ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השישים-וארבע של הכנסת השבע-עשרה, 2006-11-27 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, ו' בכסלו, 27 בנובמבר 2006.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, מזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 57) (דיון לפני דן יחיד בעבירות מסוימות), התשס"ז-2006.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

אריה האן: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 38) (החמרת ענישה והארכת התיישנות), התשס"ז-2006.

אריה האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק איכות הסביבה (דרכי ענישה) (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת גאלב מג'אדלה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות עוספיא ודאלית-אל-כרמל), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת נאדיה חילו, יורם מרציאנו, זהבה גלאון, אבשלום וילן, יואל חסון, רן כהן, נסים זאב ואפרים סנה; הצעת חוק מניעת פגיעה במטפלים, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון - הרכב המועצה וכהונתה), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת טלב אלסאנע, אברהים צרצור, עבאס זכור ואחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש במכשירי DVD ומכשירי טלוויזיה ברכב מנועי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון - יידוע לקוחות בדבר אתרים פוגעניים במרשתת ואפשרויות ההגנה מפניהם), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים (תיקוני חקיקה), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת גאלב מג'אדלה ונאדיה חילו; הצעת חוק המכון הלאומי לספורט (מכון וינגייט), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת רונית תירוש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ועדת חקירה מיוחדת למלחמת לבנון השנייה, התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, אליהו גבאי, ניסן סלומינסקי ויצחק לוי; הצעת חוק הרישום למוסדות להשכלה גבוהה, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון - יציאה לקצבה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (תיקון - חיוב מעביד בדמי אבטלה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון - הטבות במוסדות אקדמיים, במכינות קדם-אקדמיות ובמוסדות להכשרה מקצועית), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות עוספיא ודאלית-אל-כרמל), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת ואסל טאהא וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון - מימון הגנה על חיילים שהוגש נגדם כתב אישום עקב פקודות שביצעו או שנתנו),

אריה האן: התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון - רישום נישואין), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (הארכת חיי המדף של בשר טחון קפוא), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת משה כחלון ומשה שרוני; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - מועד תשלום שכר), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת דני יתום; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון - איסור הפליה מחמת גיל והסכמה מדעת לטיפול רפואי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת שלמה ברזניץ; הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון - חוק הסדרים), מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ ודני יתום וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ועדות חקירה (תיקון - החלטת הכנסת על הקמת ועדת חקירה), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק החברות (תיקון - הצגת שם החברה בכיתוב עברי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (איסוף נתונים על-פי מגדר), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון - תלושי שכר), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת שלי יחימוביץ, משה שרוני ודוד אזולאי; הצעת חוק למניעת אלימות נגד מטפלים, התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בנושא: מעמדו ויכולת התפקוד של מוסד מבקר המדינה בעקבות הפרסומים האחרונים בדבר המכרז להפרטת בנק לאומי וההאשמות כנגד ניצב בדימוס בורובסקי.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם.

): תודה רבה.

): גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שתי הודעות לוועדת הכנסת.

): ועדת הכנסת קבעה את הוועדות לדיון בהצעות חוק לשם הכנתן לקריאה ראשונה, כדלקמן: הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הכרזה על סם מסוכן), התשס"ו-2006, הצעתו של חבר הכנסת שלמה ברזניץ, שמספרה פ/783/17.

): ועדת הכלכלה תדון בהצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – מניעת העישון במקומות ציבוריים והעישון הכפוי), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת גלעד ארדן וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה פ/1216/17; ובהצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון – ביטול היתר עישון בבית קולנוע והגדלת הקנסות), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת יואל חסון - פ/1167/17.

): הודעה נוספת, גברתי היושבת-ראש.

): אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדת החוקה, חוק ומשפט: מטעם סיעת העבודה – במקום חברת הכנסת קולט אביטל, יכהן חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

): אני מודה לגברתי.

): תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: ועדה עסוקה וחשובה, ואני שמחה שהתוצאות שם הן בדרך כלל פה-אחד.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: הכוונה לייקר את המים ואת הלחם והתייקרות עמלות הבנקים;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: מדיניותה כלפי האזרחים הערבים בתחומי החינוך, הכלכלה והחברה

דליה איציק: בבקשה, אדוני חבר הכנסת יעקב כהן, אתה מגיש מטעם סיעת יהדות התורה והאיחוד הלאומי - מפד"ל הצעה להביע אי-אמון בממשלה בשל הכוונה לייקר את המים ואת הלחם והתייקרות עמלות הבנקים.

דליה איציק: לאחר מכן, אדוני השר, אתה משיב.

דליה איציק: בבקשה, אדוני; יש לך עשר דקות.

יעקב כהן: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, סיעתנו מגישה היום הצעת אי-אמון בממשלה עקב המדיניות הקשוחה והבלתי סבירה של ייקור המים, הלחם ועמלות הבנקים, שהיא פגיעה נוספת בשכבות החלשות.

יעקב כהן: ייקור מוצרים בסיסיים אלו אין בו שום היגיון, כיוון שכיום המצב במדינה הוא שהאינפלציה יורדת, הדולר יורד, והבנקים מדווחים על רווחי שיא בהכנסותיהם.

יעקב כהן: אם מדברים על ייקור המים, ייקור זה אין לו שום הסבר, היות שהמצב כיום הוא שהרשויות המקומיות רוכשות את המים ב-2.3 שקלים למ"ק מים ומוכרות אותו היום ב-4 שקלים.

יעקב כהן: ולא די בזה, רוצים היום להעלות את מחיר המים ל-7 שקלים למ"ק – זה ייקור של 60%.

יעקב כהן: סיבת הייקור נעוצה ברפורמה החדשה במשק המים על-ידי הקמת תאגידים עירוניים למשק המים.

יעקב כהן: עצם הרפורמה מיותר, מה גם שעקב כך רוצים לייקר.

יעקב כהן: ונשאלת השאלה: הרי כל שנה, לאלפים - אלפים רבים של אזרחים - מנתקים את המים, אזרחים שלא יכולים לעמוד בתשלומים, ובכל זאת רוצים עוד היום לייקר את המים.

יעקב כהן: כאשר אנחנו שומעים שאזרחים רבים מתמודדים עם השאלה אם לרכוש תרופות או לשלם עבור מים, איך יעלה על הדעת לייקר את המים, ובאופן כה דרסטי ובלתי סביר?

יעקב כהן: כך ייקור הלחם, מוצר בסיסי ראשוני, אשר רק לאחרונה הועלה מחירו.

יעקב כהן: אני חושב שמוצרים אלה, היה מן הראוי שהמדינה תסבסד אותם, ועדיין רוצים להרוויח עליהם.

יעקב כהן: כן היה מן הראוי להוריד את המע"מ עליהם, כמו שהצעתי בהצעת חוק – אבל נראה שהמדינה מתנגדת.

יעקב כהן: ואני שואל אם רוצים להגיע למצב שארקדי גאידמק ועוד ארגונים מתנדבים יחלקו לחם ומים ברחובות.

יעקב כהן: כמו כן, התבשרנו על ייקור עמלות הבנקים, כאשר המצב פה הוא שערורייה.

יעקב כהן: לא רק שהריבית גבוהה עד מאוד, אלא שיש עמלות מעמלות שונות, כפולות ומכופלות, וזה מגיע למאות עמלות, כגון עמלת הקצאת אשראי, עמלת הפקדת מזומנים, עמלת משיכה בטופס, עמלת עריכת מסמכים, עמלת שורה ועוד.

יעקב כהן: כבר אמרתי בשבוע שעבר בוועדת הכספים: יש לנו מזל, חסד עשה הבורא אתנו שעגבניות רוכשים בחנות ירקות וב"סופרים" ולא בבנקים.

יעקב כהן: אם היו צריכים לקנות עגבניות בבנקים, היה קילוגרם עגבניות עולה מינימום 50 שקל, ואני אסביר.

יעקב כהן: קודם כול, המוצר היה עולה 20 שקל, כי הבנקים לא עובדים בפחות מ-1,000%.

יעקב כהן: שנית, הניילון היה עולה כסף, אחרי כן היתה עמלת שקילה, אחרי כן היתה עמלת הקצאת הסחורה; אם הוא היה נותן קרטון – גם זה היה עולה כסף; אחרי כן היתה עמלת עריכת מסמכי חשבון – על כך שהוא עשה לי חשבון בסוף; ואם הייתי משלם את הכסף במזומנים, היתה עוד עמלה על הפקדת מזומנים.

יעקב כהן: אז ברוך השם שקונים את זה בחנות ירקות.

יעקב כהן: אני שמח שגם נגיד הבנק התבטא שהמצב בבנקים הוא מגוחך, וכן ועדת שרים לענייני חקיקה אישרה הצעת חוק לפיקוח בנושא הבנקים.

יעקב אדרי: אתמול.

יעקב כהן: אתמול, אבל הדבר טעון עוד תיקון רב.

יעקב כהן: קודם כול, גובה ריבית האוברדרפט הוא בלתי סביר.

יעקב כהן: רבותי, הכסף זה מוצר.

יעקב כהן: הבנקים קונים כסף ב-1%, אפילו אפס אחוז, עד 5% בבנק ישראל.

יעקב כהן: ב-2.5% בממוצע הבנק רוכש את המוצר ששמו כסף; הוא מוכר אותו אפילו ב-24% - זה כמעט 1,000% רווח.

יעקב כהן: איפה נשמע על מוצר שמוכרים ב-1,000% רווח?

יעקב כהן: זאת שערורייה, במיוחד אחרי שהפסיקו את משיכת האוברדרפט, אז הגביהו את הריבית על החריגה.

יעקב כהן: ייקור מוצרים בסיסיים אלה הוא פגיעה נוספת, במסגרת מדיניות של פגיעה בשכבות החלשות, שמצבן רע בלאו הכי.

יעקב כהן: כאשר כל הדוחות המתפרסמים גרועים מקודמיהם, ומובאים בהם נתונים מזעזעים, אין צורך להכביר מלים על מצב העוני בארצנו.

יעקב כהן: יסודן של גזירות אלה הוא המדיניות של הליכוד ושינוי בשנת 2003, עם הרפורמה האכזרית שהכריז נתניהו – ומעניין שבעיתונות נכתב שכמעט כל סעיפי הרפורמה שבקו חיים, וחלקם עוד גוססים בוועדות – הדבר היחיד שנשאר מכל הרפורמה של נתניהו הוא הקיצוץ בקצבאות הילדים, וקשה להגיד מדוע זה קיצוץ כה גדול, של יותר מ-50%.

יעקב כהן: אני עומד ושואל מעל דוכן זה, איפה מדיניות החמלה שהכריז עליה ראש הממשלה?

יעקב כהן: איפה הן כל המפלגות אשר חרתו על דגלן - -

דליה איציק: חבר הכנסת מג'אדלה, אתה עד כדי כך עסוק שאתה לא שומע אותי?

יעקב כהן: - - להיטיב עם השכבות החלשות?

יעקב כהן: איפה מפלגת העבודה?

יעקב כהן: איפה מפלגת הגמלאים ואיפה מפלגת ש"ס?

יעקב כהן: איך אפשר להשלים עם הפערים שמתרחבים באוכלוסייה?

יעקב כהן: מצד אחד יש אוכלוסייה באמת קטנה שחיה ברמת חיים גבוהה ולא יודעת מה לעשות עם הכסף, ואתה אנחנו מיטיבים ברפורמה במס שעומדת להתקבל בתקציב החדש.

יעקב כהן: מנגד, יש אוכלוסייה שאין לה פת-לחם לאכול, אוכלוסייה שחיה מתחת לקו העוני, ואלה לא סיפורים דמיוניים, אני שומע על משפחות – פונות אלי משפחות שאין להן כסף לקנות לחם, אין כסף לשלם לגן-הילדים ואין כסף למטפלת, שומו שמים.

יעקב כהן: איפה מידת החסד שעם ישראל הצטיין בה כל השנים?

יעקב כהן: הלוא המדרש אומר: הכול צריכים לחסד, אפילו אברהם אבינו.

יעקב כהן: ואיפה מידת הרחמים שהשתבח בה עם ישראל?

יעקב כהן: רבותי, עשיית חסד היא מרשם בדוק להצלחה ופתרון מובהק לכל צרה.

יעקב כהן: לכן, חברי הכנסת הנכבדים, בגלל המצב בארצנו הקדושה - המצב הביטחוני קשה עד מאוד, על אף הפסקת האש, ואנחנו לא רואים פתרונים באופק.

יעקב כהן: אנחנו צריכים לעורר תפילה למרומים שיערה עלינו רחמים מרובים.

יעקב כהן: גם מצבם האישי של חלק מראשי השלטון לא מזהיר, ואנחנו צריכים תפילה במרומים שיערה עלינו רחמים מרובים, וכל המרחם על הבריות מרחמים עליו מהשמים, אמרו חכמינו.

יעקב כהן: לכן אני קורא לראש הממשלה ולשרים: אנא, הנהיגו מדיניות של חסד ורחמים, כדי שגם אתנו ינהגו ברחמים, ובמהרה ניוושע תשועת עולמים.

יעקב כהן: על כן, קטונתי מלהבין את המדיניות הקשוחה שהממשלה נוקטת כשהיא מתנגדת להיטיב עם המשפחות החלשות ועם הילדים הרעבים ומתעקשת שלא להחזיר את הקצבאות שנשחקו ביותר מ-50%, ועוד בכוונתה לייקר את המוצרים הבסיסיים.

יעקב כהן: אין פלא שבסקרים שמתפרסמים לאחרונה עולה כי רוב הציבור איבד את האמון במערכת הממשלתית.

יעקב כהן: לכן אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה, כי היא מנהלת מדיניות אטומה ומחוסרת חמלה.

יעקב אדרי: את המים שכחת – מה עם המים?

רוחמה אברהם-בלילא: הוא דיבר על המים, אבל יש לך טעות בהתייחסות: לא מנתקים את המים לאזרחים כי האזרחים לא משלמים, אלא כי הרשויות לא משלמות.

יעקב כהן: הרשויות מנתקות לאזרחים.

רוחמה אברהם-בלילא: לא אמרתי אם זה גרוע או לא, אין לרשות יכולת לנתק.

יעקב אדרי: הייתי חבר הנהלת עיר; הרשויות מנתקות כל יום את המים לאזרחים.

דליה איציק: גם הרשויות משלמות.

דליה איציק: אם רשות רואה שאזרח לא שילם לה - - -

רוחמה אברהם-בלילא: היום אין לרשות יכולת לנתק את המים.

יעקב כהן: תתפלאו לשמוע, אבל הרשות מנתקת יום-יום.

יעקב כהן: אני יכול להגיד לכם שאתמול טיפלתי בחיבור מים לאזרחים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אדוני השר, ואחריו - חבר הכנסת דני נוה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו רגישים – מי יותר ומי פחות – כולם יותר, לפי מיטב ידיעתי, בנושא התייקרות הלחם, והשר אלי ישי, כבר בכניסתו לתפקיד, מי שזוכר, בימים הראשונים, הודיע שלא יאפשר את התייקרות הלחם באופן חד-צדדי, באופן של התייקרויות גדולות.

יעקב אדרי: אבל מה לעשות, לפעמים צריך להתחשב בעלויות, וכך עשה גם השר אלי ישי, שהרגישות שלו ברורה ולא פחותה מזו של רבים מאתנו.

יעקב אדרי: הנושא חשוב לכולנו, וכולנו זוכרים את ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין, זיכרונו לברכה, כמה הנושא היה חשוב לו, וכמה הוא ביקש שבלחם לא ניגע.

יעקב אדרי: אני חושב שהקו הזה נמשך, אם כי יש חריקות פה ושם, ואני מאוד מקווה שהלחם הוא סמל החשוב לכולנו, ונשמור עליו.

דליה איציק: אז איפה זה עומד, אדוני השר?

דליה איציק: איפה עומד נושא ייקור הלחם?

יעקב אדרי: ההתייקרות שבעלי המאפיות דורשים היא 8.3%.

יעקב אדרי: ההעלאה שאישר השר היא מינורית, של 4%.

אברהם רביץ: אני מציע שהלחם לא יהיה סמל אלא שהלחם יהיה לחם.

יעקב אדרי: אני מקבל את ההערה, אבל אני חושב שבכל זאת השר אלי ישי נאבק בעניין הזה והצליח לא מעט במאבקים האלה, אולי לא כמו שכולם היו רוצים, אבל גם אי-אפשר שלא להעלות לגמרי לאורך שנים.

יעקב אדרי: עושים את זה במינון נכון, לדעתי, ואני מאוד רגיש בנושאים האלה, האמינו לי.

צבי הנדל: קיבלתי ביפר שהזכיר לי שאלי ישי עמד על הדוכן וזעק זעקה מרה על ייקור הלחם.

צבי הנדל: זה אותו אלי ישי?

יעקב אדרי: אל תשכחו שכדי למנוע ייקור נוסף של הלחם, השר אלי ישי חתם לאחרונה על צו המאריך לתקופה נוספת את קיבוע מחיר הלחם לקמעונאים - כדי למנוע את העלאת המחיר לצרכן.

יעקב אדרי: יש דברים שהוא יכול לעשות, והוא עושה אותם.

יעקב אדרי: אני חושב שאני יכול להעיד על השר אלי ישי שהוא באמת רגיש לעניינים האלה, אלה לא ססמאות בעבורו, והוא עושה את מיטב יכולתו בעניין, וגם מצליח.

יעקב אדרי: מובן שקל להגיד לא להעלות אף פעם - - -

צבי הנדל: זה התפקיד שלנו.

יעקב אדרי: בסדר, אבל אני משתדל להיצמד לקו האמצע, שאומר: הנושא החברתי חשוב לנו, אבל יש בעיות גם מעבר לזה.

יעקב אדרי: הנושא של עמלות הבנקים – אתמול נפל בחלקי הכבוד, כיושב-ראש ועדת השרים לחקיקה, להגיד בצורה הכי ברורה שהנושא עבר לפיקוח, על-פי הצעת חבר הכנסת גלעד ארדן, ואני שמח שרוב השרים, גם שר האוצר, תמכו בזה.

יעקב אדרי: גם נגיד בנק ישראל תמך – אומנם הוא ביקש תקופה ארוכה, שלא הסכמתי לה, וקיצרנו את התקופה – ובתוך 60 יום הם יגישו את ההמלצות שלהם.

יעקב אדרי: אני חושב שהגיע הזמן, ובשעה טובה הכנסת הזאת, בגיבוי הממשלה, מביאה בשורה לכל הציבור.

דליה איציק: זה באמת הישג.

יעקב אדרי: זאת בשורה לכל הציבור.

יעקב אדרי: נושא העמלות, שהיה פתוח לגמרי, סוף-סוף ייכנס לפיקוח.

יעקב אדרי: אם מדברים על הממשלה, היא ראויה בעניין הזה לברכות רבות.

יעקב אדרי: זה נושא מאוד חשוב, שנוגע לכולנו, אבל אני מקווה שהשכבות החלשות ייהנו מזה, כי להן כל שקל שיורד הוא מאוד חשוב.

יעקב אדרי: הנושא האחרון הוא נושא המים.

יעקב אדרי: יש כוונה לעבור לתאגידי מים; עשו את זה בכמה מקומות וברובם זה הוכיח את עצמו.

יעקב אדרי: אני אומר את זה מתוך ניסיוני שלי: בחדרה עשינו תאגיד, ומה שכתוב, על התייקרות של 50%, זה סתם לזרוק מספרים באוויר.

יעקב אדרי: האמת רחוקה מזה.

יעקב אדרי: יש מקומות שאם יעשו את זה ביעילות זה יוריד בהם את מחירי המים.

יעקב אדרי: אם זה ייעשה נכון זה יוזיל את המים ולא ייקר אותם.

יעקב אדרי: כאשר יש תאגיד, זה מוזיל – אפשר לעזור זה לזה, יש ערבות הדדית בין כל הרשויות.

יעקב אדרי: בנושא זה הצעת האי-אמון שלך היתה מיותרת, ולפיכך אני מציע לדחות אותה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני השר.

דליה איציק: חבר הכנסת דני נוה, בנושא אחר:

דליה איציק: הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל ליקויים במערכת ההסברה שלה.

צבי הנדל: אין ליכודניק אחד שיבוא לשמוע אותך?

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חייב לומר, כמו בהרבה דברים בחיים, אני מקנא במי שחי בעולם וירטואלי.

דני נוה: בעולם הווירטואלי המציאות יכולה להיות מאוד יפה ומאוד ורודה, ומי שחי בעולם הווירטואלי, בסופו של דבר חייו יכולים להיות טובים ונעימים.

דני נוה: הבעיה מתחילה, גברתי היושבת-ראש, שמי שחי בעולם הווירטואלי, מנהל את המדינה.

דני נוה: כשאתה שומע את ההצהרות המדיניות, אלו האחרונות שנשמעו היום על קברו של דוד בן-גוריון, אתה תוהה, באיזה עולם וירטואלי חיה הממשלה.

דני נוה: דיבורים, שאני מבין, לו נאמרו לפני שנים מספר, במציאות אחרת, מול הפלסטינים, מול מנהיגות פלסטינית בעייתית אבל אחרת, אבל כשאתה שומע את הדברים, כאשר ברשות הפלסטינית מי ששולט זה ה"חמאס", ושלטון ה"חמאס" הזה מסרב להכיר במדינת ישראל, ושלטון ה"חמאס" הזה אחראי לפעילות טרור יומיומית נגד מדינת ישראל, כאשר כולנו יודעים שהתהליך האסטרטגי שה"חמאס" חותר אליו זה תהליך של "חיזבאלליזציה" של אז, ולקחת את המודל של דרום-לבנון ומה שעשה "חיזבאללה" בדרום-לבנון ולבנות מודל דומה בעזה.

דני נוה: כאשר כולנו יודעים שהמציאות היא חולשה נוראית של אבו-מאזן, והוויכוח אם הוא רוצה אך לא יכול, או יכול אך לא רוצה, כבר כמעט שלא רלוונטי.

דני נוה: ומול המציאות הזאת, לצאת באיזו תוכנית מדינית, מנותקת לחלוטין מהמציאות ששוררת במזרח התיכון, מהמציאות ששוררת בשטח.

דני נוה: אם נוסיף על זאת, גברתי היושבת-ראש, את ההחלטה האחרונה בעניין הפסקת האש - כולנו רוצים הפסקת אש.

דני נוה: מי מאתנו לא רוצה שהילדים בשדרות ובאשקלון וביישובי הנגב המערבי לא יתעוררו בפחד בלילה ויוכלו ללכת בצורה שקטה וללא חשש לגן או לבית-הספר בבוקר?

דני נוה: כל אחד מאתנו רוצה בזאת.

דני נוה: אבל כאשר מדובר בהפסקת אש, ואני שומע גורמים מטעם ראש הממשלה והממשלה, קודם כול מדברים במין יוהרה כזאת: הצד הפלסטיני זכה להפסקת אש, הם נבהלו מהפעילות של צה"ל, הם זוחלים להפסקת אש.

דני נוה: הייתי מציע, גברתי היושבת-ראש, גם למי שחיים בעולם וירטואלי וגם למי שמציצים מפעם לפעם אל המציאות, קודם כול, קצת יותר צניעות.

דני נוה: קצת יותר צניעות.

דני נוה: כי הרי מי שמסתכל רואה ויודע מדוע הגורמים הפלסטיניים ובראשם ה"חמאס" הגיעו למסקנה שהפסקת האש הזאת נוחה להם.

דני נוה: הם נבהלו מצה"ל?

דני נוה: מתעוררת השאלה, מי באמת זחל פה להפסקת האש הזאת?

דני נוה: אני חושש, גברתי היושבת-ראש, שהאמת יותר קרובה לטענה שמי שזחל פה זה הצד הישראלי דווקא, לצערי הרב, ולא הצד הפלסטיני.

דני נוה: כי בצד הפלסטיני, כמו שאמרתי קודם לכן, יש אסטרטגיה מאוד ברורה, ועימות צבאי עם צה"ל עכשיו לא טוב להם.

דני נוה: הם מעדיפים להיות במצב שהם ממשיכים להבריח אמצעי לחימה, בעיקר דרך מה שנקרא ציר פילדלפי - להתחמש, לבנות את אותו מודל של ה"חיזבאללה", להכניס אמצעי לחימה מתקדמים נגד צה"ל, אם זה טילי נ"ט או דברים אחרים, טילים ארוכי טווח שיכולים לפגוע בעורף הישראלי.

דני נוה: את כל הדברים הללו הם מבקשים לעשות.

דני נוה: הדבר החשוב והנוסף, גברתי היושבת-ראש, מי שקורא ושומע מה אומרים הדוברים המנהיגים הפלסטינים, רואה שבעצם הם שומעים מה קורה בצד הישראלי והם מבינים – בואו נודה על האמת המצערת - שהיה כישלון ישראלי בטיפול באיום של ה"קסאם" וכי לישראל אין יכולת להביא להפסקת טילי ה"קסאם" עם המדיניות כפי שהיתה בשבועות ובחודשים האחרונים.

דני נוה: ובמקום לקבל החלטה אמיצה ונכונה של ממשלת ישראל, שהיא לא פשוטה, היא מורכבת, אבל לא היה מנוס ממנה, לצאת לפעילות צבאית נרחבת מול מוקדי הטרור בעזה, ממשלת ישראל העדיפה לקבל החלטה להבטיח את השקט של היום.

דני נוה: והמחיר של זה עלול להיות מחיר הרבה יותר גדול, הרבה יותר קשה, הרבה יותר כבד בהמשך הדרך.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, נזכרתי לאחרונה, אף-על-פי שהייתי מאוד צעיר, בשנת 1970, שראש הממשלה, זכרה לברכה, גולדה מאיר, קיבלה החלטה להתעלם מצעד מצרי של קידום טילי קרקע-אוויר - טק"א - לגדות התעלה, בניגוד להסכם שהיה אז עם ישראל, וממשלת ישראל של אז החליטה, שבשביל השקט מוטב להתעלם ולא לנקוט צעד אמיץ ונכון מול ההפרה הבוטה הזאת מהצד המצרי.

דני נוה: את המחיר של ההתעלמות הישראלית שילמנו כעבור שלוש שנים במלחמת יום הכיפורים.

דני נוה: שמעתי טענות מפי גורמים בכירים, לרבות ראש הממשלה, על מה שהיה בלבנון והתפתח בלבנון בשש השנים האחרונות, בשעה שפרצה מלחמת לבנון.

דני נוה: ומה היתה הטענה?

דני נוה: הטענה היתה, שבשביל השקט מול ה"חיזבאללה", ממשלות ישראל העדיפו להתעלם מהתהליך המדאיג של התחמשות ה"חיזבאללה", של בניית צבא מתוחכם כפי שהם בנו שם בדרום-לבנון.

דני נוה: כדי להבטיח את השקט.

דני נוה: והנה, אותה ממשלה שהשמיעה את הטענה הזאת רק לפני חודשים מספר עושה בעצם אותו הדבר, רק בחזית אחרת, בגזרה אחרת, מול עזה.

דני נוה: ומה תגיד הממשלה הזאת – אני מניח שכבר תהיה באופוזיציה – אבל מה יגידו ראשיה אז מהאופוזיציה בעוד כמה שנים על ההחלטה האומללה שהם קיבלו היום?

דני נוה: מה הם יגידו אז?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת נוה, נדמה לי שאתה היית חבר בממשלה, לא?

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, הבעיה העיקרית היא, שבשביל להבטיח את השקט הפוליטי של היום, הממשלה עושה צעדים שנשלם עליהם מחיר.

דני נוה: והדבר המדאיג ביותר כשאתה רואה את האיומים שמסביב על מדינת ישראל, כשאתה רואה את התהליך, שה"חיזבאללה" לא רק שלא מתפרק מנשקו כפי שהבטיחו לנו בהחלטה 1701 בעקבות המלחמה; לא רק שהוא לא מתפרק ולא מפרקים אותו - הוא מתחמש, הוא מחזיר את כוחו כמו שהיה.

דני נוה: ה"חמאס" מתחמש, צבאות מסביב לנו, שהעננים בהם מתקדרים, גברתי היושבת-ראש, כפי שלא התקדרו שנים מבחינת התעצמותם הצבאית.

דני נוה: שלא לדבר על האיום הגדול ביותר, והוא האיום שעלול להיות איום קיומי על מדינת ישראל, אם אירן תשיג נשק גרעיני.

דני נוה: ומה קורה פה?

דני נוה: ראש הממשלה לא מדבר עם שר הביטחון ולא מאמין לו, שר הביטחון לא מאמין לרמטכ"ל, ואתה שואל את השאלה: ככה אפשר לנהל ביטחון של מדינה כמו מדינת ישראל?

דני נוה: עם מנהיגות כזאת?

דני נוה: כשראש הממשלה לא מאמין לשר הביטחון שלו ושר הביטחון שלו לא מאמין לרמטכ"ל שלו, והציבור לא מאמין לאף אחד מהם.

צבי הנדל: אבל בסוף הם נפגשו.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, הייתי רוצה, לקראת סיום דברי, להתייחס להיבט ההסברתי, שגם פה יש כישלון צורב, לצערי הרב, לכל אורך הדרך.

דני נוה: נדבר רגע שוב על לבנון.

דני נוה: אנחנו נמצאים במצב שהחלטה 1701 לא מיושמת, "חיזבאללה" מתחמש וישראל מבצעת גיחות צילום במציאות הזאת.

דני נוה: נזכיר קודם כול שהחטופים הישראלים עוד נמצאים בידי המנוולים האלה של ה"חיזבאללה", ואף אחד לא שומר שבמעברי הגבול בין סוריה ללבנון לא יעברו אמצעי לחימה, כמו שהבטיחו לנו בהחלטת האו"ם.

דני נוה: וממשלת ישראל מבצעת גיחות צילום, ואת מי מאשימים בעולם?

דני נוה: את ישראל.

דני נוה: וכולם מלינים על ישראל שהיא מפירה את ההחלטה, וישראל צריכה להתגונן.

דני נוה: ואתה תוהה: איפה המדיניות הישראלית, איפה מדיניות החוץ, איפה ההסברה הישראלית?

דני נוה: ובעזה, כאשר מתרחשת אותה טעות אומללה ומצערת מאוד של הפגיעה באזרחים חפים מפשע בבית-חאנון, וזה בא אחרי מעשים מכוונים, לא מוטעים, כפי שאנחנו יודעים, של הקזת דם ורצח של אזרחים ישראלים על-ידי ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי" בשדרות ובמקומות אחרים, את מי מאשימים?

דני נוה: את מדינת ישראל.

דני נוה: המחדל ההסברתי החמור ביותר, גברתי היושבת-ראש, נוגע לטיפול של ממשלת ישראל במה שקורה באירן.

דני נוה: אם יש מציאות שבה אירן מתקדמת להשגת נשק גרעיני, אני לא מציע שממשלת ישראל תעמוד בראש החזית.

דני נוה: כשיש מציאות שבה אירן מתחמשת ומנסה להגיע לנשק גרעיני, אני לא מציע שישראל תהיה מי שיעמוד בחזית המאבק נגד ההתגרענות האירנית.

דני נוה: אני כן מציע שממשלת ישראל תהיה מי שיוביל את הקמפיין הבין-לאומי או יביא לקיום קמפיין בין-לאומי בצד המוסרי, בצד המדיני, בצד ההסברתי, נגד ראש מדינה שקורא לחיסול ישראל ולרצח עם.

דני נוה: האם מישהו בממשלת ישראל חושב שגורם כלשהו בעולם יקום ויעשה את העבודה בשבילנו?

דני נוה: אני נפגש מפעם לפעם עם גורמים בחוץ, והנושא הזה בכלל לא נמצא ב"רדאר" שלהם, לא נמצא בכלל במרכז החשיבה שלהם – שיש ראש מדינה שרוצה לחסל את מדינת ישראל.

דני נוה: אתה מדבר אתם על זה, והשאלה הבאה היא: רגע, אבל תגיד לי, מה עם אבו-מאזן?

דני נוה: כאילו הדבר הזה בכלל לא במודעות שלהם, לא במרכז העניין.

דני נוה: ומדוע?

דני נוה: משום שממשלת ישראל היתה צריכה להוביל בנושא הזה קמפיין בין-לאומי.

דני נוה: היתה לי הזכות, גברתי היושבת-ראש, להיות שותף לגיבוש תביעה משפטית נגד נשיא אירן – אני מקווה שנמצא את הדרך לקדם אותה – תביעה משפטית על כך שנשיא אירן מפר באופן בוטה את אמנת האו"ם שקובעת שמי שמסית לרצח עם עובר עבירה של פשע בין-לאומי.

דני נוה: ממשלת ישראל עשתה משהו בעניין הזה?

דני נוה: פעלה?

דני נוה: נקטה צעד אמיתי כלשהו?

דני נוה: אז לפני שלושה שבועות שמעתי שדני גילרמן, בלי ספק שגרירנו המוכשר באו"ם, הגיש תלונה לנשיא העצרת התורן.

דני נוה: נו, בסדר, אז הוא הגיש תלונה, אבל מה ממשלת ישראל עושה מול איום כזה?

דני נוה: אני לא אומר שהיא צריכה לקחת את התפקיד של אמריקה בנושא המאמץ למנוע מהאירנים להגיע ליכולת הגרעינית, אבל יש פה היבטים אחרים, שבהם היה אפשר לעורר את דעת הקהל, לעבור מדינה-מדינה, בירה-בירה, מנהיג-מנהיג, ולהגיד: 60 שנה אחרי, יש פה נשיא מדינה שקורא ומסית לחיסול מדינת ישראל, לחיסול העם היהודי בארץ-ישראל.

דני נוה: מישהו בממשלה חושב שאם נשב ולא נעשה מישהו יעשה את העבודה בעבורנו?

דליה איציק: הוא לא רק מסית, חבר הכנסת דני נוה.

דליה איציק: הוא בונה עכשיו מכשירים כדי לבצע את מה שהוא מסית לו.

דני נוה: יפה, גברתי היושבת-ראש, וזה עוד יותר חמור – הוא גם מסית וגם פועל כדי שיהיה לו הכוח לממש חס וחלילה את האיום הזה.

דני נוה: אני טוען שבעניין האיום עצמו ממשלת ישראל לא צריכה להיות בחזית או בספסל הראשון, אבל בכל מה שקשור למה שעומד מאחורי זה, לאידיאולוגיה המעוותת, לשנאת ישראל, להסתה, להכחשת השואה, לדיבורים על הרצון לחסל את מה שהוא מכנה הישות הציונית בארץ-ישראל, פה היה צריך פעולה מדינית, יוזמה בין-לאומית שרק ממשלת ישראל יכולה לנקוט.

דני נוה: ומכיוון שממשלת ישראל לא עושה זאת, היא ראויה לאי-אמון היום בבית הזה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת דני נוה.

דליה איציק: אמרת קודם שאתה מסתובב מדי פעם בחו"ל.

דליה איציק: לצערי הרב, מעדות אישית, אתה לא מסתובב הרבה, הגם שאני מתחננת לפניך.

דליה איציק: השר יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא הייתי הבוקר בשדה-בוקר, אבל קראתי עכשיו את הנאום של ראש הממשלה.

יעקב אדרי: אני חושב שהדברים המרכזיים שראש הממשלה אומר, שאם יהיה שלום אמיתי, על-פי העקרונות של מפת הדרכים והקוורטט, נלך לפשרות כואבות – אם מותר לי לומר בזהירות, אני חושב שכל הממשלות אמרו שאם יהיה שלום אמיתי ואם נגיע ליום הזה – אני קצת ספקן – נלך לפשרות כואבות.

יעקב אדרי: ברור לכולם, לכל מי שאמת בלבו, שאם רצוננו להגיע לשלום אמיתי, נצטרך לעשות פשרות.

צבי הנדל: עם הנאצים?

צבי הנדל: הם נאצים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת הנדל, אמרתי שבאופן אישי אני לא בטוח שזה יגיע.

יעקב אדרי: גם אני ספקן כמוך.

יעקב אדרי: אבל כל ממשלות ישראל – כקו – אמרו שלמען שלום אמיתי נוכל ללכת לקראת פשרה.

יעקב אדרי: זה לא פשוט, זה קשה, אבל הלוואי שנגיע ליום הזה; אני לא רואה שהוא יגיע כל כך מהר.

יעקב אדרי: אשר להפסקת האש - - -

בנימין נתניהו: איזו הפסקת אש?

בנימין נתניהו: אני קורא ששתי רקטות נורו לעבר מערב הנגב.

יעקב אדרי: יש הפסקת אש.

יעקב אדרי: בינתיים אין "קסאמים".

יעקב אדרי: יש הפסקת אש.

בנימין נתניהו: 16:27 – שתי רקטות נורו למערב הנגב.

יעקב אדרי: זה אתמול.

בנימין נתניהו: היום.

יעקב אדרי: אז זה רע מאוד.

יעקב אדרי: זה רע מאוד.

יעקב אדרי: מובן שלא כל הארגונים מקבלים עליהם את הפסקת האש, חלק מגיבים בגלל מה שקורה ביהודה ושומרון.

יעקב אדרי: אם זה יתייצב – מה טוב.

בנימין נתניהו: סליחה, טעיתי, זה היה אתמול, אבל דובר צה"ל מודיע ב-16:29, כלומר עכשיו, שרקטת "קסאם" נורתה לפני זמן קצר ונפלה בעיר בנגב המערבי, אבל בעזרת השם לא היו נפגעים ולא נגרם נזק.

יעקב אדרי: טוב שלא היו נפגעים.

יעקב אדרי: עם זאת, בתוך כמה ימים נדע אם הפסקת האש הזאת רצינית, אם היא תחזיק מעמד, אם היא על דעת כל הארגונים.

יעקב אדרי: חשוב לומר שיש שם עשרות ארגונים, ולהשיג הסכמה של כולם לא פשוט, ואני לא בטוח שאפשר להשיג את זה.

יעקב אדרי: בכל מקרה, צריך לתת בכל זאת כמה ימים ואז לראות אם זה יתייצב.

יעקב אדרי: אם זה יתייצב ויהיה שקט – מה טוב.

יעקב אדרי: מובן שלצד זה צריך לראות מה יהיה ההמשך של זה ומה יהיה בציר פילדלפי.

יעקב אדרי: זה דבר חשוב ובעייתי שצריך לטפל בו.

יעקב אדרי: אי-אפשר לומר שיש הפסקת אש ולא נוגעים בזה.

יעקב אדרי: אני בטוח שזה נמצא על שולחנו של ראש הממשלה.

יעקב אדרי: יצטרכו לטפל בזה, כי המצרים – עם כל הרצון שלהם – עושים, אבל לא מספיק.

יעקב אדרי: אנחנו צריכים לפקוח את העיניים שלנו בעניין הזה.

בנימין נתניהו: השר אדרי, אני שותף להערכה שלך שאם ציר פילדלפי פרוץ והמצרים לא עושים את שלהם – והם לא עושים – יש רק מסקנה אחת.

בנימין נתניהו: איך זה מתיישב עם הפסקת אש?

בנימין נתניהו: אפרופו השאלה ששאל חבר הכנסת נוה – הוא אמר שמצד אחד אנחנו קובלים על ההתעצמות שהיתה בלבנון בשש השנים האחרונות ומנגד אנחנו מייצרים מצב זהה בדרום.

בנימין נתניהו: יכול להיות שהממשלה טיפלה, אבל זה לא מתיישב עם הפסקת אש.

בנימין נתניהו: תסביר לי מה קורה.

יעקב אדרי: אין לי ספק שחלק מהפסקת האש, כאשר היא תתייצב – חלק מהנושא יהיה ציר פילדלפי.

יעקב אדרי: אין לי ספק שהנושא הזה יעלה על השולחן.

יעקב אדרי: כבר יש דיבורים בעניין הזה.

יעקב אדרי: אם לא, נצטרך לטפל בזה בעצמנו, עם האמריקנים והמצרים, ולראות איך עושים את זה.

יעקב אדרי: אי-אפשר להשאיר את המצב כפי שהוא היום.

יעקב אדרי: על זה יש הסכמה מלאה.

יעקב אדרי: אני חושב שלא נוכל לאפשר מצב שבו יש הפסקת אש ובציר פילדלפי עולם כמנהגו נוהג.

יעקב אדרי: זה לא בא בחשבון.

יעקב אדרי: אסור לאפשר למצב שהיה בלבנון להיות כאן.

יעקב אדרי: זה לא מקובל, מה גם שלמדנו את הלקח לא מזמן.

יעקב אדרי: אני מאמין שפועלים בכל דרך בעניין הזה.

יעקב אדרי: אשר לנושא האירני – חבר הכנסת דני נוה, אני יכול לומר לך ששאלתי את השאלות האלה, וודאי גם אחרים שואלים.

יעקב אדרי: רבותי, נעשה מאמץ אדיר, גם בהסברה – יותר בסתר מאשר בגלוי.

יעקב אדרי: הנושא האירני מטריד את כולנו, ודאי שהוא מטריד את ראש הממשלה, מטריד את כל מי שנוגע בו.

יעקב אדרי: הנושא הזה לא פשוט, הוא קיומי מבחינתנו, ומטפלים בו.

יעקב אדרי: רבותי, זה מסוג הדברים שתסכימו אתי שלא מטפלים בהם ברעש וצלצולים, אבל עושים את העבודה מול מדינות העולם.

יעקב אדרי: הייתי במשלחת שביקרה בגרמניה עם פרופסור בן-ששון, והתרענו על כך שם.

יעקב אדרי: הם מבינים את העניין.

יעקב אדרי: בכל ישיבה שהשתתפנו בה שם העלינו את הנושא.

יעקב אדרי: ראש הממשלה עושה את זה אצל כל בעלי הברית שלנו, שרת החוץ עושה את זה, לא מרפים מזה.

יעקב אדרי: לא נוכל להשלים – גם ראש הממשלה אמר את זה – עם איום גרעיני מאירן.

יעקב אדרי: זה דבר ברור.

יעקב אדרי: אנחנו מקווים ומאוד רוצים שהאמריקנים, אירופה ומועצת הביטחון יטפלו באיום הזה ויורידו אותו מעלינו ומעל כל העולם.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שיגיע היום שהאמריקנים – חבל שהבעיה של עירק מעיקה עליהם – אבל אני מאמין שהנשיא בוש, שידוע כאמיץ לב, לא יתחמק מהבעיה האירנית.

יעקב אדרי: זה יושב על השולחנות של כולם.

יעקב אדרי: את ההיטלר שצץ לנו באירן צריך לחסל.

יעקב אדרי: הוא אומר את הדברים בצורה הכי גלויה: הוא אומר שהם ישמידו את מדינת ישראל.

יעקב אדרי: הוא לא מדבר במלים לא ברורות, הוא מדבר ברור.

יעקב אדרי: אי-אפשר להגיד: לא הבנו, אתם לא הבנתם.

יעקב אדרי: האיום האירני הוא איום קיומי על מדינת ישראל, ואני מאמין ומקווה ומתפלל שכולם בסופו של דבר יתאחדו מול האיום הזה ויחסלו את התופעה הזאת.

יעקב אדרי: תודה לכולם.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני השר.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעה השלישית, הצעת סיעת רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל מדיניותה כלפי האזרחים הערבים בתחומי החינוך, הכלכלה והחברה.

אמנון כהן: אני מזמין את חבר הכנסת עבאס זכור לנמק את הצעת האי-אמון במסגרת זמן של עד עשר דקות.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך על ההחלטה על הפסקת אש ומתפלל שתהיה הפסקת אש אמיתית משני הצדדים, הפלסטיני והישראלי.

עבאס זכור: אני מתפלל גם שהיא תוביל לשלום אמיתי בין שני העמים.

עבאס זכור: לענייננו, הממשלה הנוכחית ממשיכה במדיניות של הממשלות הקודמות, ואפילו מחריפה אותה בכל הקשור לאפליה כלפי הציבור הערבי והגדלת הפער החברתי-הכלכלי בין שני המגזרים.

עבאס זכור: עד היום נשמעו רק הבטחות והוכנו תוכניות על הנייר לצמצום הפערים, ולצערי הרב אין כל מימוש של תוכניות אלה.

עבאס זכור: עובדה כי בתקציב 2006 לא היה מענה הולם לבעיות הקיימות במגזר הערבי, הידועות לראש הממשלה ולמשרדי הממשלה השונים, ואכן אותו דבר יהיה גם בתקציב 2007, כשבמקום לתת מענה ופתרונות באמצעות הקצאת משאבים בתחומים השונים יהיו לנו קיצוצים ופגיעה בשכבות החלשות, שרוב רובן במגזר הערבי.

עבאס זכור: הקיצוצים שנעשו בקצבאות הילדים בשנים 2002–2006 הובילו לגידול במספר הילדים החיים מתחת לקו העוני, כ-120,000 ילדים.

עבאס זכור: לפי נתוני המוסד לביטוח לאומי, תחולת העוני בקרב ילדים ערבים היא כ-59%, לעומת 33% מקרב כלל הילדים במדינה.

עבאס זכור: שיעור תמותת התינוקות הערבים גבוה פי-2.5 משיעור תמותת התינוקות היהודים.

עבאס זכור: משרד הבריאות מייחס את הפער הגבוה בין יהודים לערבים בתמותת תינוקות לפער הסוציו-אקונומי.

עבאס זכור: בשבוע שעבר גם דובר על מצבן הקשה של רוב הרשויות הערביות, שמתקשות אפילו לתת משכורות לעובדים זה זמן רב, ולא רואים שיש אור בקצה המנהרה.

עבאס זכור: מצבן הולך ומידרדר.

עבאס זכור: למשל, עובדי המועצה המקומית בכפר דבוריה לא קיבלו את המשכורות זה שמונה חודשים.

עבאס זכור: המורים ועובדי החינוך בבית-הספר התיכון דבוריה פתחו בשביתה מתחילת החודש בגלל אי-קבלת משכורות זה ארבעה עד תשעה חודשים, ולצערנו, השביתה בבית-הספר נמשכת עד היום.

עבאס זכור: ההורים מוחים נגד המועצה המקומית וגם נגד משרד הפנים ונגד משרד החינוך, שעד היום לא התערבו למצוא פתרון הולם לבעיה, ומי שמשלם את המחיר הם התלמידים, שחלק גדול מהם אמור לגשת לבחינות בגרות בשנה זו.

עבאס זכור: גם משרד הבריאות ביקש בשבוע שעבר ממשרד החינוך שיפעיל את סמכויותיו כדי להפסיק את הלימודים בחטיבת הביניים דבוריה באופן מיידי, בשל המצב התברואתי החמור בבית-הספר ובבתי-הספר היסודיים בכפר.

עבאס זכור: הרשימה של הרשויות הערביות שעומדות בפני קריסה היא ארוכה מאוד.

עבאס זכור: כמו כן, קיימים פערים אדירים בין מערכת החינוך היהודית למערכת החינוך הערבית, הבאים לידי ביטוי בהישגי התלמידים.

עבאס זכור: החינוך הערבי מופלה לרעה לעומת החינוך העברי, וזאת על-פי כל מבחני ההשקעה והתוצאה החשובים שיכולים להעיד על הישגים בתחום החינוך.

עבאס זכור: פיגור זה הינו תוצאה של מחסור מתמשך בהשקעת המדינה בתשתיות הפיזיות ובתוכניות הפדגוגיות בכל השנים שעברו.

עבאס זכור: שיעור הנשירה בקרב תלמידי כיתות ט'-י"א כפול מזה שבקרב תלמידים יהודים.

עבאס זכור: שיעור הזכאות לבגרות בקרב בני 17 ערבים הוא רק 31%, ויהודים - 57%.

עבאס זכור: שיעור הלומדים באוניברסיטאות – הערבים מהווים רק 10% מהסטודנטים לתואר ראשון, 5% לתואר שני ו-3% לתואר שלישי.

עבאס זכור: אפילו לפי הערכת התוכנית שהוכנה על-ידי השלטון המקומי וועדת המעקב הערבית לענייני חינוך בהשתתפות נציגי משרד החינוך, לסגירת פערים בחינוך הערבי, היקף ההשקעה הנדרש הוא 5–6 מיליארדי שקלים, שיתפרסו על כחמש שנים.

עבאס זכור: משרד החינוך מתנגד לפי שעה לקביעה זו והוא מעוניין לפרוס את ההשקעה על פני כעשר שנים.

עבאס זכור: לדברי אנשי מרכז השלטון המקומי, מספר הכיתות החסרות מתבסס על נתונים פנימיים של משרד החינוך.

עבאס זכור: כך, למשל, קובעת התוכנית כי בשנת 2009 יחסרו 5,700 כיתות חדשות, כדי להשוות את צפיפות התלמידים במגזר הערבי לזו של היהודים, ועד 2012 יהיה צורך להוסיף 400 כיתות מדי שנה בגלל הריבוי הטבעי.

עבאס זכור: היקף ההשקעה בכיתות החדשות נאמד ב-3.8 מיליארדי שקלים.

עבאס זכור: מה עוד שמשרד החינוך מחלק כמעט מיליארד שקלים לעמותות, והעמותות הערביות זוכות לפחות מ-2% של משרד החינוך.

עבאס זכור: זאת אומרת שבעוד משרד החינוך טוען שאין לו תקציבים לסגירת הפערים בכיתות, בלימודים ובהישגים בין החינוך היהודי לערבי, הוא מחלק תקציבים שמיועדים רק ליהודים ובכך מרחיבים את הפער הקיים היום.

עבאס זכור: בזמן שמדברים על הפעלת פרויקטים שונים במערכת החינוך היהודי, תלמידים ערבים לומדים בחדרים מאזבסט מסרטן, כמו למשל בית-ספר "אלסלאם" במג'ד-אל-כרום, בית-ספר "ואדי אלעין" בסח'נין ועוד בתי-ספר בנגב.

עבאס זכור: לכן, אנחנו לא רואים שיש שינוי במדיניות הממשלה כלפי הציבור הערבי והיא ממשיכה להפלות אותו לרעה בכל התחומים – בנושא החינוך, בנושא הדיור, בנושא תוכניות המיתאר, בנושא הכפרים הלא-מוכרים בנגב ובהריסת בתים, והרשימה ארוכה.

עבאס זכור: לכן אנחנו מעלים את הצעת האי-אמון בממשלה.

עבאס זכור: תודה.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: אני מזמין את השר יעקב אדרי להשיב על הצעת האי-אמון.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשר בממשלה שנוכח בכל ישיבות הממשלה, וכחבר בוועדת השרים לענייני המגזר הלא-יהודי, אני עד לכך שהממשלה מסייעת לאזרחי מדינת ישראל מהמגזר הלא-יהודי.

יעקב אדרי: לראיה אביא גם כמה דוגמאות, שכדאי שתדע אותם.

יעקב אדרי: אני חושב שבנושא הזה חל שיפור לא קטן.

יעקב אדרי: ההחלטה שהתקבלה רק בחודש אוגוסט האחרון בוועדת השרים לענייני המגזר הלא-יהודי עוסקת בקידום השוויון ושילוב אזרחי ישראל הערבים בשירות המדינה.

יעקב אדרי: הוחלט לאמץ את המלצות הצוות המשותף לנציבות שירות המדינה, למשרד המשפטים ולאגף התקציבים במשרד האוצר בדבר דרכים נוספות לקידום ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, בשירות המדינה.

יעקב אדרי: ההחלטה כוללת כמה מהלכים לטובת העניין, כגון קביעת יעד שלפיו עד סוף שנת 2008 לפחות 8% מעובדי המדינה יהיו מבין האוכלוסייה הערבית, ועד לסוף שנת 2010, לפחות 10% יהיו מבין אוכלוסייה זו.

יעקב אדרי: אני חושב שזה בכל זאת שיפור וזאת התקדמות חשובה מאוד.

יעקב אדרי: כמו כן, הוחלט להטיל על כל אחד ממשרדי הממשלה ויחידות הסמך לגבש, בתיאום עם נציבות שירות המדינה, תוכנית עבודה שנתית לקידום ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית באותו משרד, אשר במסגרתה ייקבעו בין השאר יעדים לכל משרד ממשלתי בנפרד; להסמיך את נציבות שירות המדינה לייעד משרות לבני האוכלוסייה הערבית מתוך כלל המשרות בשירות המדינה המתוקצבות בספר התקציב; לתקן את סעיף 1(ג) להחלטה מס' 4729 ולקבוע כי, ככלל, ייעוד המשרות יהיה לכלל בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, ללא הבחנה בין המגזרים השונים.

יעקב אדרי: במקרים מיוחדים תהיה נציבות שירות המדינה מוסמכת, לאור אופי התפקיד ומהותו, לקבוע כי משרה מסוימת תיועד לאחד מהמגזרים הנ"ל.

יעקב אדרי: החלטה נוספת ומאוד משמעותית נתקבלה גם כן בחודש אוגוסט האחרון בדבר תוכנית רב-שנתית לשנים 2009-2006 לפיתוח יישובי המגזר הדרוזי והצ'רקסי.

יעקב אדרי: תוכנית זו גובשה על-ידי משרד ראש הממשלה בשיתוף עם נציגי הרשויות המקומיות.

יעקב אדרי: ההיקף הכספי של התוכניות לשנים 2009-2006 יסתכם ב-447 מיליון שקל ויעסוק בשיפוץ ואחזקה של מבני הדת, וכמובן מתן סיוע כספי לצורך עידוד הקמתם של תאגידי מים, תמיכה בהנצחה, הקמה של מוסדות רווחה ותמיכה בהם, פיתוח שכונות ותיקות, הכשרה מקצועית ועוד תחומים רבים שנוגעים לרוב תחומי החיים של האוכלוסייה.

יעקב אדרי: כמו כן, התקבלה ההחלטה בנוגע לעידוד התעשייה והתעסוקה במגזר הלא-יהודי.

יעקב אדרי: ההחלטה התקבלה בהתאם למסקנות הצוות המשותף למשרד ראש הממשלה ולמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, ותכליתה היא הקצאת תקציב של 39 מיליון שקל לצורך פיתוח והרחבת אזורי תעשייה קיימים ותמיכה באזורי תעשייה המצויים בשלבי הקמה ביישובים במגזר הערבי, הדרוזי והצ'רקסי.

יעקב אדרי: לסיכום, אני אומר לכם בביטחון כי הממשלה פועלת ותפעל לטובת המגזרים הלא-יהודיים ללא הרף, והצגתי בפניכם כמה דוגמאות.

יעקב אדרי: יש עוד כהנה וכהנה דוגמאות שמצביעות על אפליה מתקנת לטובת המגזר הערבי או המגזר הלא-יהודי, וכך צריך להיות.

יעקב אדרי: ההחלטות באות בשיתוף פעולה עם ראשי הרשויות, ואני מציע לכם, חברי הכנסת המייצגים מגזרים אלו: תמשיכו לסייע ליישובים האלה עם ראשי הרשויות.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שהפערים ילכו ויצטמצמו.

יעקב אדרי: לפיכך, אני מציע לדחות את הצעת האי-אמון.

יעקב אדרי: תודה.

אמנון כהן: אדוני השר, תודה.

אמנון כהן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון, והדיון הוא משולב.

אמנון כהן: ועדת הכנסת קבעה מסגרת זמן של שלוש דקות לסיעה.

אמנון כהן: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת גלעד ארדן, לשאת את דברו.

אמנון כהן: אם הוא לא נמצא, אז חבר הכנסת אופיר פינס-פז מסיעת העבודה-מימד.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: לכל סיעה שלוש דקות.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, מוכרחים לומר מלה על הפסקת האש.

אופיר פינס-פז: יש הפסקת אש ו"קסאמים" ממשיכים ליפול.

אופיר פינס-פז: זו נוסחה שאני לא מכיר.

אופיר פינס-פז: או שיש הפסקת אש או שאין הפסקת אש.

אופיר פינס-פז: לא יכול להיות שהרשות הפלסטינית, אבו-מאזן, כל הגורמים שהוא חתם בשמם, לא יכבדו את הפסקת האש.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר לעשות הסכמים ולא לעמוד בהם.

אופיר פינס-פז: מי שלא עומד בהפסקת האש הזאת, מי יודע אם הוא יעמוד בסיכומים אחרים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה סוף-סוף לראות ששוטרים של הרשות הפלסטינית תופסים יורי "קסאמים", מעמידים אותם לדין ועוצרים אותם בבית-סוהר.

אופיר פינס-פז: פעם אחת תראו שאתם עושים משהו.

אופיר פינס-פז: חתמתם כבר על הסכם - מכבדים את ההסכם.

אופיר פינס-פז: מעבר לכך, חסרים שני נדבכים חשובים מאוד בהסכם הפסקת האש: 1.

אופיר פינס-פז: ישראל עומדת על כך שהרשות הפלסטינית תשתף פעולה אתה כדי להפסיק את הברחת האמל"ח לתוך רצועת-עזה.

אופיר פינס-פז: מדובר על חומרי נפץ, תחמושת וכלי נשק שבסופו של יום השימוש שייעשה בהם הוא שימוש רצחני והרסני, ולכן אין צורך בהם.

אופיר פינס-פז: צריך לעשות את הכול כדי שהם ייפסקו.

אופיר פינס-פז: אם הפסקת הנשק נועדה לחזק את ארגוני הטרור, מה הועילו חכמים בתקנתם?

אופיר פינס-פז: הרי זה עלול להיות, חס וחלילה, בומרנג או גול עצמי.

אופיר פינס-פז: לכן, ממשלת ישראל צריכה לעמוד על האלמנט הזה; 2.

אופיר פינס-פז: לא פחות חשוב, ואולי יותר חשוב, הוא: הסכם הפסקת האש צריך לכלול את שחרור גלעד שליט.

אופיר פינס-פז: אני גם מוכן לשחרר את כל הגורמים, חברי הפרלמנט או שרים מטעם הרשות הפלסטינית שיושבים בבית-סוהר ישראלי, בהחלט.

אופיר פינס-פז: אבל, גלעד שליט לא צריך להיות קלף מיקוח.

אופיר פינס-פז: גלעד שליט צריך להיות משוחרר, בוודאי אם יש הפסקת אש.

אופיר פינס-פז: אבל, חברי חברי הכנסת, הפסקת אש כשלעצמה אין די בה.

אופיר פינס-פז: הפסקת אש שאין בה אלמנט מדיני של חידוש ההידברות וחזרה לשולחן המשא-ומתן וחתירה להסדרים מדיניים - גם היא אין בה ממש, כי בסופו של דבר אנחנו יודעים את האמת.

אופיר פינס-פז: יש גורמים ברשות הפלסטינית, בעם הפלסטיני, שמוכנים לעשות "הודנה" של 50 שנה או של 100 שנה, כי הם יודעים שהזמן פועל לרעת האינטרסים הישראליים בגלל האלמנטים הדמוגרפיים.

אופיר פינס-פז: משום שאנחנו מאמינים בפתרון של שתי מדינות לשני עמים ולא בפתרון של מדינה דו-לאומית, ישראל חייבת לעמוד על כך שלצד הפסקת אש ביטחונית תהיה חזרה להסדרים מדיניים.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שהדבר הזה אכן יקרה.

אמנון כהן: נא לסיים.

אמנון כהן: נגמר הזמן.

אמנון כהן: משפט אחרון.

אופיר פינס-פז: הנאומים בכנסת קצרים.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שההצהרה היום של ראש הממשלה היא לא הצהרה בעלמא והיא לא אמירה לשם אמירה, אלא אמירה שלצדה יש כוונה ברורה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שראש הממשלה הפנים שהדרך האחראית והרצינית לקדם את האינטרסים של מדינת ישראל היא על-ידי מאבק חסר פשרות בטרור וחתירה להידברות מדינית ולהסדרים מדיניים.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שהאמירה הזאת לא תישאר בחלל האוויר, אלא תהיה לה המשכיות ברמה המעשית.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת גלעד ארדן.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, לאף אחד בבית הזה אין אשליה שירי ה"קסאם" וה"קטיושות" ייפסק, שאכן הפסקת האש תפעל.

נסים זאב: זה עניין אסטרטגי מבחינת הפלסטינים וארגוני הטרור ליצור מצב של התחמשות, של התעצמות, לקראת המלחמה הבאה.

נסים זאב: אבל לא זו הבעיה שלנו - לא ה"קסאמים" שבאים מעזה גם נכון להיום, אחרי הפסקת האש, בנגב המערבי.

נסים זאב: המאבק שמתמשך בין ראש הממשלה לבין שר הביטחון - שם הירי האמיתי של ה"קסאמים" ושל ה"קטיושות".

נסים זאב: הם יורים פה זה על זה.

נסים זאב: צריך להבין איך העולם הערבי, איך ארגוני הטרור מפרשים את המאבק.

נסים זאב: אצל האויבים שלנו המשתמע מכך הוא כאילו המדינה מתפוררת, כאילו כל המדינה זה ראש הממשלה ושר הביטחון.

נסים זאב: זו המדינה שלנו, ועכשיו המדינה מתכתשת בינה לבין עצמה.

נסים זאב: לכן, קודם כול צריך להפסיק את האש הזאת ואת החגיגה היומיומית הזאת מעל גלי האתר כל יום בתקשורת.

אברהים צרצור: כבר הפסיקו.

ג'מאל זחאלקה: הפסקת אש בין פרץ לבין אולמרט?

נסים זאב: כן, כן.

נסים זאב: האשליה של הפסקת האש הזמנית היא בעצם לתת נקודות נוספות לארגוני הטרור - לפתח עוד "קסאמים" משופרים, עוד "קטיושות", לחפור עוד מנהרות ולהבריח עוד נשק ולעשות עוד ביצורים.

אברהים צרצור: אז מה אתה מציע?

נסים זאב: תיכף אגיד לך מה אני מציע.

נסים זאב: אני רק רוצה להבין: כשמדינת ישראל באה ואומרת "אנחנו לא ניתן להם", איך באמת עושים את זה?

נסים זאב: איך אנחנו יכולים לפקח?

נסים זאב: איך אפשר לסמוך על אבו-מאזן שהוא יפקח?

נסים זאב: הלוא כולם יודעים שמדובר פה בנמר של נייר, שאין לו שום כוח.

נסים זאב: יכול להיות שעכשיו הוא הגיע להסכם זמני, רגעי, אבל איך אנחנו, מדינת ישראל, יכולים להיות בטוחים, אם אחרי פחות מ-24 שעות יורים "קסאמים"?

נסים זאב: איך אפשר לחבר את ארגוני הטרור ולהביא אותם להסכמה מאוחדת?

נסים זאב: זאת בעיה.

נסים זאב: צריך להבין שהזמן לא פועל לטובת מדינת ישראל.

נסים זאב: יהיה כאן ניצול לרעה, כמו שהיה בלבנון.

נסים זאב: היינו בשקט זמני, היינו באשליה של רגיעה, ובסופו של דבר הטרור טפח על פנינו.

אמנון כהן: תסיים, אדוני.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, כאשר השר פרץ נותן הוראה לחדש את התיאום הביטחוני עם הרשות הפלסטינית, בניגוד גמור לעיקרון שנקבע, שלא מקיימים אתה שום תיאום ביטחוני כל עוד ממשלת ה"חמאס" עומדת בראשה, צריך להבין שזאת צריכה להיות החלטת הממשלה, ולא יכול להיות שהשכם והערב ראש הממשלה יכחיש את שר הביטחון ושר הביטחון יכחיש את ראש הממשלה - -

אמנון כהן: תודה, תודה.

נסים זאב: - - וכל אחד יחשוב שהוא מנהל את המדינה והוא הריבון של המדינה הזאת.

נסים זאב: צריכה להיות פה ממשלה שמשדרת פה אחד ועמדה אחת.

אמנון כהן: לאט לאט – צריכים להכיר זה את זה.

אמנון כהן: לאט לאט.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת גלעד ארדן, ואחריו - חבר הכנסת אלכס מילר.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום קיבלנו בעצם דוגמה, או הסבר נוסף, מדוע ההסברה הישראלית, ובעצם גם העובדה שמדינת ישראל, עשרות שנים – בעצם מאז הוקם ארגון אש"ף, בשנת 1964 – פעם אחר פעם זזה שמאלה מעמדותיה, מציגה נכונות נוספת לוויתורים ולנסיגות, והנה, הפלא ופלא, במקום שהצד השני יבין זאת כהושטת יד לשלום, כנכונות לבצע ויתורים ולחיות פה יחד למען עתיד משותף, פעם אחר פעם אנחנו מופתעים מכך שהצד השני מפרש זאת כחולשה, ובעצם הדבר הזה רק מזמין עוד ועוד טרור, עוד ועוד פיגועים, עוד ועוד הרוגים, פצועים ומשפחות שכולות.

גלעד ארדן: היום עמד ראש הממשלה על קברו של דוד בן-גוריון, שהיה אולי האדם שאחראי יותר מכול לעוצמתה של מדינת ישראל, ליכולת ההרתעה שלה, ובמקום שראש הממשלה ימחיש שהוא הבין את מה שקרה פה בשנים האחרונות, שהוא הבין את כל מה שראשי מערכת הביטחון – חלק, האמיצים שבהם, אמרו את זה ביושר לציבור הישראלי, ובקול, וחלק אמרו את זה קצת יותר בשקט, כי פחדו שיעיפו אותם מתפקידם – הסבירו פעם אחר פעם: שהנסיגות האלה, והמסר שאנחנו משדרים, שאנחנו עצמנו לא מאמינים בזכותנו על הארץ הזאת ובצדקת דרכנו, זה הדבר שמחליש יותר מכול את ההסברה הישראלית.

גלעד ארדן: במקום שהוא יבין את הדבר הזה, ילמד את זה מהנסיגה החד-צדדית שקרסה בלבנון, ילמד את זה מהנסיגה החד-צדדית שהוא בישר לנו עליה לפני שלוש שנים, שוב מעל קברו של דוד בן-גוריון, במקום זה ראש הממשלה חוזר ומדבר על ויתורים, חוזר ומדבר על נסיגות, חוזר ומדבר על שחרור אסירים שאחר כך יחזרו וירצחו יהודים חפים מפשע.

גלעד ארדן: לצערי הרב, גם ראש הממשלה שלנו, גם שרת החוץ שלנו, ההסברה הישראלית מתמצית אצלם בדברים אחרים: אם אפשר לתפוס תמונה עם ארנולד שוורצנגר ולהפיץ אותה בעיתונות הישראלית למחרת, זה בשבילם חלק מההסברה הישראלית.

גלעד ארדן: אם ראש הממשלה יכול להיפגש עם דונה קארן, מעצבת-העל, ולהסביר לה כמה ויתורים הוא מוכן לעשות, זאת בשבילו ההסברה הישראלית.

גלעד ארדן: ביום שאנחנו נבין – ודרך אגב, יש כבר עיתונאים בכירים שהבינו; קחו את דן מרגלית, לדוגמה.

גלעד ארדן: לאחר מלחמת לבנון, כשסוף-סוף ירד לו האסימון, הוא אמר, אם משרד החוץ יעמיד היום תזה אחרת, יבוא לעולם ויגיד: הדרישה הפלסטינית לקבל מדינה פלסטינית נקייה, בלי אף יהודי, ולעומת זאת מדינת ישראל צריכה לקבל פה יותר ממיליון אזרחים ערבים שווי זכויות – ואני תומך בכך שהם יהיו ויישארו שווי זכויות – היא דרישה גזענית, ואם אנחנו רוצים להמחיש לעולם שאין בצד הפלסטיני שום כוונה לחיות בשלום, אם פעם אחר פעם נסביר לעולם שעד שלא תהיה הסכמה פלסטינית לקבל את היהודים שגרים ביהודה ושומרון – לצערי כבר לא גרים יהודים בחבל-עזה, אבל את אלה שעוד גרים ביהודה ושומרון – כאזרחים שווי זכויות, במקומות שבהם ייקבע שתהיה ריבונות פלסטינית, אז ורק אז אולי נתחיל לשנות את התפיסה בעולם, ולחשוף שלא מדובר פה בסכסוך על טריטוריה, על קילומטר יותר או קילומטר פחות, אלא מדובר בסכסוך בין דתות, בין האסלאם הקיצוני, שלא מקבל את ערכי החופש - -

אמנון כהן: תסיים, אדוני.

אמנון כהן: תסיים.

גלעד ארדן: - - ואת התרבות והדמוקרטיה של העולם המערבי.

גלעד ארדן: לצערי, גם ראש הממשלה וגם שרת החוץ - -

אמנון כהן: תודה.

גלעד ארדן: - - במקום לפעול לעוצמתה של מדינת ישראל, ממשיכים להחליש אותה ולהעביר לעולם כולו מסר של חולשה ושל העדר זכות של העם היהודי על ארצו ומולדתו.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלכס מילר, ואחריו - חבר הכנסת בנימין אלון.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס בקצרה ובאופן כללי למה שקורה היום ובכל שבוע ביום שני - כל הצעות האי-אמון.

אלכס מילר: השאלה העקרונית שרציתי לשאול היא: האם זה נותן באמת את הפתרון שאותם חברי הכנסת מחפשים ואותן סיעות מחפשות, בסופו של דבר, בהגשת הצעות האי-אמון האלה?

אלכס מילר: האם זה באמת מה שהולך לפתור את הבעיות?

אלכס מילר: האם באמת בזמן היקר שעומד לרשותנו, שאנחנו יכולים לנצל אותו לקידום הנושאים האלה, הגשת הצעות אי-אמון זה מה שיפתור את הבעיות?

אלכס מילר: לדעתי לא, כי בסופו של דבר ההצעות האלה לא מתקבלות - - -

גלעד ארדן: גם כשהיית באופוזיציה טענת את הטענה הזאת, חבר הכנסת מילר?

גלעד ארדן: או שהתובנה הזאת הגיעה אליך רק עכשיו?

אלכס מילר: תראה, כשהייתי באופוזיציה הייתי חבר כנסת צעיר.

אלכס מילר: למדתי את הלקח שלי, וכמו שאתה יודע – לומדים, מכירים את הדברים.

אמנון כהן: כשתהיה באופוזיציה תמשיך כך.

אמנון כהן: אותו הדבר.

גלעד ארדן: כשתחזור לאופוזיציה תיתנו לנו אי-אמון - - -

אלכס מילר: תשמע, אני מקווה מאוד שכשאני – אם אגיע לאופוזיציה, ואם אגיש הצעת אי-אמון מטעם הסיעה, או שהסיעה תגיש – אני מאמין שהנושא יהיה כל כך חשוב, שלדעתנו הוא יהיה שווה את הזמן של חברי הכנסת שיושבים כאן ומקשיבים לנו, והם יקשיבו להצעת האי-אמון שאנחנו נגיש.

אלכס מילר: תראו, אנחנו באמת צריכים להעלות נושאים שאי-אפשר לעבור עליהם לסדר-היום.

אלכס מילר: אני חושב שאפילו אצלך היום בישיבה, חבר הכנסת ארדן, כשדנו בנושא התחבורה הציבורית, ועלה נושא הסטודנטים, כשאנחנו מדברים על הדבר הכי טריוויאלי שיכול להיות – לא יכול להיות שהמדינה מפרידה, שהמשרדים הממשלתיים מפרידים בין סטודנטים מהאוניברסיטה ובין סטודנטים מהמכללות, ואנחנו שומעים נציג של משרד התחבורה שאומר: חברים, הבעיה היא לא אצלנו, הבעיה היא בין ארגוני הסטודנטים.

אלכס מילר: נו, באמת.

אלכס מילר: זאת התשובה שנציג רשמי של המשרד צריך לתת?

אלכס מילר: לא יכול להיות דבר כזה.

אלכס מילר: והצעת האי-אמון בנושא ההסברה – האם מה שאנחנו עושים, מה שנעשה פה בכנסת כל יום שני, זה תורם להסברה של מדינת ישראל?

אלכס מילר: אותם חברים שרואים טלוויזיה, ששומעים כמה רע, כמה הכול גרוע, איך הכול הולך לקריסה – האם זה עוזר להסברה?

אלכס מילר: להיפך.

אלכס מילר: אם היינו כולנו הולכים יד ביד, ומסכימים לפחות בדבר אחד, לדעתי זה היה תורם הרבה יותר מכל השליליות שאנחנו מגלגלים בכנסת שלנו.

שמואל הלפרט: - - -

אמנון כהן: אדוני, בבקשה לסיים.

אלכס מילר: טוב, אז אני מסיים.

אלכס מילר: אני חושב שאנחנו צריכים לשקול – לא אנחנו, מי שמגיש את הצעות האי-אמון – שוב ושוב כל פעם, ולנצל את הזמן לקידום האינטרסים, הרבה יותר.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו - חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אמנון כהן: בינתיים, הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם כי חבר הכנסת דני נוה ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 36) (תוספת שנתית לסל שירותי הבריאות), התשס"ז-2006, שסימנה כ/120.

אריה האן: כן הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בנושא: מוצרי צריכה המיוצרים לייעוד מגזרי.

אריה האן: תודה רבה.

אריה האן: 1.

אריה האן: הכוונה לייקר את המים ואת הלחם והתייקרות עמלות הבנקים;

אריה האן: 3.

אריה האן: מדיניותה כלפי האזרחים הערבים בתחומי החינוך, הכלכלה והחברה

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמה שאתה טועה, חבר הכנסת מילר וכל ישראל ביתנו שנתקעו בקואליציה הזאת.

גלעד ארדן: הם לא נתקעו – תקעו אותנו.

בנימין אלון: מעולם לא היה מצב כזה של אי-אמון מצד העם.

בנימין אלון: ראש הממשלה חושב שאם הוא מצטלם ליד פולה ודוד בן-גוריון הוא נהיה מנהיג?

בנימין אלון: אנחנו נמצאים בסכנה קיומית, העם פוחד שהצבא לא ינצח במלחמה הבאה, ואין מי שיטלטל את הצבא הזה, ויש מריבות בין ראש הממשלה לשר הביטחון, ונופלים "קסאמים", והתשובה היא: "קסאמים שמסאמים".

בנימין אלון: עומדים לשחרר אלפי רוצחים כדי לתפוס פוזה של מנהיג ליד משפחת שליט, בפופוליזם זול, בלי שום אחריות.

בנימין אלון: המדינה אין לה קברניט ויש אי-אמון אמיתי.

בנימין אלון: תלך לרחוב, חבר הכנסת מילר, ודבר עם אנשים, מה הם מרגישים.

בנימין אלון: הדבר האחרון שהם מבינים זה איך איווט ליברמן נתקע בממשלה הזאת.

בנימין אלון: אין להם שום הסבר לזה.

בנימין אלון: תדבר עם אנשים.

בנימין אלון: אנחנו נמצאים במצב כזה, ובמקום שראש הממשלה יתעלה מעל הישרדות פוליטית וצורך לגמור כל מיני עסקאות מפלגתיות ויוביל את העם במצב כזה, שהוא אולי ערב מלחמה קשה בהרבה מהמלחמה שהיתה לנו, ואולי מלחמה שאנחנו לא מכירים - - - אז מי שלא חש, פה, בבניין הזה - זה קורה לכולנו.

בנימין אלון: אנחנו יכולים להגיע לכאן, לחיות בבועה, להיות באמת עסוקים בחקיקה ובנאומים ולשכוח לפעמים מה מרגישים, מה שמרגיש האזרח.

בנימין אלון: היום האזרח מרגיש אי-אמון.

בנימין אלון: זה לא תרגיל פרלמנטרי של הודעה שלנו שיש אי-אמון.

בנימין אלון: האי-האמון כואב ונוקב ברמות האלה, שמעולם לא היו.

בנימין אלון: תמיד היה אי-אמון בפוליטיקאים מכל הסוגים, אבל במערכות היותר מבוססות, בצה"ל, לא היה אי-אמון, והיום אתה שומע קצינים בכירים, חרב איש באחיו ואין מי שיעשה שם סדר.

בנימין אלון: היום אתה שומע חיילים שהתגייסו עם כל המוטיבציה, והם מבטיחים שהם שוב יתגייסו, אבל הם רוצים לדעת שיש בשביל מה ושלא עוד פעם יקראו להם ויגידו: תיכנסו תצאו, תצאו תיכנסו, כי לא יודעים כלום.

בנימין אלון: היום יש הפסקת אש, אין הפסקת אש, יש הפסקת אש, אין הפסקת אש - וזו רק ההתחלה.

בנימין אלון: זו מציאות מסוכנת למדינה כמו מדינת ישראל.

בנימין אלון: לכן האי-אמון הוא אמיתי.

בנימין אלון: נכון שלצערי הוא לא יניב 61 חברי כנסת, כי עדיין לא בשלו הסכסוכים הפנימיים, כי עדיין לא גאתה ולא גדשה הסאה של כל מה שפוליטיקה עושה.

בנימין אלון: אבל, לצערי, הימים האלו לא רחוקים.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כמו כל אזרחי ישראל, הייתי מאוד רוצה לראות בשחרורו של גלעד שליט.

בנימין אלון: והרי ראש הממשלה הכריז את זה כמטרה של המלחמה: שחרור מיידי ללא תנאי.

בנימין אלון: מובן שהוא היה צריך לומר שהוא לא עומד במטרה הזאת, אבל שחרור תוך הפקרות, תוך שחרור אלפי רוצחים, תוך התעלמות מ"קסאמים", כדי ליצור אווירה, כדי להצטלם ליד משפחה - לכל דבר יש מחיר, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק גלנטי, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, לאחרונה התפרסמה רשימת שירותים ומוצרים האמורים להתייקר בעשרות אחוזים.

יצחק גלנטי: זה שנים שאנו רואים כיצד מונף שוט הנוגש על דלת העם.

יצחק גלנטי: העלאת מחיר המים ב-50% ומחיר הלחם בצדו שוללת בפועל כל תוספת שכר או קצבת זיקנה וסעד.

יצחק גלנטי: המים והלחם הם מוצרים קשיחים, שכן העלאת המחיר לא תקטין את הצריכה, ובוודאי לא את הצריכה הנמוכה בלאו הכי של השכבות החלשות.

יצחק גלנטי: ההעלאות הללו לא ישפיעו כלל על השכבות החזקות, אך פגיעתן עשויה להיות קשה ביותר, בין היתר גם על בריאות העם.

יצחק גלנטי: מאיפה יגיע החיסכון במים?

יצחק גלנטי: על-ידי הפסקת המקלחות?

יצחק גלנטי: על-ידי הפסקת ניקיון הבית?

יצחק גלנטי: והרי יודעים אנו כי יש מחיר מינימלי אשר אינו קשור בצריכת המים.

יצחק גלנטי: גם אם הצריכה בפועל מתחת ל-12 מ"ק לחודש, גם אז המחיר יישאר אותו מחיר, כנ"ל גם לגבי שירותי הביוב.

יצחק גלנטי: מהו הצורך הכל-כך חיוני שראה האוצר בהעלאת מחיר הלחם?

יצחק גלנטי: הרי לא עברה שנה מאז הועלה מחירו בפעם הקודמת, והשר אלי ישי התחייב מעל דוכן זה שמחירו לא יועלה.

יצחק גלנטי: לתומי סברתי, הנה, יש לנו בעל-ברית, והיום באה האכזבה.

יצחק גלנטי: והרי אנו חייבים לזכור מי הם אותם אנשים שצורכים את הלחם כמוצר בסיס.

יצחק גלנטי: כאשר אנשי האוצר מדברים על העלאת המחירים של מוצרי הצריכה הבסיסיים, הם נוטים לשכוח כי מאחורי כל תוספת מספרים שכזו לקופת המדינה או לקופת העירייה עומדים מאות אלפי אנשים קשי יום, אשר גם כך מתקשים לשמור על כבודם העצמי ולהביא פת-לחם לבני ביתם.

יצחק גלנטי: חברי חברי הכנסת, אנו נמצאים כאן כיוון שעם ישראל נתן לנו את המנדט להגיע לבית-המחוקקים ולדאוג לאינטרסים שלו.

יצחק גלנטי: אני נמצא כאן כחבר סיעת הגמלאים.

יצחק גלנטי: אומנם הסיעה היא חלק מהקואליציה, ואומנם אני כאן על מנת לשאת נאום חוצב להבות נגד הצבעת האי-אמון, אולם אין ביכולתי להתעלם משוועת העם.

יעקב כהן: ומה אתה עושה?

יצחק גלנטי: אני נמצא במשכן זה על מנת לדאוג לאוכלוסיית הגמלאים בישראל, ואין ספק שהעלאת מחירי הלחם והמים תפגע בצורה ישירה וכואבת באלה אשר חיים על קצבת זיקנה דלה.

יצחק גלנטי: רבותי, כנ"ל גם העוול שנעשה ביחס לעמלות הבנקים.

יצחק גלנטי: יש להוריד מהפרק את העלאת מחירי המים והלחם, ויש לטפל באופן חוקי, בחקיקה, להגביל את ההשתוללות של הבנקים.

יצחק גלנטי: תודה לכם.

אמנון כהן: ביום רביעי יש הצעות חוק, צריך לתמוך בהן.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעבר הלא-רחוק היו ממשלות בישראל שחשבו איך להיטיב עם העם.

שמואל הלפרט: ממשלת בגין, לדוגמה, יזמה את פרויקט שיקום השכונות ופרויקטים נוספים מתוך דאגה כנה ואמיתית למאות אלפים מהשכבות החלשות, ובכך הצליחו להביא שינוי לטובה בחייהם היומיומיים.

שמואל הלפרט: אולם, לצערנו הרב, היום הכול השתנה.

שמואל הלפרט: הממשלה הנוכחית גוזרת גזירות על הציבור, שאין הציבור יכול לעמוד בהן.

שמואל הלפרט: הצעת האוצר להכליל בחוק ההסדרים רפורמה במשק המים, מעין מחטף במסגרת חוק ההסדרים, היא עוד סיבה להעביר את חוק ההסדרים מהעולם.

שמואל הלפרט: זו עוד דוגמה לרפורמה רחבת היקף, שהאוצר מציע בה להוציא מידי הרשויות המקומיות את הטיפול בגבייה על המים ולהעבירו לגורמים פרטיים.

שמואל הלפרט: נושא כזה היה צריך להידון בכובד ראש בוועדות, במליאה ובפורומים מקצועיים.

שמואל הלפרט: צריך היה לקרוא לראשי הרשויות ולשמוע את דעתם, לשמוע את ההתנגדויות של הרשויות ואת השיקולים של משרדי הפנים והאוצר שהובילו להחלטה זו, כדי שבאמת נוכל לקבל תמונה מלאה לפני החלטה כל כך משמעותית.

שמואל הלפרט: לצערנו, הדבר לא נעשה, כמו כל ההחלטות על רפורמות שמעבירים כאן בן-לילה במסגרת חוק ההסדרים.

שמואל הלפרט: אנו מתנגדים לכך משום שהדבר יוביל לייקור דרסטי של המים למשקי-הבית בישראל.

שמואל הלפרט: לטענת השלטון המקומי – ואת הדברים אמר גם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי, מר עדי אלדר – הדבר יגרום לייקור המים בכ-70% ובהמשך אף יותר.

שמואל הלפרט: משרד הפנים מודה כי השינוי יגרום לעלייה של 50% במחירי המים, וברור שאנו צריכים לעשות הכול כדי למנוע את ההחלטה התמוהה והאטומה הזאת.

שמואל הלפרט: ההצעה לייקר את המים בכ-70% היא פגיעה נוספת של הממשלה בשכבות החלשות.

שמואל הלפרט: זאת ממשלה המנותקת מהציבור.

שמואל הלפרט: בשעה שיש עוני של מיליון ו-600,000 איש, מאות אלפי ילדים חיים בסיכון ועוד מאות אלפי ילדים נוספים מצויים מתחת לקו העוני, הממשלה מציעה הצעה שמשמעותה ייקור המים, ייקור הלחם ובתווך ייקור עמלות של מאות שקלים למשק-בית בשנה.

שמואל הלפרט: המשמעות של הצעה זו היא העמקת העוני, ולפיכך אני אומר שהממשלה מנותקת מהמציאות.

שמואל הלפרט: חבריה חיים בפלנטה אחרת, שאין בה עוני, ואין ילדים רעבים, ואפשר לייקר את המים ואת הלחם, ומי שאין לו לחם שיאכל עוגות ומי שאין לו מים שישתה קולה.

אמנון כהן: סיים בבקשה, אדוני.

שמואל הלפרט: רבותי, אני רוצה לגלות לכם סוד: יש עניים במדינת ישראל, הרבה מאוד עניים, מיליון ו-600,000 עניים, ובהם 768,000 ילדים עניים.

שמואל הלפרט: ההחלטה לייקר את המים ואת הלחם, וההתייקרות של עמלות הבנקים - כל אלה מוכיחים את האטימות של הממשלה.

שמואל הלפרט: על כל אחד משלושת הנושאים האלה ראויה הממשלה לאי-אמון, וודאי שעל כולם יחד.

אמנון כהן: תודה רבה.

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: משפט אחד.

שמואל הלפרט: יש עוד מגוון הצעות והחלטות תמוהות שהממשלה הגישה בחוק התקציב, במסגרת חוק ההסדרים, כמו הקפאת הקצבאות לזקנים ולילדים וקיצוץ במערכת החינוך, הבריאות והרווחה, ולכן הממשלה אינה ראויה לאמון.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים אורון, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מגוון הנושאים שעולים בהצעות האי-אמון מדי יום שני נותן בעצם לכל אחד מהדוברים לדבר פחות או יותר על מה שהוא רוצה, ואני בחרתי דווקא להתייחס להצעת האי-אמון של סיעת הליכוד, חבר הכנסת רובי ריבלין, לא משום שהמועמד להרכיב את הממשלה הוא בנימין נתניהו – בסדר – אלא בשל תוכנה: מדיניות ההסברה של ממשלת ישראל.

חיים אורון: אני רוצה לקשור את הטענה המובלעת בגוף האי-אמון הזה לנאומו של ראש הממשלה היום על קברו של ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון.

חיים אורון: אני חושב שהנאום היה חשוב, המקום היה חשוב וגם התוכן היה מאוד מאוד חשוב.

חיים אורון: מבחנו של הנאום הזה, חברי הכנסת, איננו ביכולת הרטורית של מי שנאם אותו.

חיים אורון: מבחנו של הנאום הזה הוא השאלה אם ראש הממשלה מוכן לאמץ את כל המשמעויות הפוליטיות המעשיות מהאמירה הזאת, שיכול מאוד להיות, ואני מאמין שזה כנראה נכון, שנפתחת אפשרות למשא-ומתן רציני עם הרשות הפלסטינית, עם אבו-מאזן, כאשר ברשות הפלסטינית מכהנת ממשלת אחדות לאומית שנותנת לאבו-מאזן מנדט לנהל משא-ומתן על הסכם שלום עם ישראל.

חיים אורון: אני לא מכיר נושא חשוב יותר.

חיים אורון: אני לא מכיר נושא שישפיע יותר מהשאלה הזאת גם על מחיר הלחם, גם על מחיר המים וגם על תקציב 2007 ו-2008 ועל תקציבי השנים הקרובות.

חיים אורון: והמבחן שחברי הכנסת עומדים לפניו היום, וקודם כול חברי הקואליציה, הוא אם מפלגת העבודה תריב עכשיו על קרדיטים – מי אמר מה, מתי ובאיזו שיחת טלפון, שהביא למצב הזה – או תאמר לראש הממשלה: אנחנו בממשלה הזאת בתנאי שאתה הולך בדרך הזאת.

חיים אורון: וסיעת ש"ס, שאני לא רואה אף חבר שלה כאן, סליחה, היושב-ראש, שאמרה תמיד: אנחנו נגד מהלכים חד-צדדיים, אבל אם יש משא-ומתן אנחנו בעד מיצויו, ואת תוצאותיו נביא לרב ולמועצת החכמים, והם יכריעו מה עמדתנו – יש לך גיבוי של סיעת ש"ס.

חיים אורון: אני לא רוצה לפנות אל ליברמן, כי אני לא יודע בדיוק במה לפנות אליו, אבל בכנסת הזאת, שלא ירמו את הציבור: אני יודע שראש הממשלה חלש מאוד.

אמנון כהן: אם יש לך רעיון אסטרטגי אתה יכול לפנות אליו.

חיים אורון: יש לי רעיון מאוד אסטרטגי, אדוני היושב-ראש: לך דבֵּר.

חיים אורון: אני גם חושב שהוא יודע פחות או יותר במה ייגמר הדיבור הזה.

חיים אורון: גם אתה, בעצם, פחות או יותר יודע במה ייגמר הדיבור הזה.

חיים אורון: יש לי אשליה כזאת, או מחשבה כזאת, שגם כבוד הרב יודע במה ייגמר הדיבור הזה.

חיים אורון: יכול להיות שיש מי שמאוד פוחד מעצם הדיבור, כי הוא יודע במה הוא יסתיים.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, הוא יסתיים בשתי מדינות שחיות זו לצד זו, בשתי בירות בירושלים ובגבולות שציר הפשרה שלהם הוא גבולות 1967, ויהיו חילופי שטחים, ולא תהיה זכות שיבה.

חיים אורון: זה יהיה הפתרון.

ראובן ריבלין: אתה היחיד שאומר את זה, ולא מהיום.

חיים אורון: אני אומר את זה לא מהיום, ואני יודע שרבים בבית הזה לא אומרים את זה אבל יודעים שזה יהיה, ויש גם כמה שיודעים שזה יהיה אבל מוכנים שמישהו אחר יעשה את העבודה הזאת בשבילם.

אמנון כהן: חבר הכנסת אורון, משפט אחרון לסיום.

חיים אורון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שממשלת ישראל עומדת לפני רגע מאוד-מאוד משמעותי, ואני מקווה שהיא תעלה על הדרך הזאת.

חיים אורון: שאלו אותנו לא פעם אחת: ומה תעשו?

חיים אורון: אנחנו לא מועמדים להיות חברים בממשלה הזאת, אבל כבר הוכחנו שכשממשלה עושה מהלכים שאנחנו חושבים שהם תואמים את עמדותינו הבסיסיות, אנחנו תומכים בה הרבה יותר מחברים בממשלה שמרפדים את כורסותיה ומחבלים במהלך שלה מבפנים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך את הפלסטינים וגם את הממשלה הישראלית על ההחלטה הנכונה להכריז על הפסקת אש.

טלב אלסאנע: חבל שזה בא מאוחר, חבל שהיה צורך בהרבה שפיכות דמים, בהרבה הרוגים חפים מפשע, כדי להגיע למסקנה המתחייבת, שבמעגל הזה אי-אפשר להגיע לסיום בדרך של אלימות ועוד אלימות, אלא צריך להכניס שכל לטירוף המערכות המשתולל זה שנים אחדות.

טלב אלסאנע: שמענו שהיה ירי "קסאם" בשעות האחרונות.

טלב אלסאנע: לכן, בשמי ובשם חברי בסיעת תע"ל-רע"ם אני יוצא בקריאה לצד הפלסטיני לכבד את ההתחייבות, לכבד את ההסכם, ולא לתת עילה או תירוץ לימין הקיצוני בישראל, שרוצה בהמשך האלימות ושפיכות הדמים ומנסה כל הזמן למצוא עילה להמשיך בהריסת התשתית הפלסטינית ובהמשך מדיניות החיסול וזריעת המוות.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שיהיו גם כאן מחויבות ואחריות ותתקבל ההחלטה של ההנהגה הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אם יש החלטה לקיים הפסקת אש, כל הצדדים הפלסטיניים מחויבים להחלטה הזאת, ולא כל אחד יעשה דין לעצמו וישחק בגורלו של עם שלם ויפקיר את האינטרס הלאומי על מזבח אינטרסים מפלגתיים או אינטרסים של ארגונים כאלה או אחרים.

טלב אלסאנע: מצד שני, אנו יוצאים בקריאה גם לממשלת ישראל: אי-אפשר לעשות את הפיצול הפיקטיבי הזה בין הרצועה לגדה.

טלב אלסאנע: ברצועה אפשר להגיע להפסקת אש ולהמשיך באש ללא הפסקה בגדה.

טלב אלסאנע: מה שמתרחש בגדה משליך על מה שיתרחש ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: מי שמעוניין בהכרזה על הפסקת אש חייב שתהיה הפסקת אש מוחלטת גם ברצועה וגם בגדה.

טלב אלסאנע: אין חצי היריון.

טלב אלסאנע: אין חצי הפסקת אש.

טלב אלסאנע: על מנת שהפסקת האש לא תקרוס – כי אנחנו יודעים שהבעיה איננה האש אלא הגורם והמניע; ללא התמודדות עניינית ותכליתית עם העילה לירי ולאלימות, האלימות הזאת תחזור בפעם השנייה מסיבה זאת או אחרת.

טלב אלסאנע: יהיה צורך להתמודד עם הסיבה, והסיבה היא השליטה בעם אחר, הכיבוש, ולכל דבר יש המחיר שלו.

טלב אלסאנע: האויב המשותף לפלסטינים ולישראלים הוא הכיבוש.

טלב אלסאנע: כל הזמן חזרנו על זה כמו על מנטרה.

טלב אלסאנע: ככל שהפלסטינים יקבלו את העצמאות ואת החירות שלהם, יקבלו הישראלים את הביטחון שלהם.

טלב אלסאנע: אין עם שיכול לערוב לביטחון הישראלים מלבד העם הפלסטיני, כפי שאין עם שיכול לתת עצמאות וחירות לפלסטינים מלבד מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: יש אינטרס משותף.

טלב אלסאנע: לכן הגיע הזמן לסיים את הכיבוש ולקבל את הביטחון.

טלב אלסאנע: זה השלום המלא.

גאלב מג'אדלה: - - -

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הוא סיים את הזמן שלו, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

טלב אלסאנע: עד שחבר הכנסת מג'אדלה אומר דברי טעם, למה אתה צריך להפריע לו?

אמנון כהן: אתה אמרת לו.

אמנון כהן: הוא רוצה שתחזור שוב ושוב, שמונים פעם.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר משפט אחרון.

טלב אלסאנע: רבותי, הממשלה הגיעה היום לנגב וקיבלה החלטות שנוגעות לנגב.

טלב אלסאנע: טוב שסוף-סוף הגיעה הממשלה לנגב, אבל אני מקווה שהקצאת התקציבים תסגור פערים ולא תגדיל את הפערים, והיא תתייחס לנגב על כל תושביו ואזרחיו בלא לנסות להיטיב עם צד אחד על חשבון הצד השני.

טלב אלסאנע: זה יחזק את הדו-קיום ויגרום לשגשוגו ולרווחתו של הנגב על כל תושביו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דליה איציק: נא לצלצל, אדוני המזכיר.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך על הפסקת האש בין הרשות הפלסטינית לבין ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: אני חושב שזהו צעד חשוב – לא רק לשמירת חיי אדם אלא גם ליצירת תשתית של הידברות בין שני העמים ובין שתי ההנהגות.

מוחמד ברכה: אני מקווה שהיא תוציא אותנו ממעגל הדמים ותסיים את הפרק העגום בחיי העם הפלסטיני, שהוא הכיבוש המתמשך של השטחים בגדה המערבית, ברצועת-עזה ובירושלים המזרחית.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר על שלוש נקודות שנדרשות מממשלת ישראל ועל שתי נקודות שנדרשות מהרשות הפלסטינית על מנת שלא להגדיר את הפסקת האש הזאת כדבר שברירי ועל מנת שנוכל באמת במאמץ משותף לייצב את הפסקת האש ולהפוך אותה לתהליך מדיני אמיתי, שיביא לשלום בין שני העמים.

מוחמד ברכה: על מנת שהפסקת האש תתקבל בקרב העם הפלסטיני כאיתות של משהו רציני שמתרחש, אני חושב שהצעד הראשון הוא הסרת המצור מעל רצועת-עזה לאלתר.

מוחמד ברכה: האקט הזה יכול להתקבל בקרב בני העם הפלסטיני באמת כאקט של רצון טוב, שאין כאן ניסיון לחמוק מהשאלות היסודיות על-ידי הפסקת אש ורק הפסקת אש, אלא יש תהליך אמיתי.

מוחמד ברכה: הדבר השני הוא, שהפסקת האש צריכה לחול לא רק על רצועת-עזה אלא גם על הגדה המערבית.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שהפלסטינים ברצועת-עזה רק יסתכלו ויבהו כשיש הרג יומיומי ופלישות יומיומיות בגדה - בג'נין, בשכם ובמקומות אחרים.

מוחמד ברכה: הדבר השלישי הוא החלפת שבויים - שבויים פלסטינים וגלעד שליט.

מוחמד ברכה: אני חושב שיש מקום לכך שהדבר הזה יבוא לידי ביטוי, ואני רואה בחיוב את הצהרתו של ראש הממשלה היום בשדה-בוקר.

מוחמד ברכה: שתי הדרישות שלדעתי מתבקשות מהצד הפלסטיני הן: 1.

מוחמד ברכה: באמת לפעול על מנת להפסיק את האש.

מוחמד ברכה: כאן יש מקום לקרוא לכל הקבוצות – אני לא אומר פלגים, כי הם חתמו עם אבו-מאזן ועם הנייה על הסכם הפסקת האש – אבל כל הקבוצות נדרשות לכבד את הפסקת האש באופן מלא ולהפסיק את הירי של ה"קסאמים" וכל מיני דברים שעשויים להפר את הפסקת האש.

מוחמד ברכה: זו דרישה שבאה כדי לכבד הסכמה שעליה חתומים כל מרכיבי הקשת הפלסטינית – גם הממשלה, גם הנשיאות, גם הפלגים.

מוחמד ברכה: לכן אין שום הצדקה, ואנחנו לא רואים שום הצדקה לכל ירי שהוא כל עוד הפסקת האש מכובדת על-ידי שני הצדדים.

מוחמד ברכה: 2.

מוחמד ברכה: יש להאיץ את המהלכים להקמת ממשלת אחדות פלסטינית, שביסוד הקמתה יהיה סדר-יום מדיני שיוכל לפתוח באמת משא-ומתן ישראלי-פלסטיני על בסיס ההחלטות הבין-לאומיות, על בסיס שתי מדינות לשני עמים ועל בסיס סיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: שלושת התנאים המיידיים הנדרשים מהצד הישראלי ושני התנאים המיידיים הנדרשים מהצד הפלסטיני הם אבן יסוד על מנת שלא לדבר רק על הפסקת אש אלא על תחילתו של תהליך אמיתי לשלום בין שני העמים.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תבורך, חבר הכנסת ברכה.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו מתכנסים להצבעה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: - - -

דליה איציק: אנא בידי ארקאם.

מוחמד ברכה: הוא יודע היטב שמה שאני אומר בעברית מתפרסם בדיוק בערבית.

צבי הנדל: וואס זאגסטע?

גאלב מג'אדלה: תלמד ערבית ותדע מה הוא אמר.

דליה איציק: נא לא להפריע לחבר הכנסת זחאלקה.

דליה איציק: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: כשהוא אומר דברי טעם - - -

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, החלטה פלסטינית על נכונות להפסקת אש נתקבלה לפני יותר מ-18 חודשים בוועידה שהתקיימה בקהיר בתיווך מצרי.

ג'מאל זחאלקה: על ההחלטה הסכימו כל הפלגים הפלסטיניים.

ג'מאל זחאלקה: כמה ארגונים התנו את נכונותם להפסקת אש בכך שישראל תנצור את האש, וישראל לא נצרה את האש ולא הביעה נכונות להפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: לכן, בעובדה שהצד הפלסטיני היה מוכן להפסקת אש אין מבחינתי שום דבר חדש.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר את זה מעל הבמה הזאת כבר שנה וחצי.

ג'מאל זחאלקה: הדבר החדש הוא שהיתה נכונות ישראלית - אומנם לא להכרזה רשמית על הפסקת אש, כי לא שמענו הכרזה רשמית, אלא נכונות להפסיק בפועל את האש.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לקבל החלטה רשמית של הפסקת אש, שהפסקת האש תהיה בפיקוח בין-לאומי, וזה יתקבל במועצת הביטחון, כי צריך לייצב את הפסקת האש.

ג'מאל זחאלקה: אם אנחנו חוזרים אחורה, הפסקות האש התמוטטו כאשר נעשו פעולות חיסול בשכם.

ג'מאל זחאלקה: זה היה בתקופה שבה רב-אלוף במילואים מופז היה הרמטכ"ל.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, עדיין אין הפסקת אש כי בגדה - - -

צבי הנדל: צריך להבין, חייבים להבין - - -

ג'מאל זחאלקה: לא, לא להבין, לא לא.

מיכאל איתן: - - -

ג'מאל זחאלקה: היו חיסולים בגדה אתמול, שמעת על זה?

ג'מאל זחאלקה: שמעת שהרגו אנשים בגדה?

צבי הנדל: איזו גדה?

צבי הנדל: של איזה נהר?

ג'מאל זחאלקה: בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך, אי-אפשר.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר - - -

יובל שטייניץ: טרוריסטים - - -

אליהו גבאי: "מחבל" תגיד.

אליהו גבאי: מחבל הרגו – רוצח ישראלים.

דליה איציק: למה אתם מפריעים לו?

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר – אני מזהיר מעכשיו – אם מישהו חושב שאפשר לעשות הפסקת אש בעזה בלבד, אני אומר לכם שזה לא יעבוד.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אם לא תהיה הפסקת אש גם בגדה המערבית - -

ראובן ריבלין: - - -

ג'מאל זחאלקה: - - בסופו של דבר הפלסטינים בעזה לא יכולים לשבת – אני אומר לכם מבחינה מציאותית.

ג'מאל זחאלקה: ישראל לא יכולה להפציץ בעזה - להפציץ בשכם, להרוג בשכם, ובעזה יהיה שקט.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יהיה.

ג'מאל זחאלקה: זה פשוט לא יהיה.

קריאה: - - -

ג'מאל זחאלקה: אותו הדבר.

ג'מאל זחאלקה: לא היה אפשר, היתה אשליה שאם נסוגים מעזה וממשיכים את הכיבוש בגדה המערבית – זה לא יביא שקט.

קריאות: - - -

זאב בוים: זחאלקה - - -

ג'מאל זחאלקה: לא לא.

ג'מאל זחאלקה: היה ברור - - -

דליה איציק: סיימת, חבר הכנסת זחאלקה?

דליה איציק: הוספתי לך דקה, ואתה סיימת – כי התחלת מאוחר.

זאב בוים: - - - אתה לא מוכן.

זאב בוים: תסביר לי בהיגיון.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מוכן למה?

זאב בוים: למה מה שהפלסטינים מוכנים בעזה - - -

ג'מאל זחאלקה: לא לא, אני קראתי, ואתה שמעת: אני רוצה הפסקת אש - - -

צבי הנדל: אתה מסית ומדיח.

ג'מאל זחאלקה: אולי מישהו כאן לא רוצה הפסקת אש.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה הפסקת אש חייב לדאוג לזה שהיא תהיה גם בגדה וגם ברצועה - - -

צבי הנדל: מי שרוצה להיות חבר הכנסת - - -

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לך, אם אתה עושה את זה רק בעזה – זה לא יעבוד.

זאב בוים: - - - לפלסטינים להחליט - - -

ג'מאל זחאלקה: לא, הם רוצים גם בגדה.

ג'מאל זחאלקה: ישראל לא רוצה.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, תודה.

זאב בוים: - - -

ג'מאל זחאלקה: בטח שרוצים גם בגדה.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, הוספתי לך דקה.

דליה איציק: אדוני השר, אתה מפריע לו.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שלא מספיק בעזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לערוך על זה דיון רציני.

ג'מאל זחאלקה: התחלת בעזה הפסקת אש, מייד צריך לעשות הפסקת אש גם בגדה, ולא לחכות, כי זה יכול לחזור, והפסקת האש תתמוטט, כי הפסקת אש היא תנאי הכרחי להתחלת משא-ומתן רציני לשלום - -

ראובן ריבלין: זחאלקה, אני מוכן להגיש אתך אי-אמון בהנייה.

ג'מאל זחאלקה: - - אם יש רצון.

ג'מאל זחאלקה: על זה הממשלה הישראלית צריכה להחליט.

ג'מאל זחאלקה: עדיין לא שמעתי החלטות, למרות ההכרזות.

ראובן ריבלין: אני מוכן להגיש אתך אי-אמון בהנייה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת עתניאל שנלר חותם את הדיון.

דליה איציק: סדרנים, נא לסגור את הדלתות.

דליה איציק: גברתי השרה, נא לשבת.

קריאות: - - -

דליה איציק: רבותי השרים, נא לשבת.

דליה איציק: אדוני השר, אתה מפריע.

דליה איציק: אדוני השר, שר הקליטה והעלייה, נראה לך שבדקה תשכנע את חבר הכנסת זחאלקה?

ראובן ריבלין: אני מבקש מהיושבת-ראש – כי אני מקוזז – לדעת אם מדובר באי-אמון בהנייה או בראש הממשלה שלנו.

יעקב אדרי: על מה אתה מקוזז?

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: שלוש דקות.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש - - -

קריאות: - - -

דליה איציק: לא לא, אתה לא מדבר, כי מפריעים לך.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, תודה רבה לך.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: בבקשה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המצב הכלכלי טוב מאי-פעם – כך אומרים בעולם, כך אומרים אנשי מקצוע, והאופוזיציה יוצרת אווירה של רעבים ללחם.

עתניאל שנלר: הסברה נפלאה – פנימית וחיצונית - -

יעקב ליצמן: - - -

עתניאל שנלר: - - לערביי ישראל, מצב מצוין מאי-פעם; מצב מצוין מאי-פעם.

עתניאל שנלר: אני לא זוכר אף פעם שחבר הכנסת היה יכול לנסוע לסוריה באמצע מלחמה - -

ניסן סלומינסקי: בגלל זה – 14 מנדטים.

עתניאל שנלר: - - או להגיע לביירות, לחזק את ה"חיזבאללה", לתכנן פעילות עם "הג'יהאד האסלאמי" וה"חמאס", עם הפלסטינים, נגד המדינה – ובדמעות תנין: מצבם רע.

עתניאל שנלר: חברים, יש לכם שתי אפשרויות.

עתניאל שנלר: האחת – שאני מעדיף – היא נאמנות מלאה למדינת ישראל, מדינת היהודים בארץ-ישראל; או אולי יש עוד פרלמנט סמוך, ואפשר להצטרף אליו.

עתניאל שנלר: יש עוד עובדה, חבר הכנסת הרב בני אלון.

עתניאל שנלר: אמרת שהעם מרגיש לא טוב, פוחד, והאופוזיציה מרגיעה אותו בדברי הרגעה; אמרת שאין מי שיטלטל את הצבא, לכן האופוזיציה מטלטלת את הציבור, כדי לראות כמה אנחנו יכולים להיות רגועים, כמה חשוב להגן על המדינה הזאת; אמרת, בצדק, שגם עכשיו נופלים "קסאמים", והאופוזיציה, לצערי הרב, מוסיפה שמן של "קסאמים" למדורת המבוכה בעת הזאת.

דליה איציק: סליחה.

דליה איציק: סדרנים, נא לא לתת שם לדבר בבקשה.

דליה איציק: אני לא אתן לכם להיכנס יותר.

דליה איציק: לא עושים שם רעש.

צבי הנדל: - - -

עתניאל שנלר: שדברי לא יובנו לא נכון.

עתניאל שנלר: האי-אמון המתבקש על ההסברה הוא בדיוק זה.

עתניאל שנלר: אני חושב שצריכים להיות מאוד זהירים כשמעלים דברים, בעיקר בימים כאלה, ודורשים אי-אמון.

עתניאל שנלר: אני חושב באמת שהחוסן של העם הזה יותר חשוב מחוסן של גוף פוליטי כזה או אחר, ואני חושב שהמאבק והאחדות נגד איומים קיומיים וביטחוניים חשובים מקיום ההתנצחות הפוליטית - -

דני נוה: בוא לא נספר לעם את האמת כדי שהוא ירגיש טוב.

עתניאל שנלר: - - ואני חושב שהמאבק לאחדות העם היהודי חשוב בעיני יותר מאחדות – עוד פעם – של גוף כזה או אחר בבית הזה.

עתניאל שנלר: ואני לא מזלזל בחשיבות הממשל הפרלמנטרי, אבל אתם לא יכולים להגיד שהסברה כך וכך, עם ביקורת, כאשר רוב הביקורת על מדינת ישראל היוצאת בעולם לא יוצאת משונאינו; היא יוצאת, למען השם, מתוך הבית הזה, מתוכנו – לפעמים בציניות, לפעמים בצדק ולפעמים שלא בצדק.

עתניאל שנלר: אני חושב שהמאבק לחוסנה ולקיומה של מדינת היהודים – כאן, בארץ-ישראל – חשוב יותר מכל דבר אחר, גם בעת הזאת.

עתניאל שנלר: אני אסיים ואומר כך.

עתניאל שנלר: כתוב: "האמת והשלום אהבו" – גם האמת הפנימית וגם השלום הפנימי.

עתניאל שנלר: ואני חושב שבשביל השלום הזה צריכים לנהוג בהרבה איפוק.

עתניאל שנלר: הרבה איפוק גם בביקורת - - -

צבי הנדל: איפוק זה כוח.

עתניאל שנלר: לא, אני לא ציני.

עתניאל שנלר: כשאני מדבר על ביטחונה של מדינת ישראל אני לא ציני; אני לא אופוזיציה וקואליציה, כי צופים בנו האנשים בבית, שרואים אותנו עכשיו.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן.

עתניאל שנלר: הם רואים אותנו, שומעים את הקולות.

עתניאל שנלר: הביקורת ההסברתית שלנו בבית משפיעה על כל בית ובית.

עתניאל שנלר: לכן, חברים, אני רוצה לבקש קודם כול לדחות את הצעת האי-האמון, אבל מעבר לזה, יותר חשוב מהכול – האמת בתוכנו, והשלום בתוך העם בכלל, וגם בבית הזה, כבבואה, כחלון הראווה של העם, חשוב יותר מכול, ולכן: האמת והשלום אהבו.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברי הכנסת.

דליה איציק: אדוני, האם הממשלה רוצה להשיב, חבר הכנסת השר אדרי?

דליה איציק: חבר הכנסת גפני תמיד מפריע, גם בהצבעה.

דליה איציק: האם הממשלה רוצה להשיב?

יעקב אדרי: לא.

דליה איציק: הממשלה אינה רוצה להשיב.

דליה איציק: אשר על כן, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: אני לא אמתין.

דליה איציק: אני מודיעה כבר עשר דקות.

דליה איציק: נא לעשות שקט.

דליה איציק: סדרנים, לסגור דלתות; ולא לדבר ביציע.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: תחילה נצביע על הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל.

דליה איציק: חברי הכנסת, הצבעה.

יעקב ליצמן: מי המועמד לראשות הממשלה?

יעקב ליצמן: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 23 נגד – 47 נמנעים – 1 הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעתה של הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל ליקויים במערכת ההסברה של הממשלה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 16 נגד – 51 נמנעים – 7 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: אני עוברת להצבעה על הצעת האי-אמון מטעם סיעות רע"ם-תע"ל-חד"ש-בל"ד.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 10 נגד – 49 נמנעים – 12 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל-חד"ש-בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: [מס' כ/118; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 3435; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

דליה איציק: הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל, קריאה שנייה ושלישית - יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

דליה איציק: חברי הכנסת, להצעת החוק אין הסתייגויות, לכן נעבור מייד אחר כך להצבעה.

דליה איציק: רבותי השרים, אנחנו עוברים אחר כך מייד להצבעה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון), התשס"ז-2006, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיכאל נודלמן: הצעת חוק זאת מקורה בשתי הצעות חוק: האחת, הצעת החוק של חבר הכנסת יורי שטרן וקבוצת חברי הכנסת.

מיכאל נודלמן: והאחרת, ביוזמת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת.

מיכאל נודלמן: המסייעים לנטרול אסון צ'רנוביל, המכונים מנטרלים, זכאים היום, בין היתר, לקצובת הבראה ונופש שנתית בסכום של 2,880 שקלים חדשים.

מיכאל נודלמן: הצעת חוק זו קובעת, כי לא תינתן עוד קצובת הבראה ונופש, ובמקומה יקבלו המנטרלים מענק שנתי בגובה של 4,775 שקלים חדשים.

מיכאל נודלמן: בנוסף, מוצע כי מענק שנתי ישתלם גם לאלמן או לאלמנה של מנטרל למשך תקופה של שלוש שנים מיום פטירתו של מנטרל.

מיכאל נודלמן: במנותק מכך קובע החוק הקיים, כי בין חברי הוועדה להכרה במנטרלים יהיה גם מנטרל, שייבחר על-ידי גוף שהשר לקליטת העלייה קבע שהוא מייצג את המספר הגדול ביותר של המנטרלים.

מיכאל נודלמן: מוצע בהצעת החוק לקבוע, כי הגוף האמור ייקרא "הארגון היציג".

מיכאל נודלמן: בהתאם לסיכומים שהושגו בין יוזמי הצעת החוק וחברי ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לבין נציגי משרד האוצר, תתוקצב הצעת החוק ב-3 מיליוני שקלים חדשים לשנה.

מיכאל נודלמן: 10% מהסכום האמור לא יינתנו במסגרת יישום החוק, אלא יעברו לצורך יישומו של מבחן תמיכה שגיבשה הממשלה אשר ייועד למוסדות ציבור אשר מסייעים למנטרלים, למימוש זכויותיהם או להנצחת פועלם.

מיכאל נודלמן: אין הסתייגויות להצעת החוק, ואני מבקש מכם להצביע בעד החוק הזה.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: אין הסתייגויות לחוק.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת , נא לשבת.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 4-1 – 49 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 4-1 נתקבלו.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה בקריאה שלישית.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 40 נגד – אין נמנעים – אין חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון), התשס"ז-2006, נתקבל.

דליה איציק: חברי הכנסת, חוק חשוב מאוד - אני קובעת שהצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון) התקבלה בקריאה שלישית.

דליה איציק: הנושא הבא על סדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לשכת עורכי-הדין.

דליה איציק: תיכף יעלה השר אדרי.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר, מגיע לך מזל טוב.

דליה איציק: מי מחליף אותי?

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן, יש כאן הצעה שתחליף אותי לתמיד.

דוד אזולאי: אנחנו בעד.

דליה איציק: חבר הכנסת אזולאי, תעמיד פנים, תגיד, לא, מה פתאום.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לחברי חברי הכנסת, לחבר הכנסת יורי שטרן, לחברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, אלכס מילר, רוברט אילטוב, אסתרינה טרטמן, איציק אהרונוביץ וליה שמטוב.

סופה לנדבר: אני רוצה להודות לשר בממשלת ישראל, אביגדור ליברמן, יושב-ראש סיעת ישראל ביתנו, על ההקפדה והנחישות.

סופה לנדבר: אנחנו הבטחנו בתחילת הקדנציה הזאת שנעשה הכול כדי להילחם ולהעביר את החקיקה הזאת, שתיתן להם הטבות - - -

אמנון כהן: לא היה צריך להילחם, כולם הסכימו.

סופה לנדבר: אנחנו נלחמנו.

סופה לנדבר: הם נלחמו כגיבורים ואנחנו נלחמנו כחברי כנסת.

אמנון כהן: הממשלה תמכה וזה חשוב.

סופה לנדבר: נכון מאוד, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: חשוב מאוד לציין שהממשלה תמכה, ובעצם היום אנחנו יכולים לומר שהעברנו את החוק הזה.

סופה לנדבר: זה חוק של הכרה באותם ליקווידטורים שלפני 20 שנה מנעו את האסון שהיה יכול להתפשט על אזור שלם ועל חלק ממדינות העולם.

סופה לנדבר: אני רוצה להודות גם לסאשה קלנטירסקי, יושב-ראש עמותת הליקווידטורים, על זה שהוא מקפיד ונלחם כדי להביא לאנשים האלה את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: היום אנחנו מגישים להם את זה כאות הוקרה על אומץ הלב, על הגבורה, על מה שהם עשו לפני 20 שנה, וחשוב לנו, לישראל ביתנו, לציין - הבטחנו וקיימנו.

סופה לנדבר: תודה רבה.

אמנון כהן: כל הכבוד.

אמנון כהן: [מס' מ/127; "דברי הכנסת", הכנסת ה-16, מושב שני, חוב' ל"ח, עמ' 15052.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004.

אמנון כהן: אני מזמין את השר יעקב אדרי לעלות על הבמה ולמסור את ההודעה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, אני מתכבד למסור לכנסת על רצונה של הממשלה להחיל את רציפות הדיון על הצעת החוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 31), התשס"ד-2004.

יעקב אדרי: על-פי הוראת החוק, כל סיעה הרוצה בכך רשאית להודיע בתוך שבועיים שדין הרציפות לא יוחל על הצעת החוק הנ"ל.

יעקב אדרי: אם תוגש הצעה כזאת, תחליט הכנסת בעניין.

יעקב אדרי: תודה.

אמנון כהן: אני רק רוצה להזכיר, שעל-פי חוק רציפות הדיון בהצעות החוק, רשאית סיעה להציע בתוך שבועיים ממסירת ההודעה, שדין הרציפות לא יחול על הצעת החוק.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/266).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 10), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את השר לביטחון פנים אבי דיכטר להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 10), התשס"ז-2006.

אבי דיכטר: החוק הזה, חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע), נחקק בשנת 1996 במטרה לתת כלים להתמודדות עם הסכנה הנשקפת לביטחון תושבי ישראל מצד תושבים של אזורי יהודה, שומרון וחבל-עזה הנכנסים לישראל או שוהים בה שלא על-פי היתר כדין או בניגוד לתנאי ההיתר.

אבי דיכטר: החוק קובע הוראת שעה, בין השאר - עבירות החלות על מעסיקים, על מסיעים ועל מלינים של אותם תושבי יהודה, שומרון וחבל-עזה הנכנסים או שוהים בישראל שלא כדין, וכן על הנותנים רשות לתושב זר שלא רשאי לנהוג בישראל, לנהוג בה, בתוך ישראל, ברכב הרשום בישראל.

אבי דיכטר: בכך משמש החוק כאמור אמצעי ממשי בקידום האכיפה כנגד המסייעים לשוהים הבלתי-חוקיים, המסכנים את ביטחונם של תושבי מדינת ישראל.

אבי דיכטר: תיקון החקיקה שלפנינו מבקש לתקן את החוק הקיים בשני תחומים.

אבי דיכטר: האחד, תוקפה של הוראת השעה הקיימת עד ליום 31 במרס 2007, ומאחר שהמצב הביטחוני אשר הביא לחקיקת החוק עומד בעינו ולא נראה שינוי בעתיד הקרוב, מוצע להאריך את תוקפו בשנתיים נוספות.

אבי דיכטר: התחום השני – סעיף 12א(ד)(1) לחוק הכניסה לישראל מקנה הגנה לנאשם העובר אחת מהעבירות של הלנה, העסקה, הסעה או מתן הרשאה לתושב זר שאינו רשאי לנהוג בישראל, אם הוכיח כי בדק שבידי התושב הזר מסמכים שלפיהם נכנס לישראל ו/או יושב בה כדין, ולעניין העבירה של מתן הרשאה כאמור, מסמכים שלפיהם התושב הזר רשאי לנהוג ברכב בישראל.

אבי דיכטר: דא עקא, יש מקרים שבהם קיים ספק בדבר סמכותו של אדם לדרוש ממי שנחשד בעיניו כתושב זר לבדוק את קיומם של מסמכים המצביעים על כניסה ו/או על ישיבה בישראל כדין.

אבי דיכטר: הקושי קיים, אדוני היושב-ראש, בפרט במקרים של הסעת מי שנחשד כתושב זר השוהה בישראל שלא כדין על-ידי נהג מונית, שאין לו היכרות מוקדמת עם אותו אדם, וכאשר ההסעה נעשית במקומות שמטבעם אינם מעלים חשד שמדובר בתושב זר – מעצם טבעם של אותם מקומות.

אבי דיכטר: זאת לאור תקנה 501 לתקנות התעבורה, שעניינה חובת נהג מונית להסיע כל נוסע המוכן לשלם את שכר ההסעה, אותו ואת מטענו.

אבי דיכטר: התקנה אוסרת על נהג מונית לסרב בלא סיבה סבירה, לרבות חשש לביטחונו, להסיע נוסע ומטענו.

אבי דיכטר: דרישה מנהג מונית לבדוק את מסמכיו של המבקש הסעה, כאשר מדובר בחשד סובייקטיבי שמא אותו אדם הוא תושב זר, עשויה להיתפס כדרישה להפר את חובתו של נהג מונית לפי תקנה 501 לתקנות התעבורה – להסיע נוסעים ומטענם.

אבי דיכטר: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ולמען הסר ספק, מוצע לתקן את סעיף 12א(ד)(1) לחוק הכניסה לישראל ולהבהיר כי לשם יישום טענת ההגנה האמורה תהיה למעסיק, למסיע או למלין של תושב זר סמכות לבדוק את קיומם של מסמכים המצביעים על כניסה ו/או על ישיבה בישראל כדין, על אף האמור בכל דין.

אבי דיכטר: טיוטת החוק הוכנה לאור הערות ובקשות של נציגי נהגי המוניות בדיונים קודמים בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

אבי דיכטר: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה, אדוני השר.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, יעלה ויבוא.

אמנון כהן: אחריו - חברי הכנסת אברהם רביץ, חיים אורון, מאיר פרוש ואברהים צרצור.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, חוק שהייה שלא כדין הוא בעייתי, בגלל המצב, שמשתנה.

נסים זאב: למשל, אתמול הכריזו על הפסקת אש; אנחנו יודעים מה קורה במצב כזה, והשר פרץ כבר הודיע שיש תיאום ביטחוני בין הפלסטינים ובין צה"ל.

נסים זאב: אנחנו יודעים שלאחר מכן הגבולות נפתחים.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה המשמעות של רגיעה ברשות הפלסטינית.

נסים זאב: זה גורם לכך שיותר פועלים נכנסים למדינת ישראל, וזה גם אינטרס של מדינת ישראל.

נסים זאב: נוצר מצב לא ברור, לא נהיר: החוק הוא חוק, אבל לפעמים יש עניין לאכוף אותו, זה תלוי ברמה הביטחונית שמדינת ישראל נמצאת בו.

נסים זאב: פעם זהup ופעם זה down– זה משתנה.

נסים זאב: לכן, להפוך את נהגי המוניות לשוטרים, לאחראים, שהם עצמם צריכים לבדוק את המסמכים, לא נראה לי.

נסים זאב: הרי יש מחסומים בכל מקום, וזה תפקידו של צה"ל.

נסים זאב: אפשר לבדוק בנקודת המחסום אם לאנשים יש מסמכים או אין מסמכים.

נסים זאב: אני לא יודע למה זה צריך להיות התפקיד של נהג מונית, שכל האינטרס שלו הוא פרנסה, להביא הביתה אוכל.

נסים זאב: בעצם מי שאין לו תעודה, או פלסטיני ששכח את התעודה בבית ורוצה לנסוע במונית, ומאפשרים לו כניסה חופשית – מתפקידו לבדוק ולבקר?

נסים זאב: אני חושב שהתפקיד של צה"ל לעשות את העבודה הזאת.

נסים זאב: אדוני השר, אני לא יודע אם ידוע לך – יש פלסטינים שנכנסים למעלה-אדומים ומקבלים רשיון כדת וכדין.

נסים זאב: לפעמים הם הולכים לעבוד בירושלים, כי אנשים מבינים שמי שיכול לעבוד במעלה-אדומים יכול לעבוד גם בירושלים; הלוא מבחינתנו מעלה-אדומים היא המשך של ירושלים.

נסים זאב: אני חושב שלא צריך להגביל אדם שמקבל רשיון לעבוד במעלה-אדומים – אלא אם כן מדובר בשטחים.

נסים זאב: צריך לראות את מעלה-אדומים כחלק מירושלים, ומי שמקבל רשיון לעבודה במעלה-אדומים, יש לאפשר לו לעבוד גם בירושלים.

נסים זאב: צריך לחשוב על זה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: כל אלה שקראתי בשמם אינם נוכחים.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, מיכאל איתן, שמואל הלפרט, גאלב מג'אדלה ואריה אלדד.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, אני לא אתמקד בתוכנה של הצעת החוק אלא בכותרת המאיימת של ההצעה הזאת, שנקראת הוראת שעה.

אברהים צרצור: טעמנו את הטעם המר של ההוראות האלה, במשך תקופה קצרה או ארוכה, לא חשוב.

אברהים צרצור: בעיני, ולפי מיטב הבנתי, ההוראות האלה פוגעות באופן ישיר וכמעט קטסטרופלי בזכויות האדם.

אברהים צרצור: לכן, אני חושב שיש לעשות הכול כדי להעביר את החוקים האלה מהעולם.

אברהים צרצור: אני מאמין שבמגבלות החוקים הקיימים יש אפשרות שכל משרדי הממשלה יפעלו בצורה שתבטיח את הביטחון של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: להפוך את הביטחון של מדינת ישראל לפרה קדושה שלמענה נהיה מוכנים להקריב את זכויות האדם – אני חושב שזה דבר שיש לדחותו על הסף.

אברהים צרצור: אני מאוד מקווה שאם ההצעה הזאת תעבור היום בכנסת, כשהיא תעבור לוועדה שאמורה לטפל בה יתוקנו סעיפיה כך שהפגיעה בזכויות האדם תהיה מינימלית.

אברהים צרצור: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: מבין אלה שקראתי בשמם נוכח חבר הכנסת מיכאל איתן.

אמנון כהן: בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו חיים במציאות מאוד מורכבת, שבה מתקיים מאבק לקיים בפיסת הארץ הזאת חיים משותפים של בני לאומים שונים, ורצון להביא לכך שאנחנו, בני העם היהודי, נוכל להגשים את ההגדרה העצמית, הלאומית שלנו, בארץ אבותינו.

מיכאל איתן: אני חושב – אני מניח בשמו של הרוב המכריע של הציבור היהודי – שחלמנו לחזור לארץ-ישראל השלמה, משני עברי הירדן, שעל בסיסה הוצבו כאן ערכי עמנו, כמו שנאמר במגילת העצמאות, והמציאות אינה מניחה לנו לעשות את זה; אינה מאפשרת לנו להגשים את מלוא החלומות.

מיכאל איתן: מסתבר, שלמרות המאבקים צריך להתפשר ויש רמות שונות של פשרות שאנחנו עושים.

מיכאל איתן: אנחנו עושים פשרות מול הנושא הטריטוריאלי ואנחנו עושים פשרות מול נושאים שאולי אם היינו בני מדינה אחרת, היינו אומרים שאסור לנקוט צעדים כאלו או אחרים שיש בהם משום פגיעה בזכויות אדם, והמטוטלת של שמירת זכויות האדם צריכה להיות בכיוון כזה או אחר.

מיכאל איתן: אבל, אנחנו צריכים לתת תשובה - למה אנחנו נמצאים פה?

מיכאל איתן: על איזה ערך קמה המדינה הזאת ששמה מדינת ישראל, והיא קמה על היותה מדינה יהודית ודמוקרטית, ומולה עומדים אנשים שאחד ממנהיגיהם אמר שכדי להיאבק למען העניין הלאומי הפלסטיני, האשה הפלסטינית צריכה לגייס את הרחם שלה.

מיכאל איתן: אני יכול לומר ברמה של הגינות, העניין הדמוגרפי הוא לא רק בגיוס האשה הפלסטינית והרחם שלה, אלא גם היהודים בהחלט רוצים לעודד את החלק היהודי במדינה, על מנת לשמור על העניין הדמוגרפי ועל היותה של המדינה מדינה יהודית לא רק מכוח חוק אלא מכוח זה שיהיה בה רוב יהודי.

מיכאל איתן: אנחנו נכנסים מכאן לשאלות שאולי חלקן אקטואליות.

מיכאל איתן: ההכרה בכך שתהיה ישות פלסטינית שבה הפלסטינים יוכלו לממש זכויות לגיטימיות שלהם נקבעה לא על-ידי הליכוד היום, שעבר כברת דרך, אלא מנחם בגין בהסכמי קמפ-דייוויד דיבר על הזכויות האלה.

מיכאל איתן: אולי הלכתי בהיקפים רחבים מדי ודברים גדולים מדי, ואני חייב לסיים, ומהשאלות הגדולות האלה אנחנו באים לפרקטיקה.

מיכאל איתן: פרקטיקה שאנחנו נוקטים צעדים שלא היו משמחים אותנו אם היינו במדינה נורמלית, אילו לא היו אילוצי ביטחון ולא היה מאבק, לרבות מאבק דמוגרפי, על עתיד הארץ הזאת, והחובה שלנו לקיים את מדינת ישראל כמדינתו של העם היהודי, ומדינה דמוקרטית צריכה להביא מצד אחד לפשרה ולהבנה שצריך לכבד את זכויות המיעוטים שחיים כאן, אבל לא צריך לשכוח גם את הרוב - -

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: נא לסיים.

מיכאל איתן: - - ואת זכותו של הרוב להגן על הביטחון, על הגבולות, ובמידה מסוימת גם על הדמוגרפיה.

מיכאל איתן: לכן אני חושב שצריך לתמוך בהצעת החוק.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת שמואל הלפרט - לא נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת אריה אלדד, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לשר לביטחון הפנים שביקש להעביר את הצעת החוק להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה; בניגוד לחברים אחרים במפה הפוליטית ימינה, שחושבים, וביטאו את זה בקדנציה הקודמת, שנושאים מסוג זה, שיש להם רגישות מעורבת וגם רגישות בהיותי אזרח ערבי - וביקשו לדון בזה בוועדות אחרות.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נקדם את הצעת החוק, למרות עמדתי ודעתי.

גאלב מג'אדלה: אנחנו שואפים לימים טובים יותר, ימים שלא נצטרך לתקנות כאלה ולא נצטרך להצעות חוק כאלה, ונחיה במרחב הזה בשלום, יחדיו - כבר אמרתי במליאה - כפי שחיינו פעם 500 שנה בתור הזהב בספרד.

גאלב מג'אדלה: אף שדעתי האישית על הצעת החוק ידועה, נפעל ביושר ובצורה ראויה, כיושב-ראש הוועדה, מתוך אחריות ועל-פי תקנון הכנסת, ונקדם את הצעת החוק.

גאלב מג'אדלה: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, החוק ראוי ואתמוך בו, אבל אי-אפשר היום הזה לעלות לדוכן בלי להתייחס למאורעות שמתרחשים אתמול והיום בארץ.

אריה אלדד: לנגד עינינו מתגשם חלום עתיק.

אריה אלדד: החלום של האלכימאים, שבעזרת אבן החכמים אפשר יהיה להפוך עופרת לזהב, מתכת נחותה למתכת אצילה; החלום שבעזרת שינוי הקשור בחוכמה אפשר יהיה לשנות את המהות של דברים כנראה מתרחש בפנינו, אבל לצערנו בהיפוך גמור.

אריה אלדד: כלומר, את אבן החכמים לא מצאו, מצאו אבן טיפשים, ומוכיחים שכל דבר טוב וראוי ואמיתי אפשר להפוך לזבל ולקלקול, וזה מודגם לנגד עינינו כאן ועכשיו.

אריה אלדד: חברי הכנסת, מסתבר שאפשר לשנות את מהותם של הדברים.

אריה אלדד: גם אם השינוי שהצליחו לחולל הוא הפוך ממה שהאדם הטבעי מבקש, שיהיה יותר טוב - אבל אם אפשר לקלקל, כנראה אפשר גם לתקן.

אריה אלדד: חברי הכנסת, כל דבר שהממשלה הזאת נוגעת בו מתקלקל.

אריה אלדד: הפכו את הביטחון לחוסר ביטחון.

אריה אלדד: את צבא-הגנה לישראל הפכו לצבא הגירוש של בני ישראל.

אריה אלדד: את המונח הפסקת אש הפכו למטווח "קסאמים".

אריה אלדד: את מדינת ישראל רוצים להפוך למדינת ישמעאל.

אריה אלדד: את הציונות - לחזון המדינה הפלסטינית.

אריה אלדד: את אבן החכמים הם לא מצאו, אבל גם אבן טיפשים זה משהו - אפשר לזרוק אותה זה בראשו של זה כשרבים למי יש זכות יוצרים ומי המציא את הפטנט הזה שנקרא הפסקת אש.

אריה אלדד: כל כולה של הפסקת האש הזאת היא כניעה לחוטפי חיילים מפגיזי שדרות, הסכמה להניח ל"חמאס" להתחמש, להתבצר, להתאמן ולפגוע בנו שוב כשיהיו מוכנים.

אריה אלדד: חברי הכנסת, פושט רגל שנכשל במלחמה בצפון ובדרום, שנכשל בניהול ממשלתו, שנכשל בכל מה שהוא נוגע בו, בא היום לקבר דוד בן-גוריון כדי להישבע אמונים למדינה הפלסטינית.

אריה אלדד: אני קורא לערבים תושבי הארץ הזאת, לטובתכם, אל תקנו ממנו כלום.

אריה אלדד: כל דבר שהוא נוגע בו הופך לזבל.

אריה אלדד: אפילו מדינה אל תקנו ממנו, אין לו כלום, הוא מתעתע.

אמנון כהן: צריך לסיים, אדוני.

אריה אלדד: וליהודים תושבי הארץ הזאת אומר, צריך להאמין שאם אפשר לקלקל, אפשר גם לתקן.

אריה אלדד: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחרון הדוברים, ולאחר מכן - הצבעה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו מתנגדים להצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש בה ניסיון להתחמק מאחריותה של מדינה כובשת כלפי הנכבשים.

ג'מאל זחאלקה: מדינת ישראל, על-פי החוק הבין-לאומי ועל-פי עקרון המציאות, היא מדינה כובשת, ובכך היא נושאת באחריות לגורלם של האנשים תחת כיבושה.

ג'מאל זחאלקה: מה אומרים כאן?

ג'מאל זחאלקה: ישראל יוצרת מצב שבו החיים בגדה המערבית וברצועת-עזה הם בלתי אפשריים מבחינה כלכלית.

ג'מאל זחאלקה: אנשים נאלצים לחפש את מקום עבודתם ולעבוד בתוך מדינת ישראל.

ג'מאל זחאלקה: האפשרות שלהם, והפתיחות כלפי הערבי – לא מדובר במדינה עצמאית; זה לא גבול מקסיקו–ארצות-הברית, בהחלט לא, ואלה לא אנשים שנכנסים הנה מלבנון, מסוריה או מערב-הסעודית, אלא אנשים שנתונים תחת שלטונה של ממשלת ישראל, כמדינה כובשת.

ג'מאל זחאלקה: וכמדינה כובשת ישראל צריכה לספק, או לאפשר, או לפחות לא למנוע מאנשים לעבוד לפרנסתם ולהרוויח את פת לחמם.

ג'מאל זחאלקה: במקום לאפשר לאנשים לעבוד, שמים בפניהם מכשולים – לא רק בפניהם, אלא גם בפני מעסיקיהם.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק לא מוסרי בעליל, וצריך לדחות אותו על הסף.

ג'מאל זחאלקה: אם ממשלת ישראל צריכה לנקוט חוקים כאלה, עליה להסתלק מהגדה המערבית ומרצועת-עזה מייד.

ג'מאל זחאלקה: זה הפתרון, ולא פתרונות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: פתרונות כאלה לא יביאו שום דבר.

עתניאל שנלר: עזבנו מזמן את רצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לחזור על הדברים שאמרתי כאן, כי חלק מחברי הכנסת שאלו אותי.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לחזור על הדברים, כי אני חושב שאלה דבר שחייבים להגיד אותם.

ג'מאל זחאלקה: הושגה הפסקת אש ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר טוב, זה דבר מצוין, אני מטיף לזה כבר שנה וחצי מעל הדוכן הזה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה אנשים אמרו שזה לא בסדר.

ג'מאל זחאלקה: טוב שהגיעו לזה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר: צריך להמשיך את המלאכה, ולעשות הפסקת אש גם בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: אם זה לא ייעשה, אני אומר לכם שהפסקת האש בעזה בסכנה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לעשות הפסקת אש רק בעזה ולהמשיך בחיסולים בגדה.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להפציץ ולהרוג בגדה ולצפות שיהיה שקט בעזה.

ג'מאל זחאלקה: חייבים להבין את זה, וצריך לזרז את זה.

עתניאל שנלר: אף אחד לא הורג בגדה.

עתניאל שנלר: מגינים.

ג'מאל זחאלקה: לכן אני קורא לממשלת ישראל לעשות את הצעד הבא, הפסקת אש בגדה המערבית, ומהר ככל האפשר, כדי לייצב את הפסקת האש.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אדוני השר, לפני שעוברים להצבעה, יש לך משהו להגיד?

אבי דיכטר: לא.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: חברי הכנסת, מי בעד הצעת החוק?

אמנון כהן: מי נגד?

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 10), התשס"ז-2006, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אמנון כהן: 29 בעד ההצעה, ארבעה נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראות שעה) (תיקון מס' 10), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מוחמד ברכה: היושב-ראש, אני מבקש להוסיף את התנגדותי להצעת החוק.

אמנון כהן: אפשר להוסיף אותו, אין בעיה.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/266).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: הנושא הבא: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 78), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את השר יעקב אדרי להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מציג לפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 78), התשס"ז-2006.

יעקב אדרי: מטרת החוק המוצע היא להסדיר את תקופת ההתנסות של נהג ברכב כבד.

יעקב אדרי: אנו מבקשים ליצור עוד איזונים ובלמים בכל הקשור לגורם האנושי בכבישי הארץ.

יעקב אדרי: הדברים נכונים וחיוניים על אחת כמה וכמה במקרה של מי שנוהג ברכב כבד, שכל פגיעה שלו היא קטלנית בעבור כל המעורבים.

יעקב אדרי: אשר על כן, מוצע להסדיר בחקיקה חובת התנסות לנהג חדש ברכב כבד בטרם יוכל לנהוג באופן עצמאי.

יעקב אדרי: אני חושב שזה חוק מאוד חשוב – בפרט ברכב כבד.

יעקב אדרי: חובת ההתנסות היא תולדת עמל משותף של ועדה מקצועית בראשות פרופסור אורי אדלמן, מפקח ארצי באגף להכשרה מקצועית של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.

יעקב אדרי: הוועדה, ששימשו בה נציגים גם ממשרד התחבורה, ממועצת המובילים ומארגון מורי הנהיגה, בחנה את הכשרת נהגי הרכב הכבד והגיעה לכלל מסקנה כי חובת ההתנסות חייבת להיות מעוגנת בחקיקה ראשית.

יעקב אדרי: נוסף על כך אנו מציעים להוסיף: 1.

יעקב אדרי: חזקה שלפיה משבוצעה עבירת תנועה ברכב, ייראו את בעל הרכב כמי שנהג בעת ביצוע העבירה, כדי לפתור את הבעיה המשפטית שנוצרת עקב כך שנהגים של תאגידים אינם בני ענישה; 2.

יעקב אדרי: הסדר לעניין ויתור על רשיון כתנאי לעיכוב ההליכים; 3.

יעקב אדרי: מאגר תצלומים ממוחשב.

יעקב אדרי: מדובר בהצעת חוק שהיא אחת מכמה הצעות שבכוונת שר התחבורה להגיש לפניכם, שנועדו להציל חיים בכבישי הארץ.

יעקב אדרי: בתמיכתכם תהיו שותפים למלחמה בתאונות הדרכים.

יעקב אדרי: אשר על כן, אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעה ולהעבירה להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת הכלכלה.

יעקב אדרי: תודה רבה.

אמנון כהן: איפה שר התחבורה?

יעקב אדרי: הנה, אני פה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב יעלה ויבוא.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת אברהם רביץ, חבר הכנסת חיים אורון, חבר הכנסת מאיר פרוש, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת חנא סוייד, חבר הכנסת דב חנין, חבר הכנסת מיכאל איתן, חבר הכנסת שמואל הלפרט וחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק בנושא רכב כבד היא חשובה.

נסים זאב: אני חושב שהתאונות הקטלניות שנגרמות על-ידי רכב כבד הן מאוד משמעותיות, גורם מוביל בתאונות הדרכים במדינת ישראל.

נסים זאב: נושא ההתנסות, כמו שאמר כבוד השר, הוא חשוב – אין חכם כבעל ניסיון, ולכן כל הטכנולוגיה שאפשר להכניס ולהגביל, וגם הנושא של תאגיד של בעלי רכב, לחייב את בעל התאגיד – אני לא חושב שזה כל כך פשוט, כי בסופו של דבר מי שאחראי בפועל הוא הנהג, ולא מי שממונה עליו, וכאשר מדובר בחברה שנותנת את הכלים שלה פעם לנהג זה ופעם לנהג אחר, קשה לומר שמי שנושא באחריות הוא בעל החברה.

נסים זאב: צריך להטיל את האחריות על הנהג.

נסים זאב: שיהיה תיעוד מי נהג באותן שעות, כפי שנהוג ב"אגד".

נסים זאב: אני לא מבין למה צריך להטיל את האשמה ואת האחריות על החברה.

נסים זאב: אבל אני רוצה לדבר על דבר נוסף.

נסים זאב: היום היו אצלנו אנשים מגוש-קטיף, שהביעו את התמרמרותם על כך שעד עצם היום הזה הממשלה – אני לא אומר מתנערת, היא עושה כל אשר ביכולתה – אבל היא עסוקה בדברים אחרים ואולי חשובים יותר.

ראובן ריבלין: מפוני גוש-קטיף.

נסים זאב: מפוני גוש-קטיף, מגורשי גוש-קטיף.

נסים זאב: 1,667 משפחות גרו ב-21 יישובים בגוש-קטיף.

נסים זאב: 1,405 מהמשפחות ממשיכות לגור יחד עם הקהילות שלהן, והתוכנית מתפרסת על 26 יישובים, שרובם הוצעו מטעם מדינת ישראל.

נסים זאב: זאת אומרת, כל יישוב ויישוב – הממשלה ישבה ודנה, עוד קודם הגירוש, נתנו רשימה של יישובים והצעות, ויש הסכם חתום לגבי אותם יישובי קבע.

נסים זאב: מה שמעניין הוא שרק יישוב אחד – בת-הדר, יישוב של 45 משפחות – רק ביישוב הזה כבר יש הסדר קבע ואנשים מתגוררים בו ומרגישים בטוחים בעצמם.

נסים זאב: אבל לגבי שאר הקהילות, עד היום אין הסכם וחתימה בגלל בעיות שונות, הייתי אומר טכניות, או בעיות של תב"ע, או בעיות של רכישת קרקעות או בעיה של תקציב.

נסים זאב: לא חסרות סיבות למה לא לתת לאותם מגורשים את הנחלה, שיגיעו סוף-סוף למנוחה שלהם - מנוחה ונחלה ולא רק נחלה.

נסים זאב: לא רואים אפילו תחילה של בניית קבע.

נסים זאב: חברי חברי הכנסת, המשמעות היא שהמציאות הזאת בלתי נסבלת בשל חוסר הוודאות לגבי אותן קהילות, אותן משפחות ששכרו דירות עוד באוגוסט 2005 ועדיין מסתובבות בחוסר ודאות מוחלט לגבי המשך הסיוע בכלל מהממשלה.

נסים זאב: הם לא בטוחים בעצמם.

נסים זאב: למשל, אלה שגרים באשקלון או אלה שגרים בכרמייה או באור-הנר - כל אלה חייבים להכין את עצמם, והם צריכים לשלם בעצמם את הכספים.

נסים זאב: מה שאין כן באותן משפחות שזכו לקבל קרווילות, שזה רכוש מדינה - קרווילה של מדינה - שהן בטוחות בעצמן.

נסים זאב: הן יודעות שכל עוד לא יקבלו יישוב של קבע, לפחות הן נמצאות במצב ביניים.

נסים זאב: אומנם זה היה מתוכנן רק לשנתיים או לשלוש שנים, וכולנו יודעים שהתוכנית של שנתיים, שלוש שנים היא כבר לא בת-קיימא, כי התוכנית הולכת לקראת ארבע-שמונה שנים.

נסים זאב: כלומר, התוכנית של הממשלה היא לא בת-ביצוע.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אומר שצריך לתת את הדעת על אותן משפחות, ובראש ובראשונה שהן לא יצטרכו לשאת בנטל רק משום שהן גרות באשקלון והן צריכות לעמוד מול המשכיר והן לא גרות בקרווילות.

נסים זאב: אז לא היו מספיק קרווילות.

נסים זאב: צריך שיהיה דינם שווה.

נסים זאב: אם יש פתרון לבעלי הקרווילות לפחות לגבי זה שהם פטורים מלשלם שכר דירה, זה צריך לחול על כל המגורשים.

אמנון כהן: אדוני, תיכף שר התחבורה ישיב לך.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: שר התחבורה ישיב.

אמנון כהן: שר התחבורה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא חלק ממכלול של הצעות חוק שמובאות לכנסת במטרה למנוע סיכונים וסכנות של תאונות דרכים.

מוחמד ברכה: חלק מהציבור רואה בהצעות החוק האלה סוג של הכבדה, ויכול להיות שבמבחן הזה בין הכבדת תנאים לקבלת רשיון לנוע על הכביש לבין שמירת חיי אדם - שמירת חיי אדם קודמת.

מוחמד ברכה: מה גם שכאשר אנחנו מדברים על משאיות ומעורבותן בתאונות דרכים קטלניות, כל הסטטיסטיקות מצביעות על כך שזה אכן כך, שיש שיעור גבוה באחוזים של תאונות דרכים קטלניות שנגרמות כאשר אחת המעורבות בתאונה היא משאית.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שיש בזה מסר חשוב לציבור הנהגים.

מוחמד ברכה: אנחנו נדרשים מדי פעם, במיוחד אחרי תאונות קשות, לנושא הזה, ואומרים כל מיני דברים שנעים בין עמדה לבין הצטדקות, אבל הכנסת היא לא רק במה כדי להביע דאגה אלא היא גם מקום שבו קובעים ומחוקקים חוקים.

מוחמד ברכה: על כן, אני חושב שהצעת החוק הזאת ראויה.

מוחמד ברכה: כאדם וכחבר כנסת שפעיל בנושא המלחמה בתאונות הדרכים מאז כניסתי לבית הזה, אני חושב שיש לחזק מגמות של חינוך, שיפור תשתיות, חינוך לנהיגה זהירה וגם חקיקה מרתיעה.

מוחמד ברכה: כל הדברים האלה, נוסף על, ובעיקר, הגורם האנושי, שהוא האינדיבידואל של כל אדם ואדם ומידת האחריות שלו על הכביש, בעצם יוצרים אקלים שאנחנו מקווים שיהיה אקלים טוב יותר ונוח יותר.

מוחמד ברכה: השאיפה של כולנו היא להגיע לאפס תאונות, אבל גם אם הצעת החוק תוריד את מידת הסיכון אפילו באחוז אחד, כנראה הצלנו חיי בני-אדם.

מוחמד ברכה: אדוני, תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אמנון כהן: יתכוננו אחריו חברי הכנסת מיכאל איתן, וגאלב מג'אדלה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו עוסקת בנושא חשוב.

דב חנין: מטרתה ראויה - הפחתת מספר תאונות הדרכים.

דב חנין: גם הכלים המשפטיים שהיא בוחרת בהם הם כלים ראויים ונכונים.

דב חנין: לכן, כמו חברי חבר הכנסת מוחמד ברכה לפני, אנחנו נתמוך בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: אנחנו חושבים שחשוב יהיה להמשיך ולעבוד עליה לאחר שהיא תעבור את הקריאה הראשונה, אבל ברמת העיקרון אנחנו בוודאי נתמוך בהצעה הזאת.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות, כיוון שהצעת החוק הזאת עוסקת בנהגים שנוהגים ברכב כבד - אדוני היושב-ראש, אני מפנה את תשומת לבך לכך ששר התחבורה לא פה.

אמנון כהן: כן, שר התחבורה לא.

אמנון כהן: יש פה שר תורן - שר הקליטה.

אמנון כהן: מי שהציג את החוק הוא השר אדרי.

אמנון כהן: יש כנראה אילוצים לשר התחבורה.

אמנון כהן: לכן, אתה יכול להמשיך בינתיים, ותיכף ייכנס שר תורן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לעסוק בזווית אחרת של נוהגים ונהגים ברכב כבד.

דב חנין: הובאו בפני נתונים קשים מאוד על עובדים שכירים בחברות הובלה שנאלצים לעבוד ולנהוג במשך שעות ארוכות ללא מנוחה מספקת ומינימלית.

דב חנין: אני חושב שהדבר הזה מסכן אותם ואת כלל המשתמשים בתחבורה ציבורית בצורה מאוד מאוד קשה.

אמנון כהן: אין פיקוח הדוק על הנושא הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אכן אתה צודק.

דב חנין: אין מספיק פיקוח.

דב חנין: התחום הזה הוא תחום פרוץ ומופקר.

דב חנין: אני אומר בצער, שחברות ההובלה משתמשות בכוחן כדי לכפות על הנהגים שעובדים אצלן נהיגה שאיננה מתקבלת על הדעת מבחינת ההיקף שלה, מבחינת הזמן שלה, מבחינת הרציפות שלה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה לראות הצעת חוק של הכנסת שתעסוק בתחום הזה.

דב חנין: אני יודע שאתה שימשת במשך שנים כיושב-ראש ועדת הכלכלה, ואשמח מאוד אם ועדת הכלכלה תיקח על עצמה טיפול בסוגיה הזאת, שהיא סוגיה בעייתית ביותר.

דב חנין: למרבה הצער, התופעה הזאת קיימת במשך שנים, ועד עכשיו לא מוצאת פתרון מתקבל על הדעת.

אמנון כהן: הפתרון קיים, אבל יש בעיית אכיפה.

אמנון כהן: לכן צריך להוציא יותר פקחים שיסתובבו בדרכים ויעצרו.

אמנון כהן: כלומר, החוק קיים והוא טוב, ואין צורך לחוקק עוד חוקים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש צורך גם ברמת החוק להחמיר את רמת הענישה הקיימת, כדי שכאשר כבר תופסים חברה שעוברת על החוק, היא תשלם באמת את מלוא המחיר על עבירות כאלה, ובאמת לא יהיה כדאי להעסיק נהגים בצורה הזאת.

דב חנין: מעבר לכך, מובן ששאלת תאונות הדרכים היא שאלה רחבה.

דב חנין: אני לא אעסוק בה כאן, ורק אומר שני משפטים.

דב חנין: בעיית התאונות בישראל לא תיפתר אם לא יהיה מהפך בתשתיות הדרכים בישראל.

דב חנין: בעיית תאונות הדרכים בישראל לא תיפתר אם צפיפות הרכב בכבישי ישראל תישאר כפי שהיא.

דב חנין: זה מחייב הרבה יותר התייחסות לתחבורה ציבורית, הרבה יותר אמצעים לתחבורה ציבורית.

דב חנין: שוב, קיימנו בנושא הזה היום דיון ראשוני בוועדת הכלכלה.

דב חנין: הרבה מאוד מוטל גם על הכנסת בתחום הזה - הרבה שאנחנו יכולים לעשות.

דב חנין: אני מקווה שבקדנציה הזאת נוכל לתרום למהפכה אמיתית בתחום התחבורה הציבורית וההתמודדות עם תאונות דרכים בישראל.

דב חנין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

אמנון כהן: קראתי את שמות כולם ואמרתי שמי שלא יימצא לא ידבר.

אמנון כהן: לא מחפשים אף אחד.

אמנון כהן: אם רשום לא נמצא - עבר זמנו, בטל קורבנו, בטל נאומו.

אמנון כהן: זהו אחרון הדוברים אצלי.

אמנון כהן: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך אותך על שהפעם ביטאת נכון את השם שלי - - -

אמנון כהן: לאט לאט.

גאלב מג'אדלה: מכובדי - - -

ראובן ריבלין: בעברית אין "רין".

ראובן ריבלין: אין "רין" בעברית.

ראובן ריבלין: זו בעיה.

נסים זאב: הוא עבר את הטסט.

גאלב מג'אדלה: בשביל זה צריך ללמוד ערבית.

ראובן ריבלין: בערבית יש "רין", ואין - - -

גאלב מג'אדלה: נכון.

אמנון כהן: יש הרבה שפות שיש להן, ויש הרבה שפות שאין.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש לשעבר בקיא בשפה מהבית.

ראובן ריבלין: המצרים קוראים לו גאלב מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, היושב-ראש לשעבר - - -

אמנון כהן: אצלנו בבוכרית יש ג'.

אמנון כהן: יש.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שכבוד היושב-ראש לשעבר, אביו עליו השלום תרגם את הקוראן?

גאלב מג'אדלה: את זה לא ידעת.

אמנון כהן: שמעתי על זה.

גאלב מג'אדלה: אז אני זכיתי, כשביקרתי אצלו בבית, לראות את התרגום הזה.

גאלב מג'אדלה: מכובדי חברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, אנחנו נתמוך בה, ונפעל גם לסייע בכל דרך.

גאלב מג'אדלה: ואני רוצה לומר נוסף על כך, שזו הצעת חוק ראויה וחשובה - -

אמנון כהן: יושב-ראש הקואליציה, איזה שר בחוץ, שייכנס.

אביגדור יצחקי: - - -

גאלב מג'אדלה: - - תורמת רבות למלחמה בתאונות הדרכים - -

אמנון כהן: הם גם חברי כנסת.

ראובן ריבלין: ברכה ואני אחראים לממשלה.

גאלב מג'אדלה: - - ומסייעת רבות בייעוד שלה.

גאלב מג'אדלה: אני רק רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו רוצים להשלים את המלאכה, ונדאג לאכיפה ולביצוע של הצעת החוק במלואה, כדי להביא בשורה לאזרחי ישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: איפה השר?

אמנון כהן: רוצה להשיב משהו?

אמנון כהן: אם הוא לא משיב, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: אפילו אם הממשלה מתנגדת.

אמנון כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

אמנון כהן: אחרון הדוברים יגיע גם הוא למקומו, ואנחנו נצביע על הצעת חוק חשובה.

אמנון כהן: בבקשה, אפשר להצביע.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש - - -

אמנון כהן: באת מהמזנון?

יעקב אדרי: אתה מוסיף אותי?

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: קודם כול נצביע.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 78), התשס"ז-2006, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אמנון כהן: בעד הצעת החוק - 21, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אמנון כהן: אנחנו מוסיפים את השר יעקב אדרי ואת חברת הכנסת קולט אביטל.

אמנון כהן: בעד או נגד?

אמנון כהן: מה אתם מצביעים?

קולט אביטל: בעד.

קולט אביטל: בעד.

אמנון כהן: בעד.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 78), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/119).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 29) (רכב כנכס שאין מופקת ממנו הכנסה חודשית), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי.

אמנון כהן: אחד החוקים החשובים.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי, יש לך עד עשר דקות להציג את הצעת החוק.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה; אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף לתודות שלי על החוק הקודם, חוק הליקווידטורים של צ'רנוביל, תודה עמוקה ליושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, לחברי הכנסת שליוו את החקיקה הזאת, שהשקיעו בחקיקה הזאת, שהשתתפו בישיבות של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד תודה מיוחדת ליועצת המשפטית של ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות הלית מגידו.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד תודה מיוחדת למנהלת הוועדה דנה גורדון.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד תודה לעוזרות הנאמנות שלי, אירית לוי ואלינה מלר-סמיק, לכל , וליושבת-ראש - - -

אמנון כהן: תציגי את החוק.

סופה לנדבר: לא, לפני שאני מציגה – אני פשוט, כנראה מרוב התרגשות על החקיקה שעברה היום בקריאה שנייה ושלישית, לא הספקתי להגיד תודה, ואני חושבת שצריכים להגיד את זה.

אמנון כהן: תציגי את החוק, גברתי הנכבדה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני רוצה להגיד שהצעת חוק זו לתיקון חוק הבטחת הכנסה, יש לה משמעות לאנשים שמקבלים הבטחת הכנסה.

סופה לנדבר: זה שיפור חייהם של כל אותם אנשים שחיים מתחת לקו העוני במדינת ישראל.

סופה לנדבר: מי שמקבל הבטחת הכנסה מוגדר כאדם עני.

סופה לנדבר: האנשים האלה הם ברובם נכים, חד-הוריות, אנשים שעלו ארצה בגיל מבוגר ואין להם פרנסה שנותנת להם אפשרות לחיות בכבוד.

סופה לנדבר: האנשים האלה נתמכים על-ידי מדינת ישראל ומקבלים הבטחת הכנסה.

סופה לנדבר: החוק הזה בא להטיף לאותם אנשים, לעודד אותם למצוא עבודה.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שרוב האנשים שמקבלים הבטחת הכנסה חיים בפריפריה, ובפריפריה לא כל כך קל למצוא מקום פרנסה.

סופה לנדבר: לפי החוק הקיים היום, אדם שמקבל הבטחת הכנסה אסור לו להיות בעל רכב, והוא גם לא יכול להשתמש ברכב של מישהו מהמשפחה באופן קבוע, מה שגורם לכך שהסיכוי של האנשים האלה למצוא עבודה הוא קלוש.

סופה לנדבר: היום מי שחי בלי אמצעי לניידות, קשה לו למצוא עבודה, ובמיוחד אותם אנשים שהגדרתי אותם כאנשים שחיים בפריפריה.

סופה לנדבר: למשפחה חד-הורית, למשפחה של נכים, למשפחה שחיה מתחת לקו העוני, למשפחה שבעצם צריכה למצוא מקום פרנסה אחרי תקופת אבטלה, רכב פשוט יסייע למצוא מקום פרנסה, למצוא אפשרות ללמוד, למצוא אפשרות להתקדם בחיים.

סופה לנדבר: ואני, יחד עם מי שמציע את החוק, השותפים שלי לחקיקה, אומרת שהיום אדם בלי רכב לא יכול לעשות שום דבר.

סופה לנדבר: אנחנו נמצאים במדינה שאנחנו יודעים מה קורה בה עם התחבורה הציבורית.

סופה לנדבר: בגלל זה עבדנו על החקיקה הזאת והנחנו אותה על שולחן הכנסת.

סופה לנדבר: אני חושבת שהיום, אחרי שנעביר את הצעת החוק – ואני בטוחה שחברי חברי הכנסת ירצו לתמוך, לא בחקיקה, אלא באותם אנשים שזקוקים לרכב, שזה לא אביזר - -

אמנון כהן: של מותרות.

אמנון כהן: לא מותרות.

סופה לנדבר: - - אסור, אלא חייב להיות במשפחה של אנשים שמקבלים הבטחת הכנסה.

סופה לנדבר: תהיה להם אפשרות להשתמש ברכב, לחפש ולמצוא מקום עבודה; זה יעזור להם לצאת ממעגל האבטלה ולמצוא מקום פרנסה.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד לכם שתמיכה בחקיקה הזאת תפתח את הדרך לאותם אנשים שחיים מתחת לקו העוני, לאותם אנשים חלשים בחברה, לאותם אנשים שכן רוצים לפרוץ קדימה.

סופה לנדבר: אני חושבת שעל-ידי התמיכה בחקיקה הזאת אנחנו פשוט נעזור להם, וטוב נעשה אם נעביר את החקיקה הזאת בכנסת הנוכחית.

סופה לנדבר: זאת לא רק תמיכה בחוק, אלא תמיכה באותם אנשים.

סופה לנדבר: אני אסירת תודה ומקווה, רוצה לקוות, שאתם תתמכו בחוק הזה.

סופה לנדבר: תודה רבה, חברי חברי הכנסת.

אמנון כהן: תודה לך, גברתי המציעה.

אמנון כהן: זה חוק חשוב.

אמנון כהן: סוף-סוף נזכרנו לעשות את זה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: יש רשימת דוברים.

אמנון כהן: חבר הכנסת יורי שטרן, אחד המציעים, היה אמור לדבר והוא לא נמצא.

אמנון כהן: אני קורא את שמות חברי הכנסת, ומי שלא יימצא באולם בזמן יפסיד את התור שלו.

אמנון כהן: זאת הרשימה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יורי שטרן.

אמנון כהן: אחריו - חברי הכנסת זבולון אורלב, נסים זאב, אברהם רביץ, חיים אורון, מאיר פרוש, אברהים צרצור, מוחמד ברכה, חנא סוייד, דב חנין, מיכאל איתן, , גאלב מג'אדלה, נאדיה חילו, דוד אזולאי ורונית תירוש, אחרונת הדוברים.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אמנון כהן: לרשותך שלוש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק ראויה ביותר.

נסים זאב: היום המצב אינו מאפשר למשפחה לקבל גמלה אם בבעלותה רכב מנועי, למעט רכב נכה.

נסים זאב: גם אז תמיד יש ויכוח איזה נכה:

נסים זאב: נכה שצריך להיות מוכר על-ידי המדינה ולקבל סיוע כדי להחזיק את הרכב.

נסים זאב: נכה שלא מקבל סיוע אינו זכאי – והיום רכב הוא לא מותרות.

נסים זאב: מדובר ברכב מאוד פשוט, ששוויו כ-25,000 שקלים, או שחלפו חמש שנים, ונפח המנוע לא גדול מ-1,300 סמ"ק.

נסים זאב: אני לא יודע למה צריך להגביל את זה לנפח מנוע של 1,300 ולא 1,800, אבל גם אם התיקון קטן יחסית, זה דבר טוב.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לבעיה בנושא הארנונה, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: היום כאשר לאדם יש רכב, באופן אוטומטי הרשויות המקומיות אומרות לו: אתה בעל אמצעים ולכן אתה לא זכאי להנחה בארנונה.

נסים זאב: אם יהיה באפשרותי אני אעביר, אפילו בחקיקה, שהכללים האלה צריכים לחול על מי שזכאים, והיו זכאים עד היום, לקבל הנחה בארנונה, כלומר שהכללים שחלים על מי שמקבלים גמלת הבטחת הכנסה, אם הם מקבלים הבטחת הכנסה, ואנחנו לא רואים ברכב דבר מותרות - הוא הדין לגבי מי שזכאים לקבל הנחה או פטור מארנונה.

נסים זאב: אני רוצה להעיר דבר נוסף, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: אנחנו מכירים את הביורוקרטיה ואת ההתעללות בעולם התורה, בעולם הישיבות, באמצעות מה שנקרא ניהול תקין.

נסים זאב: אנחנו יודעים איך עושים הכול כדי שהניהול לא יהיה תקין.

נסים זאב: לא שהביקורת תקינה.

נסים זאב: הביקורת שם לא תקינה בכלל, וכל השיטה שם פסולה.

נסים זאב: מובילים באף ראשי ישיבות, מנהלי ישיבות, וסוחבים אותם חודשים רבים, כדי להביא אותם למצב שהנה חלף הזמן והם כבר לא יכולים להגיש בקשה למלגה שמגיעה לבחורי ישיבה.

נסים זאב: אבל לא זאת הבעיה.

נסים זאב: על זה אני עוד יכול להחריש, אף שזה כואב.

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: מה שקורה הוא שכורכים את זה גם בהבטחת הכנסה.

נסים זאב: זאת אומרת שאותן משפחות לא זכאיות.

נסים זאב: אם הן לא קיבלו את המלגה ממשרד הדתות, הן גם לא זכאיות לקבל הבטחת הכנסה.

נסים זאב: לדעתי צריך להפריד את זה באופן מוחלט.

נסים זאב: אם אנחנו עושים את זה לגבי רכב, ודאי שצריך לעשות את זה לגבי בני ישיבות ואברכי כוללים.

נסים זאב: אני מקווה להביא את זה גם כהצעת חוק.

אמנון כהן: תודה, אדוני.

אמנון כהן: אלה שקראתי בשמותיהם לא נמצאים, לכן רשות הדיבור עוברת לחבר הכנסת אברהים צרצור.

דב חנין: זה לא לפי הרשימה שאצלנו על המסך.

אמנון כהן: אני לא יודע מה יש לכם.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, האמת היא שאנחנו, חברי הכנסת, צריכים להודות לאלוהים על כך שאנחנו לא נאלצים לעתים קרובות לעמוד לפני השערים של סניפי הביטוח הלאומי כדי לקבל כמה שקלים שאמורים לפרנס משפחות שלמות.

אברהים צרצור: אני חושב שהחוק שנמצא לפנינו הוא מסוג החוקים שצריך לברך עליהם, ואני, בלי להגזים, יכול להגדיר את החוק הזה כחוצה אידיאולוגיות, חוצה מפלגות, וצריך לברך עליו בלי להסתכל על מי שעומדים מאחוריו ועל האידיאולוגיה שלהם.

אברהים צרצור: החוק הזה בא, למיטב ידיעתי והבנתי, כדי לשרת נתחים כבדים של אוכלוסיות שרובן בני מיעוטים ובני זרמים דתיים חרדיים באוכלוסייה היהודית.

אברהים צרצור: אני חושב שחוק כזה צריך לברך עליו, לתמוך בו - - -

אמנון כהן: חוק סוציאלי לכל החברה.

אמנון כהן: תגיד גם עולים חדשים.

אברהים צרצור: גם עולים חדשים.

אברהים צרצור: אני חושב שיש מקום לברך על החוק הזה ולתמוך בו בכל המרץ, ואני מקווה שהוא גם יעבור את כל השלבים שעומדים לפניו, כדי שהאוכלוסיות האלה ייהנו מהפירות הטעימים שלו.

אברהים צרצור: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, תתכונן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מתקנת עוול שנמשך שנים רבות.

מוחמד ברכה: המצב הקודם היה סוג של התעמרות וזלזול בצרכים הבסיסיים של אזרח שמבקש הבטחת הכנסה או דמי אבטלה – התייחסו לאוטו, גם במצב בינוני ומטה, כאילו היה מותרות או חפץ שכביכול אם מוכרים אותו, הדבר יכול להיחשב במקום הכנסה.

מוחמד ברכה: אני חושב שאנחנו כאן עושים צעד בכיוון הנכון – לתקן עוול שנעשה לשכבות מצוקה שמקבלות הבטחת הכנסה ודמי אבטלה.

מוחמד ברכה: אבל לא די בכך.

מוחמד ברכה: יש בעיה נוספת, בעיקר בקרב האזרחים הערבים.

מוחמד ברכה: כידוע, יש קניין פרטי של אדמה בקרב הציבור הערבי, והקניין הזה עובר מדור לדור, ולפעמים אדם נתקע עם ירושה של מאות מטרים של אדמה שהוא לא יכול למכור אפילו, לא יכול להשתמש בהם, והם נשארים רשומים על שמו, ובלשכות שאמורות לשלם הבטחת הכנסה ודמי אבטלה זה מתורגם כאילו מדובר ברכוש שיכול להניב הכנסה – ולא כן הוא הדבר.

מוחמד ברכה: פה אין התחשבות בציבור מסוים, שהקשר שלו עם האדמה הוא קשר של קניין פרטי, למרות כל ההפקעות שהיו במשך עשרות שנים, ועל כך הוא נענש.

מוחמד ברכה: גם אדם שיש לו חלקת אדמה שהוא ובניו בונים עליה בית, גם אם הוא לא מפיק שום תועלת ממנה, רשויות המס טוענות שהוא יכול לבקש כסף מהבנים שלו, ואז לא יכולים לשלם לו הבטחת הכנסה ודמי אבטלה.

מוחמד ברכה: זה מסוג הדברים שהם קודם כול פשוט ניסיון להקשות על אנשים, לא להתחשב במצוקתם ולייחס להם דפוסי התנהגות שזרים לתרבותם ולרקע שלהם.

מוחמד ברכה: אני חושב שהצעד הבא צריך להיות התייחסות גם לסוגיה הזאת.

מוחמד ברכה: מובן שמי שיש לו דונמים רבים, מאות או עשרות דונמים, זה לא יחול עליו.

מוחמד ברכה: אבל מי שיש לו חלקת קרקע שהיא לשימוש פרטי, או שאי-אפשר להשתמש בה לשום דבר, לא צריך להתייחס לזה כאילו מדובר ברכוש שיכול להניב הכנסה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מה שמתבקש בתיקון הבא של החוק הזה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, החוק שמונח לפנינו לקריאה ראשונה הוא חוק ראוי וחשוב, וזו אכן מגמה חיובית, אדוני היושב-ראש – שנתחיל לבער את המנגנונים שבהם המדינה מנסה להתחמק מאחריותה להבטיח הכנסה לאזרחים הזקוקים לכך.

דב חנין: החוק הזה מדבר על דוגמה ראויה.

דב חנין: אנשים שיש להם רכב שמחירו מאוד נמוך, רכב ישן – אין שום סיבה שמי שמחזיק רכב ישן שעלותו נמוכה לא יוכל לזכות בהבטחת הכנסה אם הוא זקוק לכך.

דב חנין: אפשר היה לומר, אדוני היושב-ראש, שאנחנו, בכנסת, מתקדמים בכיוון הנכון.

דב חנין: הלוואי שהייתי חושב כך, הלוואי שהייתי יכול לומר כך.

דב חנין: המצער הוא שמגמת ההתפתחות שקיימת אצלנו היא מאוד שלילית ומסוכנת.

דב חנין: חדשות לבקרים הולכים ומתפתחים ונוצרים מנגנונים חדשים, שבאמצעותם המדינה מתנערת מאחריותה לאלה שצריכים את המינימום בשעת צורך; לאלה שזקוקים להבטחת הכנסה, והם לא שמחים לקבל אותה – הם נזקקים לה וצריכים אותה.

דב חנין: היום התקיים בוועדה לביקורת המדינה דיון בתוכנית ויסקונסין.

דב חנין: תוכנית ויסקונסין, אדוני היושב-ראש, היא מערכת שלמה של מנגנונים שנועדו לשלול ממקבלי הבטחת הכנסה את הזכות שלהם לקבל הבטחת הכנסה – בכל מיני שיטות, בכל מיני צורות, בכל מיני דרכים.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו פה אומנם סותמים פרצה אחת, וחשוב שאנחנו סותמים אותה, אבל במקביל לפרצה הזאת שנסתמת הולכות ונפערות מדי יום, מדי שבוע, מדי חודש פרצות נוספות, רחבות ומסוכנות.

דב חנין: לכן, הקריאה שלי אליכם, עמיתי חברי הכנסת, היא לעשות מעשה ולהסתכל במבט רחב על שאלת הבטחת ההכנסה.

דב חנין: חברי חבר הכנסת ברכה דיבר לפני על דוגמה נוספת, של מי שבבעלות המשפחה שלהם חלקת קרקע, וגם זה תירוץ ועילה כדי לשלול מהם הבטחת הכנסה.

דב חנין: הגיע הזמן שהסוגיה הזאת תעמוד בכנסת במלוא רוחבה, והכנסת תאמר אמירה ברורה ועקרונית: מי שזכאי לעזרת החברה, מי שזכאי לתמיכת המדינה, מי שזכאי להבטחת הכנסה, יקבל אותה בלי טריקים ובלי מנגנוני התחמקות.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אנחנו מזמינים את חבר הכנסת מיכאל איתן – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת שמואל הלפרט – אינו נוכח.

מגלי והבה: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה נמצא - בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חברת הכנסת נאדיה חילו.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, היה ברור ומובן מאליו שנתגייס, נתמוך ונסייע בכל דרך כדי לקדם את הצעת החוק, ועל כך אני רוצה לברך את היוזמים.

גאלב מג'אדלה: אבל לא רק לשם כך עליתי לדוכן, אדוני היושב-ראש.

גאלב מג'אדלה: רציתי להמשיך את דבריו של חבר הכנסת דב חנין, ולומר לכנסת ולצופים בנו שעלינו לקדם עוד הרבה חוקים מסוג החוק הזה, כדי להחזיר לאזרח את מה שמגיע לו וכדי לעצור את גלגלי הממשלה, לדורותיה, שבשנים האחרונות מורידה מעצמה אחריות ומטילה אותה כעול על כתפיהם של אזרחי המדינה.

גאלב מג'אדלה: זה בסופו של דבר חוזר לרעת המדינה, שלא תהיינה אי-הבנות.

גאלב מג'אדלה: זה לרעת המדינה שיהיו יותר מובטלים, זה לרעת המדינה שיהיו יותר עניים, שהיקף העוני הולך ועולה.

גאלב מג'אדלה: בסופו של דבר זה עושה אותנו מדינה לא בחבר העמים שהיינו רוצים להיות בו.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר פעם נוספת, אדוני היושב-ראש:

גאלב מג'אדלה: אנחנו צריכים לקחת בחזרה את האחריות לתחומים רבים שהטלנו על האזרח בשנים האחרונות, כדי שנהיה מדינה ראויה, שמטפלת באזרחיה ומשתתפת בעול שמוטל עליהם.

גאלב מג'אדלה: כך ראוי וכך צריכה לנהוג מדינה שרוצה שאזרחיה יהיו אזרחיה במלוא המשמעות של הדבר.

גאלב מג'אדלה: לכן אני חושב שאנחנו, חברי הכנסת, צריכים ליזום יותר ויותר חקיקה מסוג זה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת נאדיה חילו.

מגלי והבה: אחריה - חבר הכנסת דוד אזולאי, ומסיימת את הרשימה חברת הכנסת רונית תירוש.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת הנכבדים, בפתח דברי אני רוצה לברך אותך, חברת הכנסת סופה לנדבר, ואני רוצה לגלות לך שכשנבחרתי לכנסת זה היה אחד החוקים הראשונים שהתחלתי לגבש, וידעתי שכבר מונחת הצעת חוק.

נאדיה חילו: אני חושבת שבמאזן החוקים שדוגלים בצדק החברתי, החוק הזה בא לתת לאזרחים שזקוקים לו – לא מבחירה.

נאדיה חילו: אדם שמגיע למערכת הבטחת הכנסה ומבקש תשלומי העברה מהביטוח הלאומי לא בחר במסלול הזה; הוא אדם קשה-יום, אדם מוכה, שמגיע ודורש את המינימום לקיום יומיומי.

נאדיה חילו: ומה עושים לו?

נאדיה חילו: מתחילים לעשות לו את מבחן הזכאות.

נאדיה חילו: בעבודתי במשך הרבה מאוד שנים במחלקות הרווחה ראיתי שהרבה פעמים מדובר ברכב שבכלל לא שווה 5,000 או 6,000 שקלים, שאותה אמא שנזקקה להבטחת הכנסה, לתשלום של 2,500 או 3,000 שקלים, השתמשה בו להתנהלות יומיומית מינימלית; לפעמים להסעת הילדים.

נאדיה חילו: הרי היא מקבלת הבטחת הכנסה אולי כי בעלה לא מתפקד, או שהוא בבית-סוהר, או שהוא נכה, או שמדובר במשפחה חד-הורית.

נאדיה חילו: בכל אופן אומרים לה: יש לך רכב, את לא זכאית אפילו למינימום של ניידות יומיומית.

נאדיה חילו: היו מורידים לה את הזכאות.

נאדיה חילו: מה זה הביא?

נאדיה חילו: במציאות אנשים התחילו לפתח כל מיני פטנטים ותכסיסים לעקוף את המוסד לביטוח לאומי.

נאדיה חילו: היו רושמים את הרכב על שם הילד, או על שם השכנה, היו מוצאים כל מיני דרכים לעקוף את החוק, כדי לאפשר את המינימום הזה של ניידות למשפחה.

נאדיה חילו: אני מסכימה, אדוני היושב-ראש, עם חברי שדיברו קודם בצורה מאוד ברורה.

נאדיה חילו: הם אומרים שהחוק הזה בא לתקן את אחת העוולות החברתיות הגדולות שנעשות לאוכלוסיית הרווחה היום.

נאדיה חילו: האוכלוסייה הזאת של השוליים הולכת ומתרחבת, לצערי.

נאדיה חילו: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולומר שיש קשר בין מה שקורה היום בחברה - מה שקורה היום בכל הרבדים של החברה: האוכלוסייה הנזקקת מתרחבת מהגיל הרך ועד הגמלאים.

נאדיה חילו: החוק הזה בא לתת פתח ואולי לפצות במינימום את האוכלוסייה שנזקקת לתשלומים מינימליים כדי להתקיים.

נאדיה חילו: אני חושבת שכן ירבו חוקים כאלה.

נאדיה חילו: הבית הזה מחויב לפעול גם למען האוכלוסיות החלשות, ולשמש להן פה.

נאדיה חילו: תודה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ראשית אני רוצה לברך את יוזמי החוק – את חברת הכנסת סופה לנדבר, ובהזדמנות זאת גם לאחל רפואה שלמה לחבר הכנסת יורי שטרן.

מגלי והבה: אמן.

דוד אזולאי: אני חושב שמי שמתבונן בחוק הזה, מהזווית שלי אני יכול לומר לך, שזאת לא הצעת חוק; זהו מעשה חסד של יהודים עם אזרחים במדינה הזאת, שבמשך שנים פשוט הענישו אותם על כך שהיה להם רכב – גרוטאה, תסלחו לי, לא תמיד זה היה רכב - ובשל הגרוטאה הזאת הם לא יכלו לקבל את הבטחת ההכנסה.

דוד אזולאי: אני חושב שזאת היתה בושה לספר החוקים של מדינת ישראל שהדבר הזה היה קיים בכלל.

דוד אזולאי: אני חושב שזה לא החוק היחיד.

דוד אזולאי: לצערי הרב, יש עוד כמה חוקים שלא כרוכים בעלויות גבוהות, והגיע הזמן שנתחיל לתקן אותם.

דוד אזולאי: הזכירו כאן חברי חלק מהחוקים, אבל אחד החוקים שחייבים לתקן – ואנחנו נפעל בעניין הזה, הוא כבר מונח על שולחן הכנסת – זה אותו חוק עלוב של משפחה ברוכת ילדים, שמגישה בקשה להנחה בארנונה, ומחשבים את קצבת הילדים לצורך הכנסה, ולכן הם אינם מקבלים הנחה בארנונה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, זהו עוול שזועק לשמים בדיוק כמו החוק הזה.

דוד אזולאי: אבל אני מקווה שגם את זה נתקן, כי חברי חבר הכנסת מרגי הגיש הצעת חוק בעניין.

דוד אזולאי: אני רוצה לומר למציעים, ואני מקווה שנגיש את זה בהסתייגות: אולי זאת תחילת דרך, אבל בעצם החוק לא מושלם.

דוד אזולאי: כאשר מגבילים את זה ל-1,300 סמ"ק זה בסדר.

דוד אזולאי: אני לא צריך שיהיה רכב לוקסוס.

דוד אזולאי: אבל כשמדובר ברכב שכל כולו עולה 25,000 ש"ח, וטווח של חמש שנים, אני חושב שגם כאן זה לעג לרש.

דוד אזולאי: הרי מי שמכיר יודע שרכב שעולה 25,000 ש"ח הוא גרוטאה שכל הזמן צריך להתעסק אתה ולהוציא כסף על תיקונים.

ראובן ריבלין: צריך להיות אדם עשיר מאוד כדי להחזיק רכב בשווי של 25,000 ש"ח.

דוד אזולאי: זה מה שאמרתי.

דוד אזולאי: ידידי ומכובדי יושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת רובי ריבלין, כדי לתחזק רכב בשווי של 25,000 ש"ח צריך משכורת.

דוד אזולאי: לכן אני מציע ואגיש זאת כהסתייגות: לא יעלה על הדעת להשאיר את הפסקה הזאת של 25,000 ש"ח, כי זה פשוט לעשות תיקון, והוא לא מושלם.

דוד אזולאי: לכן אני חושב שנצטרך לתקן את זה.

דוד אזולאי: אני רוצה לסיים בברכת יישר כוח ליוזמי החוק, ואני מקווה שנוכל לתקן חוקים נוספים שגרמו עוולות לאזרחים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת רונית תירוש.

מגלי והבה: אחריה יהיה חבר הכנסת רן כהן, שהוא אחרון הדוברים.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, חברי חברי הכנסת, ביקשתי את רשות הדיבור בעיקר כדי להודות ליוזמי החקיקה המבורכת הזאת – לחברי הכנסת סופה לנדבר ויורי שטרן.

רונית תירוש: גם אני מצטרפת לאיחולי ההחלמה.

מגלי והבה: בשם כולם, אנחנו מאחלים לחבר הכנסת יורי שטרן החלמה מהירה וחזרה מהירה אלינו לחיק הבית הזה.

ראובן ריבלין: בכל שעה ובכל רגע.

רונית תירוש: אמן ואמן.

רונית תירוש: לא תמיד אני מקנאה בעבודתו של קולגה, אבל הפעם אני מודה, סופה, שאני אומרת - איך אני לא הבאתי את החוק הזה.

רונית תירוש: זה כל כך התבקש, זה כל כך ראוי, זה כל כך נכון, זה כל כך צודק.

רונית תירוש: אבל אני שמחה שעשיתם את זה, ויפה שעה אחת קודם.

רונית תירוש: אני רוצה לתאר לכם מצב עגום של אנשים שלא ויתרו על הרכב, אבל אתם יודעים, עם ישראל מוצא פתרונות בדרך מתוחכמת – לא רשמו את הרכב על שם האדם כדי שלא לגזול ממנו את המעט הזה בהשלמת הכנסה.

רונית תירוש: אבל אז הוא נקלע למצב אחר, כי הרכב כן שירת אותו, אבל הוא התחיל לקבל כל יום דוחות חנייה, כי אין לו תו, כי זה לא על שמו.

רונית תירוש: אז העירייה נותנת דוחות חנייה.

רונית תירוש: אולי אתם לא מכירים את זה בכל הארץ, אבל בתל-אביב זה בוודאי קיים, בכלל באזור המרכז, שם נושא החנייה בעייתי מאוד.

רונית תירוש: זאת דוגמה אחת של עוולה על עוולה שנגרמה בניסיון ליישר את החוק בדרך עקומה.

רונית תירוש: אני שוב מודה לחברי הכנסת סופה לנדבר ויורי שטרן על שהצלתם את אותו סקטור דל אמצעים מלנקוט כל מיני מניפולציות לא הגיוניות ולא ראויות.

רונית תירוש: היום בדרך המלך הוא יכול לחיות את חייו בכבוד ולהשתמש באמצעים הצנועים העומדים לרשותו, וזה בהחלט בזכותכם.

רונית תירוש: תבורכו ותודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

מגלי והבה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

מגלי והבה: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני מודה על האמת:

רן כהן: נרשמתי לרשות הדיבור כדי לברך את חברת הכנסת סופה לנדבר, את יורי שטרן ואת היוזמים כולם, ואני כן מקנא, רונית תירוש, ואומר לך מדוע.

מגלי והבה: מה יגידו חברי הכנסת הצעירים אם הוותיקים מקנאים?

רן כהן: לשם הגילוי הנאות, יזמתי חוק כזה בדיוק בכנסת האחת-עשרה או בכנסת השתים-עשרה, ומאז בכל קדנציה נלחמתי על התיקון הזה, וזה לא עבר.

רן כהן: לא רצו לשמוע.

אסתרינה טרטמן: לכן עושים משא-ומתן עם הקואליציה, ומכניסים את זה כתנאי.

רן כהן: חברת הכנסת טרטמן, חשבנו שבכנסת יש גם מוסר, היגיון ושכל ישר.

אביגדור יצחקי: שאתה תגיד את זה?

אביגדור יצחקי: אתה מוותיקי הכנסת.

רן כהן: הנה, את רואה?

רן כהן: יושב-ראש הקואליציה טוען שאין שכל ישר ואין מוסר.

רן כהן: ואני אומר: יש.

יואל חסון: עובדה, הקואליציה שהוא עומד בראשה מעבירה את החוק הזה.

יואל חסון: צריכה להיות הקואליציה הנכונה.

רן כהן: אני שמח מאוד שפתאום התעוררתם.

רן כהן: אבל עובדה שהשכל הישר מנצח בסוף וגם ההיגיון.

רן כהן: הנה, סוף-סוף אני אומר לכם כמה מלים טובות.

רן כהן: אגב, היום גם היה נאום מצוין של ראש הממשלה, שגם עליו שמחתי, אבל אני לא רוצה להפריז בכך, כי אולי זה מזיק לו.

רן כהן: אז אני לא רוצה.

רן כהן: יש כאן מי שיתנגד לעניין.

רן כהן: על מה דובר בעצם?

רן כהן: דובר על אמהות חד-הוריות שנשארו עם ילדים.

רן כהן: יש להן רכב, והן צריכות אותו יותר מאשר בעת שהיה להן בעל - כדי לקחת את הילדים לבית-הספר, לתנועה, ל"צופים", לחוג.

רן כהן: זה מצב אלמנטרי.

רן כהן: אז היא לא תקבל הבטחת הכנסה אם יש לה רכב מצ'וקמק?

נסים זאב: הבעל עננו.

רן כהן: או אם מדובר באנשים קשי-יום, שצריכים ללכת לקופת-חולים או לאיזה טיפול רפואי, אבל הם לא יכולים, כי אין להם רכב, אז הם צריכים לרמות או לרשום את זה בכל מיני צורות אחרות?

רן כהן: אין צודק ואין הגון מהחוק הזה.

רן כהן: לדעתי, אין גם מועיל ממנו מבחינה חברתית.

רן כהן: לכן הוא ראוי לברכות ליוזמים ולכנסת על חקיקתו.

רן כהן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: אני לא רוצה לומר לך שתמשיך לקנא, אבל אנחנו צריכים לברך על כל חקיקה שעוסקת בטובת הציבור.

מגלי והבה: אני אאפשר ליושב-ראש הכנסת לשעבר, חבר הכנסת ריבלין, לומר כמה דברים בנושא.

מגלי והבה: בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: חברת הכנסת סופה לנדבר, יש לי חשש לא מהחוק - החוק הוא ברוך, וחבר הכנסת רן כהן, שמהכנסת השתים-עשרה אני מלווה אותו, עוד היה לפני כן, ניסה כמה וכמה פעמים להעביר את החוק, ולא צלח.

ראובן ריבלין: יש לי חשש כבד שהואיל והצטרפתם לקואליציה, זאת הסיבה לכך שהממשלה הסכימה.

ראובן ריבלין: אני מציע לך רק להוסיף בוועדה סעיף אחד: חוק זה, לאחר שיעבור בקריאה שנייה ושלישית, ייושם שלוש שנים לפחות לפני שמשרד האוצר יוכל להכניס בחוק ההסדרים הבא את הדחייה שלו.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת רובי ריבלין, ותודה על האזהרה שלך.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 29) (רכב כנכס שאין מופקת ממנו הכנסה חודשית), התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קריאות: - - -

מגלי והבה: חברים, אנחנו באמצע ההצבעה, לא מדברים.

מגלי והבה: מי שלא הספיק, אנחנו נוסיף אותו מכיוון שזה חוק חברתי.

מגלי והבה: בעד – 26.

מגלי והבה: מי שלא הצביע ולא הספיק – שירים את היד, אני אוסיף אותו.

מגלי והבה: השר ליברמן, חבר הכנסת אהרונוביץ וחבר הכנסת מג'אדלה – אני מוסיף את הצבעתכם.

ראובן ריבלין: 29 בעד.

מגלי והבה: ושוב ברכות לחבר הכנסת יורי שטרן, מקווים לראות אותו בקרוב אתנו, וגם לחברת הכנסת לנדבר.

קריאות: - - -

מגלי והבה: חברי הכנסת, ברכות, ולעשות את זה כמו שמתחייב.

מגלי והבה: אנחנו מעבירים את הצעת החוק להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: חברת הכנסת לנדבר, באיזו ועדה התחלתם להכין אותה?

סופה לנדבר: עבודה ורווחה.

מגלי והבה: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: תודה רבה ובהצלחה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אני מזמין את השר לביטחון פנים – שאדוני יהיה עם פניו מול אלה שהגישו את השאילתות, ולא מהמקום.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אם יהיה מישהו מהנוכחים כאן, אדוני השר לביטחון פנים – שפניך יהיו מופנות לאלה ששאלו.

מגלי והבה: מי שלא נמצא מבין חברי הכנסת, נעביר את התשובה לפרוטוקול.

מגלי והבה: שאילתא מס' 430, חבר הכנסת טלב אלסאנע; איננו כאן – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' בחשוון התשס"ז (25 באוקטובר 2006): לאחרונה אירעו שני מקרי רצח בטייבה, כהמשך לסכסוך בין שתי חמולות בעיר.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם המשטרה פענחה את שני המקרים האלה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מה תעשה המשטרה כדי למנוע מקרי רצח נוספים בעיר?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: מדובר בשתי חמולות גדולות בעלות השפעה בקרב עברייני הסביבה והתושבים התמימים.

מגלי והבה: ב-3 באוקטובר 2006 נורה ונרצח בן משפחת חרירי, נימר אגבריה חרירי, ונפצע אדם נוסף שהיה עמו במגרש מכוניות בכפר-קאסם.

מגלי והבה: נעצרו שלושה חשודים, והם שוחררו על-ידי בית-המשפט.

מגלי והבה: החקירה נמשכת במישורים שונים אשר לא ניתן לפרטם כאן על מנת שלא לפגוע בחקירה.

מגלי והבה: בתאריך 7 באוקטובר 2006 נורה ונרצח בן משפחת קאדר, ערפאת קאדר, ונפצעו שניים נוספים בשתי זירות שונות בעיר טייבה.

מגלי והבה: החקירה נמשכת במישורים שונים אשר לא ניתן לפרטם כאן.

מגלי והבה: בתאריך 9 באוקטובר 2006 נורה ונרצח אדם המזוהה עם משפחת קאדר, מורד חאג' יחיא, בסופרמרקט של משפחת קאדר בטייבה.

מגלי והבה: החקירה נמשכת במישורים שונים אשר לא ניתן לפרטם כאן.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: פעילות המשטרה בעיר טייבה מתבצעת הן במישור הגלוי והן במישור הסמוי.

מגלי והבה: במישור הגלוי: הוקם צוות חקירה המונה קצין ושמונה חוקרים; כוח התחנה תוגבר בשלושה צוותי סיור ממשאבי המרחב; צוותים של יחידת אלמוג פועלים בעיר טייבה; נמשכת פעילות לתפיסת כלי נשק לא חוקיים.

מגלי והבה: תהליכי סולחה והידברות: משנת 1998 גורמי משטרה מקיימים פגישות רבות בין ראשי החמולות ונכבדי המגזר הערבי.

מגלי והבה: את הליך ההידברות יזם מפקד מרחב השרון, תת-ניצב מנשה ארביב.

מגלי והבה: במקביל לכך הוקם בזמנו צוות משימתי שפעל כמה חודשים בעיר טייבה והביא לשקט ולירידה במספר האירועים הפליליים בכלל ובמעשי האלימות במסגרת הסכסוך בפרט.

מגלי והבה: משטרת מרחב השרון תמשיך בפעילות במישורים השונים על מנת להביא להרגעת הרוחות בעיר טייבה.

מגלי והבה: כמובן, אמרתי בפתיח שהשאילתות מיועדות לשר לביטחון פנים, השר אבי דיכטר.

מגלי והבה: שאילתא מס' 443, חבר הכנסת בנימין אלון - איננו כאן; לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת בנימין אלון שאל את השר לביטחון פנים ביום ג' בחשוון התשס"ז (25 באוקטובר 2006):

מגלי והבה: בחורי ישיבה שחגגו שמחת תורה ברחובות עכו טוענים, כי עשרות ערבים יידו עליהם אבנים ואחר כך כיתרו אותם בבניין הישיבה, והם פונו משם על-ידי המשטרה.

מגלי והבה: דווח כי לפני החג הוגשה בקשה לאבטחה משטרתית.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הפרטים נכונים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע לא היתה אבטחה משטרתית במקום?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מדוע הוחלט להבריח את המותקפים במקום לטפל במתקיפים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם בוצעו מעצרים?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: הפרטים אינם מדויקים.

מגלי והבה: לא הוגשה בקשה לאבטחה משטרתית.

מגלי והבה: התלונות הן הדדיות: הצד הערבי טוען כי היהודים התגרו בהם, ואילו הצד היהודי טוען שהערבים התגרו ויידו אבנים ועל כן קרה מה שקרה, לרבות שימוש בירי באוויר על-ידי תלמיד ישיבה.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: לא היתה אבטחה משטרתית מלכתחילה, היות שלא הוגשה בקשה והמשטרה לא היתה מודעת כלל לפעילות זו.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: הטענה כי הוחלט להבריח את המותקפים במקום לטפל במתקיפים אינה נכונה.

מגלי והבה: עם הגעתו של מפקד התחנה, כעבור כרבע שעה, ההמון הערבי פוזר מייד והורחק מרחבת הישיבה והרוחות נרגעו.

מגלי והבה: היציאה מהישיבה בליווי משטרתי לא היתה במסגרת של הברחה, אלא בעקבות סיום התפילה על-ידי תלמידי הישיבה כשעתיים-שלוש שעות לאחר האירוע ועל-פי בקשתם של מנהל הישיבה ושותפיו.

מגלי והבה: כוח משטרתי ליווה קבוצות קבוצות של עשרה תלמידים על מנת שיוכלו לשוב ליעדם מחוץ לעיר בבטחה.

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: אכן בוצעו מעצרים.

מגלי והבה: מהצד היהודי נעצר חייל שירה - תלמיד הישיבה - והועבר על-פי בקשת מצ"ח לחקירה למחרת היום.

מגלי והבה: מהצד הערבי נעצר תושב המקום שהיה הדומיננטי בהתפרעות במקום.

מגלי והבה: שאילתא מס' 453, של חבר הכנסת דוד אזולאי – אכן נמצא כאן – בנושא: שימוש בשפת ביבים על-ידי שוטרים.

מגלי והבה: אתם רואים כמה השר אבי דיכטר מסודר – מייד מעביר לפרוטוקול.

מגלי והבה: בבקשה, תשובה על שאילתא של חבר הכנסת דוד אזולאי, ולאחר מכן תהיה לו שאלה נוספת.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם, כי שוטר שכינה ערבים בכינוי מעליב הועבר לאחרונה מתפקידו.

מגלי והבה: כזכור, בעת ההתנתקות הוקלט תת-ניצב כשהוא משתמש בביטויים עולבים ופוגעים כלפי ציבור המתנחלים ותומכיהם.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: אילו צעדים ננקטו נגד השוטר שהשתמש בכינוי מעליב כלפי המגזר הערבי?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם ננקטו צעדים נגד התת-ניצב?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אזולאי, לשאלות שנשאלו, התשובות כדלקמן: 1.

אבי דיכטר: הצעדים שננקטו נגד הקצין שכינה אזרחים ערבים בכינוי מעליב - ובכן, מייד עם היוודע העניין התקיים תחקיר מקיף והתקבלה החלטה להדיח את הקצין מתפקידו לאלתר ולהעבירו לתפקיד אחר.

אבי דיכטר: ההחלטה על הדחת הקצין התקבלה עוד באותו ערב שבו התרחש המקרה.

אבי דיכטר: אני כמובן רואה את האירוע בחומרה רבה.

אבי דיכטר: בכוונתי לפעול גם בעתיד בתקיפות ולוודא שהמשטרה תפעל בתקיפות במקרים כגון אלה, אם חס וחלילה יישנו.

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: בנוגע לצעדים שננקטו נגד תת-ניצב ניסו שחם - בעקבות ההתבטאות החריגה של תת-ניצב שחם בחודש יולי 2005 בכפר-מימון, החליט מפכ"ל המשטרה לנקוט נגדו הליך מינהלי והליך משמעתי גם יחד.

אבי דיכטר: ההליך המינהלי כלל את ביטול מינויו של תת-ניצב שחם במיפקדה המשימתית שהוקמה במשטרה.

אבי דיכטר: ההליך המשמעתי כלל את העמדתו למשפט משמעתי בגין שתי עבירות: האחת - ההתנהגות שאינה הולמת שוטר, והשנייה – נקיטת לשון גסה.

אבי דיכטר: הקצין הורשע ונגזר עליו עונש נזיפה חמורה וקנס כספי.

אבי דיכטר: לאחר שנות שירותו הרבות של תת-ניצב שחם במשטרת ישראל – כולן, אגב, ללא רבב – החליט מפכ"ל המשטרה להסתפק בשני ההליכים האלה, החמורים כשלעצמם.

אבי דיכטר: אולי פה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, מלה בהקשר של תת-ניצב ניסו שחם.

מגלי והבה: בבקשה.

אבי דיכטר: אני קורא מעל הבמה כאן, במת הכנסת, לציבור הדתי, שחש, ובצדק, נפגע מהדברים של ניסו שחם ביולי 2005 - מאחר שהציבור הזה יודע היטב שניסו שחם היה משענת אמיתית לעם ישראל, אבל בוודאי לציבור הדתי לאורך הרבה מאוד שנים בירושלים.

אבי דיכטר: לא חס וחלילה כדי להקל, ולו קמעה, בדברים שהוא אמר, אני אומר - - -

אורי אריאל: אולי השר יפרט.

אבי דיכטר: אני אומר לציבור, אני קורא, מזמין את הציבור הזה, את ראשי הציבור – עם חלקם גם שוחחתי, ביוזמתם, בתקופה האחרונה, לאחר שמוניתי לשר.

אבי דיכטר: אני מניח שיש גם דרך אל מול קצין בכיר שעדיין משרת – והוא לא הודח מהמשטרה, הוא עדיין משרת – אני מניח שכעבור למעלה משנה ניתן להגיע עם האיש עצמו, שעדיין משרת, למהלך שיפיג משהו מהמתח שהתפתח בין שני הצדדים, באשמתו של ניסו שחם, ללא ספק.

אבי דיכטר: עד כאן.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני השר, תודה רבה לך על התשובה.

דוד אזולאי: אני חושב שמי ששמע את תשובתו של השר לגבי השוטר שפגע במגזר הערבי והאמצעים שננקטו נגדו, לעומת האמצעים שננקטו נגד תת-ניצב שחם - אני חושב שאי-אפשר להגיד שלא היתה פה איזו אפליה בין שוטר לשוטר, כאשר עם האחד החמירו מאוד, ועם השני – כפי שאמר אדוני, למרות הדברים שנאמרו כאן – אל תשכח, נאמרו דברים קשים ופגעו קשות בציבור גדול במדינת ישראל.

דוד אזולאי: תודה.

מגלי והבה: אתה ציינת את העובדה, אבל לא שאלת.

דוד אזולאי: הדברים מדברים בעד עצמם.

דוד אזולאי: השר עצמו יודע שהיתה כאן אפליה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, אתה הרי ותיק פה.

מגלי והבה: אדוני רשאי להגיב.

אבי דיכטר: הדברים נאמרו.

אבי דיכטר: אני חושב שהדברים הובהרו.

דוד אזולאי: אין צורך.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 455 של חבר הכנסת יצחק וקנין – איננו; לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק וקנין שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם, כי הציבור החרדי בערד טוען שהמשטרה נוהגת איפה ואיפה בעימות בינו לבין קבוצה העוסקת, לכאורה, בפעילות מיסיונרית בעיר, וכי לאחרונה ביטלה המשטרה ברגע האחרון רשיון שניתן לחרדים להפגין.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הפרטים נכונים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע בוטל הרשיון?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם ימונה קצין בודק לנושא?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: משטרת ישראל מתייחסת באופן שוויוני לכלל אזרחי מדינת ישראל.

מגלי והבה: המשטרה אינה נוהגת איפה ואיפה בעימות בין הציבור החרדי בעיר ערד לבין קבוצה העוסקת בפעילות המיסיון בעיר.

מגלי והבה: המשטרה אישרה מינואר 2006 ועד היום כ-40 אספות מחאה של החרדים נגד פעילות המיסיון, כך שלא ניתן לטעון כי המשטרה שוללת מהציבור החרדי בעיר את זכותו להפגין.

מגלי והבה: עם זאת, המשטרה הגבילה את מיקום ההפגנות למקום שההתאספות בו לא תהווה פגיעה באורח החיים התקין של מתגוררים במקום, זאת לנוכח תכיפות ההפגנות.

מגלי והבה: אציין שבעניין זה הוגשה עתירה לבג"ץ, עתירה נגד משטרת ישראל, שעניינה העיקרי הוא מיקום ההפגנה המאושר.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: ביום 20 בספטמבר 2006 הגישו המבקשים בקשה לקיום אספה בתאריך 17 באוקטובר 2006 ברחוב נוף 72, בחניית הרחוב.

מגלי והבה: מפקד מחוז דרום אישר את הבקשה לאספה.

מגלי והבה: הוגשו כמה בקשות לקבלת רשיון לקיום אספה/תהלוכה מול הבית ברחוב נוף 74.

מגלי והבה: מפקד תחנת ערד קבע בין יתר תנאי האישור כי "המתאספים באספה יימצאו במקום האספה שייקבע באופן פרטני על-ידי מפקד המשטרה בכל מהלך האספה".

מגלי והבה: הבקשה להפגין נגד המיסיון ברחוב נוף 74 נדחתה עקב פגיעה בפרטיות תושבי השכונה בכלל והדיירת שנגדה מפגינים בפרט.

מגלי והבה: במקום זאת הוצעה לעותרים הפגנה בצומת הרחובות נוף-מואב, שם התקיימו הפגנות נגד הפעילות המיסיונרית בעבר.

מגלי והבה: מיקום האספה נקבע על-ידי מפקד תחנת ערד ועל-פי אישור מפקד המחוז.

מגלי והבה: באותו מעמד נמסרו למבקשים תנאי קיום האספה של תחנת ערד ומרחב נגב.

מגלי והבה: המארגנים החליטו בסופו של יום שלא להפגין במקום שאושר להם.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: ראוי לציין כי עמדת מרחב נגב באשר למיקום האספות בהקשר זה ידועה למבקשים במסגרת בג"ץ התלוי ועומד.

אורי אריאל: יש לפני זה שאילתא.

אבי דיכטר: יש לפני כן שאילתא של חבר הכנסת דוד אזולאי, שאילתא מס' 454.

מגלי והבה: סליחה, חבר הכנסת דוד אזולאי שאל, אבל יש לו עוד שאילתא – שירבו השאילתות שלך, חבר הכנסת אזולאי – בנושא: התאונה הקטלנית בכביש 65.

מגלי והבה: חוזרים לשאילתא מס' 454, ואכן תיכף נשמע את תשובת השר, וגם בנושא הזה תהיה לך שאלה נוספת.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם, כי הנהג שפגע ברכב משפחתי בכביש 65 בסוכות וגרם למותם של האב, האם ובנם הוא בעל 67 הרשעות קודמות בתחום הנהיגה, ארבע מהן על עקיפה בניגוד לחוק ושתיים על חצייה באור אדום, וכי לפי המשטרה הוא יואשם בהריגה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הפרטים נכונים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע לא נשלל רשיונו לצמיתות עד כה? 3.

מגלי והבה: האם אכן יואשם בהריגה?

אבי דיכטר: במענה על השאילתא של חבר הכנסת אזולאי, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הפרטים שבשאילתא אכן נכונים.

אבי דיכטר: מדובר בתאונה קטלנית שבה נהרגו שלושה אנשים: מרדכי חדד, זכרו לברכה, אשתו מירה, זכרה לברכה, שישבה לידו במושב הקדמי, ובנם אריאל, זכרו לברכה.

אבי דיכטר: התאונה קרתה בכביש 65, ואדי-עארה, מכיוון צומת קדרים לכיוון צומת גולני.

אבי דיכטר: רשיונו של הנהג נשלל על-פי הנוהל ל-90 יום על-ידי אגף התנועה, ובהמשך הוגשה על-ידי הפרקליטות בקשה לפסילה עד תום ההליכים, אשר התקבלה על-ידי בית-המשפט.

אבי דיכטר: פרקליטות מחוז צפון הגישה כתב אישום כנגד הנהג, כשהוא מואשם, בין היתר, בהריגה בשלושת המקרים.

אבי דיכטר: האשמות נוספות שמופיעות בכתב האישום נוגעות למעשה פזיזות תוך נהיגת רכב, נהיגה בשכרות, נהיגה במצב המונע שליטה ברכב ומסכן עוברי דרך, גרימת חבלה לאדם ולרכוש ברשלנות, עקיפה כאשר הדרך לא פנויה, סירוב לבדיקת שכרות.

אבי דיכטר: מטבע הדברים, אם חבר הכנסת אזולאי יהיה מעוניין בכתב האישום עצמו, ניתן יהיה להעביר את כתב האישום לעיון חבר הכנסת.

אבי דיכטר: עד כאן.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה רבה, אני רק רוצה לשאול שאלה.

דוד אזולאי: מדוע המשטרה לא ביקשה מעצר עד תום ההליכים על מקרה כל כך קשה, שנהג שיכור רצח שלושה אנשים?

דוד אזולאי: זה דבר ראשון.

דוד אזולאי: הדבר השני, אדוני השר, איך ייתכן, נהג עם 67 עבירות, לא נשלל ממנו הרשיון?

דוד אזולאי: יש פה משהו לקוי במערכת, הרי זה רוצח עם רשיון שהתפרע על הכביש ורצח משפחה נפלאה מצפת.

דוד אזולאי: אשמח מאוד לקבל את כתב האישום.

דוד אזולאי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אזולאי.

אבי דיכטר: נדאג להעביר את כתב האישום לעיונו של חבר הכנסת.

דוד אזולאי: אבל, הוא נהג עם 67 עבירות?

אבי דיכטר: אני לא רוצה לתת תשובה טרם בדיקה עם המשטרה מה הסיבה.

אבי דיכטר: לגבי הבקשה למעצר עד תום ההליכים, ציינתי ואני חוזר ומציין, הפרקליטות היא זאת שהגישה את כתב האישום נגדו.

אבי דיכטר: אני משוכנע שחבר הכנסת מכיר היטב את הפרקליטות, הם בדרך כלל מבקשים את הסנקציה המחמירה יותר.

אבי דיכטר: אני מניח, אני רק יכול להניח ולשער, שבמקרה הזה לא ניתן או שלא היה סיכוי לקבל מעצר עד תום ההליכים.

דוד אזולאי: איך אפשר להמשיך לנהוג עם 67 עבירות?

מגלי והבה: אתה מכיר את הנהלים.

מגלי והבה: אם לא השתכנעת, תפנה לפרקליטות.

מגלי והבה: לגבי פסק-הדין, אתה בהחלט יכול לקבל אותו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אפי איתם שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): נטען, כי בהפגנה שהתקיימה בכיסופים בד' בתמוז תשס"ה, 11 ביולי 2005, תקף שוטר, ללא כל התגרות, את אחד המפגינים, וכתוצאה מכך נגרמו למפגין כאבים עזים ואובדן נשימה.

מגלי והבה: לאחרונה נודע, כי ראש אגף משאבי אנוש במשטרה החליט שלא להשעות את השוטר עד תום משפטו.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הדברים נכונים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה הם הנימוקים להחלטתו זו של ראש אגף משאבי אנוש במשטרה?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: תמצית הדברים, על-פי כתב האישום: ביום 17 ביולי 2005 השתתף המתלונן בהפגנה שנערכה בצומת כיסופים כנגד תוכנית ההתנתקות.

מגלי והבה: במהלך ההפגנה ניגש השוטר אל המתלונן, לפת אותו בצווארו באמצעות שתי ידיו, לחץ על גרונו באצבעו וחנק אותו.

מגלי והבה: זאת ללא כל התנגדות מצדו של המתלונן.

מגלי והבה: כתוצאה מכך נגרמו למתלונן כאבים עזים בגרונו ואובדן נשימה למשך כמה שניות.

מגלי והבה: השוטר הנאשם וכן שוטרים אחרים, שלא היו חשודים בשימוש בכוח, מסרו כי מאות מפגינים חסמו את הצומת, זרקו אבנים ותקפו את השוטרים במהלך ההפגנה.

מגלי והבה: לעומת זאת, המתלונן מסר כי לא עשה דבר ואף-על-פי-כן הותקף.

מגלי והבה: אין ספק כי השוטר אחז בצווארו של המתלונן, אולם כל שאר נסיבות האירוע אינן ברורות בשלב זה וכל צד מציג תמונה התומכת בגרסתו.

מגלי והבה: הוגשה תלונה כנגד השוטר למחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה/ משרד המשפטים.

מגלי והבה: השוטר נחקר.

מגלי והבה: תיק מח"ש עדיין פתוח.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: עמדת מחלקת משמעת והייעוץ המשפטי במשטרה היתה כי יש להמתין לסיום ההליכים.

מגלי והבה: ראש אגף משאבי אנוש קיבל עמדה זו על סמך הנימוקים הבאים: הסיטואציה שבה עמדו השוטרים באותו ערב היתה קשה ומורכבת נוכח הנסיבות באותה תקופה.

מגלי והבה: מובן שאין מקום לפינוי מפגין באמצעות חניקתו, אולם הפרובוקציה הקודמת מצדו של המתלונן ומצדם של מאות אלפי המפגינים שהיו במקום מצדיקה, לטעמנו, את השארת מלאכת הבהרת התמונה לערכאות המשפטיות ללא שיינקטו אמצעים מינהליים כנגד השוטר בשלב זה.

מגלי והבה: יש לציין, כי במהלך כעשר שנות שירותו של השוטר במג"ב לא הוגשה נגדו ולו תלונה אחת בגין שימוש בכוח.

מגלי והבה: נתון זה עמד בפנינו בעת גיבוש העמדה.

מגלי והבה: גם טיב שירותו המצוין של השוטר עמד לזכותו בעת זו.

מגלי והבה: ההחלטה מתבססת על בג"ץ ויתקין, שבו נקבע כי המשטרה רשאית, בעת שקילת עניינו של שוטר אשר הוגש נגדו כתב אישום פלילי, להביא במניין שיקוליה את טיב הראיות, את טיב שירותו של השוטר, את חומרתה של הסטייה הנטענת נגדו מהנורמה הנדרשת ועוד.

מגלי והבה: נוכח ניתוח הראיות, נסיבות ביצוע העבירה לכאורה וטיב שירותו של השוטר, אנו סבורים כי החלטה זו עולה בקנה אחד עם החלטת בג"ץ כאמור.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-22 באוקטובר 2006, כי בעקבות טעות בזיהוי הכו השוטרים אזרח חף מפשע.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הידיעה נכונה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה היא עמדת משרדך בנושא?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: מה הם הכללים שלפיהם עוצרת המשטרה חשודים?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: מדוע לא זיהו תחילה השוטרים את החשוד באמצעות תעודת זהות?

מגלי והבה: 5.

מגלי והבה: כיצד תימנע הישנות מקרים כאלה?

מגלי והבה: חברת הכנסת שאלה את השר לביטחון פנים ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-22 באוקטובר 2006, כי שוטרים תקפו אזרח עקב זיהוי לקוי.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מדוע לא מבררים השוטרים את זהות החשוד בשלבים הראשונים לתפיסתו?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: מדוע בכלל נגררים השוטרים לאלימות שלאור הנסיבות מתבררת כלא מוצדקת ולא מקובלת?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כיצד יובטח כי המשטרה תגן על אזרחי המדינה ולא תפגע בהם?

אבי דיכטר: השאלה עסקה בהתנהגות שוטרים כלפי אזרח חף מפשע.

אבי דיכטר: ובכן, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת שמטוב, מדובר באירוע שהתנהל במהלך פעילות משותפת של שוטרי היחידה הכלכלית ושוטרי תחנת גלילות.

אבי דיכטר: במהלך הפעילות סימנו בלשים לרכב חשוד לעצור, הנהג לא ציית להנחיות השוטרים, נמלט מהם תוך ביצוע עבירות תנועה.

אבי דיכטר: גם לאחר שהשוטרים חסמו את דרכו, הוא סירב להתלוות אליהם.

אבי דיכטר: במהלך מעצרו נאלצו השוטרים להפעיל כוח על מנת להתגבר על התנגדותו.

אבי דיכטר: הטענות בדבר התנהגות השוטרים – הכוונה להתנהגות האלימה – הועברו למחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה.

אבי דיכטר: לשאלה הנוספת בקשר למעצר חשודים - המשטרה עוצרת חשודים על-פי סמכויות המשטרה כפי שמפורט בחוק סדר הדין הפלילי.

אבי דיכטר: שאלה נוספת - מאחר שתיק החקירה בעניינו של הנהג, שבעניינו גם פורסמה הכתבה שצירף חבר הכנסת אפללו, התיק הזה נמצא בחקירות מח"ש, המחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה, והיא כמובן בודקת גם את חוקיות המעצר, את אופן הביצוע של אותו מעצר וכמובן את התנהגות השוטרים או התלונה על הפעלת כוח, או כוח עודף, כפי שנאמר בתלונה.

אבי דיכטר: ולכן נצטרך להמתין, גם אנחנו, גם חברת הכנסת, להחלטת המחלקה לחקירות שוטרים.

אבי דיכטר: עד כאן, תודה.

מגלי והבה: חברת הכנסת שמטוב, יש לך שאלה נוספת, בבקשה.

ליה שמטוב: תודה על התשובה.

ליה שמטוב: מה שהסברת, זה באמת מה ששאלנו בקשר לכתבה שהיתה ב"ידיעות אחרונות", אבל יש מקרים רבים שלא מפרסמים בעיתונים.

ליה שמטוב: קורה שיש חשד - למשל, היה מקרה בנתניה, איש צעיר הגיע לאחר בילוי, בשתיים בלילה, רצה להגיע הביתה, יצא מהאוטו, התנפלו עליו ארבעה שוטרים, הכו אותו, ולאחר שאמר שהוא לא יודע למה עושים את הדברים האלה, רק אחרי זה ביקשו ממנו תעודת זהות.

ליה שמטוב: למה לא ביקשו לפני ורק לאחר המעשה ביקשו ממנו תעודת זהות?

ליה שמטוב: כשהוא התלונן במחלקה לחקירות שוטרים, שאלו אותו, איך אתה מרגיש היום?

ליה שמטוב: כי עברו יומיים-שלושה ימים.

ליה שמטוב: הוא אמר, עכשיו אני מרגיש בסדר.

ליה שמטוב: נו, אז מה אתה רוצה.

אבי דיכטר: לצערי, אני לא יכול לענות בשמו של שר המשפטים, שממונה על פרקליטות המדינה, שבה ממוקמת המחלקה לחקירות שוטרים.

אבי דיכטר: אגב, היא הוקמה בדיוק למטרה שלשמה חברת הכנסת שמטוב כיוונה, כדי שבתלונות של אזרחים כנגד שוטרים לא תצטרך המשטרה לחקור את עצמה בסוגיה הזאת, והחקירות נמצאות במחלקה לחקירות שוטרים.

אבי דיכטר: את התשובה על החלק הזה, לצערי, אני לא אוכל לספק.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-24 באוקטובר 2006, כי שוטרים מאפשרים לנהגים שנתפסו תחת השפעת אלכוהול להמשיך לנסוע.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: האם הידיעה נכונה?

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: אם כן – האם משרדך נתן דעתו על ההשלכות שבמתן היתר המשך נהיגה לאזרח הנוהג תחת השפעת אלכוהול, ומה היא מדיניותו בנושא?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: מה ייעשה בנדון?

אבי דיכטר: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אבי דיכטר: מבירור שנערך בעקבות הכתבה שצורפה לשאילתא בנושא טיפול המשטרה בנהגים תחת השפעת אלכוהול עולה, כי לא נשמעו ראיות ולא התקיים דיון עובדתי לגופו של עניין, אלא מדובר בטענה שהועלתה על-ידי הסניגור בשלב הטיעון לעונש בלבד, ולפיה לא מנעו השוטרים את המשך נהיגתו של הנהג השיכור.

אבי דיכטר: מבירור שנערך עם השוטרים על-ידי מפקדם בעקבות הכתבה והשאילתא עולה, כי השוטרים מכחישים כי אפשרו לנהג להמשיך בנהיגה.

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: ברצוני להבהיר, שנוהלי משטרת ישראל ואגף התנועה אינם מאפשרים נהיגה על-ידי נהג שנמצא תחת השפעת אלכוהול.

אבי דיכטר: כאשר נתפס נהג מבצע עבירה וקיים סיכון בהמשך נהיגתו - העבירה היא מסוג "עבירה נמשכת", כלומר, כאשר בהמשך נהיגתו הנהג ימשיך לבצע את העבירה - אין להתיר את המשך הנהיגה.

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: מעיון בפסק-הדין עולה, כי כבוד השופט - שקיבל את טענת הסניגור, אף שלא נשמעו, כאמור, ראיות בתיק - הסתמך, בין היתר, על משפט סטנדרטי המופיע בטופס הפסילה המינהלית, ולפיו ניתן לנהג שנפסל רשיון זמני לנהוג עד למועד השימוע וההחלטה בעניינו.

אבי דיכטר: אך בטופס שכביכול משמש רשיון נהיגה זמני מצוין במפורש, שהנהג לא יוכל להמשיך במצב שכרות בנהיגה; אם הנהג התפכח, הוא רשאי לחזור לנהוג עד לשימוע.

אבי דיכטר: בעקבות המקרה הופקו לקחים באגף התנועה בנקודה זו.

אבי דיכטר: שוטרים הנוטלים את רשיונו של נהג שיכור לצורך החלטה בדבר פסילתו המינהלית הונחו למחוק את המשפט הנ"ל, המובנה בטופס, על מנת שלא יתעורר כל ספק שמא הנהג השיכור רשאי לנהוג ברכב, ובאופן זה תימנענה אי-הבנות.

אבי דיכטר: הופצה הנחיה חדשה מאגף התנועה המרעננת ומתקנת את ההנחיה הראשונית באותו עניין.

אבי דיכטר: חבר הכנסת יעקב כהן שאל את השר לביטחון פנים ביום י' בחשוון התשס"ז (1 בנובמבר 2006): פורסם ב"המודיע" בחול המועד סוכות, כי כארבעה נערים תקפו ראש ישיבה באשדוד, וכי המשטרה סיווגה את המקרה כאירוע חמור, ויש לה קצה חוט בפרשה.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: האם הידיעה נכונה?

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: אם כן – האם נתפסו חשודים בהתקפה, ואם כן – האם תמליץ המשטרה להעמידם לדין?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: האם תוגברו סיורי המשטרה בשכונות החרדיות כדי למנוע הישנות מקרים כגון זה?

אבי דיכטר: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) אציין כי בשבוע שעבר השבתי לחבר הכנסת ליצמן על נושא זה כהצעה רגילה לסדר-היום.

אבי דיכטר: 1.

אבי דיכטר: הידיעה אכן נכונה.

אבי דיכטר: בתאריך 1 באוקטובר 2006 התלוננו בתחנת המשטרה באשדוד שני אנשים מהעדה החרדית, שאחד מהם הינו ראש ישיבה, על תקיפה.

אבי דיכטר: על-פי עדותם, בעת שישבו בסמוך לבית- הספר "צמח ב'" באשדוד ושוחחו ביניהם, הופיעו ארבעה צעירים גילאי 20-16.

אבי דיכטר: בתחילה פנו אליהם שני צעירים - מתוך הארבעה - וביקשו לדעת היכן נמצא בית-הכנסת הקרוב באזור.

אבי דיכטר: השניים דרשו מהמתלוננים לצעוד אתם ולהראות בדיוק היכן נמצא בית-הכנסת.

אבי דיכטר: ללא סיבה התנפלו הצעירים, והכו בהם באגרופים ובבעיטות וזרקו אותם על הארץ.

אבי דיכטר: לאחר התקיפה הצעירים נמלטו.

אבי דיכטר: לאחר הדיווח על האירוע לתחנת המשטרה, המתלוננים ציינו כי התוקפים ברחו וכי אינם זקוקים לפינוי לבית-החולים.

אבי דיכטר: המתלוננים פינו עצמם לקבלת טיפול רפואי כאשר הם חבולים בידיים ובאזור הפנים.

אבי דיכטר: לאחר מכן הם הגישו תלונה.

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: החשודים בהתקפה טרם נתפסו.

אבי דיכטר: התיק נגנז לפני כחודש - ב-23 באוקטובר - בעילה של עבריין לא נודע.

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: פעולות שנעשו על-ידי המשטרה: המשטרה גבתה עדות מהמתלוננים; נערכו מסדר זיהוי וסריקות לאיתור החשודים; התבצע סיור באזור יחד עם אחד המתלוננים.

אבי דיכטר: האירוע מטופל ונחקר בעדיפות גבוהה, תוך מתן דגש לפעילות מודיעינית והגברת ביקורי ניידות במקום ובאזור לצורך נוכחות ובולטות ובניסיון לאיתור התוקפים.

אבי דיכטר: אציין כי אני רואה בחומרה רבה אירועים מסוג זה, והחקירה התבצעה בצורה מעמיקה ומקיפה לאיתור החשודים ולמיצוי הדין.

אבי דיכטר: חבר הכנסת נסים זאב שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם, כי משטרת אשקלון לכדה חבורת בני טובים שפרצה בשיטתיות למוסדות חינוך בעיר.

אבי דיכטר: רצוני לשאול: 1.

אבי דיכטר: האם הידיעה נכונה? 2.

אבי דיכטר: אם כן – בכמה נערים מדובר ובכמה בתי-ספר?

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: כיצד מסבירה המשטרה את התנהגותם העבריינית?

אבי דיכטר: 4.

אבי דיכטר: האם מדובר בתופעה רווחת?

אבי דיכטר: 5.

אבי דיכטר: מה ייעשה כדי למגר עבריינות בני-נוער?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זאב, 1.

אבי דיכטר: ראשית, הידיעה אכן נכונה.

אבי דיכטר: 2.

אבי דיכטר: מדובר בהתפרצויות שהיו למוסדות חינוך בעיר אשקלון.

אבי דיכטר: מדובר בארבעה חשודים, אגב, הם אינם קטינים.

אבי דיכטר: מדובר בחשודים בני 21-20, ללא עבר פלילי, שפרצו לשמונה בתי-ספר.

אבי דיכטר: נפרצו למעשה 11 מוסדות חינוך, אבל החשודים עצמם נקשרו לשמונה בלבד.

אבי דיכטר: 3.

אבי דיכטר: המניע להתפרצות הוא ככל הנראה – עד כמה שזה נשמע פשוט, אבל מקומם – עשיית כסף קל בגנבת רכוש מבית-הספר: מחשבים, מסכי פלזמה וכיוצא באלה.

אבי דיכטר: 4.

אבי דיכטר: הפריצות למוסדות חינוך בעיר אשקלון הדליקו נורה אדומה אצל אנשי המשטרה, והתחנה המקומית נתנה את התגובה הראויה ואת המענה המהיר.

אבי דיכטר: המדיניות של מפקד התחנה באשקלון – אף הוא תושב אשקלון, דרך אגב – היא להתייחס בחומרה לאירועים כאלה, מאחר שרמת החשיפה לעבירות מהסוג הזה היא עצומה; מאות תלמידים נחשפים לעבירה מהסוג הזה מדי בוקר כשהם מגיעים לבית-הספר.

אבי דיכטר: 5.

אבי דיכטר: משטרת אשקלון השקיעה בכך מאמץ רב וזמן רב.

אבי דיכטר: נערכו תצפיות ומארבים בבתי-הספר, עד שנתפסו החשודים.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת זאב, בבקשה.

מגלי והבה: השר, באמת תודה על כך שתפסו את החשודים.

נסים זאב: אדוני השר, קודם כול יישר כוח למשטרת ישראל על העבודה ועל התצפיות שסוף-סוף הביאו ללכידת החשודים.

נסים זאב: הייתי רוצה לדעת אם קיימות מערכות אזעקה בבתי-הספר.

נסים זאב: אני יודע שיש מוסדות שקשורים ישירות לחברת אבטחה, וכשיש פריצה לבית-הספר החברה מגיעה מייד.

נסים זאב: האם בבתי-ספר עירוניים ידעה העירייה להקדים תרופה למכה?

מגלי והבה: אני לא בטוח שצריך להפנות את השאלה לשר לביטחון הפנים.

אבי דיכטר: לצערי, אף שאני תושב אשקלון, אפילו בתוארי זה אני לא יודע לענות על השאלה הזאת.

אבי דיכטר: למיטב ידיעתי, בבתי-ספר מסוימים אומנם יש מערכות אזעקה, יש קישורית לחברות אבטחה, אבל אני לא יודע לומר אם זה קיים בבתי-הספר שנפרצו.

אבי דיכטר: לא מדובר בקישורית אזעקה ישירות למשטרה, אלא לחברת אבטחה, אם יש כזאת.

אבי דיכטר: תשובה בדוקה ומוסמכת תוכל לקבל מעיריית אשקלון, ממשרד הפנים או ממשרד החינוך.

אבי דיכטר: אם תרצה, אני מוכן אישית לבדוק בעבורך את הסוגיה הזאת.

נסים זאב: חשוב לדעת אם התחכום של הגנבים האלה - - -

אבי דיכטר: אני לא יודע לתת לך תשובה בדוקה בסוגיה הזאת.

מגלי והבה: אני רוצה לחדד – יש תופעה של התפרצות למוסדות חינוך רבים.

מגלי והבה: אני שמח לשמוע שיינתן דגש בנושא הזה.

מגלי והבה: שמחתי על התשובה שלך, אדוני, משום שתלמידים רבים נחשפים לתופעה, והמשטרה צריכה לתת מענה, לא רק באשקלון אלא במקומות רבים.

מגלי והבה: צריך לטפל בתופעה הזאת, היא לא צריכה להיות בקרבנו.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא הבאה, מס' 490, של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006): פורסם ב"ידיעות אחרונות" ב-30 באוקטובר 2006, כי מאות אלפי תלמידי גני-ילדים ובתי-ספר נותרים בלא אבטחה מהשעה 14:00, מפני שחסרים 35 מיליון ש"ח לאבטחת מוסדות חינוך.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הדבר נכון?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה עושה משרדך כדי להשלים את התקציב החסר לצורך זה?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם יורחבו שעות האבטחה במוסדות חינוך?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

מגלי והבה: אבטחת מוסדות חינוך נעשית בהנחיית משטרת ישראל ובאחריות הרשות המקומית, בהשתתפות תקציבית של המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל, כפי שקבעה הממשלה.

מגלי והבה: בהתאם להחלטת מנכ"ל משרד ראש הממשלה, משטרת ישראל מעבירה לרשויות את הכספים להשתתפותה באבטחה אזרחית במוסדות חינוך על-פי שעות הלימוד הפורמליות שמשרד החינוך קובע - עד השעה 14:00 בערך, בהתאם להחלטת מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

מגלי והבה: השתתפות המשרד לביטחון הפנים היא ברוב המקרים בשיעור 64% מעלות שעת אבטחה, ואת השאר, 36%, הרשות המקומית משלימה.

מגלי והבה: ראוי לציין כי מוסדות החינוך המיוחד, מוסדות חינוך שמופעל בהם יום לימודים ארוך ומוסדות שפועלים על-פי דוח-דברת זכאים לתוספת שעות אבטחה עד סוף יום הלימודים בעזרת משרד החינוך, אשר משתתף בעלות.

מגלי והבה: מוסדות חינוך אשר ממשיכים ללמד לאחר שעות הלימוד הפורמליות שקבע משרד החינוך, נדרשים לשמר את רמת האבטחה האזרחית במקום, והדבר נעשה במימון ההורים או הרשות המקומית.

מגלי והבה: מערך האבטחה המשטרתי – אבטחה היקפית ומרחבית נעשית בכל שעות הלימודים, ומתבססת על כלל כוחות משטרת ישראל עד לסיום שעות הלימודים, גם שעות הלימוד הלא-פורמלי.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: נושא הרחבת שעות הלימוד הפורמלי הוא באחריות משרד החינוך, ובהעדר תוספת תקציבית על התקציב הקיים אין אפשרות להרחיב את השתתפות המשרד לביטחון הפנים/ משטרת ישראל.

מגלי והבה: שאילתא מס' 497 של חבר הכנסת אורי אריאל: חקירת תלונה על דקירה בשכונת שמעון הצדיק בירושלים.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006):

מגלי והבה: לפני חודשים מספר טען יהודי הגר בשכונת שמעון הצדיק כי נדקר בידי שכנו.

מגלי והבה: הוגשה תלונה ונפתח תיק מס' 127007/2006, מס' מסוף 1237/06-2.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הסתיימה החקירה?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם לא – מתי תסתיים?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: אם כן – האם המליצה המשטרה להגיש כתב אישום?

מגלי והבה: מתי?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אריאל, השאלה היתה בנושא החקירה המשטרתית של דקירת אזרח יהודי בשכונת שמעון הצדיק ב-6 במאי.

אבי דיכטר: חקירת האירוע הסתיימה ב-22 ביוני.

אבי דיכטר: נחקרו 13 מעורבים.

אבי דיכטר: המשטרה סיימה את חקירתה.

אבי דיכטר: בתום איסוף הראיות הועבר התיק לענף התביעות במחוז ירושלים, ועתה ממתינים לגיבוש עמדת התביעה בתיק זה.

אבי דיכטר: הסוגיה קצת מורכבת, מפני שמדובר בקטטה בין יהודים ובין ערבים שהגישו תלונות הדדיות – כל צד מאשים את הצד השני.

אבי דיכטר: מטבע הדברים זה מסבך מעט את הטיפול בתיק.

אבי דיכטר: על-פי הראיות והדוח הרפואי, מדובר בחבלות ובשפשופים יבשים, בלי דם, אצל היהודי שנפגע.

אבי דיכטר: הפגיעה היתה פגיעת מברג, ולא פגיעת סכין, אף שלעתים ההבדל שולי לחלוטין, ובכל מקרה אין מדובר בדקירה ממש.

אבי דיכטר: החשוד – הערבי – בשימוש במברג נעצר בידי המשטרה, ובית-המשפט האריך את מעצרו בארבעה ימים.

אבי דיכטר: ערבי נוסף נעצר ל-24 שעות ושוחרר.

אבי דיכטר: בסך הכול נחקרו באזהרה כל 13 המעורבים: שבעה יהודים ושישה ערבים.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תודה על התשובה.

אורי אריאל: אני פונה אליך בבקשה לתת חידוד למה שהמשטרה עושה – אני רוצה לציין במפורש: כבר עושה – כדי שבמקומות כמו שכונת שמעון הצדיק, שיש בה אוכלוסייה מעורבת והדבר עלול להוביל ליתר חיכוך – לערוך יותר סיורים ולעשות יותר מה שצריך לעשות.

אורי אריאל: אני ודאי לא רוצה לומר מה צריך לעשות ואיך לחזק את העושים שם, כדי שלא נגיע למצבים מהסוג שדיברנו עליו.

אורי אריאל: אני מבקש לומר עוד משפט, בנושא אחר – צווי ההרחקה לאזרחי ישראל.

אורי אריאל: ראוי שגם אתה תבדוק את הנושא הזה ותבחן אותו, ולו בגלל אחריותך כשר בממשלה, אבל נדמה לי שגם כשר לביטחון הפנים וגם בגלל עברך והיכרותך את הנושא.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריאל, שאלת שאלה נוספת שאינה קשורה לשאילתא, והשר רשאי לענות או לא לענות עליה.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אריאל, זאת שאלה לשר הביטחון.

אורי אריאל: ואני חשבתי לרגע שהוא שר הביטחון.

מגלי והבה: השר לא חייב לענות.

מגלי והבה: אתה יכול להגיש את השאלה בכתב.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתא מס' 503 של חבר הכנסת טלב אלסאנע – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את השר לביטחון פנים ביום י"ז בחשוון התשס"ז (8 בנובמבר 2006):

מגלי והבה: בתקופה האחרונה היו כמה מקרי רצח בערים טייבה וקלנסואה שבמשולש.

מגלי והבה: באירוע האחרון, ב-30 באוקטובר 2006, נורו אם ובתה; האם נפטרה והבת נפגעה קשות.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: מה עושה המשטרה לפענוח מקרי הרצח האמורים? 2.

מגלי והבה: כיצד מתמודד משרדך עם תופעה זו?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מגלי והבה: ב-30 באוקטובר 2006, סמוך לשעה 20:30, ירה בקלנסואה אלמוני לעבר אם ובתה בת הארבע וחצי.

מגלי והבה: האלמוני ארב להן ליד ביתן.

מגלי והבה: מהירי נהרגה האם ובתה נפצעה קשה מאוד וכעת היא מאושפזת בבית-החולים בפתח-תקווה.

מגלי והבה: מונה צוות חקירה ובו כמה חוקרים המטפלים בתיק.

מגלי והבה: צוות החקירה מקיים פעולות חקירה רבות ומגוונות, שלא אוכל לפרטן בשלב זה מחשש לשיבוש החקירה.

מגלי והבה: החקירה בראשיתה ונחקרים עדים רבים, בהם קרובי משפחה ואחרים.

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אציין שאין קשר בין האירוע האמור ובין מעשי הרצח בטייבה, הקשורים לסכסוך החמולות בין משפחת חרירי ומשפחת קאדר, שהתייחסתי אליו בתשובה על שאילתא מס' 430 של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: משטרת ישראל תמשיך לפעול במישורים שונים כדי למנוע הישנות מקרים כגון אלה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 522 של חבר הכנסת יעקב מרגי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ד בחשוון התשס"ז (15 בנובמבר 2006): פורסם כי 180 נערים תקפו שוטרים ורופא במרפאת קופת-החולים באופקים, ועשרות ניידות משטרה הוזעקו לסייע.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם הפרטים נכונים?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מה היתה הסיבה להתפרעות זו? 3.

מגלי והבה: האם המתפרעים היו תושבי המקום?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם מדובר בתופעה רווחת?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

מגלי והבה: חלק מהפרטים נכונים.

מגלי והבה: ב-28 באוקטובר 2006 נכנסו ארבעה או חמישה נערים אתיופים לסניף קופת-חולים כללית שפועל בעיר אופקים בתורנות ביום שישי בערב.

מגלי והבה: בעקבות ההטרדות של נערים אלה, שנכנסים ויוצאים מסניף קופת-החולים וגורמים להפרעות, החליט הרופא המקומי לאסור את כניסתם לקופת-החולים.

מגלי והבה: הוזמן צוות סיור עם שני שוטרים, ובמהלך דין ודברים שהתפתח בין השוטרים ובין הנערים והניסיון להרחיקם מסניף קופת-החולים, תקפו הנערים את השוטרים.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: המתפרעים הם כולם תושבי אופקים.

מגלי והבה: יותר מ-100 נערים שהיו באותו זמן ברחוב הרצל, שהוא מקום הבילוי היחיד בעיר, ראו את המעצר ובדחיפות ובמהלומות ניסו לשבש את הכנסת הנערים לניידת ואת הבאתם לתחנת המשטרה.

מגלי והבה: השוטרים הקפיאו את המצב, עקב אי-יכולתם להתעמת לבד עם ההמון.

מגלי והבה: הוזעקו כוחות נוספים מתחנות שונות ובהם מפקד התחנה.

מגלי והבה: בסך הכול נעצרו שישה חשודים: שלושה נערים נכלאו ושוחררו על-ידי מחלקת התביעות למעצר-בית בשעות הערב והרחקה ממקום האירוע, ושלושה אחרים עוכבו ושוחררו בתנאי הרחקה ומעצר-בית בלילה.

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: אין מדובר בתופעה רווחת אלא באירוע חד-פעמי ולא מאפיין.

מגלי והבה: שאילתא מס' 538 של חבר הכנסת יעקב מרגי – לפרוטוקול.

מגלי והבה: חבר הכנסת שאל את השר לביטחון פנים ביום כ"ד בחשוון התשס"ז (15 בנובמבר 2006): רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם במסגרת היערכות המשטרה להפגנות החרדים נגד מצעד הגאווה גויסו שוטרים ממחוזות אחרים, ואם כן – כמה ומהיכן?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: האם גויסו אנשי שב"כ או המוסד, ואם כן – כמה ומהיכן?

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: האם ניתנו לשוטרים הנחיות מיוחדות או היתר לחרוג מהוראות החוק?

מגלי והבה: 4.

מגלי והבה: האם הכו השוטרים חפים מפשע, ואם כן – מדוע?

מגלי והבה: תשובת השר לביטחון פנים אברהם דיכטר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

מגלי והבה: במסגרת היערכות המשטרה להפגנות החרדים בירושלים עקב מצעד הגאווה אומנם גויסו שוטרים ממחוזות אחרים, בסדר גודל של כ-600 שוטרים.

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: כל השוטרים פועלים במסגרת החוק, על-פי הוראות החוק ועל-פי הנהלים הקבועים בכל הקשור לשימוש בכוח.

מגלי והבה: לא ניתנו שום הנחיות החורגות מהוראות וכללים אלה.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לשר לביטחון הפנים שהגיע להשיב על כל השאילתות.

מגלי והבה: אני רוצה להעיר לחברי הכנסת: ספרתי - יש לנו 14 שאילתות – אני שמח שאתה נמצא פה, יושב-ראש ועדת הפנים – אבל עשרה מ-14 חברי הכנסת ששאלו אינם נמצאים כאן, אף שהם יודעים על השאילתות.

מגלי והבה: אני יודע עד כמה השר עסוק ומה מוטל עליו, ולכן אני מעיר לחברי הכנסת ומבקש שיקפידו, ומי שהגיש שאילתא – שיגיע.

מגלי והבה: ברור שיש מצבים שבהם חברי הכנסת אינם יכולים להיות בישיבה, אבל לא יכול להיות שעשרה מ-14 שואלים לא יהיו כאן.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, זה מנחם אותך שמי שאין לו שאילתא נמצא כאן - - -

מגלי והבה: לכן ציינתי אותך.

מגלי והבה: אני רוצה להודות שוב לשר לביטחון הפנים אבי דיכטר.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ז' בכסלו התשס"ז, 28 בנובמבר 2006, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: אני רוצה להודות לתלמידים החרוצים שעושים פעילות ועבודה.

מגלי והבה: תבורכו.

מגלי והבה: לילה טוב.