ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ועשרים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2007-05-28 00:00

מגלי והבה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, י"א בסיוון התשס"ז, 28 במאי 2007.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – זכות קטין לקשר עם קרוביו), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת יצחק גלנטי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – מידתיות ושמירת זכויות בהטלת קנסות מינהליים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הגשת בקשה למתן צו הגנה על-ידי פקיד סעד), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת יצחק גלנטי, משה שרוני, יצחק זיו, אלחנן גלזר ושרה מרום-שלו; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – עידוד ייצוג לשני המינים), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה על-ידי אזרחים בחוץ-לארץ) התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק שירות המדינה (פעילות מפלגתית ומגבית כספים) (תיקון – עיריות ומועצות מקומיות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק החברות (תיקון – דירקטורים בעלי כשירות מקצועית), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ואבישי ברוורמן; הצעת חוק הבנקאות (תיקון – קרנות גמילות חסדים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת בנימין אלון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זכאות מענק לנשים וגברים), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – מחיר מרבי לשירותי רדיו טלפון נייד בסיסיים), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שליחת מסרון בנהיגה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למלגה לסטודנט), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב ואלכס מילר; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון – הפחתת מס רכישה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (פיקוח על עמלות), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת משה כחלון, אמנון כהן וגלעד ארדן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – עלות תקציבית), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור ויעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (קורס עזרה ראשונה לנהגים חדשים), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת לימור לבנת וקבוצת חברי הכנסת;

אריה האן: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הצגת משך הזמן שנותר לאותות ברמזורים), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת יצחק זיו וגלעד ארדן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לקידום זכויות הילד, התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת נאדיה חילו ומיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מלגת קיום לאמנים נזקקים, התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת יצחק זיו, משה שרוני, יצחק גלנטי, אלחנן גלזר ושרה מרום-שלו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הגבלת מספר תלמידים בגן חובה ובכיתה בבית-ספר יסודי), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב.

אריה האן: החלטה של הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזה על מצב חירום, על הארכת תוקף והכרזה על מצב חירום.

אריה האן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: התמודדות הממשלה מול ירי ה"קסאמים על שדרות", אשקלון ויישובי הנגב המערבי והטיפול בעורף

מגלי והבה: אנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: לפנינו הצעות לסדר-היום.

מגלי והבה: ההצעה הראשונה היא הצעה לסדר-היום מס' 2972 בנושא: התמודדות הממשלה מול ירי ה"קסאמים" על שדרות, אשקלון ויישובי הנגב המערבי והטיפול בעורף.

מגלי והבה: אני מזמין את חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, השר יעקב אדרי, חברי הכנסת שישנם פה והצופים שלנו בערוץ-99 – אני מקווה שיש המונים כאלה – הנושא שעל סדר-היום חשוב מאין כמוהו.

לימור לבנת: אנו ממש חשופים אליו מרגע לרגע, גם ממש בחצי השעה האחרונה; בשעות האחרונות נורו עוד ועוד טילי "קסאם" לעבר העיר שדרות, לעבר הנגב המערבי.

לימור לבנת: אנו יודעים שהעיר שדרות היא זו שעומדת מול המתקפה, בעין מתקפת ה"קסאמים" שנורים מאזור עזה, ותושביה הם אלה שחשופים להתמודדות האכזרית הבלתי נסבלת והבלתי אפשרית הזאת יום-יום, רגע-רגע, זה ימים ארוכים ביותר.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש ירדתי כרגע מישיבת סיעת הליכוד, לכן גם איחרתי בחצי שנייה, וחברי עוד יושבים בישיבה ולכן עוד לא ירדו למליאה.

לימור לבנת: אנו יושבים, ונפגשנו במהלך הישיבה, עם נציגי הורים שכולים, ששכלו במהלך מלחמת לבנון השנייה את בניהם, והם תובעים ודורשים לקיים בחירות ודורשים שממשלת ישראל תלך הביתה.

לימור לבנת: הם דורשים מהממשלה בישראל לקום וללכת הביתה, להתפטר, בשל כישלונה במלחמת לבנון השנייה.

לימור לבנת: יושבים שם ההורים השכולים ומדברים בדם לבם על המחדל העצום שהיה במהלך המלחמה, גם בשטח, גם באותם קרבות שהיו וגם בטיפול בעורף, וחברי ואני יושבים ושומעים את הדברים, ואנחנו רואים לנגד עינינו איך אותו מחדל נורא חוזר על עצמו כאן, יום-יום.

לימור לבנת: עכשיו, בעודנו במלחמה של ממש – שעוד לא קוראים לה מלחמה, נכון, וכאשר צה"ל עוד לא נכנס לאן שהוא צריך להיכנס, נכון – אבל אותו מחדל נורא, גם תוך כדי התקפה נוראית על מדינת ישראל ועל אזרחיה, וגם בעורף עצמו, אצל אלה שיושבים וסופגים בגופם ממש, בחייהם, את ההתקפה, את מתקפת ה"קסאמים".

לימור לבנת: אותו מחדל נורא של הממשלה חוזר כאן בשדרות.

לימור לבנת: אני שומעת היום שהודיעו שהלימודים בעיר שדרות התקיימו היום כסדרם.

לימור לבנת: מה זאת אומרת: התקיימו כסדרם?

לימור לבנת: בואו נראה: 811 תלמידים מתוך 3,000 באו היום בעיר שדרות לבתי-הספר.

לימור לבנת: 161 תלמידי גנים מתוך 900.

לימור לבנת: זה נקרא לימודים כסדרם.

לימור לבנת: זאת עיר שלומדת כרגיל, זאת עיר שפועלת כרגיל.

לימור לבנת: נו, באמת.

לימור לבנת: יש מתקפה, מתקפת "קסאמים", זה ימים אחדים – תקופה ארוכה, אבל בעיקר בשבועות האחרונים – והמתקפה הזאת לא נענית על-ידי ממשלת ישראל.

לימור לבנת: ממשלת ישראל מדברת על מיגון.

לימור לבנת: אנחנו נמגן, אנחנו נכין, אנחנו נעשה – גם את זה היא לא עושה.

לימור לבנת: אבל מגננה?

לימור לבנת: זאת התשובה?

לימור לבנת: ממשלה שאיננה נותנת הגנה לאזרחיה?

לימור לבנת: ממשלה שאיננה מגינה על ריבונותה?

לימור לבנת: לשם מה קיימת ממשלה?

לימור לבנת: לשם מה קיימת מדינה?

לימור לבנת: ממשלה צריכה להגן על אזרחיה, לא להפקיר אותם, כמו שהפקירה את האזרחים, את כל צפון הארץ, במלחמת לבנון, כאשר 34 יום ישבו למעלה ממיליון אזרחים בתוך מקלטים, ברחו מהצפון בכוחות עצמם, בכוחות של גבירים כאלה ואחרים, גם בצפון, גם בדרום.

לימור לבנת: זאת ממשלה שיכולה להמשיך ולמשול?

לימור לבנת: בעזה כבר יש מלחמה, ומי שלא יודע את זה שמע אתמול את ראש השב"כ, את יובל דיסקין, בישיבת הממשלה, מתאר מה כבר יש שם, גם אם עוד לא הופעל, ואומר שהם מסוגלים לפגוע באשקלון, אבל הם החליטו עוד לא לעשות את זה.

לימור לבנת: אבל הם יעשו את זה.

לימור לבנת: אם לא היום אז מחר, ואם לא מחר אז מחרתיים.

לימור לבנת: ומה שאגרו שם ומה שהעבירו שם, אנחנו כבר יודעים.

לימור לבנת: ולכן צריך הציבור לשאול את עצמו אם הוא באמת מוכן להפקיד את גורלו בידי ממשלה כושלת כזאת; האם הוא מוכן לשלוח את בניו כאשר ממשלה כושלת כזאת, ראש ממשלה כושל כזה, עומד בראש הממשלה הזאת?

לימור לבנת: ידידי, צריך לדעת: אנחנו לא מדברים כאן בתכסיסנות, לא בפוליטיקה ולא בכל יתר העניינים האלה.

לימור לבנת: למעשה, מדובר כאן במערכה קשה, סיזיפית, מייגעת, מסובכת, מורכבת.

לימור לבנת: אין כאן "זבנג וגמרנו", זה נכון, אבל כדי שיהיה פתרון, כדי שה"קסאמים" האלה יפסיקו לעוף שם לתוך גופותיהם של אנשים שנפצעים ונהרגים בשדרות, לתוך בתים, עם ילדים עם חרדות – הרי כל חייהם לעולם כבר לא יהיו מה שהם צריכים להיות, גם אלה שכאילו לא נפגעים בגופם, אבל נפשם, נפשם מצולקת ואין להם פתרון; אין להם מקום, אין להם מענה ואין לאן לברוח עם הנפש והנשמה.

לימור לבנת: אז צריך את כל הכושר ואת כל היכולות של המדינה הזאת, של טובי בנינו, של צה"ל, צריך לקחת אותם וצריך להשתמש בהם – עם יחידות מיוחדות, עם המודיעין הכי איכותי שיש לנו, עם כל הכוחות שיש, ויש לנו – לקחת ולפתור, וניתן לעשות את זה.

לימור לבנת: אז אומרים: אז מה?

לימור לבנת: אתם רוצים להיכנס לעזה?

לימור לבנת: עם כוחות לתוך עזה?

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: מי אמר את זה?

לימור לבנת: אנחנו רוצים לכבוש את עזה?

לימור לבנת: ודאי שלא.

לימור לבנת: אבל כן, אנחנו לא רוצים רק לפגוע בכל מיני שטחים פתוחים ולעשות "בומים" מלמעלה ולהגיד: עשינו משהו.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: יש תחכום הרבה יותר גדול מזה.

לימור לבנת: אני לא מציעה כאן שכל אחד יתחיל לתת עצות מה לעשות.

לימור לבנת: מי שצריך יודע בדיוק מה צריך לעשות, רק צריך את ראש הממשלה החכם, עם האומץ, עם היכולות, ואת האנשים מסביבו עם היכולות, עם האומץ, עם הידיעה מה לעשות, ולא ראש ממשלה פזיז, יהיר, כפי שכתוב בדוח ועדת-וינוגרד.

לימור לבנת: ולא מי שלא מסוגל לקבל החלטות מושכלות ומתייעץ התייעצות סודית – שלוועדת-וינוגרד אפילו לא דווח עליה – עם ידידיה יערי, עם פרי, עם כל מיני אנשים אחרים שהם בכלל לא ממין העניין, והוא לא מדווח לוועדת-וינוגרד, ואחר כך מתברר שהוא בכלל הציע את אותו ידידיה יערי כחבר בוועדת-וינוגרד.

לימור לבנת: זה הרי גובל לא רק בחוסר יכולת, אלא ממש באי-תקינות.

לימור לבנת: אבל נעזוב את האי-תקינות.

לימור לבנת: חוסר יכולת.

לימור לבנת: חוסר יכולת, פזיזות, כישלון.

לימור לבנת: לא הספיק לנו בדרום- לבנון?

לימור לבנת: לא הספיקה מלחמת לבנון השנייה?

לימור לבנת: הנה כאן, דרום הארץ לפתחנו.

לימור לבנת: הנה כאן עזה.

לימור לבנת: אני אומרת מכאן לתושבי שדרות: כן, כולם באים להזדהות, זה נכון.

לימור לבנת: אולמרט בא אליכם בלילות פעם ועוד פעם.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: גם ציפי לבני הגיעה אליכם.

לימור לבנת: יפה מאוד.

לימור לבנת: הזדהות זה חשוב.

לימור לבנת: אי-אפשר להסתפק בביקורי הזדהות.

לימור לבנת: הממשלה צריכה לעשות מעשה.

לימור לבנת: הגנה זה יפה, מיגונים זה חשוב – גם זה מדברים ולא עושים – אבל, אנחנו צריכים לענות בהתקפה.

לימור לבנת: שם בעזה צריכים לדעת שעל כל טיל "קסאם" שנורה – גם אם הוא לא פוגע, גם אם אין נפגעים, כל טיל "קסאם" שנורה, צריך, אחרי אזהרה, למחוק שם שכונה.

לימור לבנת: אין ברירה.

לימור לבנת: להודיע לאנשים שיצאו החוצה, כדי שלא יהיו פגיעות בנפש, אבל צריכים לדעת שיש לזה מחיר, מחיר יקר מאוד לאלה שנותנים מחסה לטרור.

לימור לבנת: אחרת, לא נראה לזה סוף.

לימור לבנת: מי שיודע שיש לו חסינות, מה אכפת לו?

לימור לבנת: מי שיודע שיושבת פה ממשלה חלשה, מה אכפת לו?

לימור לבנת: חברים יקרים, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אין אפשרות יותר לגמגם ולזגזג.

לימור לבנת: אנחנו שוחקים עד דק את כושר ההרתעה של מדינת ישראל.

לימור לבנת: אנחנו שוחקים עד דק.

לימור לבנת: זו כבר לא פוליטיקה.

לימור לבנת: גם אם לא הייתי קוראת לממשלה להתפטר – מה שרוב הציבור רוצה, רוב מכריע – גם מעבר לכל פוליטיקה, אי-אפשר יותר לשחוק את כוח ההרתעה של מדינת ישראל.

לימור לבנת: אנחנו פשוט, במו-ידינו, הורסים את הנשק היקר ביותר שיש לנו.

לימור לבנת: אי-אפשר לקנות אותו, לא מארצות-הברית ולא מצרפת.

לימור לבנת: אי-אפשר לקנות אותו בשום מקום בעולם, לא מוכרים אותו, אין שום סכום בעולם שבו אפשר לרכוש אותו.

לימור לבנת: לנשק הזה קוראים כוח ההרתעה שלנו.

לימור לבנת: וכוח ההרתעה הזה הולך ונשחק בכל רגע יותר ויותר.

לימור לבנת: לכן, אנחנו חייבים, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת חייבת, מוכרחה, ומעבר לכל מחלוקת פוליטית, לקום ולעשות מעשה, עד שיהיו בחירות – שאני מקווה ומאמינה שיהיו מהר מאוד, אבל עד שיהיו בחירות.

לימור לבנת: כל עוד הממשלה הזאת בתפקידה, היא תמעל בתפקידה אם לא תעשה מעשה מייד.

לימור לבנת: התמונות האלה של תושבי שדרות שיוצאים מהעיר – וזה לא משנה כרגע אם גאידמק הוציא אותם או הממשלה הוציאה אותם.

לימור לבנת: אבל העובדה היא, אדוני היושב-ראש, שהיום הגיעו ללימודים בשדרות 811 תלמידים מתוך 3,000, כשהודיעו שהיום הלימודים מתקיימים כסדרם.

לימור לבנת: זה כסדרם?

לימור לבנת: הממשלה יכולה להסכים שכך זה יימשך?

לימור לבנת: היא לא מבינה שאם היא לא מתקיפה מייד ונותנת מענה ברור, חד-משמעי, ימשיכו לירות על אזרחי מדינת ישראל "קסאמים"?

מגלי והבה: לסכם, בבקשה.

לימור לבנת: תודה, אדוני היושב-ראש.

לימור לבנת: אני מסכמת וחוזרת וקוראת לממשלת ישראל לעשות מעשה ומייד, לתת מענה התקפי ומייד.

לימור לבנת: למגן צריך, אבל מגננה היא לא התשובה.

לימור לבנת: אני קוראת למפלגות היושבות בקואליציה.

לימור לבנת: אני קוראת לישראל ביתנו, אני קוראת לש"ס, לעזוב את הממשלה.

לימור לבנת: אני קוראת למפלגת העבודה ולמי שייבחר היום לעמוד בראשה, מייד לאחר שייבחר, יהיה אשר יהיה, לפרוש מהקואליציה ולהביא את מדינת ישראל לבחירות חדשות בהקדם, כי זה רצונו של הציבור.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת לימור לבנת.

מגלי והבה: הידרדרות המצב הביטחוני בשדרות וסביבותיה

מגלי והבה: באותו נושא:

מגלי והבה: הידרדרות המצב הביטחוני בשדרות וסביבותיה – הצעה לסדר-היום מס' 3000.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אליהו גבאי לנמק את הצעתו, ולאחר מכן השר יעקב אדרי יענה על שתי ההצעות במשולב.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את השר יעקב אדרי שתמך אתמול בחוק שבא לחזק את מעמדה של ירושלים, ולתת מעמד מיוחד לחוק-יסוד: ירושלים, כדי שהיא תוכל לקבוע את הכללים של המצעדים ושל התהלוכות וכך לשמור על צביונה, על מעמדה.

אליהו גבאי: לא יכול להיות דבר יותר דמוקרטי מאשר לתת למועצת העיר – שהם נבחרי הציבור – לקבוע איך תיראה רשות הרבים, וזה דבר שמתחייב מהמציאות.

אליהו גבאי: זה דבר שיכול לעודד את התיירות בעיר, ולא להציג את ירושלים כעיר שיש בה כל היום הפגנות והפגנות ורק דברים שליליים.

אליהו גבאי: זה יראה את יופיה ואת כבודה ואת מעמדה הרוחני והתרבותי כמרכז של העם היהודי – העיר ירושלים.

יעקב אדרי: אני חושב שתרחיב בנושא.

אליהו גבאי: בסדר.

אליהו גבאי: תודה רבה.

מגלי והבה: השר מתכוון לומר שהמאזינים לא יודעים על איזה חוק אתה מדבר.

אליהו גבאי: אני מדבר על הוספת סעיף לחוק-יסוד: ירושלים בנושא המצעדים בעיר ירושלים.

מגלי והבה: אתה מתכוון למצעד הצבאי?

אליהו גבאי: מתכוונים למצעדים שאני לא רוצה להזכיר אותם פה.

אליהו גבאי: לתת מעמד לעיר לקבוע איזה מצעד יהיה.

יעקב אדרי: למשל, מצעד של תנועת המושבים לכבוד העיר ירושלים, מצעד הגאווה שהולך להיות – – –

אליהו גבאי: אני מקווה שכל אחד מבין שהמצעד שקוראים לו מצעד הגאווה, אין לו מקום בעיר, בירושלים.

אליהו גבאי: זאת התגרות שלא מתאימה לעיר, זה רק פרובוקציה וזה דבר שאין לו מקום בעיר הזאת, כמו שלא הייתי מצפה שאנשים ילכו – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת צרצור מסכים אתך.

אברהים צרצור: מצעד התועבה.

אליהו גבאי: טוב, יש דבר שהוא מסכים.

אליהו גבאי: ההצעה לסדר-היום דנה במה שקורה כעת בשדרות.

אליהו גבאי: רבותי, תראו, זה לא רק העיר שדרות; זה מעמדה של מדינת ישראל, כבודו של עם ישראל, מעמדם של התושבים.

אליהו גבאי: עיר כמו שדרות, כל פעם אנחנו אומרים: אם ייפול טיל; בעבר אמרו:

אליהו גבאי: אם ייפול חס ושלום טיל על שדרות – נראה להם מה זה אחרי שנצא מעזה.

אליהו גבאי: ואם אנחנו המשכנו להבליג על מה שקורה – הטילים שנופלים על שדרות – אל נתפלא שבסופו של דבר הטילים יגיעו לכיוון אשקלון ולאחר מכן יעברו את אשקלון ויגיעו לאשדוד.

אליהו גבאי: כל הטילים האלה שנופלים על שדרות זה מחוסר תגובה – – –

מגלי והבה: אתה מתכוון לטילים – מלרע.

אליהו גבאי: לטילים, "קסאמים".

אליהו גבאי: אני אומר לכם: חוסר התגובה של מדינת ישראל – תגובה הולמת – לאחר שיצאנו מעזה, נתנו לעזה לרדוף אחרינו ולהמשיך.

אליהו גבאי: חלק מהציבור רואה בזה שכביכול אנחנו צריכים להתייחס לעזה כגבול של איזו מדינה ידידותית, איזו מדינה שיש ברית שלום בינינו.

אליהו גבאי: הלוא מדובר פה על רשות טרור, מדובר על מדינת אויב – עיר של טרור, ממשלת טרור – וההתייחסות של מדינת ישראל אליה לא כאל רשות של טרור ולא כעיר שממנה יוצאים טילים על מדינת ישראל.

אליהו גבאי: הלוא מה היינו צריכים לעשות?

צבי הנדל: אתה לא יודע שיש מזרח תיכון חדש?

אליהו גבאי: רבותי, שימו לב.

אליהו גבאי: איך אנחנו מסוגלים לספק חשמל לעיר ששולחת לנו טילים?

אליהו גבאי: איך מדינת ישראל צריכה לספק מים, איך היא עושה דבר כזה?

אליהו גבאי: זה פשע לספק חשמל, לספק מים למדינה שהיא מדינת טרור, עיר שצריכים לראות אותה כישות אויב – – –

ואסל טאהא: – – –

אליהו גבאי: – – – מספקים להם מזון, ציוד, שבא מהגדה המערבית.

אליהו גבאי: יש להפסיק, לסגור את הגבול הרמטית, לא להעביר שום ציוד, שום משאיות.

אליהו גבאי: מה, אנחנו צריכים לדאוג לעזה כאשר היא מפציצה אותנו בטילים?

אליהו גבאי: מי יבין דבר כזה?

אליהו גבאי: זאת הזכות האלמנטרית של מדינה להגן על תושביה.

אליהו גבאי: איזו צורה יש למדינה אם היא לא מסוגלת לתת זכות אלמנטרית של ביטחון ליישובים?

אליהו גבאי: מדינת ישראל צריכה להכריז על הישות הזאת כישות טרור, כמדינת אויב, ואז להודיע לעולם שאם ימשיכו לשלוח טילים על איזה גבול, או שתהיה איזו התגרות בישראל – הם צריכים להודיע שבתוך כמה שעות, על כל טיל שיבוא, החשמל ייפסק, המים ייפסקו.

אליהו גבאי: שימצאו את הדרך, שהמצרים יספקו להם.

אליהו גבאי: לא מדינת ישראל תספק להם תרופות לבעיות שלהם, ולא מזון.

אליהו גבאי: טיל שמגיע מאיזו שכונה שם – צריך לחסל, להרוס את אותה שכונה, כי ברגע שאנחנו לא מגיבים, זה מעודד טרור.

אליהו גבאי: מה הם שומעים?

אליהו גבאי: שאנחנו מפנים את שדרות.

אליהו גבאי: מה זה אומר?

אליהו גבאי: זה ניצחון לטרור.

אליהו גבאי: אם אנחנו מפנים תושבים משדרות, רוצים לפנות – שנפנה, אבל בגלל הטילים?

אליהו גבאי: אנחנו הולכים למגן בתים, מתי יהיה לזה סוף?

אליהו גבאי: מה זה מקרין, מה זה משדר לתושבים, לאנשי עזה?

אליהו גבאי: שהם ימשיכו.

אליהו גבאי: מחר יהיו טילים ארוכי-טווח יותר שיגיעו מעבר לשדרות, אז נמשיך למגן, למגן?

אליהו גבאי: האם המיגון הוא הפתרון?

חיים אורון: טילים.

חיים אורון: לא טילים – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אורון, אני ניסיתי לתקן אבל מתברר שהמנגינה אצלו ממשיכה.

חיים אורון: טילים זה כמעט תהילים – – –

אליהו גבאי: רבותי, מיגון הוא לא תשובה.

אליהו גבאי: מיגון לתושבי – – –

מגלי והבה: כשאתה מבטא את המלה "טיל" ביחיד, טילים זה רבים.

מגלי והבה: אתה אומר טילים.

אליהו גבאי: טילים.

אליהו גבאי: טי-לים.

אליהו גבאי: בסדר.

אליהו גבאי: רבותי, אי-אפשר למגן את הבתים.

אליהו גבאי: מיגון הבתים מזמין עוד טרור ועוד טילים, זה לא בא למנוע.

אליהו גבאי: מה אתה תעשה?

אליהו גבאי: תמגן את הבית, ואנשים שהולכים לשוק, תלמידים שהולכים לכיוון בית-הספר, איך תמגן?

אליהו גבאי: לא ניתן למנוע הרג ורצח ואיומים כאשר אתה אומר שאתה הולך רק למגן.

אליהו גבאי: המיגון הוא טוב, הוא לא יכול להיות במקום הרתעה.

אליהו גבאי: יש להחזיר את ההרתעה לצה"ל, יש להחזיר את הכבוד לעם ישראל, ולא לתת שטילים ייפלו על עיר במדינת ישראל.

אליהו גבאי: אין להבדיל בין שדרות לבין תל-אביב.

אליהו גבאי: כל הזמן אומרים: אם יגיעו לאשקלון, ואחר כך יגידו: אם יגיעו הטילים לאשדוד.

אליהו גבאי: רבותי, דין אשדוד כדין תל-אביב.

אליהו גבאי: אי-אפשר להבדיל בין דם לדם, בין יישוב ליישוב.

אליהו גבאי: זה שהיישוב הוא עיירת פיתוח, שהאוכלוסייה חלשה ובמצוקה – אנחנו צריכים להרשות לעצמנו שהם יספגו טילים ואנחנו נמשיך כפי שקורה היום?

אליהו גבאי: רבותי, אי-אפשר להמשיך ולסמוך על נסים, שהטיל הזה לא פגע.

אליהו גבאי: לגבינו, טיל שחדר את הגבול – לא משנה אם הוא נפל בשדה, נפל בחורשה או נפל על בית – זה אותו דבר, בשבילנו זה טיל ולא צריך להגיד: אם חס ושלום ייפול על בית-ספר, אז נראה להם.

אליהו גבאי: לא.

אליהו גבאי: לגבינו, אי-אפשר לסמוך על הנס.

אליהו גבאי: אין סומכים, אלא יש להגיב, להחזיר את מדיניות ההרתעה לצה"ל, להחזיר את מדיניות ההרתעה למדינת ישראל.

אליהו גבאי: אין חסינות למנהיגים.

אליהו גבאי: אתם זוכרים, כאשר היו מתפוצצים מתאבדים באוטובוסים, אמרו: אסור לפגוע במנהיגים הדתיים.

אליהו גבאי: השיח' יאסין – אסור לפגוע בו, אם יפגעו בו כל המזרח התיכון יבער.

אליהו גבאי: הנה, ראיתם.

אליהו גבאי: מתי הפסיקו לשלוח מתאבדים?

אליהו גבאי: כאשר חיסלו את השיח' יאסין, כאשר חיסלו את המנהיגים.

אליהו גבאי: רנתיסי – אמרו: זה מנהיג דתי, זה מנהיג פוליטי.

אליהו גבאי: אין חסינות בפני טרור.

אליהו גבאי: לא מנהיג פוליטי ולא מנהיג דתי.

אליהו גבאי: כולם יהיו צריכים להיות על הכוונת של צה"ל, של מדינת ישראל – מי שפוגע בעיר שדרות ובכל יהודי ובכל מקום.

אליהו גבאי: רבותי, אי-אפשר להמשיך ולסמוך על הנס.

אליהו גבאי: יש לחזק את תושבי שדרות.

אליהו גבאי: וקודם כול להחזיר את ההרתעה – להחזיר את ההרתעה לצה"ל, להחזיר את ההרתעה, שדם יהודי אינו הפקר.

אליהו גבאי: לא פוגעים במדינת ישראל.

אליהו גבאי: למגן – בסדר, אבל לא לסמוך על המיגון, המיגון הוא לא התשובה לטרור.

אליהו גבאי: התשובה היא לא לחפש רק את שולחי הטילים, כי אנחנו, רבותי, לא מחפשים רק את היתושים; צריך לייבש את הביצה של היתושים, והביצה היא המקום שבו צומחים המחבלים.

אליהו גבאי: הביצה היא המנהיגים ששולחים אותם לעשות את הפיגועים.

אליהו גבאי: הביצה היא המנהיגים הדתיים שמעודדים אותם לעשות את הטרור הזה.

אליהו גבאי: לא לבד היו צומחים מתאבדים, לא לבד צומחים שולחי טילים, אלא אם כן כוונו על-ידי המערכת הפוליטית ועל-ידי המנהיגים שלהם.

אליהו גבאי: לא אנחנו נפנה את שדרות, שיפנו את עזה.

אליהו גבאי: הרי יצאנו כבר מעזה וכל אחד בעולם יודע שמדינת ישראל פינתה את עזה.

אליהו גבאי: איזה פינוי?

אליהו גבאי: זה היה גירוש, זה היה הרס, זה היה חורבן של גוש-קטיף.

אליהו גבאי: מה זה מראה?

אליהו גבאי: שלא השטחים הם הבעיה אלא אם אנחנו יכולים להיות כאן.

אליהו גבאי: רבותי, אם לא נחזיר את ההרתעה, מחר-מחרתיים יזרקו מיהודה ושומרון על היישובים במרכז הארץ.

אליהו גבאי: אם נפנה יישובים, מחר-מחרתיים זה יעודד את סוריה לפתוח במלחמה.

אליהו גבאי: מי ערב לנו?

אליהו גבאי: הפתרון הוא להחזיר את מדיניות ההרתעה, להחזיר את כבודו של צה"ל ולהגיב כמו מדינה ששומרת על ריבונותה.

אליהו גבאי: אין אדם חסין בפני משלוח טילים, לא מנהיג דתי ולא מנהיג פוליטי.

יואל חסון: חבר הכנסת גבאי, אתה ממש מצטט את ראש הממשלה.

אליהו גבאי: השאלה היא מה לעשות, לא לדבר.

אליהו גבאי: למה לא מנתקים את החשמל?

אליהו גבאי: למה לא מנתקים את המים?

אליהו גבאי: למה ממשיכים לתת למשאיות לספק מזון לתושבים האלה?

אליהו גבאי: מדוע לא עוצרים את השיירות האלה?

אליהו גבאי: אז העולם ידע שדם יהודי לא הפקר, ומי שיירה על שטח יהודי יזכה לתגובה הולמת כדי שזה לא יעודד עוד טרור ועוד טרור.

אליהו גבאי: נקווה שממשלת ישראל תבין שזאת הדרך; אם לא – אין לה זכות מוסרית וזכות חוקית להמשיך לשלוט אם היא לא מסוגלת להביא ביטחון לשדרות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גבאי.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי להשיב על שתי ההצעות לסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, ההצעה שלך בהמשך.

יעקב אדרי: אתה רוצה לחבר את שלוש ההצעות?

יעקב אדרי: אין לי בעיה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך שהוא יענה על שלוש ההצעות.

מגלי והבה: הנושא שלך הוא נושא אחר.

אחמד טיבי: זה עזה.

אחמד טיבי: אני מדבר על עזה.

יעקב אדרי: אני לא מתנגד.

מגלי והבה: השר כבר הוזמן.

יעקב אדרי: אני לא מתנגד אם תחליטו אחרת.

אחמד טיבי: הוא לא מתנגד.

אחמד טיבי: אני צריך לצאת.

מגלי והבה: עכשיו הוא משיב על שתי ההצעות.

מגלי והבה: כל כך לחוץ לך הזמן הזה?

אחמד טיבי: כן, כן.

אחמד טיבי: אני חייב לצאת מהכנסת.

מגלי והבה: אתה גם תורן מליאה.

אחמד טיבי: אני יוצא וחוזר.

אחמד טיבי: אני תורן מליאה, אבל ההצעה שלי היא בדיוק כמו שלו.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך.

יעקב אדרי: הנושא לא כל כך אחר.

מגלי והבה: אני לא מבין למה אנחנו צריכים לנהל את הוויכוח הזה בפני כל מי שרואה אותנו עכשיו.

אחמד טיבי: ההצעה שלי כמו שלו, השר מוכן, אני מוכן.

אחמד טיבי: זה מייעל את עבודת הכנסת, אבל אתה לא רוצה.

אחמד טיבי: אני אומר לך שהוא מוכן ואני מוכן.

אחמד טיבי: אני צריך לצאת ואני מבקש לצאת.

מגלי והבה: השר יענה על שתי ההצעות.

אחמד טיבי: ביקשתי לבוא לקראתי.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אבקש לשלוח מכאן תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, למה אתה צריך להתנהג התנהגות לא מתאימה?

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי, היושב-ראש החליט וודאי תסכים עם ראשית הדברים שלי.

יעקב אדרי: אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן במתקפת ה"קסאמים" על שדרות וברכת החלמה מהירה לפצועים.

יעקב אדרי: לבנו עמם.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אני לא צריך לקרוא אותך לסדר.

מגלי והבה: תסתכל איך אתה מסתובב.

מגלי והבה: אתה סגן יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: אל תטיף לי מוסר.

אחמד טיבי: אתה לא מוכן לקבל הצעה הגיונית, ולכן הוא ידבר במקומי.

יעקב אדרי: בימים האחרונים ביצע צה"ל שורה ארוכה של פעולות שבמהלכן הושמדו מצבורי אמל"ח, נפגעו מחנות אימונים של ארגון ה"חמאס" ושובשו ניסיונות שיגור ליישובי עוטף-עזה.

יעקב אדרי: כן הצליח צה"ל לפגוע בחוליות של משגרי "קסאמים" בימים האחרונים.

יעקב אדרי: חבר הכנסת גבאי, אין פתרונות פלא לסיפור ה"קסאמים" והוא קשה.

אליהו גבאי: למה לא ינסו את ניתוק החשמל והמים?

יעקב אדרי: חבר הכנסת גבאי, שמת לב שהקשבתי לך בקשב רב.

יעקב אדרי: לכולנו הנושא קשה ובעייתי, והוא לא כואב לך יותר מאשר לי וליושב-ראש.

יעקב אדרי: לכולנו כואב הנושא הזה.

יעקב אדרי: עם זאת, צריך לומר את האמת ובקול רם, שהנושא סבוך ובעייתי וחייבים לתת לו פתרון.

יעקב אדרי: דבר אחד מוסכם על כולנו: כך אי-אפשר להמשיך ואת המחיר צריך לגבות מאלה שפוגעים בנו.

יעקב אדרי: אני חושב שראש הממשלה אמר אתמול משפט ברור מאוד: אף אחד לא חסין, אף אחד לא יכול לחשוב שהוא מוגן, לא מהדרג הצבאי ולא מהדרג הפוליטי.

יעקב אדרי: הכול שם התערבב.

יעקב אדרי: הכול טרור ואני חושב שאין הבדל.

יעקב אדרי: כמובן, לא צריך להיכנס לשמות.

יעקב אדרי: לצערנו, הנושא הזה מלווה אותנו לא מעט שנים.

יעקב אדרי: זה לא מהשנה האחרונה, כפי שאולי מנסים לצייר שזה בממשלה הזאת.

יעקב אדרי: הבעיה הזאת מלווה אותנו לא מעט שנים.

אליהו גבאי: לפני שיצאנו מעזה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, היית עשר דקות פה על הדוכן.

יואל חסון: לפני שיצאנו מעזה היו יותר טילים.

אליהו גבאי: יצאנו, מה יצא מזה?

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, כשאני מדבר אליך אתה תקשיב לי.

מגלי והבה: היית פה יותר מעשר דקות.

מגלי והבה: תקשיב לשר.

יעקב אדרי: האמנו באמונה שלמה שכאשר תהיה התנתקות השכל ייכנס לאותה הנהגה פלסטינית.

יעקב אדרי: אני לא מבין מה הטענות שלה עכשיו.

יעקב אדרי: אחרי ההתנתקות, אחרי שעזבנו עד הסנטימטר האחרון את עזה, מתברר שאין דין ואין דיין.

יעקב אדרי: חשבנו שאולי יהיה פרטנר להמשך המשא-ומתן.

ואסל טאהא: יש פרטנר.

יעקב אדרי: יש פרטנר?

יעקב אדרי: אני מכיר את הפרטנרים שלך.

יעקב אדרי: אלה אותם טרוריסטים, שאתה ממשיך להגן עליהם.

ואסל טאהא: זאת ממשלה שנבחרה כחוק וכדין.

יעקב אדרי: כן, שמענו על הפרטנרים האלה.

יעקב אדרי: אותו הנייה עצמו מצדיק את ירי ה"קסאמים".

יעקב אדרי: זאת רשות פלסטינית?

יעקב אדרי: אלה דורשים לנהל את השלטון בעזה.

ואסל טאהא: אתה מצדיק מצור שלם.

יעקב אדרי: ומה חשבת, שאנחנו ניתן כסף בשביל לקנות עוד תחמושת ועוד טילים ועוד חומרי נפץ?

יעקב אדרי: מה, חשבת לרגע?

ואסל טאהא: חשבתי שתסיימו את הכיבוש.

יואל חסון: איזה כיבוש יש בעזה?

יעקב אדרי: חבר הכנסת ואסל טאהא, אתה מייצג אותם לא רע ואתה עושה את זה כל הזמן.

יואל חסון: זה לובי של טרוריסטים.

מגלי והבה: חבר הכנסת טאהא, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יעקב אדרי: את הדעות שלך כבר שמעתי.

מגלי והבה: אני לא מוכן לנהל דיון ברמה הזאת.

מגלי והבה: מי שחושב שבדרך הזאת נתקדם, טועה.

מגלי והבה: אני גם לא רוצה להתחיל לקרוא לסדר.

מגלי והבה: גם לחבר הכנסת חסון וגם לחבר הכנסת טאהא תהיה הזדמנות להביע את דעתם.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני השר.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טאהא, אני כבר לא מאמין בסיפורים האלה, שאם נפנה פה ונפנה פה ונפנה שם, הם ישבו אתנו.

יעקב אדרי: זה בבל"ת אחד גדול, ואני מצטער לומר את הדברים.

יעקב אדרי: גם בהתנתקות תמכתי בשתי ידי והאמנתי, בתום לבי, ואמרתי שאם אריק שרון מחליט על הצעד הזה, צריך לתמוך, כי הוא יודע מה הוא עושה.

יעקב אדרי: ראינו את התשובה, ראינו את התגובה של הרשות הפלסטינית.

יעקב אדרי: שם פינינו עד המילימטר האחרון, ואי-אפשר לבוא אלינו בטענות.

יעקב אדרי: כמובן, התשובה היא עוד "קסאמים", עוד מטענים ועוד מה שהם מכינים שם.

יעקב אדרי: זאת חבורה של טרוריסטים מכף רגל ועד ראש, וצריך להגיד את זה בקול רם.

יעקב אדרי: מה לעשות, אני רוצה שלום, רודף שלום, וכולנו בבית הזה רוצים שלום, אבל אין עם מי לעשות שלום כאשר הנייה בצד אחד ואבו-מאזן בצד שני.

יעקב אדרי: הרי גם ביניהם הם לא מסכימים.

יעקב אדרי: כולנו רואים את התמונות.

יעקב אדרי: אנחנו לא רוצים להתערב בכל הקטל ביניהם ובחיסולי החשבונות.

יעקב אדרי: לצערי הרב, אין בעל-בית.

יעקב אדרי: אולי העם הפלסטיני, העם הפשוט למטה, רוצה שלום.

יעקב אדרי: ההנהגה שלו היא חבורה של טרוריסטים.

יעקב אדרי: אין מלה אחרת לכל הכנופיה הזאת שמנהלת את הרשות הפלסטינית.

יעקב אדרי: אנחנו נמשיך, נפעל בשני מישורים – נמשיך את המיגון, נמשיך לטפל ולחזק את תושבי שדרות.

יעקב אדרי: הממשלה קיבלה שורה של החלטות – – –

אליהו גבאי: למה לא מנתקים להם את החשמל?

יעקב אדרי: יש דברים שגם אם אתה אולי צודק כשאתה עושה אותם, צריך להיות חכם.

יעקב אדרי: מה אני אעניש את האוכלוסייה הפשוטה?

יעקב אדרי: אותם מסכנים שיושבים ורוצים להתפרנס בכבוד ורוצים לחיות את החיים שלהם, נפסיק להם את המים.

יעקב אדרי: אז מה עשית?

יעקב אדרי: כל העולם יקום עליך.

יעקב אדרי: אני חושב שזה לא חכם.

יעקב אדרי: אני גם לא רוצה לעשות את זה.

יעקב אדרי: אני רוצה לבוא חשבון עם כל אלה שמעודדים, אלה שמבצעים ואלה שבקריצת עין אומרים: תעשו.

יעקב אדרי: ואני חושב שוב – אין לאף אחד שם חסינות וכל מי שיצטרך, יקבל את הטיפול שלו, וכל מי שצריך ללכת לעולם האחר – ילך, כי אם תושבי שדרות לא יוכלו לשבת בשקט ובמנוחה, גם בצד השני לא יהיה שקט, וכולם יצטרכו להתחבא ולרוץ ממקום למקום ולא יישנו, ואיפה שצריך לחסל אותם, נחסל אותם, גם אם יהיו מתחת לאדמה.

יעקב אדרי: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הצעה לסדר-היום

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי להציג את הצעתו, הצעה לסדר-היום מס' 2974: מדיניות החיסולים וסכנת התלקחות אזורית.

מגלי והבה: הכוונה גם שתשמע את תשובת השר.

מגלי והבה: בבקשה.

אחמד טיבי: ראשית אני מודה לך, אדוני השר, שקיצרת ולכן התאפשר לי לעלות.

אחמד טיבי: הנושא קשור קשר הדוק עם הנושא הקודם שדיברת עליו, לכן יכולת לענות על שלוש ההצעות ביחד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שמדובר בהתלקחות בלתי רצויה, חמורה, שקוצרת ופוגעת בחיי אדם בשני הצדדים.

אחמד טיבי: אבל היא לא חדשה.

אחמד טיבי: מאז היציאה מרצועת-עזה המשיך צה"ל לחסום את הרצועה, את כל פתחיה.

אחמד טיבי: זה תקופה ארוכה הוא מטיל מצור, גם כלכלי, גם הומני, גם מצור של סחורות, גם של תרופות ובעיקר של כסף.

אחמד טיבי: אנשים מורעבים.

אחמד טיבי: אבל שלא יובן שאני מצדיק או אנחנו מצדיקים כהוא-זה פגיעה או הפצצה של אוכלוסייה אזרחית.

אחמד טיבי: תמיד התנגדתי לפגיעה והפצצה של אוכלוסייה אזרחית ברצועת-עזה, או בדרום-לבנון, כמו שנעשה באופן החמור ביותר, הבלתי-אנושי, הברוטלי ביותר במלחמה האחרונה, כאשר גירשו והפציצו והגלו כ-800,000 שיעים לבנונים – – –

יעקב אדרי: בצפון ישראל לא היה?

אחמד טיבי: התנגדנו גם אז, בזמן המלחמה, ואפילו הזכרנו שמות, לגבי טילים – אל תוך מדינת ישראל על אוכלוסייה אזרחית, גם בצפונה וגם בדרומה.

אחמד טיבי: זה לא פתרון, ויש גם פגיעה באוכלוסייה אזרחית.

אחמד טיבי: אבל אני כמובן אומר בריש גלי: אין סימטריה בין כובש לנכבש, לא פוליטית, לא מוסרית, לא חוקית, לא לפי החוק הבין-לאומי.

אחמד טיבי: אין סימטריה.

אחמד טיבי: אגב, כאשר חבר הכנסת "טילים" גבאי אומר שצריך להפסיק את החשמל, להפציץ, למחוק שכונות – זו לא הצעה חדשה שלא היתה קיימת, כאילו עד עכשיו לא הרסו שכונות.

אליהו גבאי: – – –

אחמד טיבי: אני אזכיר לך, יש לך זיכרון קצר.

אחמד טיבי: כאילו לא הפסיקו חשמל.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לך שמייד אחרי חטיפת החייל גלעד שליט הופצצה תחנת החשמל של עזה.

אחמד טיבי: אתה זוכר, אדוני, או שאתה לא זוכר?

אחמד טיבי: זה היה המעשה הברוטלי ביותר – להפציץ תחנת חשמל.

אליהו גבאי: לחטוף חייל זה בסדר – – –

אחמד טיבי: תראה מה קורה לישראלים.

אחמד טיבי: כאשר מישהו שולח טילים שאנחנו מתנגדים להם – איך תיאר אותם אחמד יוסף, היועץ של ראש הממשלה הנייה, זיקוקין די-נור, הוא אמר עליהם.

אחמד טיבי: אבל כאשר מישהו שולח טילים וזה מגיע לסביבה של תחנת הכוח באשקלון, אתה לא יכול לשבת מרוב זעם, מרוב תדהמה, מרוב ברוטליות.

אחמד טיבי: זה ברוטלי וזה ברוטלי.

אחמד טיבי: אי-אפשר שכאשר אתה מפציץ זה נחשב כהגנה עצמית.

אחמד טיבי: הפצצת אוכלוסייה אזרחית היא דבר לא רק אסור על-פי אמנות בין-לאומיות – זה דבר ברוטלי, לא הומני, ולכן הבושה צריכה לעלות גם על פניך וגם על פניו של השר אלי ישי, העולה החדש הזה שרוצה למחוק כפרים שלמים, ככה.

אחמד טיבי: וגם זה לא בא משום מקום, כי הוא בא ממסורת של מדינה שמחקה כפרים שלמים.

יואל חסון: מה דעתך – – –

אחמד טיבי: ישראל מחקה כפרים שלמים.

אחמד טיבי: מה, אתה לא זוכר ש-450 כפרים, כאן במדינת ישראל, נמחקו?

אליהו גבאי: בזכותם כפרים שלמים של ערבים – – –

אחמד טיבי: אתם קוראים בריש גלי למדינת ישראל לבצע פשעי מלחמה.

יואל חסון: מי זורק עלינו טילים כל יום?

אחמד טיבי: שמעת מה דעתי על הטילים.

יואל חסון: יש לך עמדה חשובה, למה אתה לא משפיע שם?

יואל חסון: אתה גורם נזק לפלסטינים.

אחמד טיבי: זו לא רק דעתי, אלא דעת כולנו.

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, שמענו אותך.

אחמד טיבי: גם אני אומר שהתוצאה בסופו של דבר היא פגיעה באינטרס הלאומי הפלסטיני.

אחמד טיבי: אבל אני מדבר על הנושא ההומני.

אחמד טיבי: בקלות כזאת מציע גבאי מפה, ישי משם, אלופים, אנשי צבא, למחוק כפרים, להפציץ תחנות חשמל, להפסיק מים – – –

אליהו גבאי: זו הצעה הומנית, להפסיק חשמל.

אחמד טיבי: זו הצעה הומנית?

יואל חסון: טילים זה יותר טוב?

אחמד טיבי: שמעת אותי אומר שזה יותר טוב?

יואל חסון: תן לנו הצעה איך לעצור את הטילים.

אחמד טיבי: אתה לועג להצעה של משא-ומתן, זו הבעיה.

אחמד טיבי: אתם מתייחסים אל משא-ומתן – – –

יואל חסון: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, יש לך אפשרות לבקש הצעה אחרת.

משה שרוני: כבוד היושב-ראש, ההצעה היא ללכת ל"חמאס" ולהסביר להם מה זה הומני.

אחמד טיבי: אגב הומניות, כשעליתי מהלשכה התקשר אלי בחור מטייבה, העיר שאני מתגורר בה.

אחמד טיבי: אמא שלו נשואה משנת 1973 בטייבה ואבא שלו נפטר לפני כמה שנים.

אחמד טיבי: מאז אין לה מעמד, אין לה ניירת.

אחמד טיבי: מדברים על הומניות.

אחמד טיבי: עם כל כך הומני.

אחמד טיבי: אתם יכולים למכור הומניות לכל העולם, אבל לא לנו.

אליהו גבאי: בוודאי.

אחמד טיבי: יש צדדים רבים להומניות.

אחמד טיבי: צד אחד זה להפציץ תחנות חשמל, הוא אומר שזה צעד הומני.

אחמד טיבי: אני מספר לך סיפור של החיים.

יואל חסון: החשמל שלנו.

אחמד טיבי: לאשה אין מעמד, הולכת לבית-חולים – צריכה לשלם כסף.

אחמד טיבי: בעלה נפטר עכשיו.

אחמד טיבי: אומרים לה: את לא קיימת.

אחמד טיבי: היא תושבת המדינה הזאת מ-1973.

אחמד טיבי: יש לה ילדים שיש להם תעודות זהות.

אחמד טיבי: זה גם מראה על הצד ההומני, לא רק כלפי מי שמדינת ישראל מתייחסת אליהם כאל אויבים דה-יורה, אלא מי שהיא מתייחסת אליהם כאל אויבים ממש, דה-פקטו, באופן עקיף, בתוך מדינת ישראל, אזרחים.

אחמד טיבי: אז זו היתה הערה על ההומניות שלכם, ההומניות הנשפכת.

אחמד טיבי: מרוב הומניות – אתם יודעים מה?

אחמד טיבי: צריכים להקים לכם אנדרטאות.

אליהו גבאי: – – –

אחמד טיבי: גבאי הומני?

אחמד טיבי: ישי הומני?

אחמד טיבי: בכל מקום, בכל חצר בכפר ערבי – להקים לכם אנדרטאות של הומניות.

יואל חסון: לצערי, אנחנו מקימים אנדרטאות לזכר האנשים שאתם הורגים.

אחמד טיבי: יש הבדל אחד בין חברי הכנסת הערבים לחבורת הפאשיסטים בבית הזה.

אחמד טיבי: ההבדל הוא שאנחנו באים בידיים נקיות.

אחמד טיבי: אנחנו מגנים ודוחים ומשתדלים למען פגיעה באזרחים באשר הם, גם ישראלים, גם יהודים וגם פלסטינים.

אחמד טיבי: אתם מעולם לא גיניתם פגיעה בילד פלסטיני, לא גיניתם.

אחמד טיבי: אתם רוקדים, קוראים לחיסולים, עוד חיסול, עוד חיסול, עוד אשה נפגעה עוד ילד – – –

יואל חסון: אתה רוצה כמה שיותר חיסולים.

יואל חסון: מי שתומך בטרור – – –

אחמד טיבי: אני רק אומר חיסולים, היא קופצת, הוא קופץ – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אני מבקש ממך, ומי כמוך נפגע כשמדברים על "אתם".

מגלי והבה: אתה לא יכול להכליל.

אחמד טיבי: אני הצבעתי על אנשים אנשים וקראתי לאנשים בשמם.

אחמד טיבי: אמרתי: הומני גבאי והומני ישי.

אחמד טיבי: אני יודע בדיוק מה אני אומר ולמי.

אחמד טיבי: כל מי שקופץ בכל פעם שאני אומר פאשיסט, אני מתכוון אליו.

אליהו גבאי: הומני מי שמתפוצץ באוטובוס?

אחמד טיבי: כל מי שמסתכל בראי בבוקר ואומר שלא עשינו מספיק בחיסולים, אני מתכוון אליו.

אליהו גבאי: הומני מי ששולח טילים על בתי-חולים.

יואל חסון: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אחמד טיבי: אני בהחלט מתכוון אליו.

יואל חסון: – – –

אחמד טיבי: רק במדינת ישראל של 2007 חבר כנסת אומר שפאשיסט זה כבוד.

אחמד טיבי: רק במדינת ישראל של 2007 חבר כנסת אומר שפאשיסט זה כבוד.

אחמד טיבי: אני בהחלט חושב שיש אנשים שמוציאים – – –

יואל חסון: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת חסון.

אחמד טיבי: תן לי להמשיך.

מגלי והבה: אני אתן לך.

מגלי והבה: ביקשתי, ואתה תיקנת את הדברים, אז בבקשה.

אחמד טיבי: יש כמה תופעות בבית הזה, אבל כאשר אני שומע שחבר כנסת אומר "פאשיסט זה כבוד", אני חושב שזה דבר חריג, זו כותרת, וזה מחזק את מה שאנחנו אומרים לגבי כמה חברי כנסת.

אחמד טיבי: לעתים אני חושש שאפילו אתם פוגעים בשמם הלא-טוב של פאשיסטים כאשר אתם מצטרפים אליהם.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: אז תחליט – – –

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי לענות על ההצעה.

מגלי והבה: לאחר מכן – הצעות אחרות.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי דיבר על סימטריה בתגובות ובהתנהלות.

יעקב אדרי: גם אני חיפשתי סימטריה בדברים שלך, ומה לעשות – לא מצאתי.

יעקב אדרי: לרגע חשבתי שמדברים פה בפרלמנט הפלסטיני או הסורי או הלבנוני.

יעקב אדרי: כך חשבתי לעצמי.

יעקב אדרי: אתה מגנה ואתה מוקיע ואתה משתמש בביטויים של "שלנו" ו"שלכם".

יעקב אדרי: אני כבר לא יודע איפה אתה נמצא.

יעקב אדרי: אני פשוט לא יודע איפה אתה נמצא.

יעקב אדרי: אתה יושב פה ומדבר – וזו זכותך המלאה, נבחרת כדת וכדין, זו מדינה דמוקרטית – עומד בכנסת ישראל ואומר "שלכם", "שלנו", ולרגע אני מתבלבל ומנסה לחשוב באיזה פרלמנט אתה מדבר.

אחמד טיבי: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, לא "פייר" מה שאתה עושה.

אחמד טיבי: נעשה לי עוול.

אחמד טיבי: אתה יודע שהוא מסלף את הדברים שלי.

אחמד טיבי: אני הצבעתי על חברי כנסת ספציפיים – – –

מגלי והבה: כך זה התפרש לפני שתיקנת את עצמך.

אליהו גבאי: הוא לא מרגיש שהוא שייך למדינת ישראל.

יעקב אדרי: אנחנו מדינה דמוקרטית וצריכים לשמוע הכול ולסבול הכול גם ביום שמלווים למנוחת עולמים אזרח פשוט שבא לשדרות.

יעקב אדרי: הוא לא חייל, הוא לא היה שם במסגרת צבאית אלא במסגרת אזרחית לחלוטין.

יעקב אדרי: בשבוע שעבר קברנו אזרחית שכל פשעה היה שהיא יצאה החוצה, חטפה טיל ונהרגה.

יעקב אדרי: מה לעשות, אנחנו לא רוצים את הפגיעות האלה, לא באזרחים שלהם ולא באזרחים שלנו.

יעקב אדרי: אתם יודעים את האמת, לכאורה אנחנו בהפסקת אש פורמלית.

יעקב אדרי: יש הפסקת אש, אבל לזה אפשר לקרוא הפסקת אש?

יעקב אדרי: כאשר מגיעים להסכמה עם ה"חמאס" וה"פתח", אז יש "הג'יהאד", שאומר שהוא לא בעסק.

יעקב אדרי: כאשר גם הוא בהסכמות, אז יש עוד ארגון ועוד ארגון ועוד ארגון.

יעקב אדרי: לצערי, בסופו של דבר כולם חבורה של טרוריסטים.

יעקב אדרי: אין מלה אחרת, כי אין מי ששולט שם.

יעקב אדרי: זו האמת הפשוטה.

יעקב אדרי: כל מי שמסכים, כל מי שמעלים עין, או כל מי שאומר "אנחנו לא בעסק הזה, אבל תמשיכו" – זה לא הולך.

יעקב אדרי: אני אומר את זה בלב כבד, ואני באמת רוצה שלום, מחפש שלום.

יעקב אדרי: גם בנאום הקודם שלי אמרתי שתמכתי בהתנתקות בלב שלם.

יעקב אדרי: זה לא היה קל.

יעקב אדרי: אתם, חברי הכנסת הערבים, יודעים כמה שלא היה קל לתמוך בעמדה הזאת.

יעקב אדרי: אבל גם אחרי שעזבנו עד המילימטר האחרון, הם המשיכו וממשיכים.

יעקב אדרי: בעניין הזה אין אפשרות אחרת.

יעקב אדרי: אמרתי בשבוע שעבר למישהו מהפרלמנט הגרמני: תחשבו לרגע שיורים על המבורג או על מינכן או על כל עיר אחרת.

יעקב אדרי: תחשבו שכל יום היו חוטפים שם "קסאמים".

יעקב אדרי: הירי הוא לעבר שטח ריבוני של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: לא מדובר בהתנחלות, שגם עליה אסור לירות כי יש שם אזרחים.

יעקב אדרי: יורים לעבר שטח מוכר.

יעקב אדרי: רבותי, יש מי שחושב שהסיכולים והחיסולים הם דבר שאנחנו כל כך רוצים בו?

יעקב אדרי: לא, אבל אין ברירה.

יעקב אדרי: אנחנו נמשיך בזה עד הסוף.

יעקב אדרי: לא במהרה תהיה הפסקת אש, לא כי ה"חמאס" מתחיל להיות לחוץ.

יעקב אדרי: אין דבר כזה.

יעקב אדרי: אני באופן אישי מתנגד לזה.

יעקב אדרי: עד שמאזן ההרתעה ישתנה וה"חמאס" ידע שאין יותר ירי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת טיבי בא וברח, אבל תראו מה קורה עם המעברים.

יעקב אדרי: תראו איזה אבסורד, מעבירים סחורות – היכן מנסים ארגוני הטרור, אותם מנוולים, לפגוע הכי הרבה?

יעקב אדרי: במעברים.

יעקב אדרי: מאוד מעניין, הרי משם מעבירים להם סחורה, אליהם, לתוך רצועת-עזה.

יעקב אדרי: ומי מנסה לפגוע פעם אחר פעם?

יעקב אדרי: ארגוני הטרור.

יעקב אדרי: איזה אבסורד זה, איפה השכל?

יעקב אדרי: עד היום אני לא מבין את זה, אבל אין שם מה להבין הרבה.

יעקב אדרי: לצערי הרב, צריך רק בכוח.

יעקב אדרי: כאשר יבינו טוב-טוב בצד השני שאנחנו לא נירתע והם יחטפו על כל טיל, אולי אז אפשר יהיה לשבת ולדבר.

יעקב אדרי: כרגע אין שום ברירה.

יעקב אדרי: אף אחד לא מחוסן.

יעקב אדרי: אני יודע שמצפים לנו עוד ימים קשים, אבל גם שם כולם ילכו מתחת לאדמה ולא מעל האדמה וכל מי שפוגע באזרחים ישלם.

יעקב אדרי: הממשלה החליטה – וראש הממשלה אמר את זה אתמול – שאין חסינות לאף אחד.

יעקב אדרי: נגמר הסיפור הזה.

יעקב אדרי: כל אחד ידע שדמו בראשו.

יעקב אדרי: אזרחי מדינת ישראל אינם הפקר.

יעקב אדרי: תושבי שדרות, שרוצים רק להתפרנס ולחזור הביתה, לא יהיו הפקר.

יעקב אדרי: לצערי הרב, לא קל לחסל את הבעיה הזאת.

יעקב אדרי: אני לא טוען שזה ייגמר מחר, זה ייקח זמן, אבל אנחנו נעשה דין וסדר עם אותה רשות פלסטינית שלא שולטת בעסק.

יעקב אדרי: אין לנו ברירה אלא לקחת את המושכות לידיים.

מגלי והבה: מה השר מציע?

יעקב אדרי: להסתפק בדברים שלי.

מגלי והבה: חברת הכנסת לימור לבנת איננה פה ולכן אני לא יכול לשאול אותה אם היא מסכימה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, אתה מסתפק בדברי השר או שאתה מציע להעביר לוועדה?

אליהו גבאי: אני רוצה לשמוע דברים דרסטיים.

יעקב אדרי: אתה רוצה דברים דרסטיים?

יעקב אדרי: אני אתן לך את רשימת החיסולים.

מגלי והבה: השאלה היא אם אתה מסתפק בדברי השר, אדוני.

אליהו גבאי: כן.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי איננו כאן.

מגלי והבה: אם כך, מסתפקים בדברי השר.

ואסל טאהא: אני מבקש הצעה אחרת.

מגלי והבה: אם מסתפקים בדברי השר אין הצבעה ואין הצעה אחרת.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/294).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 34), התשס"ז–2007, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר לביטחון הפנים אבי דיכטר להציג את הצעת החוק.

מגלי והבה: בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת היום בפני הכנסת מבקשת להרחיב באופן מוגבל חלק מסמכויותיהם של חלק מצומצם מסוהרי שירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: שני תיקונים: התיקון הראשון עניינו סעיף 95ו לפקודת בתי-הסוהר: על-פי החוק היום, על מנת לערוך באסיר חיפוש חיצוני ו/או בחינה חזותית של גוף עירום, נדרשת הסכמתו של האסיר.

אבי דיכטר: בהעדר הסכמה כאמור, החיפוש יתבצע רק באישור בכתב של קצין בשירות בתי-הסוהר, וזאת לאחר שנתן לאסיר הזדמנות לטעון את טענותיו בפניו.

אבי דיכטר: על-פי החוק, קצין שירות בתי-הסוהר המוסמך לאשר בדיקה כאמור הוא סוהר שדרגתו רב-כלאי ומעלה או קצין בדרגת כלאי ומעלה מהיחידה ללוחמה בסמים של שירות בתי-הסוהר, המכונה יחידת "דרור" – קצין אשר הוסמך לעניין זה על-ידי השר לביטחון פנים.

אבי דיכטר: מלבד יחידת "דרור", בשירות בתי-הסוהר קיימות שתי יחידות נוספות, אשר עבודתן השוטפת מחייבת אותן לבצע חיפוש בגוף עירום, בהסכמה או שלא בהסכמה.

אבי דיכטר: האחת היא יחידת ההתערבות והליווי המרכזית, הנקראת יחידת "נחשון", אשר בין תפקידיה ליווי אסירים באבטחה בין בתי-הסוהר השונים, בתי-המשפט ובתי-המעצר המשטרתיים, אבטחת אסירים בעת בדיקות ואשפוז בבתי-חולים, טיפול במהומות ובהפרות סדר בבתי-הסוהר, ביצוע חיפושים לאיתור סמים, אמצעי לחימה וחומרי נפץ אחרים, אבטחת אנשי סגל מאוימים ובני משפחותיהם, אבטחת אירועים, פינוי בתי-סוהר בעת חירום, ביקורי-בית באבטחה ועוד.

אבי דיכטר: היחידה השנייה היא היחידה המיוחדת להשתלטות על אסירים, הנקראת יחידת "מצדה".

אבי דיכטר: בין תפקידיה של יחידת "מצדה" מתן תגובה מהירה בעתות חירום, טיפול במהומות ובהפרות סדר בבתי-הסוהר, אבטחת אנשי סגל מאוימים ובני משפחותיהם ועוד.

אבי דיכטר: לאור משימותיהם החשובות והנרחבות לשמירה על הסדר ועל ביטחון הציבור ובשל צורת עבודתם הצוותית של סוהרי יחידות אלה – בכל צוות מספר מצומצם של סוהרים, ובראשם עומד בדרך כלל קצין בדרגת כלאי בלבד, יש קושי לקבל אישור של קצין בדרגת רב-כלאי ומעלה לביצוע חיפוש בהעדר הסכמה במסגרת עבודתם השוטפת של אנשי היחידה.

אבי דיכטר: לכן, סוהרי היחידות האמורות נדרשים לא אחת לפנות לקצינים בדרגת רב-כלאי מיחידות אחרות, שאף הם פעמים רבות אינם זמינים לסייע להם.

אבי דיכטר: קושי זה מתעצם שכן חלק נכבד מהמשימות שלהן נדרשים הלוחמים והקצינים של היחידות האמורות אינו מתבצע בתחומי בית-הסוהר בלבד, ולעתים קרובות לא נוכחים במקום המשימה קצינים אחרים מלבד אנשי היחידות עצמן.

אבי דיכטר: על כן מתבקש לתקן את ההגדרה של "קצין שירות בתי-הסוהר" שבסעיף 95א לפקודה ולהרחיבה כך שבדומה לסמכות הקיימת כיום לקצינים מדרגת כלאי ומעלה ביחידת "דרור" לאשר חיפוש בגוף עירום של אסיר או עציר בלא הסכמתם, יהיה רשאי השר לביטחון פנים להסמיך למטרה זו גם קצינים מדרגת כלאי ומעלה מהיחידות "נחשון" ו"מצדה", אשר עברו לשם כך הכשרה מתאימה.

אבי דיכטר: זה התיקון הראשון.

אבי דיכטר: התיקון השני נוגע לסעיף 95ב לפקודת בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: על-פי החוק כיום, סמכויות המסורות לשוטר לפי סעיפים 23 ו-67 לחוק סדר הדין הפלילי, לעניין עיכוב ומעצר בלא צו, יהיו נתונות גם לסוהר בעת מילוי תפקידו ולצורך מילוי תפקידו.

אבי דיכטר: עם זאת, סמכויות אלה לצורך אבטחתם של עובדי שירות בתי-הסוהר ובני משפחותיהם מחוץ לתחומי בית-הסוהר יהיו נתונות רק לסוהרי יחידת האבטחה והמבצעים של שירות בתי-הסוהר, אשר הוסמכו לעניין זה בידי השר לביטחון פנים.

אבי דיכטר: מתבקש להרחיב את האפשרות לעשות שימוש בסמכויות כאמור לצורך אבטחתם של עובדי שירות בתי-הסוהר ובני משפחותיהם מחוץ לתחומי בתי-הסוהר גם לסוהרי יחידת "מצדה", אשר חולקת את משימת האבטחה האמורה עם סוהרי יחידת "נחשון".

אבי דיכטר: נוסף על כך, מאחר ששמה של יחידת האבטחה והמבצעים שונה ל"יחידת ההתערבות והליווי המרכזית", המכונה יחידת "נחשון", מתבקש לשנות את הסעיף בהתאם.

אבי דיכטר: אשר על כן, אודה על אישור הצעת החוק בקריאה ראשונה והעברתה לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבי דיכטר: עד כאן, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, יש פה רשימת דוברים.

מגלי והבה: לאלה שלא רשומים אתן את הצ'אנס לבוא להירשם.

מגלי והבה: חברי הכנסת זבולון אורלב, מאיר פרוש, אברהם רביץ, יעקב מרגי ומשה גפני – אינם נוכחים.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב אכן כאן.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר היא חיונית ביותר.

נסים זאב: הצעת החוק היא לא פשוטה.

נסים זאב: יש כאן דילמה קשה בין זכויות אדם לבין חשד נגד עצור שנושא סמים על גופו, ואותם סמים מונחים בדרך כלל במקומות אינטימיים ביותר.

נסים זאב: אנחנו יודעים מה ההתמודדות, כמה היא קשה.

נסים זאב: שמענו בסיורים, כאשר סיירנו בבתי-סוהר, שנערים וצעירים שמעולם לא ידעו מה זה שימוש בסמים, נהיו סופר-משתמשים, ואת השימוש הראשון שלהם התחילו דווקא באותם מקומות, כשבאו לרצות עונש בגלל גנבות או דברים אחרים.

נסים זאב: זאת אומרת, הבעיה כאן היא קשה ביותר.

נסים זאב: בתי-הסוהר הפכו להיות אולי המקום מספר אחת של סחר בסמים, מתחת לאפם של אותם סוהרים, שבעצם ידיהם לא יכולות להושיט עזרה ולשמור על אותם צעירים.

נסים זאב: נכון שיש היום מחלקה נקייה יותר ויש אגפים נקיים יותר, אבל קשה מאוד להשתלט, ואנחנו מכירים את העניין מסיורים רבים.

מגלי והבה: אתה יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

נסים זאב: אני יושב-ראש הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אין שליטה על העניין הזה.

נסים זאב: המצב קשה ביותר.

נסים זאב: נכון שעד היום היתה צריכה להיות הסכמה של העצור, היתה לו אפשרות לטעון את טענותיו, והסרבול הזה, כשמדובר בחשוד שנראה לאותו סוהר, לאותו קצין – אומנם, כפי שאמר השר, הוא לא בדרגה של רב-כלאי, אבל הוא מוסמך, הוא אדם שנמצא בשטח, מכיר את השטח, מכיר את העצורים שם, וכשיש חשד, והחשד הוא סביר ביותר.

נסים זאב: צריך לאפשר במהירות האפשרית לבדוק אם יש סמים או אין.

נסים זאב: אגב, הבעיה הזאת קיימת גם במעברים של גבול לבנון.

נסים זאב: כמה פעמים התרענו על כך שיש סמכות לבדוק רק אם יש העברת אמל"ח, ואותם שוטרים שנמצאים בגבול לא מוסמכים לבדוק אם יש מעבר של סמים – – –

מגלי והבה: אתה מתכוון למעברי הגבול הבין-לאומיים, כמו ראג'ר.

נסים זאב: בוודאי.

נסים זאב: המעבר הזה, למשל, משמש למעשה מעבר של סמים, אף-על-פי שיש בדיקות.

נסים זאב: הבדיקות נעשות רק לגבי העברת אמל"ח ולא מעבר לכך.

נסים זאב: אנחנו רואים את התוצאות בשטח, שכן יש העברה של סמים.

נסים זאב: אותו הדבר – בבתי-סוהר היום.

נסים זאב: יש שימוש רב, יש מכר, יש סחר, ואני חושב שצריכים לתת את כל הכלים.

מגלי והבה: צריך לתת לשר הזדמנות לענות.

מגלי והבה: אתה מטיח פה האשמות, אדוני.

נסים זאב: אלה לא האשמות.

נסים זאב: יש סחר סמוי, יש עישון סמוי, ועושים את זה, והכול בצנעה, מה לעשות.

נסים זאב: אין הברכה מצויה אלא בדבר הסמוי מן העין, אבל במקרה זה זאת לא ברכה, זאת הקללה הכי קשה והנגע הכי קשה שיש היום במדינת ישראל, וצריכים להתגבר עליו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני קורא את הצעת החוק הזאת בחשש, ואני אומר לכם גם מדוע.

דב חנין: בסך הכול, אני ער לכך שלפעמים אין מנוס אלא צריך לבצע חיפוש גופני על אסירים.

דב חנין: אבל נדמה לי שהמנגנון שקיים היום בחוק מייצר איזון מספיק נכון.

דב חנין: הרי גם היום החוק מאפשר לבצע חיפוש גופני על גופו של אסיר עירום, אלא שהיום החוק מתנה את הקיום של החיפוש הזה כאשר האסיר איננו מסכים לכך באישורו של קצין בדרגת רב-כלאי, או אם מדובר ביחידה המשטרתית הלוחמת בסמים, יחידת שב"ס שלוחמת בסמים, יחידת "דרור" – מספיק לצורך העניין הזה אישור של קצין בדרגת כלאי.

דב חנין: לפי הצעת החוק הזאת, יספיק אישור של קצין בדרגת כלאי גם בשתי יחידות משטרתיות או שב"סיות אחרות: יחידת ההתערבות והליווי המרכזית – יחידת "נחשון", והיחידה המיוחדת להשתלטות על אסירים – יחידת "מצדה".

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושש ממצב שבו אנחנו נאפשר אינפלציה בחיפושים גופניים על גופם של אסירים.

דב חנין: גם אסירים הם אזרחים, וגם לאסירים יש זכויות, וגם במקרה של אסירים חשוב שנקפיד שמי שמאשר את החיפוש על גופם הוא אדם בעל סמכות מספקת, ניסיון מספיק, ותק מספיק, שאנחנו לפחות מקווים שידע לשקול נכונה את כל מערכות השיקולים הרלוונטיות.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהחוק הקיים הוא חוק מספיק ומספק, ולא הייתי מציע לנו להרחיב, כפי שמוצע לנו בהצעת החוק, את האפשרויות לבצע חיפושים גופניים על אסירים.

דב חנין: אבל, אדוני היושב-ראש, שעה שאני אומר את הדברים האלה לכם, וגם לעצמי, אני אומר גם לעצמי שאנחנו כבר מזמן עברנו גם את התחנה הזאת והרחקנו לכת הרבה הרבה מעבר לזה.

דב חנין: הכנסת הקודמת אפשרה בחוק שהיא חוקקה סמכויות שיטור מהסוג הזה של חיפוש על גופם של אסירים לא לאנשי משטרה, אלא לאנשי גופים פרטיים.

דב חנין: במסגרת חוק הפרטת בתי-הסוהר, קודמינו בכנסת אפשרו העברה של כוחות שיטור לידי גורמים שהם גורמים פרטיים.

דב חנין: אז לכאורה, הצעת החוק שמובאת בפנינו היום היא מתונה ביחס למצב הממשי שייווצר ככל שההפרטה הזאת של בתי-הסוהר תימשך.

דב חנין: אני אומר את הדברים כיוון שאני חושב שהצעת החוק הזאת והדיון בה צריכים להיות הזדמנות לשיקול נוסף, לחשיבה מחודשת בסוגיה הזאת של הפרטת בתי-הסוהר.

דב חנין: המיוחד בהפרטת בתי-הסוהר הוא, שבהפרטה הזאת אנחנו מעבירים לידי גורמים פרטיים, לידי זכיינים פרטיים, כוחות שבהגדרה הקלאסית של תפקידיה של המדינה נמצאים בגרעין הסמכויות והכוחות שהמדינה אמורה להפעיל.

דב חנין: כוחות שיטור, כוחות אכיפה, כוחות של חיפוש במקרה הזה, אלה הדברים שמאפיינים את השימוש בכוח שראוי שהמונופולין עליו יהיה בידי המדינה עצמה.

דב חנין: זו הגדרתו של ובר למדינה – הגוף שבידיו המונופולין על השימוש בכוח.

דב חנין: מבחינה זו אני חושב שהגיע הזמן שכאשר אנחנו דנים בחוק הזה, אנחנו נראה את המפה בצורה רחבה, ונראה את כל סמכויות האכיפה השונות שנמצאות ומותרות וקיימות היום בידי אנשים שונים ביחס לאסירים, ואני חושב שהמסקנה המתבקשת מהבחינה הרחבה הזאת היא שאנחנו צריכים לחזור למסגרת מאוד מצומצמת ודווקנית של מי האנשים שלהם מותר להפעיל כוח, לרבות חיפוש גופני, על אסירים.

דב חנין: האנשים האלה צריכים להיות ראשית – וזה התנאי העקרוני והבסיסי – אנשי המדינה עצמה; זאת אומרת, שוטרים במדים ואנשי המדינה עצמה, ובאישורם של קצינים בדרגות מספיק בכירות.

דב חנין: אני ער לבעיה שתוארה בדברי ההסבר של הצעת החוק הזאת, שאומרת שהמצב הקיים היום גורם לכך שאנשים, למשל מיחידת "מצדה" או מיחידת "נחשון", שצריכים לבצע חיפוש ואין אצלם ביחידה באותו זמן קצין בדרגה מספקת, פונים לקצינים בדרגה מספקת מיחידות אחרות כדי שייתנו את האישור.

דב חנין: זה כמובן מצב לא רצוי, מצב שהופך בעצם את כל הרעיון של האישור הפרטני של החיפוש באסירים לסוג של פיקציה.

דב חנין: אני מניח שבהצבעה היום הצעת החוק הזאת תעבור, ואני חושב שבדיון לקראת הקריאה השנייה והשלישית יהיה מקום לשקול פתרונות שונים מהפתרון שמוצע כאן בחוק, כדי להבטיח באמת את האיזון הראוי בין זכויות האדם, לרבות זכויות האסירים, לבין הצרכים שקיימים לעתים לחפש גם על האסירים וגם על גופם.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אדוני השר, גם חבר הכנסת ראובן ריבלין ביקש את זכות הדיבור, ואז תענה לכולם.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, אנחנו חשבנו שאתה אחרון הדוברים.

ראובן ריבלין: אם הייתי יודע שנסים זאב כבר דיבר, אולי הייתי מוותר.

ראובן ריבלין: רבותי השרים, אדוני השר לביטחון הפנים, חברותי וחברי הכנסת, הצעת החוק היא מאוד בעייתית.

ראובן ריבלין: היא בעייתית אם אנחנו נפעל על-פיה, והיא בעייתית אם היא לא תהיה קיימת.

ראובן ריבלין: צריך למצוא את האיזון המתאים והעדין בין שני מצבי הכורח שאנחנו נתקלים בהם.

ראובן ריבלין: המלחמה בסמים היא מלחמה, ולא בכדי עוד ראש הממשלה שמיר קרא לה מלחמה ולא מאבק.

ראובן ריבלין: זו מלחמה לכל דבר.

ראובן ריבלין: אבל עם זאת, פעמים, כאשר אנחנו נותנים בידי אלה המופקדים על שלום הציבור ועל שמירת כל אחד ואחד מאתנו סמכויות יתר כלשהן, אנחנו מוצאים את עצמנו במצב שבו עושים שימוש לרעה באותן סמכויות.

ראובן ריבלין: אם באמת היום המערכת חושבת – והרי למערכת נכנסת גם מערכת פרטית שתטפל בעניין – שיש צורך לתת בידי המשטרה או בידי שומרי החוק כולם, ובידי שלטון החוק, את כל האמצעים כדי לאפשר על אתר למצוא כאשר יש חשד סביר למצוא איזה דבר שהוא בבחינת מפגע ציבורי, אנחנו צריכים לתת להם את הכלים לכך.

ראובן ריבלין: השאלה היא, האם באמת היום המצב הוא כזה שאנחנו נתקלים באירועים שהמצב המשפטי שהיה קיים עד היום לא נותן עליהם מענה ופתרון.

ראובן ריבלין: אני אצביע בקריאה ראשונה בעד החוק, משום שאני חושב שחייבים לבוא ולעבד אותו, ולראות את כל האלטרנטיבות כמצוות אנשים מלומדה בתוך הוועדה עצמה, כי מעל במת הכנסת קשה פעמים רבות למצות בשלוש דקות את כל אותן הערות שיש לנו.

מגלי והבה: האם אתה רוצה עוד?

ראובן ריבלין: לא, אני לא רוצה לנצל את טוב לבו של היושב-ראש מעבר למותר.

ראובן ריבלין: אבל סך הכול באמת הייתי מחכה אפילו היום לקראת קריאה ראשונה ולפני שאצביע, לשמוע במענה השר את התשובות, מדוע הממשלה מבקשת, על-פי המלצת המשרד לביטחון פנים, לאפשר בידי כל מי שהוא קצין בדרגת כלאי ומעלה לקבל את הסמכויות שלא היו נתונות לו עד היום, ומהם התנאים שמחייבים את הממשלה היום לבוא ולבקש מהכנסת את האמצעים האלה במסגרת תיקון לאותה פקודה שהיא עומדת לאשר כאן בעוד דקות מספר.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

מגלי והבה: אני מזמין את השר אבי דיכטר, השר לביטחון פנים, להשיב לחברי הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, צר לי שהשתרבב כאן נושא הפרטת בית-הסוהר כפיילוט אל נושא של החיפוש בעירום.

אבי דיכטר: אין קשר בין הדברים, בוודאי לא בשלב הזה.

אבי דיכטר: אנחנו לא נמצאים בפני השלב הזה, הפיילוט לא אמור לעסוק בסוגיה הזו, ואני מניח שלאחר שהפיילוט יצא לדרך וייבחן, ואני מקווה שיעבור בהצלחה לשלב הבא – לבתי-סוהר כבדים יותר – נצטרך לעשות דיונים נפרדים.

אבי דיכטר: לעצם העניין, בצדק אמר חבר הכנסת נסים זאב: בתי-הסוהר הם מקום מועד לניסיונות להחדרת סמים, וחובתה של המדינה להבטיח שייעשה הכול כדי למנוע החדרת סמים לתוך בתי-הכלא, כדי למנוע שימוש בסמים בתוך בתי-הכלא, והרי בתי-הכלא נמצאים בשליטה מלאה של המדינה.

אבי דיכטר: כדי לפשט את ההצעה – והפורום פה, אני מניח, מכיר טוב יותר את הדרגות בצה"ל מאשר את הדרגות בשירות בתי-הסוהר – אז אולי הבהרה קטנה, חבר הכנסת ריבלין, ואני מקווה שהדברים יהיו בהירים.

ראובן ריבלין: אני קורא, אדוני השר, ששר המשפטים אומר שיש מצב שאפילו לא מעמידים לדין.

ראובן ריבלין: זה דבר שמעורר חלחלה בלבנו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת הוותיק רן כהן – – – כשאני שומע דבר כזה ואני אומר שצריך לתת למשטרה עוד סמכויות, זה דבר – – – זאת לא מטאפורה.

אבי דיכטר: האמירה של שר המשפטים מהיום, ככל שאני מכיר אותה, נאמרה בבדיחות הדעת, לא כלפי המשטרה, כלפי גורם אחר ממשרד המשפטים עצמו.

אבי דיכטר: נחזור לענייננו, ברשותך.

אבי דיכטר: מטרת התיקון היא להגיע למצב של יישור קו פנימי בשירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: המחוקק נתן בידי רב-כלאי ומעלה את הסמכות לחיפוש בעירום, ונתן את הסמכות הזאת בידיו של כלאי מהיחידה המיוחדת "דרור".

אבי דיכטר: יש בשירות בתי-הסוהר שלוש יחידות מיוחדות.

אבי דיכטר: בהקבלה לצה"ל, שוו בנפשכם שסיירת צנחנים, סיירת "אגוז" וסיירת מטכ"ל, שלוש הסיירות האלה, היו נדרשות לסמכות מסוימת, ובגין מתן רשות לסרן – שזה המקביל לדרגת כלאי – בסיירת אחת, לא היו נותנים את אותה סמכות לשתי הסיירות האחרות, שלושתן יחידות מיוחדות בצה"ל.

אבי דיכטר: זו תמונת המצב בשירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: "דרור", "נחשון" ו"מצדה", אלה שלוש הסיירות של שירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: התיקון כאן, בהפשטה, אומר שיש לתת את ההקבלה לכלאי בכל אחת משלוש היחידות האלה; ב"דרור", ששם זה כבר קיים, וב"מצדה" וב"נחשון" בהקבלה.

אבי דיכטר: שיטת העבודה הצוותית שם היא שיטה שבראשה עומד כלאי, ולכן נדרשת ההשוואה.

אבי דיכטר: אני יודע שההסבר הקודם שלי היה ארוך, כדי לשים את זה בקונטקסט הכללי, אבל בסופו של דבר מה שניתן על-ידי המחוקק לכלאי ב"דרור" מתבקש להינתן גם לכלאי ב"נחשון" וגם לכלאי ב"מצדה", ובא לציון גואל.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון פנים.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 34), התשס"ז–2007, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 11, נמנעים – 2.

מגלי והבה: אני לא משנה את התוצאה, אבל אני מוסיף את חבר הכנסת מרגי, חברת הכנסת לנדבר וחבר הכנסת שרוני.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 34), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/149).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מגלי והבה: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2) (התקנת דוד שמש), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת רן כהן – קריאה ראשונה.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להעלות את הצעת החוק שיזמתי לתיקון חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק חברתי מן המעלה הראשונה.

רן כהן: כזכור, את חוק הגנת הדייר בדיור הציבורי יזמה חברת הכנסת לשעבר תמר גוז'נסקי.

רן כהן: היא באה להבטיח את התנאים המינימליים, הבסיסיים, שלהם זכאית משפחה בדירה שלה בדיור הציבורי – תנאי הדירה, הכללים שלה, העבודה שלה, הצנרת, הביוב, הקירות, החסות מגשם, מקור, מחום וכן הלאה.

רן כהן: למעשה, תקינותה של הדירה.

רן כהן: שר הבינוי והשיכון ממונה בחוק לקבוע את הכללים לתקינות של הדירה.

רן כהן: בין היתר הוא קבע, בצדק, שהחברה המשכנת חייבת להתקין בדירה דוד חימום, דוד חשמלי או דוד שמש.

רן כהן: מה שעשו כמעט כל חברות הדיור הציבורי בהיסטוריה של מדינת ישראל הוא שהן התקינו דוד חשמלי; זה גם יותר זול וגם העלות היא על הדייר ולא על החברה.

רן כהן: למעשה התעוררנו, גם אני וגם עמותת "ידיד", לעובדה שהנתון הזה, קיומו של דוד חשמלי בדירות הדיור הציבורי, יוצר עלות מאוד מאוד גבוהה לדיירים, כיוון שלכל חימום של מים הם צריכים להפעיל דוד חשמלי ולשלם מאות שקלים בחודש בעבור החשמל.

רן כהן: זה יצר שתי תופעות מקבילות: מצד אחד עלות מאוד גבוהה – וזה גוזל ממזון, מבריאות, מתרופות, מחינוך.

רן כהן: וגם הרבה מאוד משפחות, שנדרשות לשלם 700-600-500 שקלים בחודש, לא עומדות בכך, ומחודש לחודש החוב לחברת החשמל הולך וגדל, ולכן יש אחוז עצום של ניתוקי חשמל בדירות הללו.

רן כהן: ממילא האנשים האלה הם מהשכבות הכי חלשות במדינה, והם ממילא חיים ברמת חיים מאוד ירודה, אז גם שלא יהיו להם מים חמים, לא להתרחץ, לא לרחוץ כלים, לא לטפל בילדים שלהם, בתינוקות, בנכדים – זה דבר שהוא בלתי סביר.

רן כהן: חשבנו על העניין וחשבנו להציע לכנסת לחוקק חוק שמחייב את חברות הדיור הציבורי להתקין דוד שמש.

רן כהן: יש לנו מדינה עם שפע שמש.

רן כהן: זה דבר שהוא לא יקר מאוד, הוא יקר יותר מאשר דוד חשמל, אבל בכל זאת, לא בשמים, נדמה לי 2,000 שקל.

רן כהן: אמרנו, חברות הדיור הציבורי גובות את השכר מהאנשים הללו, יש גם הכנסות ממכירת דירות – יואילו חברות הדיור הציבורי להתקין דודי שמש.

מגלי והבה: חבר הכנסת רן כהן, אני מוקיר את פועלך בנושא הדיור הציבורי.

מגלי והבה: אני לא מבין, הצעות שבאות לחסוך לאזרח ולהקל עליו, עדיין צריך לשכנע ולחוקק חוקים בנושא הזה.

רן כהן: אתה צודק.

רן כהן: זה מה שהיה כאן.

סופה לנדבר: אתה צודק, אבל כאן החיים מכתיבים.

רן כהן: היושב-ראש קלע בול לעניין.

רן כהן: מה נוצר?

רן כהן: ברגע שהגשנו את זה, בא האוצר ואמר: עולה 100 מיליון שקלים להתקין דודי שמש.

רן כהן: דרך אגב, הגזמה גדולה בעיני, אבל נעזוב את זה, אמר – אמר.

רן כהן: לא נבהלתי גם מ-100 מיליון.

רן כהן: אני שומע עכשיו, למשל, שהאוצר רוצה להוריד את המיסוי על רכב, למה?

רן כהן: כי יש עודף הכנסות.

רן כהן: אז מה ההיגיון, יש כאן מצוקה פשוטה – אבל אני לא רוצה להתנגש עם הממשלה יותר מדי פעמים, אף שלפעמים אני עושה את זה בעונג.

רן כהן: כאשר העליתי את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית היתה התרוצצות במליאה, שר הבינוי והשיכון, שהיה אמור לייצג את התנגדות הממשלה, רץ באמצע הצעת החוק אל שר האוצר אברהם הירשזון והגיע אתו להסכמה, שאם יציעו לי שהחוק יוגשם בהוצאה של עד 5 מיליוני שקלים בשנה, האוצר יסכים.

רן כהן: הציעו לי וקיבלתי, כי איך אומרים, ציפור אחת ביד – יותר טוב מעשר על העץ.

רן כהן: הם גם כנראה ידעו שהמליאה תאשר את הצעת החוק.

רן כהן: ולכן, בזכות העובדה שהמליאה רגישה חברתית הצלחנו להגיע למצב שבו הצעת החוק עברה בקריאה טרומית בהסכמת הממשלה.

רן כהן: לכן גם ועדת הכלכלה של הכנסת החליטה כפי שהחליטה, כפי שמונח בפניכם, להציג את ההצעה לקריאה ראשונה.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לתת מעט נחת, לא הרבה; אבל מעט נחת שווה המון.

רן כהן: כי משפחה שניתקו לה את החשמל ועכשיו יתקינו לה דוד שמש, תוכל להחזיר באופן פרוס – ואני עוזר להם מדי פעם – את החוב שלה, אבל לזכות בדוד שמש, במים חמים, בקצת יותר נחת בביתה.

רן כהן: משפחה שתשלם עכשיו פחות עבור חשמל, יתפנו לה כמה מאות שקלים לאוכל, לתרופות, לטיפול בילדים, לחינוך, להשכלה.

רן כהן: רבותי, תאמינו לי, יש משפחות שבשבילן כמה מאות שקלים זה המון.

רן כהן: זה לא מעט.

רן כהן: לכן אני ממליץ, אדוני היושב-ראש, שהמליאה תאשר את החוק בקריאה ראשונה, נחזיר אותו לוועדת הכלכלה, ואני מבטיח לכם שבמהירות גדולה נחזיר אותו למליאה לקריאה שנייה ושלישית, בהוצאה הזאת של עד 5 מיליוני שקלים בשנה.

רן כהן: אני מדגיש את המלה עד – שלא יגידו שזה 5 מיליונים וזה דורש 50 מצביעים.

רן כהן: עד 5 מיליוני שקלים בשנה, ובהסכמת ממשלה, אין צורך ביותר מרוב רגיל במליאת הכנסת.

רן כהן: אני בטוח – לנוכח הפנים של חברי הכנסת שאני רואה כאן – שהחוק יעבור ברוב קולות, אם לא פה-אחד.

רן כהן: אני מאוד מודה לכם על הסיוע בעניין הזה.

רן כהן: אדוני, תודה רבה לך.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון על-פי הרשימה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זבולון אורלב – איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

מגלי והבה: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אחרון – חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: בבקשה.

רן כהן: ואחרי חבר הכנסת נסים זאב נצביע.

מגלי והבה: ודאי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את יוזם החקיקה, חבר הכנסת רן כהן.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד – עד כמה שזה נראה מוזר – למה אנחנו המחוקקים צריכים להגיש את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אבל מתברר שכן.

סופה לנדבר: טוב שהגעת לחקיקה הזאת.

סופה לנדבר: ודאי שאתמוך בחוק הזה, אני מניחה שגם חברי הכנסת יתמכו בחקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אני רוצה לספר סיפור מהחיים.

סופה לנדבר: הוזמנתי לחנוכת בית בדיור המוגן.

סופה לנדבר: שמחה של 300 משפחות, ובעצם היה שם עצוב.

סופה לנדבר: שאלתי אותם למה הם עצובים.

סופה לנדבר: הם הגישו לי מכתב חתום בידי 300 משפחות, שבבניין הזה – אחר כך התברר שגם בבניינים אחרים בדיור המוגן – חוסכים בכך שאין דודי שמש.

סופה לנדבר: בכל דירה יש דוד חשמלי.

סופה לנדבר: מוזר שאנשים מבוגרים צריכים לבקש אישורים.

סופה לנדבר: כל הדברים המוזרים קורים תחת הגג המשותף הזה.

סופה לנדבר: אני רוצה לציין, שאחרי שביקרתי שם הגעתי למסקנה – אני גם הגשתי הצעת חוק, עם חבר הכנסת אמנון כהן, עם יושב-ראש ועדת הכלכלה וחברי כנסת נוספים – שצריך להיות שם חשמל חינם או מוזל.

סופה לנדבר: למה?

סופה לנדבר: מפני שהאנשים המבוגרים שחיים רק על קצבת זיקנה חייבים לחסוך.

סופה לנדבר: יעידו על כך חברי הכנסת מסיעת הגמלאים, שאנשים שחיים רק על קצבת זיקנה, לצערנו, צריכים לחסוך בכל דבר אלמנטרי.

סופה לנדבר: ודוד שמש ודוד חשמל – זה הוצאות שונות.

סופה לנדבר: מובן שבאקלים שלנו, עם כל כך הרבה שמש ואנרגיה של שמש, אנחנו חייבים לתת לאנשים את הפתרון האלמנטרי הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהאנשים האלה הם לא קמצנים, ולא אנשים שרגילים לחסוך, אבל מה אפשר לעשות – הם הגיעו לזיקנה, והפנסיה במדינת ישראל היא לא פנסיה של המדינה, ובגלל זה המון אנשים חיים על גרושים ובאופן פרדוקסלי צריכים לחסוך בכל דבר.

סופה לנדבר: לעתים קרובות הם צריכים לקנות – מה אפשר לעשות, הקשיש צריך גם לפנק את הנכדים שלו, צריך לקנות דבר אלמנטרי, ולעתים הוא גם רוצה ללכת לפילהרמונית, ללכת לתיאטרון וכו' וכו'.

סופה לנדבר: בגלל זה אני חושבת שהחקיקה הזאת היא חקיקה נכונה, היא במקום, היא חקיקה חברתית, היא חקיקה למען הזכויות של כל אזרח שגר בדיור הציבורי.

סופה לנדבר: חבר הכנסת רן כהן, אני רוצה לברך אותך ולומר שהחוק הזה ראוי – אנחנו צריכים את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: יותר מאשר אנחנו, מי שבעצם זקוק הוא מי שגר בדיור מוגן ומי שגר בדיור ציבורי, במקום שאין דודי שמש ויש דודי חשמל.

סופה לנדבר: אני חושבת שהדבר ראוי ונעביר אותו.

סופה לנדבר: אני מאמינה שכולנו נצביע עבור החוק הזה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אחר כך נעבור להצבעה, חבר הכנסת כהן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בברכה לחבר הכנסת רן כהן, יוזם הצעת החוק הזאת, שעושה בהצעת החוק הזאת שני דברים טובים.

דב חנין: דבר ראשון, הוא ממשיך את מלחמתו ואת מאבקו למען דיירי הדיור הציבורי, הוא עושה זאת שנים רבות, עשר שנים, ואנו גאים בכך, והדבר השני, הוא מכניס את הצד הסביבתי – שהוא גם חברתי וכלכלי, אבל הוא גם סביבתי – של דודי שמש וחיסכון באנרגיה, ומחבר פה חיבור ראוי ונכון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שכל חברי הבית יתאחדו בתמיכה בהצעת החוק הזו, שהיא מאוד הגיונית.

דב חנין: כשקוראים אותה מתפלאים רק למה היא לא היתה קודם, כי היא כל כך מתבקשת מאליה, כל כך הגיונית ונכונה – גם מבחינה סביבתית, גם מבחינה חברתית וגם מבחינה כלכלית.

דב חנין: היא גורמת לחיסכון, בסופו של דבר, ולתועלת כללית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ביקשתי לעלות לדוכן ולדבר מעבר לדברי השבח האלה – וכמובן, אתמוך בחוק – כדי לומר לכולנו ששנים רבות מדי אנו מתהדרים בזה שיש לנו דודי שמש ואומרים לעצמנו שאנו מתקדמים מבחינת חיסכון באנרגיה ומבחינת פתרונות מודרניים של אנרגיה מתחדשת ואנרגיה חלופית, ואין ספק שישראל היתה בעמדה קדמית בעולם.

דב חנין: דודי השמש זה פתרון שאצלנו זכה להרבה מאוד פופולריות ופריסה, פתרון מתקדם וראוי, פתרון של חיסכון באנרגיה.

דב חנין: אך מאז שקידמנו את דודי השמש אנו כנראה נחים על זרי הדפנה כבר הרבה שנים, ואין התקדמות אמיתית בנושא אנרגיה מתחדשת, אנרגיה חלופית בישראל.

דב חנין: אין התקדמות אמיתית בנושא של אנרגיית שמש.

דב חנין: אין התקדמות אמיתית גם כאשר ישראל היא מדינה כל כך רוויית שמש.

דב חנין: את משק האנרגיה שלנו אנו משתיתים בעיקר על פחם, אבל גם קצת על גז, ושמש – זה בשוליים.

דב חנין: חברות ישראליות שמתעסקות באנרגיית שמש צריכות לייצא את הידע שלהן לחוץ-לארץ כי בארץ אין להן מהלכים.

דב חנין: זה מצער, חבל ועצוב.

דב חנין: זה נכון לא רק לגבי אנרגיית שמש, אלא גם לגבי אנרגיית רוח.

דב חנין: גם בתחום זה יש לנו אפשרויות לייצר פתרונות אנרגיה מתקדמים, חסכוניים, נכונים.

דב חנין: וגם בתחום זה אנו צועדים הרחק אחרי העולם המתקדם וודאי לא לפניו.

דב חנין: הדברים האלה חשובים, הם לא רק עניין של מותרות.

דב חנין: העולם מתמודד היום עם משבר אקלים, והדרך המרכזית להתמודד עם משבר האקלים היא לצמצם את התלות שלנו – בכלל בעולם – בדלק מחצבי, פחם, נפט, גז.

דב חנין: ואחת הדרכים לעשות את זה היא להרחיב את השימוש שלנו באנרגיה מתחדשת, אנרגיית שמש ואנרגיית רוח.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני משוכנע שהחוק הזה יעבור, ואני מקווה שבמהירות רבה הוא יגיע גם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דב חנין: אני מאחל לכולנו שכדוגמת החוק הזה יהיו עוד חוקים רבים שירחיבו את השימוש באנרגיית שמש ובאנרגיית רוח בישראל לתועלת הציבור, לתועלת הסביבה ולתועלת העתיד של כולנו.

דב חנין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

מגלי והבה: אחר כך יש לחבר הכנסת כהן הערה או שתיים ואז נעבור להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף לברכות לחברנו רן כהן.

נסים זאב: רן זה to run – לרוץ.

נסים זאב: הוא גם כהן, בראש.

נסים זאב: החוק מתייחס לזכויות הדייר בדיור הציבורי ומטיל על שר השיכון לחייב התקנת דודי שמש בדירות ציבוריות שמיועדות להשכרה ציבורית.

נסים זאב: היום החברות חייבות להתקין דוד חשמלי או דוד שמש.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, חברי רן כהן, העלויות של דוד חשמלי הרבה יותר גבוהות.

נסים זאב: למשל, כשמדובר בזוג קשישים, שצריכים כמות של כמה ליטרים בלבד, ואתה מחייב דוד שמש – ההבדל הוא בין 700 או 800 ש"ח ל-3,000 ש"ח בין דוד לדוד – זה לפחות פי-שלושה או פי-ארבעה מבחינת העלויות, ואני מברך על כך.

נסים זאב: צריך להבין שיש פה השקעה, לא משהו קטן או משהו בשוליים.

נסים זאב: אני חושב שיש מקום אפילו לחייב את כל הקבלנים להתקין דודי שמש, כי אם אנו רוצים לחסוך באנרגיה – כולם מדברים על אנרגיית השמש שאינה מנוצלת, בראש ובראשונה המדינה אינה עושה את השימוש באנרגיית השמש.

נסים זאב: אם מדובר בעמודי חשמל, שבהרבה מקומות שבהם כל כך זקוקים לעמודי חשמל הם חסרים ויש צורך להתקין – – –

מגלי והבה: אתה מתכוון לתאורת רחוב?

נסים זאב: ודאי, אפשר להתקין עמודי חשמל עם תאורה מאנרגיית השמש.

נסים זאב: לא מתבצעות תוכניות של תאורה ברחובות ובמקומות מרכזיים חיוניים ביותר רק כי צריכים להכניס את התשתיות הרבות שיהיו שם.

נסים זאב: הן מאוד משמעותיות, וברור שכשמדובר בתשתית שהעלות שלה כל כך גבוהה – כדי להעמיד ולהתקין עמודי חשמל – השיקול של משרד התחבורה הוא שהוא לא מסתכל על אותם עמודים אלא קודם כול על התשתיות ועל התקנת העמודים.

נסים זאב: אבל אם אפשר להתקין עמודים עם אנרגיית השמש, אני חושב שיש מקום לשנות את כל התפיסה בעניין הזה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: חבר הכנסת רן כהן ישיב, מאוד בקצרה, ונעבור להצבעה.

מגלי והבה: בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מרגיש חובה לציין שני דברים שפסחתי עליהם בהצגת החוק.

רן כהן: העניין הראשון הוא שאנו כוללים בחוק חובה של החברה לפני שהיא מתקינה את דוד השמש לקבל את הסכמת הדיירים.

רן כהן: לא ייתכן שחברה תכפה את זה על הדיירים.

רן כהן: אני מניח שרוב הדיירים יסכימו לעניין, כמובן, כי זו הטבה בשבילם.

רן כהן: וכמובן, זה יותקן רק במקומות שבהם הדבר הזה אפשרי – יש דירות בודדות אולי שבהן זה אינו אפשרי.

רן כהן: שנית, אנו מחייבים את הדיירים שלא להקל ראש בהתקנת דודי שמש ולהשתתף בתשלום, שלא יעלה על 10% מעלות ההתקנה – שבהערכה הכי גבוהה, לפי ההערכה שנתנו לנו, זה לא יעלה על 250 ש"ח.

רן כהן: מאחר שהחיסכון החודשי הצפוי מגיע ל-500–600 ש"ח, ממילא בפחות מחודש אחד ההוצאה הזו נחסכת למשפחה, ולכן הדבר הזה ראוי.

רן כהן: מאחר שהסכמתי עם השרים שההתקנה תהיה מדורגת, עד 5 מיליוני ש"ח בשנה, ממילא ועדת הכלכלה בראשות חבר הכנסת משה כחלון החליטה שהיא תקבע קריטריונים למדרג ההתקנה.

רן כהן: לכן, אני מבטיח שלקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית נביא את המדרג הזה במסגרת החוק, כדי שמשפחות נזקקות יותר יקבלו את זה מוקדם יותר, ופחות נזקקות – מאוחר יותר.

רן כהן: לא היתה לי ברירה אלא להסכים לאילוץ התקציבי הזה.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2) (התקנת דוד שמש), התשס"ז–2007, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

גדעון סער: אי-אפשר להצביע.

מגלי והבה: כן, אני רואה.

מגלי והבה: אני רואה גם את הסימנים של אחרים.

מגלי והבה: גם אצל חבר הכנסת טיבי וגם אצל חבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אנחנו נוסיף את שמות אלה שמערכת ההצבעה לא עבדה אצלם.

מגלי והבה: 16 בעד.

מגלי והבה: אני מוסיף את קולותיהם של חברי הכנסת גדעון סער, אחמד טיבי ונסים זאב.

מגלי והבה: ביחד – 19 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

מגלי והבה: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2) (התקנת דוד שמש), התשס"ז–2007, עברה בקריאה ראשונה והיא תעבור להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת הכלכלה.

מגלי והבה: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 והוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשס"ז–2007.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/147).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 93) (זכאות למענק בשיעור מלא לחייל משוחרר שעבד במפעלי תעשייה ובבתי-מלאכה), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת אלי אפללו – קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק באה לתקן את העוול שנעשה לחיילים משוחררים שעובדים בתעשייה בעבודה מועדפת.

אלי אפללו: כיום חוק הביטוח הלאומי מפלה אותם לרעה, והם מקבלים מענק בגובה של 80% בלבד, לעומת 100% שמקבלים העובדים בתחנות דלק, בחקלאות ובבנייה.

אלי אפללו: לפי הנתונים ממרכז המידע של הכנסת, 80% לא ממשיכים לעבוד בעבודות המועדפות, בתחנות הדלק, בבנייה ובחקלאות.

אלי אפללו: בתעשייה, אדוני היושב-ראש, ממשיכים לעבוד 50%.

אלי אפללו: הגדלת המענק תעודד חיילים משוחררים לעבוד בתעשייה ותעזור לנו לפתור את בעיות המחסור בכוח-אדם ואת הבעיות הנובעות מייבוא עובדים זרים לתעשייה.

אלי אפללו: ביום שבת זה נסעתי לבית-שמש לבקר אצל דודה חביבה.

אלי אפללו: בדרך הזאת שאני נוסע, אני עוצר בתחנת דלק.

אלי אפללו: ובתחנת הדלק, אדוני היושב-ראש, נמצאים שני חיילים, שני אנשים שעובדים וממלאים לי מכל הדלק.

אלי אפללו: הם אומרים לי: אנחנו כן רוצים להמשיך לעבוד במפעל אחרי המענק, אבל לצערנו אין לנו אותם תנאי עבודה, ואנחנו עובדים היום בתחנת דלק כי אנחנו מקבלים פה 100% מהמענק.

אלי אפללו: אין הצדקה שנקבל 80% בתעשייה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אנחנו רואים בגליל במיוחד חיילים שיש להם אפשרות לעבוד בתעשייה, לא הולכים לעבוד שם ולא נקלטים במקומות האלה, כי יש עדיפות לתחנת דלק או למקומות אחרים שאין צ'אנס שימשיכו בהם.

אלי אפללו: החוק הזה בא לתקן ולתת להם אותו שוויון זכויות ולקבל אותם כשווים מול שווים, כדי שנוכל לפתור את הבעיה של בעלי מקצוע בתעשייה.

אלי אפללו: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת, כי היא באה לתקן עוול שנעשה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלי אפללו, הפועל רבות למען הגליל, למען כל התושבים, אבל בעיקר בתעשייה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו כאן; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו כאן; חבר הכנסת משה גפני – איננו כאן; חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, מדבר או שנעבור להצבעה?

מגלי והבה: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת אלי אפללו אמר שהוא נסע בשבת והגיע לתחנת דלק וראה שני חיילים שמתדלקים את הרכב.

מגלי והבה: שמת לב שעלה חיוך על פני, כי אני מכיר את הדודה ומכיר את הקרובים של חבר הכנסת אפללו, ואני מברך אותם מכאן.

מגלי והבה: אני בוודאי חייב לתמוך בהצעת החוק למען אותם חיילים, רק כדי שלא יעבדו בשבת ויוכלו לעבוד בבתי-מסחר או במלאכה ובתעשייה, לתת להם את הזכויות בדיוק כפי שנותנים לחייל שעובד בתחנת דלק.

מגלי והבה: אני אתמוך בזה, אבל הערתי לחבר הכנסת אפללו: את הדוגמה הזאת לא היית צריך לומר מעל דוכן הכנסת.

מגלי והבה: אני מצטער להעיר לך.

מגלי והבה: בנושאים האחרים היו תקנות, למשל לגבי מאבטחים, שרצינו שיהיו יותר יוצאי יחידות קרביות.

מגלי והבה: אתה לא מתכוון לחיילים שיצא להם שלא הספיקו לסיים את ההשכלה, ואנחנו מעודדים אותם עד שילמדו.

נסים זאב: בוודאי.

נסים זאב: אני אומר שהיו הצעות חוק דומות בתחומים אחרים, ואנחנו תמכנו.

נסים זאב: לצערי, שם זה התעורר כיוון שהיו מאבטחים לא מוכשרים ולא מקצועיים, ולפעמים היה מצב שירו במקום שלא צריכים לירות ואפילו פגעו בחיי אדם.

נסים זאב: היו מקרים כאלה.

נסים זאב: לכן באו כאן חברי כנסת והציעו הצעות חוק שהמאבטחים צריכים להיות דווקא מאותן יחידות שיש להן יותר מיומנות ויותר מקצועיות.

נסים זאב: אני חושב שזה לא יפתור לנו את הבעיה, חבר הכנסת אפללו.

נסים זאב: אנחנו עדים למציאות המרה, שתעשיות ומפעלים נסגרים במדינת ישראל מדי יום, כי הכול אנחנו מייבאים מסין.

נסים זאב: עוד מעט נהיה הגרורה של סין כמעט ב-100%.

נסים זאב: אפילו ארצות-הברית נכשלה בכלכלה שלה בשל התלות שלה במדינת סין, ואנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את התלות הזאת, כי אנחנו יודעים מי מקיף אותנו ואילו אויבים, וידועה המוגבלות שלנו בשעת מלחמה, שאפילו לא נתנו למטוסים שלנו לנחות באירופה.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך לתת את הדעת ולחזק אותם מפעלים ואותן תעשיות שבהן החיילים יכולים לתרום, אבל קודם כול שהמדינה עצמה תתרום לאותם בתי-מלאכה כדי שיוכלו להחזיק את עצמם.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: לא הבנתי במה ארצות-הברית תלויה בסין, אבל נעבור על זה.

נסים זאב: יש שם מהפך כלכלי נורא.

מגלי והבה: חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 93) (זכאות למענק בשיעור מלא לחייל משוחרר שעבד במפעלי תעשייה ובבתי-מלאכה), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 93) (זכאות למענק בשיעור מלא לחייל משוחרר שעבד במפעלי תעשייה ובבתי-מלאכה), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת אלי אפללו, עברה בקריאה ראשונה והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא האחרון בסדר-היום: המלצת הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט להיענות לבקשת הממשלה לחזור ולהכריז על מצב חירום – זה טעון כמובן אישור שלנו.

מגלי והבה: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה המשותפת שיציג לנו את ההמלצה, חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

מגלי והבה: ההצבעה כמובן תהיה במועד אחר, ביום רביעי.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת שנותרו באולם, ויישר כוח.

צחי הנגבי: הפתיח שלי הוא ברכה לחבר הכנסת אלי אפללו על ההישג הפרלמנטרי החשוב, וכולנו התייצבנו מאחוריך, חבר הכנסת אפללו, ונמשיך – בהובלתך – לקדם את הנושא החשוב שהעלית.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מציג בפני המליאה את ההמלצות של הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, שהוקמה מכוח סעיף 133ב לתקנון הכנסת.

צחי הנגבי: עד 1996 שרר במדינת ישראל באורח קבע מצב חירום – מצב שאפיין את העשורים הקשים שידענו מאז הקמת המדינה, לאורך כל שנותיה.

צחי הנגבי: לפי חוק-יסוד: הממשלה, שנכנס באותה שנה לתוקף, ב-1996, ולפי חוק-יסוד: הממשלה, שנחקק בשנת 2001, נקבע כי הכרזה על מצב חירום טעונה אישור הכנסת וכי תוקף ההכרזה לא יעמוד על יותר משנה.

צחי הנגבי: ואכן מאז, מדי שנה בשנה, הכנסת מחליטה מטבע הדברים שטרם פג והתפוגג לו מצב החירום, ואנחנו נוהגים להאריך מדי שנה בשנה את מצב החירום הזה, בתקווה שיחול שינוי בעתיד.

צחי הנגבי: בעוד כשבועיים, ב-13 ביוני, יפוג תוקף ההארכה של ההכרזה הקודמת – תוקף מצב החירום הנוכחי – ולפיכך, בדיון בוועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה – אותה ועדה משותפת שהזכיר היושב-ראש – התבקשנו על-ידי הממשלה להמליץ בפני מליאת הכנסת על הארכת תוקף ההכרזה הזאת בשנה נוספת.

צחי הנגבי: מה קורה במהלך השנים, משנה לשנה?

צחי הנגבי: המטרה היא לחוקק חוקים וסעיפי חוק שמשנים את הנוהל שהיה קיים בשנים הראשונות של מדינת ישראל, ולפיהם סעיפי חוק שונים תלויים בזיקה ישירה למצב החירום, וקיומם למעשה תלוי במצב החירום.

צחי הנגבי: צריך לתקן את החוקים האלה כך שהזיקה בינם לבין מצב החירום תנותק, וזהו שלב הכרחי בדרך לסיום המצב הפורמלי של מצב החירום.

צחי הנגבי: ואכן, בשנים האחרונות – גם בלחץ הוועדה המשותפת – הואצו תהליכי החקיקה האלה שעניינם ניתוק הזיקה של אותם חוקים ממצב החירום.

צחי הנגבי: במשרד המשפטים, בהובלה לאורך השנים של אישים רבים וטובים במשרד המשפטים – בשנים האחרונות, בהובלת המשנה ליועץ המשפטי לממשלה יהושע שופמן – נעשית מלאכה יסודית, נמרצת ורצינית, ואכן השינוי מורגש בפועל.

צחי הנגבי: בשנה האחרונה למשל, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אישרה שלושה תיקוני חקיקה מן הסוג שהזכרתי.

צחי הנגבי: יש הצעות חוק נוספות שאושרו בקריאה ראשונה, חלקן כבר נדונות בוועדות הכנסת השונות, בין היתר בוועדת החוץ והביטחון.

צחי הנגבי: המלאכה מרובה, אין די בכך שמדי שנה בשנה אנחנו רואים התקדמות, ואנחנו מעוניינים להשלים את השינוי הזה – שהוא שינוי שמלמד על התבגרות, במובן של בגרות החברה הישראלית, ועדכון מצב החקיקה הישראלית כפי שהיינו רוצים לראות אותה, במצב נורמטיבי תקין.

צחי הנגבי: הוועדה המשותפת החליטה להיענות שוב לבקשת הממשלה ולהמליץ לכנסת להאריך את מצב החירום בשנה נוספת, עד ליום כ"ב באייר התשס"ח, 27 במאי 2008.

צחי הנגבי: אנו מקווים ושואפים לכך שגם בשנה הבאה תהליכי החקיקה האלה יתקדמו, וביתר שאת, כדי שנוכל להביא בסופו של דבר לסיומו של מצב החירום מוקדם ככל האפשר.

צחי הנגבי: כפי שציין היושב-ראש, ביום רביעי הקרוב הכנסת תתבקש לאשר את ההמלצה ולתמוך בבקשת הממשלה.

צחי הנגבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת צחי הנגבי.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

מגלי והבה: כמובן, ההצבעה תהיה ביום רביעי.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו כאן; חבר הכנסת דב חנין – איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת סעיד נפאע נמצא, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בטוח שים של מלל נשפך בכנסת גם בשנה שעברה בנושא שעל סדר-היום.

סעיד נפאע: הייתי מציע – במקום שזה יבוא כל שנה, אני חושב שהדרך הנכונה היא לתת אישור פתוח, כי על-פי מה ששמענו גם בהצעות שהיו קודם לכן, כנראה מצב החירום הוא מנת חלקה של המדינה הזאת לשנים רבות שיבואו.

סעיד נפאע: אם ההתמודדות – גם של הממשלה – במצב הקיים היום בעזה, היא על-פי מה ששמענו מחברי הממשלה אחרי ישיבת הממשלה ביום ראשון, ועל-פי מה ששמענו מחברי האופוזיציה היום, אז כנראה מצב החירום ימשיך להיות – אני לא רוצה להגיד לדורי-דורות – אבל כנראה לתקופה די ארוכה לעתיד.

סעיד נפאע: לכן, באופן יוצא מן הרגיל, הייתי באמת חושב ומציע שהאישור שהכנסת תיתן יהיה אישור פתוח להצהרה על מצב החירום.

סעיד נפאע: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נפאע.

מגלי והבה: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו ידבר חבר הכנסת חיים אורון.

מגלי והבה: יסגור את הרשימה חבר הכנסת נסים זאב, וחבר הכנסת דב חנין, שכמובן רשום.

מגלי והבה: ההצבעה תהיה ביום רביעי.

ואסל טאהא: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, התקנות לשעת-חירום חוקקו על-ידי המנדט הבריטי ב-1945, וכל שנה ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט – הוועדה המשותפת מבקשת לאשרר ולחדש את האישור, כדי שהממשלה תפעל על-פי התקנות האלה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התקנות מקנות לממשלה סמכויות מרחיקות לכת, דרקוניות ודורסניות.

ואסל טאהא: אפילו בג"ץ – אפילו בית-המשפט העליון – ביקש והעניק אפשרות לשנות את החקיקה ולמהר לתקן את החוקים הקשורים, התלויים בנושא, על מנת לבטל את התקנות האלה, שהן פוגעניות – פוגעות בחיי הפרט, פוגעות בכבוד האדם וחירותו, פוגעות כמעט בכל התחומים של החיים במדינה.

ואסל טאהא: ולא סתם ביקש בית-המשפט העליון והעניק ארכה, על מנת לשנות את התקנות האלה.

ואסל טאהא: התקנות האלה הן ירושה מימי המנדט.

ואסל טאהא: מאז קום המדינה, המדינה פועלת על-פי תקנות החירום.

ואסל טאהא: ואנחנו ראינו בשביתה האחרונה של המורים כיצד משרד החינוך והממשלה מיהרו לבית-המשפט וקיבלו צווים נגד המורים, למרות שהמורים שבתו על-פי בקשות ודרישות ותביעות צודקות.

ואסל טאהא: זאת פגיעה איומה במורים, זאת פגיעה איומה באיגודים המקצועיים, זאת פגיעה איומה בחיי הפרט – נכנסים לתוך חיי הפרט – מה עוד שעל-פי התקנות האלה הממשלה מסתכלת בעיניים פוליטיות בפעילים השונים בתוך המדינה ומוציאה להם צווי ריתוק, צווי הגבלה וכיוצא בזה.

ואסל טאהא: זאת פגיעה קשה.

ואסל טאהא: עמדנו אז היתה עמדה עקרונית כנגד התקנות האלה ואנחנו ממשיכים להתנגד.

ואסל טאהא: הגיע הזמן שחברי הכנסת יגידו לקואליציה, יגידו לממשלה ויגידו לוועדה המשותפת די.

ואסל טאהא: בית-המשפט הקציב זמן של שישה חודשים על מנת לתקן את החוקים התלויים ולבטל את התקנות האלה, אבל עד עכשיו הממשלה והקואליציה עסוקות כנראה במשהו אחר, והמצב ממשיך להתקיים במאה ה-21 על-פי התקנות האלה, שאבד עליהן כלח.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו מתנגדים ונתנגד לתקנות האלה.

ואסל טאהא: לא ייתכן שבמדינה דמוקרטית, שמתיימרת להיות מתוקנת ומתהדרת בכך, תקנות כאלה ימשיכו לשלוט בחיינו ודרכן ייכנסו לחיי הפרט ויפגעו בחיינו ובדמוקרטיה בכלל.

ואסל טאהא: תודה.

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חברי הכנסת נסים זאב, מגלי והבה ודב חנין.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא יודע כמה פעמים עליתי לדוכן לדון בנושא הזה.

אחמד טיבי: בכל הקדנציות.

חיים אורון: בכל הקדנציות ובתקופה מאוד ארוכה.

חיים אורון: תראו מה קורה.

חיים אורון: אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, מה שהוא כאילו בקרה פרלמנטרית הוא בדיחה.

חיים אורון: זה הליך טכני שמובא לפה.

חיים אורון: אגב, כבר כמה פעמים, אדוני היושב-ראש, ביקשנו מהנשיאות – אני פונה אליך כחבר הנשיאות – להפסיק עם הפטנט הזה שיש דיון, אבל היות שברור שלא יהיו מצביעים, ההצבעה תתקיים ביום אחר.

חיים אורון: אם זה המודל שהנשיאות מציעה, אני מציע דבר מאוד פשוט: שאנחנו נעשה הצבעות פעם אחת במושב, ביום האחרון של המושב.

אחמד טיבי: כאשר יש רוב לקואליציה.

חיים אורון: אז ידעו חברי הכנסת, בעיקר מהקואליציה, שיום אחד במושב הם צריכים להיות פה.

חיים אורון: אנחנו נדבר כל הזמן ופעם אחת במושב נצביע על הכול, למה צריך לעשות את זה רק ביום רביעי?

אחמד טיבי: אני אעביר את ההצעה שלך לנשיאות.

חיים אורון: יש מקום לחוק לשעת-חירום.

חיים אורון: זה לא הוויכוח.

חיים אורון: לא החוק הזה, לא התקנות האלה, לא המתכונת הזאת.

חיים אורון: אחרי השובל הזה נגררים, אני לא יודע אם מאות – חבר הכנסת דב חנין בתפקידו כעורך-דין יגיד אם עשרות או מאות – מספר חוקים, עשרות חוקים, שתלויים בהארכת התקנות הללו.

חיים אורון: בחקלאות, בכשרות, בטיב המזון ובמה לא.

חיים אורון: הכול ב-2007 הוא שעת-חירום.

חיים אורון: אני זוכר שכשר החקלאות כל פעם היו אומרים: חייבים לאשר את זה עכשיו, כי זה נגזר מתקנות שעת-חירום.

חיים אורון: אדוני יושב-ראש הוועדה, לא הפטנט שעושים עכשיו – מכריזים על שדרות שהיא במצב חירום ואז יש כללים כאלה – אלא כל המבנה הזה תלוי על בלימה.

חיים אורון: הוא לא נכון.

חיים אורון: בג"ץ אמר את דברו בנושא הזה יותר מפעם אחת.

חיים אורון: אבל מה?

חיים אורון: הרוב הקואליציוני האוטומטי מאשר.

חיים אורון: אפילו אין פה שר.

חיים אורון: גם יושב-ראש הוועדה – לא עושה לי רושם שהוא מתרשם נורא מהדברים שלי.

חיים אורון: הוא מחייך ואומר: בסדר, ידבר ידבר, וביום רביעי הרוב יצביע, ועוד יגיד: מה?

חיים אורון: אתה מעז להעלות על הדעת שכל החוקים האלה – כמה פעמים כבר ביקשתם שישה חודשים?

יעקב מרגי: חבר הכנסת אורון, אני לא חושב שיש פה חבר כנסת – – –

חיים אורון: מה זה עוזר?

יעקב מרגי: הרושם טוב.

חיים אורון: אני אבוא עם חליפה ועניבה ואני גם אעשה רושם.

אחמד טיבי: איפה פודים את הצ'ק הזה?

חיים אורון: לעשות רושם זאת הבעיה?

חיים אורון: הבעיה היא שאחד יחליט להגיד להם מספיק.

חיים אורון: אפילו ש"ס תודיע להם שזאת פעם אחרונה.

חיים אורון: במצוות הרב זאת הפעם האחרונה.

חיים אורון: בפעם הבאה, אם אתם לא מביאים חוק מסודר, שמסדיר את כל הנושאים הללו, אנחנו לא נצביע אתכם.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין מתחלף בהסכמה עם חבר הכנסת נסים זאב.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שראוי היה שהממשלה גם היא תתייצב לדיון הזה כדי לשמוע מה יש לנו לומר על בקשתה להאריך פעם נוספת את תוקפו של מצב החירום בישראל.

דב חנין: שלא כחבר הכנסת אורון, אני חבר כנסת צעיר בכנסת ולכן זו רק הפעם השנייה שאני משתתף בדיון על הארכת תוקפו של מצב החירום.

דב חנין: כבר בדיון הקודם העליתי שורה ארוכה של טעמים למה לא צריך להאריך את תוקפו של מצב החירום ולמה נכון מבחינה משפטית ומבחינה חברתית להביא את המצב האבסורדי הזה לידי סיום.

דב חנין: החקיקה הישראלית צריכה להיות מבוססת על סטנדרטים רגילים ולא על סטנדרטים של זמן חירום.

דב חנין: יש לנו מין הישענות בלתי הגיונית ובלתי מוצדקת ברמה העקרונית וברמה העניינית על קיומו של מצב חירום כמין עילה להסדיר כל מיני הסדרים ולמצוא בהם כל מיני פתרונות שאינם ראויים לגופו של עניין, ולכן הם לא צריכים להמשיך ולהתקיים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הפעם יש טעם נוסף להתנגד להארכת תוקפו של מצב החירום, והטעם הנוסף הוא שאנחנו הגענו למצב אבסורדי.

דב חנין: מרוב שישראל נמצאת כל הזמן במצב חירום, כאשר במקרה קורה מצב חירום לא מכריזים על מצב חירום.

דב חנין: כאשר, למשל, מתנהלת מלחמה בצפון, כאשר מתנהלת מלחמה בדרום, ממשלת ישראל בוחרת שלא להכריז על מצב מיוחד בעורף שיאפשר, למשל, לעובדים להיעדר ממקומות העבודה שלהם.

דב חנין: היום אנחנו שומעים שעובדים שנעדרים ממקומות העבודה שלהם בשדרות, מנכים להם את זה מהשכר, אף-על-פי שהמצב שם לא קל ולא פשוט.

דב חנין: גם באזורי הצפון, בתקופת מלחמת לבנון השנייה, אנשים לא מעטים נאלצו לעזוב את מקומות המגורים שלהם או לא יכלו להגיע למקומות העבודה שלהם ולא זכו להגנה מספקת, מכיוון שהמצב לא הוגדר כמצב חירום.

דב חנין: מצב חירום הוא המצב הכללי שבו נמצאת ישראל ולא המצב הספציפי שמתרחש, למשל, כאשר יש מלחמה, כמו מלחמת לבנון השנייה.

דב חנין: אנחנו מגיעים לתוצאה אבסורדית.

דב חנין: סיטואציה של מצב חירום צריכה לתת פתרונות למצבים חריגים, פתרונות שיגנו על האזרחים, יגנו על זכויותיהם של האזרחים, יגנו על זכויותיהם של העובדים.

דב חנין: מה שיש לנו כאן, אדוני היושב-ראש, זה המצב ההפוך: באמצעות מצב חירום לא מגינים על זכויות האזרחים במצב חירום, אלא הממשלה מגינה על זכויותיה מול האזרחים.

אחמד טיבי: זאת נקודה טובה לסיים בה את הדברים.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה לחברי הכנסת הנוכחים וגם לחברי הכנסת שאינם נוכחים לדחות את הבקשה ולא לאשר את הארכת מצב החירום כפי שמציעה הוועדה המשותפת.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מגלי והבה – בבקשה, אדוני.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי חבר ועדת החוץ והביטחון, והייתי חבר בוועדה המשותפת, וכל פעם הבטיחו לנו: עוד חצי שנה הנושא יסתיים; משרד המשפטים עובד עם "טורים" גבוהים ונביא את זה למליאה ונוריד את התקנות האלה ונהפוך לחוקים מבוססים שנוכל לחיות אתם.

מגלי והבה: לצערי הרב, שמעתי את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון בא ומבקש עוד הארכה.

מגלי והבה: בפעם הקודמת, כדי לשכנע אותנו, והיה יותר מפעם אחת קרוב לרוב, חבר הכנסת אורון, כי ציינת שכולם תומכים.

מגלי והבה: אמרו, אוקיי, ניתן למשרד המשפטים עוד חצי שנה, עד אז הם יסיימו את כל החקיקה, והרבה חקיקה תלויה באותן תקנות.

מגלי והבה: ואמרנו, אוקיי, עוד חצי שנה, והצבענו.

מגלי והבה: ולצערי הרב, עכשיו אנחנו שומעים שזה הולך להיות לשנה נוספת.

מגלי והבה: נכון שמצב החירום במדינה בהרבה תחומים לא השתנה, בייחוד בנושא הביטחוני, אבל בין זה לבין מצב שמשרד המשפטים וכל מי שאמונים על החקיקה הזאת לא יסיימו את העבודה שלהם, זה לא תקין.

מגלי והבה: לכן, אדוני יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אתה היום בראש המערכת הזאת שאמורה לפקח ולהביא לשינוי המצב הזה, אתה צריך לעבוד, ולא שנגיע למצב של להאיץ במשרד המשפטים או בממשלה או בכל מי שאמור לשנות את החוקים האלה לסיים את העבודה הזאת.

מגלי והבה: כי כל פעם אנחנו מגיעים לתקווה ולהבטחה שהנה, הולכים לסיים את הנושא הזה, ואנחנו חוזרים יותר פסימיים.

מגלי והבה: היום אחרי ששמעתי שזה הארכה לשנה, זאת אומרת שמשרד המשפטים, או במתכוון לא עשה את העבודה שלו או שהממשלה במקביל נוח לה לחיות עם המצב הזה.

מגלי והבה: לנו לא נוח לחיות עם המצב הזה וצריך לשנות את התקנות האלה ולהפוך אותן לחקיקה דמוקרטית מקובלת.

מגלי והבה: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב, כהרגלו, סוגר את רשימת הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש איזו אשליה, שאם נביא לסיום ההליך של ההכרזה על מצב החירום, אז מצב החירום במדינת ישראל ייפסק.

נסים זאב: הכללים במצבי חירום הם ברורים לגבי הסמכויות.

נסים זאב: למה יש צורך במצב של הכרזה על מצב חירום, כל הנושא של מניעת הטרור, כל הנושא של מעצרים מינהליים.

נסים זאב: נכון שזה שנוי במחלוקת, זה נתון בוויכוח ציבורי ומשפטי.

נסים זאב: אבל צריך להבין שאנחנו נמצאים במצב חירום אמיתי, ואם אנחנו רוצים לסיים את מצב החירום, זה לא בחקיקה.

נסים זאב: צריך להבין, כל עוד יש מטחי טילים על שדרות והמדינה והממשלה לא מגיבות והצבא לא מגיב כמו שצריך ואין משוואה ברורה לגבי הפעולות של צה"ל למה שצריך לעשות בהתאם – וצריך להבין: אם אין חיים בשדרות, אם אין חיים במערב הנגב, אין חיים לא בבית-חאנון ולא בבית-לאהיה.

נסים זאב: אני לא אומר שחלילה וחס צריך להפציץ אזרחים ולהרוג, אבל בהחלט, צריך לתת להם אפשרות לפנות אותם, להוציא אותם מהבתים, ומכל מקום שיורים – שם צריך ליישר את השטח, שיהיה ברור, וזאת השפה היחידה שה"חמאס" מבין.

נסים זאב: אני מקווה שהממשלה שלנו התחילה להבין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היינו בסיור בחברון רק אמש, וברור לכולנו שאם צה"ל לא נמצא היום בחברון אין חיים ביהודה ושומרון.

נסים זאב: אם יש מצב שאין ירי על הצירים, על הצמתים בדרך לירושלים, בכל פינה, זה לא משום שצהל מסייר בין חברון לירושלים, זה משום שצה"ל נמצא בתוך חברון; משום שהוא מזהה את המבוקשים, משום שהוא לוכד אותם, משום שהוא פועל בתוך השטח.

נסים זאב: ואם לא פועלים בתוך השטח, זו אשליה שאפשר להשתלט על אותם צפרדעים, על אותם נחשים, על אותם מחבלים כשהם רצים בדרך בצמתים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך ששני מחבלים שלקחו יוזמה אישית, רצחו שישה ישראלים בשלוש פעמים.

נסים זאב: אין שליטה על ה"חמאס".

נסים זאב: ה"חמאסניקים" הם קנאים שרוצים לשפוך דם יהודי.

נסים זאב: לכן כל עוד השלטון של ה"חמאס" מוביל את השטח, אנחנו נמצאים במצב חירום.

נסים זאב: ולא חקיקה כזו או אחרת תוכל למנוע את המצב האמיתי שאנחנו נמצאים בו.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת זאב.

אחמד טיבי: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, חבר הכנסת צחי הנגבי.

צחי הנגבי: תודה.

צחי הנגבי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומנם, חלק גדול אם לא כל הדוברים, למעט חבר הכנסת נסים זאב, אמרו את דבריהם והלכו, אבל כיוון שלדברים יש משקל ציבורי, חשוב שהם לא יישארו תלויים בחלל האוויר.

צחי הנגבי: התכוונתי להעלות אותם ביום רביעי לפני שתהיה הצבעה, אבל בכל זאת חשוב גם עכשיו לומר, שאל לנו, גם לחברי הכנסת שאינם מצדדים בהארכת תוקף מצב החירום או שסבורים שמן הראוי שהמצב הזה ישתנה אחת ולתמיד, לתלות את האשם במשרד המשפטים.

צחי הנגבי: אינני אומר את הדברים כמי שהיה שר המשפטים ומרגיש קשור עדיין לגוף הזה, אלא יותר כיוון שהצדק מחייב שייאמרו.

צחי הנגבי: משרד המשפטים אכן מכין את השינויים בחקיקה ואכן טורח על כך ואנשיו עושים זאת בתחושת שליחות, וגם הם מבינים שמבחינה נורמטיבית עד כמה מן הראוי שספר החוקים יתקדם לכיוון שכולנו חפצים בו.

צחי הנגבי: אבל מרגע שהחוק עובר לכנסת, הכנסת שולטת בגורלו, בקצב ההתקדמות בו, בהליכי הדיונים בו.

צחי הנגבי: וחלק גדול מן הדברים אכן הבשילו והליכי החקיקה הסתיימו בקריאה השנייה והשלישית.

צחי הנגבי: אבל חלק מן הדברים, כפי שכבר ציינתי בהצגת הדברים, מצויים בבית הזה, על שולחן הוועדות השונות, ובעיצומה של חשיבה ופעלתנות חקיקתית שלנו.

צחי הנגבי: לכן לתלות את קולר העיכובים דווקא במשרד המשפטים, זו טעות.

צחי הנגבי: מהבית הזה בדרך כלל אוהבים לבקר, אבל הכדור נמצא בחלק גדול מהמקרים בידינו, ובכוחנו יש לקדם את התהליך ולהריץ אותו לכלל השלמה, לא פחות מאשר עובדי משרד המשפטים המסורים.

צחי הנגבי: לכן, אנא, אל נבוא בטענות לאיש, נשלים את הדברים שהגיעו אלינו, ננקה את השולחן בוועדות השונות וכך יהיה קל יותר לראות את קץ מצב החירום בהיבט הזה שאנחנו עוסקים בו מוקדם ככל האפשר.

צחי הנגבי: צודק חבר הכנסת זאב, ואני חושב שרוב הכנסת יודעת ומודעת לכך שמצב החירום איננו מצב פורמלי.

צחי הנגבי: הוא לא עניין של הגדרה סטטוטורית כזו או אחרת בספר החוקים.

צחי הנגבי: הוא מצב פוליטי, מדיני, ביטחוני שמלווה אותנו, והלוואי שכבר היינו יכולים להביט בו כאל פרק בהיסטוריה שלנו ולא כאל חלק מן ההווה שלנו.

צחי הנגבי: אבל אנחנו איננו פטורים מלעסוק גם בשינוי המצב הסטטוטורי, גם אם השפעתו על המציאות קלושה, אם בכלל.

צחי הנגבי: לכן נמשיך, אדוני היושב-ראש, גם במהלך השנה הקרובה, גם אם הכנסת אכן תתרצה ותקבל בברכה את בקשת הממשלה, גם אז העבודה שלנו תמשיך ותיעשה מתוך תחושת שליחות.

צחי הנגבי: אני מודה ליושב-ראש ומודה לכנסת.

אחמד טיבי: אני מודה לחבר הכנסת צחי הנגבי.

אחמד טיבי: כאמור, ההצבעה תיערך ביום רביעי.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ב בסיוון התשס"ז, 29 במאי 2007, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.