות מקומיות שחיות במצב יותר טוב מרשויות אחרות, אבל בסופו של דבר המצב הוא קטסטרופלי בכל השלטון המקומי הערבי.

אברהים צרצור: אני אתמקד אך ורק, בכמה שניות – אם ירצה יושב-ראש הישיבה – בתוכנית של חיזוק הצפון וחיפה לאחר מלחמת לבנון.

אברהים צרצור: התוכנית הזאת קיימת.

אברהים צרצור: מבדיקה מעמיקה של כל הסעיפים של התוכנית הזאת הגעתי למסקנה, שאין בתוכנית הזאת הכלים שיכולים להבטיח שאכן האוכלוסייה הערבית מקבלת את הנתח שלה, את האחוז שלה בצפון, מסך כל התקציב שהוצע לביצוע התוכנית הזאת של חיזוק הצפון וחיפה.

אברהים צרצור: יש צורך, כפי שאני מבין, לסמן מייד את התקציבים הייעודיים במסגרת התקציב של כל אחד ואחד מהמשרדים המשתתפים בתוכנית.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

אברהים צרצור: יפה מאוד, שני משפטים אחרונים.

אברהים צרצור: יעילותה של התוכנית לחיזוק חיפה והצפון, כמו גם בכל הארץ, תלויה במידת היישום על בסיס שוויוני ומתוך התחשבות בצרכים האמיתיים של היישובים הערביים ובאוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה שאיננה לא רק בכנסת, אלא גם במציאות היא לא נוכחת - אנחנו חשבנו, אדוני היושב-ראש, גם לפני שבוע, שהממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

דב חנין: גם לפני שבוע חשבנו שכל רגע שהממשלה הזאת מכהנת הוא רגע של מוות מיותר, רגע של סבל מיותר, רגע של נזק מיותר.

דב חנין: אבל בשבוע האחרון, אדוני היושב-ראש, הצטברו כמה דברים נוספים, שכל אחד מהם בנפרד מחייב אי-אמון.

דב חנין: אני אתחיל בכותרת "הארץ" מהיום.

דב חנין: אומר הנשיא בוש בעקבות ביקור אולמרט: "אבין אם ישראל תתקוף את אירן".

דב חנין: במקביל לאמירה הזאת אנחנו שומעים שהאמריקנים כבר התחילו במגעים משלהם עם אירן כדי להגיע לאיזו עסקה בעניין עירק.

דב חנין: הם יעשו עסקאות ועסקים ואותנו הם שולחים להילחם.

דב חנין: כיוון שהדברים של בוש נאמרים בעקבות פגישה עם אולמרט, נוצר חשש רציני שאולמרט הסכים לקחת על עצמו את תפקיד המשוגע של השכונה, מי שאמור לעשות עבור האימפריה האמריקנית את העבודה הקשה, שהיא כבר מבינה שהיא לא מסוגלת לעשות, של עימות צבאי עם אירן.

דב חנין: לישראל אין שום אינטרס לעשות את העבודה הזאת.

דב חנין: אני שומע את השר לאיום אסטרטגי בממשלה, אני שומע את סגן שר הביטחון, את ראש הממשלה, בדאגה גדולה.

דב חנין: עוד לא הבנתם ששיטת הכוח לא עובדת.

דב חנין: היא לא הובילה ליותר ביטחון בעימות עם "חיזבאללה" והיא לא תוביל ליותר ביטחון גם במלחמה כוללת עם סוריה ואירן.

דב חנין: בדיוק ההיפך - מלחמה כוללת תהיה סכנה אמיתית לאזור כולו, סכנה אמיתית גם לישראל.

דב חנין: עוד כותרת מהבוקר: "אולמרט לא מרשה לפרץ להיפגש עם אבו-מאזן".

דב חנין: ראש הממשלה שלנו ממהר לאטום כל סדק בחומת סרבנות השלום המוחלטת של הממשלה.

דב חנין: הממשלה הזאת לא רוצה משא-ומתן, כי אם היא היתה רוצה אותו, היא היתה מתחילה אותו מזמן.

דב חנין: ביום שישי האחרון הממשלה הזדרזה לדחות את יוזמת השלום הספרדית-האיטלקית-הצרפתית.

דב חנין: על היוזמה הזאת עוד תהיה לי הזדמנות לדבר בכנסת, אבל כרגע אני רק אומר שלפחות היתה בה תקווה לקצת שקט; הסכם להפסקת אש, שהיה מפסיק את הקטל בעזה ובשדרות, את הסבל בעזה ובשדרות.

דב חנין: אבל הממשלה הזאת יודעת לחסל כל תקווה כשהיא עוד קטנה.

דב חנין: סיעתנו היתה בשבוע שעבר בבית-חאנון ובשדרות.

דב חנין: לצערי, היינו הסיעה היחידה שהיתה בשני המקומות הללו.

דב חנין: הייתי רוצה שסיעות נוספות ינהגו כמונו.

דב חנין: אני ראיתי את פצועי בית-חאנון בבית-החולים.

דב חנין: ראיתי תמונה קשה, נוראה, של ילדים פצועים קשה.

דב חנין: שמעתי תיאור נורא של משפחה פשוטה, של אנשים שעובדים קשה לפרנסתם, שפתאום נחת עליהם משמים אסון.

דב חנין: אסון מעשה ידי אדם.

דב חנין: עם חברי חברי הכנסת ברכה וסוייד ביקרנו בשדרות.

דב חנין: השתתפנו בהלווייתה של הגברת סלוצקר, ראינו את בעלה וילדיה, ואמרנו את מה שאנחנו אומרים גם כאן:

דב חנין: אסור לפגוע באזרחים חפים מפשע.

דב חנין: יצאנו משם בתחושה קשה מאוד.

דב חנין: ומה שקשה במיוחד היתה הידיעה שכל הסבל הזה מיותר.

דב חנין: את המוות הזה אפשר היה למנוע, ואפשר למנוע גם את ההרוגים של הימים הבאים, שאני כל כך מקווה שלא יהיו.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון על הסרבנות המדינית שלה, על החורבן החברתי שהיא ממיטה בשדרות וביישובי הפריפריה, על האי-שוויון המעמיק של האוכלוסייה הערבית, ודיברו פה על מצוקות הרשויות.

דב חנין: הממשלה הזאת לא מסתפקת באסונות שהיא כבר המיטה.

דב חנין: היא מתכננת לנו אסונות נוספים, ולכן את הממשלה הזאת צריך לעצור היום.

דב חנין: אני מציע לעמיתי חברי הכנסת להביע אי-אמון בממשלה זאת.

דב חנין: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אחרון הדוברים - חבר הכנסת מגלי והבה, ואנחנו ניגש להצבעה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני עוד תחת הרושם של ההטפה של חבר הכנסת בניזרי, שפנה אלינו, כחברי הכנסת הלא-יהודים בבית, ואמר: זה העניינים שלכם, תטפלו בעניינים שלכם.

עזמי בשארה: אני לא מבין למה מייד הוא קפץ לנושא של בית-חאנון.

עזמי בשארה: הרי זה לא העניין שלו.

עזמי בשארה: שידבר על מה שכמה אנשים בבית חושבים שזה עניין שלו, שזה אני לא יודע מה - תושבים מעדות המזרח, דתיים.

עזמי בשארה: מי המצביעים של בניזרי?

עזמי בשארה: איך אומרים?

עזמי בשארה: מסורתיים?

עזמי בשארה: שיטפל בענייני המסורתיים.

עזמי בשארה: למה הוא מדבר על בית-חאנון, בניזרי?

עזמי בשארה: למה הוא מדבר על שדרות?

עזמי בשארה: צריך להפסיק עם הפטרנליזם הזה.

עזמי בשארה: אנחנו כל הזמן מטפלים בנושא האוכלוסייה הערבית.

עזמי בשארה: אבל אם היו שומעים אותנו כשדיברנו על ההתנתקות, היו לומדים כמה דברים לפני כמה שנים.

עזמי בשארה: אמרנו שזה ייכשל ואמרנו שעדיף הסכם שלום על התנתקות.

עזמי בשארה: יש גם מה ללמוד קצת ממה שאנחנו אומרים לגבי מה שקורה בעזה.

עזמי בשארה: כשאנחנו היום אומרים, שכוח שלום בין-לאומי נחוץ בעזה יותר מאשר בלבנון, למשל, והוא יכול להוכיח את עצמו בעזה יותר - גם כן כדאי ללמוד מאתנו מה אנחנו אומרים.

עזמי בשארה: מה עוד, שכאשר הנושא של האי-אמון שלנו זה המועצות המקומיות - - -

דליה איציק: חבר הכנסת בשארה, תמתין דקה בבקשה, אני אוסיף לך את הדקה הזאת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אין לנו צלצול, יש בעיה.

דליה איציק: אנחנו רוצים להמתין.

דליה איציק: בבקשה, אנא, ראשי הסיעות, ראשי המפלגות, ימין, שמאל, אופוזיציה, קואליציה.

דליה איציק: בואו תעשו ככה שחברי הכנסת ידעו.

דליה איציק: אני לא יודעת איך עושים את זה, אין לי דרך.

דליה איציק: יש כריזה כללית?

דליה איציק: נא לטפל בעניין.

דליה איציק: אני מוסיפה לך דקה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

עזמי בשארה: מה עוד, שכאשר אנחנו הופכים את הנושא של המועצות המקומיות לאי-אמון, עולים ומגחכים על כל הנושא - זה נושא של חוסר ניהול, שחיתות.

עזמי בשארה: אין במועצות המקומיות – שיסת

עזמי בשארה: כלו לנו בעיניים – שחיתות.

עזמי בשארה: גם שם, במועצות המקומיות היהודיות, ממנים לפי כשרון, לא לפי סידורים מפלגתיים, גם במועצות המקומיות הערביות.

עזמי בשארה: לא הדרך הכי קלה לפתור לך את בעיית התקציב זה להצטרף כראש מועצה לקדימה, זה גם לא קיים.

עזמי בשארה: אבל עם כל מה שאנחנו אומרים, מדובר בתופעה.

עזמי בשארה: כשאנחנו אומרים שחצי מהמועצות המקומיות הערביות לא משלמות משכורת, אי-אפשר לפתור את זה בחוסר ניהול ובעיות.

עזמי בשארה: יש פה תופעה, יש פה בעיה בממד לאומי, בממד ארצי.

עזמי בשארה: המדינה לא יכולה להסתכל הצדה ולהגיד: זה נפוטיזם, זה בעיות של שחיתות, זה בעיות של חוסר ניהול.

עזמי בשארה: יש נפוטיזם - אגב, אנחנו הרבה יותר ביקורתיים כלפיו ממה שנשמע בבית הזה - מינויי קרובים וכו' וכו'.

עזמי בשארה: אבל יש במועצות המקומיות היהודיות לא מינויי קרובים אלא מינויי מקורבים במקום קרובים, מפלגות וכדומה, זה קיים.

עזמי בשארה: אבל, כשמדובר בעניין, לשים את הכול על עניין הגבייה - אנשים לא רציניים.

עזמי בשארה: מדובר בעוני, ועוני הוא תופעה ארצית כלכלית רחבת ממדים.

עזמי בשארה: כאשר מדובר במועצה אזורית כמו תמר, עם הכנסת השיא ליחיד ממסים של 68,000 שקל לשנה - מה, זה מדיור?

עזמי בשארה: זה מהדירות, או מבתי-המלון של ים-המלח ואזורי התעשייה בים-המלח?

עזמי בשארה: אתם יודעים כמה מכניס בית-מלון אחד כשהוא קיים ביישוב, או קניון אחד, או מרכז תעשייתי אחד, כמה הוא מכניס לעירייה?

עזמי בשארה: לא מדירות מתקיימות ערים כמו הרצלייה, רעננה וכדומה.

עזמי בשארה: לא מדיור ולא מארנונה על דיור.

עזמי בשארה: מדובר במרג'ינליזציה של יותר ממיליון תושבים ממרכזי הערים.

עזמי בשארה: זו אוכלוסייה ענייה.

עזמי בשארה: זו אוכלוסייה ענייה עם הכנסה וסוג הכנסה וסוג מיסוי אחר.

עזמי בשארה: ואי-אפשר להסתכל הצדה ולהגיד: יש לכם בעיות של ניהול.

עזמי בשארה: אז אנא, כשאנחנו מעלים גם את הנושאים שלנו, נא להתייחס לנושאים שלנו לפחות ברצינות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מגלי והבה, אחרון הדוברים.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, השרים, חברי הכנסת, שמעתי בקשב רב את דברי חברי הכנסת שעלו לכאן והביעו אי-אמון.

מגלי והבה: מה שהדהים אותי זה ששמעתי את שרת החינוך לשעבר, חברת הכנסת לימור לבנת, זורקת דברים באוויר.

מגלי והבה: אני אצטט – היא אומרת שיש תחרות בין ראש הממשלה ובין שר הביטחון מי מוותר יותר לסורים.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, הרי אנחנו אמרנו, וגם ראש הממשלה אמר, שכרגע האופציה מול הסורים לא קיימת.

מגלי והבה: אז זה נקרא שמוותרים?

מגלי והבה: האופציה לא קיימת לא כי אנחנו לא רוצים, אלא כי יש כמה כללים בסיסיים, וגם סוריה חייבת להוכיח, גם לעצמה וגם לעולם, שהיא הולכת ומשנה דברים כדי ליצור בסיס למשא-ומתן בעתיד.

מגלי והבה: אותה חברת הכנסת, שרת החינוך לשעבר, גם אמרה שראש הממשלה והשרים רצים ומכריזים על רצון לשחרר כמה שיותר אסירים פלסטינים.

מגלי והבה: הרי אנחנו מדברים על כך שיש בידיהם חייל שנחטף, וכולנו רוצים שיחזור בשלום הביתה.

מגלי והבה: אז אם אנחנו רוצים שהחייל יחזור בשלום הביתה, ויש משא-ומתן בנושא הזה, נשחרר אסירים, מה האבסורד בכך?

מגלי והבה: במיוחד כשאנחנו מדברים על קנה מידה ועל כללים.

מגלי והבה: החזרת חייל הביתה היא דבר חשוב ביותר.

מגלי והבה: באמת שמעתי המון דברים היום.

מגלי והבה: דיברו על קדימה.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על מפלגת השלטון.

מגלי והבה: אנחנו שנה בשלטון, שנה לאחר ההכרזה על הקמת המפלגה, אבל צריך להזכיר לכולם שהממשלה הוקמה ב-5 במאי שנה זו.

מגלי והבה: העברנו את תקציב המדינה, ולאחר מכן נכפתה עלינו מלחמה.

מגלי והבה: כולם יודעים היטב אילו הישגים היו גם בנושא הכלכלי, והעברת התקציב לשנת 2006, וגם בנושא המלחמה.

מגלי והבה: אז להאשים רק כדי לנגח?

מגלי והבה: זאת המטרה וזאת השיטה?

מגלי והבה: שמעתי היום גם הכרזה מאוד מפתיעה – אולי לא לכל המאזינים.

מגלי והבה: חברת הכנסת זהבה גלאון, שחברה בכנסת ובמרצ כבר שנים, אומרת שהפיגוע בבית-חאנון היה מכוון.

מגלי והבה: אתם יודעים איזה מין דבר זה ואיזה מין האשמה זאת?

זהבה גלאון: אתה חצוף, אתה משקר ומסלף את מה שאני אומרת.

זהבה גלאון: אתה מסלף את מה שאני אומרת.

זהבה גלאון: יש לך בעיה בהבנת הנשמע.

אחמד טיבי: - - -

מגלי והבה: היה ירי על המקום.

מגלי והבה: סלח לי, אני חוזר על הדברים ומדבר על התקלה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, לא זה הוויכוח.

אחמד טיבי: - - -

זהבה גלאון: אתה תחזור בך.

זהבה גלאון: יש לך - - - של ציפור.

מגלי והבה: הפרוטוקול קיים.

מגלי והבה: היא אומרת שאנחנו ירינו ירי מכוון.

זהבה גלאון: אתה תחזור בך, כי אני חוזרת ואומרת - - -

מגלי והבה: יש פרוטוקול ואפשר להביא אותו.

מגלי והבה: זה קיים.

מגלי והבה: אנחנו יודעים מה היה בפועל.

מגלי והבה: לכן אני אומר לחברי הכנסת, שחשוב מאוד להביא מדי פעם עובדות, ולהתווכח עם עובדות על מדיניות כזאת או מדיניות אחרת – אבל היזהרו בדבריכם.

מגלי והבה: אני אומר לחברי הכנסת שבכל שבוע מעלים הצעות אי-אמון, שגם הפעם לא נקבל את הצעת האי-אמון שלהם.

מגלי והבה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: לפנינו שלוש הצבעות נפרדות.

דליה איציק: אנחנו מצביעים על הצעת סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל ירי ה"קסאמים".

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 19 נגד – 51 נמנעים – 12 הצעת סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל המדיניות המשתנה של ראש הממשלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 19 נגד – 51 נמנעים – 13 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון מטעם סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – 50 נמנעים – 4 הצעת סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש לא נתקבלה.

דליה איציק: אני מזמינה את שר החקלאות ופיתוח הכפר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לשאילתות.

יצחק אהרונוביץ': שר החקלאות ופיתוח הכפר ישיב על שאילתות אלה: שאילתא מס' 249, של חבר הכנסת טלב אלסאנע – נמצא באולם?

יצחק אהרונוביץ': אינו נוכח?

יצחק אהרונוביץ': סליחה, אני מצטער.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טיבי, הסתרת לי אותו.

יצחק אהרונוביץ': לא ראיתי.

אחמד טיבי: - - -

יצחק אהרונוביץ': במקרה הזה הסתרת אותו.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנא אפשרו לשר לענות.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, כבוד השר.

יצחק אהרונוביץ': קצת שקט באולם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו מבקשים לאפשר לשר להשיב על השאילתא.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): 1.

יצחק אהרונוביץ': מה הוא היקף שטחי הגידולים החקלאיים בכל הארץ?

יצחק אהרונוביץ': כמה מהם בידי חקלאים יהודים וכמה בידי חקלאים ערבים?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מה היא כמות המים המוקצית לחקלאות, וכמה ממנה מוקצה לחקלאים הערבים?

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אלסאנע, שאלה בנושא החקלאות בישראל.

שלום שמחון: 1.

שלום שמחון: היקף השטח החקלאי המעובד הוא כ-3.3 מיליוני דונמים, 1.9 מיליון דונם גידולי שלחין ו-1.4 מיליון דונם גידולי בעל.

שלום שמחון: ניהול והקצאת מקרקעי המדינה הם בסמכות מינהל מקרקעי ישראל, שאינו כפוף לשר החקלאות ופיתוח הכפר.

שלום שמחון: למשרד החקלאות ופיתוח הכפר אין מידע מפורט על שטחים מסוגים שונים המוחכרים ומוחזקים בידי הסקטורים השונים בחקלאות.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: מים לחקלאות: מכסות המים לחקלאות הן כ-1 מיליארד קוב.

שלום שמחון: בשל המשבר במשק המים קוצצה מכסה זו בחמש השנים האחרונות בכ-50%.

שלום שמחון: בשל הצורך באפליה מתקנת לא הוחל קיצוץ זה על החקלאות במגזר המיעוטים.

שלום שמחון: מכסות המים החקלאיות למגזר הערבי נותרו בלא קיצוץ.

שלום שמחון: כמויות המים לחקלאות ישראל בשנת 2005 היו 543 מלמ"ק מים שפירים ו-339 מלמ"ק מי קולחין.

שלום שמחון: למגזר הערבי הוקצו 21 מלמ"ק מים שפירים ו-31 מלמ"ק מי קולחין.

שלום שמחון: בשל האופי המיוחד של החקלאות במגזר המיעוטים, המבוססת בעיקר על גידולי בעל ועל חקלאות צמחית אקסטנסיבית – ענף הזית, ירקות, שטח פתוח ופלחה – ובשל מחירי המים הגבוהים, החקלאות במגזר הערבי אינה מנצלת את כל מכסות המים שהוקצו לה.

שלום שמחון: במגזר נותרו מכסות מים בלתי מנוצלות – 10 מלמ"ק מים שפירים וכ-6 מלמ"ק מי קולחין.

שלום שמחון: נוסף על כך, בשנה האחרונה הוקצו מכסות מים שפירים לחמישה יישובים בנגב, 250 אלמ"ק לכל יישוב.

שלום שמחון: עד כה רק יישוב אחד נערך לפיתוח החקלאות המתבססת על המכסה שהוקצתה.

שלום שמחון: באופן עקרוני, ראוי שתדע: בשבוע החולף ביקרתי במגזר הערבי, והקציתי מים לכל מקום שבו נתבקשתי להקצות מים.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, חבר הכנסת אלסאנע?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, הרשה לי, בראשית הדברים, לקדם בברכה את מר חליל, נציג מטעם החקלאים בנגב.

טלב אלסאנע: ראשית, התשובה היא מקיפה ושלמה.

טלב אלסאנע: עם זאת, בחלק מהתשובה הוא מתחמק.

טלב אלסאנע: אתייחס לנקודות שלדעתי יש אפשרות לתת בעניינן תשובה משלימה, ברורה וחד-משמעית יותר: היקף השטחים המוקצים לחקלאות.

טלב אלסאנע: ציינת שזה בסמכות המינהל, ולא עניין של משרד החקלאות.

טלב אלסאנע: אבל גם אם זה מטעם המינהל, בסמכותך וביכולתך לקבל נתונים ולספקם לכנסת.

טלב אלסאנע: זה דבר חשוב מאוד.

טלב אלסאנע: כידוע לך, כבוד השר, אין במגזר הערבי היי-טק; יש בעיה עם אזורי תעשייה, יש אבטלה ועוני.

טלב אלסאנע: הציבור הזה הוא מטבעו חקלאי יותר.

טלב אלסאנע: לכן אבקש לשאול, מדוע אין משרד החקלאות מגבש מדיניות כוללת לחקלאות כפרית, כמו בבית-נטופה, בערבה ובמקומות אחרים, כדי לטפח את החקלאות במגזר הערבי ולפתח ענפי חקלאות נוספים כמו לול, רפת וכדומה, שיאפשרו תעסוקה במקום אבטלה ובמקום תופעות שליליות שנובעות מאבטלה.

טלב אלסאנע: מהי המדיניות של משרדך בכל הקשור לטיפוח ולגיבוש מדיניות לפיתוח החקלאות במגזר הערבי?

שלום שמחון: חבר הכנסת אלסאנע, אשיב בשלוש נקודות.

שלום שמחון: כחבר כנסת ותיק שמורה לך האפשרות להגיש שאילתא לשר השיכון על היצע השטחים, ואני משוכנע לחלוטין שכממונה על מינהל מקרקעי ישראל הוא ישיב לך.

שלום שמחון: שאל אותו, חבל על הזמן של כולנו.

שלום שמחון: לשתי השאלות האחרונות שלך: אנחנו מפעילים תוכנית לפיתוח החקלאות במגזר הבדואי ובמגזר הערבי ופתוחים כמעט לכל רעיון ולכל יוזמה.

שלום שמחון: בראש התוכנית במשרד החקלאות עומד איש בכיר מהמגזר הערבי, ג'מאל, והוא אחראי ליישום התוכנית הזאת.

שלום שמחון: זה מעבר לבית-נטופה – מעבר לתוכנית המקיפה הזאת שנמצאת בשלבים מתקדמים, כך שאני לא מרגיש שיש בעיה בפיתוח החקלאות במגזר הערבי.

שלום שמחון: נהפוך הוא.

שלום שמחון: אנחנו נכנסים בימים אלה גם לפיתוח הכפר במגזר הערבי, ובכל מקום שבו מוכנים ללכת אתנו לתכנון הכפר במגזר הערבי, כלומר לפעילויות משלימות לחקלאות, גם שם אנחנו מסייעים במימון.

שלום שמחון: הנקודה השלישית והאחרונה: השבוע העברתי לידי המשנה לראש הממשלה מר שמעון פרס תוכנית להקמת 1,000 דונם חממות לבדואים בנגב, ואני מציע שתשאל גם אותו מה הוא מתכוון לעשות במסגרת התוכנית מבחינת הקצאת הכספים.

טלב אלסאנע: אני חושב שהרעיון של חממות במגזר הערבי בנגב הוא רעיון מבורך, ואני מוכן להושיט יד.

צבי הנדל: אל תושיט יד – זה ייהרס.

צבי הנדל: תן לזה לרוץ.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלסאנע, אפשרתי לך.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לשאילתא מס' 341 של חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח, אנחנו מעבירים את התשובה לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב ליצמן שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': פורסם כי חברת "תנובה" לא ציינה שחלק ממוצריה מכילים חלב נוכרי, אף שהציבור החרדי אינו צורך חלב זה.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – האם הדבר נכון גם לגבי חברות אחרות?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': כיצד תימנע הישנות מקרים כגון זה?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

שלום שמחון: הציבור החרדי צורך את מוצרי המהדרין של "תנובה" או של חברות אחרות, ומוצרים אלו, המיוצרים באופן מיוחד לציבור החרדי, אינם מכילים חלב נוכרי, כמו שאינם מכילים רכיבים אחרים שמאושרים על-ידי הרבנות הראשית לכשרות רגילה בלבד ולא מהדרין.

שלום שמחון: 2.

שלום שמחון: לפי מיטב ידיעתנו, אין כל הבדל בין "תנובה" לבין כל החברות האחרות יצרניות החלב.

שלום שמחון: 3.

שלום שמחון: אם מצב זה תקין או לא - הדבר נמצא בדיונים משפטיים שבהם מעורבות המחלבות והרבנות הראשית, ושם יתברר מן הסתם אם יש בעיה שיש לתקנה או שהכול מתנהל כשורה.

שלום שמחון: בכל מקרה, המחלבות מבצעות את הוראות הרבנות הראשית.

אביגדור יצחקי: זאת פשוט שערורייה.

אביגדור יצחקי: צריך שמי שמגיש שאילתא ולא נמצא כאן לא יוכל להגיש שאילתות שלושה חודשים.

אביגדור יצחקי: מה הדבר הזה?

אביגדור יצחקי: עוזרים פרלמנטריים ממלאים כאן דפים ואף אחד לא מתייחס.

אביגדור יצחקי: כך אנחנו נראים.

יצחק אהרונוביץ': זה לא לדיון היום.

יצחק אהרונוביץ': תעלה את זה כהצעה אצל היושבת-ראש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחקי, למה אתה כועס?

יצחק אהרונוביץ': קודם כול, אל תכעס.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול.

יצחק אהרונוביץ': הדברים שאתה אומר מקובלים, אבל צריך להעלות אותם לנשיאות; אתה חבר בה.

אביגדור יצחקי: אחר כך באים בטענות למה הכנסת נראית כמו שהיא נראית.

יצחק אהרונוביץ': אתה צודק.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לשאילתא הבאה, מס' 368, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח, עובר לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': אזרחים ערבים פנו למשרד החקלאות כדי לקבל רשיון לייצור ביצים ונענו בשלילה.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם נכון שאין מכסות ייצור ביצים במגזר הערבי?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מדוע?

יצחק אהרונוביץ': האם ייפתח שוק ייצור הביצים גם לחקלאים ערבים?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

שלום שמחון: בענף ההטלה יש מגדל אחד ממגזר המיעוטים אשר קיבל מכסה במסגרת החלטת הממשלה 4829 לחיזוק יישובי הצפון - אשרף שבסו מריחאניה.

שלום שמחון: במסגרת זו ניתנו מכסות גם ליישובים נוספים בקו העימות, וזאת כנגד קניית מכסות ממרכז הארץ בסיוע תקציב ממשלתי.

שלום שמחון: פרט לכך בענף ההטלה לא ניתנות מכסות חדשות כלל במשך שנים רבות.

שלום שמחון: המכסות הקיימות הן בהתאם לייצור בפועל של חברי האגודות אשר ייצרו במסגרת המכסות האגודתיות עד 1994.

שלום שמחון: ניוד מכסות מתבצע רק בין יצרנים בעלי מכסות בענף ולא ליצרנים חדשים.

שלום שמחון: יש לציין כי בענף הפטם ניתנו בזמנו מכסות ייצור חדשות ליצרנים ביישובי המיעוטים בהתאם להחלטת השר חיים אורון.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 383, של חבר הכנסת דני יתום – אינו נוכח, עובר לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דני יתום שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006): לאחרונה הוטלו גזירות כבדות על החקלאות בכלל ועל מגדלי הפרחים בפרט.

יצחק אהרונוביץ': בין השאר פורסם, כי בוטלה רשת הביטחון שניתנה ליצוא בגין ירידת מחירים ונוספו עלויות במחירי המים והתובלה.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם המידע נכון?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היא מדיניות משרדך בנושא?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': אילו צעדים יינקטו כדי להבטיח את הישרדות ענף הפרחים?

שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

שלום שמחון: לא הוטלו גזירות ספציפיות על ענף הפרחים בשנים האחרונות.

שלום שמחון: רשת הביטחון לענפי החקלאות, בכלל זה ענף הפרחים, בוטלה כבר לפני עשר שנים, וזאת במסגרת המדיניות שנקבעה בהסכמי הסחר העולמיים החדשים האוסרים תמיכה ישירה בענפי החקלאות ורשת ביטחון בכלל זה, בשל פגיעתם בכושר התחרות.

שלום שמחון: לחלופין, הותר במסגרת הסכמי הסחר לתמוך ב"מוצרים ציבוריים" שאין בהם פגיעה בכושר התחרות.

שלום שמחון: במסגרת זו הגדיל המשרד את תקציבי התמיכה בביטוח נזקי טבע, במחקר ופיתוח, בקידום מכירות לחו"ל ועוד.

שלום שמחון: כמו כן הוגדלו באופן משמעותי התקציבים למימון השקעות הון בענפי היצוא במסגרת חוק עידוד השקעות הון בחקלאות.

שלום שמחון: הפרחים, כמו יתר ענפי היצוא החקלאי, נהנים מהגדלת תקציבים משמעותית זו.

שלום שמחון: ענף הפרחים מצוי בתהליך של התאמת גידולים וזנים שבהם יש לנו יתרון יחסי.

שלום שמחון: מחד גיסא, איבדנו את היתרון היחסי שהיה לנו בענפי הציפורן והוורדים, שהיו ספינת הדגל בענף.

שלום שמחון: ענפים אלה, שהם עתירי עבודה, עברו למדינות אפריקה, שבהן זמינות כוח-האדם גדולה והוצאות השכר נמוכות יותר.

שלום שמחון: מאידך גיסא, חקלאות ישראל התרכזה בגידול סוגי פרחים מתוחכמים וחדשניים יותר, שבהם יש לנו יתרון יחסי טכנולוגי.

שלום שמחון: בראייה כוללת, הענף לא ירד בהיקפו, אלא בוצעו בו שינויים פנימיים הן בסוגי הענפים והן בריכוזיות.

שלום שמחון: אומנם מספר המגדלים בענף קטן, חלקם עברו לענף הירקות, אך יחידות המשק שנותרו פעילות בענף הפרחים הגדילו את היקף פעילותן כמעט פי-10 בעשור האחרון.

שלום שמחון: מכאן שהיקף הענף ברמה הארצית לא פחת.

שלום שמחון: המחסור החמור בעובדים זרים תאילנדים והמסים שהוטלו על החקלאים כתנאי להעסקתם מהווים את צוואר הבקבוק המונע המשך התרחבותו של הענף.

יצחק אהרונוביץ': תודה, אדוני השר.

יצחק אהרונוביץ': ההערה נכונה, חבר הכנסת יצחקי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו בהחלט חושבים כמוך – כולנו – וצריך להעלות את הנושא הזה בנשיאות.

צבי הנדל: כשהייתי סגן שר במשרד החינוך והייתי עונה על שאילתות, הייתי מבקש שישימו אותי אחרון.

צבי הנדל: ["דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב שלישי, חוב' ל"ב, עמ' 22971; מושב רביעי, חוב' ח', עמ' 27415.]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לנושא הבא: הודעת ועדת הכלכלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעות החוק האלה: א.

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 3) (מכירת דלק שאינו עומד בדרישות התקן), התשס"ו-2005, של חברי הכנסת מאיר פרוש ונסים זאב; ב.

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק המועצה הישראלית לצרכנות, התשס"ו-2005, של חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת משה כחלון, למסור את ההודעה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

משה כחלון: תודה, אדוני.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש להודיע, כי ועדת הכלכלה מבקשת להחיל דין רציפות על הצעות החוק האלה: א.

משה כחלון: הצעת חוק הפעלת רכב (מנועים ודלק) (תיקון מס' 3) (מכירת דלק שאינו עומד בדרישות התקן), התשס"ו-2005, של חברי הכנסת מאיר פרוש ונסים זאב; ב.

משה כחלון: הצעת חוק המועצה הישראלית לצרכנות, התשס"ו-2005, של חבר הכנסת רומן ברונפמן וקבוצת חברי הכנסת.

משה כחלון: תודה רבה.

משה כחלון: [מס' מ/190; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1773.

משה כחלון: ]

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים להצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 34), התשס"ז-2006, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה כחלון יציג את הצעת החוק, ולאחר מכן, אם יהיו הסתייגויות, נציג אותן.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת כחלון.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפני חברי הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 34), התשס"ז-2006.

משה כחלון: הצעת חוק זאת נדונה בכנסת השש-עשרה בקריאה ראשונה בי"ח בתמוז תשס"ה, 25 ביולי 2005, והועברה לוועדת הכלכלה.

משה כחלון: בל' בסיוון תשס"ו, 26 ביוני 2006, החליטה הכנסת השבע-עשרה להחיל על הצעת החוק דין רציפות בהתאם לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993.

משה כחלון: בעבר אירעו מקרים של קריסת מערכות תקשורת, או שהיה חשש לקריסתן בנסיבות חירום כגון פיגוע המוני.

משה כחלון: מטרת תיקון מס' 34 לחוק התקשורת היא לתת לשר התקשורת או למי שהוא הסמיך לכך סמכות ליתן למפעילי תקשורת הוראות שונות, בתוך פרקי זמן קצרים ביותר סמוך למועד האירוע, לשם הפעלה תקינה של מערכות תקשורת לפי צורכי השעה.

משה כחלון: במסגרת הדיונים בוועדת הכלכלה לצורך הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית התעוררו כמה סוגיות, ובהן הצורך להבהיר כי הצעת החוק מעניקה לממשלה כלים נאותים לטפל במשברי תקשורת גם כאשר אלה נובעים מנסיבות שאינן בהכרח נסיבות של פגיעה בשלום הציבור.

משה כחלון: בעקבות כך הציעה הממשלה נוסח משופר של הצעת החוק, שלפיו, בין השאר, פוצלו הסמכויות לטיפול במצבים משבריים בתחום התקשורת לשני סעיפים, תוך ביצוע התאמות: סעיף 13א, אשר מסדיר את סמכויות שר התקשורת לתת הוראות למפעילים בהתקיים אחד ממצבי החירום המנויים ברשימה הסגורה שבסעיף 13א האמור, וסעיף 13ב, אשר מסדיר את סמכויות שר התקשורת לתת הוראות כאמור במקרה של הפסקה משמעותית או תקלה משמעותית במתן שירותי בזק או במתן שידורים, שאינן בגדר משבר תקשורת כהגדרתו בסעיף 13א.

משה כחלון: מצבי החירום שסעיף 13א עוסק בהם הם אלה: א.

משה כחלון: משבר תקשורת ששר התקשורת הודיע עליו בהתאם להוראות סעיף 13א המוצע; משבר תקשורת מוגדר בסעיף המוצע כמצב של העדר יכולת להפעיל באופן תקין מערכת בזק או חשש ממשי להעדר יכולת כאמור, בנסיבות של אסון טבע, פעולות איבה או פגיעה משמעותית בשלום הציבור; ב.

משה כחלון: מצב מיוחד בעורף שהוכרז לפי חוק ההתגוננות האזרחית; ג.

משה כחלון: הכרזה על אירוע אסון המוני לפי פקודת המשטרה; ד.

משה כחלון: תקופת הפעלת מערך מל"ח - משק לשעת-חירום - בהתאם להחלטות הממשלה אשר עוסקות בתכנון המשק החיוני של המדינה לשעת-חירום והפעלתו בשעת-חירום.

משה כחלון: ההוראות שהשר רשאי לתת קשורות להפעלת מתקני בזק, להגבלת פעילותם, להעמדתם לשימוש בעל רשיון אחר וכיוצא בזה.

משה כחלון: הסמכות האמורה תאפשר קביעת סדר עדיפויות בניתוב התקשורת וניצול מיטבי של משאבים ומערכות, לרבות גיבוי הדדי, כדי לעמוד בעומס שנוצר במוקדי ההתרחשות.

משה כחלון: מוצע כי הוראות כאמור יינתנו בהסכמת נציג מערכת הביטחון שהוסמך לכך לעניין זה בידי שר הביטחון, ולעניין התרחשות אירוע אסון המוני לפי פקודת המשטרה – בהסכמת נציג המשטרה, והן יעמדו בתוקפן כל עוד ההכרזה על שעת-חירום עומדת בתוקפה, או, אם נתקבלו בתקופת הפעלת מערך מל"ח, לא יותר מ-60 הימים הראשונים של תקופת ההפעלה, והכול אם לא נקבעה בהוראות תקופה קצרה יותר.

משה כחלון: הצעת החוק מסדירה גם את מועד כניסתה לתוקף של הודעת השר בדבר משבר תקשורת ואת משך הזמן שהיא תהיה בתוקף.

משה כחלון: התיקון קובע גם כי לבעל הרשיון תינתן זכות הטיעון, ככל שהדבר מתאפשר בנסיבות העניין, טרם מתן הוראות בשעת-חירום או בעת אירוע אסון המוני, וכן כי הודעה או הוראה כאמור יכול שתינתן בכתב או בעל-פה, אולם אם ניתנה הודעה או הוראה בעל-פה, תימסר גם הודעה בכתב בהקדם האפשרי.

משה כחלון: בעד ביצוע הוראות ומתן שירותים כאמור בשעת-חירום יועבר לבעל הרשיון תשלום בהתאם להוראות סעיף 5(ד)-(ה) לחוק, שעניינן תשלום בעד קישור גומלין, או להוראות סעיף 13(ג) לחוק, שעניינן תשלום בעד שירותי בזק לכוחות הביטחון.

משה כחלון: נוסף על האמור קיימת בסעיף התייחסות לפטור מאחריות בנזיקין ובפלילים בנסיבות המפורטות בסעיף.

משה כחלון: כאמור, סעיף 13ב עניינו משבר תקשורת אזרחי.

משה כחלון: בהתאם למוצע באותו סעיף, במצב של תקלה משמעותית או הפסקה משמעותית במתן שירותי בזק בסיסיים, כגון שירותי טלפון נייחים וניידים, פנים-ארציים ובין-לאומיים, שירותי גישה לאינטרנט ועוד שירותים, כפי שיקבע שר התקשורת, נקבע כי השר רשאי לתת לבעל רשיון הוראות בכל הקשור להפעלת מתקני בזק, להגבלת פעילותם, להעמדתם לשימוש בעל רשיון אחר וכיוצא באלה.

משה כחלון: הוראות הקשורות לצורכי כוחות הביטחון יינתנו בהסכמת נציג מערכת הביטחון או נציג המשטרה.

משה כחלון: ההסדרים לעניין זכות השימוע של המפעילים, זכאות לתשלום בעד מתן שירותים או עשיית פעולות ופטור מאחריות בנזיקין ובפלילים מקבילים להסדרים שנקבעו בסעיף 13א.

משה כחלון: בסעיף 6 לחוק נמנות העילות שעל-פיהן רשאי שר התקשורת לבטל רשיון למתן שירותי בזק, להגבילו או להתלותו.

משה כחלון: מוצע לקבוע כי סמכויות השר לפי סעיף זה יחולו גם במקרה שבו בעל הרשיון הפר או מנע מילוי הוראה שנתן השר לפי סעיף 13א המוצע.

משה כחלון: עוד מוצע להוסיף לרשימת כוחות הביטחון, שמוגדרת בסעיף 13 לחוק ונכללים בה צבא-הגנה לישראל, שירות הביטחון הכללי, המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ומשטרת ישראל, גם את שירות בתי-הסוהר, לנוכח רגישות הנושאים שגוף זה מטפל בהם, אופי העבודה והצרכים המיוחדים שלו גם בתחום התקשורת, שהרי אף הוא נחשב גורם ביטחוני.

משה כחלון: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות מטעם חבר הכנסת דוד טל, שסבר כי לעניין משבר תקשורת על רקע אזרחי, אם אירעה תקלה משמעותית או הפסקה משמעותית במתן שירותי בזק בסיסיים או במתן שידורים, יהיה השר מוסמך לתת לבעל הרשיון הוראות רק אם נוכח שהדבר הכרחי בנסיבות העניין לשם תיקון התקלה או חידוש מתן השירותים או השידורים.

משה כחלון: אני סבור כי אין לקבל את ההסתייגויות, שכן נוסח החוק המוצע, שהתקבל בוועדה, מציב סייגים מספיקים לשימוש בסמכויות השר, ואין לי ספק כי שימוש בסמכויות אלה ייעשה בזהירות יתירה.

משה כחלון: לפיכך אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אביגדור יצחקי: הוא הסיר את ההסתייגות.

אביגדור יצחקי: הוא גם לא נמצא כאן.

משה כחלון: שהיושב-ראש יודיע על כך.

משה כחלון: הוא לא הודיע לי שהוא הסיר את ההסתייגות.

משה כחלון: היושב-ראש יחליט אם לדון בהסתייגות או לא.

משה כחלון: אם הוא אינו נוכח, מן הסתם ההסתייגות ירדה.

אביגדור יצחקי: הוא הודיע לי.

יצחק אהרונוביץ': תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת משה כחלון.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שחבר הכנסת דוד טל איננו - אני לא יודע אם הוא הסיר או לא - לא נצביע על ההסתייגויות, אם היו.

יצחק אהרונוביץ': לכן, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': נא לשבת.

יצחק אהרונוביץ': ההצבעה תהיה על הצעת החוק בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יצחק אהרונוביץ': אני מפעיל את השעון.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 4-1 - 21 נגד - 1 נמנעים - אין סעיפים 4-1 נתקבלו.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 21, נגד - 1, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק נתקבלה בקריאה שנייה.

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': אני מפעיל את השעון.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 6 בעד החוק - 21 נגד - 1 נמנעים - אין חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 34), התשס"ז-2006, נתקבל.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 21, נגד - 1, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 34), התשס"ז-2006, נתקבלה בקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': [מס' מ/180; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ד, עמ' 2509.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הנושא הבא, רבותי, הוא הצעת חוק לתיקון פקודת הטבק (מס' 5), התשס"ז-2006, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכלכלה להציג את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני מודה לכם על התמיכה בהצעה הממשלתית.

קריאה: - - -

משה כחלון: כן, אתם מבינים איך הידרדרתי?

אביגדור יצחקי: קצר.

משה כחלון: לא, תקשיבו: אנחנו רציניים.

משה כחלון: ועדת הכלכלה עובדת ומקיימת דיונים.

משה כחלון: הדברים האלה נרשמים ב"דברי הכנסת".

משה כחלון: חבר הכנסת יצחקי, חשוב שתשמע את הדברים שאני אומר: זה נרשם ב"דברי הכנסת", נרשם בפרוטוקולים.

משה כחלון: פעם זה עוד יגיע לדיון בבית-המשפט או בפקולטה למשפטים, ויראו שחברי הכנסת עושים עבודה רצינית ולא מעבירים חוקים ככה בהינף יד.

משה כחלון: אני מקווה שאתה מסכים אתי, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, מר שרוני.

אביגדור יצחקי: לאט לאט - - -

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק לתיקון פקודת הטבק (מס' 5), התשס"ז-2006, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה כחלון: סעיף 73 לפקודת הטבק קובע, כי הממשלה רשאית להתקין תקנות לעניין מידתם, צורתם ותיאורם של חפיסות וכלי קיבול של טבק שיוצר בישראל ומשקל הטבק שבהם.

משה כחלון: הממשלה אצלה את סמכותה כאמור לשר האוצר.

משה כחלון: בתקנה 6 לתקנות הטבק, שהותקנה מכוח סמכות זו, נקבע, בין היתר, כי סיגריות יימכרו בחפיסות המכילות 20 יחידות בלבד.

משה כחלון: מטרת ההוראה האמורה היא למנוע את זמינותן של הסיגריות, בעיקר בקרב ילדים ובני נוער.

משה כחלון: ההנחה היא שאם יהיה אפשר למכור חפיסות שבהן מספר קטן של סיגריות, הרי שמחיר חפיסות אלו יהיה נמוך באופן יחסי, וכתוצאה מכך ילדים ובני נוער יוכלו לרכוש אותן בקלות רבה יותר.

משה כחלון: הוראת תקנה 6 חלה כאמור רק על סיגריות שיוצרו בישראל, והיא אינה חלה על סיגריות מתוצרת חוץ.

משה כחלון: לפיכך, לפי החוק, ניתן כיום לרכוש סיגריות מתוצרת חוץ בחפיסות המכילות פחות מ-20 סיגריות.

בנימין אלון: למה?

בנימין אלון: כי עולה יותר, של 20?

משה כחלון: כן, כי זה עולה יותר.

משה כחלון: כשנער יש לו שקל בכיס, והוא קונה סיגריה בבודדת, מעשן אותה, אז הוא נמשך.

משה כחלון: אולי להוציא 20 שקלים יהיה לו קצת יותר קשה.

משה כחלון: חבר הכנסת אלון, אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים כדי להרחיק את הנערים והילדים מהעישון.

משה כחלון: יש מחקרים שמראים ש-90%-80% מהחשיפה לסיגריה היא אצל נערים מתחת לגיל 18.

משה כחלון: אנחנו מבחינתנו עושים הכול.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, אתה יודע למה לא מברכים "שהחיינו" על הסיגריה הראשונה?

אורי אריאל: כי בדרך כלל מעשנים אותה בשירותים.

משה כחלון: מוצע כעת לתקן את פקודת הטבק ולהסמיך את השר להחיל הוראה זו גם לגבי סיגריות ומוצרי טבק אחרים שיוצרו בחוץ-לארץ ויובאו לישראל.

משה כחלון: אני סבור כי יש בהצעה כדי להוות צעד נוסף במאבק למניעת עישון בציבור בכלל ובקרב ילדים ובני נוער בפרט, ומשום כך אני קורא לכם לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

צבי הנדל: יעשנו יותר.

משה כחלון: תודה רבה.

צבי הנדל: עם כל החוקים האלה, מעשנים יותר.

קריאות: - - -

צבי הנדל: אני מתנגד, אבל תקראו את הנתונים.

צבי הנדל: כמות המעשנים הולכת וגדלה - - -

יצחק אהרונוביץ': רבותי, להצעת החוק אין הסתייגויות.

יצחק אהרונוביץ': לכן, נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק אהרונוביץ': אני מפעיל את השעון.

צבי הנדל: נגד, נגד.

קריאה: - - -

צבי הנדל: זה גורם נזק.

צבי הנדל: בשנים האחרונות יש עלייה בכמות המעשנים.

צבי הנדל: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 19 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מנחם בן-ששון: היושב-ראש, אין לי מסך.

יצחק אהרונוביץ': המסך לא עובד.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 20, הוספתי אותך, נגד – 1.

יצחק אהרונוביץ': להצעת החוק אין הסתייגויות.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 8 בעד החוק – 20 נגד – 1 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הטבק (מס' 5), התשס"ז-2006, נתקבל.

אביגדור יצחקי: תוסיף את חבר הכנסת בן-ששון.

יצחק אהרונוביץ': אני אוסיף.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 21, נגד – 1.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת חוק לתיקון פקודת הטבק (מס' 5), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/266).

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 28), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את השר המקשר, יעקב אדרי, להציג את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2003) קבע כי בחינת יכולתו של אדם להיות מושם בעבודה תיעשה על-ידי מרכז לאבחון מתמכרים לסמים, קצין מבחן, או מרכז לטיפול באלכוהוליסטים.

יעקב אדרי: מאז שינוי זה, שירות התעסוקה אינו מוסמך עוד לקבוע כי זכאי לגמלה אינו ניתן להשמה בעבודה.

יעקב אדרי: לפיכך, מי שזכאית לקצבת נכות כ"עקרת בית נכה" נדרשת למלא אחר מבחן תעסוקה, כתנאי לזכאות לגמלה.

יעקב אדרי: מדובר במי שכתוצאה מליקוי אין לה הכושר אף לבצע פעולות מקובלות במשק הבית, ולפיכך, סביר שאינה ניתנת להשמה.

יעקב אדרי: זאת ועוד, במסגרת הנחיות פנימיות שלפיהן פעלו שירות התעסוקה והמוסד לביטוח לאומי, היה פטור ממבחן תעסוקה גם למי שנקבעה לו דרגת אי-כושר להשתכר של לפחות 75%.

יעקב אדרי: שתי האוכלוסיות האמורות הופנו בעקבות תיקון החוק ללשכות שירות התעסוקה לשם מציאת עבודה, כתנאי לתשלום הגמלה, אף שאין חולק כי מדובר באנשים שלא ניתנים להשמה בעבודה.

יעקב אדרי: על רקע זה, מוצע לתקן את הוראות סעיף 2(א) לחוק ולקבוע בו, כי זכאי שמלאו לו 25 שנים, ונקבעו לו 75% אי-כושר, וכן זכאי העונה להגדרת "עקרת בית נכה", יהא פטור ממבחן תעסוקה במסגרת בדיקת זכאותו לגמלה.

יעקב אדרי: אני מציע לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

צבי הנדל: מה היה עד היום?

יעקב אדרי: עד היום היה צריך לעשות מבחן.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לדיון עצמו.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת זבולון אורלב - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': שלוש דקות לכל חבר כנסת.

אביגדור יצחקי: לא חובה.

אביגדור יצחקי: אתה בעד או נגד?

ג'מאל זחאלקה: בעד, אני רוצה לברך.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק היא טובה מאוד וצריך לברך עליה.

ג'מאל זחאלקה: היא פוטרת אנשים שעד עכשיו טרטרו אותם, ואפילו התעללו בהם, אף שכל אדם בר-דעת יודע שמדובר באנשים שלא ניתנים להשמה בעבודה, שיש להם בעיה קשה.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה להציע לשר, לממשלה ולחבר הכנסת שרוני, יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, להפעיל את העיקרון הזה לא רק על עקרות בית, אלא לעסוק בחקיקה שתקטין את סבלם של אותם אנשים, אותו מגזר, אותו ציבור – אם נשים, אם גברים, אם אנשים מבוגרים – שידוע שלא ניתנים להשמה בעבודה ויש להם בעיה קשה.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באנשים שבמסגרת תוכנית ויסקונסין סובלים קשות, ומסיבות שונות ומשונות הביטוח הלאומי משחק משחק מסוכן אתם.

ג'מאל זחאלקה: אם העיקרון תקף לגבי עקרות בית, הוא צריך להיות נכון לגבי כל אזרח ואזרח שלא ניתן להשמה בעבודה.

ג'מאל זחאלקה: פשוט מאוד, יש לפטור אותם מהמבחנים החוזרים והנשנים, מבחני עבודה.

ג'מאל זחאלקה: תהיה ועדה שתקבע שלא ניתן להשימם, ונגמור את הסיפור; לא נתחיל לעסוק בקבוצה אחר קבוצה, אלא יש לתת תוקף כללי לחוק כזה ולא רק למגזר ספציפי.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה להודיע לפרוטוקול: חברת הכנסת נאדיה חילו הצביעה בהצבעה הקודמת בטעות במקומה של חברת הכנסת אורית נוקד, וזה יתוקן.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ממשיכים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ואסל טאהא - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנא סוייד - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהים צרצור - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלי גבאי - לא נוכח.

אביגדור יצחקי: מיקי איתן מוותר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיקי איתן, בבקשה.

קריאות: - - -

צבי הנדל: אבל אם עכשיו ייכנס מישהו – לא לתת לו.

מיכאל איתן: לא מבין.

מיכאל איתן: מחיר כזה כבד משלמים בשביל להיות בקואליציה?

מיכאל איתן: עד שעות כאלה, כל כך הרבה על שניים-שלושה?

מיכאל איתן: תלכו הביתה, תשאירו פה ארבעה-חמישה - - -

קריאה: - - -

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת איתן, אני נשארתי לשמוע אותך.

מיכאל איתן: אני רואה שההפסד בשבוע שעבר לימד אתכם לקח.

אביגדור יצחקי: היה הפסד נהדר, דרך אגב.

אביגדור יצחקי: תעשו לנו כל שבועיים הפסד כזה - - -

מיכאל איתן: אני רוצה לבשר לכם, שממה שראיתי שמתרחש פה באולם, אני לא מבין למה אתם נשארים פה.

מיכאל איתן: כולכם יכולים ללכת, האופוזיציה מצביעה כל הזמן בעד כל החלטות הממשלה.

מיכאל איתן: גם אני מתכוון לומר שאני תומך בהצעת החוק.

מיכאל איתן: אתם יכולים ללכת, אנחנו כבר נעשה בשבילכם את העבודה.

מיכאל איתן: בצד התמיכה שלי בהצעת החוק, אני רוצה לומר שהדרך הנכונה לקדם את מה שהמדינה הזאת צריכה יותר מכול, וזה צמצום הפערים החברתיים והכלכליים בין שכבות האוכלוסייה השונות, זה לא להסתפק - הבטחת ההכנסה היא אחד הדברים החשובים ביותר כדי לספק לאדם את הצרכים הבסיסיים שלו כדי להתקיים.

מיכאל איתן: כשאנחנו מדברים היום על זכויות אזרח בחברה דמוקרטית, אנחנו לא אומרים רק שניתן לו את הזכות הפורמלית להשתתף בהצבעה, אנחנו רוצים לתת לו להיות שותף בהכרעה, להיות עם תובנה, להיות חלק מחברה שמכריעה את גורלה כשהוא אחד מהם והוא יכול לתרום.

מיכאל איתן: אדם שאין לו יכולת להבטיח את הקיום המינימלי שלו ואין לו ההכנסה המינימלית, ברור שהוא לא יכול להיות אזרח תורם בחברה מודרנית, מתקדמת, ששמה לעצמה למטרה להיות חברה דמוקרטית.

מיכאל איתן: מצד אחר אנחנו לא רוצים בשום פנים ואופן להביא אנשים למצב שהם יוכלו להרשות לעצמם לא לדאוג לעניינים הבסיסיים שלהם ולהיות סמוכים על הקופה הציבורית ולחיות בלי שהם ידאגו לעצמם.

מיכאל איתן: והפתרון - מצד אחד צריך לשמור כמובן על רמה מינימלית של יכולת קיום כלכלית לכל אדם, אבל מטבעם בני-אדם רוצים יותר.

מיכאל איתן: על ה"רוצים יותר" החברה צריכה לעבוד.

מיכאל איתן: ה"רוצים יותר", המוטיבציה להתקדם, לשכלל, להתקדם עם הרצון הפרטי, בסופו של דבר זה תורם גם לרצון הכללי ולרווחת כולם.

מיכאל איתן: התפקיד של המדינה בעניין הזה הוא ליצור את התנאים.

מיכאל איתן: יש רק דרך אחת ליצור את התנאים: לחנך, לתת השכלה, לתת אפשרויות לעבודות יותר מתוחכמות ולהעלות את הרמה.

מיכאל איתן: אין דרך מלבד זו.

מיכאל איתן: לכן, בצד המהלכים שעושים כל הזמן, לתת, לסייע, לתמוך - צריך לתת בראש ובראשונה את החכות, כדי שאלה שזקוקים לדגים יוכלו לדוג לבד.

מיכאל איתן: הם יעשו את זה בדרך היותר-טובה, היותר-מוצלחת, והיבול שיקצרו ישרת את החברה כולה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת איתן.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 28), התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': אני מוסיף להצבעה את חבר הכנסת בן-ששון.

יצחק אהרונוביץ': 21 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 28), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שתי הודעות לוועדת הכנסת:

): אני מודיעה על חילופי אישים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות: במקום חבר הכנסת אפרים סנה יכהן חבר הכנסת יורם מרציאנו.

): ברכות.

): ועדת הכנסת קבעה את הוועדות האלה לדיון בהצעות חוק, כדלקמן: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון – תיקוני חקיקה), שמספרה 84/17, הצעתה של חברת הכנסת אורית נוקד, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): כמו כן סוכם כי יושב-ראש ועדת הכספים, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, יוזמן לדיונים הללו.

מנחם בן-ששון: בשמחה.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 56) (ביטול כתב אישום בידי פרקליט צבאי), התשס"ו-2006, הצעת חוק ממשלתית שמספרה 247, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): אני מודה ליושב-ראש.

): [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/266).

): ]

יצחק אהרונוביץ': הנושא הבא: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 91), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את השר המקשר, יעקב אדרי, להציג את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קצבת הנכות הכללית משולמת בהתאם לפגיעה שנגרמה לאדם בכושרו להשתכר, או בכושרו לתפקד במשק הבית – לגבי עקרת בית.

יעקב אדרי: הוראות חוק הביטוח הלאומי בעניין זה מבחינות בין אשה נשואה שאינה עובדת מחוץ למשק-ביתה, המוגדרת "עקרת בית", לבין מי שאינה נשואה.

יעקב אדרי: הואיל ועקרת בית אינה משתכרת ואינה עובדת אלא במשק ביתה, נקבעו לפי החוק כללים שונים הבוחנים רק את הירידה ביכולתה של עקרת הבית לתפקד במשק ביתה.

יעקב אדרי: הכללים השונים חלים על אשה מעת שנישאה אף אם טרם נישואיה היתה זכאית לקצבת נכות בגלל פגיעה בכושר ההשתכרות.

יעקב אדרי: ואולם, אם טרם נישואיה נבחן כושרה להשתכר שלא כ"עקרת בית", ונמצא שהיא זכאית לקצבה, ואילו לאחר נישואיה נבדקה מחדש – הפעם כעקרת בית – ונמצא כי כושרה לתפקד במשק הבית אינו מזכה אותה בקצבה, במקרים מעין אלו הנישואין לבדם גורמים לביטול הקצבה או להפחתתה, וזאת אף שלא חל שינוי של ממש במצבה הבריאותי של האשה.

יעקב אדרי: כדי למנוע את המצבים שתוארו לעיל, מוצע לתקן את הגדרת "עקרת הבית" שבסעיף 195 לחוק הביטוח הלאומי ולהחריג מתחולתה את מי שכבר שולמה לה קצבת נכות חודשית לפני שהפכה לעקרת בית כהגדרתה בחוק.

יעקב אדרי: אשר על כן, אני מציע לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר המקשר יעקב אדרי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לדיון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טלב אלסאנע - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, שוב אנחנו תומכים בהצעת החוק, אבל שלא ייווצר הרושם שהממשלה מתחילה באמת לתקן את דרכה בנושאים הכלכליים-החברתיים.

ג'מאל זחאלקה: שתי ההצעות הן בעצם תיקון של עיוותים.

צבי הנדל: מאוד חשוד בעיני - - - זה טוב מדי.

ג'מאל זחאלקה: זה חשוב מאוד, אני לא מזלזל באף הצעת חוק, אבל צריך להעמיד דברים בפרופורציה.

ג'מאל זחאלקה: זו טיפה בים, חבר הכנסת הנדל.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מדברים על טיפה בים.

ג'מאל זחאלקה: לא ראיתי את הממשלה עולה כאן ומציעה להחזיר את קצבאות הילדים, קצבאות הזיקנה וכל הקצבאות שקוצצו בצורה דרסטית, למה שהיו.

ג'מאל זחאלקה: לא ראיתי שהממשלה מביאה הצעות חוק לצמצום התאוצה המסוכנת בפערים החברתיים.

ג'מאל זחאלקה: לא ראיתי שהממשלה מציעה הצעות חוק לשים מקלות בגלגלים של הרכב או של הקטר שדוהר ליעד של אפרטהייד כלכלי בארץ, שיחיו כאן, נוסף על זה שיש יהודים וערבים, שני עמים – עניים ועשירים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צועדים למצב של אפרטהייד כלכלי, ויש מצבים כאלה - שני עולמות, שהפערים ביניהם הם כבר לא פערים כמותיים אלא פערים איכותיים.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת זחאלקה, אתה לא מתכוון לחוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: לא, אני אומר שזאת טיפה בים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שינוי כיוון.

ג'מאל זחאלקה: אף שאלה חוקים חשובים, זה לא שינוי כיוון.

ג'מאל זחאלקה: אלה תיקונים קטנים פה ושם, טיפה בים.

ג'מאל זחאלקה: בזה מדובר.

ג'מאל זחאלקה: דרוש כאן שינוי כיוון, דרוש שינוי שיעצור את העלייה המתמדת בפערים החברתיים, משהו שירסן את המדד המשתולל של האי-שוויון בארץ, משהו שירסן את הבנקים, משהו שייצור מקומות תעסוקה שוויוניים, משהו שייצר צמיחה עם כיוון חברתי ולא צמיחה דיפרנציאלית לעשירים בלבד.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שנחוץ, ולכן אנחנו תומכים בזה אבל אנחנו מדגישים שזאת טיפה בים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ואסל טאהא - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנא סוייד - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהים צרצור - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גבאי נוכח?

אליהו גבאי: מוותר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אביגדור יצחקי, בבקשה.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי בעיקר, חברי הכנסת, אני חושב שיש הרבה עיוותים בחוק הביטוח הלאומי, אבל צריך ליישר אותם, וזאת הסנונית הראשונה.

אביגדור יצחקי: הדבר השני שרציתי, חבר הכנסת זחאלקה, לציין הוא באמת החריצות של חברי הכנסת שיושבים כאן בשעה זו, אף שכולם יודעים שאלה הצעות חוק שמקובלות על כל חברי הבית.

אביגדור יצחקי: אני רוצה באמת לציין זאת לטובה.

אביגדור יצחקי: יישר כוח.

אביגדור יצחקי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 19 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 91), התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 19 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 91), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לנושא הבא: שאילתות ותשובות לשרת החינוך, שנמצאת אתנו.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את שרת החינוך יולי תמיר לבוא ולהשיב על השאילתות.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דוד טל שאל את שרת החינוך ביום ד' בסיוון התשס"ו (31 במאי 2006):

יצחק אהרונוביץ': לפי מחקר חדש של הרשות למלחמה בסמים, 16% מתלמידי כיתות ו' עד י"ב בישראל, פי-שניים ממספרם לפני ארבע שנים, שואפים טיפקס, דבק מגע וגז מזגנים.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – למה מייחס משרדך גידול זה?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': אילו פעולות נקט משרדך בארבע השנים האחרונות לצמצום השימוש בסמים?

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': מה יעשה משרדך כדי למגר כליל את התופעה?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: הנתונים שבידי משרד החינוך מבוססים על סקרים ומחקרים הנעשים על-ידי גופי מחקר מקצועיים, וביניהם המחקרים של הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

יולי תמיר: מהסקר האחרון של הרשות עולה, ש-15.

יולי תמיר: 8% מהתלמידים גילאי 18-12 דיווחו על שימוש בחומרים נדיפים - פעם אחת לפחות בשנה האחרונה - לעומת 7.4% בסקר של 2001.

יולי תמיר: עם זאת, נתונים נוספים מצביעים על ירידה ובלימה של השימוש בסמים לא חוקיים - 9.9% דיווחו על שימוש בסם לא חוקי כלשהו בשנה האחרונה, לעומת 10.5% ב-2001.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: שלושה מאפיינים של השימוש בחומרים נדיפים מקשים את עבודת המניעה.

יולי תמיר: האחד הוא הנגישות לחומרים הללו, הנמצאים בכל בית פרטי ומוסד ציבורי - גז, דבק, דלק וכו', השני הוא היותם חומרים חוקיים, הנמצאים בשימוש יומיומי למטרות לגיטימיות, והשלישי הוא מחירם הנמוך.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: משרד החינוך מפעיל בבתי-הספר תוכניות מניעה מגוונות בנושאי סמים, אלכוהול וטבק.

יולי תמיר: תוכניות אלה הן בגדר חובה במערכת החינוך העל-יסודי.

יולי תמיר: מטרתן לסייע לתלמידים לטפח אורח חיים בריא, השולל את השימוש לרעה בחומרים פסיכו-אקטיביים כלשהם, חוקיים ובלתי חוקיים.

יולי תמיר: התוכניות מתמקדות בטבק, באלכוהול ובסמים.

יולי תמיר: תוכניות מניעה ראשוניות מועברות מגיל הגן עד כיתה י"ב.

יולי תמיר: בבית-הספר היסודי תוכניות המניעה הן חלק מתוכניות "כישורי חיים".

יולי תמיר: חוזרי המנכ"ל מחייבים את בתי-הספר העל-יסודיים להעביר תוכניות מניעה ולמנות מוביל בית-ספרי בנושא סמים, שתפקידו לרכז את הפעילות בנושא בבית-הספר.

יולי תמיר: בשנתיים האחרונות פותחה תוכנית למניעה שניונית, המיועדת לתלמידים בסיכון גבוה.

יולי תמיר: תוכנית זו יושמה השנה לראשונה בכמה בתי-ספר, בהצלחה רבה.

יולי תמיר: לאור הנתונים על העלייה בשימוש בחומרים נדיפים בקרב תלמידים, שוקד השירות הפסיכולוגי-הייעוצי במשרד החינוך, בשיתוף הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, על גיבוש ערכה חדשה לבתי-הספר, הכוללת מידע רב וחומרי למידה והדרכה בנושא החומרים הנדיפים.

יולי תמיר: הערכה מבוססת על ידע ומחקר מהארץ ומהעולם, ותכלול חוברת ותקליטור ובו הפעלות לתלמידים והדרכה להורים.

יולי תמיר: הערכה תופץ לבתי-הספר בשנת הלימודים הקרובה.

יולי תמיר: 4.

יולי תמיר: ההתמודדות עם תופעת השימוש לרעה בחומרים פסיכו-אקטיביים מחייבת מדיניות כוללת, בתיאום עם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול ועם כל משרדי הממשלה הנוגעים לנושא - משרדי החינוך, הרווחה, הבריאות, המשפטים והמשטרה.

יולי תמיר: זאת, לביצוע פעולות בתחום המניעה וההסברה, פעולות החקיקה והאכיפה, הטיפול והשיקום בקרב החברה הישראלית בכלל.

יולי תמיר: משרד החינוך הוא שותף פעיל בכל הוועדות הבין-משרדיות בנושא זה ובוועדה למלחמה בנגע הסמים של הכנסת.

יולי תמיר: חברת הכנסת שרה מרום-שלו שאלה את שרת החינוך ביום י"א בסיוון התשס"ו (7 ביוני 2006): בערים רבות פועלים בתי-ספר עם ריכוז גדול של תלמידים ממוצא אתיופי, בניגוד לגישת האינטגרציה והמכסות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מה היא מדיניות משרדך כיום בנוגע לריכוז תלמידים ממוצא אתיופי בבתי-הספר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: האם נבדקה הצלחת תלמידים ממוצא אתיופי בבתי-ספר כאלה לעומת הצלחתם בבתי-ספר עם ריכוז נמוך יותר?

יולי תמיר: אכן, המצב הוא שיש בתי-ספר עם ריכוז גבוה של תלמידים ממוצא אתיופי, והדבר נובע משני טעמים.

יולי תמיר: הטעם הראשון הוא שהקהילה האתיופית קובעת את מקום מושבה היום על-פי שיקול דעתה, והיא נוטה להתקבץ בשכונות מסוימות.

יולי תמיר: כתוצאה מכך, יש שכונות שבהן יש יותר ילדים ממוצא אתיופי מאשר בשכונות אחרות.

יולי תמיר: המשתנה השני, שבו אני מנסה להיאבק כבר הרבה שנים וללא הצלחה, הוא שהגורמים הרבניים אומרים לבני הקהילה, שהם יקבלו את אישור הגיור רק אם הילדים ילכו לבתי ספר ממלכתיים-דתיים.

יולי תמיר: כתוצאה מכך, לא רק שהילדים גרים באותה שכונה, הם גם הולכים לאותו בית-ספר, בדרך כלל בית-הספר הממלכתי-דתי.

יולי תמיר: כך, ריכוז הילדים אכן גדול יחסית בחלק מבתי-הספר האלה.

יולי תמיר: אנחנו נותנים סיוע מיוחד, כמו לכל ילד עולה, לילדים ממוצא אתיופי גם אם הם ילידי הארץ.

יולי תמיר: גם אם הם נולדו בארץ הם זכאים לאותה תמיכה.

יולי תמיר: אבל אין ספק שבית-ספר כזה, שיש בו ריכוז, מוטל עליו עול קליטה יותר גדול מבית-ספר אחר.

יולי תמיר: הייתי שמחה, ואנחנו גם מעודדים פיזור ילדים בין בתי-הספר, אבל ראשית, אם יש רק בית-ספר ממלכתי-דתי אחד כולם יהיו בו, כי הם לא מוכנים ללכת לבית-ספר שימנע את הגיור שלהם; ושנית, אם המרחק מאוד גדול, הנטייה היא ללמוד בתוך השכונה.

צבי הנדל: זה רעל.

יולי תמיר: זה לא רעל, זאת אמת.

יולי תמיר: אתם עושים עוול גם לבתי-הספר הממלכתיים-דתיים וגם לילדים.

יולי תמיר: צר לי שזה המצב.

צבי הנדל: אולי הם רוצים לממלכתי-דתי, ולא בגלל מה שאת אומרת?

יולי תמיר: תן להם חופש, אל תאיים עליהם.

יולי תמיר: חבר הכנסת הנדל, אם היו אומרים, תבחרו, ואתם יכולים לעבור גיור אם אתם לומדים בממלכתי או בממלכתי-דתי, לא הייתי מתערבת בבחירתם, אבל לא זה המצב.

יולי תמיר: בעבר קבענו קריטריונים והיה רף עליון, שלא יתקבל יותר מאחוז מסוים של ילדים.

יולי תמיר: זה נתפס כסוג של אפליה ולכן הרף הוסר, והתוצאה היא זו שאת מדברת עליה עכשיו.

יולי תמיר: לצערי, אין פה פתרון מושלם, כך וגם כך יש קשיים, ואנחנו משתדלים לסייע להם.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשרה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת שרה מרום-שלו מסתפקת?

שרה מרום שלו: כן.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שרת החינוך ביום י"ח בסיוון התשס"ו (14 ביוני 2006): פורסם ב"מעריב" ב-6 ביוני 2006, כי כמחצית מספרי הלימוד הנלמדים בבתי-הספר לא אושרו על-ידי משרדך.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': כיצד אכף המשרד עד עתה את אישורם של הספרים?

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': מדוע הגיעו הדברים לידי כך שכמחצית מהספרים אינם מאושרים?

יצחק אהרונוביץ': 5.

יצחק אהרונוביץ': מה ייעשה למיגור התופעה?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: הנתון שפורסם אינו מדויק.

יולי תמיר: בדוח מבקר המדינה מס' 49 דווח על סקר שנערך בכיתות ב', ו', ח' וי"א, שהתבסס על 40 רשימות ספרים - עשר רשימות לכל אחת משכבות הגיל.

יולי תמיר: מהסקר עולה, שבכיתה ב' 80% מהספרים מאושרים, בכיתה ו' – 79%, בכיתה ח' – 74%, ובכיתה יא' – 34% מהספרים מאושרים, ולא מחציתם, כפי שפורסם בסקר.

יולי תמיר: בתי-הספר התבקשו לציין אם יש ברשימותיהם ספרים שאינם מאושרים.

יולי תמיר: גם אם בית-הספר ציין ספר אחד בלבד שאינו מאושר, נקבע בסקר שבית-הספר מלמד מספרים שאינם מאושרים.

יולי תמיר: על כן הנתון הוא מעוות.

יולי תמיר: 2, 4.

יולי תמיר: משרד החינוך תובע בחוזר מנכ"ל, שבתי-הספר ישתמשו אך ורק בספרי לימוד מאושרים.

יולי תמיר: עם זאת, בעיקר בחינוך העל-יסודי, לא תמיד זמינים ספרים מאושרים בכל המקצועות הנלמדים בשכבות הגיל, ולעתים אין מנוס אלא להשתמש בספרים שאומנם לא אושרו אך נמצאו מתאימים וראויים ללימוד על-ידי המורים במקצועות השונים.

יולי תמיר: 3, 5.

יולי תמיר: משרד החינוך מפעיל מערך בדיקה ובקרה באשר להתאמת ספרי הלימוד הנלמדים בבתי-הספר לספרים המאושרים.

יולי תמיר: ממצאי הבקרה משמשים את המשרד לצורכי אכיפה ואיסוף מידע על השימוש בספרי הלימוד במערכת החינוך.

יולי תמיר: בשנה האחרונה המשרד מוביל הליך של שיפור ועלייה בשיעור השימוש בספרים מאושרים, ובכוונתי לעודד מגמה זו.

יולי תמיר: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי שאל את שרת החינוך ביום כ"ה בסיוון התשס"ו (21 ביוני 2006):

יולי תמיר: ב-13 ביוני 2006 פורסם ב"מעריב", שנגיד בנק ישראל קרא במפתיע להעלות בשיעור חד את שכר הלימוד באוניברסיטאות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם הדבר נכון?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – האם יפעל משרדך למניעת העלאה של שכר הלימוד, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: כידוע, הוקמה ועדה על-ידי ראש הממשלה, שר האוצר ואנוכי שתדון בכל נושא ההשכלה הגבוהה, לרבות שכר הלימוד.

יולי תמיר: הוועדה הזאת תבחן את כל הנושאים, וכשתגיע הוועדה לדון בשכר הלימוד, גם הסטודנטים, למרות מחאתם הנוכחית, שטעות ביסודה, ישותפו בדיונים.

יולי תמיר: תחליט הוועדה את אשר תחליט, ואז נוכל להציג בפניך את מסקנותיה.

יולי תמיר: יש לי גישה ברורה בעניין, פרסמתי אותה, הבהרתי אותה, והיא קרויה השיטה האוסטרלית, שאכן יש בה העלאת שכר לימוד, אך במקביל - מתן הלוואות ארוכות טווח בתנאים מאוד נוחים.

יולי תמיר: לא ברור שעמדתי תתקבל, יש כמה עמדות בוועדה, ואני מניחה שיהיה ויכוח גדול בנושא הזה.

יולי תמיר: כשתכריע הוועדה אפשר יהיה להתווכח על מסקנותיה.

יולי תמיר: כרגע הוויכוח הוא על ביצה שטרם נולדה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סלומינסקי, שאלה נוספת?

ניסן סלומינסקי: גברתי השרה, תודה רבה על תשובתך.

ניסן סלומינסקי: שאלתי: ראשית, האם בהצעה שאת מניחה שתתקבל יש איזה דירוג לפי המצב הסוציו-אקונומי של הסטודנטים?

ניסן סלומינסקי: שנית, כשאת מדברת על סטודנטים, האם ההגדרה היא רק אוניברסיטאות או ההגדרה קצת יותר כוללת?

ניסן סלומינסקי: יש סטודנטים שלומדים לא באוניברסיטאות אלא במכונים שמלמדים תורה או לימודי יהדות, וגם הם משלמים סכומי עתק.

ניסן סלומינסקי: האם ההנחות האלה יחולו גם עליהם?

ניסן סלומינסקי: תודה.

יולי תמיר: אתה דורש ממני לענות על דבר שטרם אירע וקשה לי להשיב לך.

יולי תמיר: הוועדה עוסקת במוסדות להשכלה גבוהה ורק בהם.

יולי תמיר: האם יחליטו אחר כך להחיל את המסקנה גם על היתר?

יולי תמיר: אינני יודעת.

ניסן סלומינסקי: מה דעתך?

יולי תמיר: לדעתי זה צריך לחול על המוסדות להשכלה גבוהה בלבד, על האוניברסיטאות והמכללות.

יולי תמיר: אפשר לשקול, אבל שיהיה ברור לך, שאם נפתח את נושא הישיבות, נפתח אותו גם בתמיכה בבני הישיבות ובכל שאר הנושאים.

יולי תמיר: אני לא בטוחה שתהיה התלהבות גדולה דווקא מהמחנה שלך לפתוח את העניין באופן כולל, אבל אם תרצו, גם זה יעלה על שולחננו.

צבי הנדל: הוא מאוד בעד.

יולי תמיר: לגבי המדרג הסוציו-אקונומי, בהצעתי, שעדיין לא התקבלה ואפילו לא נדונה, כי עדיין אין ועדה, אין מדרג סוציו-אקונומי.

יולי תמיר: כל אחד זכאי לקחת את ההלוואה.

יולי תמיר: ההחזר הוא אחוז מההשתכרות של הלווה.

יולי תמיר: זאת אומרת, המדרג הוא עתידי.

יולי תמיר: נניח שבא סטודנט ממעמד סוציו-אקונומי מאוד נמוך, למד באוניברסיטה הנדסת מחשבים, סיים את לימודיו ומרוויח 100,000 שקלים לחודש, הוא משלם, מחזיר את ההלוואה על ההשכלה.

יולי תמיר: מצד שני, בא אדם מאוד מבוסס ולמד פילוסופיה סינית, והוא משתכר 2,000 שקלים לחודש - הוא לא מחזיר.

יולי תמיר: זאת אומרת שהצדק הוא קדימה, ולא אחורה – כפי שנהוג, דרך אגב, בכל העולם במלגות ובהלוואות לשכר לימוד.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, חל רק על הסטודנט ולא על הבית שיכול לעזור לו.

יולי תמיר: בדיוק.

יולי תמיר: נכון.

יולי תמיר: הוא משחרר את ההורים מהתביעה לעזור לסטודנט, ומדבר על ההשתכרות העתידית שלו.

יולי תמיר: אני חושבת שזה צודק, כי אם אדם בא ממצוקה ומרוויח היום סכום ניכר, אין סיבה שהוא לא ישיב למדינה חלק ממה שהיא השקיעה בו.

יולי תמיר: ההנחה היא שזה פרוגרסיבי קדימה ולא פרוגרסיבי אחורה.

יולי תמיר: כאמור, זאת הצעתי, והיא טרם נדונה.

יולי תמיר: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שרת החינוך ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): פורסם באתר האינטרנט Ynet ב-21 במאי 2006, כי אחד מכל חמישה תלמידי כיתה י' מעשן, ולפיכך משרד החינוך מקיים עשרות סדנאות גמילה מעישון לתלמידי תיכון.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם נכון הדבר?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – האם קיימת תוכנית ביקורת לגבי הצלחת הסדנאות?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם נשקל לקיים סדנאות כבר בבתי-הספר היסודיים? 4.

יולי תמיר: מה הם הנהלים לגבי עישון בשטח בתי-הספר?

יולי תמיר: אכן, לצערי מספר רב של תלמידים מתנסים בעישון.

יולי תמיר: אנחנו מנסים להפעיל כמה תוכניות שמלמדות את התלמידים על הסכנה שבעישון.

יולי תמיר: חלקן נעשות במסגרת שיעורי חברה או דיונים כיתתיים.

יולי תמיר: יש סדנאות אנטי-עישון במקומות שבהם התופעה נבחנה ונמצאה חמורה במיוחד, למשל בכפרי הנוער בתנאי פנימייה יש יותר נטייה לעשן, כי לפחות מהססים לעשן בבית.

יולי תמיר: נאמר את האמת, היקף התופעה הוא ברמה הלאומית, והייתי שמחה אם גם משרד הבריאות היה שותף לפעילות כלשהי נגד עישון בכלל, לא רק בקרב בני נוער.

יולי תמיר: יותר ויותר מקומות בעולם עוסקים בהוצאת העישון מכלל הנורמטיביות החברתית.

יולי תמיר: אי-אפשר לעשות את זה בקרב התלמידים בלבד.

יולי תמיר: זאת אומרת, צריך לעשות מהלך חברתי, כי כשנער או נערה יוצאים מבית-ספר ומעשנים בחוץ, זאת בעיה.

יולי תמיר: אם יהיה פה מצב כמו באנגליה, שבפאבים ובמסעדות אסור לעשן, יעשנו פחות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורי אריאל, שאלה נוספת.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, תודה על התשובה עד כה.

אורי אריאל: ראשית אני מפנה את תשומת לבך, סגן היושב-ראש, וגם את תשומת לבך, גברתי השרה, לתאריכי השאילתות.

אורי אריאל: בעיקר זה קדימה, כמו החזר הלוואות – אנחנו נדבר על החזר השאילתות הבאות, לא על אלה שעברו.

אורי אריאל: האם משרדך יוכל לנהל מערכת הסברה כוללת, יוזמת, אקטיבית, כדי להקטין את תופעת העישון בקרב התלמידים?

יולי תמיר: אני אשקול את זה בחיוב.

יולי תמיר: כפי שאמרתי, אשמח לעשות את זה יחד עם משרד הבריאות, כי אני לא חושבת שזה מבודד.

יולי תמיר: יש בעיה של מורים מעשנים.

יולי תמיר: דרך אגב, גם שר הבריאות מעשן, ואנחנו מנסים לשכנע אותו, בסדנאות בממשלה, לא לעשן.

יולי תמיר: יש תופעה חברתית של עישון, שמאוד קשה לצאת נגדה בבתי-הספר לבדם, ואנחנו מנסים לעשות זאת כמיטב יכולתנו.

יולי תמיר: יש יום ללא עישון, שבמסגרתו אנחנו מעבירים בבתי-הספר סדנאות ומעלים את הנושא על סדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': אני מבין שאתה מבקש להקדים את השאילתות, שלא יהיו בשעה כזאת.

אורי אריאל: אני מתייחס לתאריך השאלה ולתאריך התשובה.

אורי אריאל: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה שאל את שרת החינוך ביום ב' בתמוז התשס"ו (28 ביוני 2006): לפי דוח מבחני המיצ"ב האחרון, חלה ירידה בציונים ברוב המקצועות.

אורי אריאל: כ-60% מתלמידי חטיבות הביניים במגזר היהודי טוענים שהמורים אינם מעודדים אותם ואינם עוזרים להם, ורק 45% ציינו כי המורים מאמינים בהצלחתם.

אורי אריאל: כמו כן, מחצית מתלמידי חטיבות הביניים דיווחו על בעיות משמעת רבות.

אורי אריאל: רצוני לשאול: 1.

אורי אריאל: האם נכון הדבר?

אורי אריאל: 2.

אורי אריאל: אם כן – אילו צעדים יינקטו לשינוי המצב?

יולי תמיר: השנה היתה לכאורה ירידה בציוני המיצ"ב.

יולי תמיר: פרופסור מיכל בלר, שהיא ראש המרכז למדידה והערכה בחינוך, הסבירה שבמשך תקופה ארוכה היתה בעיה במדידה ובהשוואה הבין-שנתית בציונים, כלומר נוצר מצב שלמעשה קבוצות המדגם הן לא קורלטיביות, ולא נשתלו בשאלות המיצ"ב שאלות רצף.

יולי תמיר: קשה מאוד להשוות את התוצאות משנה לשנה, לכן השמחה – וגם העצב – היו אולי מוגזמים ומיותרים.

יולי תמיר: אנחנו עוברים תהליך של כיול שאלונים ומחזירים את המיצ"ב למה שהוא היה אמור להיות: כלי מדידה בית-ספרי.

יולי תמיר: המיצ"ב נועד לאפשר למורה לדעת מה קורה בכיתה.

יולי תמיר: הוא התעוות והפך כלי שבעצם דירג בתי-ספר, עשה הרבה מאוד רעש ציבורי והיתה לו משמעות פדגוגית מעטה מאוד.

יולי תמיר: אנחנו חוזרים למיצ"ב ככלי פנימי פדגוגי.

יולי תמיר: פחות מעניין אותי לדרג את בתי-הספר, הרבה יותר חשוב שהמורה בכיתה ידע מה מצב הילדים הלומדים, וזה מה שיהיה עכשיו במקצועות השונים, באופן אחר לגמרי – הרבה יותר פנימי, הרבה יותר בית-ספרי, והרבה יותר נכון מבחינה חינוכית.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מג'אדלה, שאלה נוספת?

גאלב מג'אדלה: אני רוצה להסתפק בתשובה של השרה, אדוני היושב-ראש, ולהודות לה על התשובה ועל היעילות.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006): פורסם, כי שתי תלמידות כיתה ו' מבית-הספר "שושנים" באופקים נמצאו בתוך שדה מוקשים בעת טיול שנתי לנחל ג'ילבון.

גאלב מג'אדלה: רצוני לשאול: 1.

גאלב מג'אדלה: האם הידיעה נכונה?

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: אם כן – האם נעשה תחקיר של האירוע?

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: מה ייעשה למניעת מצבים כאלה בעתיד?

יולי תמיר: 1.

יולי תמיר: אומנם היתה תקלה חמורה בטיול: שתי נערות עזבו את המסלול בלא אישור ונקלעו לשדה מוקשים מסומן.

יולי תמיר: מובן שהיה תהליך של חילוץ.

יולי תמיר: 3-2.

יולי תמיר: נערך תחקיר.

יולי תמיר: מנהל בית-הספר הוזמן לבירור, וניתנה גם הנחיה לרענן את כל הנחיות הביטחון בטיולים.

יולי תמיר: יש לנו קושי – אתה הלוא ליווית טיולים כמוני – מדי פעם תלמידים, דווקא הבוגרים שבהם, מחליטים לעשות דין לעצמם.

יולי תמיר: אנחנו עושים תדרוך לכל בית-ספר שיוצא לטיול.

יולי תמיר: אנחנו משתדלים לדבר אל התלמידים, להסביר להם שמורה או שניים-שלושה מלווים לא יכולים לרוץ אחרי כל תלמיד, וסטייה מהשביל היא הרבה פעמים מסוכנת.

יולי תמיר: לא תמיד אנחנו מצליחים בכך, לצערי הרב, ויש לנו מקרים כאלה מפעם לפעם.

יולי תמיר: בכל מקרה, גם המנהל של בית-הספר הזה וגם כל מדריכי הטיולים קיבלו רענון בנושא.

יולי תמיר: כמו שאמרתי, זה לא תמיד מועיל, כי עדיין יש תקלות בתחום הזה.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, חבר הכנסת סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, גברתי השרה, על התשובה, תשובה טובה ומספקת לגופו של עניין.

ניסן סלומינסקי: שאלתי הנוספת היא, האם לא הגיע הזמן – ואולי זאת לא המסגרת של המשרד שלך – שבמקום לנסות לתדרך את הילדים, ולא תמיד זה הולך כמו שאנחנו רואים, לנסות ולהתחיל לאט לאט לפרק את שדות המוקשים האלה.

ניסן סלומינסקי: נרוויח גם שטח וגם נמנע סיכון חיי אדם, ובעיקר חיי ילדים.

יולי תמיר: חבר הכנסת סלומינסקי, אתה צודק במאה אחוז, אבל לצערי, ורק היום אנחנו נמצאים במצב כזה, זה לא תמיד שדה מוקשים.

יולי תמיר: ילדים הולכים, פתאום הם מקצרים את הדרך, הם הולכים לאיבוד, חס וחלילה נופלים, ויש לנו קושי.

יולי תמיר: הרבה פעמים אומרים: אל תוציאו טיולים.

יולי תמיר: אני מסרבת לקבל את זה, אני חושבת שטיולים זה דבר מאוד חשוב, וטיולי שטח זה דבר חשוב במיוחד.

יולי תמיר: אנחנו משתדלים להימנע מתקלות.

יולי תמיר: יחסית למספר המטיילים, אנחנו עומדים בזה, אבל זה לא תמיד מתאפשר ואנחנו עושים כל מאמץ, וגם עכשיו, לצערי, יש תקלות.

יולי תמיר: חבר הכנסת נסים זאב שאל את שרת החינוך ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006): פורסם, כי בית-הספר מרשת החינוך לילדי עולים "שובו" בכפר-סבא פועל בבניין מגורים קטן, וזאת בגלל התנגדותם של גורמים בעירייה לקיום בית-הספר, אף שהוא ברמת לימודים גבוהה והורים רבים חפצים בו.

יולי תמיר: רצוני לשאול: האם יוקצה מבנה הולם לבית-הספר, ואם לא – מדוע?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כפי שנמסר לי, לא ניתן רשיון להפעיל את בית-הספר במבנה ברחוב מבצע יהונתן 5 בכפר-סבא, הואיל והמבנה לא התאים לקיומו של בית-ספר - לשכת הבריאות נתנה את אישורה עד סוף תשס"ו בלבד - וכן היתה התנגדות של הוועדה לתכנון ובנייה, הרשות המקומית ומינהל הפיתוח במשרד החינוך.

יולי תמיר: בתשס"ז עבר בית-הספר למבנה אחר, אך טרם הסדיר את כל הנושאים הכרוכים בקבלת רשיון, כמו בטיחות, בריאות וכו'.

יולי תמיר: לפיכך הוצא לבית-הספר צו סגירה במשכנו החדש, רחוב החרושת 10.

יולי תמיר: ברצוני להדגיש, שמשרד החינוך נוהג בכל בתי-הספר על-פי אותן אמות מידה.

יולי תמיר: לבית-הספר הפועל ללא רשיון ואינו מצליח להמציא את האישורים המתאימים מוצא צו סגירה.

יולי תמיר: חבר הכנסת יעקב כהן שאל את שרת החינוך ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006): נודע לי, כי בתחילת חודש יולי קיצץ משרדך, ללא הודעה והידברות מוקדמת, את סעיף תל"י ב-25% - מכ-120 שקלים ל-90 שקלים לתלמיד, ובאופן רטרואקטיבי מתחילת השנה.

יולי תמיר: בעבר עמד התקצוב לפי סעיף זה על סך 350 שקלים.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: האם הידיעות נכונות?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: אם כן – מדוע קוצץ הסעיף ללא הודעה מוקדמת ובצורה רטרואקטיבית?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם יתוקן המצב, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: התקציב לתגבור לימודי יהדות הוא תקציב תמיכה והוא מטופל בנוהל תמיכות.

יולי תמיר: ככלל, תקציב תמיכה למוסד או לתלמיד אינו קבוע משנה לשנה, כי גודל התמיכה לא קבוע, ואנחנו יכולים כמובן להחליט מה גודל התמיכה השנתית כאשר ידועים לנו שני משתנים שמשתנים משנה לשנה - סך הכול הסכום המיועד וכמות הפונים.

יולי תמיר: ככל שכמות הפונים עולה ומספר הילדים המבקשים את השירות עולה, מספר התמיכות למוסד או לילד קטן, וכך קרה גם השנה.

יולי תמיר: שילמנו מקדמות לתמיכות כמיטב יכולתנו.

יולי תמיר: לקראת סוף השנה תיערך כמובן בחינה נוספת והתקציבים יועברו על-פי התקנות, על-פי הקריטריונים ולפי הסכום שהוקצה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, רוצה שאלה נוספת?

צבי הנדל: - - -

יצחק אהרונוביץ': אי-אפשר.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יכול לאפשר, כי זה לא נהוג.

צבי הנדל: - - -

יצחק אהרונוביץ': אולי תקבע תקנון חדש?

יצחק אהרונוביץ': לא, אתה לא יכול.

יצחק אהרונוביץ': רק השואל.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: גברתי השרה, את מודעת לשאלה, שיש כאן קיצוץ של 75%.

יעקב כהן: אני חושב שזה דבר שאין לו תקדים.

יעקב כהן: בין היתר, הבעיה היא שהקריטריונים כאן השתנו, והם בלתי שוויוניים.

יעקב כהן: התקציב היה בעבר ממשרד הדתות, והוא עבר ממשרד הדתות עם הבטחה.

יעקב כהן: הוא עבר עקב כך שהיועץ המשפטי אמר שיש כפל תשלומים, והוא הבטיח שלא תרד אגורה מהתמיכה.

יעקב כהן: בינתיים, ירדנו ב-75%, וקבעו קריטריונים בלתי שוויוניים, עם עדיפות לאלה שלא להם היה התקציב מיועד במשך שנות קיום המדינה.

יעקב כהן: אני חושב שזה דבר שצריך לבאר אותו בהרחבה, וזה לא על רגל אחת.

יעקב כהן: כבר חצי שנה אנחנו, מנהלי המוסדות, רוצים להיפגש עם השרה בנושא וללבן את הנושא.

יעקב כהן: חבל שלא נפגשנו.

יעקב כהן: הייתי רוצה לדעת מה המצב בשנה הבאה ואילו קריטריונים יש, והאם הם שוויוניים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, הבנו את השאלה, אבל זו באמת שאלה ארוכה מאוד.

יצחק אהרונוביץ': השרה הבינה.

יעקב כהן: ניסיתי להיפגש במשך החצי שנה, וכל הניסיונות עלו בתוהו - וחבל מאוד.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יולי תמיר: חבר הכנסת, התקציב קוצץ ב-25% ולא ב-75% גם לפי דבריך.

יעקב כהן: זה ירד מ-350 שקל ל-90 שקל.

יולי תמיר: זה לפי דבריך.

יולי תמיר: אני מצטטת את שאלתך.

יעקב כהן: הוא היה בעבר - - -

יולי תמיר: חבר הכנסת יעקב כהן, אני קוראת את דבריך.

יעקב כהן: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, אולי תאפשר לשרה לענות?

יולי תמיר: תקציב הפעילויות של משרד החינוך נמצא בקיצוץ מתמשך.

יולי תמיר: דרך אגב, זה בדיוק 25% קיצוץ בתקציב הפעולות שלנו, לצערי, על פני מגוון רחב מאוד של פעילויות.

יולי תמיר: אם משרד האוצר הבטיח למי שהבטיח שלא יהיה קיצוץ, הוא צריך לבדל את התקציב הזה ולהוציאו למעמד מיוחד, כי כאשר הוא חלק מתקציב התמיכות של המשרד ותקציב התמיכות מקוצץ פעם אחר פעם, אין לנו ברירה אלא לקצץ בכל תקציבי התמיכות באותה - - -

יעקב כהן: זה היה בעבר 350 שקל.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן.

יולי תמיר: חבר הכנסת יעקב כהן, אני יכולה לענות לך על תקופת כהונתי.

יולי תמיר: מה זה בעבר ומה היה לפני - - -

יעקב כהן: ב-2003, לפני שנכנס למשרד החינוך.

יולי תמיר: מר יעקב כהן, מה שהיה ב-2003 לא ידוע לי.

יולי תמיר: אני יכולה להגיד לך מה קרה בתקופת כהונתי.

יולי תמיר: בתקופת כהונתי קוצץ תקציב התמיכות של המשרד בכ-25%.

יולי תמיר: הוא קוצץ באופן שוויוני על פני כל סעיפי התמיכות, ואף אחד לא הגדיר את הסעיף הזה, וזו לא הגדרה שהיא בידי; אם יש לך אפשרות להוציא את זה מסעיף תמיכות לסעיף ייחודי מוגן, אני אברך אותך על כך, אבל לדעתי אין אפשרות כזאת.

יולי תמיר: כל סעיף התמיכות קוצץ, כל התמיכות קוצצו באותה מידה.

יולי תמיר: דינכם כדין כל תמיכה אחרת שהמשרד מחלק.

יעקב כהן: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, מספיק.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לשאילתא הבאה, מס' 306, של חברת הכנסת נאדיה חילו: מכירת סמים בחצר בית-ספר.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שרת החינוך ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006): פורסם, כי תלמידת תיכון בת 16 ממרכז הארץ מכרה סמים בבית-ספרה וסגרה עסקאות עם חבריה ללימודים.

יצחק אהרונוביץ': תופעות של שימוש וסחר בסמים בבתי-הספר הן שכיחות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הפרסום נכון?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה יעשה משרדך לגבי עישון סיגריות בין כותלי בית-הספר?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': כיצד מתאפשר לסוחרים שאינם תלמידים להיכנס לבתי-ספר?

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': כיצד תמוגר התופעה?

יולי תמיר: 1, 3.

יולי תמיר: אכן מדובר באירוע שהתרחש לפני שנתיים, שנערה היתה מעורבת, כנראה, בסחר בסמים.

יולי תמיר: לצערי, זה קורה מדי פעם, ורק לא מזמן ראינו ילד בן תשע בלוד שהשתמשו בו כבלדר.

יולי תמיר: אנחנו מעבירים את הילדים האלה לטיפול קציני מבחן ומנסים לסייע להם על רקע המצב המשפחתי.

יולי תמיר: בדרך כלל, לצערי, ההפעלה היא משפחתית.

יולי תמיר: במקרה הזה, כמו במקרים האחרים, קציני ביקור סדיר, קציני המבחן, ויחידה של קידום נוער ורווחה - כולם עסקו וטיפלו בנערה ובמשפחה.

יולי תמיר: כמו שאמרתי, אנחנו תמיד מטפלים בהקשר המשפחתי.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: את שאלת שאלה נוספת לגבי איסור עישון, וכבר עניתי על כך.

יולי תמיר: אנחנו מנסים להחיל את זה בבתי-הספר ולהגדיר פינות עישון מיועדות, שהמורים, ואולי תלמידי הכיתות הבוגרות, לפעמים מעשנים בהן.

יולי תמיר: אנחנו מפעילים תוכניות נגד עישון.

יולי תמיר: אנחנו מנסים כמיטב יכולתנו לבער את הנגע, בהצלחה חלקית מאוד.

יולי תמיר: 4.

יולי תמיר: אני כן חושבת שנעשה בשנים האחרונות מאמץ ממוקד בנושא הסמים - להבהיר לתלמידים את הנזק שבשימוש בסמים, להבהיר לתלמידים את ההידרדרות המהירה מסמים קלים לסמים קשים.

יולי תמיר: יש הרבה מאוד מאמץ ותוכניות בתחום הזה.

יולי תמיר: שוב, כמובן, תמיד אפשר לעשות יותר, כי אני לא יכולה לומר לךְ, כמובן, שאין ילדים שמתנסים בסמים.

יולי תמיר: כמו שגם את יודעת היטב מניסיונך הרב בתחום, כשאין להם סמים, הם משתמשים בחומרים אחרים, כמו דלקים, דבקים, גז של מזגנים וכו'.

יולי תמיר: כלומר, אנחנו עושים מאמץ גדול, אבל הבעיה הזאת צצה ועולה כל פעם באופן אחר.

יולי תמיר: אנחנו בהחלט מודעים לה ומנסים לטפל בה ולהיות קשובים באותם מקומות שמועדים לבעיה.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, בבקשה.

נאדיה חילו: גברתי, אני רוצה להודות על התשובה.

נאדיה חילו: ידוע - זה לא רק מה שמפורסם בעיתון - כולנו יודעים שזה רק חלק מהתופעה.

נאדיה חילו: גם ידוע שהערים המעורבות בעצם סובלות מהתופעה הזאת הרבה יותר ממקומות אחרים.

נאדיה חילו: גם ידוע לנו, לפי הפרסומים, שהתקציבים של ערים מעורבות, של יחידות המניעה - בעניין הזה אני רוצה לשאול, לפני שאותו ילד מגיע לקצין מבחן, כשכבר עבר את העבירה: מה נעשה מבחינת תוכניות מניעה?

נאדיה חילו: האם קיצוץ התקציב של יחידות המניעה של הסמים, שעל-פי הנתונים שיש לי קוצצו פה ושם - איך בכל זאת אותן יחידות ייכנסו לתוכניות מניעה, והאם בכלל במשרד החינוך יש תוכניות מניעה לפני שאותו ילד מגיע לשירות המבחן?

יולי תמיר: בוודאי.

יולי תמיר: יש תוכניות מניעה בבתי-הספר.

יולי תמיר: יש הפעלות.

יולי תמיר: במסגרת אס"א, שזו פעילות נגד אלימות וסמים, יש הבהרה וטיפול בנושא.

יולי תמיר: אנחנו משתדלים שהוצאה של הילד מהמסגרת לטיפול תהיה האמצעי האחרון ולא הראשון.

יולי תמיר: הניסיון הוא לזהות את הבעיות ולטפל בהן במסגרת הבית-ספרית.

יולי תמיר: אנחנו לא מתוקצבים מספיק לכוח-אדם חברתי-חינוכי.

יולי תמיר: אין לנו מספיק הקצבה לקידום נוער.

יולי תמיר: כלומר, עדיין התחום הזה של רווחה חינוכית הוא תחום שיש הרבה מה לעשות בו.

יולי תמיר: בתקציבים שיש לנו ומתוך ראייה של היחלשות מערכת הרווחה, שהיתה אמורה בעצם להיות המערכת התומכת שלנו והיא לא קיימת, אנחנו משתדלים לתת בתוך בתי-הספר מענה על הצרכים של התלמידים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 512, של חברת הכנסת נאדיה חילו: חודש בידור ותרבות בבתי-ספר בצפון.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו שאלה את שרת החינוך ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): משרד החינוך קבע, שהחודש הראשון של שנת הלימודים יהיה חודש בסימן תרבות ובידור, כחלק ממדיניות ההתאוששות של ילדי הצפון שחוו את המלחמה.

יצחק אהרונוביץ': נטען, כי בתי-הספר במגזר הערבי בצפון לא נהנו ממדיניות זו.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם נכון הדבר?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': האם בתי-ספר במגזר הערבי קיבלו את התקציב הנדרש?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – האם המועצות המקומיות העבירו את הכסף למטרה זו, ואם לא – מדוע?

יולי תמיר: 3-1.

יולי תמיר: לא דובר על חודש בידור, אלא על כניסה הדרגתית ללימודים.

יולי תמיר: כל בתי-הספר בצפון, יהודים וערבים כאחד, קיבלו תקציב של קייטנות.

יולי תמיר: חלקם ניצלו זאת בשבוע הראשון לפני הלימודים, וחלקם ניצלו זאת בשבוע הראשון של הלימודים.

יולי תמיר: הקייטנות הופעלו בכל הרשויות מלבד נצרת וכפר-יאסיף, שבגלל בעיות פנימיות שלהן העדיפו שלא לנצל את ההזדמנות הזאת.

יולי תמיר: אנחנו גם הענקנו לכל הרשויות, לרבות הרשויות הערביות, תקציב נוסף להפעלת תלמידים ובני-נוער בחודשים ספטמבר, אוקטובר, נובמבר ודצמבר.

יולי תמיר: חלק לא קטן מהרשויות אכן ניצל את התקציב הזה, ואנחנו נמשיך לסייע בהקשר זה בשנה הבאה במסגרת התוכנית של קידום הצפון ועוטף-עזה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי השרה - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, לא.

יצחק אהרונוביץ': לא מאפשרים.

ג'מאל זחאלקה: הם לא קיבלו.

יולי תמיר: אין רשות שפנתה עם תוכנית מסודרת - אנחנו הבהרנו לרשויות דבר אחד, ואני רוצה לומר זאת, כי זו אמירה חשובה מאוד: הרשויות התרגלו שהן באות ואומרות "תנו לנו כסף, ואז נודיע לכם מה עשינו בזה".

יולי תמיר: זליגת הכספים של החינוך נעצרה.

יולי תמיר: אנשים יקבלו כסף אם הם יגישו תוכנית מתוקצבת, שיהיה ברור מי מפעיל אותה.

יולי תמיר: אחרת, הכספים האלה עוזבים את המשרד, ואין לי שום מעקב אחריהם.

יולי תמיר: לכן, כל רשות שהגישה לי תוכנית מתוקצבת גם תוקצבה לכך.

יולי תמיר: זו לא היתה בעיה של כסף, אבל כדי לקבל כסף צריך לעבוד נכון.

יולי תמיר: כל ראשי הרשויות מודעים לזה.

נאדיה חילו: בהמשך, באותו עניין, הרי הגיעו אלי כמה פניות מבתי-ספר.

נאדיה חילו: הבעיה שלי היא שאני רוצה לדעת: אני יודעת שמשרד החינוך כן תקצב ועשה את התוכנית לגבי כל מסגרות החינוך.

נאדיה חילו: השאלה היא האם הכסף - גם בהמשך למה שאת אמרת - הועבר ישירות לבתי-ספר, והאם המשרד פיקח אם אותו כסף לא נתקע ברשות המקומית ובעצם לא הגיע ליעד.

נאדיה חילו: יש לי מכתב, פנייה אישית של בית-ספר מסוים, והשאלה היא האם לא כדאי באמת לבדוק זאת.

יולי תמיר: ראשית, כל מקרה שיועבר אלי באופן נקודתי, עם עדויות, אני אבדוק אותו.

יולי תמיר: עקרונית, הכסף עבר רק אחרי דיווח פעילות.

יולי תמיר: כלומר, רשות שביצעה קיבלה תשלום.

יולי תמיר: אם יש רשויות שביצעו ולקחו את התשלום ולא העבירו לבתי-ספר, כל תלונה כזאת תיבדק לגופה.

יולי תמיר: כמו שאמרתי, יש לי עניין רב להבהיר לרשויות כולן, יהודיות וערביות כאחד, שכסף שנועד לפעילות חינוכית הולך רק לפעילות חינוכית, ולא לשום יעד אחר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006): פורסם ב"מעריב" ב-2 ביולי 2006, כי 20%-15% מתלמידי בתי-הספר היסודיים סובלים מלקויות למידה בדרגות שונות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הדבר נכון?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה ייעשה כדי לעזור לילדים אלו להתגבר על מגבלות הלמידה, ובכך לאפשר להם להשתלב בלימודים עם שאר ילדי הכיתה?

יולי תמיר: אנחנו נמצאים במהלך לא פשוט של הערכת מהות הנושא של ליקויי למידה.

יולי תמיר: במובן מסוים, יש גידול די משמעותי במספר הילדים שמוגדרים לקויי למידה.

יולי תמיר: דרך אגב – אם זה מעניין אותך לדעת, כי אותי זה מאוד מטריד – זה גידול מאוד מעמדי.

יולי תמיר: בצפון תל-אביב יש כ-23% ילדים שמוגדרים בעלי ליקויי למידה, בחורה יש 2%.

יולי תמיר: אז תבין שזה משהו בעייתי.

אורי אריאל: יש משהו מקביל גם בצבא, נדמה לי.

יולי תמיר: נכון.

יולי תמיר: מה זה אומר?

יולי תמיר: זאת אומרת שיש מקרים שלא מזוהים ויש מקרים – יש לנו קושי רב באיתור לקויי למידה במגזר הערבי, כיוון שאין מבחנים.

יולי תמיר: אנחנו מפתחים עכשיו מבחנים לאיתור לקויות.

יולי תמיר: יש שימוש יתר, מופרז, במושג הלקויות כדי לקבל כל מיני הטבות במגזרים אחרים, ויש קושי רב, שאנחנו עכשיו מנסים לבחון אותו ולהתמודד אתו, כדי שנדע להגדיר מה היא לקות ואיך מסייעים לתלמידים.

יולי תמיר: יש הנחות – עוד הפעם – לימודיות ללקויות, חלקן מוצדקות וחלקן לא, ואנחנו מנסים לבחון את המיון, את האיתור ואת המענה.

יולי תמיר: בסופו של דבר, אני מניחה שנתייצב, כמו שאר העולם, על כ-20% לקויות למידה.

יולי תמיר: חלקן קלות ביותר, ששעתיים-שלוש של הדרכה יכולות לסייע בהן, חלקן חמורות ביותר – דיסלקציה, דיסגרפיה ובעיות כאלה – ששם צריך גם לטפל וגם לתת הנחות לימודיות או עוד זמן לימוד או בחינות בעל-פה וכו'.

יולי תמיר: אנחנו משתדלים להתמודד עם זה.

יולי תמיר: היעד הראשון, בעיני, הוא לפתח מנגנוני אבחון דווקא במגזר הערבי, ששם ברור לי לגמרי שאנחנו רחוקים מיעד האבחון בצורה משמעותית.

יולי תמיר: זה גם משפיע על תוצאות הבגרות.

יולי תמיר: אל תשכח, שילד לקוי למידה שניגש לבחינה רגילה ונכשל בה, מוריד לי את האבחון.

יולי תמיר: אני לא יודעת אם זה משום שבית-הספר לא עובד או שהוא עצמו יש לו בעיות.

יולי תמיר: אז זה היעד הראשון, והיעד השני הוא לנסות לממן – וזה מאוד יקר – את האבחונים בתוך המערכת הבית-ספרית, כי האבחונים הפרטיים הם הרבה פעמים דרך מילוט לכל מיני חבר'ה שנעזרים בזה, לא בהכרח על-פי מידת החומרה של הלקות שלהם.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: תודה לגברתי השרה.

ניסן סלומינסקי: הנושא הזה הוא חשוב מאוד ומרכזי מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שככל שמגלים יותר מוקדם את ליקויי הלמידה האלו, היכולת לטפל בהם היא הרבה יותר גדולה.

ניסן סלומינסקי: האם כל התבחינים וכל הבדיקות נעשים רק בבית-הספר היסודי, או שמתחילים לעשות אותם בגיל הרבה יותר צעיר, בגני-ילדים ואולי גם במעונות-היום?

ניסן סלומינסקי: זאת שאלה אחת.

ניסן סלומינסקי: שאלה שנייה: מאחר שדיברת על מגזרים – שאני לא העליתי על דעתי לדבר עליהם – דיברת על מגזר אחד.

ניסן סלומינסקי: האם, לדוגמה – אני לא יודע – במגזר החרדי גם כן נעשות בדיקות כאלו, וחודרים גם אליהם?

ניסן סלומינסקי: כי גם שם, אם יש ולא נעשות בדיקות, צריך למצוא את הדרך, בתיאום עם ההנהגה הרלוונטית לעניין, איך גם שם ייעשו הבדיקות האלה כדי לעזור לאותם ילדים.

יולי תמיר: אתה לגמרי צודק, אנחנו מתחילים לגעת בזה – דרך אגב, זה אותו דבר בחינוך המיוחד.

יולי תמיר: אנחנו נכנסים לאט למגזרים האלה.

יולי תמיר: אתה יודע כמה זה רגיש.

יולי תמיר: נכנסים לאט, מנסים לתת כלי אבחון.

יולי תמיר: השנה אנחנו עושים ניסוי ב-35 בתי-ספר, ניסוי שמסתמך על מודל שפיתחה פרופסור צביה ברזניץ באוניברסיטת חיפה, לעשות איתור בכיתות א'-ב'.

יולי תמיר: יש גם ניסיון, שגם הוא מתרחש, דרך אגב, באוניברסיטת חיפה, לעשות את זה כבר בגנים.

יולי תמיר: ד"ר רבקה יהב פיתחה מודל איתור.

יולי תמיר: אנחנו מנסים לראות – אין ספק, יש ילדים שאם ימצאו את הלקות שלהם בגן או בכיתה א', הם יתגברו עליה; יש לקויות שילוו את האדם כל חייו, אבל הוא ילמד להתמודד אתן, גם אם הן נשארות.

יולי תמיר: הבעיה הקשה היא עלות הפיתוח של המבחנים שנעשים היום, וגם – אתה מציע פה שיהיה אדם בכל בית-ספר.

יולי תמיר: אני אחזור לתשובתי הקודמת: אנחנו משתמשים במיצ"ב ככלי לבירור בעיה.

יולי תמיר: כשיש בעיה, אפשר לברר למה יש בעיה.

יולי תמיר: מאוד קשה להכשיר כל מורה ומורה לעשות את כל מהלך האבחון, ולכן כנראה נצטרך לעשות מהלך משולב: דרך המיצ"ב הלשוני בכיתות הנמוכות לדעת למי יש בעיה, ואז להבין את מקור הבעיה בשלב שני.

יולי תמיר: בכל אופן, זה נושא שהוא ללא ספק על סדר-יומנו ונמצא בטיפול.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שרת החינוך ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006): פורסם ב"מעריב", כי תלמידי תיכון וסטודנטים משתמשים בתרופת ה"ריטלין" ובכדורים אחרים לפני בחינות.

יצחק אהרונוביץ': התלמידים אינם רואים בכך פסול, מכיוון שהתרופות והכדורים אינם נחשבים כסמים, אך יש להם תופעות לוואי מסוכנות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם נכון הדבר?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – אילו פעולות נוקט משרדך כדי להתמודד עם התופעה?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם יש למשרדך נתונים על היקף התופעה?

יולי תמיר: אין לנו שום מידע בנושא.

יולי תמיר: לא קיבלנו לידינו דוחות של מורים, מחנכים או כל גורם אחר שמעיד שיש אכן בעיה בסדר גודל משמעותי.

יולי תמיר: אני ראיתי את הידיעה ב"מעריב", אבל לא מצאתי לזה שום אישור מתוך השטח עצמו.

אורי אריאל: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת עזמי בשארה שאל את שרת החינוך ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': לפי נתוני משרד החינוך לשנת 2005, חלה עלייה ניכרת באחוז פסילת מחברות בחינת הבגרות במגזר הערבי, ויש הבדל משמעותי בין המגזר הערבי ליהודי באחוז המחברות הפסולות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': מה הן הסיבות לעלייה במספר הפסילות?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מה הן הסיבות להבדל בין שני המגזרים?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מה ייעשה בנדון?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: ככלל, צר לי על התופעה ואני מגנה אותה.

יולי תמיר: לצורך כך אין חשיבות בעיני למגזר זה או אחר במערכת החינוך.

יולי תמיר: לדברי הגורם המקצועי במשרד החינוך, ניתן לייחס את העלייה במספר הבחינות הפסולות בעיקר להגברה ולהרחבה של ההשגחה והבקרה של המשרד בבתי-הספר, בכל המגזרים.

יולי תמיר: 3-2.

יולי תמיר: בכוונת המשרד לערוך בהקדם בדיקה מעמיקה לגבי הסיבות לפער בין המגזרים בסוגיה של המחברות הפסולות, וכן לקיים דיון בתופעה ובסיבותיה ולנקוט צעדים הולמים לצמצומה.

יצחק אהרונוביץ': הנושא האחרון - - -

יולי תמיר: לא.

יולי תמיר: יש עוד כמה וכמה.

יולי תמיר: ספר הבאנו היום.

יצחק אהרונוביץ': אני מרחם עלייך, השרה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה שאל את שרת החינוך ביום ט"ז בתמוז התשס"ו (12 ביולי 2006): המועצה להשכלה גבוהה הודיעה על התנגדותה להקמת מכללה אוניברסיטאית בעיר נצרת.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': מה היא עמדת משרדך בנדון?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': האם ימלא משרדך אחר החלטותיו בעבר התומכות בהקמת מכללה כזו?

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שרת החינוך ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': עקב מספרם המועט של בתי-הספר לרפואה ומספר המקומות המצומצם בהם, עשרות סטודנטים ישראלים לומדים רפואה באוניברסיטאות בחוץ-לארץ ובישראל קיים מחסור ברופאים.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם יפעל משרדך להגדלת מספר הסטודנטים לרפואה בישראל, ואם כן – כיצד?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': האם נערך משרדך למנוע בריחת סטודנטים לחוץ-לארץ, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: הדף לא אצלי, אבל אני יכולה לענות גם אם השאילתא לא מול עיני, כי זה נושא שאני מצויה בו.

יולי תמיר: דרך אגב, זו גם תשובה על שאילתא מס' 378, של חבר הכנסת אליהו גבאי, לגבי הקמת בית-ספר נוסף לרפואה, כי שתי השאילתות קשורות.

יולי תמיר: במסגרת אותה ועדה שתבחן את הנושא של ההשכלה הגבוהה אנחנו נשאל את עצמנו את השאלה שהמל"ג, כידוע לכם, דן בה.

יולי תמיר: הוועדה תבחן את כל שאלת הצורך במוסדות נוספים להשכלה גבוהה.

יולי תמיר: יש היום דרישה שאריאל תהפוך לאוניברסיטה, שתהיה אוניברסיטה באשקלון, שתהיה אוניברסיטה בגליל, שיקומו עוד בתי-ספר לרפואה, שתהיה, כמובן, אוניברסיטה או מכללה ערבית.

יולי תמיר: אנחנו ננסה לעשות מיפוי ארצי של הצרכים ולהחליט מה אנחנו עושים ואיך.

יולי תמיר: עמדתי בעניין הזה היא – עוד פעם: הוועדה לא חייבת לקבל, אבל אני אציע אותה – שאם אין אוניברסיטה, תהיה מכללה או סניף של אוניברסיטה באזור דובר ערבית, שתלמד גם בערבית, שתאפשר מוקד למידה באחד מן המקומות – זה יכול להיות נצרת, זה יכול להיות סח'נין, ששם כבר יש מכללה, באחד המקומות האלה.

יולי תמיר: כשתגמור הוועדה את עבודתה היא תמפה את הצרכים ותקבל החלטה.

יולי תמיר: ברור לי לגמרי שיש רצון עז לחזק אזורים בארץ באמצעות הקמת מוסדות אקדמיים, אבל צריך להיות מודעים לעובדה שהיום יש הרבה מוסדות אקדמיים מאוד חלשים, והקמה של עוד מוסדות רק תחליש את הקיימים.

יולי תמיר: לכן, אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון בין הדברים, וזאת מטרתה של הוועדה.

יולי תמיר: לגבי בית-ספר נוסף לרפואה – אותו דבר.

יולי תמיר: כרגע, לדעת הות"ת, אין צורך בבית-ספר נוסף.

יולי תמיר: יש הרבה מאוד דיונים על כך – תתקבל החלטה עקרונית על-ידי אנשי המקצוע.

יולי תמיר: זה לא דבר שאני מצויה בו - - -

צבי הנדל: מי אלה אנשי המקצוע?

צבי הנדל: ות"ת?

יולי תמיר: כן.

יולי תמיר: זה הגוף הממלכתי.

צבי הנדל: שנים יש ויכוח על בית-ספר לרפואה.

יולי תמיר: אבל, חבר הכנסת הנדל, ות"ת – הוועדה לתכנון ותקצוב של ההשכלה הגבוהה – הוא היועץ - - -

צבי הנדל: הוא של האוניברסיטאות, יש להם אינטרסים.

יולי תמיר: לא, לא.

יולי תמיר: יש שם אוניברסיטאות ויש שם מכללות.

יולי תמיר: ועם כל הטענות כנגד הות"ת והמל"ג – מי שהרחיב את מערכת ההשכלה הגבוהה בשנים האחרונות היו בדיוק אותם גופים שטוענים כנגדם שהם סגורים.

יולי תמיר: את ההחלטה על הקמת המכללות קיבל המל"ג, כשהיו בו רק נשיאי אוניברסיטאות.

יולי תמיר: צריך לראות את הדברים בפרופורציה.

יולי תמיר: יש ויכוח אמיתי מה צריך ומה לא.

יולי תמיר: גם עכשיו יש הרבה מאוד מוסדות מאוד חלשים.

יולי תמיר: הם חלשים כי אין להם מספיק תלמידים ואין להם מספיק מקצועות התמחות ייחודיים.

יולי תמיר: אתה יודע, אני נגד דקלרציות שיקימו עוד מוסדות שבסוף לא יחזיקו את עצמם ברמה אקדמית וברמה איכותית, ולכן אני באמת מסירה את האינטרסים שלי – גם לי, כמו לכל אחד בבניין פה, יש אינטרסים פוליטיים – ומפקידה את זה בידי אנשי המקצוע.

יולי תמיר: אני לא יודעת כמה סטודנטים לרפואה צריך; נדמה לי שאין חסר ברופאים במדינת ישראל, ודאי שאין חסר ברופאים מצוינים במדינת ישראל.

יולי תמיר: אני משאירה לגורמים המקצועיים את הסמכות לקבוע ולייעץ לי.

יצחק אהרונוביץ': רק שנייה, חבר הכנסת גבאי.

יצחק אהרונוביץ': נשאל קודם כול את חבר הכנסת זחאלקה אם הוא רוצה שאלה נוספת.

יצחק אהרונוביץ': השרה ענתה לשניכם, אז נאפשר לכל אחד.

ג'מאל זחאלקה: גברתי, ההחלטה על הקמת מכללה אקדמית בנצרת, כצעד ראשון להקמת אוניברסיטה, התקבלה על-ידי השר יוסי שריד בזמנו, והרציפות השלטונית מחייבת.

ג'מאל זחאלקה: הנושא נבחן, ההחלטה לא נתקבלה כלאחר-יד.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לחזור ולהדגיש: אם רוצים להקים או יקימו אוניברסיטה ליגה ב' או מכללה ליגה ב' או ג' בנצרת, אנחנו מוותרים על זה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, החברה הערבית, דרושה לנו אוניברסיטה בנצרת, ברמה הכי גבוהה שיכולה להיות.

ג'מאל זחאלקה: לא מסתפקים במועט בנושא הזה דווקא.

ג'מאל זחאלקה: הרמה מאוד חשובה כאן – כי נזרקו כאן דברים – לא אוניברסיטה פרטית, לא לקחת מכללה מסחרית ולהפוך אותה לאוניברסיטה, אלא באמת להקים מכללה אקדמית כדת וכדין ברמה האקדמית הכי טובה.

יולי תמיר: כפי שאמרתי, הדברים האלה ייבדקו לעומק ונצטרך לקבל את ההחלטות העקרוניות על-פי מדד הצרכים.

צבי הנדל: בעיקרון הם בעד הפרדה בין יהודים לערבים?

יולי תמיר: זאת לא שאלה של הפרדה.

צבי הנדל: אני אוכל ללמוד שם?

יולי תמיר: אתה תוכל ללמוד שם, בוודאי.

יולי תמיר: למשל, אם תרצה ללמד, חבר הכנסת הנדל, ספרות ערבית, בבית-ספר עברי, הייתי ממליצה לך לבוא וללמוד שם.

יולי תמיר: דרך אגב, אין כאן שאלה של הפרדה.

יולי תמיר: רוב האוניברסיטאות והמכללות בצפון הן כמעט חצי-חצי יהודים וערבים.

יולי תמיר: זאת לא שאלה של הפרדה.

צבי הנדל: לפחות חצי-חצי.

יולי תמיר: אמרתי.

יולי תמיר: לכן אין פה שאלה של הפרדה.

יולי תמיר: זאת לא השאלה שמדאיגה אותי.

יולי תמיר: אם כן תקום מכללה כזאת ואוניברסיטה כזאת והיא תלמד מקצועות - אני אומרת לך בשיא הרצינות, שאני אדרוש ממורים שמלמדים ערבית לשהות שם.

יולי תמיר: למה לא?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת אליהו גבאי.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החינוך, לפי מיטב ידיעתי יש חוסר גדול ברופאים.

אליהו גבאי: זאת הסיבה גם שהנוער שלנו, טובי הנוער שלנו הולכים ללמוד במדינות כמו הונגריה, רומניה.

אליהו גבאי: לצערנו, כשהם חוזרים הם ברמה אחרת; יש הבדל בינו ובין רופא שלומד כאן וגומר כאן.

אליהו גבאי: וחלקם גם נשארים בסוף בגלות.

אליהו גבאי: אם אנחנו לא נמהר ונפתח בית-ספר נוסף, או נגדיל את המכסות לבתי-הספר הקיימים – אתן לך דוגמה מבאר-שבע, המכסה שם, הכיתה שנפתחה, 78 סטודנטים, יגדילו את זה ל-100.

אליהו גבאי: בכל בית-ספר יגדילו את המכסה, או שיפנו לאוניברסיטה נוספת, כמו אוניברסיטת בר-אילן, שגם שם יפתחו.

אליהו גבאי: יש לה צביון משלה, קו משלה.

אליהו גבאי: ייתנו את האפשרות שהיא תפתח בית-ספר לרפואה.

אליהו גבאי: אנחנו גורמים לנוער שלנו, לציבור, לטובי בנינו לעזוב ללמוד בחו"ל, והעלות שלהם שם היא הון תועפות.

אליהו גבאי: אם לא, אפילו שייתנו בינתיים לפתוח משהו פרטי, כמו שפתחו מכללות למשפטים.

יולי תמיר: כיוונת לדעת גדולים, כי הות"ת והמל"ג אישרו את הגדלת המכסות ברפואה בכ-100 מכסות נוספות בבתי-הספר הקיימים.

יולי תמיר: כרגע בתי-הספר הקיימים יכולים להכיל את זה.

יולי תמיר: אם יהיה צורך נוסף, על-פי שיקולם המקצועי הם יחליטו להגדיל את המכסות.

יצחק אהרונוביץ': השאילתא הבאה, מס' 385, של חבר הכנסת אלי אפללו; לא נוכח - לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שרת החינוך ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-10 ביולי 2006, כי בני-הנוער בעיר חיפה מובילים בשתיית אלכוהול, וכי חלה עלייה בשנת 2005 בצריכת אלכוהול בקרב בני נוער.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': כיצד מוסברת העלייה בשיעור שתיית האלכוהול בקרב בני-הנוער?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': האם מקיים משרדך פעולות הסברה בכיתות?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: ממצאי הסקר האפידמיולוגי, שנערך בשנת 2005 על-ידי הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, מצביעים על מגמה כללית של בלימה ואף ירידה בשיעור השימוש של בני נוער בחומרים לא חוקיים.

יולי תמיר: לצד מגמה זו חלה עלייה בשיעור השתייה בקרב בני נוער, מ-47.3% בשנת 2001 ל-49.4% בשנת 2005 - הנתונים מתייחסים לשתייה שלא לצורך טקס דתי, לפחות פעם בשנה האחרונה, בקרב תלמידים בני 18-12.

יולי תמיר: על רקע נתונים אלה ניתן להעלות השערה, שהעלייה בשיעור השתייה בקרב בני נוער נובעת מהזמינות היחסית של אלכוהול ומהעובדה ששתיית אלכוהול הפכה חלק מדפוסי הבילוי של הציבור בכלל ושל בני-הנוער בפרט.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: תוכניות מניעה בנושא שתיית אלכוהול מועברות לתלמידי בתי-הספר כחלק מתוכניות מניעה בנושאי סמים, אלכוהול וטבק.

יולי תמיר: ההתמודדות החינוכית נעשית כיחידה בפני עצמה, והמסר העיקרי המועבר לבני-הנוער הוא, שאם שותים, יש להקפיד על שתייה מבוקרת.

יולי תמיר: תוכניות מניעה בנושא האלכוהול לתלמידי בתי-ספר יסודיים משולבות בתוכניות כלליות בנושא "כישורי חיים".

יולי תמיר: בתי-ספר על-יסודיים מחויבים על-פי הנחיות המשרד להעביר תוכניות מניעה בנושאי סמים, אלכוהול וטבק לכל תלמידיהם.

יולי תמיר: משרד החינוך ממליץ לבתי-הספר העל-יסודיים להעביר את תוכניות המניעה הללו בשתי נקודות זמן קריטיות - בחטיבת הביניים, בהקשר של המעבר מבית-הספר היסודי לבית-הספר העל-יסודי, ובחטיבה העליונה, בהקשר של לימוד נהיגה והכנה למעבר מבית-הספר למסגרות המשך.

יצחק אהרונוביץ': השאילתא הבאה, מס' 392, של חבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, השרה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מגלי והבה שאל את שרת החינוך ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006): נודע לי, כי קיימת תופעה שלפיה מורים במערכת החינוך מועסקים באמצעות קבלני משנה - בעיקר גורמים מתווכים, עמותות, אגודות חינוך, חברות כוח-אדם וכיו"ב - ללא קביעות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם קיימת תופעה כזו?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היקפה?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מה היא מדיניות משרדך בנושא?

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': אם המדיניות שלילית, כיצד יפעל משרדך נגדה?

יולי תמיר: 4-1.

יולי תמיר: משרד החינוך לא מעסיק מורים באמצעות קבלני משנה.

יולי תמיר: אבל חלק מהתוכניות - כפי שאתה מכיר את המשרד היטב - חלק מהתוכניות של הגורמים, שנקרא להם ה-NGOs, של הארגונים שמלווים את משרד החינוך, אכן מעסיקות מורים.

יולי תמיר: לא הייתי קוראת לזה באמצעות קבלנים, אבל הם לא מורים קבועים של המשרד.

יולי תמיר: כידוע לך, המגמה שלנו היא להעביר גם את התוכניות האלה, בחלקן הגדול, באמצעות מורי המשרד, אבל לא תמיד זה עובד כך.

יולי תמיר: כאשר הגופים הללו מעסיקים מורים, הם מחויבים לכל כללי ההתקשרות של משרד החינוך והם כוללים העסקה בתנאים שכמובן עומדים בכל תנאי העבודה.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, בבקשה.

מגלי והבה: גברתי השרה, אני את השאילתא שאלתי ב-16 ביולי 2006, לפני פתיחת שנת הלימודים.

מגלי והבה: היה ראוי, ואני גם מעיר לעצמנו וגם למשרד החינוך, שנקבל את התשובה, כי האינפורמציה שאנחנו קיבלנו אז, באותה תקופה - דיברו על מספר גדול של מורים שהולכים להיות מועסקים באמצעות קבלנים.

יולי תמיר: אני שמחה שהמציאות הפריכה את השמועה הזדונית הזאת.

מגלי והבה: אני שמח על התשובה, אבל מה שבאמת חשוב לי והשאלה לגבי המורים - המדיניות צריכה להיות טיפוח המורים במערכת והמשך העבודה על התוכניות.

מגלי והבה: זאת אומרת, האם מתקיים המשך העבודה על התוכניות לקליטת דם חדש, מורים חדשים או מורות חדשות מכל המגזרים ובכל התחומים?

מגלי והבה: לזה אני מתכוון.

יולי תמיר: אין לי שום ספק שאתה צודק.

יולי תמיר: אנחנו צריכים לטפח את המורים.

יולי תמיר: אנחנו הולכים גם למהלך מאוד ממוקד של קידום מורים מצטיינים.

יולי תמיר: יחד עם קרן-מנדל הוקם בדרום מכון.

יולי תמיר: היום הייתי במגזר הבדואי, ראיתי איזו עבודה יפה הם עושים שם עם המנהיגות החינוכית.

יולי תמיר: אנחנו מקווים מאוד שהם יסכימו לפתוח מכון כזה גם בצפון.

יולי תמיר: אנחנו בתהליך של הקמת בית-ספר גם למנהלים.

יולי תמיר: אנחנו נהיה, עד כמה שאפשר, מסורים לרעיון הזה של הכשרת כוחות הוראה איכותיים.

יולי תמיר: זה לא ייתר לגמרי את הגורמים המתערבים, אבל זה בהחלט ישפר את מעמדם של המורים.

יולי תמיר: אני מקווה שנגיע לזה שנשפר את שכרם, כי זה מגיע להם.

יולי תמיר: אולי זאת הזדמנות, אם תרשה לי, אדוני היושב-ראש, לשנייה אחת, לומר מלה, כי אני רוצה שזה יהיה בפרוטוקול הכנסת.

יולי תמיר: חזרנו היום משדרות, ומגיעה מלת תודה והערכה למורים ולמנהלים שם, שעושים עבודת קודש בתנאים בלתי רגילים.

יולי תמיר: הם זוכים הרבה פעמים לקיתונות של ביקורת לא מוצדקת.

יולי תמיר: אני חושבת שמעל במת הכנסת צריך להגיד להם תודה מקרב לב עם הרבה הערכה לדבקות שבה הם מבצעים את עבודתם.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת והבית מצטרפים לברכה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ממשיכים בשאילתות.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 393, של חבר הכנסת משה כחלון; לא נוכח - לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת משה כחלון שאל את שרת החינוך ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006): נודע לי, כי בתי-ספר רבים נכנסים לגירעונות מפני שמשרד החינוך תובע מהם תשלומים שהם לא הצליחו לגבות מההורים.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם נכון הדבר?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היא מדיניות משרדך בנדון?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם משרדך מתחשב בכך שיש תשלומי הורים שבתי-ספר לא מצליחים לגבות?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: הדבר אינו נכון.

יולי תמיר: התשלומים הנגבים מההורים על-ידי בתי-הספר מיועדים לטובת תלמידי בתי-הספר, ואינם מועברים בשום מקרה למשרד החינוך.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מדיניות משרד החינוך היא, שבכל הנוגע לשירותים נוספים שבעבורם ניתן לגבות על-פי דין תשלומי הורים, ינהגו בתי-הספר על-פי חוזר מנכ"ל – תשס"ג/3(א), הוראות הקבע - ועדכונים והוראות המתפרסמים מעת לעת בחוזרי מנכ"ל.

יולי תמיר: על בתי-ספר לאשר את התשלומים שהם מבקשים לגבות על שירותים נוספים עם מנהל המחוז, או גורם מוסמך מטעמו, ולגבות רק במסגרת הסכומים המותרים, כפי שהם מתפרסמים מדי שנה.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: בתי-הספר מתכננים את מתן שירותי הרשות על-פי הנכונות לצרוך אותם ולשלם עבורם.

יולי תמיר: בית-הספר אמור לתכנן את הפעולות המצריכות גבייה באופן מושכל ולבצען על-פי ההנחיות.

יולי תמיר: הואיל והתשלומים אינם נגבים על-ידי המשרד, השאלה של התחשבות המשרד ביכולת הגבייה של בית-הספר אינה רלוונטית.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 400, של חבר הכנסת יעקב כהן; לא נוכח - לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן שאל את שרת החינוך ביום א' באב התשס"ו (26 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': כיום זכאותו להבטחת הכנסה של אברך הרוכש דירה שנייה נשללת לאחר שלושה חודשים, אם לא מכר את דירתו הראשונה.

יצחק אהרונוביץ': שלילה זאת חלה גם על אברך הרוכש דירה למגורים, שלא הספיק למכור את דירתו הראשונה בתוך שלושה חודשים.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: האם נשקל להרחיב את פרק הזמן שזכאי אברך המעוניין לשמר את זכאותו מחויב למכור את דירתו הראשונה לפרק זמן של 18 חודש, כפי הנהוג בחישובי מס רכישה?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) לא השתכנעתי שיש צורך להכניס שינויים בכללים להבטחת הכנסה לאברך בעל שתי דירות.

יולי תמיר: הכללים הקיימים הם בעיני גמישים ומתחשבים.

יולי תמיר: בהתאם לכללי הבטחת הכנסה, בעלות של אברך על שתי דירות בה בעת שוללת זכאות למלגת הבטחת הכנסה.

יולי תמיר: עם זאת, ניתנת שהות של שלושה חודשים לאברך למכור אחת משתי דירותיו, בלי להפסיק להיות זכאי למלגה.

יולי תמיר: עוד נקבע, כי אם נמכרה אחת מהדירות לאחר שלושה חודשים ובתוך 12 חודשים מיום רכישת הדירה השנייה, יבוא הנושא לדיון בפני ועדת הבטחת הכנסה.

יולי תמיר: ככלל, כאשר תקופת החפיפה בבעלות על שתי דירות עולה על שלושה חודשים, ועדת הבטחת הכנסה אינה מאשרת זכאות למלגה, אלא במקרים חריגים שבהם התברר כי בנסיבות העניין היה קושי ממשי, שלא היה תלוי באברך, למכור אחת מהדירות, והוא לא הפיק ממנה רווחים.

יולי תמיר: אם אחת מהדירות נמכרה לאחר 12 חודשים, מופסקת הזכאות למלגה ממועד רכישת הדירה השנייה.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 408 - חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב שאל את שרת החינוך ביום א' באב התשס"ו (26 ביולי 2006):

יצחק אהרונוביץ': בכל שנה נפגעים עשרות אלפי תלמידים במוסדות החינוך כתוצאה ממפגעי בטיחות קשים.

יצחק אהרונוביץ': בחלק מהמוסדות הליקויים מסכנים את חיי התלמידים.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': כמה כיתות אינן ראויות לאכלוס?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': כמה כיתות ישופצו ובאיזה סכום?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מה הוא התקציב הדרוש לשיפוץ כלל הכיתות?

יצחק אהרונוביץ': 4.

יצחק אהרונוביץ': האם ידרוש משרדך תקציב זה לשנת 2007?

יולי תמיר: השאלה היא בקשר למפגעי בטיחות.

יולי תמיר: אין ספק שמערכת החינוך זקוקה לכ-450 מיליון שקל כדי לטפל במפגעי הבטיחות בבתי-ספר.

יולי תמיר: השנה עשינו מאמץ, ואחרי הרבה שנים שבכלל לא היה תקציב לנושא, תקצבנו את זה בלמעלה מ-100 מיליון שקל.

יולי תמיר: זה לא מספיק.

יולי תמיר: טיפלנו בדברים הכי דחופים, נותרו לא מעט סוגיות לא פתורות.

יולי תמיר: אני מקווה שגם בשנה הבאה נוכל להקציב סכום דומה, ואז, במהלך שנים אחדות, אנחנו נטפל בחלק גדול מהבעיות.

יולי תמיר: אנחנו עושים כרגע סקר לעומק של הצרכים המבניים של המערכת, כי יש ויכוח בלתי פוסק מה באמת צריך וכמה צריך ומה הפיזור.

יולי תמיר: אנחנו מנסים, כמיטב יכולתנו, לטפל בבעיות לפי חומרתן.

יולי תמיר: לצערי, משרד החינוך לא מתוקצב בשנים האחרונות לפיתוח ובינוי ובעיקר לא לתחזוקת מבנים.

יולי תמיר: הבעיה העיקרית היא במבנים ישנים שצריך לתחזק באופן קבוע.

יולי תמיר: מערכת החינוך שוחקת את המבנים, לא מרצון רע אלא מרוב שימוש, וצריך שם לעשות עבודה מתמשכת.

יולי תמיר: כאמור, השקענו השנה 100 מיליון שקל, קצת למעלה מזה נשקיע בשנה הבאה, ונקווה שבתהליך הדרגתי נוכל לפתור את הבעיה.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, גברתי השרה.

סטס מיסז'ניקוב: האם כל מוסדות החינוך בשדרות מוגנו, ואם לא - איזה משרד צריך להעביר את התקציב לכך?

יולי תמיר: שאלת המיגון של המוסדות נמצאת בטיפולו של משרד הביטחון.

יולי תמיר: אתמול התקיימה ישיבה אצל ראש הממשלה, שנכחו בה שר הביטחון, ראש הממשלה ואנוכי.

יולי תמיר: המיגון, כפי שהוגדר על-ידי פיקוד העורף, יושלם בבתי-הספר ממש בשבועות הקרובים.

יולי תמיר: יש ויכוח לגיטימי על השאלה אם המיגון הזה מספיק.

יולי תמיר: אני, דרך אגב, הצגתי עמדה שצריך להגביר את המיגון מעבר למה שהוגדר על-ידי משרד הביטחון.

יולי תמיר: אבל אני לא המומחית לביטחון, אני מודה ומתוודה שהניסיון שלי במיגון הוא זעום.

יולי תמיר: לכן אני מקבלת את עמדתו של אלוף פיקוד העורף, שעשה ובדק את הנושא.

יולי תמיר: הייתי היום בשדרות, ישבתי עם מנהלי בתי-הספר.

יולי תמיר: חלקם חשים שדי להם במה שיש.

יולי תמיר: חלקם מעלים הצעות איך להוסיף ולמגן.

יולי תמיר: אנחנו את ההצעות האלה ננסה ליישם.

יולי תמיר: אבל צריך להיות ברור שהסיטואציה היא שלא כל המרחב הבית-ספרי מוגן.

יולי תמיר: הבעיה הקשה ביותר שעולה היום, בעיני, היא דווקא מה קורה כשהתלמידים רוצים לצאת מהכיתות.

יולי תמיר: כאשר אנחנו נותנים הוראה, כמו היום, להישאר בכיתות, זה באמת כמעט דבר בלתי אפשרי.

יולי תמיר: הם יוצאים החוצה, אני לא יכולה להחזיק בית-ספר עם 400 ילדים, שהם אף פעם לא יצאו לחצר.

יולי תמיר: הם יוצאים לחצר, הם לא ממוגנים.

יולי תמיר: קבעו בחלק מהמקומות, המסוכנים במיוחד, מקומות מיגון שאפשר לרוץ אליהם.

יולי תמיר: אבל ההתרעה היא כל כך קצרה, שזה בעייתי.

יולי תמיר: אתמול אמרו לי שתלמידי כיתות ד' בשדרות תלו שלט מחוץ לחלון: "רוצים לצאת להפסקה".

יולי תמיר: הם צודקים.

סטס מיסז'ניקוב: זאת אומרת שיש מוסדות חינוך שעדיין לא מוגנו?

יולי תמיר: לא.

יולי תמיר: יש מוסדות חינוך שאומרים היום שהם היו רוצים לשפר את איכות המיגון ויש כאלה שאומרים: אנחנו יודעים להסתדר עם מה שיש.

יולי תמיר: כולם עשו תרגולים, כולם למודי ניסיון.

יולי תמיר: חלקם אומרים: בתרגול אנחנו רואים שאנחנו מסתדרים בחמש, שש שניות, וחלקם אומרים: חמש, שש שניות לא מספיק לנו.

יולי תמיר: למשל, בבית-הספר "רבין" מוגן המרחב מחוץ לכיתות.

יולי תמיר: זאת אומרת, כל ילד יכול לעבור במהירות רבה למרחב מוגן, אבל אי-אפשר ללמוד במרחב המוגן.

יולי תמיר: ואז עולה השאלה, אם יש הוראה ללמוד רק במרחב מוגן, מה לעשות?

יולי תמיר: הם לא יכולים ללמוד במסדרון, אז אולי צריך למגן חלק מהכיתות.

יולי תמיר: אנחנו עוקבים בכל בית-ספר אחרי הבעיות הייחודיות לו ומנסים לתת מענה כמיטב יכולתנו.

יולי תמיר: אנחנו לא מבצעים את המיגון ואני גם לא חושבת שהמשרד צריך לקחת על עצמו דבר שהוא לא מתמחה בו.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 421 - חבר הכנסת ואסל טאהא לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שרת החינוך ביום א' באב התשס"ו (26 ביולי 2006): במערכת החינוך הבדואית בנגב פועלים שירותי גן.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': כמה גנים פועלים בכל אחד מהיישובים המוכרים וכמה ביישובים הבלתי-מוכרים?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': מה היא התפלגות התלמידים בכל יישוב לפי שכבת הגיל?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מה היא התפלגות הגנים בכל יישוב לפי סוג המבנה - מבנה קבע, טרומי או יביל? 4.

יצחק אהרונוביץ': כמה מהגנים בכל יישוב ממוקמים במבנה שכור?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: מספר הגנים ביישובים המוכרים - 211.

יולי תמיר: מספר הגנים ביישובים הבלתי-מוכרים - הפזורה הבדואית - 110.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: התפלגות התלמידים לפי שכבת הגיל ביישובים המוכרים: גיל שלוש – 1,411; גיל 4 – 1,645; גיל חמש – 2,473; גיל שש – 59.

יולי תמיר: סך הכול – 5,588 תלמידים.

יולי תמיר: התפלגות התלמידים לפי שכבת הגיל בפזורה הבדואית: גיל שלוש – 621; גיל 4 – 927; גיל חמש – 1,468; גיל שש - 6.

יולי תמיר: סך הכול – 3,016 תלמידים.

יולי תמיר: 4-3.

יולי תמיר: הנתונים המקיפים והמדויקים על אודות מיקום הגנים לפי סוג המבנה - קבע, טרומי, יביל או שכור - הם בידי הרשויות המקומיות, ויש לפנות בעניין זה לשר הממונה.

יולי תמיר: חבר הכנסת ואסל טאהא שאל את שרת החינוך ביום א' באב התשס"ו (26 ביולי 2006):

יולי תמיר: כיתות הלימוד בחינוך הבדואי בנגב סובלות מצפיפות.

יולי תמיר: רצוני לשאול: 1.

יולי תמיר: מה הוא המספר הממוצע של תלמידים בכיתה, לפי דרגת כיתה, בכל אחד מבתי-הספר הממלכתיים - שאינם דתיים - היסודיים והעל-יסודיים בנגב?

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מה הפער בממוצע הנ"ל בין החינוך הערבי לבין החינוך העברי?

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: האם יינקטו צעדים לצמצום הפער, ואם כן – אילו?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: התפלגות ממוצע התלמידים בכיתה במגזר הבדואי בדרום בחינוך הרגיל היא כדלקמן: בבתי-הספר הרשמיים: ביסודי - 31 תלמידים, בחטיבת הביניים - 34 תלמידים, בחטיבה העליונה – 31 תלמידים.

יולי תמיר: בבתי-הספר המוכרים: בחטיבה העליונה – 29 תלמידים.

יולי תמיר: אין בתי-ספר מוכרים ביסודי ובחטיבת הביניים במגזר הבדואי בדרום.

יולי תמיר: בסך הכול ממוצע התלמידים בכיתה הוא: בבתי-הספר היסודיים - 31 תלמידים, בחטיבת הביניים - 34 תלמידים, בחטיבה העליונה - 30 תלמידים.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: הפער בממוצע התפלגות התלמידים בין החינוך הערבי לחינוך העברי הוא כדלקמן: ממוצע של מספר תלמידים - שכבה 1: מגזר בדואי - 33.54; מגזר יהודי - 29.76; ההפרש הממוצע (בדואי פחות יהודי) - 3.78.

יולי תמיר: שכבה 2: מגזר בדואי - 32.06; מגזר יהודי - 29.89; ההפרש הממוצע - 2.17.

יולי תמיר: שכבה 3: מגזר בדואי - 32.49; מגזר יהודי - 29.87; ההפרש הממוצע - 2.62.

יולי תמיר: שכבה 4: מגזר בדואי - 31.28; מגזר יהודי - 29.56; ההפרש הממוצע - 1.72.

יולי תמיר: שכבה 5: מגזר בדואי - 31.59; מגזר יהודי - 29.18; ההפרש הממוצע - 2.40.

יולי תמיר: שכבה 6: מגזר בדואי - 31.28; מגזר יהודי - 30.29; ההפרש הממוצע - 0.99.

יולי תמיר: שכבה 7: מגזר בדואי - 33.57; מגזר יהודי - 35.20; ההפרש הממוצע - 1.63-.

יולי תמיר: שכבה 8: מגזר בדואי - 32.01; מגזר יהודי - 35.34; ההפרש הממוצע 3.33-.

יולי תמיר: שכבה 9: מגזר בדואי - 31.49; מגזר יהודי - 32.75; ההפרש הממוצע - 1.26-.

יולי תמיר: שכבה 10: מגזר בדואי - 32.44; מגזר יהודי - 30.68; ההפרש הממוצע - 1.76.

יולי תמיר: שכבה 11: מגזר בדואי - 30.35; מגזר יהודי - 30.25; ההפרש הממוצע - 0.10.

יולי תמיר: שכבה 12: מגזר בדואי - 29.05; מגזר יהודי - 28.42; ההפרש הממוצע - 0.63.

יולי תמיר: שכבה 13: מגזר יהודי - 17.76.

יולי תמיר: שכבה 14: מגזר יהודי - 14.80.

יולי תמיר: סכום כולל: מגזר בדואי - 31.98; מגזר יהודי - 30.66; ההפרש הממוצע - 1.32. 3.

יולי תמיר: עם כניסתי לתפקיד העמדתי את קידום המגזר הבדואי במערכת החינוך בעדיפות גבוהה ביותר.

יולי תמיר: הוקם צוות היגוי הפועל במיוחד לצורך מטרה זו, כשהדגש הוא בצמצום פערים באמצעות קידום הישגים לימודיים ויצירת שוויון הזדמנויות בין התלמידים במגזר הבדואי והתלמידים במגזר היהודי.

יולי תמיר: צמצום מספר התלמידים בכיתות הלימוד הוא בין הפעולות שנוקט המשרד לקידום מטרה זו.

יולי תמיר: בתוך כך, במהלך שנת הלימודים תשס"ו נפתחו ארבעה בתי ספר, שני בתי-ספר יסודיים ושניים על-יסודיים, בערים ובפזורה הבדואית.

יולי תמיר: ארבעה בתי-ספר בפזורה הבדואית פוצלו במטרה לצמצם אכלוס גבוה בכיתות הלימוד; מדובר בבתי-הספר אל-פורעה, אל-עזאזמה, אל-אסעם ואל-סייד.

יולי תמיר: כמו כן, נפתחו בתשס"ז בתי-הספר כדלקמן - שני בתי-ספר על יסודיים חדשים: אבו-קרינאת ואל-הוואשלה; שני בתי-ספר יסודיים בפזורה הבדואית: אבו-קרינאת ואל-הוואשלה; שני בתי-ספר יסודיים בערים ערערה ורהט; בית-ספר על-יסודי ביישוב שגב-שלום; בית-ספר לחינוך מיוחד ביישוב ערערה.

יולי תמיר: ראוי לציין, כי במסגרת הפעולות לצמצום הפערים והעלאת ההישגים שנוקט המשרד, נרשמת עלייה מתמדת בהישגי בחינות הבגרות בקרב תלמידי המגזר הבדואי.

יולי תמיר: השנה, למרות הירידה הכללית באחוז הזכאות לבגרות, נרשמה במגזר הבדואי עלייה של כ-3% בזכאות.

יולי תמיר: משרד החינוך ימשיך ויפעל כדי לקדם את מערכת החינוך במגזר הבדואי בדרום.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 442, של חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שרת החינוך ביום ג' בחשוון התשס"ז (25 באוקטובר 2006): ביום רביעי, 18 באוקטובר 2006, נהרגה ילדה בת חמש בתאונת דרכים בצומת האוהלים דרומית לבאר-שבע כאשר חצתה את הכביש בדרך לאוטובוס שיסיע אותה לבית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': מדוע אין בונים בתי-ספר ביישובים הבדואיים בנגב?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': כמה תלמידים מוסעים בכל יום לבתי-הספר בנגב?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם יצומצם היקף ההסעות לבתי-הספר, ואם כן – כיצד?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: ככלל, משרד החינוך אינו מוסמך לקבוע מיקומם של מוסדות חינוך – גני-ילדים ובתי-ספר.

יולי תמיר: מיקומם של מבנים אלה נקבע לאחר קיומם של הליכים על-פי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965.

יולי תמיר: בתוך כך, שאלת מיקומם של מוסדות החינוך בפזורה הבדואית נמצאת בתחום הסמכות ושיקול הדעת של משרד הפנים ומינהל מקרקעי ישראל.

יולי תמיר: עם זאת, במסגרת תוכנית-האב לחינוך של המועצה האזורית אבו-בסמה, המאחדת את היישובים הבדואיים אשר באזור המשולש של באר-שבע, דימונה וערד, מוקמים בכל שנה שלושה-ארבעה בתי-ספר חדשים בבנייה קשיחה.

יולי תמיר: יצוין כי בשנת הלימודים תשס"ז נפתחו ארבעה בתי-ספר חדשים בפזורה הבדואית.

יולי תמיר: כמו כן, משרד החינוך אישר בתקציב 2007 תוספת בנייה של כ-70 כיתות חדשות.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: כ-20,000 תלמידים מוסעים מדי יום לבתי-הספר שבתחומי המועצה האזורית אבו-בסמה.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: אני מקווה שפתיחתם של מוסדות החינוך החדשים בפזורה הבדואית תביא לצמצום בהיקף הסעות התלמידים למוסדות החינוך.

יולי תמיר: בכל מקרה, אני נחושה לפעול בנושא ולהקל ככל הניתן על התלמידים ביישובים הבדואיים בנגב.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 468, של חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהם רביץ שאל את שרת החינוך ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): נודע לי, כי בית-הספר הממלכתי "אוסישקין" בתל-אביב מלמד את תלמידיו תנ"ך ככל בתי-הספר, אך מוסיף שיעורי דת מפי רב רפורמי וצוות חינוכי של בית-הכנסת הרפורמי "בית דניאל", המלווה את בית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': הלימודים חובה לכיתות א'-ב'.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – האם הורים שהדבר אינו לפי רוחם חייבים לשתף את ילדיהם בשיעורי דת אלה?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יולי תמיר: הידיעה נכונה.

יולי תמיר: "בית דניאל" הוא אכן גוף הנותן הדרכה והנחיה לבית-הספר "אוסישקין" בתל-אביב במסגרת תוכנית למדעי היהדות.

יולי תמיר: מדובר בתוכנית ייחודית הנעשית בהסכמה בין בית-הספר ל"בית דניאל".

יולי תמיר: חשוב לציין שההורים כולם יודעים שזה ההסדר, עוד בטרם רשמו את ילדיהם לבית-הספר - על יסוד הפרסומים של בית-הספר - ועל כן מטבע הדברים הם מחויבים לתוכנית.

יולי תמיר: מטרת התוכנית היא לחשוף ילדים לערכים יהודיים ולתת להם הזדמנות לחוות חוויה של השתתפות בנושאי למידה הקשורים ליהדות ולמסורת.

יולי תמיר: אני רוצה להבהיר באופן חד-משמעי, שאני בעד פלורליזם ביהדות ואני מקדמת בברכה גופים שונים המוכנים לבוא לבתי-הספר וללמד יהדות, ובתנאי שהם עומדים בקריטריונים של משרד החינוך מבחינת התכנים ומבחינת אופן הפעילות שלהם.

יולי תמיר: בבתי-הספר החילוניים אמורה להיות בעיני אפשרות למגוון של דעות ומגוון של תפיסות של היהדות.

יולי תמיר: כשם שיש גורמים אורתודוקסיים הנבחרים על-ידי בתי-ספר מסוימים ונכנסים ללמד מדעי היהדות בבתי-ספר ממלכתיים, כך גם גורמים אחרים יכולים לפנות.

יולי תמיר: אם הם עומדים בתנאים, הם מבורכים.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 488, של חבר הכנסת רן כהן - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת רן כהן שאל את שרת החינוך ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם ב"הארץ" ב-25 באוקטובר 2006, כי בתמורה לתרומת מיליון ש"ח לבית-הספר "רוגוזין" בתל-אביב לשיפוץ החצר ומגרש הספורט, נצבעה החצר בכתום וצוירו ססמאות פרסומת של חברת "אורנג'", וזאת באישור ועדה מטעם משרדך, שלא דנה בעניין ולא אישרה אותו.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – כיצד מתיישב הדבר עם החוק המגביל פרסומות מסחריות בבתי-ספר?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': מה ייעשה בעניין זה ובמקרים דומים בעתיד?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 2-1.

יולי תמיר: הידיעה נכונה.

יולי תמיר: אף שמדובר במטרה לכאורה ראויה, הידיעה שהתפרסמה משקפת את המהלך שנעשה, העומד בניגוד לנוהלי משרד החינוך ובניגוד לחוק.

יולי תמיר: עיריית תל-אביב לא פנתה למשרד החינוך לקבל היתר לפעילות זו, וממילא הוועדה לאישור שילוב פרסומת מסחרית לא דנה בבקשה.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: הוועדה תפנה בכתב לראש העיר תל-אביב ותתבע להסיר לאלתר את כל הסממנים המהווים פרסומת סמויה או גלויה שנעשתה ללא אישור בחצר בית-הספר.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא מס' 495 של חבר הכנסת אלי אפללו - לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שרת החינוך ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-25 באוקטובר 2006, כי מנהל בית-ספר מנע יציאתה של תלמידה לטיול בשל חוסר יכולת הוריה לממנו.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – מה היא מדיניות משרדך בנושא השתתפות תלמידים מעוטי יכולת, שיד הוריהם אינה משגת לשלם עבור טיולים שנתיים?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם ננקטו צעדים כלפי מנהל בית-הספר?

יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי תמיר: אני רואה את המקרה בחומרה, ולצערי הידיעה נכונה.

יולי תמיר: 2.

יולי תמיר: מנהל בית-הספר פעל בניגוד להנחיות משרד החינוך, כפי שהתפרסמו בחוזר מנכ"ל, ולפיהן אין למנוע מתלמידים להשתתף בפעילות שבית-הספר מקיים, ובכלל זה טיולים, אפילו אם הוריהם לא העבירו תשלומים לבית-הספר כנדרש.

יולי תמיר: מבירור שנעשה עולה שההורים סירבו למלא טופס הנחה/פטור כמתחייב מהוראות חוזר מנכ"ל.

יולי תמיר: עם זאת, מנהל בית-הספר חזר בו ביום הטיול מהחלטתו המוטעית וביקש מהתלמידה להשתתף בטיול, אך הוריה סירבו.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: עם היוודע המקרה, קיים המפקח המחוזי בצפון, חיים גבאי, בירור נוקב עם המנהל והעמיד אותו על התנהלותו הבלתי-ראויה ועל הלבנת פני תלמידה ברבים.

יולי תמיר: בנוסף, נערכה שיחה עם ועד ההורים וצוות המורים, כדי לחדד את הצורך ביתר רגישות למקרים מסוג זה, על מנת שלא יישנו.

יולי תמיר: תשלומי הורים הם בעיקרם תשלום מרצון, ועל כן משרד החינוך אינו אוכף תשלומים אלה.

יולי תמיר: עם זאת, מבחינת הפעלת תוכניות חינוכיות, בתי-הספר מתקשים לעמוד בתכנון אם הורים מסרבים לשאת בתשלומים מבחינה עקרונית.

יולי תמיר: בהקשר זה ברצוני לשוב ולהבהיר, שאין מדובר בתלמידים ובהורים משכבות מצוקה.

יצחק אהרונוביץ': אחרון, שאילתא מס' 507 - חבר הכנסת צבי הנדל, שקשור גם לחבר הכנסת אלי אפללו – השתתפות תלמידים מעוטי יכולת בטיול שנתי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת צבי הנדל שאל את שרת החינוך ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם שמנהל בית-ספר בכרמיאל פעל בניגוד לחוזר מנכ"ל ואסר יציאת תלמידה לטיול בשל אי-תשלום עבור הטיול מסיבות כלכליות.

יצחק אהרונוביץ': רצוני לשאול: 1.

יצחק אהרונוביץ': האם הידיעה נבדקה כנכונה?

יצחק אהרונוביץ': 2.

יצחק אהרונוביץ': אם כן – האם נבדקו הנסיבות שהביאו להחלטת המנהל?

יצחק אהרונוביץ': 3.

יצחק אהרונוביץ': האם משרדך בודק את תופעת ההשתמטות מתשלומים של הורים בעלי יכולת?

יולי תמיר: 2-1.

יולי תמיר: אכן הידיעה נכונה.

יולי תמיר: יש מנהל שמנע השתתפות של תלמידה עקב אי-תשלום.

יולי תמיר: הוא ננזף בחומרה.

יולי תמיר: זה דבר שהוא בניגוד להנחיות המשרד.

יולי תמיר: כאשר נודע לנו דבר כזה - זה קורה לעתים רחוקות - המנהל נקרא לבירור.

יולי תמיר: במקרה זה המפקח קרא למנהל לבירור, נזף בו, הבהיר לו שהמעשה שהוא עשה הוא חמור מאוד.

יולי תמיר: היה דיון באותו בית-ספר גם עם ועד ההורים, גם עם צוות המורים, והובהר להם שהם פעלו בניגוד לכל הוראה שהמשרד העביר וקבע כקריטריון.

יולי תמיר: 3.

יולי תמיר: שאלת גם מה קורה עם הורים שיכולים לשלם ולא משלמים.

יולי תמיר: אנחנו בבעיה בעניין הזה.

יולי תמיר: אין לי כלי חוקי לפעול נגד ההורים.

יולי תמיר: בשיחות ובפניות אנחנו מנסים למנוע את הבעיה הזאת.

יולי תמיר: יש הרבה לחץ חברתי.

יולי תמיר: אנחנו משתדלים לטפל בבעיה הזאת כמיטב יכולתנו.

יצחק אהרונוביץ': שאלה נוספת, בבקשה.

צבי הנדל: תודה על התשובה.

צבי הנדל: אני התמקדתי, ולא בכדי, בסוגיה שלא תמיד המנהל אשם.

צבי הנדל: זה שהמנהל והמורים קיבלו נו-נו-נו, את זה אני יודע, כי באורח טבעי, כשילד לא יוצא לטיול, זה מקומם את כולנו, גם בתקשורת וגם אותנו באופן טבעי.

צבי הנדל: יש הרבה מנהלים שמתמודדים עם הורים סרבנים דווקאיים, ולא מאלה שיש להם בעיות כלכליות, בדיוק כאלה שאין להם בעיות כלכליות.

צבי הנדל: חשוב שלמערכת תהיה מסוגלות מינימלית לתת גם טפיחה על השכם, כי הם מתמודדים התמודדות לא הוגנת.

צבי הנדל: כתבה כזאת - לי אין מושג על המקרה המסוים הזה, יכול מאוד להיות שפה באמת המנהל לא היה בסדר.

צבי הנדל: אבל אני רוצה להיות בטוח שכשהמפקח עשה לו נו-נו-נו, היה לו כלי לבדוק שאכן זאת היתה בעיה, ויכול מאוד להיות שאת הנו-נו-נו היו צריכים לעשות להורים.

צבי הנדל: לא להיבהל גם מזה למרות התקשורת.

יולי תמיר: במקרה הזה, העניין היה לא מוצדק.

יולי תמיר: זאת אומרת, המנהל נהג שלא כשורה.

יולי תמיר: אבל אתה לגמרי צודק, אנחנו מנסים לחשוב.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים בזמן של ניסיון לפתח כלי גבייה אחר, שיאפשר לי לפתור גם את הבעיה הזאת.

יולי תמיר: כרגע אין בידי כלי חוקי.

יולי תמיר: אתה יודע את האנומליה - זה נקרא תשלומי חובה מרצון.

יולי תמיר: אז שאלת הרצון פה היא מאוד חשובה.

יולי תמיר: אנחנו מנסים לפתח איזה מענה חוקי לשאלה הזאת, כדי שכשננזוף במנהל נדע שהועמדו לרשותו כל הכלים לגבות את הכסף.

יצחק אהרונוביץ': תודה, גברתי השרה; אני מודה לך.

יצחק אהרונוביץ': תם סדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ל' בחשוון תשס"ז, 21 בנובמבר 2006, בשעה 16:00.

יצחק אהרונוביץ': ישיבה זאת נעולה.