ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ועשרים-ושתיים של הכנסת השבע-עשרה, 2007-05-29 00:00

מגלי והבה: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שלישי, כ"ב בסיוון התשס"ז, 29 במאי, שנת 2007.

מגלי והבה: חברי הכנסת, הסעיף הראשון על סדר-היום: נאומים בני דקה.

מגלי והבה: חברי הכנסת המעוניינים יירשמו באמצעות מערכת ההצבעה האלקטרונית.

מגלי והבה: אנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: נוכחות יפה.

רונית תירוש: צריך להקדים את הישיבה הבאה.

מגלי והבה: כנראה.

מגלי והבה: לפי סדר הנרשמים, הדוברת הראשונה – חברת הכנסת נאדיה חילו.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת מציינת בשעה זו, בהמשך לכל שעות הבוקר, את יום השלטון המקומי.

נאדיה חילו: יום השלטון המקומי הוא תזכורת לכולנו להתמודדות יומיומית עם סוגיות קשות מאוד, סוגיות חברתיות שגם ראשי ערים וגם תושבים חווים אותן ומתמודדים אתן, ולפעמים גם בודדים.

נאדיה חילו: בהקשר זה, אדוני היושב-ראש, בחרתי לציין סוגיה מאוד ספציפית, שמתמודד אתה ציבור שלם ביישובים.

נאדיה חילו: רק השבוע התעוררה אותה סוגיה ביפו במלוא עוצמתה – הסוגיה של הדיור, הסוגיה של הוועדות המחוזיות.

נאדיה חילו: שלשום הייתי עדה למצב שגם דחפורים, גם שוטרים וגם משמר הגבול הגיעו לאזור מסוים ביפו במטרה להרוס בית של משפחה.

נאדיה חילו: נכון שהיו להם כל הכיסוי המשפטי והגושפנקה לבצע את הצו – – –

מגלי והבה: תסיימי את המשפט.

נאדיה חילו: בסופו של דבר זה נמנע – וצריך להגיד מלה טובה – הודות לשילוב ידיים ולנכונות של המשטרה ושל הגורמים האחרים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אחריה – חברת הכנסת ליה שמטוב.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום אני רוצה לנצל את הדקה שעומדת לרשותי ולדבר על מה שנראה בעיני כאבסורד מוחלט.

ליה שמטוב: תיקונים שנערכו בצו הפיקוח על מצרכים ושירותים בנוגע להסעות והשכרות הרכב יצרו מציאות שהיום חברות ההשכרה מציעות שירותי הסעה תחת כותרות שונות.

ליה שמטוב: לדוגמה, שירות נהג פרטי לבודדים ולקבוצות.

ליה שמטוב: אלה פועלים הלכה למעשה כמוניות לכל דבר, למעט הצורך ברישוי מיוחד ואישורים.

ליה שמטוב: דווקא מוניות ורכבי סיור ותיור הם שצריכים את האישורים האלה.

ליה שמטוב: מציאות זו מאפשרת זלזול בחיי אדם ויצירת מסלול עוקף, בזמן שבכבישי ישראל מתנהלת מדי יום מלחמה שגובה קורבנות.

ליה שמטוב: אני פניתי לשר התחבורה וביקשתי לענות על המכתב שלי, ועד היום לא קיבלתי תשובה.

מגלי והבה: מקווים ששר התחבורה ישמע אותך ויענה לך.

מגלי והבה: אני מודה לך.

ליה שמטוב: בסדר.

ליה שמטוב: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, תקפידו על זמן של דקה.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לציין, מה שהכנסת החלה היום בעניין הרשויות המקומיות והשלטון המקומי, ולדעתי היוזמה הזאת, שהחלה בה היושבת-ראש דליה איציק – פתיחת השערים של הכנסת, קירוב הקהילה אל הכנסת והכנסת אל הקהילה – היא מבורכת.

טלב אלסאנע: לדעתי, זה דבר מאוד חשוב, וזה צריך להיות גם בנוסף לפעילות הפרלמנטרית והשלמת הדיון מחוץ לכנסת ובדיונים במליאת הכנסת.

טלב אלסאנע: ראוי לציין שמה שקורה כאן הוא שהשלטון המרכזי מעביר הרבה משימות לשלטון המקומי ולא מעמיד כלים ואמצעים, ולאחר מכן מעניש את ראשי הרשויות שלא עמדו במשימות, ומפרק או מפטר ומקים ועדות קרואות.

טלב אלסאנע: לא פעם קורה, אדוני היושב-ראש, שאותן ועדות קרואות שמקימים כביכול כדי לייעל את הניהול המוניציפלי מכניסות את הרשויות המקומיות לבור עמוק של חובות והתחייבויות.

טלב אלסאנע: הפתרון הוא להעצים את הרשויות המקומיות, לתקצב אותן, לא לפטר אותן.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברכת בחג שמח את ראשי הרשויות ביום חגם, ומצפה שכל ראש רשות יהיה אדם קשוב ורגיש לתושביו.

רונית תירוש: היום דנו בוועדת הכלכלה במקרה שמעיד על אטימות – על רשעות הייתי אומרת – של כמה גורמים, אבל בטח של העומד בראש הרשות, במקרה הזה, העיר תל-אביב–יפו.

רונית תירוש: מדובר בשכונת כפר-שלם ושכונת הארגזים, ורוצים לפנות מבתיהם אנשים שגרים שם משנת 1949 בטענה שהם פולשים.

רונית תירוש: אף אחד לא יידע אותם על כך עד לפני זמן קצר, ולפתע פתאום ביום בהיר, בערב חג הפסח הודיעו למשטרת תל-אביב: נא לפנות אותם.

רונית תירוש: אני חושבת שזאת שערורייה – –

מגלי והבה: תודה.

רונית תירוש: – – ואני קוראת לשר השיכון למצוא פתרון לכל אותן משפחות שכרגע, על-פי דין, נמצאות בבתים לא להן וצריך למצוא להן פתרון.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת תירוש.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת .

מגלי והבה: אחריו יהיה חבר הכנסת גפני.

תודה.

אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להצטרף לדבריה החשובים של חברת הכנסת תירוש בעניין כפר-שלם, שכונת הארגזים; אזרחים שעומדים להיות מגורשים מבתיהם – מצב בלתי אפשרי ולא צודק, ואסור לנו להמשיך להתיר אותו.

אני רוצה להקדיש את דברי לצעיר פלסטיני, מוחמד מנסור, מתכנת מחשבים, בן 23, שגסס למוות במחסום של צה"ל.

הבחור הזה הותקף ברצועת-עזה על-ידי רעולי פנים; הם הכו אותו וירו ברגליו.

הוא הגיע לבית-החולים בעזה במצב מאוד קשה, עם כלי דם ראשיים קרועים בשתי גפיו התחתונות, ואיבד הרבה מאוד דם.

מומחה ישראלי, פרופסור רפי ולדן, הבהיר בחוות דעת רפואית שהוא נתן שחייבים להעביר אותו מייד לבית-חולים בישראל מכיוון שאי-אפשר לטפל בו בצורה ראויה ברצועת-עזה.

ולמרות זאת מערכת הביטחון השהתה בצורה פושעת את הטיפול בבקשה הזאת.

זה לקח כמה ימים – –

מגלי והבה: תודה.

– – ובסופו של דבר הצעיר הזה גסס למוות במחסום של צה"ל.

אני חושב שזה דבר שאנחנו לא יכולים לעבור עליו לסדר-היום.

תודה רבה.

מגלי והבה: אני מציע לחבר הכנסת שיעביר את התלונה לשר הביטחון ולא יסתפק באמירה כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

משה גפני: אני רוצה להביע מכאן מחאה חריפה ביותר נגד אותם רבנים שלפני שבועות מספר עלו להר-הבית כאשר העלייה להר-הבית ליהודים אסורה באיסור כרת.

משה גפני: אני מביע מכאן מחאה חריפה ביותר.

משה גפני: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אם יש מי מהם שחושב שבעלייה להר-הבית הוא מועיל לעניין, הוא פשוט טועה טעות מוחלטת; איסור העלייה להר-הבית הוא מכיוון שזה המקום המקודש ליהודים, ולכן, כל עוד בית-המקדש לא נבנה, אסור לדרוך שם.

משה גפני: בעלייה שלהם הם גורמים לזלזול בהר-הבית ומצדיקים את הטענה שזה לא שלנו.

משה גפני: אני מוחה מחאה חריפה על ההתנהגות הנלוזה הזאת, של איסור כרת, שגורמת נזק לעם היהודי.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גפני.

מגלי והבה: חבר הכנסת סעיד נפאע, ואחריו – חבר הכנסת גבאי.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, עמיתי, ביום 27 במאי 2007 פורסם באתר "הארץ": "תלמידים רבים בכיתה ב' במגזר הערבי מתקשים בשליטה בשפה הערבית ואינם יודע להביע עצמם בכתב – כך עולה ממבחן בהבנת הנקרא שנערך לראשונה בשנה שעברה במגזר הערבי על-ידי משרד החינוך.

סעיד נפאע: הציון הממוצע של תלמידי כיתה ב' בחלק שבחן הבעה בכתב עמד על 54 נקודות, ובהבנת הנקרא השיגו התלמידים 63 נקודות בממוצע.

סעיד נפאע: בקרב התלמידים הבדואים המצב גרוע עוד יותר, והציון הממוצע שהושג בהבעה בכתב היה 38 נקודות בלבד".

סעיד נפאע: התלמידים הערבים בכלל, והבדואים בפרט, אינם סובלים מפיגור גנטי; יש מדיניות הסובלת מפיגור גנטי אפלייתי.

סעיד נפאע: העניין לא בוער, כנראה, לאף אחד.

סעיד נפאע: הנשיאות, ברוב עיסוקיה, לא מצאה לנכון לכלול את הנושא בסדר-היום של ועדת החינוך בדיון מהיר – אולי מישהו ישמע.

סעיד נפאע: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נפאע.

מגלי והבה: הלוואי שבעיית הבנת הנקרא תהיה רק בכיתה ב'.

מגלי והבה: אני יודע שהבעיה היא בכיתות יותר גבוהות, ואנחנו צריכים להילחם בתופעה הזאת.

מגלי והבה: בעניין ההערה שלך לנשיאות, יש סדר עדיפויות, ואני מקווה שבפעם הבאה תהיה בסדר העדיפויות.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, בבקשה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, התבשרנו שמשרד התיירות יצא בקמפיין של תיירות לירושלים, ובמרכזו הוא קורא לקהילת ההומואים והלסביות לבוא לירושלים – כלומר, זה הקמפיין של משרד התיירות בירושלים.

אליהו גבאי: רבותי, רוב התיירים שמגיעים לישראל הם יהודים ומסורתיים, או שהם צליינים מהעדות הנוצריות ומעדות אחרות.

אליהו גבאי: אז אותם הפרסומת הזאת רק תרחיק; הפרסומת הזאת רק תזיק לתיירות של מדינת ישראל; הפרסומת הזאת תטיל כתם על התיירות, היא תמנע את התיירות.

אליהו גבאי: לכן מן הראוי להציג את ירושלים ולהראות את הסובלנות של הדת, את המורשת שלה, המסורת, האתרים התיירותיים הלאומיים – –

מגלי והבה: תודה.

אליהו גבאי: – – המקודשים לדתות – זה מה שיש למשרד התיירות להציג.

אליהו גבאי: אני בטוח שהקמפיין הזה לא יצא משר התיירות הנוכחי אלא משר התיירות הקודם.

אליהו גבאי: אני קורא לשר התיירות הנוכחי ומחזק את ידיו להוריד את הקמפיין הזה.

אליהו גבאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הנקודה ברורה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חבר הכנסת זכור.

ואסל טאהא: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו עדים להתנהגותה של האופוזיציה בקונגרס האמריקני ורואים כיצד האופוזיציה שם מנסה לרסן את החלטותיו של הנשיא בוש; לעומת זאת האופוזיציה כאן, בבית הזה, מאשימה את הממשלה כאילו היא לא עושה מספיק בהפגזת עזה, בהרג וברצח של אוכלוסייה אזרחית.

ואסל טאהא: במקום לשמור על שתי האוכלוסיות, הערבית-הפלסטינית והישראלית, הם מפצירים בממשלה לקבל עוד החלטות קשות ולהפציץ ולהפגיז.

ואסל טאהא: חובתה של אופוזיציה אחראית לרסן את הממשלה, לרסן את הקואליציה, להפציר בה לחזור לשולחן המשא-ומתן, לקבל את היוזמה הערבית, ליישר קו עם שלום צודק עם הפלסטינים ועם הערבים.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת זכור, בבקשה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בתחילת השבוע הגשתי הצעה דחופה בנושא סגירת חופי הרחצה בצפון, במיוחד חופי עכו ומפרץ חיפה, בגלל הזיהום בים.

עבאס זכור: לא מקובל שחודש שלם אחרי תחילת העונה התושבים לא יכולים לשחות בים ולהשתמש בחופים הכי יפים בכל האזור.

עבאס זכור: חשוב לדעת שלמרות כל האיסור והפרסום שאסור להגיע לים, הילדים שלנו מגיעים לים – עם כל הזיהום.

עבאס זכור: אני מזהיר מאסון שיפגע בילדים שלנו.

עבאס זכור: לאחר שלא התקבלה ההצעה, אני פונה אליכם מעל הבמה הזאת ומבקש להתעניין בנושא הזה.

עבאס זכור: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת זכור.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, היום קיימנו פרלמנט של תלמידים במשך למעלה משעתיים בנושא יום הפסקת העישון.

נסים זאב: תלמידים עושים עבודה בין כותלי בתי-הספר, והם משפיעים לא רק על חברים, אלא גם על הורים, גם על בני משפחה, קרובים וידידים.

נסים זאב: חשוב להביא מהנתונים שיכולים אולי קצת להשפיע על השומעים.

נסים זאב: אולי לא ברור לכולם שלמשל באנגליה קוראים לזה cigarette kills, כלומר, הסיגריה רוצחת.

נסים זאב: יש פרסומות רחוב.

נסים זאב: מצד אחד עושים פרסומת נגד, אבל מצד שני הפרסומות שבעד הן הרבה יותר חזקות, וכל העניין הוא מסחרי מדי.

נסים זאב: 10,000 בני-אדם מתים בכל שנה כתוצאה מעישון סיגריות – 8,500 הם המעשנים, ו-1,500 הם המעשנים הפסיביים – כ-1,500 איש מהם נפטרים.

נסים זאב: חשוב לעשות פה יום מיוחד, גם בפרלמנט שלנו, ולא רק בפרלמנט של התלמידים.

נסים זאב: אני מקווה להביא הצעה בעניין.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

מגלי והבה: אני רק רוצה לעדכן אותך שלפי הסטטיסטיקה שהתפרסמה לאחרונה יש ירידה במספר המעשנים הצעירים.

מגלי והבה: זה לא דבר מנחם אחרי מה שציינת.

מגלי והבה: אבל בכל זאת, אני מקווה שתהיה ירידה במספר המעשנים, ואז לא צריך פרסומות – לא כאלה ולא כאלה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.

שי חרמש: ברשות

שי חרמש: כם, אני רוצה להעלות בשידור חי מציאות קשה בתחום העיר שדרות ועוטף-עזה, דווקא בנושא של העסקים הקטנים והמסחר.

שי חרמש: צריך להבין שהמציאות הביטחונית הרחיקה חלק גדול מתושבי שדרות מן המקום, ומי שהיה בא לבקר, כמובן מדיר את רגליו מהמקום מפאת הסכנה, והתחושה היא שהאזור נגוע במלחמה.

שי חרמש: אנחנו עכשיו מנסים ליזום מיזם משותף יחד עם התאחדות התעשיינים, הרשות לפיתוח הנגב וגורמים וולונטריים נוספים – נפנה כמובן גם להתאחדות הסטודנטים – כדי להוציא את המסחר והייצור של שדרות אל העיר הגדולה.

שי חרמש: הכוונה שלנו להקים בזאר, יריד – ודאי לא שוק – בתחום הערים הסמוכות, באשדוד ובערים שסמוכות לתל-אביב, ולאפשר לאנשי העסקים, החנויות והמפעלים בשדרות להביא את מרכולתם אל הקהל בחזקת אם לא בא ההר אל מוחמד, יבוא מוחמד אל ההר.

שי חרמש: אנחנו נלווה את זה כמובן בקמפיין תקשורתי, כיוון שעם ישראל אחראי לא רק לביטחונם של תושבי שדרות ועוטף-עזה, אלא גם לפרנסתם, וזו אולי הדרך הראויה והמתאימה לבטא סולידריות, אחריות ושותפות גורל בזמן מצוקה כזאת, שמכה כיום בלחמם ובכיסם של רבים רבים מתושבי האזור המוכה הזה, שכבר שבע שנים הוא תחת אש.

שי חרמש: היוזמה "קונים בשדרות" תעלה לתקשורת בימים הקרובים, ואני מקווה שתנחל גם הצלחה כספית, ולא רק סימפתיה.

שי חרמש: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה, חבר הכנסת שי חרמש.

מגלי והבה: היה ראוי לדבר על הנושא הזה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת גלנטי, ואחריו – חבר הכנסת אלכס מילר.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, הצהרת חיפה היא מסמך שחובר על-ידי חמישה משכילים ערבים ישראלים, והופץ ביום "אל נכבה" ב-15 במאי 2007.

יצחק גלנטי: מסמך זה הונח אתמול לפתחם של חברי הכנסת במטרה לזרות מוץ בעיני חברי הכנסת.

יצחק גלנטי: הם מבססים את ה"אני מאמין" שלהם על הזיכרון הקולקטיבי השואב את מקורותיו כביכול הן מההיסטוריה הפלסטינית והן מן התרבות האסלאמית.

יצחק גלנטי: זה אוסף של דרישות הזויות המתבסס על "היסטוריה", שלא היתה ולא נבראה, של אוסף מקרי של ערבים שהגיעו בתקופה העות'מאנית.

יצחק גלנטי: הצהרת חיפה דורשת לבטל את חוק השבות, דורשת אוטונומיה חינוכית ודתית ומתנה את השקט במדינה בהקמת מדינה פלסטינית שלישית בתחומי ארץ-ישראל המנדטורית.

יצחק גלנטי: מסמך זה מסוכן בשל מטרתו לערער את הבסיס לדו-קיום בין היהודים לאזרחי ישראל הערבים.

יצחק גלנטי: מסמך זה מוכן לאפשר לעם היהודי את הזכות להגדרה עצמית מול הכרת המחברים עצמם בשואה.

יצחק גלנטי: אין להצהרה הזאת דבר וחצי דבר עם רצון כלשהו להשכנת שלום בארץ.

יצחק גלנטי: יש להוקיע את מחברי המסמך על ניסיונם לפגוע במדינה ובתושביה.

יצחק גלנטי: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלכס מילר.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים שהסטודנטים חתמו השבוע עם הממשלה על הסכם פשרה, וכמה ימים לאחר מכן אנחנו מתחילים לראות את הבעיות האקדמיות שלאחר ההסכם.

אלכס מילר: אני כבר קיבלתי כמה פניות מכמה אגודות שטוענות שבהסכם נאמר להם שהמבחנים יהיו מתואמים עם החומר שהועבר אליהם בלימודים, ולא יהיה איזה חומר נוסף שלא נכנס ללימודים בזמן שהיו בשביתה.

אלכס מילר: אני רוצה להבהיר – ואני גם רוצה מן הבמה הזאת לפנות לוועד ראשי המכללות וועד ראשי האוניברסיטאות, שיקפידו ויוודאו מול המוסדות שהם מקיימים את ההסכם ונותנים לסטודנטים אפשרות לסיים את הסמסטר בשלום, ללא שום לחץ בגלל המאבק, שכפי שאני רואה הוא די הצליח.

אלכס מילר: אני גם רוצה להעלות את נושא מכללת "ספיר" ושדרות.

אלכס מילר: אני קיבלתי כמה פניות מסטודנטים שם.

אלכס מילר: צריך לפתור את הנושא הזה במהירות, כי הסטודנטים שם בחרדה ויש להם קושי לימודי.

אלכס מילר: גם פיקוד העורף וגם המוסד צריכים איכשהו לתת פתרון לנושא הזה.

אלכס מילר: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מילר.

מגלי והבה: חברי הכנסת, מכיוון שרק עכשיו מסיימים את הטקס לציון יום השלטון המקומי בכנסת למעלה, אני מכריז על הפסקה של רבע שעה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: (הישיבה נפסקה בשעה 16:29 ונתחדשה בשעה 16:46.

מגלי והבה: )

מגלי והבה: הנני מתכבד לחדש את הישיבה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אורחים יקרים, עשינו את ההפסקה כדי להמתין לסיום האירוע לציון יום השלטון המקומי בכנסת.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הודעה למזכיר.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הנהיגה הספורטיבית (תיקון) (דחיית מועד תחילה), התשס"ז–2007.

אריה האן: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 79 והוראת שעה) (היתר לבניית מרחב מוגן בדרך מקוצרת), התשס"ז–2007; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 82) (איסור שימוש בטלפון קבוע או נייד בשעת הוראת נהיגה), התשס"ז–2007; הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 30) (מימון פעילות הסיעה בכנסת), התשס"ז–2007; והצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007.

אריה האן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: אדוני שר הפנים, חברי הכנסת, אורחים יקרים, ברוכים הבאים לביתנו, ידידינו וחברינו ראשי הערים וראשי המועצות האזוריות והמקומיות ממטולה ועד אילת.

מגלי והבה: בפתח הדברים ברצוני לשלוח ברכת חיזוק ועידוד לתושבים האמיצים של שדרות ויישובי המועצה האזורית שער-הנגב.

מגלי והבה: מטחי הרקטות היומיומיים נוחתים על ראשיהם בתדירות מבעיתה וגובים מחיר דמים כבד.

מגלי והבה: רק בימים האחרונים נרצחו שם שני אזרחים: שיראל פרידמן ואושרי עוז, זיכרונם לברכה.

מגלי והבה: תושבי שדרות והמועצה האזורית שער-הנגב, כמו תושבי תל-אביב, חיפה, ירושלים וכל שאר ערי ישראל, זכאים לחיות בביטחון ובשלווה.

מגלי והבה: ברצוני לשבח מעל דוכן הכנסת את מאות המתנדבים הצעירים שבאו כדי להזדהות עם יישובי הדרום ולסייע לתושבים החיים בצל ה"קסאמים".

מגלי והבה: אורחים יקרים, הדמוקרטיה הגדולה – הכנסת, שמחה לארח אתכם, באי כוחה של הדמוקרטיה הקטנה.

מגלי והבה: אתם ואנחנו – אלה שתי פניה של הדמוקרטיה הישראלית.

מגלי והבה: הבסיס שעליו מושתת הבניין שלנו משותף, אולם שעה שהכנסת מייצגת את הבסיס הרחב, הארצי, אתם מייצגים את הבסיס האזורי, המקומי, הקרוב.

מגלי והבה: לכנסת שמורות הסמכות והחובה לקבוע את מדיניותה הכוללת של המדינה.

מגלי והבה: אתם, נבחרי הציבור של הרשויות המקומיות, מבצעים, איש-איש בתחומו, עבודת קודש נאמנה.

מגלי והבה: עבודתכם נוגעת למעשה בשגרת חייו היומיומיים של האזרח, החל בניקיון ותחזוקה וכלה במערכות חינוך ותעסוקה.

מגלי והבה: אתם נוטלים על עצמכם טווח רחב של תפקידים, חברתיים ותרבותיים.

מגלי והבה: הקשר בין הנבחר לבוחר אצלכם הוא ישיר ובלתי אמצעי.

מגלי והבה: דמוקרטיה בהתגשמותה.

מגלי והבה: תפקידנו ככנסת הוא לחזק את מעמדן העצמאי של הרשויות המקומיות ולהעניק להן מידה רבה של שיקול דעת עצמאי בניהול העניינים שלהן.

מגלי והבה: זאת נוכל להסדיר בחוק.

מגלי והבה: עלינו לפעול לכך שלא יפוזרו רשויות מקומיות נבחרות כלאחר יד, להביא לכך שיהיה שוויון ביחסה של המדינה לכל הרשויות המקומיות ובתמיכה של המדינה בכל רשות ורשות, ללא הבדל.

מגלי והבה: מצד שני, אנחנו חייבים לסייע לרשויות לתקן את הדרוש תיקון.

מגלי והבה: ידידי, המדינה נוצרה על-ידי קהילות נפרדות ועצמאיות.

מגלי והבה: האוטונומיות הקטנות התאחדו לאוטונומיה אחת גדולה, מדינת ישראל.

מגלי והבה: מערכת השלטון המקומי הצמיחה סגל עובדי ציבור ושליחיו, בעלי הכשרה וכישורים, שאתם מתברכים בו וחייבים לטפחו.

מגלי והבה: ביום זה אני מברך אתכם ומחזק את ידיכם בשליחות הציבורית החשובה שנטלתם על עצמכם.

מגלי והבה: המלאכה רבה, היעדים ברורים, ואני מאחל לכם שתמשיכו להתקדם במעלה הדרך.

מגלי והבה: אני מתכבד להזמין את שר הפנים והגנת הסביבה, השר רוני בר-און.

מגלי והבה: בבקשה.

רוני בר-און: – – –

מגלי והבה: אתה שר הפנים, ואתה צודק.

מגלי והבה: נראה שבכנסת הוסיפו לך את התואר "והגנת הסביבה", ואני מתנצל על כך.

רן כהן: ההתנצלות – – –

גדעון סער: ההתנצלות צריכה להיות כלפי גדעון עזרא.

גדעון סער: יכול להיות שיש reshuffle, אדוני השר?

גדעון סער: משהו כזה?

מגלי והבה: כן, בבקשה, אדוני שר הפנים.

רוני בר-און: יכול להיות שיהיה reshuffle בלי שאתה תקבע אותו, גדעון סער?

רוני בר-און: משהו קורה פה במדינה הזאת בלי שאתה תחליט עליו?

ישראל כץ: אולי זה קשור לבחירות בעבודה.

מגלי והבה: נא לשבת שם, בבקשה.

רוני בר-און: כן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי רשויות, ראשי ערים, ראשי מועצות אזוריות, ראשי רשויות מקומיות, סגנים, ראשי מרכז השלטון המקומי, ראשי מרכז המועצות האזוריות, ברוכים הבאים, חג שמח לכם ביום חגו של השלטון המקומי.

רוני בר-און: אני שמח וגאה על הזכות שיש לי ליתן, כשר הפנים, חסות למאורע התקדימי הזה, שבו יום מרכז השלטון המקומי נחוג בפעם הראשונה בכנסת ישראל.

רוני בר-און: חגיגה זו, שהמשכה יבוא מחר ביום עבודה או בשני ימי עבודה בוועידת ראש הממשלה לענייני השלטון המקומי, מעלה על נס את חשיבותו של השלטון המקומי במדינת ישראל.

רוני בר-און: אבל, כפי שהקדים כבר לפני היושב-ראש, דומה שאי-אפשר היום להתחיל אירוע, מקצועי או טקסי, שעניינו השלטון המקומי בישראל, בלי להעלות על נס ולהזדהות בלב שלם ובנפש מלאה עם תושבי הנגב המערבי ועם קברניטי היישובים בשדרות ובעוטף-עזה, שעומדים זה כשבועיים ימים תחת מתקפה נפשעת של טרוריסטים, מרצחים, שיורים טילי "קסאם" ונשק תלול-מסלול ופוגעים פעם אחר פעם באזרחים שלווים, חפים מפשע, למרבה הצער גם כאלה – בחור ובחורה צעירים – שמצאו בשבועיים האחרונים את מותם ברחובה של עיר.

רוני בר-און: דווקא האווירה הלא-פשוטה הזאת, המצב הביטחוני הלא-פשוט הזה, מחדדים עשרת מונים את ההכרה בחשיבות הרבה שיש לשלטון המרכזי כלבנת היסוד בהתמודדות עם מצבים משבריים וכמקור לתמיכה קהילתית חיונית.

רוני בר-און: הידע, הכלים, הניסיון והיכולת הבלתי-אמצעית שיש לשלטון המקומי להגיע אל כל תושב ולפגוש כל תושב, יחד עם הכוונה והפניה של הסיוע, המשאבים והקשב הנדרשים במצבים אשר כאלה, נדרשים מצד השלטון המרכזי, אבל יכולים להיות מבוצעים הרבה יותר בקלות על-ידי השלטון המקומי.

רוני בר-און: כל אלה הם צו השעה בעת הזאת כדי שאנחנו, כשלטון מרכזי, כממשלה, ככנסת, נוכל למלא את החובות שלנו כלפי אזרחי מדינת ישראל.

רוני בר-און: אנחנו נחושים לעשות כמיטב יכולתנו כדי לאפשר לתושבי הנגב המערבי לקיים את שגרת החיים שלהם בצורה בטוחה ככל שניתן, ולהראות לאויבים שאנחנו עם נחוש, ולא נישבר ולא ניכנס לפניקה חרף כל האיומים הקשים האלה.

רוני בר-און: בטווח הזמן המיידי מאז פרוץ העימות הנוכחי, גם הממשלה וגם משרד הפנים משקיעים את כל מה שהם יכולים כדי למצוא פתרונות ולהקל על הרשויות המקומיות הנאלצות להתמודד עם ירי הטילים הזה, כדי לאפשר שגרת חיים נורמלית ככל הניתן.

רוני בר-און: כך ניתנו הוראות לסלק את כל החסמים הנובעים מחוק התכנון והבנייה בשביל לאפשר את המיגון במהירות האפשרית; כך ניתן סיוע כספי לספק מיידית צרכים שעולים מן השטח; כך גם ניתנים שירותים לתושבים בשדרות, שמתרעננים מפעם לפעם במקומות שונים ברחבי הארץ.

רוני בר-און: בשנה האחרונה, מאז נכנסנו לתפקידנו במשרד הפנים, פעל המשרד רבות כדי לממש את החזון שלפיו הרשות המקומית תהיה חזקה, בוטחת, בעלת מסוגלות ויכולת גבוהה לנהל בעצמה, ביעילות ובאופן תקין, גם את השגרה – אבל גם את החירום.

רוני בר-און: באופן טבעי, המערכה בלבנון בקיץ שעבר, וגם המצב הנוכחי בשדרות ובעוטף-עזה, מסיטים את תשומת הלב הציבורית במדינת ישראל לענייני החוץ והביטחון.

רוני בר-און: אבל לכם, אלה שנוכחים כאן, ברור כי זה רק משתנה אחד – משתנה אחד בלבד במשוואה של ההתמודדות מול האתגרים הנכונים למדינת ישראל.

רוני בר-און: המשתנה הנוסף, שאיננו נופל בחשיבותו בימים אלה שבהם החזית היא העורף והעורף הוא חזית, הוא המוכנות של הרשויות המקומיות להתמודדות הזאת.

רוני בר-און: ההתנהלות של הרשות המקומית בשעת חירום היא תמונת מראה מובהקת של ההתנהלות שלה בימי שגרה.

רוני בר-און: הדבר הזה הוכח באופן אמפירי במהלך מלחמת לבנון השנייה.

רוני בר-און: בכל מקום שהיתה בו רשות מקומית מנוהלת כהלכה בימי שגרה, היא התנהלה כהלכה, בשקט, באחריות, בכובד ראש, בלי פניקה, גם בשעת חירום.

רוני בר-און: ההתנהלות הזאת חשובה, והמסקנה ברורה מאליה: לשלטון המרכזי צריך להיות אינטרס חשוב, צריך להיות אינטרס לאומי מובהק, לבסס את השלטון המקומי למען ביטחונם ורווחתם של תושבי ישראל, כדי שאלה בעצם יחזקו את מדינת ישראל.

רוני בר-און: נכנסתי לתפקידי כשר הפנים לפני כשנה.

רוני בר-און: במהלך השנה הזאת פעלנו רבות כדי להגשים את החזון שהצבנו בתחילת הדרך: לנתק את התלות הרבה, את התלות המוגזמת, את התלות הבלתי-אפשרית, של השלטון המקומי בשלטון המרכזי, ולהעלות את השלטון המקומי על מסלול של עצמאות.

רוני בר-און: כך, אפשר למנות בין הפעולות שעשינו את ההעברה בקריאה ראשונה של חוק העיריות החדש – חוק שמסדיר ומגדיר מחדש את אמנת היחסים בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

רוני בר-און: תוך כדי הכנת החוק הזה והצגתו בפני הכנסת התחלנו ברפורמה מינהלית מרחיקת לכת, רפורמה אשר מתבטאת במתן עצמאות ניהולית רבה ליותר מ-50 רשויות מכלל 256 הרשויות במדינת ישראל – מתן עצמאות מחד גיסא וניסיון להפחית את החיכוך, המאוס בעיני, שבין הרשויות לבין משרד הפנים מאידך גיסא.

רוני בר-און: במקביל, וכפועל יוצא מהענקת סמכויות ועצמאות, אנחנו מגבירים את מנגנוני הפיקוח, את מנגנוני הבקרה, האכיפה והסיוע לרשויות החלשות שבתהליכי הבראה, מתוך כוונה ברורה שלא להציק להן, לא להכביד עליהן, אלא לחזק אותן, ללמד אותן ולהטמיע בהן נורמות ניהול תקין, מינהל תקין ואחריות ניהולית ותקציבית.

רוני בר-און: במהלך השנה העמוסה הזאת גם הקמנו את הוועדה הציבורית לרפורמה בארנונה.

רוני בר-און: זאת לדעת: הכנסת הזאת, כמחוקק ראשי, לא התעסקה בארנונה 22 שנה.

רוני בר-און: צו הארנונה הוא בן 22 שנה, והוספו יותר מ-2,000 סעיפי משנה כתוצאה מקוניונקטורה פוליטית, סקטוריאלית, מסחטנות תקציבית וכיוצא באלה נסים ונפלאות.

רוני בר-און: זו הפעם הראשונה שאנחנו הולכים לעשות חריש עמוק בשדה הבלתי-חרוש הזה.

רוני בר-און: אנחנו מפעילים עוד שתי ועדות מקצועיות שכבר רצות: ועדה לאיחוד רשויות – לא עוד ועדה פוליטית, מוקמת אד-הוק, נתונה ללחצים, אלא ועדה של אנשי ציבור בכירים, מנוסים, מעורים בתפקידם, אשר תקבל החלטה על איחוד רשויות לא כנגזרת של לחצים פוליטיים, אלא כנגזרת של צרכים; לטובת העניין ולא לטובת האנשים.

רוני בר-און: ועדה שגם היא היתה בעייתית – ועדה לשינוי גבולות שיפוט.

רוני בר-און: בכל פעם היתה מוקמת אד-הוק ועדה, וכל אחד היה רוצה להיות חבר בה, ולכל חבר היה בה אינטרס מובהק.

רוני בר-און: יש לנו ועדה אחת, בראשות אנשים בלתי תלויים, עצמאים, אשר ידונו בכל העניינים האלה ויפתרו את הבעיות.

רוני בר-און: עשינו כמובן גם צעד מרחיק לכת בעניין הסחבת התכנונית.

רוני בר-און: חלק ניכר מהרשויות המקומיות יעברו בשנים הקרובות למה שאנחנו קוראיםone shot process בתהליך התכנון.

רוני בר-און: הם לא יחיו עוד תחת הכנפיים או בצל הכנפיים של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה.

רוני בר-און: אבל זה מצריך הרבה עבודה – גם של ניהול, גם של אחריות וגם של מקצועיות.

רוני בר-און: חרף כל זאת, השלטון המקומי עודנו ניצב מול בעיות יסודיות שעה שאנחנו מתבוננים על היחסים שלו עם השלטון המרכזי.

רוני בר-און: הנטייה לריכוזיות, הרודפת את מוסדות השלטון המרכזי עוד מימי הנציב העליון הבריטי, ממשיכה להקשות על חיי הרשויות בכובלה אותן באזיקים ביורוקרטיים, שפעמים רבות אין בהם שום צורך.

רוני בר-און: לא מתקבל על הדעת שכל מינוי פקיד או מזכירה יהיה כרוך באישור שר הפנים, שגם ישלח את נציגו לוועדת המכרזים שבוחרת את העובד; כל יציאת עובד לגמלאות טעונה אישור; כל העסקת עובד במשכורת טיפה יותר גבוהה מהנורמה טעונה אישור.

רוני בר-און: צריך להפסיק את הרכבת הזאת שהולכת ובאה מהשלטון המקומי למרכזי ומהמרכזי למקומי.

רוני בר-און: יש משברים המתמשכים.

רוני בר-און: חוסר היציבות וחוסר המשילות בשלטון המרכזי יצרו מצב שבו לעתים, לצד הריכוזיות מתגלגלת האחריות לתחומים רבים לפתחו של השלטון המקומי, אבל אין לו לא הסמכות ולא היכולת הכלכלית לממש את האחריות שלו כלפי האזרח.

רוני בר-און: בעניין הזה אנחנו הולכים עמוק ורחוק – אנחנו הולכים בעניין הזה על חוק-יסוד: השלטון המקומי.

רוני בר-און: בחוק-יסוד: השלטון המקומי אנחנו מבקשים לקבוע אחת ולתמיד קביעה – מטא-קביעה, קביעת-על, קביעה שלא תהיה נתונה עוד לגחמותיו של שר כזה או אחר, של ראש ממשלה כזה או אחר, של שר אוצר כזה או אחר, של שר פנים כזה או אחר.

רוני בר-און: בחוק-יסוד: השלטון המקומי אנחנו נגדיר את מערכת החובות ומערכת הזכויות שבין השלטון המרכזי לשלטון המקומי ובין השלטון המקומי לבין האזרחים.

רוני בר-און: ידע ראש עיר מה מגיע לו מהשלטון המרכזי; ידע ראש עיר מה הוא חייב לאנשים שגרים בתחום הסמכות שלו.

רוני בר-און: כל הדברים האלה הם דברים שאנחנו עושים ממש בימים אלה.

רוני בר-און: אנחנו מבקשים להגיע למצב שבו השלטון המקומי לא יהיה עוד מינהל מקומי, אלא יהיה שלטון.

רוני בר-און: השלטון המקומי לא צריך להיות קבלן הביצוע של השלטון המרכזי.

רוני בר-און: הוא יכול להיות המבצע רק בתנאי שניתן לו גם את הזכות לעצב בעצמו את סדר העדיפויות ברמה המקומית, להפעיל את שיקול הדעת ולקבוע את מדיניות האזור שעליו הוא מופקד.

רוני בר-און: אין לקבל מצב דברים שבו מטה משרד הפנים – מעורב, מקצועי, רגיש, ער, מעוניין ככל שיהיה – יכול לדעת יותר טוב מה טוב לדימונה, מה טוב לערד, מה טוב לטבריה ומה טוב למעלות.

רוני בר-און: המציאות הזאת שבה השלטון המרכזי מחליט במקום השלטון המקומי היא פגיעה בנפש הדמוקרטיה המקומית ובתפקוד המערכת השלטונית כולה.

רוני בר-און: כך זה בענייני רווחה, בענייני חינוך, בענייני תחבורה, ואפילו בענייני שיטור, ביטחון ומוכנות העורף לחירום, ובתכנון ובנייה, ובשיכון, ובמיסוי, ובתקצוב עירוני, ואפילו ברישוי עסקים, ועוד כהנה וכהנה.

רוני בר-און: אנחנו הולכים על חוק-יסוד: השלטון המקומי כמהלך משותף לממשלה, לכנסת, לשלטון המקומי וגם למכון הישראלי לדמוקרטיה, שעוסק בעניין הזה שנים רבות.

רוני בר-און: אנחנו מקווים שלאחר שנקים את ועדת ההיגוי הזאת ונביא את התוצרים שלה לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ניתן יהיה לעת הצגת החוקה – שאנחנו עובדים עליה עוד מהכנסת השש-עשרה ואני מבין שממשיכים לעבוד עליה ביתר שאת בכנסת הזאת – אנחנו נביא את המתנה הזאת קודם כול לשלטון המקומי, אבל עוד יותר למדינת ישראל.

רוני בר-און: בשוטף, אנחנו מבקשים להגדיל עוד יותר את רשימת הרשויות העצמאיות שיקבלו עוד סמכויות ועוד אחריות.

רוני בר-און: אנחנו עושים את כל המאמצים להשיב על כנם את מענקי האיזון שנשחטו – אני אומר נשחטו בלי מרכאות – מ-2003.

רוני בר-און: בשנת 2006, בפעם הראשונה אחרי שלוש שנים, החזרנו את מענקי הפיתוח.

רוני בר-און: אנחנו חוזרים על זה ב-2007.

רוני בר-און: אנחנו רוצים, כפי שאמרתי לכם, גם במקומות שבהם יש תוכנית הבראה, ואפילו במקומות שבהם הדחנו את ראשי הערים ואת אנשי המועצה ומינינו ועדה קרואה – גם במקומות האלה אנחנו רוצים להעניק סל שיוכל להעמיד את הרשות על הרגליים.

רוני בר-און: בשנה הבאה יעמוד השלטון המקומי במוקד העשייה והעניין.

רוני בר-און: השבוע ביקשתי מראש הממשלה, וגם מהשר העומד בראש הוועדה לסמלים וטקסים, להכריז על שנת ה-60 לעצמאות ישראל כעל שנת השלטון המקומי בישראל.

רוני בר-און: אני חושב שזה יעזור, אני חושב שזה יועיל, אני חושב שזה יתרום.

רוני בר-און: אני מברך אתכם, ראשי הרשויות, ביום חגכם, שהוא יום חג לכולנו.

רוני בר-און: למערכה שאתם מובילים יש תפקיד מרכזי במארג הרשויות בישראל.

רוני בר-און: אתם הניצבים מול תושבי הרשויות יום-יום, שעה-שעה, בקטנה כבגדולה, בפשוטה כבמורכבת, בכל בעיה, בכל עניין שנוגע לאיכות החיים של אזרחי המדינה.

רוני בר-און: מעבר לכל הוויכוחים הקיימים, מעבר לכל המחלוקות הבוערות, חשוב לומר שגם לממשלה וגם לרשויות המקומיות יש מטרה משותפת.

רוני בר-און: עלינו לזכור תמיד כי אנחנו משרתים את הציבור, ולא הציבור משרת אותנו.

רוני בר-און: אני מקווה כי נשכיל כולנו יחד בבית הזה, בממשלה ובשלטון המקומי להביא לחיזוקו ולביסוסו של השלטון המקומי לטובת כלל אזרחי המדינה.

רוני בר-און: תודה רבה לכם.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז; בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רואה שסיעת האופוזיציה הראשית התייצבה לדיון הזה במלוא העוצמה.

אופיר פינס-פז: נראה שאתם יודעים משהו שאנחנו לא יודעים – – –

רוני בר-און: הם חושבים שאתם סיעת האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: יש בזה משהו.

בנימין נתניהו: זה גם בשבילך.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מעריך את זה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: אנחנו רוצים לברך היום את השלטון המקומי בישראל, את מרכז השלטון המקומי בישראל, את העומד בראשו, את עדי אלדר, את מרכז המועצות האזוריות, את העומד בראשו שמואל ריפמן, את ראשי הרשויות, את סגני ראשי הרשויות, את כל העובדים – את כל העושים במלאכה.

אופיר פינס-פז: השלטון המקומי בישראל הוא אבן יסוד; הוא בסיס העשייה הציבורית היום במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני חושב שאין על כך מחלוקת.

אופיר פינס-פז: זו באמת מערכת מרשימה שמתפתחת בקצב מסחרר, וכפי שאמרתי, הופכת להיות הגורם המבצע המשמעותי ביותר שקיים היום במדינת ישראל, בין היתר על רקע תהליכים שעוברת הרשות המבצעת, לאו דווקא בממשלה הנוכחית, אלא בכלל – של הפרטות, של התפרקות מאחריות על תפקידים ממשלתיים, של קיצוצים רוחביים אין-סופיים ועוד כהנה וכהנה מרעין בישין.

אופיר פינס-פז: דבר זה, שוב, יוצר מצב עובדתי שהשלטון המקומי הוא הגורם שנמצא ברמת השטח ונושא בלא מעט אחריות ישירה מול הציבור, מול התושב, מול האזרח בחיי היום-יום.

אופיר פינס-פז: ראשית, אני רוצה לברך על היוזמה של שבוע השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: זו יוזמה ראויה וחשובה, ואני שמח שהכנסת שותפה ליוזמה הזאת ומארחת אתכם כאן היום ביום השלטון המקומי בכנסת.

אופיר פינס-פז: היום פעלנו בכל ועדות הכנסת כדי לקדם נושאים הקשורים לשלטון המקומי ולטפל בהם, וכעת במליאה נציגים מכל סיעות הבית עוסקים בנושא הזה.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שהסקירה שנתן שר הפנים היתה סקירה מקפת וחשובה.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט שותף ליוזמה, אף שאני מניח שעיקר העבודה תתבצע בוועדת החוקה, חוק משפט, באופן טבעי.

אופיר פינס-פז: אני בהחלט שותף ליוזמה של חקיקת חוק-יסוד: השלטון המקומי בישראל, מברך עליה ואפעל לקדם אותה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהדבר הזה נחוץ, אני חושב שהדבר הזה נכון, והוא כבר קורה.

אופיר פינס-פז: הוא עבר בקריאה ראשונה?

רוני בר-און: – – –

אופיר פינס-פז: לא חוק העיריות – חוק העיריות זה עלי, את זה הבטחתי לך.

אופיר פינס-פז: אבל חוק-היסוד זה ועדת החוקה, ואני חושב שזה דבר חשוב שיקבע וייצור דבר שלא יהיה שנוי במחלוקת באשר לתפקידים, לסמכויות ולפרשנויות בכל הקשור למעמד השלטון המקומי.

אופיר פינס-פז: לפי דעתי זה דבר חשוב מאוד.

אופיר פינס-פז: אני חושב שעלינו, חברי הכנסת, מוטלת אחריות לפקח על עבודת הממשלה בהקשר של השלטון המקומי, אבל גם כדי ליצור אקלים – ליצור אווירה שתאפשר מציאת שיווי משקל ואיזונים ראויים בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי; מציאת נקודות ההשקה, הפחתת נקודות החיכוך, יצירת עבודת צוות; לא לתת יד להנחתות, לתחושת ניצול של מערכות ביצועיות של מערכות השלטון המקומיות על-ידי השלטון המרכזי.

אופיר פינס-פז: למשל, חקיקת החוק שיזמה הממשלה בשבוע שעבר, שמחייב את השלטון המקומי לממן מערכות של חינוך עצמאי בהיקפים של מאות מיליונים, בלי תיאום מוקדם ובלי הסכמה, בלי להיכנס בכלל לגופם של דברים – אבל עצם שיטת העבודה שהממשלה מביאה חוק לכנסת, הכנסת מחוקקת בלי לחשוב ולהבין את ההשלכות של החקיקה הזאת על השלטון המקומי, על ראשי רשויות ומועצות, שפתאום מטילים עליהם מרגע לרגע חובה תקציבית לא מתוכננת.

אופיר פינס-פז: נדמה לי שזה דבר שלא צריך לקרות, ואני חושב שאנחנו צריכים לעמוד על המשמר כדי שהדבר הזה לא יקרה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לבקש, גם מאתנו, חברי הכנסת, וגם מהממשלה, לשלב בסדר-היום הלאומי שלנו את סדר-היום המקומי.

אופיר פינס-פז: הוא חייב להיות חלק מסדר-היום הלאומי – החינוך, המלחמה בעוני, הנושאים שמעסיקים את התושב, את האזרח.

אופיר פינס-פז: הממשלה חייבת להיות קשובה לצורכי השלטון המקומי ולשלב אותם בסדר העדיפויות הלאומי שלה.

אופיר פינס-פז: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר משהו במישור הפוליטי אבל לא המפלגתי.

אופיר פינס-פז: אנחנו כולנו בתקופה של משבר מנהיגות לא פשוט שפוקד את הפוליטיקה הישראלית.

אופיר פינס-פז: הדבר ניכר וידוע.

אופיר פינס-פז: אני סבור שהכוחות המצויים במסגרת השלטון המקומי – אנשים שנבחרים בבחירה ישירה על-ידי הציבור, צריכים ויכולים לבוא ממישור הפעולה המקומי גם למישור הפעולה הארצי.

אופיר פינס-פז: הייתי שמח לו ראשי רשויות, ראשי עיריות וראשי מועצות אזוריות, לאחר תקופה שבה הם ממצים את עצמם בתפקידם, היו רואים את השליחות במישור הלאומי המרכזי כשליחות ראויה.

אופיר פינס-פז: אנחנו נשמח לראות אתכם בינינו.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לכם על כל העשייה שלכם, על כל התרומה שלכם.

אופיר פינס-פז: הצלחת

אופיר פינס-פז: כם היא הצלחתנו והצלחת הציבור כולו.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: אחרון הדוברים ביום השלטון המקומי, חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשי הרשויות, סגני ראשי הרשויות, יום השלטון המקומי בכנסת הוא בעצם יום האזרח.

ישראל כץ: אין קשר ישיר יותר, הדוק יותר ומחייב יותר עם אזרחי מדינת ישראל מאשר הקשר באמצעות השלטון המקומי.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, לשלטון המקומי בישראל יש סמכויות מצומצמות ומטלות נרחבות.

ישראל כץ: בעצם, אתם נמצאים בחזית, ובתקופה האחרונה ניתן לומר שאתם נמצאים בחזית תרתי משמע.

ישראל כץ: האזרח רואה בראש העיר, בסגנו ובחברי הנהלת העיר כתובת לכל הבעיות בכל התחומים, מתחום הרווחה ועד לתחום הביטחון.

ישראל כץ: בזמן מלחמות טילים – שאלה המלחמות המודרניות – רשויות מקומיות הופכות למוצבים קדמיים.

ישראל כץ: כל רשות מקומית היא מוצב קדמי בתחום היישוב שלה.

ישראל כץ: בשנים האחרונות גם גבר הנטל על הרשויות המקומיות.

ישראל כץ: האמצעים הצטמצמו והמטלות התרחבו, ובהחלט מן הראוי לתת לראשי הערים, לסגנים, לחברי המועצה, סמכויות נרחבות שיאפשרו להם לתפקד, לתכנן ולכוון את פעולות העיר, כמובן, גם על-ידי תוספת תקציבית מתאימה שתאפשר את ביצוע כל המטלות שמוטלות בפועל על הרשויות המקומיות, גם אם לא באופן פורמלי.

ישראל כץ: כאשר רוצים לשקם שירותים חברתיים במדינת ישראל, צריך לעשות זאת בעיקר באמצעות תוספת תקציב לרשויות המקומיות, שהן שעומדות בקשר עם האזרחים, עם המשפחות, עם הנזקקים, יודעות מה הצרכים ומהוות כתובת.

ישראל כץ: אדוני שר הפנים, אני מברך על כל רפורמה שמטרתה לייעל, לפשט ולארגן, אם כי אני בהחלט חושב שבכל רפורמה צריך להתייעץ התייעצות רחבה עד כדי הסכמה עם נבחרי הציבור כדי למצוא את נקודת האיזון – איך לצד הענקת סמכויות וחופש פעולה שומרים על יכולתם של הנבחרים להוסיף ואפילו להגביר את יכולתם לעמוד מול האזרחים.

ישראל כץ: לי אישית יצא לא מעט פעמים – ואני יכול לציין כאן דוגמה אחת – לעמוד בקשר עם הרשויות המקומיות גם בנושא חקיקה פרטית בכנסת.

ישראל כץ: אני יזמתי עם עוד חברים הצעת חוק להגנה מפני פורץ – מי שפורצים לביתו, מה שנקרא: ביתי הוא מבצרי, כדי שתהיה לו זכות להגנה עצמית מפני פורצים.

ישראל כץ: פניתי אל ראשי הרשויות כי ראיתי בהם שותפים מרכזיים למאבק בתופעות האלה.

ישראל כץ: ואכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה חסר תקדים, אך למעלה מ-104 ראשי רשויות חתמו על תמיכה בהצעת חוק שאנחנו מקדמים.

ישראל כץ: מובן שהדבר הזה ייעשה בתיאום ובהתייעצות עם מי שמייצגים את האזרחים וקשורים לבעיות העיקריות שלהם.

ישראל כץ: אדוני, ברשותך, אני רוצה לגעת בנקודה אחת: פרויקט שיקום השכונות.

ישראל כץ: כסטודנט צעיר, פעיל בין הסטודנטים, וכפעיל פוליטי צעיר – ואולי אפילו טרום הפעילות – יצא לי לראות מקרוב את פעולת שיקום השכונות שיזם מנחם בגין, שהיה ראש הממשלה הראשון מטעם הליכוד לפני כ-30 שנה.

ישראל כץ: הפרויקט הזה היה בשורה למקומות רבים בערי הפיתוח, בפריפריה העירונית, שלא הגיעו אליהם קודם לכן, וסייע גם לשקם לא מעט שכונות מבחינה פיזית וחברתית.

ישראל כץ: אני חושב שההחלטה לצמצם אותו באופן דרסטי, עד כדי סגירתו במקומות רבים בפריפריה העירונית, היא טעות קשה מבחינה מוסרית ומבחינה מעשית.

ישראל כץ: הפעולה שנדרשת בהקשר זה של השלטון המקומי היא ליזום את חידוש פרויקט שיקום שכונות, הרחבתו ומינופו, תוך שילוב עם הרשויות המקומיות, כדי לתת הזדמנות לכל המוכשרים הצעירים שנמצאים באותם המקומות ולא מקבלים את ההזדמנות הראויה.

ישראל כץ: אני חושב שהפרויקט הזה, מבחינת היכולת האישית ואיכות החיים, הוא נדרש, וצריך לחדש אותו ולהוביל אותו באמצעות ותוך כדי קשר עם הרשויות המקומיות.

ישראל כץ: חייבים לחזור לאותה דרך שהוביל מנחם בגין ולהמשיך את פרויקט שיקום השכונות.

ישראל כץ: צריך להקצות סכומי כסף ניכרים מתקציב המדינה, וגם לארגן תרומות מהארץ ומחו"ל לנושא הזה.

ישראל כץ: רבים ישמחו לבוא, לתרום ולהשתתף בבניית החוסן החברתי של מדינת ישראל, לצד החוסן האחר.

ישראל כץ: צריך גם להעביר לשלטון המקומי סמכויות בתחומי התעבורה – – –

רוני בר-און: נעשה צדק היסטורי עם ראש הממשלה המנוח בגין, שיסד את המיזם המפואר הזה.

רוני בר-און: כדאי להשלים את הצדק ולומר מי היה שר האוצר שהרג את המיזם.

ישראל כץ: אני לא חושב שהיה שר אוצר שהרג.

ישראל כץ: היתה תקופה של צמצומים ב-2003.

ישראל כץ: ישבתי בממשלה, וכל הפרויקטים נמשכו.

ישראל כץ: היו סכומים שהצטמצמו, אבל אז הסיבה היתה – והיא היתה נכונה – שלא היה כסף.

ישראל כץ: היום המיליארדים זורמים, השקל מכה את הדולר וההכנסות הן מעל ומעבר לתחזיות.

ישראל כץ: אז אי-אפשר לתת סכומים אמיתיים?

ישראל כץ: אדוני שר הפנים, למה אתה צריך להתנגד לזה?

רוני בר-און: מי מתנגד?

רוני בר-און: אנחנו מעבירים – – –

ישראל כץ: הרי בסך הכול גם אתה בעד הרשויות, ואתה בעד שיקום השכונות.

ישראל כץ: נדמה לי שלא אתה צמצמת את זה באופן אישי.

ישראל כץ: להיפך, אתה צריך להיות אחד – – –

מגלי והבה: אדוני שר הפנים, ביום חגיגי זה להמשיך – – –

ישראל כץ: בסדר.

ישראל כץ: הגעגוע לבגין שעובר על השר בר-און הוא טבעי, ואני בעדו, ויש גם מה לזכור, ביחס למה שקיים היום בוודאי.

ישראל כץ: יש לך סיבות להתגעגע, גם בגלל מה שהיה וגם בגלל מה שהיום.

ראובן ריבלין: השר לשעבר ישראל כץ, השר בר-און לא דיבר על בגין.

ראובן ריבלין: אני יכול להרגיע אותך.

ישראל כץ: הוא התחיל.

ישראל כץ: הוא דיבר לטובה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, בואו נמשיך.

ישראל כץ: אני חושב שבסדר העדיפויות היום ובכסף שקיים אפשר לא רק שלא לצמצם ולא רק שלא להתחכם ולהעביר את זה למעט שכונות ולצמצם את אותן אגורות, אלא להרחיב את הפרויקט הזה כמסר, כבשורה.

ישראל כץ: זה כמו תעלת הימים וזה כמו הרכבת.

ישראל כץ: זו תשתית אנושית שהיא הרבה יותר חשובה, ואפשר למנף אותה.

ישראל כץ: הכסף שם לא הולך לאיבוד.

ישראל כץ: יהיו גם תרומות של שקל תמורת שקל, דולר תמורת דולר ויורו תמורת יורו, ואנשים מוכנים להתגייס לנושאים האלה.

ישראל כץ: חייבים לעשות את זה ולתת לרשויות את האפשרות להוביל דברים מהסוג הזה.

ישראל כץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני בהחלט חושב שזה יום חשוב לכנסת; זה יום חשוב לרשויות.

ישראל כץ: אנחנו צריכים לעשות הכול גם ברמה הפרלמנטרית וגם ברמה הממשלתית.

ישראל כץ: הערה אחרונה.

ישראל כץ: אני חייב להגיד שכולנו תמכנו בחוק נגד כפל תפקידים של ראשי רשויות – וכל הכנסת חוקקה, ואני אפילו נכנסתי לכנסת יותר מוקדם.

ישראל כץ: היה מצב שאולי היתה הפרזה לכיוון אחד, אבל היום אני אומר את זה – ואני אומר זאת בצער, ואני לא יודע בדיוק מה הפתרון, אבל צריך לחפשו: היום הכנסת ריקה מראשי רשויות.

ישראל כץ: היא לא רק ריקה מראשי רשויות, אלא גם היכולת שלהם להשפיע על מה שקורה כאן ועל החקיקה – השדולה הכי חלשה בכנסת, ואני אומר זאת באחריות, זו השדולה של ראשי הרשויות והרשויות.

ישראל כץ: זו שדולה שמייצגת את האזרחים ואת הצרכים שלהם, וזה חסר בנוף של הכנסת.

ישראל כץ: חייבים, בחוכמה ובאיזון, למצוא איזו נוסחה ודרך, שלפחות לתקופה התחלתית, לשלב מסוים – אולי למשך קדנציה – כן יתאפשר לראש רשות לעשות חפיפה עד שיחליט אם הוא הולך לכאן או לכאן, כי יש המון נושאים שלא מועלים ולא מקודמים היום בתחומים שראשי הרשויות והסגנים וחברי המועצות היו יכולים לטפל בהם ולקדם אותם.

ישראל כץ: לא במקרה בחוק ההסדרים כל גזירה קשה שמוטלת על רשויות עוברת, אבל כשמשהו בא מול שדולות אחרות, אנחנו רואים הרבה מאוד שינויים תוך כדי החקיקה, ושוכרים לוביסטים ועושים דברים אחרים.

ישראל כץ: ראשי הרשויות נמצאים בכל מקרה בתפקיד ובכל מקרה הם מקבלים משכורת, אבל אין להם האפשרות להילחם – ואני מדבר על איך שזה נראה בוועדות.

ישראל כץ: הייתי שנים בוועדת הכספים וגם עמדתי בראש הוועדה.

ישראל כץ: לצערי, האינטרסים הלגיטימיים שהם מייצגים לא מיוצגים כראוי ובעוצמה הנדרשת בגלל ההפרדה, ויכול להיות שגם כאן יש מקום לשקול חקיקה.

ישראל כץ: אדוני שר הפנים, אם תיזום, אנחנו נשמח להיות שותפים, במינון ובאיזון נכון.

ישראל כץ: אני רוצה לברך את השלטון המקומי ולאחל לכם הצלחה, כי הצלחה שלכם היא באמת ההצלחה של מדינת ישראל.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת כץ.

מגלי והבה: תם הדיון ביום השלטון המקומי.

מגלי והבה: חברי הכנסת, לפני שאנחנו ממשיכים בסדר-היום, תרשו לי לברך את חברי המשלחת מגרמניה שבאו לביקור הזדהות עם ישראל.

מגלי והבה: אורחינו היקרים, היחסים בין מדינתכם למדינתנו נמשכים זה 42 שנה בידידות עמוקה ובשיתוף פעולה פורה.

מגלי והבה: היחסים בין שתי המדינות ראויים לציון גם על רקע העבר.

מגלי והבה: אני שב ומודה לכם על ביקור ההזדהות הזה ומאחל לכם המשך ביקור פורה ומהנה בארצנו.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

אריה האן: מסקנות ועדת הכספים בנושא: מצב הישיבות ומוסדות התורה – הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אריה האן: עוד אודיעכם, כי ביום 21 במאי 2007, ד' בסיוון התשס"ז, הונחו על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא:

אריה האן: אי-הגשת עזרה לפצוע תאונה בצומת אזור וזלזול בחיי אדם – הצעה של חבר הכנסת משה גפני.

אריה האן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: [לפי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אני גם מבקש שיהיה פה שר בדיון הזה, אדוני המזכיר.

גדעון סער: ראש הממשלה צריך להיות פה.

ראובן ריבלין: לפי סעיף 40, ראש הממשלה צריך להיות נוכח – – –

מגלי והבה: אוקיי, אז אני מבקש מהמזכיר להודיע שתם הדיון, וכל מי שאמור להיות פה, גם ראש הממשלה, שיגיע לכאן.

מגלי והבה: סירובו של ראש הממשלה להתפטר מתפקידו בעקבות דוח-וינוגרד – הדיון הוא בעקבות חתימותיהם של 40 מחברי הכנסת ובהשתתפות ראש הממשלה.

מגלי והבה: יפתח את הדיון חבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: עשר דקות.

מגלי והבה: מסגרת הדיון – כשעה.

מגלי והבה: אדוני, חבר הכנסת סער – –

גדעון סער: יש חובה חוקית שראש הממשלה ישתתף בדיון.

גדעון סער: זה נקבע בחוק.

מגלי והבה: – – היית חוסך לך ולי אם היית – בהחלט, אני מסכים שחוק ותקנון – – – עד שתגיע, אני מניח, למיקרופון, ראש הממשלה ייכנס לאולם.

מגלי והבה: אני מבקש להודיע לראש הממשלה שעליו להיכנס.

יובל שטייניץ: מה – אדוני היושב-ראש, אני מקווה שראש הממשלה לא מביע אי-אמון בכנסת כמו שהוא הביע אי-אמון במבקר המדינה.

מגלי והבה: הנה, הסדרנים הודיעו לראש הממשלה והוא נכנס.

מגלי והבה: אני לא מבין למה צריך גם להודיע – הרי כולם יודעים את החוק ואת התקנון.

קריאה: מחכים לאלה שחתמו, שגם הם ייכנסו.

גדעון סער: עליהם אין חובה בתקנון.

מגלי והבה: טוב, חברי הכנסת, הדיון מאחורינו, אני מברך את ראש הממשלה.

מגלי והבה: בבקשה, חבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: בבקשה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היוזמה לכינוס הכנסת, שהיו שותפים לה 46 חברים – –

רוני בר-און: כמה מהם פה?

גדעון סער: – – ובהם שישה מחברי הקואליציה – אדוני השר, חובת ההשתתפות, לפי החוק והתקנון, היא של ראש הממשלה.

גדעון סער: אני יודע שאתה מכיר את התקנון.

גדעון סער: היוזמה הזאת היא יוזמה משותפת של יושבת-ראש סיעת מרצ, חברת הכנסת גלאון, ושלי.

גדעון סער: היא באה בעקבות הסירוב – –

רונית תירוש: איפה היא?

גדעון סער: – – של ראש הממשלה להתפטר מתפקידו בעקבות דוח-וינוגרד.

קריאה: – – –

מגלי והבה: חברי הכנסת, שמענו את ההערה שלכם.

מגלי והבה: תודה.

גדעון סער: הזמן הזה לא יכול להיחשב הזמן שלי, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: כל ההשתוללות הזאת של הקואליציה.

מגלי והבה: אני לא מבין.

מגלי והבה: קיבלת את מסגרת הזמן.

גדעון סער: לא.

גדעון סער: גם אתה עכשיו מדבר על חשבון הזמן שלי.

מגלי והבה: אתה תקבל עשר דקות נטו.

מגלי והבה: כשתהיה יושב-ראש האופוזיציה תקבל את כל הזמן.

גדעון סער: בסדר.

גדעון סער: כך קבעה, אדוני היושב-ראש, ועדת-וינוגרד: מנהיג המוציא את צבאו לפעולה צבאית חב חובות למדינה, ללוחמי צה"ל המסכנים את נפשם ולאזרחים.

גדעון סער: בכך כשל ראש הממשלה כמנהיג, שצריך להוביל את ארצו לפעולה צבאית מתוך שיקול דעת ואחריות.

גדעון סער: אבל דבר אחד אי-אפשר לקחת מראש הממשלה – הוא פיתח את הבריחה מאחריות לדרגה של אמנות.

גדעון סער: מה לא עשה ראש הממשלה אהוד אולמרט כדי לברוח מאחריות?

גדעון סער: בהתחלה סיפרו לנו, אדוני היושב-ראש, שהמלחמה היא סיפור הצלחה – היא שינתה את פני המזרח התיכון.

גדעון סער: טוב, 97% מהציבור לא קנו את זה, ואנחנו גם יודעים שבדרג הצבאי – גל הירש, האלוף אדם והרמטכ"ל לשעבר דן חלוץ נקטו גישה ערכית, גישה ראויה, וקיבלו את האחריות.

גדעון סער: הדרג המדיני, שהוא מפקד הצבא, המשיך לברוח מאחריות.

גדעון סער: אבל זה לא החליש את התביעה לחקור את המחדלים, ומול אותה תביעה של אנשי המילואים, של המשפחות השכולות, של הרוב המאסיבי בציבור, להקים ועדת חקירה ממלכתית, השתמש אהוד אולמרט בכל כישוריו כדי למנוע הקמת ועדה שחבריה ימונו בידי נשיאת בית-המשפט העליון.

גדעון סער: ובזה הצלחת, אדוני ראש הממשלה.

גדעון סער: את ממשלת הבובות באמת קל לשכנע.

גדעון סער: ניסית לעשות שימוש בסמכות הממשלה למנות ועדת חקירה ממשלתית כדי לעצב ועדה מטעם, שכל כולה נגועה בניגוד עניינים.

גדעון סער: נדהמתי, יחד עם רבים מאזרחי ישראל, לקרוא ביום שישי האחרון את כתבתו של אלוף בן בעיתון "הארץ", שלפיה בישיבה שהתקיימה בבית ראש הממשלה שעות ספורות לפני אותו מבצע קרקעי ב-11 באוגוסט השתתף האלוף ידידיה יערי, שאותו ניסית למנות לחבר הוועדה.

גדעון סער: הוא נפסל, אגב, על עניין אחר – על ניגוד עניינים, בשל היותו מנכ"ל של חברה ממשלתית.

גדעון סער: אגב, הוא לא היחיד שנפסל.

גדעון סער: גם האלוף במילואים דוד עברי נפסל על רקע זה.

לימור לבנת: על הישיבה הזו לא דווח לוועדת-וינוגרד בכלל.

גדעון סער: אבל אתה, אדוני ראש הממשלה, ניסית גם למנות ועדה מטעם, גם לכלול בה אנשים שהתייעצת אתם במלחמה, ברגעים הכי קריטיים, וגם לא לדווח על זה – להסתיר את זה ולהעלים את זה מהציבור ומוועדת-וינוגרד.

גדעון סער: ובאותה כתבה אפילו הכחשה לא פורסמה.

גדעון סער: אני מקווה שזה ייחקר בוועדת-וינוגרד – –

בנימין נתניהו: אולי הוא יתבע את עיתון "הארץ".

גדעון סער: – – ואני משוכנע שהדבר הזה ייחקר בוועדת-וינוגרד.

גדעון סער: עד כדי כך האמינו בלשכת ראש הממשלה ביכולת שלהם להשפיע על תוצאות החקירה, שהממשלה מינתה את חבריה, לפי הצעת ראש הממשלה, ששבועות וחודשים הפריחו ספינים – "אלה אנשים רציניים, חכו לדוח", "איך הוועדה התרשמה מעדותו של ראש הממשלה, הדוח יהיה בתחום האפור".

גדעון סער: טוב.

גדעון סער: לא יצא.

גדעון סער: הדוח שפורסם הוא הדוח הכי חמור שאפשר להעלות על הדעת.

גדעון סער: אין חמור ממנו.

גדעון סער: אז מה עושים?

גדעון סער: פותחים את מדריך אולמרט להישרדות, ובמדריך אולמרט להישרדות, מה מומלץ?

גדעון סער: ההגנה הטובה ביותר היא ההתקפה.

גדעון סער: כמו שהיתה התקפה ופנייה ליועץ המשפטי לפתוח בחקירה נגד מבקר המדינה, שבתוך פחות מיממה היועץ המשפטי גלגל לפח הזבל, ואז אני כבר הודעתי שאני משוכנע שהדבר הבא שראש הממשלה יעשה יהיה להגיש תלונה נגד השופט וינוגרד.

גדעון סער: ובאמת, מה קרה?

גדעון סער: תוקפים את הוועדה: "היא מחקה את המחמאות לראש הממשלה", "היא מחקה את זה מהפרוטוקולים", "ראש הממשלה שוקל להופיע שוב לפני הוועדה", אבל השיא – החדש, כי כל יום נשבר שיא – הוא שאני שומע את ידידנו שר הפנים אומר אתמול באילת: "בקבינט התחילו לדבר בווינוגרדית".

גדעון סער: על מי אתם מתגוללים, על ועדה שאתם מיניתם כדי למנוע ועדת חקירה ממלכתית?

גדעון סער: אין לכם בושה?

גדעון סער: בניסיונות לגלגל את האחריות – כולם אחראים, לפי שיטת אולמרט, חוץ ממי שנושא באחריות.

גדעון סער: גם לפתחו של הבית הזה ניסית לגלגל את האחריות לגיבוי בעת מלחמה.

גדעון סער: אבל למה ניתן גיבוי?

גדעון סער: מה החליטה המליאה הזאת?

גדעון סער: מה החליטה מליאת הכנסת?

גדעון סער: "בהחלטת הכנסת מיום 31 ביולי, בהחלטת הכנסת מיום 8 באוגוסט, ניתן גיבוי להשגת יעדי המבצע, כפי שנקבעו בהחלטת הקבינט: פירוק ה'חיזבאללה' מנשקו, הסרת איום הרקטות ושחרור החיילים החטופים".

גדעון סער: הגיבוי ניתן להשגת היעדים, לא לאי-השגת היעדים.

גדעון סער: "הכנסת תבעה בהחלטתה מ-8 באוגוסט לקבל את ההכרעות הדרושות להכריע את המערכה" – בזה בדיוק נכשלתם.

גדעון סער: לכן נקבע על-ידי ועדת-וינוגרד כי לא נבחן בצורה מסודרת על-ידי ראש הממשלה היחס בין יעדי המערכה לדרכים שננקטו להשגתם.

גדעון סער: הכנסת גם תבעה מכם בהחלטותיה לנקוט את הפעולות הנדרשות בנושא העורף, ואתם מחדלתם, כפי שקבעה הוועדה.

גדעון סער: ראש הממשלה ציפה לדוח אחר, וכאשר הדוח פורסם הוא הגיב מייד – לא בפני הציבור, לא בפני עיתונאים, לא בפני הכנסת – בקלטת מחתרתית ששודרה לערוצי הטלוויזיה, כמו שקורה במשטרים אחרים.

גדעון סער: באותו הערב הוא כבר הודיע: לא אתפטר, אני נאחז בקרנות המזבח.

גדעון סער: חברי הכנסת, ראש הממשלה לא לבד, יש לו שותפים, וכל מי שבבית הזה נותן יד בהצבעות אמון, וכל מי שבבית הזה לא פועל שהוא יסיים את תפקידו, הוא שותף, הוא שותף.

רן כהן: גם כל מי שתמך במלחמה.

גדעון סער: כשהכול ברור וחד-משמעי, יש קו חדש – שיא חדש במפלס הציניות מבית-המדרש של אולמרט: הוא צריך להישאר כדי לתקן את הליקויים.

גדעון סער: מקור הכשל צריך להישאר כדי לתקן את הליקויים.

גדעון סער: הוועדה עצמה אמרה שהיא מפרסמת דוח ביניים, כי מאז תום המלחמה לא ננקטו פעולות לתיקון הליקויים.

גדעון סער: האדם שעליו אמרה הוועדה – ואני מצטט – ש"הכשל הוא בין היתר עקב חוסר הידע העמוק שלו עצמו, בקשר בין הפעלת כוח צבאי ובין השגת תכליות המדינה" – נו, הוא כבר נהיה ידען?

גדעון סער: הוא אמור להמשיך לקבל החלטות בנושאים של חיים ומוות, של שלום ומלחמה?

גדעון סער: הוא יכול?

גדעון סער: יש לך לגיטימציה מצד העם?

גדעון סער: יש לך אמון מצד החיילים, מצד המפקדים, אחרי שהם קראו, לפני ימים ספורים – ולא הגבת – שבאותה החלטה גורלית שיתפת לפני זה בהתייעצות ארבעה אנשים, ביניהם הסוקר קלמן גייר?

גדעון סער: אני מקווה שוועדת-וינוגרד תחקור גם את העניין הזה – אם בנושאים האלה מקבלים החלטות על-פי סקרים.

רוני בר-און: צריך גם לבדוק אם שילמו בשביל הסקרים.

גדעון סער: ואז מה קורה?

גדעון סער: הכול אותו דבר.

גדעון סער: אנחנו רואים בהתמודדות עם ה"קסאמים" את אותם ליקויים – העדר אסטרטגיה, היגררות, מחדל עורף, מחדל מיגון, מחדל העדר דרך.

גדעון סער: תראו מה אומר – השר בר-און מכיר את הציטוט הזה – אחד מבכירי השרים, חבר הקבינט הביטחוני, ראש השב"כ לשעבר, על הממשלה רק לפני שבוע: "הצרה היא שאין לנו אסטרטגיה" – אומר דיכטר – "הכול אצלנו טקטיקות, מסוק פה, סיכול שם.

גדעון סער: אנחנו מתנהלים כמו חנות מכולת".

גדעון סער: כך מעיד על הממשלה אחד מחבריה, אפילו הבכירים.

רוני בר-און: זה עוד כלום בהשוואה למה שאומר סילבן.

גדעון סער: המשך כהונת הממשלה בראשותך, אדוני ראש הממשלה, הורסת כל חלקה טובה במדינה.

גדעון סער: מכיוון שאני יודע שאתם אוהבים להתהדר במורשת שרון, אני לא אתווכח אתכם כרגע מה היה אומר אריאל שרון – על יסוד ההיכרות שלי והעבודה המשותפת, רבת-השנים – לו היה רואה אתכם ואת תפקודכם – –

גלעד ארדן: אפשר לדעת מה אומרים בניו.

גדעון סער: – – אף שיש לי הערכה די ברורה בנושא.

גדעון סער: קראתי הבוקר ב"ידיעות אחרונות" מאמר שכתב בנו, גלעד.

גדעון סער: מאחר שאני לא משוכנע שמישהו מחברי קדימה יביא את זה כאן כחלק ממורשת שרון, אני מבקש לקרוא רק את סיום המאמר.

רוני בר-און: הפסקת לכתוב את הנתונים והתחלת לקרוא אותם.

גדעון סער: אל תדאג.

גדעון סער: "האמרה 'אין לאף אחד פתרונות קסם' איננה סיבה מספיק טובה להישאר.

גדעון סער: אין טעם בנאומי סרק.

גדעון סער: אם אינכם יודעים איך, לכו, פשוט לכו.

גדעון סער: " אני קורא לכל האנשים בעלי המצפון בבית הזה, מכל הסיעות: הגיע הזמן לעשות מעשה.

גדעון סער: העם ששלח אותנו, את כולנו, מצפה לזה מאתנו.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: חבר הכנסת עתניאל שנלר, ואחריו – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

מגלי והבה: בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, מנהיגות מתוך שיקול דעת – כך פתח הדובר הקודם את דבריו.

עתניאל שנלר: כן, מנהיגות מתוך שיקול דעת איננה פועלת רק ממניעים פוליטיים ומסכימה לשלם כמעט כל מחיר בשביל רווח פוליטי.

עתניאל שנלר: מנהיגות הפועלת מתוך שיקול דעת היא מנהיגות שעושה הפרדה בין הצד האמיתי – המצב הביטחוני המדיני האמיתי, הצורך לחזק את המדינה ואת החברה הישראלית – לבין הצורך לתת מצע לחיידק הפוליטי, לרצון לנצל את הפוליטיקה גם על חשבון חוסנה של החברה ושל מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: כמעט הייתי אומר שבעיית הגבולות בסכסוך היא לא "הקו הירוק".

עתניאל שנלר: בעיית הגבולות האמיתית שלנו היא בין האחריות הלאומית לחוסנה של החברה הישראלית ושל מדינת ישראל לבין הפוליטיקה בתוכנו.

עתניאל שנלר: כאן איבדנו גבולות, אז מה יש לנו?

עתניאל שנלר: מצד אחד, חברי חברי הכנסת, "חיזבאללה", תודה לאל, נכון לעכשיו – אני אומר את זה בזהירות – לא על הגדר היום.

עתניאל שנלר: אבל מהבית הזה כאילו אומרים לו: תראה, נכשלנו, בוא, תצטרף לגדר, תגיע לגדר.

גלעד ארדן: היום יום שלישי הוא לא על הגדר, או היום כמשל?

עתניאל שנלר: לא היתה תקופה של שנה ארוכה – ברוך השם, והלוואי שכך יימשך הלאה – שגבול הצפון היה שקט כמו שהוא היום.

עתניאל שנלר: מה יש לנו מצד שני?

עתניאל שנלר: חבר'ה, מה נרדמתם?

עתניאל שנלר: אנחנו חלשים, אנחנו מבקרים את עצמנו איפה שרק אפשר.

עתניאל שנלר: כן, היתה כאן חשיפה ראויה של כל הליקויים של אלה שהכינו את הצבא למלחמה.

עתניאל שנלר: זאת לא ממשלה אחת ולא שתיים.

עתניאל שנלר: אני גם לא אגרר לשפה האישית: זה אשם בזה וזה אשם בכך.

עתניאל שנלר: זה לא ראוי כשמדובר על ביטחון ישראל.

עתניאל שנלר: אבל מה יש לנו מצד שני?

עתניאל שנלר: תחושה של הצבא של שק חבטות – בעבור מה?

עתניאל שנלר: בעבור הפוליטיקה.

עתניאל שנלר: אני לא ראיתי שמישהו בא למקום הזה ודיבר על ההישג הגדול שהקוורטט עדיין – ואני מקווה לאורך כל הזמן – בצורה מאוד חדה נגד הכרה בממשלת ה"חמאס".

עתניאל שנלר: לא ראיתי גם את ראשי האופוזיציה אומרים: חברים, המלחמה בצפון איננה מנותקת מהסוגיה הבין-לאומית ומהצורך לשמר בצורה חכמה ואחראית את הקואליציה הבין-לאומית כנגד הסכנה הפוטנציאלית מהמעגל הרחוק.

עתניאל שנלר: לא ראיתי שאומרים שהמהלך שמר על איזון ראוי בין הצורך לעמוד מול סוריה לבין הצורך שלא להכניס אותה למעגל העימות.

עתניאל שנלר: חברים, אני לא רוצה לומר אדם זה או אחר – פעמים יש תחושה שאנחנו מנצלים את המראות הקשים של מלחמה, של פצועים, של הרוגים, לא עלינו.

עתניאל שנלר: לא, זה של כולם.

עתניאל שנלר: אני לא רוצה להאשים במסחר בדמים, ודאי שלא אנחנו נדבר בשפה הזאת.

עתניאל שנלר: אני מדבר על אלה שמנסים לדבר על אחריות, ולא על השמצות.

עתניאל שנלר: המלחמה הזאת נולדה בגלל תקלות חמורות מאוד בעבר.

עתניאל שנלר: אני נכנסתי לכנסת הזאת כחודשיים-שלושה לפני המלחמה.

עתניאל שנלר: כל הממשלה הזאת חדשה.

עתניאל שנלר: הממשלה הזאת לא קבעה שיהיו ליקויים בהיערכות הימ"חים, פחות אימונים, רכישות לא מוצלחות.

עתניאל שנלר: אולי גיבוש קונספציה – אולי אנחנו בעידן של הסכמי שלום, אז לא צריך את זה ולא צריך את זה, ולקצץ כאן ולעשות הסטות לשם – לא הבנו שרק צבא חזק יכול להביא שלום; רק צה"ל מסוגל לתת ביד אחת הרתעה חזקה מאוד, וביד השנייה – לא הצה"לית, אלא הדיפלומטית – להביא שלום.

עתניאל שנלר: כן, אדוני ראש הממשלה, אתה ראש ממשלה אמיץ.

עתניאל שנלר: ידעת שהמצב הוא כמו שהוא היה, ולקחת אחריות גדולה מאוד, והיום – ציבורית – אנו משלמים עליה מחיר.

עתניאל שנלר: האם המחיר הזה הוא מחיר של היום, או שמא – עם אחריות עכשיו, ולא בשביל הציניות הפוליטית – זה עניין של אחריות האתמול?

עתניאל שנלר: אנחנו ראינו את דוח-וינוגרד, שחקר – ואני לא אגיד מלה רעה נגד דוח-וינוגרד, ודאי לא כאן, מעל הבמה הזאת, ולא היום, עד שיגמור את כתיבת הדוח – הוא עסק הרבה מאוד בהפעלת הכוח.

לימור לבנת: – – –

עתניאל שנלר: לא ראיתי, גברתי, שהדוח הזה עסק בבניין הכוח, באחריות לאורך השנים, בקונספציה הביטחונית שנולדה כאן.

עתניאל שנלר: חברים, נשארו לי עוד שניות אחדות.

גלעד ארדן: איפה נולדה הקונספציה הזאת?

גלעד ארדן: אתה הצטרפת לקונספציה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, האם אתה רוצה שאני אאריך לו את הזמן?

עתניאל שנלר: אני מסכים להאזין לך בקשב רב.

לימור לבנת: בכישלון בניהול המלחמה.

לימור לבנת: לא קונספציה ולא נעליים.

מגלי והבה: חברת הכנסת לימור לבנת, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עתניאל שנלר: אני מסכים להקשיב לכל הערותיך, ודאי לביקורת שלך עלי על כך שאני 30 שנה ביהודה ושומרון, בונה את המקום יחד עם ילדי ועם נכדי, ואתה בתל-אביב.

עתניאל שנלר: את הביקורת הזאת אני מוכן לשמוע תמיד.

גלעד ארדן: – – –

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לך מגב ההר, מחברון ויהודה, אני רוצה לומר לך – – –

גלעד ארדן: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן.

גלעד ארדן: הוא פנה אלי אישית.

עתניאל שנלר: אתה פנית אלי אישית.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ארדן, שרק ממשלה אמיצה, שמאמינה שעם ישראל צריך להגן לא רק על הגבולות, אלא גם על רוח העם, יוצאת למלחמה כזאת.

עתניאל שנלר: לפני שאסיים, אני אעשה כך עם עצמי: אני אעצום את עיני ואגיד איפה הפוליטיקה תעצור בין חיילי צבא-ההגנה לישראל ומפקדיו.

עתניאל שנלר: תראו היום את הקצינים; הם לא מרגישים בנוח עם הביקורת הזאת, כי אתם לא עושים הבחנה בין הפוליטיקה ובין הביטחון הלאומי.

עתניאל שנלר: חברים, הביטחון הלאומי הוא מעבר לפוליטיקה.

עתניאל שנלר: אדוני ראש הממשלה, לאחר שיצאת למלחמה הזאת, על אף כל מה שעושים לך, אני מעדיף להצדיע לך ולומר לך תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת עתניאל שנלר.

מגלי והבה: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו ידבר חבר הכנסת יעקב מרגי.

מגלי והבה: בבקשה, שש דקות.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראש הממשלה, שרים, רבותי, ועדת-וינוגרד קבעה שראש הממשלה נכשל לא רק בהחלטות שגויות, לא רק באי-ראיית הנולד, אלא בכך שבעת מלחמה הוא פשוט לא היה.

יובל שטייניץ: מה שוועדת-וינוגרד אומרת הוא שהממשלה והעומד בראשה – לא שהם תפקדו לא טוב, הם לא תפקדו.

יובל שטייניץ: לא היתה מנהיגות פוליטית אזרחית אפקטיבית בעת מלחמה – לא לצבא, לא בתחום המדיני, לא בחזית ולא בעורף.

יובל שטייניץ: איזה ראש ממשלה באיזו דמוקרטיה מערבית נאורה היה מעז לשבת ולהיצמד לכיסאו דקה אחת אחרי דוח חמור כמו דוח-וינוגרד, דוח של ועדה שהוא עצמו מינה?

יובל שטייניץ: אזרחי ישראל, לראש הממשלה אולמרט היה מגיע פרס נובל לפילוסופיה ולוגיקה, אם היה פרס כזה.

יובל שטייניץ: הוא המציא היגיון חדש.

יובל שטייניץ: אחרי דוח-וינוגרד ראש הממשלה אולמרט המציא את חוקי הלוגיקה וההיגיון מחדש, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: החוקים החדשים של מר אולמרט אומרים כך: ככל שאני נכשל יותר, יותר אני צריך להישאר בכיסאי – כדי לתקן.

יובל שטייניץ: מי שנכשל צריך להישאר בכיסאו.

יובל שטייניץ: מי שהצליח – יכול ללכת.

אחמד טיבי: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, למה אתה עומד ומעיר?

יובל שטייניץ: לכן, מאחר שזאת הלוגיקה החדשה שהמציא הגאון הדגול, הפילוסוף החדש, ראש הממשלה אולמרט, יש מקום לחשש שהוא עוד ינסה עכשיו להיכשל בכוונה.

יובל שטייניץ: ככל שנכשלים יותר, לשיטתו, צריכים להישאר יותר זמן בכיסא, כדי לתקן את הכישלונות.

יובל שטייניץ: גבירותי ורבותי, זאת לא הפילוסופיה שאני מכיר, ולא תלמידי.

יובל שטייניץ: היגיון כזה קיים אך ורק בממשלה אחת, ובמוחו הפרוע של ראש ממשלה אחד, ראש הממשלה אהוד אולמרט.

יובל שטייניץ: אי-אפשר שלא לציין גם את הציניות בתגובות של ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: ציין ידידי גדעון סער נכון, שכאשר ראש הממשלה תקף את מבקר המדינה וקרא להעמיד אותו לחקירה פלילית – ממש כמו בפקיסטן, שם נשיא המדינה פיטר שופטים עליונים, כך גם בדמוקרטיה הישראלית, ראש הממשלה קורא להעמיד לדין שופט בדימוס, שהוא מבקר המדינה – היו כמה מחברי שאמרו – – –

גדעון סער: למה להתייחס ברצינות למה שמזוז לא התייחס אליו ברצינות?

יובל שטייניץ: – – – אמרו כמה מחברי שזאת רק הכנה כדי לתקוף אחר כך את השופט בדימוס וינוגרד.

יובל שטייניץ: ואומנם, פתאום, בשבועיים האחרונים, ראש הממשלה תוקף את הוועדה ואת השופט וינוגרד, שהוא מינה.

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה, למען השם, למען בנינו, למען ילדינו, למען מדינת ישראל: לך, פשוט לך.

אחמד טיבי: כדי שאתם תבואו.

לימור לבנת: ודאי.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אחמד טיבי: כדי שאתם תבואו.

אחמד טיבי: כדי שאתה תהיה בממשלה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מגלי והבה: הערת – שמענו אותך.

יובל שטייניץ: אני רוצה לפנות אל מפלגת העבודה, המפלגת שאתמול הפכה – כמו שאמר היושב-ראש שלה – למפלגת הגנרלים והאדמירלים.

יובל שטייניץ: זאת המפלגה היחידה בישראל שרוב יושבי-הראש שלה בעשור האחרון היו גנרלים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לפנות אל המצפון של אנשי מפלגת העבודה – כי יש בהם בעלי מצפון אזרחי – ולהקריא קטע ממאמר שכתב עיתונאי מאוד מכובד, שאינו נמנה עם אוהדי הליכוד או נתניהו דווקא.

יובל שטייניץ: המאמר הזה מדבר על השמאל, אבל מדבר אליכם, אנשי מפלגת העבודה, אל מצפונכם הלאומי.

יובל שטייניץ: שלי, זה בשבילך; תעבירי לשאר הנציגים שלכם, שאינם.

יובל שטייניץ: כך נכתב ב"מעריב": למען יעד השלום מוכן השמאל להבליג על הרס שלטון החוק ולתמוך בראש ממשלה כושל.

יובל שטייניץ: זה מאמר של דן מרגלית ב"מעריב".

יובל שטייניץ: צר עולמו של השמאל הישראלי כעולם נמלה, כלשון השיר.

יובל שטייניץ: לא אכפת לו שהממשלה כשלה, שיצאה למלחמה עניינית ושחקה את כוח ההרתעה הישראלי בגלל מדיניות המצמוץ שלה.

יובל שטייניץ: לא שלום ולא מלחמה, לא חדירה ולא הבלגה, חצי תה וחצי קפה.

יובל שטייניץ: גם לא אכפת לו, לשמאל – לעבודה – כמה שחיתות נערמת תחת שולחנו של השלטון.

יובל שטייניץ: היועץ המשפטי מנחם מזוז הורה לראש הממשלה שלא לכהן כממלא-מקום שר האוצר, והשמאל אינו מבין כמה זה היה גרוטסקי, כמה עצוב – – –

מגלי והבה: אדוני צריך לסיים.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, מי שפסול מטעמי טוהר המידות ואתיקה להיות שר האוצר, יכול להיות כשר להיות ראש הממשלה?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש – –

דוד רותם: אתה בזמנו תמכת – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת רותם, תן לו לומר משפט סיום.

יובל שטייניץ: – – מדינת ישראל היא מדינה חזקה, אבל הטעויות של ראש הממשלה מול ה"חיזבאללה" בלבנון חוזרות על עצמן בעזה, וזה משפט הסיכום שלי.

יובל שטייניץ: מנהיג, ראש ממשלה, ממשלה – צריכים עמוד שדרה.

יובל שטייניץ: לכם, אדון אולמרט, אין עמוד שדרה ואפילו לא חוט שדרה.

יובל שטייניץ: לא הבנתם בקיץ האחרון שהתקפה יומיומית של רקטות על חיפה זאת מלחמה; קראתם לזה מבצע.

יובל שטייניץ: רק אחרי חצי שנה הבנתם מה היה פה, ואתם לא מבינים גם היום שהתקפה יומיומית על תושבי שדרות, על עיר ואם בישראל, ברקטות – זאת מלחמה.

יובל שטייניץ: אני מצטט, ובזה מסיים, את מה שציטט קודמי – – –

מגלי והבה: לא, אתה לא יכול לצטט, אדוני.

יובל שטייניץ: משפט אחרון.

מגלי והבה: זה כבר כמה פעמים משפט אחרון.

יובל שטייניץ: על הטיפול בבעיית ה"קסאמים" – אתה אומר שאין לך פתרונות לבעיית ה"קסאם", ואני מצטט: "אין טעם בנאומי סרק.

יובל שטייניץ: אם אינכם יודעים איך, לכו, פשוט לכו".

יובל שטייניץ: אדוני ראש הממשלה, למען השם, לך הביתה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

גדעון סער: מפלגת העבודה לא משתתפת בדיון?

גדעון סער: בדרך כלל זה המקום שלה.

מגלי והבה: אתה לא רואה את חברת הכנסת שלי יחימוביץ?

גדעון סער: האם אף אחד לא ביקש רשות דיבור מטעם סיעת העבודה?

מגלי והבה: תשאל את יושב-ראש הסיעה שלהם.

זבולון אורלב: אולי אפשר לתת את יתרת הזמן של מפלגת העבודה לליכוד.

לימור לבנת: אפשר.

מגלי והבה: תודה על ההערות.

מגלי והבה: מפלגת העבודה חייבת לכם תשובה.

מגלי והבה: בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אדוני ראש הממשלה, מלחמת לבנון גבתה מחיר קשה וכואב, וגבתה מחיר קשה וכואב שבעתיים מאויבינו.

יעקב מרגי: במלחמת לבנון נתגלו כשלים רבים ומסוכנים, ובעקבות מלחמה זו הקימה הממשלה את ועדת-וינוגרד.

יעקב מרגי: ועדת-וינוגרד טרם אמרה את דברה.

יעקב מרגי: אומנם היא הגישה דוח ביניים קשה כשלעצמו, שמעיד על אותם כשלים שכולנו הרגשנו היטב בימי המלחמה – ואני לא מקל ראש באף כשל ולו הזניח ביותר.

יעקב מרגי: ועדיין לא הזכרנו את מחיר הדמים הכואב, הפצעים שסובלים מהם ונאנקים מהם הפצועים, ולא הזכרתי את המשפחות השכולות ואף לא את מבט עיניהם של החיילים החטופים.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, אני כאן היום כדי להודיע לכולם שאני לא מעוניין להצטרף לחגיגת הצביעות של אותם צבועים שקוראים לראש הממשלה או לממשלה הזאת להתפטר.

יעקב מרגי: זאת חגיגת צביעות, ובהרבה מקרים מעשה לא אחראי ולא חכם כלפי חוסנה וחוזקה של מדינת ישראל – – –

גלעד ארדן: 97% מהציבור הם צבועים?

יעקב מרגי: גלעד ארדן, שמעתי את ההגיגים שלך.

יעקב מרגי: זה שלא קראו לך שלוש פעמים לסדר זה פריווילגיה, אז אני מבקש ממך – סליחה שאני מתערב בשיקול הדעת של היושב-ראש – אל תפריע לי.

יובל שטייניץ: גם ההורים השכולים שקוראים להתפטרות הם צבועים?

יעקב מרגי: כן, אני אגיד לך למה אלה שקוראים להתפטר פה, בבניין הזה, הם צבועים.

יעקב מרגי: אתה עוד מעט תשמע, ואם לא תסכים, תחלוק עלי.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, היית פה והיה לך זמן.

מגלי והבה: אל תפריע.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, די לי בשמיעת אויבינו השפלים, הפחדנים והחלשים, איך הם מעזים היום לזקוף קומה כשהם מצטטים – מה לעשות – את אותם חברי הכנסת שהם לא פחות אחראים מכל אלה שניהלו את המלחמה הזאת למה שקרה במלחמה הזאת.

יעקב מרגי: ואני חוזר לצביעות, רבותי – – –

גלעד ארדן: לא מתאים לך.

יעקב מרגי: אתה תשמע מייד מה מתאים לי – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יעקב מרגי: ואני חוזר לצביעות, כי אני מוכן לשמוע לקריאתכם.

יעקב מרגי: אני מוכן להצטרף לקריאת האופוזיציה לנשיאה באחריות בתנאי אחד – שיישאו באחריות כל אלה שהביאו את ה"חיזבאללה" לגדר; שיישאו באחריות כל אלה שהביאו את ה"חיזבאללה" לתוך השטח הריבוני של ישראל; שיישאו באחריות ולא – –

גלעד ארדן: מי, ברק שקראתם לו – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

גלעד ארדן: אתה לא צריך, אני יוצא לבד.

יעקב מרגי: לא נוח לו לשמוע את האמת.

יעקב מרגי: – – שיישאו באחריות ולא יתמודדו שוב על תפקידי הביצוע – –

יובל שטייניץ: זה אהוד ברק.

יעקב מרגי: – – ומי אלה?

יעקב מרגי: אלה שקיצצו לצה"ל בתקציבי ההצטיידות; אלה שקיצצו לצה"ל בתקציבי האימונים.

יעקב מרגי: שיישאו באחריות.

יעקב מרגי: אלה שרוקנו את הימ"חים; אלה שחיסלו את חוסנה החברתי של מדינת ישראל – אלה שיישאו באחריות יחד.

יעקב מרגי: כשהם יישאו באחריות ויודיעו לעם ישראל שהם לא מתמודדים, אני אצטרף לקריאתם.

יעקב מרגי: זו חגיגת הצביעות היום.

יובל שטייניץ: – – – אולמרט.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מגלי והבה: אף אחד לא הפריע לך.

יעקב מרגי: זו חגיגת הצביעות.

יעקב מרגי: שתישא באחריות אותה ממשלה שעשתה את ההסכם – אותה מפלגה – בציר פילדלפי, שהיום אנחנו אוכלים את פירות הבאושים שלו ברצועת-עזה – – –

בנימין אלון: זאת קדימה.

יעקב מרגי: לא, זה הליכוד קודם כול.

יובל שטייניץ: זה אולמרט – – –

דוד אזולאי: זה אריק שרון.

יעקב מרגי: עם כל הסימפתיה וכל הפופוליזם – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, אל תעזור לחבר הכנסת מרגי, הוא יודע להסתדר יפה מאוד.

יעקב מרגי: עם כל הסימפתיה והפופוליזם העם נוהר: הליכוד, הליכוד, הליכוד.

יעקב מרגי: לצערי הרב, פעם גם אני הייתי מאלה, ב-1977, כשהיה בגין – – –

בנימין נתניהו: – – –

יעקב מרגי: היום אני לא יכול לחזור, אני אגיד לכם למה – כי לצערי הרב, אני עושה קצת סטטיסטיקה.

יעקב מרגי: מה לעשות, שכל אין לי, אז אני הולך לבדוק סטטיסטיקה, ואני רואה שכל הצרות וכל הרעות החולות באו משלטון הליכוד.

יעקב מרגי: אז מי מבקש ממני היום לשנות?

יעקב מרגי: על מה אני יכול להחליף את הממשלה הזאת?

יעקב מרגי: על מה?

יעקב מרגי: על שהפסיקה את הפגיעה בחלשים?

יעקב מרגי: על שהיא רוצה לתקן את כל הליקויים?

יעקב מרגי: על מה אני אבקש להחליף?

יעקב מרגי: אז אנא, אל תבקשו מאתנו להצטרף לחגיגת הצביעות הזאת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מרגי, גם על העמידה בזמנים.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

מגלי והבה: חבר הכנסת שטייניץ, פעם היית יותר רגוע.

יובל שטייניץ: צריך להעמיד דברים על דיוקם.

מגלי והבה: היית פה מעל הזמן שלך.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק, דוח-וינוגרד לא מיטיב עם הממשלה.

דוד רותם: אבל דוח-וינוגרד – יש בו גם עמודים ראשונים וצריך גם אותם לקרוא, אף שהעיתונות לא מצטטת אותם.

דוד רותם: דוח-וינוגרד קובע בצורה ברורה שהבעיה התחילה בשיטת ההכלה: לאחר שראש הממשלה דאז ברק ברח מלבנון, ממשלת ישראל – כולל הממשלה בראשות הליכוד – החליטה שלא מגיבים על כל מיני בעיות שהיו שם.

דוד רותם: שרון, אם אני לא טועה, היה ראש ממשלה מטעם הליכוד – – –

בנימין נתניהו: התפצל.

דוד רותם: הליכוד לא התפצל.

דוד רותם: ראש הממשלה שרון פרש מהליכוד.

דוד רותם: אתם שוכחים, רבותי, שאתם החזקתם את הממשלה הזאת במשך שנים רבות.

דוד רותם: אדוני ראש האופוזיציה, דוח-וינוגרד מתייחס גם לתפקידך כשר האוצר ואומר שאתה הוא שאמר שמדינת ישראל לא יכולה להחזיק את האימונים הצבאיים, ולכן קוצץ תקציב הביטחון.

בנימין נתניהו: לא נכון.

בנימין נתניהו: הוא לא אומר את זה.

קריאות: – – –

דוד רותם: חבר'ה, תיקחו את העמודים הראשונים של דוח-וינוגרד, שמדבר על הקיצוצים בתקציב הביטחון, תפתחו את הטבלה ותראו מי היה שר האוצר, ותלמדו.

בנימין נתניהו: מה לעשות, שר האוצר לא מקצץ את תקציב הביטחון.

קריאה: הוא קיצץ.

קריאה: הגדיל אותו – – –

דוד רותם: יכול להיות, אז דוח-וינוגרד אומר דברים אחרים.

יובל שטייניץ: לא נכון.

יובל שטייניץ: ראש הממשלה אולמרט קיצץ חצי מיליארד שקל חודשיים לפני המלחמה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יובל שטייניץ, אתה מגזים, ואני כבר – – –

דוד רותם: יכול להיות שראש הממשלה אולמרט קיצץ, אבל היו גם לפניו כאלה שקיצצו.

דוד רותם: אתם באים עכשיו ואומרים: רבותי, צריך ללכת לבחירות, צריך להחליף את הממשלה.

דוד רותם: בואו נניח שאני מסכים שנגרור עכשיו את עם ישראל לקלחת של בחירות, ובאותה תקופה – – –

צבי הנדל: עם ישראל רוצה.

דוד רותם: מי אמר לך שעם ישראל – 100,000 איש ששרקו נגדך בכיכר – –

צבי הנדל: שאלתי אותו.

דוד רותם: – – אותם 100,000 איש, ואמרו לך: אדוני, כך נראית ממשלה לאחר 40 שנות כיבוש.

צבי הנדל: 70%.

דוד רותם: אותה ממשלה, אותם אנשים שבשנה שעברה תמכו כשגירשו אותך מהבית.

צבי הנדל: 70% רוצים בחירות.

דוד רותם: אני לא מבין איפה ישבתם כשגירשו את ליברמן וכשזרקו את בני אלון מהממשלה כשגירשו את היהודים מגוש-קטיף.

צבי הנדל: אתה מדבר אלי?

דוד רותם: לא, אני לא מדבר אליך.

דוד רותם: אני מדבר אל מי שאני צריך לדבר.

דוד רותם: איפה הייתם?

דוד רותם: אתם ישבתם בממשלה הזאת ופרשתם ממנה אחרי שהצבעתם בעד כל ההחלטות לגרש אותם, אחרי שהדברים היו סגורים וגמורים.

צבי הנדל: אז אתה צריך לעשות היום את אותו הדבר?

דוד רותם: ולכן הבאתם את המלחמה לאשקלון והחלשתם את כוח העמידה של מדינת ישראל.

דוד רותם: מאיפה ה"חיזבאללה" לקח את הרעיון שהוא יכול לתקוף אותנו?

דוד רותם: הוא ראה ממשלה שמתקפלת, וזאת לא היתה הממשלה של אהוד אולמרט.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: הוא היה המשנה לראש הממשלה.

דוד רותם: הוא היה בממשלה.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: אבל אתם החזקתם את הממשלה.

דוד רותם: היום אתם אומרים לנו: תצביעו לממשלה שגירשה את היהודים מגוש-קטיף.

יולי יואל אדלשטיין: אתה טועה.

דוד רותם: לא פרשתם ממנה, ולא התפלגתם ממנה, אז אל תבואו בטענות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה טועה.

יולי יואל אדלשטיין: שרון פרש ממני כי לא הסכמנו עם דרכו.

דוד רותם: אתם הצבעתם נגדו.

דוד רותם: אתם פרשתם מהממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא פרש מהממשלה.

דוד רותם: סליחה, מתי פרש יושב-ראש הליכוד דהיום מהממשלה?

דוד רותם: כמה זמן לפני הפינוי?

דוד רותם: אחרי שנתקבלו ההחלטות.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין למה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נכשל כנראה כשר האוצר, נכון?

מגלי והבה: חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דוד רותם: לא, הוא הצליח.

דוד רותם: תיסע לפריפריה ותראה את ההצלחה הגדולה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה את זה.

דוד רותם: רבותי, הממשלה הזאת שגתה.

דוד רותם: אבל אי-אפשר, במדינה מתוקנת, כאשר – גם אם הממשלה נכשלת, אי-אפשר להחליף כל יום ממשלה.

דוד רותם: הבית הזה אמור לייצג את העם.

דוד רותם: לא הצלחתם.

דוד רותם: אמר לי חבר כנסת מאוד מכובד באחד הדיונים פה בבית: לחלק מאנשי הליכוד יש בעיה קשה מאוד לשבת באופוזיציה.

דוד רותם: אז זה נכון, יש גם כאלה שקשה להם לשבת בקואליציה.

דוד רותם: אבל זאת שיטת המשטר בישראל.

גדעון סער: אתם, אחרי חצי שנה נגמר לכם.

מגלי והבה: חבר הכנסת סער, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: למה אתה מעיר כשאתה עומד?

דוד רותם: חבר הכנסת סער, אנחנו נכנסנו – – –

גדעון סער: אתה חדש פה.

גדעון סער: לא היית.

דוד רותם: אני חדש פה, זה נכון, אבל את העובדות ההיסטוריות אני מכיר.

דוד רותם: אני לא בונה את הנאומים שלי על דברים שכתב גלעד שרון.

דוד רותם: גלעד שרון הוא עדיין אסמכתה בשבילי לעמוד פה ולצטט אותו.

גדעון סער: זה בשביל אנשי קדימה.

דוד רותם: למה לאנשי קדימה?

דוד רותם: אני לא מבין.

דוד רותם: גלעד שרון היה במפלגה שלכם יותר שנים מאשר בקדימה.

דוד רותם: אל תגלגלו הכול על קדימה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מעניין למה הוא עזב.

מגלי והבה: חברי הכנסת, חבר הכנסת רותם בזכות דיבור.

מגלי והבה: תנו לו לדבר.

מגלי והבה: בכל הכבוד, אני אתחיל להוציא אתכם החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא מאלה שקשה – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אדלשטיין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, למה אתה מפריע?

דוד רותם: חברי הכנסת, צריך לשנות את שיטת המשטר ולהביא למצב שהממשלה לא תהיה תלויה בקואליציה כזאת או אחרת שכל שני וחמישי תנסה להפיל אותה.

דוד רותם: אדוני ראש הממשלה, צריך לתקן דברים, ומה שהאופוזיציה חושבת – שבגלל זה צריך ללכת הביתה – זאת טעות, אבל צריך לתקן את הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: ציפי לבני כבר ביקשה.

דוד רותם: אין לי ספק שהממשלה שאתה מנהל תעשה כל מאמץ לפתור את הבעיות שנתגלו במלחמה, ותתכונן טוב-טוב לשלב הבא, כי תושבי שדרות באים אלינו היום בטענה שאנחנו מפקירים אותם.

דוד רותם: אדוני ראש הממשלה, הגיע הזמן שתיכנס ב"חמאס" בצורה רצינית, וכמו שאמר ליברמן, אם לא יפורק ה"חמאס", יבואו אליך בקריאות לפרק את הממשלה.

דוד רותם: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דוד רותם.

מגלי והבה: חבר הכנסת בנימין אלון, ואחריו – חבר הכנסת משה שרוני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, הדעות שלנו חלוקות פוליטית, אבל אתה יודע שתמיד ידענו לדבר מעבר למחלוקת הפוליטית.

בנימין אלון: אני אינני חושב שהדיון שזומן לכאן הוא רק על רקע מפלגתי, של קואליציה ואופוזיציה.

בנימין אלון: אני חושב שהגענו לשעת אמת, ואני פונה אליך – פנייה אולי כואבת במובן האישי, אבל הכרחית למען מדינת ישראל – להתפטר, ואסביר את הדברים.

בנימין אלון: אני חושב שאנחנו בפירוש עוסקים כאן לא בפוליטיקה.

בנימין אלון: אנחנו עוסקים כאן בדיני נפשות.

בנימין אלון: בדקות האלה עלולה פעולה פשוטה של צה"ל ברצועת-עזה להסתבך כדי מלחמה, גם אם לא היתה החלטת קבינט שמובילה את הדבר הזה ומתכננת אותו.

בנימין אלון: אפשר להחליט שצה"ל ייכנס קילומטר – דבר שכולנו נסכים לו, אבל ההסתבכות תגרור את המציאות של מלחמה, ונצטרך לגייס את המילואים, ונצטרך שוב לפנות אל העם.

בנימין אלון: ואני מצטער, אדוני ראש הממשלה, ראש ממשלה במדינה במצב מלחמה לא יכול לומר: אני לא פופולרי, אבל הדברים יכולים להתנהל כהרגלם.

בנימין אלון: פופולריות או לא פופולריות, כשנוצר מצב של אי-אמון בעם – רובו של העם, הצעירים הנפלאים שיש לנו, שאין לאף אומה ולשון, שבאים – וראינו את אחוז ההתנדבות וההתגייסות במלחמה האחרונה; אני לא אשכח את הנאום המרגש שלך כאן, במליאת הכנסת, כשכולנו, למעט הסיעות הערביות, ודומני מרצ, עמדנו מאחוריך במלחמה המוצדקת הזאת, שלא העזתם לקרוא לה מלחמה, אבל ידענו שהיא מלחמה.

בנימין אלון: אני אינני חושב שאתה האשם המהותי, כי מי שיקרא את דוח-וינוגרד יראה שהשמאל הרעיל את העם הזה, שהשמאל, שפחד מהמלה "מלחמה", גרם – –

צבי הנדל: הוא לא שמאל?

בנימין אלון: – – למציאות שהוא יצר שלום שהביא לשפיכות דמים.

בנימין אלון: ואחר כך לא היה לו אומץ הלב להבין מהו שלום ומהי מלחמה, ומהי הדרך האמיתית שיהיה שלום ולהיות מוכן למלחמה.

בנימין אלון: דוח-וינוגרד אמר שלא היינו מוכנים למלחמה.

בנימין אלון: עובדה היא שבדוח-וינוגרד, ולציבור ברובו, אין אמון בממשלה הזאת.

בנימין אלון: יכולה לפרוץ מלחמה מחר, ואני לא יודע מה יהיה מצב ההתגייסות.

בנימין אלון: אני לא יודע מה יהיה מצב ההיענות הציבורית למלחמה, ואני לא יודע אם לא יפרשו כל צעד צבאי מוצדק שלך כתרגיל הישרדות.

בנימין אלון: מדינה במצב מלחמה כמו המדינה שלנו לא יכולה להרשות את זה לעצמה.

בנימין אלון: ממשלה בלי אג'נדה ובלי חזון – גם אם יש בה שרים מוכשרים שיודעים – יכולה לנהל את הקיים; זה לא מצב של ניהול הקיים.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, אני רק אסיים.

מגלי והבה: משפט סיום.

בנימין אלון: דברי, שלא נאמרו ברמה הפוליטית, משתלבים, ואני חושש שאם לא תשים לב אליהם ולא תפגין את המנהיגות הזאת שמבינה באיזה מצב אנחנו נמצאים – ממפלגתך שלך, אדוני ראש הממשלה, יחד עם התוצאות האחרונות של מפלגת העבודה, תפרוץ הרעה; ממפלגתך שלך יגרמו לך לעזוב, והמדינה תסתבך אז כפל-כפליים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אלון, ואנחנו ממשיכים בסדר הדוברים: חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר פרוש.

מגלי והבה: בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, מכובדי השרים, חברי הכנסת, אני חושב שיש לשנות קצת את החוקים אצלנו בבית.

משה שרוני: אם 46 חברים חותמים כדי לכנס את המליאה ולא נמצאים כאן, זה שיא הצביעות.

משה שרוני: אין יותר צביעות ממי שחותם שראש הממשלה יופיע כאן לדיון והוא לא נמצא כאן.

משה שרוני: צריכה להיות פרופורציה בנושא הזה, וצריך לחוקק חוק שאם מביאים 40 חתימות וחברי הכנסת לא יהיו נוכחים באולם – לא יהיה דיון.

משה שרוני: יש גבול לכל דבר.

משה שרוני: אם רוצים לעשות הצגה, יש מקומות אחרים שאפשר לעשות בהם הצגה.

משה שרוני: אבל יש דבר אחד – רוצים שראש הממשלה יתפטר.

משה שרוני: דוח-וינוגרד – האם אתם קיבלתם את דוח-וינוגרד הסופי ויודעים מה כתוב שם?

משה שרוני: קיבלתם אותו?

משה שרוני: ראיתם אותו?

משה שרוני: בדוח הביניים וינוגרד כתב שראש הממשלה צריך להתפטר?

משה שרוני: במקום לבזבז את הזמן לריק, תחקקו חוקים למען העם, תעשו את הדברים הנכונים.

גדעון סער: יותר מכם אנחנו מחוקקים.

משה שרוני: שב בשקט, אתה תופיע ב"אל-ג'זירה", שרמנטי כמו שאתה.

משה שרוני: הו, אתה כוכב ב"אל-ג'זירה" – אני לא יודע כמו מה – ותמשיך להיות.

משה שרוני: יש גבול לדמגוגיה ויש גבול לחוסר מוסר.

משה שרוני: יש גבול לחוסר יושר.

משה שרוני: כן, כולם גיבורים, שכחו מה שהיה בתקופת נתניהו.

משה שרוני: פתאום הוא הגיבור הגדול.

משה שרוני: שכחו שהביאו את העם הזה לשפל ולעוני, כבר שכחו, הפסיקו.

משה שרוני: תביאו דברים אותנטיים, דברים רציניים, כדי לדון כאן בצורה מעמיקה ובכובד ראש.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת משה שרוני.

צבי הנדל: אתה שרמנטי.

מגלי והבה: חבר הכנסת הנדל, גם אתה רוצה כותרת ב"אל-ג'זירה"?

מגלי והבה: לגדעון סער כבר יש.

גדעון סער: דווקא שם אף פעם לא קיבלתי.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, דנים פה בדוח-וינוגרד, אבל אני מציע שאולי נעשה פסק זמן קצר ונשאל את עצמנו: האם ההסתבכות של המדינה כמו במלחמת לבנון השנייה היתה בלתי נמנעת.

מאיר פרוש: הרמטכ"ל לשעבר, משה בוגי יעלון, חוזר ומכריז מעל כל במה כי הן המצב הנוכחי בשדרות והן מלחמת לבנון השנייה – שניהם כאחד הם תוצאה של תוכנית ההתנתקות.

מאיר פרוש: נדמה לי שקשה היום למצוא מישהו שמצדיק את הטרגדיה הלאומית הזאת, שזכתה לשם ולכינוי תוכנית ההתנתקות.

מאיר פרוש: אתה, אדוני ראש הממשלה – כולנו זוכרים – היית "בלון הניסוי" של שרון כאשר יצאת ראשון בזכות ההתנתקות, קרי, הנסיגה, עקירת יישובי גוש-קטיף והגליית המתיישבים.

מאיר פרוש: היית הראשון, ולא הבנו כיצד בן נחלת ז'בוטינסקי אימץ את הרעיון ההזוי הזה של השמאל – ולא שמאל, אלא השמאל שבשמאל, ומסתבר שרק השמאל הקיצוני הם שתמכו בנסיגה חד-צדדית.

מאיר פרוש: אני זוכר שהזהרנו אותך – אנחנו, מתנגדי ההתנתקות – שמדובר בפרס ובניצחון לטרור; הזהרנו כי ההתנתקות תהיה אשרור לכך שהטרור אכן משתלם, שאנחנו באמת מדינת "קורי עכביש", ושניתן להכניע אותנו באמצעות הטרור בכל זמן שהוא.

מאיר פרוש: הזהרנו שלהתנתקות, כלומר לכניעה לטרור, יש משמעות חמורה נוספת – הטרור של ה"חמאס" ישמש מודל ומקור השראה לטרור האסלאמי העולמי נגד המערב; הזהרנו שאם מעניקים לטרור הפלסטיני הישג מדיני – כיצד יוכל בכלל העולם החופשי לצמצם את הטרור בעולם כולו?

מאיר פרוש: הזהרנו שמדינת ישראל, שהיתה דוגמה ומודל ללחימה בטרור, מובילה עתה את הכניעה לו; הזהרנו שאי-הכרעתו של הטרור הפלסטיני תביא לכרסום דרסטי בכושר ההרתעה שלנו, וכושר ההרתעה הרי הוא סם החיים לקיומם של המעטים מול הרבים והעוינים.

מאיר פרוש: גם הזהרנו מפני האסון שיתרחש עלינו מהפקרת ציר פילדלפי, מהסכנה של זרימת אמל"ח בכמויות מאיימות אסטרטגית על המדינה; הזהרנו מירי רצוף של רקטות וטילים שעלולים להגיע עד העיר אשקלון, ואף צפונה לאשקלון; הזהרנו שדברי הרהב שנכניס את צה"ל פנימה בחוזקה, אם הפלסטינים ימשיכו בטרור ובשיגור רקטות נגדנו, הם עורבא פרח, דברי הבל וריק, דברים שאין בהם ממש.

מאיר פרוש: הזהרנו, הזהרנו, ולצערנו צדקנו.

מאיר פרוש: ואתה, אדוני ראש הממשלה, היית שבוי בהיגיון העקום של ההתנתקות, ולא חזרת בך.

מאיר פרוש: לא הודית ביושר בכישלונה, באסון שהיא הביאה עלינו.

מאיר פרוש: יתר על כן, כאשר ירשת את מקומו של שרון, במקום להסיק כבר אז את המסקנות המתחייבות מההתנתקות, הגית את רעיון ההתכנסות.

מאיר פרוש: אם ההתכנסות היית מתממשת, חלילה, מרכז המדינה היה נחשף למתקפת טילים ו"קסאמים", והיינו אז מתווכחים אם טוב שגאידמק מסייע לפנות תושבים לחוץ-לארץ – כן, לחוץ-לארץ, זה מה שהיה קורה.

מאיר פרוש: המציאות אילצה אותך, אדוני ראש הממשלה, לגנוז את התוכנית האווילית הזאת – התוכנית המסוכנת של התכנסות – ויש האומרים שעדיין לא נגנזה, כלומר שאתה עדיין דבק בה.

מאיר פרוש: לכן, אני פחות מוטרד מווינוגרד, אבל אני חושש יותר מהמשך ההידרדרות במורד כל עוד הממשלה הזאת, במתכונת הזאת, מוסיפה לכהן, כי היא צריכה ללכת הביתה במתכונת הזאת, ויפה שעה אחת קודם.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת פרוש.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: חברי הכנסת שעומדים, נא לשבת.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לראש הממשלה שההתנגדות שלנו לא נובעת מעמדה אופוזיציונית אוטומטית.

יוסי ביילין: כפי שהוא זוכר, הוא קיבל את תמיכתנו בפני הנשיא, והיינו בין המפלגות הראשונות – בניגוד לכמה אחרות שהיססו – שהמליצו שהוא ירכיב את הממשלה, ולאו דווקא מנהיג מפלגת העבודה, שמפלגתו משום-מה אפילו לא מיוצגת בדיון הזה.

יוסי ביילין: חשבנו – חשבתי גם אני – שהניסיון, הפיקחות וגם השינוי הדרמטי שחל בתפיסה המדינית של אהוד אולמרט – –

מגלי והבה: חבר הכנסת אבו וילן, נדמה לי שיוסי ביילין הוא מהמפלגה שלך.

יוסי ביילין: – – מאפשרים לו להיות ראש ממשלה שיוביל מהלך מדיני חשוב.

יוסי ביילין: אני חושב שהובלת מערכה שהפכה למלחמה בניגוד לרצונך, או בלי רצונך – שהתגלגלה למלחמה.

יוסי ביילין: אנחנו היינו היחידים שנמנענו, בכל הישיבות שעסקו במלחמה הזאת, גם באי-אמון וגם בישיבות האחרות.

יוסי ביילין: הדברים שלך על 110 תומכים בבית הזה היו, לצערי, בלתי מדויקים.

יוסי ביילין: ואחרי המלחמה היינו מאלה שקראו להקים ועדת חקירה ממלכתית, שזה היה דבר מתבקש.

יוסי ביילין: היו הפגנות והיו מחאות, אבל אתה הצלחת שלא להקים אותה, אלא להקים ועדת בדיקה.

יוסי ביילין: אתה קבעת מי יעמוד בראשה, אתה קבעת מי ישתתף בה.

יוסי ביילין: המסקנות של ועדת-וינוגרד הפתיעו אותך, ואני מודה שהפתיעו גם רבים מאתנו.

יוסי ביילין: המסקנה העיקרית שלה, בעצם, היא ששלושה אנשים – האנשים שהובילו את המערכה הזאת, ואתה בראשם, טעיתם בשיקול הדעת; לא בכך שלא היה מספיק ציוד בימ"חים, ולא בכך שפיקוד העורף לא היה חלק מהמשרד לביטחון פנים, לא בכך שהרפורמה בתספוקת היתה מוטעית.

יוסי ביילין: אתם טעיתם בדבר הכי חשוב של מנהיגים: בשיקול דעת.

יוסי ביילין: את זה לא מתקנים, לא בוועדת-שחק ולא בוועדה אחרת.

יוסי ביילין: הרמטכ"ל התפטר, שר הביטחון מסיים את תפקידו, אתה אינך יכול להישאר שם, וגם לא תישאר שם.

יוסי ביילין: אגב, יכול להיות שמי שיחליף אותך יהיה פחות מתאים ממך.

יוסי ביילין: יכול להיות שנתגעגע אליך.

יוסי ביילין: יכול להיות שבעוד כמה שנים תצטרף לגל המופלא הזה של הקאמבקיסטים.

יוסי ביילין: אבל היום אתה חייב ללכת.

יוסי ביילין: ואל נא תרמוז על בעייתיותה של ועדת-וינוגרד וכניעתה, כביכול, להלך הרוח הציבורי.

יוסי ביילין: איש לא יקבל את זה.

יוסי ביילין: תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת יוסי ביילין, ונציין את העמידה בזמנים.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שאת הממשלה הזאת צריך להחליף, אבל ודאי וודאי שגדעון סער ושטייניץ והליכוד אינם התחליף.

טלב אלסאנע: אלה הוכיחו כישלון, ולא בפעם הראשונה הם באים להציג את עצמם כאלטרנטיבה.

טלב אלסאנע: הרי היינו בסרט הזה.

טלב אלסאנע: ראינו אותם – ראינו אותם כשהיו בשלטון, וראינו אותם גם במהלך המלחמה הזאת.

טלב אלסאנע: מה שהם עשו בעצם זה שכל מה שעשתה הממשלה, הם רצו שתעשה עוד יותר – –

מגלי והבה: נא לשבת.

טלב אלסאנע: – – וכל הכישלונות – שתעשה עוד יותר.

טלב אלסאנע: אבל התנגדות, הבעת מחאה – את זה לא שמענו.

טלב אלסאנע: היחידים שמחו והתנגדו הוצאו אל מחוץ לאולם הכנסת.

טלב אלסאנע: גירשו אותנו כי העזנו להשמיע קול מחאה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא נגד הממשלה בגלל הכישלון במלחמה, אנחנו נגד הממשלה בגלל המלחמה, כי המלחמה כשלעצמה היא הכישלון.

טלב אלסאנע: וכאילו אם היתה פלישה קרקעית ואפשר להגיע עד ביירות – הרי בסרט הזה הייתם.

טלב אלסאנע: הגעתם עד ארמון בעבדה בלבנון.

טלב אלסאנע: האם זה הביא שלום למדינת ישראל?

טלב אלסאנע: האם זה הביא ביטחון למדינת ישראל?

גדעון סער: גירשו את ערפאת לתוניס – – –

טלב אלסאנע: הסתבכתם 20 שנה.

טלב אלסאנע: עד שיצאתם משם – –

גדעון סער: אחלה ביטחון זה הביא.

גדעון סער: גירשו אותו.

גדעון סער: נהדר.

מגלי והבה: תודה.

טלב אלסאנע: – – והקמתם את "חיזבאללה", וזה ההישג האדיר שלכם.

טלב אלסאנע: ולכן, אם הייתם נכנסים – מה היה יוצא מזה?

טלב אלסאנע: עוד תסבוכת?

טלב אלסאנע: אולי עוד טבח במהדורה שנייה של סברה ושתילה?

טלב אלסאנע: – –

גדעון סער: כל עוד היה – – – היה מצוין, היה מצוין שם.

טלב אלסאנע: – – ועוד הפסד ותבוסה.

טלב אלסאנע: והיום אנחנו שומעים את אותה מנגינה – להיכנס לרצועת-עזה.

טלב אלסאנע: הרי גם שם הייתם.

טלב אלסאנע: 30 שנה הייתם ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: זה הביא שלום?

טלב אלסאנע: זה הביא ביטחון?

טלב אלסאנע: תחזרו לרצועת-עזה עוד פעם.

טלב אלסאנע: זה יביא שלום?

טלב אלסאנע: זה יביא ביטחון?

טלב אלסאנע: אולי הגיע הזמן, אדוני היושב-ראש, לשינוי תפיסה.

טלב אלסאנע: הרי בשנים האחרונות השתמשתם בכול: סיכולים, חיסולים.

טלב אלסאנע: אתם מככבים בכל דוח של "אמנסטי" על פשעי מלחמה שיש.

טלב אלסאנע: משתמשים בכול: טילים, ארטילריה.

טלב אלסאנע: האמצעים שמשתמשים בהם לא מביישים שום ארגון טרור בעולם: ממלכדים טלפון ציבורי, מטמינים פצצות, מפילים קורבנות של ילדים בדרכם לבית-הספר, מפגיזים בארטילריה.

טלב אלסאנע: בכול השתמשתם חוץ מבדבר אחד – בשכל לא השתמשתם.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לחשוב, אולי בדרך אחרת ניתן לפתור את הסכסוך.

טלב אלסאנע: זו לא גזירה מהשמים, זה לא סכסוך גנטי, זה לא עניין שאי-אפשר לפתור אותו.

טלב אלסאנע: זה סכסוך על רקע כיבוש.

טלב אלסאנע: הבעיה כאן מוגדרת במלה אחת: הכיבוש; השליטה בעם אחר.

טלב אלסאנע: יש מחיר לדבר הזה, ויש פתרון ויש נוסחה – –

מגלי והבה: תודה.

טלב אלסאנע: – – וכל הניסיונות להתעלם ולהתחמק, וכל הניסיונות – אולי ראש הממשלה הזה יצליח ויביא גם שלום וגם כיבוש – הביאו לכישלונות.

טלב אלסאנע: תראו לי ראש ממשלה שהצליח מאז שמיר ועד היום.

טלב אלסאנע: אף אחד.

מגלי והבה: תודה.

טלב אלסאנע: ולכן, לא יהיה ראש ממשלה, אדוני היושב-ראש, שיביא גם שלום, גם ביטחון, גם כיבוש, גם התנחלויות.

טלב אלסאנע: אין דבר כזה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: סיכמת את זה יפה.

טלב אלסאנע: הפתרון – משפט אחרון – הפתרון הוא פתרון מדיני; להפסיק להשתמש בכוח, להשתמש במוח, להוכיח שאפשר אחרת – –

מגלי והבה: תודה.

טלב אלסאנע: – – לאמץ את יוזמת הליגה הערבית ולהוביל תהליך שלום.

טלב אלסאנע: זה הפתרון.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, להבדיל מכמה מקודמי, אני חושב שערכו וטעמו האמיתי של הדיון הזה איננו בקיומו של דיון אישי.

דב חנין: הטענות שלי – אני אומר את זה כבר בתחילת הדברים – אינן לראש הממשלה, מר אהוד אולמרט, באופן אישי.

דב חנין: הטענות שלי הן לממשלת ישראל ולמדיניות שלה, שאני חושב שהמיטה על כולנו אסון, ממיטה על כולנו צרות ויוצרת לכולנו נזקים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מלחמת לבנון השנייה היתה אסון.

דב חנין: צעירים ומבוגרים נהרגו, חיילים ואזרחים, יהודים וערבים, אזרחי ישראל ותושבי לבנון.

דב חנין: המון הרס וחורבן אצלנו בצפון, בלבנון, והכול בשביל מה?

דב חנין: המלחמה הזאת חשפה תמונה חברתית נוראה.

דב חנין: היא חשפה את מלוא העומק של ההינתקות החד-צדדית של ממשלת ישראל מאחריותה לתושבי הפריפריה בצפון.

דב חנין: המלחמה לא פתרה שום בעיה, אבל החריפה מאוד את כל הבעיות.

דב חנין: היא לא חיזקה את הביטחון אלא הזיקה לו מאוד.

דב חנין: היא לא החזירה את החיילים וגם לא יכלה להחזיר אותם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הדברים שאני אומר היום אינם חוכמה שלאחר מעשה.

דב חנין: את כל הדברים האלה – בדיוק את הדברים האלה – אמרתי מעל הדוכן הזה באותו היום, אדוני ראש הממשלה, שבו אתה התייצבת לפני הכנסת והצגת את המלחמה הזאת כחזון מלהיב.

דב חנין: חשבון הנפש שצריך לעשות, צריך להיעשות על-ידיך ועל-ידי ממשלתך, אבל הוא חייב להיעשות גם על-ידי הבית הזה, וזו האמת.

דב חנין: כי הבית הזה, ברובו הגדול, התייצב מאחורי מהלכי המלחמה ומאחורי מדיניות המלחמה הזאת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, דוח-וינוגרד מתאר לפנינו תמונה קשה של הקלות הבלתי-נסבלת שבה ממשלת ישראל מובילה את מדינת ישראל ואת עם ישראל למלחמה באופן פזיז, מהיר, חסר אחריות.

דב חנין: יש אלטרנטיבה, והאלטרנטיבה פתוחה, אבל היא לא עניין של דיבורים, היא לא עניין של הכרזות, היא עניין של מעשים בפועל.

דב חנין: האלטרנטיבה היא של עלייה אמיתית על דרך ההידברות והשלום.

דב חנין: האלטרנטיבה היא עלייה אמיתית, לא רק בדיבורים, אלא גם במעשים, לתהליך של פיוס היסטורי עם העולם הערבי, עם העם הפלסטיני.

דב חנין: פיוס היסטורי, שכולנו יודעים באילו קווים הוא יכול להיות מושג – אלה קווים אפשריים, קווים צודקים, קווים נכונים.

דב חנין: חבל על כל רגע בתחום הזה.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חבר הכנסת סעיד נפאע.

מגלי והבה: סוגרת את הרשימה חברת הכנסת רונית תירוש.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, הכנסת חגגה היום את יום השלטון המקומי, אבל אף אחד כנראה לא שם לב שכאשר יש מתקפה חמורה ביותר על המועצות המקומיות הערביות, על-ידי פירוק בקלות, אף אחד לא דאג או לא חשב שקולם של חברי הכנסת הערבים היה צריך להישמע בישיבה כזאת.

סעיד נפאע: לענייננו.

סעיד נפאע: חברי ואנוכי ראינו לנכון להצטרף לאותם 46 חברי הכנסת שהגישו את העצומה שהיא נשוא הדיון.

סעיד נפאע: אומנם מניעינו שונים ויש לנו נימוקים שונים ונוספים.

סעיד נפאע: בדיון שהיה על דוח-וינוגרד אמרנו שמה שאפיין אותו היה כאילו המלחמה היתה בין האופוזיציה לקואליציה, אבל המלחמה היתה נגד מדינה אחרת עקב כיבוש חלק מאדמותיה.

סעיד נפאע: במקביל לדוח-וינוגרד יצא בימים האחרונים דוח "אמנסטי", ועל-פיו 1,200 מאזרחי לבנון, ובהם מאות ילדים, נהרגו.

סעיד נפאע: עשרות אלפי בתים ובתי-עסק בלבנון נהרסו, וכן כבישים וגשרים.

סעיד נפאע: מדובר בענישה קולקטיבית.

סעיד נפאע: כמיליון פצצות קטנות, שהיו חלק מפצצות מצרר שהוטלו בסוף המלחמה, נותרו בשטחים נרחבים בלבנון עם תום המלחמה, וגם הוטמנו מוקשים חדשים.

סעיד נפאע: כ-200 מאזרחי לבנון, ובהם עשרות ילדים, נהרגו מזה.

סעיד נפאע: אף אחד לא מתעלם מכך שאזרחי הצפון, ואנו ביניהם, נפגעו וסבלו הרג ונזק.

סעיד נפאע: וכלשון העצומה, זה בגלל טעויותיו של ראש הממשלה בניהול המלחמה.

סעיד נפאע: בתגובה על דוח "אמנסטי" אומר דובר צה"ל: הארגון מנסה לגזור גזירה שווה בין ארגוני הטרור המבצעים הרג חסר הבחנה באזרחים לבין מדינה דמוקרטית הפועלת במסגרת החוק למימוש זכותה המוכרת להגנה עצמית על שטחיה, ריבונותה ואזרחיה, נגד אותם ארגוני טרור.

סעיד נפאע: על זה אמרו חכמים: בלתי שפוי ידבר ושפוי ישמע.

סעיד נפאע: ראש הממשלה צריך להתפטר הן על-פי דוח-וינוגרד והן על-פי דוח "אמנסטי", ולא פחות מכך בשל אי-יכולתה של ממשלתו להתחיל כל צעד לקראת יוזמות השלום הרבות, ובכללן היוזמה הערבית.

סעיד נפאע: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת נפאע.

מגלי והבה: חברת הכנסת רונית תירוש, הדוברת האחרונה לפני ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר מהלב ולשתף אתכם במחשבות שלי, שעזרו לי לגבש עמדה על המלצות ועדת-וינוגרד.

רונית תירוש: אני חייבת לומר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, והמועמד לנשיאות אשר לצדו, שנורא קל להיות באופוזיציה.

רונית תירוש: אתם יודעים מה?

רונית תירוש: יש לי מידה מסוימת של קנאה בחברי הכנסת שבאופוזיציה, כי קל לתקוף וקל לסלק מעלינו – כחברי האופוזיציה, מי ששם – את האחריות.

רונית תירוש: אני רוצה להגיד ביושר, ואני אומרת את זה לך – – –

גדעון סער: קראתי בעיתון מה אמרת על ראש הממשלה ביום שישי.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון סער, אתה עובר כל גבול.

מגלי והבה: אתה לא יכול לדבר כשאתה עומד, מה גם שזאת לא הפעם הראשונה.

גדעון סער: אבל היא תקפה את ראש הממשלה ביום שישי.

מגלי והבה: חבר הכנסת סער, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: אחר כך אתה מתבכיין למה קוראים אותך לסדר.

רונית תירוש: אני אדע להסתדר, אדוני היושב-ראש.

רונית תירוש: תודה רבה, ואני מבקשת שלא לנכות את זה מזמני.

רונית תירוש: חבר הכנסת סער, הרמת לי להנחתה.

רונית תירוש: אם היתה אי-הבנה, אני אגיד את אותם דברים פה.

רונית תירוש: כל מי שיודע לקרוא ואין לו בעיות בהבנת הנקרא – ואני לא חושבת שיש לך בעיות בהבנת הנקרא – יבין שמהרגע הראשון ועד היום, וכנראה גם בהמשך, אני תומכת בראש הממשלה, מאמינה בו באמונה שלמה ורואה בו מנהיג.

רונית תירוש: תיכף אני אשתף אותך, חבר הכנסת גדעון סער, ברציונל שהביא אותי לגבש עמדה בנושא.

רונית תירוש: אני רוצה לפנות אל יושב-ראש האופוזיציה.

רונית תירוש: אני – בהגינות, גם בתקופת הבחירות – – –

חיים אורון: – – – האופציה להיות מחוץ לקואליציה, עובדה שהרוב בוחרים את החיים בקואליציה.

רונית תירוש: מה זה קשור?

רונית תירוש: אני מבקשת לא להפריע לי.

רונית תירוש: אני לא נוהגת להתפרץ, אל תתפרצו לדברי.

רונית תירוש: קצת יחס מכבד.

רונית תירוש: חשוב לי להעביר את המסר.

רונית תירוש: אני לא מדברת מטעם, ואני אומרת מה שיש לי בלב, באומץ.

רונית תירוש: אני רוצה לומר ליושב-ראש האופוזיציה, שכבר בתקופת הבחירות, כשהשתתפתי בפאנלים שונים, אמרתי בהגינות מה שחברי לא אהבו לשמוע – שאת פירות ההצלחה, את הצמיחה במשק, ואת פירות ההצלחה הכלכלית, אני דווקא זוקפת לזכותו של מי שהיה שר האוצר, ועשה דברים קשים מאוד, שעם חלקם לא הרגשתי נוח ואולי אפילו לא הסכמתי, אבל באומץ רב הוא עשה דברים והביא את מדינת ישראל לידי כך שיצאה ממשבר נורא שנקלעה אליו, ברמה בין-לאומית – מבחינת הבנק העולמי, והיום אנחנו בצמיחה.

גלעד ארדן: גם האבטלה יורדת.

גלעד ארדן: אני עוזר לך.

רונית תירוש: הכול – גם האבטלה יורדת.

רונית תירוש: הפירות הם פירות טובים.

רונית תירוש: להצלחה יש הרבה אבות.

רונית תירוש: פה הנקודה – להצלחה יש הרבה אבות.

רונית תירוש: הייתי הגונה כדי לזכור כל אב להצלחה הכלכלית הזאת, שאני מדברת עליה.

רונית תירוש: אבל לכישלונות – אם יש מישהו שחושב שהיה פה כישלון – אין.

רונית תירוש: האופוזיציה הסירה מייד את האחריות לזה, והעבירה אותה אל ראש הממשלה, וכמובן אל מי שיושב בממשלה.

רונית תירוש: אני רוצה להזכיר לכולנו שכולם, בלי יוצא מהכלל, בממשלה בוודאי, וגם בקרב האופוזיציה, תמכו במהלך של כניסה ללבנון, כדי להראות ל"חיזבאללה" שאנחנו לא מבליגים עוד, שגמרנו עם ההבלגה.

רונית תירוש: כולם ידעו – כשקיבלו את ההחלטה הזאת – שהעורף יספוג טילים; כולם ידעו שאנחנו נכנסים למלחמת גרילה.

רונית תירוש: לא מדובר בצבא; לא מדובר בתורת לחימה שבה אנחנו יודעים טקטיקות ואסטרטגיות, אלא נלחמים מבית לבית, מדלת לדלת.

רונית תירוש: במלחמת גרילה אין פתרון קסם, אין מחיקה של צבא, כי אין צבא, והגרילה לעולם תישאר.

רונית תירוש: תראו מה קרה בקוריאה, תראו מה קרה בווייטנאם, זה דבר שנמשך שנים.

רונית תירוש: אין פה מכת מחץ.

רונית תירוש: גם האופוזיציה, עם כל הניסיון שהיא מביאה אתה מהצבא – ויש בכם גנרלים – גם היא לא היתה מצליחה לתת מכת מחץ שם.

אחמד טיבי: הליכוד לא יכול – – –

גלעד ארדן: רק ברק יודע – – –

אחמד טיבי: – – –

רונית תירוש: חבר הכנסת טיבי, אומנם אתה עוזר לי, אבל זה מפריע לי, ואני אעמוד על זכותי להעביר את כל הרציונל של דברי.

רונית תירוש: אם היה בלבול בפקודות של הצבא – כן תיכנסו, לא תיכנסו, תצאו לשם, תלכו למקום אחר – אם לא היה מספיק ציוד – לא ציידו את החיילים שלנו כמו שצריך – אני שואלת אתכם שאלה: אתם באמת מצפים שראש ממשלה יקום כל יום וישאל את הרמטכ"ל אם כל חייל צויד ב-x, y, z?

רונית תירוש: האם זה לא התפקיד של הצבא ושל רמטכ"ל?

רונית תירוש: בהחלט כן.

רונית תירוש: אתם ודאי יודעים ששנעשית עבודת מטה – קודם כול הרמטכ"ל צריך לקיים את כל הדיונים האפשריים, עם כל ראשי המטות שלו, עם כל האלופים, כדי לדעת מה האסטרטגיה והטקטיקה הנכונה שהוא צריך לנקוט.

רונית תירוש: לאחר מכן הוא צריך לבוא לשר הביטחון ולהציג לו את הדברים, ואז שר הביטחון צריך להביא לממשלה ולעומד בראשה לפחות חלופה או שתיים לכמה פעולות שהוא חושב שצריך לעשות, ובכלים האלה הממשלה צריכה לקבל החלטה.

רונית תירוש: ככל שיכולתי לקרוא בדוח הראשון של ועדת-וינוגרד, ולא הסופי, אני חושבת שראש הממשלה והממשלה התייעצו עם כל מי שרק אפשר.

רונית תירוש: ואני רוצה לספר לכם במאמר מוסגר שנורא קל לתת הנחיות בתנאי מעבדה סטריליים: תשאלו את זה, תתייעצו עם ההוא, תקראו במשרד החוץ לאיש הזה ותשאלו את דעתו.

רונית תירוש: רבותי, בזמן מלחמה הזמן הוא פרמטר מאוד משמעותי, ואי-אפשר להתייעץ עם כל העולם ואשתו.

רונית תירוש: אני מודיעה לכם – זו האנקדוטה שאני רוצה לספר לכם:

רונית תירוש: יצאו הנחיות לקופות הגמל בעקבות ועדת-בכר שלפני שרוכשים ב-15 מיליון שקלים איזה נייר כזה או אחר, צריך לקיים התייעצויות.

רונית תירוש: מי שמוציא הנחיה כזאת לא מבין מה זה בורסה של ניירות ערך ולא מבין מה זה ההתנהלות של קופות גמל, כי הכול שם עובד בשניות.

רונית תירוש: צריך לקבל החלטה – אתה קונה או אתה לא קונה.

רונית תירוש: אז באותה מידה, במלחמה אי-אפשר להגיד בתנאים סטריליים: תדונו עם זה ותדונו עם זה.

רונית תירוש: איזה מין אמירה זאת: לא התייעצת מספיק.

רונית תירוש: אתם יודעים מה?

רונית תירוש: זה מקומם.

גדעון סער: את זה ועדת-וינוגרד אמרה, לא אנחנו.

רונית תירוש: אז מה אם זה ועדת-וינוגרד?

רונית תירוש: זה לא אלוהים.

רונית תירוש: יש לי שכל ישר, אני קוראת את הדברים בעין ביקורתית, ואני מצפה שגם אתם תעשו את זה.

רונית תירוש: וינוגרד אמר.

מגלי והבה: תסכמי בבקשה.

רונית תירוש: אני לא אסכם.

רונית תירוש: אני מבקשת את כל הזמן שנלקח ממני, ואני מדברת מהלב לשם שינוי.

מגלי והבה: יש גם מקומות אחרים לדבר מהם.

רונית תירוש: אני רוצה להציע שנמתין כולנו לדוח הסופי.

רונית תירוש: אני רוצה לומר, חבר הכנסת סער, את מה שאמרתי בעיתון, והנה אני אומרת את זה עכשיו במילותי שלי, בלי שהעורך ייקח חלק ממשפט ויוציא אותו החוצה כדי להראות ריאיון לוחמני.

רונית תירוש: חבר כנסת סער, כדאי שתקשיב לי.

גדעון סער: אני מקשיב לך לכל מלה.

רונית תירוש: כשאנחנו בוחרים ראש ממשלה – הציבור בוחר אותו בגלל תכונותיו; בגלל שהוא מאמין שיש לו שיקול דעת ראוי, שהוא יכול לשמש מנהיג כי הוא אמיץ, כי הוא מסוגל לקבל החלטות.

רונית תירוש: אם יש מי מאתנו – ואני לא בתוכם, כי אני לא מאוכזבת מראש הממשלה, נהפוך הוא – אבל אם יש מי שמאוכזב, כפי שנשאלתי, זה עניין שלו.

רונית תירוש: ביום הדין, ביום הבחירות, הוא לא יבחר את ראש הממשלה הזה שוב, כי הוא יגיד ששיקול הדעת שלו או התכונות שהוא גילה במהלך כהונתו לא מתאימים לו.

רונית תירוש: זכותו של הבוחר.

רונית תירוש: אבל כל עוד הוא ראש ממשלה והוא נבחר כדין, הוא צריך למצות את מלוא משך כהונתו עד היום האחרון.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לכם, אם ראש הממשלה לא היה מקבל החלטות, אם הוא היה מתמהמה, אז הייתי אומרת: אין לו תכונות של מנהיג.

רונית תירוש: אבל ראש הממשלה הזה, שאני מזהה אצלו תכונות של אדם בלתי לחיץ לחלוטין – אולי זה מרגיז אחדים, אבל הוא לא נלחץ והוא לא נסחף, לא בגלל סקרים ולא בגלל התלהמויות – כן מקבל החלטות.

רונית תירוש: אפשר לחלוק על ההחלטות שלו.

רונית תירוש: שוב אני אומרת – מי שחולק על ההחלטות שלו, שלא יבחר בו.

רונית תירוש: אבל זה המנדט שהעם נתן לו, וכל עוד המנדט הזה עומד לרשותו הוא צריך לכהן, ואל תפריעו לו לכהן.

רונית תירוש: יום אחד של שקט לא היה לראש הממשלה לנהל את המדינה הזאת, עם כל הצרות שנפלו עליה.

גלעד ארדן: מה זה לא היה לו יום אחד של שקט?

רונית תירוש: אני אומרת את זה בכאב, כי זו המדינה שלי, ואני אזרחית בה.

רונית תירוש: אני לא מדברת כחברת הכנסת.

רונית תירוש: אני מדברת כאזרחית שאכפת לה מהמדינה.

רונית תירוש: ואתם, אנשי האופוזיציה, צריכים להתייחס לעניין הזה כאזרחים, לא כחברי אופוזיציה.

גלעד ארדן: – – – מתייחסים כאזרחים.

מגלי והבה: תודה לך, הזמן תם.

רונית תירוש: הדבר האחרון, בגלל שאומרים לי לסיים – צאו ודברו עם ראשי רשויות מהצפון.

רונית תירוש: תגידו, למה הם לא באו להפגנות?

רונית תירוש: ניסו לעשות הפגנה עם הרבה אנשים בקריית-שמונה.

רונית תירוש: למה הם לא באו להפגנות?

רונית תירוש: כי הם קיבלו את מה שהם רצו.

רונית תירוש: צבא לבנון יושב על הגבול, הטילים ארוכי הטווח חוסלו.

רונית תירוש: החלטה 1559, עם הכוח הרב-לאומי, מתקיימת.

רונית תירוש: אז תראו את חצי הכוס המלאה ותנו לעם ישראל להרגיש קצת רווחה שמשהו טוב כן קורה כאן.

רונית תירוש: ומה לעשות?

רונית תירוש: מלחמה היא קשה, ויש אבדות וזה קשה, ואין מלחמה ללא צער וכאב, ואת זה צריך לזכור.

יובל שטייניץ: גם את מדברת נגד ועדת-וינוגרד?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו ממשיכים בדיון.

מגלי והבה: חברת הכנסת תירוש, שבי בבקשה, דיברת פה מספיק זמן.

מגלי והבה: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברות וחברי הכנסת, הרשו לי להתחיל דווקא מהסוף.

אהוד אולמרט: אין מלחמות קלות, כפי שאין ניצחונות ללא מחיר.

אהוד אולמרט: כל החלטה על מלחמה, תהא גם הברורה והמובהקת מכול, לעולם אינה קלה, וכל מי שיאמר אחרת או שאינו דובר אמת או שהוא חסר לב בכלל.

אהוד אולמרט: לא חדווה ולא להט קרב מילאו אותי כאשר יצאנו למלחמת לבנון השנייה, אבל האמנתי אז, כמו שאני מאמין כעת, שזו היתה ההחלטה הנדרשת והכרחית בנסיבות שנוצרו.

אהוד אולמרט: נכון, מלחמת לבנון השנייה, כמו כל מלחמה שנלחמנו עד היום, גבתה מחיר יקר.

אהוד אולמרט: זה חלק מהמחיר הכבד שמשלמת מדינת ישראל זה שישה עשורים על רצונה לחיות בשלום, בביטחון ובעצמאות.

אהוד אולמרט: את המחיר בחיי חיילים ואזרחים לא ניתן לכמת או למדוד משום שאין מחיר לכאב של אם שכולה, אין מדד ליגונו של אב שאיבד את בנו ואין שיעור ליתמות.

אהוד אולמרט: ואני רואה אותם, את האמהות והאבות והאחים והילדים והרעיות, משפחות-משפחות עטופות בקדרותן, מתייצבות מדי שבוע בלשכתי לשיחות שאין קורעות לב מהן.

אהוד אולמרט: ולכל אלו המנסים לזרוע תסכול נוסף על השכול אני מבקש לומר בכל התוקף: מחיר הדמים לא היה לשווא.

אהוד אולמרט: חובתי לומר זאת שוב ושוב, בראש ובראשונה למשפחות.

אהוד אולמרט: לפני כשבועיים סיירתי בגבול הצפון.

אהוד אולמרט: הייתי בין היתר בשלומי ובערב-אל-עראמשה.

אהוד אולמרט: בכל מקום הראו לי את העמדות שבהן ישבו פעם מחבלי ה"חיזבאללה"; תושבים שנהגו לפתוח מדי בוקר את חלון ביתם רק כדי למצוא מולם שעה-שעה ודקה-דקה, במרחק עשרות או מאות מטרים מהם, איש "חיזבאללה" שמכוון את קנה רובהו כלפיהם.

אהוד אולמרט: זה איננו קיים יותר.

אהוד אולמרט: לממשלה בראשותי היו יעדים ביציאתה למערכה.

אהוד אולמרט: יעדיה של הלחימה כפי שהוגדרו מראש היו מימוש החלטת האו"ם 1559: הוצאת ה"חיזבללה" מאזור הגבול, התפרסות צבא לבנון בדרום, הפסקת אש מוחלטת והחזרת החיילים החטופים.

בנימין נתניהו: החלטת מועצת הביטחון של האו"ם.

אהוד אולמרט: החלטת מועצת הביטחון של האו"ם.

אהוד אולמרט: שר החוץ לשעבר, אני תמיד מקבל את התיקונים שלך שמבוססים על ידע רב.

אהוד אולמרט: היו שמתחו ביקורת והגדירו את הדרישה האחרונה שאפתנית ולא מציאותית.

אהוד אולמרט: אומנם נכון, ידענו שהסיכוי להחזיר את החיילים החטופים אודי גולדווסר ואלדד רגב במבצע צבאי הוא קטן מאוד, אבל זה לא מנע מאתנו ליזום ולבצע תוך כדי לחימה צעדים נועזים שזו היתה מטרתם.

אהוד אולמרט: גם לדברים שהשמענו בנושא זה היתה תכלית ברורה; הרי לא יכולנו לצפות שהאו"ם, בהחלטת מועצת הביטחון, בכינוס מדינות ה-G-8 ובוועידת רומא יעמידו את החזרת החטופים בראש דאגתם, אלמלא הצהרנו אנחנו שהיא בראש דאגתנו.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מאז פרסום דוח ועדת-וינוגרד ממלאת את החלל הציבורי שלנו קקופוניה בלתי נגמרת.

אהוד אולמרט: בתוך כל אלה נשמעו כמה קולות, דווקא לא מן הזן הצווחני והמתלהם, אשר ניתחו את הדברים כהווייתם, ומתוך ראייה בין-לאומית והיסטורית רחבה.

אהוד אולמרט: כך, למשל, שמעתי את דבריו של פרופסור מרטין ואן-קרפלד מהחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית אשר בחן לעומק את תוצאות מלחמת לבנון השנייה.

אהוד אולמרט: לדבריו, תשעת החודשים מאז המלחמה הם תקופת השקט הארוכה ביותר שהיתה לישראל בגבול הצפון מאז 1968.

אהוד אולמרט: הוא קובע שהמטרה – לשנות באופן בסיסי את המצב בצפון – הושגה.

אורי אריאל: מי זה?

אהוד אולמרט: במשך השנים 2000–2006 היתה תקרית אחת לשלושה או ארבעה חודשים בממוצע, ומאז יישום החלטה 1701 נשמר שקט מוחלט.

אהוד אולמרט: חברי הכנסת, המצב בדרום-לבנון השתנה בתכלית.

אהוד אולמרט: הד לכך מצאנו גם בדברי מפקד כוחות יוניפי"ל בדרום-לבנון, הגנרל קלאודיו גראציאנו.

אהוד אולמרט: "אני רוצה שהישראלים יבינו שהמצב בלבנון השתנה", הוא אמר בריאיון לעיתון ישראלי – "ידיעות אחרונות" – ביום ו' האחרון.

אהוד אולמרט: "האוכלוסייה בדרום-לבנון מבינה שהמצב השתנה מן היסוד" – זה ציטוט מדויק – "אין עמדות 'חיזבאללה', רק פוסטרים ודגלים פה ושם.

אהוד אולמרט: בשטח מסיירים טנקים איטלקיים וצרפתיים.

אהוד אולמרט: זוהי התקופה השקטה ביותר בדרום-לבנון זה 40 שנה.

אהוד אולמרט: " הגנרל גראציאנו מדווח כי כוחות יוניפי"ל מצאו עד כה כמה מאות בונקרים של "חיזבאללה" ופוצצו אותם על תכולתם.

אהוד אולמרט: לדבריו, כל מה שמצאו כוחותיו בתוך מאות הבונקרים היה שם מלפני המלחמה.

אהוד אולמרט: כיום אין טילים חדשים מדרום לליטאני – דברי מפקד יוניפי"ל, הגנרל האיטלקי.

גלעד ארדן: האיטלקים ידועים – – –

אהוד אולמרט: גם בעולם מתייחסים למלחמה ככזאת שהביאה הישגים אסטרטגיים לישראל.

גלעד ארדן: רק בוועדת-וינוגרד לא הבינו את זה.

אהוד אולמרט: אחד הפרשנים החשובים ביותר בעיתונות העולמית, תומס פרידמן מה"ניו יורק טיימס", אשר פרסם מאמר בעקבות הדוח החלקי של ועדת-וינוגרד, כותב: "עקב פעולת ישראל פגע נסראללה בכושר ההרתעה של ארגונו, וכן בזה של אירן ושל סוריה.

אהוד אולמרט: כשהחלה המלחמה ישבו לוחמי 'חיזבאללה' על הגבול עם ישראל והיוו איום אמיתי עליה.

אהוד אולמרט: בעקבות המלחמה הורחק 'חיזבאללה' מהגבול, ובמקומו הוצבו שם כוחות האו"ם.

אהוד אולמרט: מדובר בהפסד אסטרטגי עצום לארגון".

אהוד אולמרט: וכך מסיים פרידמן את מאמרו: "היום, פחות משנה אחרי המלחמה, לבנון חלשה יותר וישראל חזקה יותר.

אהוד אולמרט: זה מה שמשנה.

אהוד אולמרט: לכן, אם מנהיג 'חיזבאללה' מכבד את עצמו, עליו להתפטר".

אהוד אולמרט: אז מה קורה לנו?

גדעון סער: ממלא-המקום שלך הציע שאתה תתפטר, ולא שראש ה"חיזבאללה" יתפטר.

אהוד אולמרט: אז מה קורה לנו?

אהוד אולמרט: אני רואה את מראות התסכול, שומע את קולות הייאוש, חש את תחושת החמיצות – ומאוד מוטרד מכל אלה.

אהוד אולמרט: אולי כמו שאמר אחד מחברי ועדת-וינוגרד, הסיבה שאנחנו יושבים כאן היום היא פער גדול מאוד בתודעה של הציבור הישראלי בין הפגיעה שפגענו ב"חיזבאללה" ובין הניצחון התדמיתי של ה"חיזבאללה", כארגון גרילה קטן.

אהוד אולמרט: מאין ההתעקשות האובססיבית הזאת להציג תמונת נגטיב בגוני שחור בלבד?

אהוד אולמרט: הרי ועדת-וינוגרד קבעה שבהתנהלות של כל מקבלי ההחלטות במלחמה היו גם גילויים רבים ומרשימים של מסירות, של השקעה, של יכולת אבחון, של מאמץ, של יכולת הכרעה ושל קבלת אחריות.

יובל שטייניץ: חבל שחלוץ התפטר.

יובל שטייניץ: לא היתה שום סיבה.

רוני בר-און: – – –

גלעד ארדן: השר רוני בר-און, יש תחרות קשה גם על התואר הזה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מי שבאמת אכפת לו מיישום דוח ועדת-וינוגרד, שיקרא את כולו, בשלמותו – את הטוב ואת הרע; שלא יחפש בו מה שאין, ולא יהפוך אותו לגיליוטינה פוליטית.

אהוד אולמרט: אין למצות אותו במירוץ פוליטי של מי שאצה לו הדרך לתפוס את השלטון גם במחיר של הרס עצמי חסר בסיס, היגיון וגבולות.

אהוד אולמרט: כל זה סביב מלחמה שלא היתה צודקת ממנה.

אהוד אולמרט: נכון, היו טעויות והיו כשלים.

אהוד אולמרט: חלקם התהוו במהלך המלחמה, חלקם מובנים בשיטה וחלקם נגררו לאורך שנים.

אהוד אולמרט: הדוח מצביע על כולם באופן נוקב ובהיר.

אהוד אולמרט: ביקשתם שאתייצב כאן הערב כדי לדבר על המסקנות.

אהוד אולמרט: ככל שאני מכבד את הצורך של חלק מהחברים כאן לדבר, להתווכח ובעיקר להתנגח, הממשלה בראשותי עסוקה במעשים.

אהוד אולמרט: חברי ועדת-וינוגרד הסבירו כי הגישו דוח חלקי עוד לפני השלמת עבודתם דווקא משום שראו דחיפות בתיקון הליקויים.

אהוד אולמרט: כל מי שעיניו בראשו הבין שהוועדה אומרת "כן" לתיקון הליקויים ו"לא" לעריפת ראשים.

אהוד אולמרט: למי שלא הפנים זאת – הדברים כתובים במפורש בדוח; הוועדה מותחת ביקורת על הנטייה שלנו, כחברה וכמדינה, למצות את הטיפול בנושאים מהותיים ובוערים בעריפת ראשים.

אהוד אולמרט: הממשלה כיבדה את הגישה העניינית הזאת של הוועדה, הפשילה שרוולים ויצאה ליישם.

אהוד אולמרט: צה"ל נתון בתקופת עשייה בלתי רגילה, ואנו עוקבים מקרוב אחר יישום הלקחים – באימונים, בתרגילים ובהצטיידות, ברמת המטה וברמת השטח.

אהוד אולמרט: לא ניתן שיתפתח שוב מצב שבו יגיע מפקד גדוד נח"ל 55 לשנתיים בתפקיד ויספר שאת התרגיל הגדודי הראשון שלו ביצע תוך כדי קרב בלבנון.

אהוד אולמרט: חלק ניכר מהמלצות הוועדה כבר מיושמות גם בהתנהלות הממשלה והקבינט.

אהוד אולמרט: ביום חמישי האחרון החל בעבודתו צוות ההיגוי ליישום מסקנות הוועדה, בראשות הרמטכ"ל לשעבר אמנון ליפקין-שחק.

לימור לבנת: הוא הספיק לקרוא את הדוח?

אהוד אולמרט: על-פי הנחייתי, הצוות אמור לסיים את עבודתו בהקדם.

אהוד אולמרט: אם כן, כעת זהו זמן התיקונים, ואת כל הממהרים למיניהם ארגיע ואומר שהזמן לחשבונות אישיים עוד יגיע.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להוסיף כמה דברים בנימה אישית.

אהוד אולמרט: לא באתי להתנצח – לא אתכם, חברי הכנסת, ולא עם שום גורם אחר.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר משהו לעם בישראל, לתושבי הצפון, למשפחות השכולות שאיבדו את בניהן בעורף ובחזית, לחיילים הפצועים ולמשפחות החיילים החטופים: אני גאה על החלטת ממשלת ישראל מ-12 ביולי להגיב באופן חד ובעוצמה נוכח חטיפת אודי ואלדד, הריגת שמונה מחיילינו וביצוע ירי לעבר יישובי הצפון.

אהוד אולמרט: לא תמיד הגבנו כך.

אהוד אולמרט: בכמה אירועים בעבר הבלגנו, התאפקנו.

אהוד אולמרט: ב-12 ביולי החלטנו: לא עוד.

אהוד אולמרט: זו היתה החלטה צודקת – –

צבי הנדל: לזה גם אנחנו מסכימים.

אהוד אולמרט: – – בלתי נמנעת ונכונה.

אהוד אולמרט: שקלתי היטב, בכמה דיונים לאורך כמה חודשים, את דפוס התגובה שלנו, זמן רב לפני שהיא התרחשה.

אהוד אולמרט: דנתי בו, הבאתי את המלצות דרגי הביטחון לממשלה, וכל הממשלה – לאחר ששמעה היטב את כל הפרטים – הצביעה פה אחד בעד תגובה ישראלית חריפה, ואף אישרה נוסח הודעה המגדיר את יעדי התגובה הישראלית.

אהוד אולמרט: אכן, גיבשתי את עמדתי בתום סדרת דיונים ממושכים, שהתחילה ביום שבו הוטלה עלי האחריות לניהול ענייני המדינה, בראשית ינואר 2006.

אהוד אולמרט: אומנם נכון, הגעתי ל-12 ביולי מגובש בעמדתי, ולא נחפזתי בקבלת ההחלטה רק על בסיס ההתרחשות באותו יום.

גדעון סער: לא זה קבעה הוועדה.

אהוד אולמרט: כך צריך לנהוג.

אהוד אולמרט: כך היה חובה לנהוג.

אהוד אולמרט: עמיתי חברי הכנסת, אני זוכר היטב את הגיבוי שנתן הרוב המכריע בבית הזה להחלטת הממשלה מ-12 ביולי.

אהוד אולמרט: גם אתם צדקתם אז כשקמתם אחד אחרי זולתו והצדעתם לצעדי הממשלה, לחובתה להגיב, גם נוכח הידיעה שתגובה זו תוליד פגיעה בעורף הישראלי.

אהוד אולמרט: אז היתה האופוזיציה במיטבה.

אהוד אולמרט: אני הערכתי וכיבדתי את תגובתו הנחושה של ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, שהוזמן אלי בליל 12 ביולי.

אהוד אולמרט: ראש האופוזיציה קיבל ממני, כמתחייב, עדכון מפורט, מלא ומקיף על הדיון בממשלה, על החלטותיה, על התגובה הישראלית הצפויה באותו לילה ועל היעדים הספציפיים שלה.

אהוד אולמרט: מר נתניהו אמר לי כי נתונה תמיכתו המלאה, הבלתי-מסויגת, בהחלטות אלה.

אהוד אולמרט: גם הוא היה נוהג כך, אמר לי.

אהוד אולמרט: גם ביום 26 ביולי, שבועיים לאחר פתיחת המערכה, ולמעשה עשרה ימים אחרי התקופה שנבדקה על-ידי ועדת-וינוגרד, זכיתי לתמיכה מקיר לקיר של ועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

אהוד אולמרט: מר נתניהו אמר אז את הדברים האלה: אני מתייצב מאחורי היעדים שהציב הקבינט, וקובע שאלה יעדים ראויים שיש לתת תמיכה להשגתם.

גדעון סער: היעדים – לא הניהול הכושל שלך.

אהוד אולמרט: אני מברך על ההישג האדיר – הצהרת מדינות ה-G-8.

אהוד אולמרט: אין ספק כי תמיכת ראש האופוזיציה היתה גם היא נדבך חשוב בהתייחסות הכללית של הציבור למלחמה.

קריאות: – – –

לימור לבנת: שיא הציניות.

רונית תירוש: למה ציניות?

אהוד אולמרט: חברי אופוזיציה מעטים מתחו עלי ביקורת גם באותם ימים.

אהוד אולמרט: חלקם סברו שאין די בתגובה ישראלית נגד ה"חיזבאללה" ויש להרחיב אותה לגורמים נוספים.

אהוד אולמרט: אלה שתמכו ואלה שביקרו ראויים לתודה, גם אם אחדים מחברי האופוזיציה נוטים כיום לשכוח את עמדתם באותם ימים ומבקשים להביא לפיטורי בגין אותן החלטות ממש שהם גיבו ועודדו.

יובל שטייניץ: בגין הביצוע.

אהוד אולמרט: אני לא אשכח כיצד בימים הקשים ההם נהגו באחריות.

אהוד אולמרט: זה לא מעט במקומותינו.

אהוד אולמרט: לקראת סיום הדברים, אך לא בשוליהם, אני רוצה להתייחס לתופעה המטרידה בעקבות פרסום הדוח החלקי של ועדת-וינוגרד – ההתקפה על צה"ל.

בנימין אלון: אין לך בעיה עם העם בישראל?

בנימין אלון: עם הציבור בישראל אין לך בעיה?

אהוד אולמרט: בשום מקרה ובשום תנאי לא אגרר לרוח הביקורת המתלהמת נגד חיילי צה"ל, לוחמיו ומפקדיו.

אהוד אולמרט: הם עמוד השדרה של עוצמתנו.

אהוד אולמרט: הם בסיס כוחנו, הם מקור גאוותנו.

אהוד אולמרט: אנחנו אוהבים את צה"ל, לוחמיו ומפקדיו, ונמשיך לחבק אותם ולהוקיר אותם.

אהוד אולמרט: מכובדי חברי הכנסת, אמרתי ביום הלחימה הראשון, בסיום הלחימה ומאז – האחריות העליונה היא של הממשלה, ובראש ובראשונה שלי כמי שעומד בראשה.

אהוד אולמרט: לא שיניתי מעמדתי.

אהוד אולמרט: לא ברחתי מאחריות – –

יובל שטייניץ: אז למה דווקא הרמטכ"ל הלך הביתה?

אהוד אולמרט: – – ולא התחמקתי מכל המשתמע ממנה.

אהוד אולמרט: אני מודע למלוא היקף האחריות, לכישלונות, לליקויים, למחדלים, וגם להישגים הגדולים.

צבי הנדל: – – – עם ה"חמאס" – – –

אהוד אולמרט: על בסיס כל התובנות האלה תמשיך הממשלה בראשותי להנהיג את עם ישראל לביטחון, לרווחה, לשגשוג, לפיוס לאומי, ובעזרת השם – גם לשלום.

צבי הנדל: מה עם "חמאס"?

צבי הנדל: מה עם שדרות?

צבי הנדל: אתה מבקש – חשבתי שאולי תבקש סליחה מהמגורשים.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת צבי הנדל.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש וחברי הכנסת.

בנימין נתניהו: ב-8 באוגוסט הקריאה חברת הכנסת רוחמה אברהם מקדימה החלטה מיוחדת, החלטה של כינוס מיוחד של הכנסת: – –

גדעון סער: למה שמו שעון?

גדעון סער: אין הגבלה על דברי ראש האופוזיציה – – –

דליה איציק: זה לא עניינך.

דליה איציק: אל תלמד אותי תקנון.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אני אלמד אותך תקנון.

דליה איציק: אל תלמד אותי שום דבר.

דליה איציק: שב בשקט.

בנימין נתניהו: – – "הכנסת מחזקת – – –

גדעון סער: – – – לפי התקנון – – –

דליה איציק: אל תגיד לי מה לעשות, בבקשה.

דליה איציק: אל תגיד לי להפעיל שעון, לא להפעיל שעון.

דליה איציק: מה זה?

צבי הנדל: מה, אנחנו בכיתה?

דליה איציק: אל תפריע לי.

דליה איציק: אל תפריע לי לנהל את הישיבה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: גברתי, אם את מתכוונת להגביל את זמני – – –

דליה איציק: אדוני, אין לי כוונה להגביל אותך.

דליה איציק: לא הגבלתי אותך מעולם.

דליה איציק: הגבלתי אותך פעם?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: הפעלת שעון.

בנימין נתניהו: שעון.

דליה איציק: שעון.

דליה איציק: בפעם הבאה אני אתייעץ אתך אם להפעיל את השעון.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אין לך אדם שאין לו שעה.

בנימין נתניהו: ב-8 באוגוסט קראה חברת הכנסת רוחמה אברהם החלטה שנתקבלה ברוב סוחף בכנסת – האופוזיציה, הקואליציה, למעשה כמעט לרוחב כל ספסלי הבית – –

דב חנין: לא כל ספסלי הבית, למען הפרוטוקול.

בנימין נתניהו: אמרתי כמעט כל ספסלי הבית.

בנימין נתניהו: – – "הכנסת מחזקת את ידי הממשלה, צה"ל וכוחות הביטחון להמשיך במאמץ המלחמתי עד להשגת היעדים שנקבעו על-ידי הממשלה" – שימו לב – "פירוק ה'חיזבאללה' מנשקו, הסרת האיום הארטילרי המופנה אל יישובי הצפון ואזרחי ישראל ושחרור ללא תנאי של חיילי צה"ל שנחטפו משטחה הריבוני של מדינת ישראל".

דב חנין: הייתם שותפים לאסון הזה.

בנימין נתניהו: אדוני ראש הממשלה, אלו היעדים שאנחנו נתנו את הגיבוי להם.

בנימין נתניהו: נתתי אז את הגיבוי, ואני נותן גם היום את הגיבוי.

בנימין נתניהו: נתנו לכם את מלוא הגיבוי, כאופוזיציה אחראית וממלכתית, להשיג את היעדים הללו, שהיו אכן צודקים, אבל אתם נכשלתם בהשגת כל אחד משלושת היעדים הללו.

בנימין נתניהו: שמעתי עכשיו את ראש הממשלה בניסיון של ההתפתלות.

בנימין נתניהו: הנה, מובא לפניכם.

בנימין נתניהו: אם שמעתם את מה שהוא קרא, הרי זה נאמר שם.

בנימין נתניהו: אני תומך ביעדים תמיכה מלאה, ותוך כדי המלחמה נתנו את התמיכה המלאה, אבל אנחנו דנים פה היום לא על הצבת היעדים, אלא על אופן ניהול המלחמה הכושל על-ידי הממשלה ואי-השגת אף אחד מהיעדים הללו.

בנימין נתניהו: דוח-וינוגרד מבטא את זה ונותן פירוט רב לכישלונות השונים, אבל לדעתי הכשל הגדול ביותר נמצא שם, וצריך להגיד אותו:

בנימין נתניהו: כתוצאה ממלחמת לבנון השנייה כושר ההרתעה של ישראל נפגע באופן חמור ביותר.

בנימין נתניהו: מכל מסקנות המלחמה, זוהי ללא ספק החמורה ביותר.

בנימין נתניהו: מר אולמרט אמר בהזדמנות אחרת, שהמלחמה הזאת שינתה את פני המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: הוא גם נתן כמה דוגמאות: סולקו עמדות של ה"חיזבאללה" על הגדר – נכון.

בנימין נתניהו: אבל לא נכון שהיא שינתה את פני המזרח התיכון לטובה.

בנימין נתניהו: במלחמה עמדנו מול חזית אחת.

בנימין נתניהו: היום אנחנו עומדים מול שלוש חזיתות מיידיות, ויש גם חזית רחוקה שהולכת ומתפתחת – רחוקה במרחק, מתקרבת בזמן.

בנימין נתניהו: בלבנון ה"חיזבאללה" השלים ואף הגביר וכבר עבר את רמת החימוש שהיתה לו לפני המלחמה.

בנימין נתניהו: הוא לא רק הגדיל את הארסנל שלו, הוא גם גיוון אותו, ויש לו היום אמצעים שזורמים אליו שלא היו לו קודם לכן – סוגי נשק שהיום יכולים לאיים על יכולות מסוימות שלנו שלא יכלו קודם לכן.

בנימין נתניהו: ברצועת-עזה מתחולל שינוי מאז המלחמה של הפיכתה ללבנון שנייה – ערי מחילות ובונקרים.

בנימין נתניהו: ציר פילדלפי, בדיוק כפי שהתרענו, הפך לאוטוסטרדה של זרימת נשק.

יצחק וקנין: אתה היית בממשלה.

יואל חסון: תראה איזה דלק אתה נותן ל"חמאס".

יואל חסון: תראה איך אתה מחליש את ישראל.

דליה איציק: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: תראה איך אתה מחזק את ה"חמאס".

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אני לא קוראת לך עוד פעם.

יואל חסון: אתה מחזק – – –

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: לפני ההתנתקות ההערכות של גורמי הביטחון היו שנכנס לשם דרך סיני טון אחד של חומר נפץ בשנה.

בנימין נתניהו: זה בשנת 2004.

בנימין נתניהו: בשנת 2005, חודשיים לאחר ההתנתקות, זה גדל ל-6 טון.

בנימין נתניהו: ההערכות הנוכחיות, לשנת 2006, הן קרוב ל-30 טון.

רוני בר-און: הצבעת בעד ההתנתקות.

רוני בר-און: הזעת והצבעת.

בנימין נתניהו: אתה יכול להגיד את זה כמה שאתה רוצה.

בנימין נתניהו: כמה שאתה רוצה.

גלעד ארדן: ממתי שרים קוראים קריאות ביניים?

גלעד ארדן: בכל פעם אתם יורדים לשפל חדש.

בנימין נתניהו: כל האזהרות שלנו התממשו.

דליה איציק: חבר הכנסת גלעד ארדן.

יואל חסון: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, פעם שנייה.

דליה איציק: תיכף זה יהיה שלישית.

דליה איציק: אני מבקשת לאפשר ליושב-ראש האופוזיציה לדבר.

בנימין נתניהו: תודה.

בנימין נתניהו: שתי חזיתות – בצפון לבנון, בדרום עזה, שאת עוצמת ההתחמשות שם אנחנו סופגים יום-יום במטר טילים.

בנימין נתניהו: אבל יש חזית שלישית, נוספת, שעוטפת אותנו, וזו החזית הסורית.

בנימין נתניהו: סוריה מתחמשת עכשיו בקצב – נדמה לי שהשנה זה בערך במיליארד דולר.

בנימין נתניהו: לשם השוואה, בעשרות השנים הקודמות קצב ההתחמשות השנתי שלה היה כ-40 מיליון דולר.

בנימין נתניהו: פירוש הדבר – בעשרות מונים.

בנימין נתניהו: שלוש חזיתות סביבנו – דבר שלא היה קודם לכן – עם עזות מצח של אויבינו, עם התחמשות מואצת, עם הזרמת נשק, ויש פה היפוך של מגמה אסטרטגית, משום שבעשרות השנים של קיום המדינה קרה ההיפך הגמור.

בנימין נתניהו: החזיתות הצטמצמו ונעלמו.

בנימין נתניהו: במלחמת השחרור, ב-1948, תקפו אותנו שבעה צבאות ערב.

בנימין נתניהו: ב-1967 תקפו אותנו שלוש מדינות ערב, אחת מכל צד, וגם חיל משלוח עירקי.

בנימין נתניהו: ואז בא השינוי.

בנימין נתניהו: ב-1973 המספר הזה ירד לשתי מדינות.

בנימין נתניהו: ב-1982, במלחמת לבנון, עמדנו רק מול גורם אחד – סוריה.

בנימין נתניהו: שבע, שלוש, שתיים, אחת.

בנימין נתניהו: השוני הזה בא כתוצאה מהעוצמה האדירה שלנו, שהוכחה במלחמה אחר מלחמה, מההרתעה, מעוצמת הניצחון, במיוחד של מלחמת ששת הימים, ששמה פתאום קיר ברזל, קיר אבן בגובה של 1,000 מטר, שקוראים לו רכס הרי השומרון ויהודה, וכבר לא היה אפשר לתקוף את ישראל; כבר לא היה אפשר לחשוב מה שחשבו מדינות ערב עד 1967 – שישראל ניתנת למחיקה מן המפה.

בנימין נתניהו: זה היה השינוי.

בנימין נתניהו: הם הפנימו בהדרגה – זה לקח להם זמן – שאנחנו כאן עובדה קיימת, בלתי ניתנת למחיקה, בלתי מנוצחים.

בנימין נתניהו: הם ניסו עוד פעם ב-1973, וירדן כבר היתה בחוץ.

בנימין נתניהו: נו, מה יכולה היתה לעשות?

בנימין נתניהו: שבע, שלוש, שתיים, אחת.

בנימין נתניהו: זה היה המפתח לשלום, זאת הסיבה שנעשה השלום, כי הם הפנימו קודם כול שלמלחמה אין תוחלת.

בנימין נתניהו: קיבלנו בקמפ-דייוויד את השלום עם מצרים, הגדולה והחזקה שבמדינות ערב – עם ממשלת הליכוד כמובן – ואחר כך עם ממשלת העבודה השלום עם ירדן, וגם ניצני שלום עם הפלסטינים, או לפחות חלק מהם, כתוצאה מההבנה שאין מה לעשות, אלה בלתי מנוצחים; הם עובדה קיימת, ועם עובדה קיימת שלא ניתנת למחיקה צריך להתפשר.

בנימין נתניהו: ההכרה בזכות קיומנו – קדמה לה קודם כול ההכרה בעובדת קיומנו הבלתי-מעורערת.

בנימין נתניהו: כלומר, עוצמה מביאה שלום וחולשה מביאה מלחמה, כי זה מה שקרה כאן.

בנימין נתניהו: בפעם הראשונה זה עשרות שנים הביטחון הזה שהצלחנו לנטוע אצל אויבינו – אגב, גם אצל ידידינו – הביטחון הזה התערער.

בנימין נתניהו: איבוד כושר ההרתעה איננו בעיה של הצבא.

בנימין נתניהו: לא הצבא היה אשם כאן.

בנימין נתניהו: הלוחמים אמיצים, והם נלחמו בחירוף נפש.

בנימין נתניהו: איבוד כושר ההרתעה הוא קודם כול חולשת המדיניות, חולשת הדעת, וזה התחיל בנסיגה החד-צדדית מלבנון ויצירת מובלעת – enclave – אירנית חמושה, דוח-וינוגרד מדבר על זה, וזה נמשך אחר כך בנסיגה החד-צדדית מעזה.

בנימין נתניהו: היו לי ויכוחים, הצבעתי נגד וגם יצאתי מהממשלה.

יצחק וקנין: מתי יצאת?

יצחק וקנין: בסוף הדרך יצאת.

בנימין נתניהו: היה לי ויכוח עם ידידי המשנה לראש הממשלה שמעון פרס.

בנימין נתניהו: היה לי ויכוח רדיופוני, ושאלתי מה יקרה בשטחים שאנחנו נפנה.

בנימין נתניהו: שמעון פרס אמר, מתוך משאלת לב – ואני מאמין לו שכך הוא קיווה – שיקומו שם כפרי נוער.

בנימין נתניהו: אנחנו אמרנו – אני אמרתי: משם ימטירו עלינו אש טילים.

בנימין נתניהו: הנסיגה החד-צדדית מלבנון, הנסיגה החד-צדדית מעזה, אבל נקודת המפנה הגדולה ביותר, שהעצימה את החולשה שלנו ושחקה עד דק את כושר ההרתעה שלנו, היתה מלחמת לבנון השנייה.

בנימין נתניהו: בחולשה שלכם הרחקתם את הסיכוי לשלום.

בנימין נתניהו: העליתם את הקיצונים שבאויבינו, בדיוק כמו שהתרענו.

בנימין נתניהו: אפשרתם להם להתחמש, נתתם להם כני שילוח לרקטות שלהם וכני שיגור למתאבדים שלהם והצבתם סימן שאלה על עתידנו.

בנימין נתניהו: רבותי, זה לא עניין מפלגתי.

בנימין נתניהו: ה"קסאמים", הטילים, לא מבחינים בין אופוזיציה לקואליציה.

בנימין נתניהו: משגרי ה"קסאמים", ועוד יותר מהם משלחי המשגרים, מבחינים גם מבחינים בין ממשלה חלשה לממשלה חזקה.

יואל חסון: ממך הם פחדו.

יואל חסון: רעדו ממש.

יואל חסון: אתה שחררת את יאסין.

בנימין נתניהו: האויבים שלנו חוגגים היום.

בנימין נתניהו: מצער לומר את זה, כי זה מה שקורה.

בנימין נתניהו: חלק מהם לועגים לממשלה – ב"חיזבאללה", בסוריה, באירן.

בנימין נתניהו: יש ידידים, גם בין שכנינו הערבים, שמדברים בצער, אפילו בפומבי, על הממשלה החלשה היום בישראל.

בנימין נתניהו: יש בוושינגטון דאגה אמיתית בשל חולשתה של ממשלת ישראל, של מדינת ישראל.

משה שרוני: הם חוגגים.

בנימין נתניהו: אתם אומרים שאתם יכולים לתקן את זה, ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: איך תתקנו?

בנימין נתניהו: אתם הקלקול.

בנימין נתניהו: דוח-וינוגרד אומר, ואני מצטט: הממשלה נכשלה בהפעלת שיקול דעת, באחריות ובזהירות.

בנימין נתניהו: בסעיף 103 הוא אומר על ראש הממשלה: ראש הממשלה כשל בכך שלא נתן משקל מספיק – כשניגש לקבל החלטות בעלות השלכות מרחיקות לכת – לחוסר ניסיונו ולמגבלה של יכולתו לאתגר את מערכות הצבא ולבקרן בצורה מושכלת, לחוסר הידע העמוק שלו עצמו בקשר בין הפעלת כוח צבאי ובין השגת תכליות המדינה.

דב חנין: כל הדברים האלה נכונים גם לראש האופוזיציה.

גלעד ארדן: הוועדה לא הבינה.

בנימין נתניהו: עכשיו תפעילו שיקול דעת?

בנימין נתניהו: עכשיו צברתם את הידע העמוק שחסר לכם?

בנימין נתניהו: עכשיו תגלו אחריות וזהירות?

בנימין נתניהו: זאת שאלה לגיטימית.

בנימין נתניהו: בבקשה, אמר ראש הממשלה: אנחנו נתקן.

בנימין נתניהו: אז בוא נראה מה קרה מאז המלחמה, אם תיקנתם.

בנימין נתניהו: היתה לכם כמעט שנה.

בנימין נתניהו: מה עשיתם בשנה הזאת?

בנימין נתניהו: מה עשיתם כדי לעצור את הזרימה האדירה של נשק ל"חיזבאללה"?

בנימין נתניהו: אנחנו מקבלים דיווחים כמוכם, בדיוק כמוכם.

בנימין נתניהו: מה עשיתם כדי לעצור את הזרימה האדירה של נשק לעזה?

בנימין נתניהו: אנחנו מקבלים את הדיווחים.

בנימין נתניהו: כל העם רואה את זה.

בנימין נתניהו: סליחה, תושבי הנגב המערבי בשדרות חווים את זה על בשרם.

בנימין נתניהו: מה עשיתם כדי למגן את הגליל?

בנימין נתניהו: מה עשיתם כדי לבנות מקלטים בשדרות?

דב חנין: זאת האלטרנטיבה?

דב חנין: לבנות מקלטים?

בנימין נתניהו: אנו מגיעים למצב אבסורדי, שלא האמנתי שנגיע אליו, שאני אצטרך לשמוע את בג"ץ נותן תאריכים לממשלה, שכמובן הפיקה את הלקחים – היא כל כך הפיקה את הלקחים שבית-משפט העליון נדרש לומר לה: תבנו מקלטים עד תאריך מסוים.

בנימין נתניהו: קומו, תעשו משהו.

בנימין נתניהו: זאת היתה שנה מבוזבזת.

בנימין נתניהו: לא הפקתם לקחים, כי אתם הלקח שצריך להפיק.

בנימין נתניהו: אתם אומרים: מה זאת אומרת?

בנימין נתניהו: איך נפיק את זה?

בנימין נתניהו: עכשיו נלך לבחירות?

בנימין נתניהו: הרי זה ייקח – מי יודע?

בנימין נתניהו: מי יודע?

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים, זה יכול לקחת 60 יום או 90 יום.

בנימין נתניהו: מה נעשה עם הזמן?

בנימין נתניהו: מה עשיתם עד עכשיו עם הזמן?

בנימין נתניהו: אבל מה אתם עושים היום עם הזמן?

בנימין נתניהו: גם זה מעניין.

בנימין נתניהו: באמת, מה אתם עושים עם הזמן?

בנימין נתניהו: אומר ראש הממשלה, ואני מצטט: הממשלה בראשותי עסוקה במעשים, והלקחים מיושמים בדרך התנהלות הממשלה והקבינט.

בנימין נתניהו: רבותי, גבירותי, גברתי היושבת-ראש, קיבלנו היום עדות מתוך הממשלה, מתוך הקבינט, במה הממשלה עסוקה.

בנימין נתניהו: אומר שר בממשלה: אנחנו עסוקים בנאומים.

בנימין נתניהו: אנחנו מדברים וינוגרדית.

בנימין נתניהו: כל אחד מארגן לעצמו אליבי, כסת"ח, בלשון הצבא – למי שהיה בצבא.

בנימין נתניהו: אליבי.

בנימין נתניהו: עסוקים בבניית אליבי.

בנימין נתניהו: לא שואלים מה נחוץ למדינה, לא שואלים מה טוב למדינה, מה הכרחי למדינה.

בנימין נתניהו: מתוך עדות של שר בממשלה: אנו עסוקים בבניית אליבי, בכסת"ח.

בנימין נתניהו: זה הלקח שהפקתם מדוח-וינוגרד?

מגלי והבה: בתקציב הביטחון אתה כן עסקת בתור יושב-ראש האופוזיציה.

מגלי והבה: למה קיצצת בביטחון, אולי תגיד לנו?

בנימין נתניהו: זה הלקח שאתם מיישמים.

בנימין נתניהו: אתם אומנם עוסקים בהישרדות.

בנימין נתניהו: אתם עוסקים בהישרדות.

יואל חסון: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מוזהר פעמיים.

דליה איציק: אני לא רוצה להוציא אותך.

מגלי והבה: בתקציב הביטחון הוא קיצץ.

בנימין נתניהו: אתם אומנם עוסקים בהישרדות, בלי ספק, אבל בהישרדות האישית שלכם.

בנימין נתניהו: אתם מזמנים פה כל מיני ארגומנטים.

בנימין נתניהו: לצערי, חברי קואליציה שיודעים את האמת מצטרפים כאן ואומרים דברים שהם יתביישו עליהם יום אחד.

בנימין נתניהו: הם צריכים להתבייש היום, אבל לוקח זמן עד שהבושה מחלחלת ומגיעה לכל ספסל וספסל.

בנימין נתניהו: זאת לא בושה?

בנימין נתניהו: עוסקים בתמרונים, בכל מיני קלקולים.

רוני בר-און: אליך זה אף פעם זה לא מחלחל.

רוני בר-און: זה כל ההבדל.

בנימין נתניהו: אתם לא עושים אפילו דבר אחד, אתם לא מיישמים את הצורך בשינוי עמוק.

בנימין נתניהו: אומר שר אחר, השר דיכטר: אין לנו אסטרטגיה.

בנימין נתניהו: אנחנו עוסקים במסוק פה, מסוק שם – אין לנו אסטרטגיה.

בנימין נתניהו: הממשלה מתנהלת כמו חנות מכולת – כך אומר שר אחר בממשלה.

אורי אריאל: הלוואי.

יואל חסון: נתחיל לצטט עכשיו.

בנימין נתניהו: הדבר היחיד שעומד לכם, עומד למדינה – הדבר היחיד שכן מתפקד ומציל את הממשלה הזאת, וכרגע גם מחזיק את המדינה, הוא הכלכלה, שגם אותה לא עשיתם, אבל תיקחו את הקרדיט על זה.

בנימין נתניהו: זה בסדר.

רוני בר-און: איפה סילבן?

יואל חסון: איפה סילבן?

דליה איציק: חבר הכנסת חסון, אני לא רוצה להוציא אותך, אבל אני אוציא אותך.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, מתי הוא יתחיל לדבר אמת?

דליה איציק: אדוני השר, נא לאפשר לו לדבר.

משה שרוני: הוא יקבל מכתב על כל התיקונים שנעשו.

בנימין נתניהו: אתם יכולים להמשיך להעיר את ההערות.

בנימין נתניהו: העם מבין כל מה שאני אומר עכשיו.

בנימין נתניהו: העם מבין היטב.

רוני בר-און: – – –

דליה איציק: השר, לא נהוג ששר מפריע כל כך הרבה פעמים.

נסים זאב: יש דבר אחר.

בנימין נתניהו: העם מבין את זה היטב.

בנימין נתניהו: הוא הבין את זה לפני כולנו, והוא הבין את זה גם לפני דוח-וינוגרד.

בנימין נתניהו: אתם מקשיבים זה לזה, אבל אינכם מקשיבים לעם.

בנימין נתניהו: אני אומר לכם: תקשיבו לעם.

בנימין נתניהו: חברי הקואליציה המעטים שיש להם אחריות, גלו קמצוץ של אחריות לאומית; תרצו או לא תרצו, הבחירות תבואנה; מהר מכפי שאתם חושבים.

בנימין נתניהו: בבחירות האלה העם יחליף הנהגה ויחליף מדיניות: מדיניות של רתיעה בהרתעה; מדיניות של דשדוש בתנופה; מדיניות של חולשה במדיניות של עוצמה.

אחמד טיבי: אתה התקווה הנכונה.

גלעד ארדן: לא, אתה ועזמי בשארה, אתם התקווה.

בנימין נתניהו: כל מה שנאמר בדוח-וינוגרד מסתכם בדבר אחד.

בנימין נתניהו: יש שם הרבה דברים, אבל כל מה שדוח-וינוגרד אומר מסתכם בסוף ברמה הלאומית בדבר אחד: ממשלת ישראל נתונה בהלם קרב, וכל יום שעובר עם ממשלה כזאת שוחק את כוח ההרתעה של ישראל ומסכן את ביטחונה.

בנימין נתניהו: הממשלה הזאת צריכה ללכת אל העם.

בנימין נתניהו: הממשלה הזאת צריכה ללכת.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש האופוזיציה.

קריאות: – – –

דליה איציק: נא לא להפריע, חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: אנחנו עוברים מייד להצבעה.

דליה איציק: הכנסת תצביע על העמדה שהביא בפניה ראש הממשלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

דליה איציק: אני הודעתי שמצביעים על העמדה שהביא בפניה ראש הממשלה.

דליה איציק: אתה רוצה שאני אגיד לך מה להצביע?

דליה איציק: אמרתי מאוד ברור.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הודעת ראש הממשלה – 35 נגד – 20 נמנעים – 1 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

קריאה: – – –

דליה איציק: נוסיף גם את שמך, אדוני.

דליה איציק: אדוני המזכיר, הצבעותיהם של שני שרים לא נקלטו.

דליה איציק: אדוני השר, רצית עוד משהו?

קריאה: – – –

דליה איציק: כן, אמרתי.

דליה איציק: נרשום את הצבעתך.

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

דליה איציק: [מס' כ/145; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' ; נספחות.

דליה איציק: ]

קולט אביטל: נא לשבת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לדיון בחוקים.

קולט אביטל: הצעת חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, חבר הכנסת מלכיאור, בבקשה.

קולט אביטל: אפשר לבקש מחברי הכנסת לשבת?

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת – –

קולט אביטל: חבר הכנסת טיבי, אתה מפריע.

מיכאל מלכיאור: – – הנני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, שמקורה בשתי הצעות חוק שיזמו חבר הכנסת סילבן שלום וחבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה לציין שפה משלים חבר הכנסת סילבן שלום את המלאכה שהתחיל בחוק מקיף מאוד בנושא זכויות התלמיד.

מיכאל מלכיאור: הצעת החוק באה לקבוע עקרונות לזכויות של סטודנטים ומועמדים ללימודים במוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל.

קולט אביטל: – – – שם בפינה אתם עושים רעש.

קולט אביטל: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה, אם תוכלי להשתיק אותם.

מיכאל מלכיאור: בין עקרונות היסוד שבחוק המוצע נקבע איסור הפליית מועמדים מטעמים שונים, לרבות חובה לקבוע אמות מידה שוויוניות בתנאי קבלה לתחומי הלימוד ולמסלולי הלימוד השונים.

מיכאל מלכיאור: איסור זה לא ימנע העדפה מתקנת לקבוצות אוכלוסייה מסוימות כדי לקדם שוויון מהותי בין הסטודנטים המועמדים, וכן הפרדה במסלולי לימודים בין גברים לנשים מטעמי דת.

מיכאל מלכיאור: בלי לגרוע מהזכויות העומדות לכל אזרח, מוצע לקבוע הוראות מפורשות לעניין חופש הביטוי וחופש ההתארגנות של סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה.

מיכאל מלכיאור: כמו כן מוצע לקבוע הוראות בנושא הרישום והקבלה למוסדות להשכלה גבוהה, ובין היתר, חובת קביעתן של אמות מידה שוויוניות לקבלה וקביעת דמי רישום אחידים.

מיכאל מלכיאור: עוד קובעת הצעת החוק הוראות לעניין תקופת הלימודים.

מיכאל מלכיאור: כך, למשל, הסטודנטים יהיו זכאים להיבחן בשני מועדים, לעיין במחברות בחינה ובעבודות, לערער על תוצאות בדיקתן וכן להשעות את לימודיהם במוסד להשכלה גבוהה למשך שנתיים.

מיכאל מלכיאור: הוראות נוספות שמוצע לקובען, עניינן כללי התנהגות ותקנון משמעת בכל מוסד.

מיכאל מלכיאור: עוד מוצע שכל מוסד להשכלה גבוהה יאפשר את קיומן של בחירות לאגודות סטודנטים במוסד, ובכל מוסד יהיה נציב קבילות סטודנטים שאליו יהיה ניתן לפנות לצורך בירור תלונות.

מיכאל מלכיאור: כמו כן, מוצע לתקן את חוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח-1958, ולהבהיר כי השוויון הקבוע בסעיף 25א לאותו חוק בין תארים מוכרים של מוסדות להשכלה גבוהה מסוגים שונים נוגע גם לעניין קבלה לעבודה, לדירוג העובד ודרגתו, לשכר ולתנאי עבודה, כשאין בכך כדי לגרוע משוויון התארים בעניינים אחרים.

מיכאל מלכיאור: זכות חשובה נוספת המוענקת בהצעת החוק, שהיא גם בעלת משמעות כלכלית, היא תוספת של מחצית נקודת זיכוי במס הכנסה בגין תואר ראשון נוסף על מחצית נקודת הזיכוי הניתנת היום.

מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה להודות לחברי הכנסת שיזמו וקידמו את הצעת החוק החשובה הזאת – הצעת חוק שקובעת לראשונה במדינת ישראל בחקיקה ראשית מסגרת ברורה של זכויות הסטודנטים, ומבטאת בכך את החשיבות שרואה המחוקק בביצור המעמד של אוכלוסייה זו ואת ההכרה בתרומתה החשובה לעיצוב פניה של החברה בישראל.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת הרב אלון, פעם אחת אנחנו עושים דבר כל כך מהותי.

מיכאל מלכיאור: חשוב שתהיה שותף לזה.

בנימין אלון: אני מקשיב לך.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש מחברי הבית לדחות את ההסתייגויות שהוגשו ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית כפי שהוכנה בוועדה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסיים בכך שעבדנו על החוק הזה מאות שעות.

מיכאל מלכיאור: גם היועצת המשפטית שלנו עשתה עבודה אדירה, וכל צוות הוועדה, ואני רוצה להודות באופן אישי לחברי הכנסת שעברו פה המון מסלולים וקשיים כדי להגיע לעבודה מוגמרת, טובה ומוסכמת.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק.

קולט אביטל: אנחנו נצביע קודם כול על שם החוק – – –

קריאות: – – –

בנימין אלון: – – – הסתייגות.

קולט אביטל: בסעיף 4 יש הסתייגויות.

קולט אביטל: מסעיף 1 עד סעיף 3 אין הסתייגויות.

זבולון אורלב: קודם מצביעים על ההסתייגויות.

רן כהן: קודם הולכים להסתייגויות.

ראובן ריבלין: קודם – – –

קולט אביטל: בסדר גמור.

קולט אביטל: אם כך, נתחיל עם ההסתייגויות לסעיף – כמובן, אם חבר הכנסת גבאי יפסיק לדבר בטלפון במליאה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: לסעיף 4 יש הסתייגויות של דב חנין, מוחמד ברכה וחנא סוייד.

קולט אביטל: בבקשה, יעלה ויבוא חבר הכנסת חנין.

קולט אביטל: יש לך שלוש הסתייגויות לשלושה סעיפים, האם אתה רוצה לנמק את שלוש ההסתייגויות שלך עכשיו יחד?

דב חנין: כן.

דב חנין: תודה, גברתי.

דב חנין: חברי חברי הכנסת, אני מבין שכולנו, כל המסתייגים, מסכימים למתכונת יעילה כזאת של הדיון, שננמק את ההסתייגויות שלנו במרוכז.

דב חנין: במסגרת ההסכמה הזאת אני אנמק גם את ההסתייגויות שלנו לכל הסעיפים יחד.

קולט אביטל: אם כך, יעמדו לרשותך חמש דקות.

דב חנין: תודה רבה, גברתי.

דב חנין: ההסתייגות הראשונה שלנו עניינה הצעת תוספת לאחד הסעיפים החשובים ביותר בהצעת החוק הזאת, הסעיף שמדבר על איסור אפליה של סטודנטים ושל מועמדים.

דב חנין: זה אומנם סעיף חשוב בחוק חשוב, בחוק שיש לו תרומה רבה מאוד למצבם ולמעמדם של הסטודנטים בישראל.

דב חנין: אנחנו מציעים לכלול בסעיף איסור האפליה גם איסור אפליה מטעמי גיל.

דב חנין: איסור אפליה מטעמי גיל הוא חשוב, כיוון שבפועל יש אפליה מטעמי גיל – גם של סטודנטים מבוגרים, או של מועמדים מבוגרים, שמבקשים להתקבל למוסדות לימוד, ולעתים גם של סטודנטים צעירים, או של אנשים צעירים שרוצים להתקבל למוסדות לימוד, ונחסמים בשל גילם.

דב חנין: אין שום סיבה אמיתית לומר לאדם מבוגר שדלתות מוסד להשכלה גבוהה סגורים בפניו בשל גילו, ואין גם שום סיבה אמיתית לומר את אותו הדבר לאדם צעיר שהגיע ללימודים אקדמיים – בין שקפץ כיתות והיה מוכשר מספיק לשם כך, ובין שהוא – למשל כמו סטודנטים ערבים שמבקשים ללמוד באוניברסיטה ולא שירתו בצבא, והם מגיעים לאוניברסיטה בגיל צעיר יותר.

דב חנין: אני אומר את הדברים מכיוון שבמציאות אנחנו כבר נתקלים במנגנון של אפליה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלון.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלכס מילר.

דב חנין: אנחנו נתקלים במנגנוני אפליה מטעמי גיל.

דב חנין: למשל הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל-אביב מפלה על בסיס גיל אפליה שפוגעת בסטודנטים ערבים.

דב חנין: אין לה הצדקה עניינית.

דב חנין: היא לא קשורה ללימודי הרפואה.

בנימין אלון: הם יותר צעירים, הערבים?

דב חנין: יותר צעירים.

בנימין אלון: למה הם יותר צעירים?

דב חנין: כי הם לא משרתים בצבא.

בנימין אלון: אז אם רוצים שמי ששירת בצבא ומתחיל רק בגיל 21, כשהערבי כבר – ורוצים לתת לו צ'ופר, זה לא חוקתי?

דב חנין: לא, אבל אני אומר לך, חבר הכנסת אלון, הרי כמוך כמוני, שנינו יודעים שיש גם סטודנטים שמגיעים ללימודי רפואה בגיל 18 כאשר הם במסלול של העתודה האקדמית במסגרת הצבא.

דב חנין: לכן, האפליה הזאת מטעמי גיל היא בעצם גם אפליה מטעמי לאום.

דב חנין: אנחנו רואים שיש טעם בהוספת העיקרון הזה.

דב חנין: הוא עיקרון נכון גם לצעירים, גם למבוגרים, גם ליהודים וגם לערבים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההסתייגויות האחרות שלנו הן הסתייגויות תקציביות, ובהן אנחנו כמובן נצטרך תמיכה מאסיבית, אבל אני חושב שתמיכה כזאת צריכה להינתן.

דב חנין: אנחנו מציעים שגובה שכר הלימוד ייקבע בחוק; אנחנו לא יכולים להשאיר את הנושא הזה בידי הממשלה.

דב חנין: אנחנו רואים שוב ושוב שהממשלה נכשלת בפתרון סוגיית שכר הלימוד, ולכן אנחנו מציעים שגם העיקרון הזה, של קביעת שכר הלימוד, ייקבע בחוק, כדי למנוע מצב שאחת לכמה שנים ממשלת ישראל מגיעה עם רעיון חדשני של העלאת שכר הלימוד.

דב חנין: ההצעה שאנו מציעים, וחברי כנסת נוספים תומכים בה, היא שגובה שכר הלימוד השנתי בלימודי התואר הראשון יהיה שווה לשכר הממוצע במשק.

דב חנין: זאת הצעה נכונה, הגיונית, פרופורציונלית, יש בה טעם רב וראוי לאמץ אותה.

דב חנין: אני אומר משפט אחד על ההסתייגות הנוספת, שגם היא משותפת לכמה מחברי הכנסת.

דב חנין: אנחנו מציעים לתת גם לסטודנטים הנחה בדמי הנסיעה בתחבורה הציבורית.

דב חנין: גם זאת הסתייגות ראויה, נכונה וצודקת.

דב חנין: ראוי לעודד סטודנטים לנסוע בתחבורה הציבורית, ראוי לאפשר להם לנסוע בתחבורה הציבורית, ולכן ההנחה הזאת היא מתבקשת, נכונה וראויה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולנו לאמץ את ההסתייגויות האלה – את שתי ההסתייגות התקציביות ואת ההסתייגות התוכנית.

דב חנין: אני רוצה לומר שהחוק בכללותו הוא חשוב, לברך את המציעים ולהביע הערכה לוועדת החינוך, בראשות חבר הכנסת מלכיאור, שבאמת קיימה דיון מאוד-מאוד מעמיק ורציני, כדרכה של הוועדה הזאת, בכל סעיפי החוק.

דב חנין: אני מקווה שהחוק ייכנס לתוקף עם ההסתייגויות התקציביות שלנו, אבל גם אם הן לא תתקבלנה – זהו חוק חשוב וראוי.

דב חנין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: המסתייג הבא הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת ואסל טאהא, האם אתה רוצה להסתייג, או שאתה מוותר?

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת סעיד נפאע – אינו נוכח.

קולט אביטל: ובכן, נעבור להסתייגות הבאה, של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב.

קולט אביטל: חבר הכנסת גבאי, האם אתה מוותר?

קולט אביטל: לא מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת גבאי, יש לך כמה הסתייגויות.

קולט אביטל: האם תרצה לנמק אותן יחד?

אליהו גבאי: כן.

קולט אביטל: יש לו חמש דקות בסך הכול.

אליהו גבאי: רבותי, אנחנו רואים את הגיוס לצה"ל בתקופה זו.

אליהו גבאי: אם פעם היתה אוכלוסייה מסוימת שלא מתגייסת בגלל לימודי תורה – תורתם אומנותם – כעת, לצערנו, אנחנו רואים ציבור גדול, מגוונים שונים וממגזרים שונים, שלא מתגייס.

אליהו גבאי: אנחנו צריכים להעלות את השירות בצה"ל כמשימה לאומית, כמשימה חברתית וציבורית, ולא להשאיר את זה בלי לתת מעמד והתחשבות, כבוד והערכה, לחיילי צה"ל שמתגייסים.

אליהו גבאי: זה המעט במעט שאנחנו יכולים לתת לחייל שנותן שלוש שנים מהחיים שלו להקרבה, להתגייסות ולשירות מילואים במשך תקופה ארוכה.

אליהו גבאי: יש לתת לו הכרה כלשהי, וההצעה היא שכאשר הוא הולך להירשם לאוניברסיטה תהיה התחשבות באותן שלוש שנים שהוא הקדיש מחייו לשירות בצבא-הגנה לישראל וסיכן את חייו לעומת אחרים שלא הולכים ובמקום זה עושים לביתם, משפרים את הציונים שלהם, את ציוני הבגרות שלהם, את ציוני הפסיכומטרי, והוא צריך לרוץ באימונים ולשכב במארבים.

אליהו גבאי: אם אנחנו לא נביע כל הכרה והערכה למה שהוא עשה במשך שלוש השנים שבהן הוא התנתק מלימודיו כשהוא מגיע לאוניברסיטה – האם לא זה הזמן שנגיד לו: הנה, אנחנו קצת מכירים בזה, נותנים לך נקודות זיכוי או הטבה כלשהי, כאשר האוניברסיטה מחלקת מלגות ומענקים?

אליהו גבאי: כלומר, ההצעה היא להוסיף נקודת זכות כאשר מי ששירת בצה"ל מבקש מלגה או כאשר הוא מבקש ליהנות מזכויות מסוימות.

אליהו גבאי: זה דבר שכל מדינה עושה, כל עם עושה את זה – מביע הערכה לאנשים אשר במשך שלוש שנים מקדישים את חייהם לצבא-ההגנה לישראל.

אליהו גבאי: לכן, אני מבקש להוסיף סעיף קטן (ב): "וכן לא יראו הפליה בהעדפה בקבלה ללימודים בשל שירות צבאי או שירות לאומי", כלומר – להכניס גם את השירות הלאומי.

אליהו גבאי: זה לא צריך להיראות כהפליה שיש בה העדפה.

אליהו גבאי: את זה הוא צריך לקבל מכוח החוק, כיוון שהוא שירת בצבא.

אליהו גבאי: זה בנושא הקבלה.

אליהו גבאי: גם בנושא המלגות – אני מבקש, גם כאן – התקבל סעיף, נוסף על מלגות, גם בנושא זכויות של מי שרוצה להתקבל – שיוסיפו לו נקודות.

אליהו גבאי: אנחנו יודעים שיש חוגים באוניברסיטאות שנרשמים אליהם אלפים, כי במשך השנים הלכו והוסיפו עוד קריטריונים והקשיחו את הקבלה לחוגים מסוימים.

אליהו גבאי: אם נאמר לאדם שהתנתק מהלימודים לשלוש שנים שנוסיף לו נקודות זכות – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, אתה רצית שלא יפריעו לך.

קולט אביטל: תודה.

אליהו גבאי: בעבר נדרשו קצת מעל 700 נקודות בפסיכומטרי כדי להתקבל לרפואה, או בגרות – מעל 10.

אליהו גבאי: כעת התנאים להתקבל עלו ל-735-730 – התנאים לקבלה הלכו ונעשו קשים יותר.

אליהו גבאי: חלק מהאנשים שהתנתקו מהלימודים נאלצים לכתת את רגליהם כדי ללמוד בחוץ-לארץ.

אליהו גבאי: אנחנו צריכים להגיד לחיילינו, אלה ששירתו בצבא: אל תלכו ללמוד בחוץ-לארץ, יש לכם מקום כאן, יש לכם העדפה בקבלה לחוגים שקשה להתקבל אליהם; יש להוסיף להם קצת נקודות – לא להקל עד כדי כך, אבל להקל במשהו מן המעט ולתת להם את הכבוד ואת ההערכה על זה שהם שירתו שירות מילואים, שהם ממשיכים לשרת נוסף על שירות הסדיר גם שירות מילואים.

אליהו גבאי: לכן, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע על שתי ההסתייגויות.

אליהו גבאי: האחת בנושא המלגות, זכויות והעדפה בנושא המעונות, למשל.

אליהו גבאי: שמענו לא מזמן שבג"ץ ביטל את ההעדפה שנתנו בקבלה למעונות באוניברסיטה בחיפה.

אליהו גבאי: לכן, מה שאני מבקש, כאשר הכנסת תאמר את האמירה שלה, שתעמוד על כך – לא בגמגום אלא בקול ברור וצלול – שאנחנו נותנים את הכבוד, את המעמד ואת ההערכה לחיילי צבא-הגנה לישראל, ואנחנו צריכים בזה לאותת להם שהם מועדפים וחשובים לנו במוסדות להשכלה הגבוהה.

אליהו גבאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורלב, האם גם אתה מוכן לקבץ את ההסתייגויות שלך?

זבולון אורלב: אני מסכים לקבץ.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חמש דקות.

זבולון אורלב: יש לי שש הסתייגויות, כפול שתיים זה 12.

זבולון אורלב: אני לא אדבר 12 דקות.

זבולון אורלב: אני מבטיח לקצר הרבה מאוד מ-12 דקות.

קולט אביטל: אני מבקשת חמש דקות.

זבולון אורלב: אני אשתדל מאוד.

זבולון אורלב: שתי הסתייגויות, כפי שמסר קודמי, עוסקות בזכויות של חיילים משוחררים באוניברסיטאות.

זבולון אורלב: צריך להבין שההסתייגות שלנו לא קובעת מה תהיה העדיפות.

זבולון אורלב: היא רק מאפשרת לאוניברסיטה לשקול באופן ענייני, ואני אביא דוגמה.

זבולון אורלב: לפני תשעה חודשים סיימנו את מלחמת לבנון.

זבולון אורלב: תוך כדי המלחמה קיימה ועדת החינוך והתרבות לפחות שתי ישיבות כדי לפתור את הבעיות של החיילים שמשתתפים בלחימה והם סטודנטים – מה יהיה עם מועד א', מה יהיה עם מועד ב', מה יהיה עם מועדים חדשים.

זבולון אורלב: נקבעה שורה של דברים על-ידי המועצה להשכלה גבוהה.

זבולון אורלב: אני אומר לכם בצורה גלויה, שאם לא יתקבלו ההסתייגויות, חבר הכנסת מלכיאור, האוניברסיטה לא תהיה רשאית, גם על-פי העניין, להביא בחשבון שירות צבאי כדי לפתור בעיות של חיילים.

זבולון אורלב: חיילים יוצאים למילואים ולעתים גם הולכים למלחמה, והם צריכים התאמות שונות.

זבולון אורלב: לעתים הם צריכים שילמדו חומר על חשבון המדינה, צריכים לקבוע מועדים מיוחדים על חשבון המדינה, ולעתים גם צריכים לשנות מועדים של רישום.

זבולון אורלב: אם צריך לשנות מועדים של רישום – לקצר ולהעדיף אותם, להגיד שיש להם דבר מיוחד שאין לשאר הסטודנטים.

זבולון אורלב: אנחנו לא אומרים לתת, אנחנו אומרים לאפשר.

זבולון אורלב: לכן, אנחנו לא מבינים מדוע הדבר הזה בלתי חוקתי.

זבולון אורלב: אגב, היועצת המשפטית של הוועדה, שעשתה פה, כרגיל, עבודה מדהימה – ואני מברך אותה על כך – לא אמרה שבהסתייגות הזאת יש איזו בעיה חוקתית.

מיכאל מלכיאור: היא אמרה שהיא בלתי ראויה.

זבולון אורלב: זאת לא אמירה משפטית.

זבולון אורלב: אמירה משפטית זה או שהסעיף חוקתי או שהסעיף לא חוקתי.

זבולון אורלב: בבית-הספר נותנים ציון "בלתי ראוי", אבל לא בכנסת.

בנימין אלון: גם בלתי חוקתי לא מונע חקיקה.

זבולון אורלב: אם זה לא חוקתי, חבר הכנסת מלכיאור, לא היה אפשר לתת את כל ההסדרים המיוחדים לחיילים שלחמו במלחמה, וגם היום יש לחיילי מילואים הסדרים מיוחדים.

זבולון אורלב: מדוע למנוע את הדבר הזה?

זבולון אורלב: אותו דבר גם בסוגיה של המלגות.

זבולון אורלב: אמרו לי שזה מעוגן בחוק חיילים משוחררים.

זבולון אורלב: אם זה מעוגן בחוק חיילים משוחררים, מה הבעיה שזה יהיה כתוב גם פה?

זבולון אורלב: אני לא מבין את זה.

זבולון אורלב: מה הבעיה?

זבולון אורלב: אם חוק חיילים משוחררים מאפשר להעדיף חיילים במתן מלגות כי הם מגיעים ללימודים שלוש שנים מאוחר יותר, כי הם שירתו את המדינה – וכולנו יודעים איזה אחוז משרת – לאוניברסיטה אין חובה לתת, יש אפשרות לתת, מותר לתת.

קולט אביטל: בשביל אפשרות לא צריך חוק.

זבולון אורלב: צריך, כי החוק הזה אומר שהכול שוויוני.

בנימין אלון: כל החוק הוא שלא תהיה אפליה.

זבולון אורלב: כל החוק הוא שלא תהיה אפליה, והחוק אומר שמותר להפלות – להעדיף מסיבות של הצטיינות לימודית, מסיבות סוציו-אקונומיות, וזה בסדר גמור, אנחנו תומכים בזה.

זבולון אורלב: אמרנו שנוסף על נסיבות סוציו-אקונומיות, נוסף על הצטיינות בלימודים, שיהיה אפשר להעדיף גם במעונות.

זבולון אורלב: מדוע לא? אם רוצים, אם זה מסתדר, למה למנוע את הדבר הזה?

זבולון אורלב: אגב, בהצבעה הראשונה בוועדה היה רוב לשתי ההסתייגויות.

זבולון אורלב: הבוקר היתה רוויזיה, וברוויזיה ההסתייגויות נפלו והן מגיעות כהסתייגויות.

זבולון אורלב: בהצבעה אתמול היה רוב גדול מאוד לשתי ההסתייגויות האלה, אבל הקואליציה, מסיבות שלה, החליטה להתנגד.

זבולון אורלב: ביקשתי עוד דבר אחד, בלי קשר לחיילים, שסעיף המלגות יכלול גם את סעיף המעונות.

זבולון אורלב: עד לרגע זה לא שמעתי שום נימוק למה סעיף המלגות לא כולל את סעיף המעונות – הרי מעונות הם אחת ההטבות הגדולות ביותר שאוניברסיטה נותנת.

זבולון אורלב: אם קובעים כללים שלא תהיה אפליה במעונות, אלא מסיבות שהזכרנו – למה שזה יחול רק על מלגות?

זבולון אורלב: שזה יחול גם על מעונות.

זבולון אורלב: לעתים ההטבה של מעונות עולה על ההטבה של מלגות.

זבולון אורלב: לא כל מלגה היא מלגה של שנת לימודים.

זבולון אורלב: יתר ההסתייגויות הן הסתייגויות תקציביות, כי התברר שממשלות משנות חדשות לבקרים את סוגיית הזכויות הכספיות של סטודנטים.

זבולון אורלב: ראינו עכשיו שביתה קשה מאוד.

זבולון אורלב: לדעתנו, צריך שההחלטות האלה לא יהיו מעוגנות רק בהחלטת הממשלה, אלא גם בהחלטת הכנסת, כדי שהסטודנטים ירגישו את ההגנה של הכנסת בכך שיהיה להם שכר לימוד ראוי והוגן.

זבולון אורלב: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לסעיף 23 – הסתייגויותיו של חבר הכנסת סילבן שלום.

קולט אביטל: יש לך, אדוני, כמה הסתייגויות; נדמה לי שלוש הסתייגויות.

סילבן שלום: יש לי הרבה, אבל אני, כמגיש החוק, מדבר שתי דקות.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, צריך לברך שהחיינו שהגענו לרגע המתאים הזה.

סילבן שלום: חוק זכויות הסטודנט נכתב על-ידי עוד בכנסת החמש-עשרה, ואני שמח שהיום, בכנסת השבע-עשרה, אני מביא אותו לידי סיום עם חברים נוספים.

סילבן שלום: אני רוצה להודות מאוד ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, שמהיום הראשון תמך ללא סייג בחוק והוביל אותו עד הלום, למרות ההתנגדויות הרבות שהיו לממשלה, למשרד החינוך, למשרד האוצר, לוועד ראשי האוניברסיטאות, למועצה להשכלה גבוהה ולמי לא.

סילבן שלום: אני רוצה להודות למירב ישראלי, היועצת המשפטית של ועדת החינוך, על העבודה המבורכת שלה.

סילבן שלום: אני רוצה להודות לחבר הכנסת אלכס מילר – – –

בנימין אלון: האם מיכאל מלכיאור לא משיב על ההסתייגויות?

סילבן שלום: בדיוק אני אומר שאני מודה לחבר הכנסת אלכס מילר, ואתה לא נמצא.

קולט אביטל: הנה הוא נמצא.

סילבן שלום: עכשיו הוא נכנס, מה אני יכול לעשות.

סילבן שלום: מכל מקום, אני עושה את זה עכשיו, במקום אחרי שהחוק יעבור – אולי אני אעשה את זה עוד פעם.

סילבן שלום: החוק הזה נותן מענה אמיתי לסטודנטים שלומדים ב-64 מוסדות להשכלה גבוהה בארץ – לא ייאמן כמה מוסדות יש.

סילבן שלום: הסטודנטים מקבלים היום בשורה, מקבלים היום מהפכה, מקבלים היום חוק מדהים, שנותן בפעם הראשונה זכויות יסוד לסטודנטים.

סילבן שלום: אני אדבר יותר באריכות אחרי שהחוק יעבור.

סילבן שלום: עמדתי במסגרת הדקה?

סילבן שלום: אני מדבר דקה, סיימתי.

סילבן שלום: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

סילבן שלום: אני מציע לאחרים לעשות אותו דבר כדי להעביר את החוק.

קולט אביטל: גם אני.

קולט אביטל: ובכן, חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נמצאת; חבר הכנסת עבאס זכור – איננו נמצא; חבר הכנסת דב חנין כבר דיבר.

קולט אביטל: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נמצא; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נמצא; חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נמצא; חבר הכנסת ואסל טאהא – מוותר; חבר הכנסת סעיד נפאע – גם הוא אינו נמצא.

קולט אביטל: נעבור להסתייגות הבאה.

קולט אביטל: נראה לי שגם פה – חבר הכנסת זבולון אורלב כבר דיבר; חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נמצאת; חבר הכנסת עבאס זכור – אינו נמצא; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נמצא; חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נמצא; חבר הכנסת חיים אמסלם – אינו נמצא.

קולט אביטל: לסעיף 26.

קולט אביטל: חברת הכנסת מרינה סולודקין – אינה נמצאת.

קולט אביטל: לפיכך, גמרנו את המכות – ההסתייגויות – ועכשיו אנחנו עוברים להצבעה.

בנימין אלון: לא, שישיב.

קולט אביטל: אה, אתה רוצה להשיב?

קולט אביטל: בבקשה.

קריאות: שישיב אחרי זה.

נסים זאב: אחרי זה.

נסים זאב: אחרי ההצבעה.

קולט אביטל: אחרי ההצבעה?

סילבן שלום: אחרי ההצבעה.

קריאות: – – –

קולט אביטל: אוקיי, נא לשבת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעות.

יואל חסון: על מה מצביעים עכשיו?

קולט אביטל: אנחנו מצביעים על חוק זכויות הסטודנט.

קולט אביטל: אנחנו קודם כול מצביעים על שם החוק.

קולט אביטל: לשם החוק אין הסתייגויות, נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 3 בעד שם החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

קולט אביטל: 35 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת ששם החוק התקבל כהצעת הוועדה.

קולט אביטל: לסעיפים 1–3 אין הסתייגויות.

קולט אביטל: לפיכך, אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 1–3 כהצעת הוועדה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–3 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

קולט אביטל: 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: סעיפים 1–3 התקבלו כהצעת הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות הראשונה לסעיף 4, הסתייגות חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה וכו'.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 32 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, חיים אמסלם, ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא וסעיד נפאע לסעיף 4 לא נתקבלה.

קולט אביטל: חמישה בעד, 32 התנגדו, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההסתייגות הזאת לא עברה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על ההסתייגות השנייה, של חברי הכנסת גבאי וזבולון אורלב.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 13 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב לסעיף 4 לא נתקבלה.

קולט אביטל: 13 בעד, 27 התנגדו, אין נמנעים.

קולט אביטל: אי-לכך ההסתייגות של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב לא עברה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים אפוא להצביע על סעיף 4 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: נא להצביע על סעיף 4 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

קולט אביטל: ובכן, כיוון שמסעיף 5 עד סעיף 13 אין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצביע על סעיפים 5 עד 13, כולל, לפי נוסח הוועדה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 5–13 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 5–13 נתקבלו.

קולט אביטל: בעד – 41, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שסעיפים 5–13 עברו, כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: לסעיף 14 יש הסתייגויות.

קולט אביטל: נצביע על ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב לסעיף 14 לא נתקבלה.

קריאות: – – –

צבי הנדל: ישראל ביתנו – יוצאי צבא.

קולט אביטל: מה קרה לכם?

קולט אביטל: אפשר קצת להירגע?

קולט אביטל: בעד – 12, התנגדו – 26, ההסתייגות לא עברה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להסתייגות השנייה לסעיף 14 של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 28 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת אליהו גבאי וזבולון אורלב לסעיף 14 לא נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 12, התנגדו – 28, אין נמנעים.

קולט אביטל: אי-לכך ההסתייגות הזאת נפלה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על סעיף 14 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 14, כהצעת הוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 14, כהצעת הוועדה, נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 40, אין מתנגדים, אין נמנעים – – –

קריאות: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא להירגע.

קולט אביטל: נא להירגע.

קולט אביטל: אתם רוצים להמשיך להצביע או לא? ובכן.

קולט אביטל: בעד – 40, אין נמנעים, אין מתנגדים.

קולט אביטל: הסעיף עבר.

קולט אביטל: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיפים 15–22, כולל, כנוסח הוועדה, כי אין הסתייגויות.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 15–22 – 40 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 15–22 נתקבלו.

קולט אביטל: 40 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: סעיפים 15–22 התקבלו.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להסתייגויות לפני סעיף 23.

קולט אביטל: לפני סעיף 23 – חבר הכנסת סילבן שלום, זאת הסתייגות שלך.

קולט אביטל: חבר הכנסת הנדל.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להסתייגות לפני סעיף 23.

קולט אביטל: הסתייגות זו היא הסתייגות תקציבית, לפי סעיף 3ג לחוק-יסוד: משק המדינה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 22 נמנעים – אין ההסתייגות הראשונה של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב, מרינה סולודקין, עבאס זכור, דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, חיים אמסלם, ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא וסעיד נפאע לפני סעיף 23 לא נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 17, נגד – 22.

קולט אביטל: ההסתייגות של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב, דב חנין – נדחתה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להסתייגות השנייה, גם כן בנושא תקציבי, של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב, מרינה סולודקין וכו'.

קולט אביטל: נא להצביע על ההסתייגות.

קולט אביטל: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 15 נגד – 23 נמנעים – אין ההסתייגות השנייה של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב, מרינה סולודקין, עבאס זכור, דב חנין, מוחמד ברכה, חנא סוייד, חיים אמסלם, ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא וסעיד נפאע לפני סעיף 23 לא נתקבלה.

קולט אביטל: 15 בעד, 23 נגד ואין נמנעים.

קולט אביטל: ההסתייגות לא התקבלה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על סעיפים 23–25 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 23–25 – 34 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 23–25 נתקבלו.

קולט אביטל: 34 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: סעיפים 23–25 התקבלו כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: לסעיף 26 הסתייגות של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב ומרינה סולודקין.

קולט אביטל: זאת הסתייגות תקציבית.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 11 נגד – 23 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת סילבן שלום, זבולון אורלב ומרינה סולודקין לסעיף 26 לא נתקבלה.

קולט אביטל: 11 בעד, 23 נגד ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההסתייגות הזאת לא התקבלה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על סעיף 26 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 17 בעד סעיף 26, כהצעת הוועדה – 35 נגד – 1 נמנעים – אין סעיף 26, כהצעת הוועדה, נתקבל.

קולט אביטל: 35 בעד, מתנגד אחד ואין נמנעים.

קולט אביטל: סעיף 26 התקבל כנוסח הוועדה.

רוברט אילטוב: טעיתי בהצבעה.

רוברט אילטוב: אני בעד.

קולט אביטל: אנחנו נתקן.

קולט אביטל: נא לתקן בפרוטוקול – חבר הכנסת אילטוב טעה.

ראובן ריבלין: גברתי, אני מציע לרשום בפרוטוקול שחבר הכנסת אילטוב ביקש לומר שהוא טעה בהצבעה, ולא לשנות את ההצבעה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: זה מקובל.

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין העיר לי, ובצדק, שמה שנרשם בפרוטוקול הוא שטעית בהצבעה, ולא משנים את ההצבעה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 27 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 27 – 37 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 27 נתקבל.

קולט אביטל: 37 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קריאה: – – –

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: החוק התקבל בקריאה שנייה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות הסטודנט בקריאה שלישית.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, נתקבל.

קולט אביטל: 35 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, דברים טובים נקנים בייסורים, ופה היו הרבה ייסורים.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות קודם כול למציעים.

מיכאל מלכיאור: בהזדמנות חגיגית זו – לא כל יום עובר חוק כזה, שמסדיר את המעמד של 250,000 סטודנטים בישראל – אני רוצה להגיד שמלבד חבר הכנסת סילבן שלום וחבר הכנסת אלכס מילר, שהיו ראשי היוזמים, היו גם מצטרפים ויוזמים אחרים מחברי הכנסת.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לציין אותם פה: חברי הכנסת מתן וילנאי, אלחנן גלזר, גדעון סער, מרינה סולודקין, משה כחלון, יואל חסון, זבולון אורלב, סופה לנדבר, רוברט אילטוב, סטס מיסז'ניקוב, יוסף שגאל, ישראל חסון, ליה שמטוב, טלב אלסאנע, רן כהן, נסים זאב, זאב אלקין, אורית נוקד, עבאס זכור ואנוכי.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות שוב ליועצת המשפטית הנפלאה שלנו, מירב, שהובילה אותנו בדרך בטוחה ובין כל האינטרסים – הלגיטימיים – שהיינו צריכים להתחשב בהם, כדי להגיע לעבודה מוגמרת.

מיכאל מלכיאור: הושקעו מאות שעות של עבודה, זיעה ורעדה, והכול נעשה בטוב טעם.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות כמובן גם לצוות הוועדה שלנו, ולכל חברי הכנסת ששיתפו פעולה ועזרו לנו לכל אורך הדרך.

מיכאל מלכיאור: תודה גם לגברתי, היושבת בראש, על שאפשרה לי.

קולט אביטל: אני מבקשת להודות לך על העבודה שהשקעת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת סילבן שלום, שיזם את הצעת החוק הזאת, בבקשה.

קולט אביטל: אני עוד זוכרת את זה מהכנסת החמש-עשרה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אני מודה לכל מי שנשאר והצביע, וגם לאלה שרצו ללכת ולא היה להם הרבה כוח להישאר.

סילבן שלום: אני מודה להם על המאמץ.

סילבן שלום: ניסחתי את הצעת החוק הזאת בכנסת החמש-עשרה.

סילבן שלום: החוק הזה, שעבר היום, הוא האח הבוגר של חוק זכויות התלמיד שהעברתי בשנת 2000 עם חבר הכנסת זבולון אורלב, שהיה אז יושב-ראש הוועדה.

סילבן שלום: הוא תמך בהצעת החוק, קידם אותה והריץ אותה, כמו שמלכיאור עשה עם חוק זכויות הסטודנט.

סילבן שלום: חבר הכנסת אורלב, אני מודה לך על מה שעשית בשנת 2000 למען התלמידים, ואני מודה לך, חבר הכנסת מלכיאור, על מה שעשית למען הסטודנטים.

סילבן שלום: החוק בא לתת מענה וסיוע לרבע מיליון סטודנטים במדינת ישראל, הלומדים ב-64 מוסדות להשכלה גבוהה ברחבי הארץ.

סילבן שלום: במציאות החברתית של היום סטודנטים רבים נאנקים תחת העול הכלכלי הכבד הנובע מהצורך למצוא מקורות הכנסה כדי לממן את שכר הלימוד, את הוצאות הלימוד הנלוות וכן דיור וצורכי קיום.

סילבן שלום: בד בבד עם זה, כמובן, עליהם לשמור על רמת הישגים סבירה.

סילבן שלום: שביתת הסטודנטים היתה קטלי

סילבן שלום: זטור לחקיקת החוק; בסופו של דבר השביתה גם הגיעה לסיומה בזכות הלחץ שהופעל על הממשלה ליישם את הצעת החוק, שנכלל בה גם סעיף שקובע כי שכר הלימוד ייקבע בחקיקה.

סילבן שלום: אמרתי ליושב-ראש הוועדה שהאוצר לעולם לא יסכים ששכר הלימוד יהיה בחקיקה, ולכן אם יקדם את ההצעה מייד יהיה הסכם.

סילבן שלום: זה מה שאומנם נעשה, ומייד היה הסדר.

סילבן שלום: אני חושב שהבאנו היום חוק נכון וראוי, שלדעתי מביא בשורה אמיתית לציבור הסטודנטים.

סילבן שלום: בראש ובראשונה החוק הזה מונע אפליה – אפליה על בסיס של מין, דת וגזע – גם בקבלה, גם בתנאי הרישום.

סילבן שלום: אותם רישומים שבהם רוצים את שם ההורים, ואם ההורים נולדו בארץ, את מוצא ההורים ואת מוצא הורי ההורים; הם רוצים את שם המשפחה ואת שם המשפחה הקודם – יש לי זמן לחצי בדיחה?

קולט אביטל: מגיע לנו.

סילבן שלום: אף פעם לא סיפרתי בדיחה מעל בימת הכנסת, אבל עכשיו, הערב, אני אספר.

קולט אביטל: רגע, איפה "ארץ נהדרת"?

סילבן שלום: מישהו מגיע לארץ ורואה חבר שלא ראה הרבה שנים.

סילבן שלום: שואל אותו: מה אתה עושה?

סילבן שלום: עונה לו: אני באמריקה.

סילבן שלום: אומר לו: תשמע, אשתי מאוד תשמח לראות אותך הערב.

סילבן שלום: תבוא אלינו לארוחת ערב.

סילבן שלום: אומר לו: בסדר.

סילבן שלום: שואל איפה הוא גר – מוסר לו כתובת כזאת וכזאת, קומה כזאת וכזאת.

סילבן שלום: הוא מגיע, מחפש, דופק בדלת, פותחים לו.

סילבן שלום: אומר לו: תגיד לי, סוויסה, מה קרה לך?

סילבן שלום: אומר לו: למה?

סילבן שלום: הוא אומר לו: אני מחפש, אני רואה כתוב על הדלת משפחת ברקוביץ.

סילבן שלום: איך זה יכול להיות?

סילבן שלום: הוא עונה לו: שמע, אני אגיד לך, מאז שהגעתי עם הסוויסה הזה יש לי בעיות, החלטתי שיקראו לי ברקוביץ.

סילבן שלום: עוברת שנה.

סילבן שלום: הבחור מגיע שוב לארץ.

סילבן שלום: מרים אליו טלפון, אומר: אני בארץ.

סילבן שלום: אומר לו עוד פעם: אשתי תשמח, תבוא לארוחת בוקר, יהיה עלא כיפאק.

סילבן שלום: הוא מגיע, פתאום הוא רואה: ליבוביץ.

סילבן שלום: הוא אומר: תגיד, סוויסה, אתה השתגעת?

סילבן שלום: מילא החלפת מסוויסה לברקוביץ – הבנתי.

סילבן שלום: אבל מברקוביץ עכשיו להחליף לליבוביץ?

סילבן שלום: הוא עונה לו: תשמע, בכל טופס שאתה ממלא כתוב "שם משפחה קודם".

סילבן שלום: לא יכולתי.

סילבן שלום: הייתי כותב ברקוביץ, שם משפחה קודם סוויסה?

סילבן שלום: לא יכולתי.

סילבן שלום: שם משפחה קודם, אין בעיות, עכשיו אני מסודר.

סילבן שלום: זו בדיחה, אבל את הטופס הזה החלטנו לבטל.

סילבן שלום: אין עוד.

סילבן שלום: זה רק בהתנדבות.

סילבן שלום: מי שרוצה – ימלא, מי שלא רוצה – לא ימלא.

סילבן שלום: אין עוד הדברים האלה, שאני גם לא מאמין שהם באמת – אמיתיים – אבל עצם התחושה של אנשים – – –

צבי הנדל: סוף-סוף יכולים לחשוב שאני עולה ממרוקו.

צבי הנדל: זה יעזור לי.

סילבן שלום: סיפרתי תמיד על סטודנטית בבאר-שבע שקיבלה את הציונים הכי גבוהים בפסיכומטרי ובבגרות, עמדה בכל הקריטריונים של קבלה לרפואה, ואמרו לה בריאיון בוועדת קבלה: אין לך המנטליות של רופאה, או המזג הרפואי של רופאה.

סילבן שלום: עברה להנדסת חשמל.

סילבן שלום: היא כמובן מצטיינת בהנדסת חשמל – מצטיינת דיקן, מצטיינת האוניברסיטה, עם הציונים הכי גבוהים.

סילבן שלום: אבל רפואה, אף-על-פי שהיא עברה את הפסיכומטרי בציון הכי גבוה, לא יכלה ללמוד.

סילבן שלום: היא באה אלי ואומרת לי: תגיד לי, כל המשפחה שלי אומרת שזה מפני שאני מצפון-ד' בבאר-שבע.

סילבן שלום: זה נכון?

סילבן שלום: יכול להיות שבגלל זה לא קיבלו אותי?

סילבן שלום: היא קצת שמנה, אבל ככה היא חושבת.

סילבן שלום: אמרתי: ריבון העולמים, בוא נחליף – בוא נשנה.

סילבן שלום: ניסינו גם בוועדת הקבלה, אבל שם לא הצלחנו עד הסוף.

סילבן שלום: אבל לפחות בדברים המינימליים האלה שלא תהיה אפליה.

סילבן שלום: דבר נוסף – לכל סטודנט תהיה האפשרות למועד ב'.

סילבן שלום: אנחנו רואים שפתאום אומרים: כן יהיה מועד ב'.

סילבן שלום: הלכת למילואים, על הציון שלך במועד ג' אומרים שהוא לא יהיה שווה למה שהיה אם היית נבחן במועד ב'.

סילבן שלום: מה פתאום?

סילבן שלום: אתה משרת בצבא, חס וחלילה חולה, חס וחלילה לא מרגיש טוב, קרה משהו.

סילבן שלום: היום על מועד ב' כתוב בחוק – מותר.

סילבן שלום: אין מותר, חייבים לתת מועד ב'.

סילבן שלום: סטודנט לפעמים רוצה להפסיק את לימודיו מסיבות לא אנושיות; לפעמים מסיבות כלכליות, אבל לפעמים, לא עלינו, האבא נהרג בתאונת דרכים, והילד, שהוא בן 22, 23, חייב לפרנס את המשפחה.

סילבן שלום: הוא לא יכול להמשיך ללמוד כי יש לו אחים קטנים ויש לו אמא שלא עובדת.

סילבן שלום: אומרים: לא, אתה חייב לסיים את הלימודים בתקופת זמן מסוימת.

סילבן שלום: לא סיימת – כל מה שלמדת עד עכשיו מת.

סילבן שלום: אמרתי: למה?

סילבן שלום: הרי אלה דברים שנתקלתי בהם.

סילבן שלום: היום נתנו להם אפשרות להאריך את זמן הלימודים פי-שניים.

סילבן שלום: לכל אחד מהם, אם הוא לא צריך את זה הוא לא ינצל את זה.

סילבן שלום: מה אמרו לי?

סילבן שלום: הם נוסעים להודו; מפסיקים באמצע הלימודים ונוסעים להודו.

סילבן שלום: אמרתי: כמה מפסיקים באמצע הלימודים ונוסעים להודו כמו שאתם אומרים?

סילבן שלום: לשלוש שנים הוא נסע להודו?

סילבן שלום: הם נוסעים להודו לשלושה חודשים, לחמישה חודשים, לשמונה חודשים.

סילבן שלום: הרי זה במסגרת השנה שמותר לדחות.

סילבן שלום: גם כאן לפי דעתי זה הישג גדול.

סילבן שלום: הנושא של המלגות – אנחנו נותנים היום לסטודנטים מלגות על-פי חוק.

סילבן שלום: זה יהיה גם על בסיס של הצטיינות וגם על בסיס של רקע כלכלי, ואני חושב שהדבר הזה הוא חשוב ביותר.

סילבן שלום: חצי נקודת מס נוספת לסטודנטים בתואר ראשון – אני חושב שגם זה דבר שנותן אפשרות, בסיום תקופת הלימודים – כמובן זה לא בתקופת הלימודים כשסטודנט אינו מרוויח, אלא בסיום תקופת לימודיו – לקבל את חצי נקודת הזיכוי הנוספת, דבר שמסייע לו בתחילת הדרך.

סילבן שלום: חופש הביטוי – שיהיה לסטודנטים חופש ביטוי; שלא יבוא מוסד אקדמי ויגיד: אתם לא יכולים לדבר.

סילבן שלום: כמובן – בגבולות המותר.

סילבן שלום: אני ראיתי הפגנות קיצוניות, וגם הייתי יושב-ראש אגודת סטודנטים לפני הרבה מאוד שנים.

סילבן שלום: ראיתי הפגנות שהן לא במקומן, שנותנים יותר מדי חופש.

סילבן שלום: אז נכנסת המשטרה, נכנס השב"כ, אבל מה?

סילבן שלום: שזה לא יהיה נתון לשרירות לב.

סילבן שלום: אגודת הסטודנטים תהיה על-פי חוק.

סילבן שלום: אני חושב שגם הזכות לחופש ביטוי ולחופש ההתארגנות היא כמובן דבר נכון.

סילבן שלום: שוויון הזדמנויות למוגבלים – יש כאלה שלא רוצים לקבל אותם.

סילבן שלום: הם טוענים: קיבלתי אימיילים שלא מקבלים נכים.

סילבן שלום: באיזה מקום אישרו את הדברים האלה, ואומרים שאי-אפשר – איך הוא יעשה ככה, איך הוא יעשה ככה.

סילבן שלום: לסיכום, מדובר בהצעת חוק מקיפה, טובה.

סילבן שלום: אני רוצה להודות לאלכס מילר, שהיה שותף להצעת החוק, ועוד פעם לחבר הכנסת מלכיאור, שהוביל את החקיקה בוועדה.

סילבן שלום: אני רוצה להודות למירב ישראלי פעם נוספת ולכל חברי הכנסת שתמכו בחוק והצטרפו לחוק.

סילבן שלום: אני חושב שזה חוק טוב, שאמור להביא בשורה אמיתית ל-250,000 סטודנטים במדינת ישראל.

סילבן שלום: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלחנן גלזר, אתה רוצה להודות?

קולט אביטל: חבר הכנסת מילר אחריך.

קולט אביטל: לשניכם יש אפשרות להודות.

אורי אריאל: גברתי, עד איזו שעה ניתן תודות לסטודנטים?

קולט אביטל: עוד שלוש דקות לשניהם יחד.

אורי אריאל: כמה צריך?

קולט אביטל: אנשים טרחו, חלק מהם זאת הצעת החוק הראשונה שלהם שעוברת.

קולט אביטל: בוא ניתן הזדמנות.

אלחנן גלזר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחברי הכנסת על הצבעתם למען אישור החוק החשוב הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אלחנן גלזר: זה אחד החוקים הראשונים שלי בכנסת, שהשתתפתי בהכנתם.

אלחנן גלזר: לכאורה, מה למפלגת הגמלאים ולסטודנטים?

אלחנן גלזר: אני רוצה להגיד לכם: הסטודנטים הם ילדינו ונכדינו, ורבים מהם הצביעו עבור מפלגת הגמלאים לאחר שהבינו שרק כך יוכלו לדאוג להוריהם, לסביהם ולסבתותיהם ולבטל את כל הגזירות שהממשלות הקודמות גזרו עליהם.

אלחנן גלזר: זהו יום חשוב לסטודנטים בפרט ולחינוך במדינת ישראל בכלל.

אלחנן גלזר: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת מילר, בבקשה.

אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני באמת מתרגש מהחוק הזה, כי בדיוק לפני שנה וחצי סיימתי את תפקידי בתור סגן יושב-ראש ארגון הסטודנטים הארצי.

אלכס מילר: הייתי שנתיים סגן יושב-ראש, ובשנתיים שלפני כן הייתי יושב-ראש אגודת הסטודנטים במוסד שלי.

אלכס מילר: הדבר שהיה קשה לנו מאוד בתור מנהיגי הסטודנטים היה לייצג את הסטודנטים כאשר אין לנו חקיקה מסודרת ביד.

אלכס מילר: היום הבשורה שבאה, גם לאותם מנהיגים, שלא ישנים לילות וחושבים איך לפתור את אותן בעיות של הסטודנטים שבאים אליהם למשרדים ומתלוננים, וזה קשה, ואנחנו יודעים שזה כך – היום יש לנו אפשרות לייצג אותם על-פי החוק שהכנסת חוקקה.

אלכס מילר: אני רוצה קודם כול להודות ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאור.

אלכס מילר: אני רוצה להודות גם לצוות ועדת החינוך, ובמיוחד ליועצת המשפטית מירב ישראלי – את עשית עבודה מדהימה – ולנציגים ששיתפו פעולה אתנו בעת הדיונים על החוק.

אלכס מילר: והיו כל כך הרבה דיונים – אומנם אני שנה בכנסת, ואני לא זוכר שהיה איזה חוק שדנו בו כל כך הרבה, אבל הצלחנו לבנות דבר מדהים.

אלכס מילר: וכן -לכל הנציגים של כל המשרדים שבאו ברצון לקדם את הנושא הזה, ואיגדו את זה בצורה כזאת שבאמת תהיה אפשרות למנהיגים לבוא ולטעון לטובת אותם סטודנטים שמגיעים אליהם.

אלכס מילר: אני גם רוצה להודות לשותפי חבר הכנסת מר סילבן שלום.

אלכס מילר: היה לי העונג להיות שותף אתך להצעת חוק כחבר כנסת ותיק.

אלכס מילר: את הניסיון שלי אני מקבל מאנשים שבאים מהמערכת הזאת ואני לומד.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שגם החקיקה העתידית שלי תעבור באותה הצלחה כמו שעברו עד עכשיו גם החוק הזה וגם החוק שהעברתי לפניו.

אלכס מילר: אני באמת רוצה להודות לכם, חברי הכנסת, על כך שתמכתם בחוק.

אלכס מילר: תודה רבה לכולם.

קולט אביטל: אני רוצה לאחל לך שלהצעות החוק הבאות שלך לא ייקח כל כך הרבה שנים לעבור.

קולט אביטל: ["דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 8583.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת סיעות הליכוד, מרצ וחד"ש שלא להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגנת שכר (תיקון מס' 23) (תשלום לעובד בידי מי שאינו מעביד).

קולט אביטל: כיוון שהליכוד ויתר, אני קוראת לנציג סיעת מרצ, שעסוק בשיחה אינטימית עם חבר הכנסת עתניאל שנלר ואפילו לא שומע.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, אני קוראת לך לבוא לדבר, אבל אתה לא יודע על מה – על החלת דין רציפות.

רן כהן: אני מוותר.

קולט אביטל: אין להם נציג?

קולט אביטל: אם כך, אנחנו מוותרים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: גם חבר הכנסת דב חנין אינו נוכח.

קולט אביטל: כיוון ששלושתם אינם, אנחנו מצביעים על החלת דין רציפות על החוק.

רן כהן: להגנתי אומר שגם לא נרשמתי לדבר.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: אבל אני מאוד אשמח אם תשים לב לדיון.

קולט אביטל: כיוון שהמסתייגים אינם נמצאים כאן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על החלת דין הרציפות על הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 23) (תשלום לעובד בידי מי שאינו מעביד).

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 20 בעד הודעת הממשלה – 9 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הגנת שכר (תיקון מס' 23) (תשלום לעובד בידי מי שאינו מעביד), התשס"ה–2005, נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת אפוא שהצבעתם בעד החלת דין רציפות על החוק הזה, כיוון שההתנגדות הוסרה.

רן כהן: גם אני.

רן כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/147).

רן כהן: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 3) (תעודות ממצאים), התשס"ז–2007, של חברי הכנסת , ועמירה דותן – קריאה ראשונה.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, תרצי לעלות?

רן כהן: אני מבקש, מטעמי עידוד טוהר המידות, להישאר ולהצביע.

רן כהן: הכותרת "טוהר המידות" היא שלי.

קולט אביטל: אני, מטעמי טוהר המידות, מבקשת שלא לדבר עשר דקות, אם אפשר.

רן כהן: אפשר.

קולט אביטל: אבל מגיע.

יצחק גלנטי: כולנו – – –

שלי יחימוביץ': זה יהיה קצר.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבורי (תיקון מס' 3), של חברי הכנסת , עמירה דותן ושלי, היא עוד שלב בניסיון הסיזיפי למדי להילחם בשחיתות.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת משכללת את מנגנון הטיפול בתלונות של חושפי שחיתויות.

שלי יחימוביץ': היא קובעת כמה סעיפים ותיקונים בחוק.

שלי יחימוביץ': היא מדברת על כך שעובד שחשף שחיתות ותלונתו נמצאה מוצדקת יקבל על כך תעודת ממצאים, כלומר תהיה לו ביד תעודה שהוא אומנם דיבר אמת.

שלי יחימוביץ': עוד נאמר בהצעת החוק שהמבקרים הפנימיים יחויבו להעביר בסוף כל שנה את תעודות הממצאים לנציב תלונות הציבור, והוא ידווח על כך לכנסת.

שלי יחימוביץ': מטרת הדיווחים האלה היא לאפשר פיקוח פרלמנטרי שוטף על היקף התלונות על שחיתויות שנמצאו מוצדקות.

שלי יחימוביץ': אחרון חביב, אם כי יש עוד כמה סעיפים שלא ארחיב עליהם את הדיבור, מדבר על כך שבסוף כל שנה יוציא שר המשפטים פנייה יזומה לציבור הרחב ולכל הגורמים הרלוונטיים בקריאה להמליץ על מי שזכאים לקבל תעודות הוקרה על כך שחשפו שחיתויות.

שלי יחימוביץ': מטרת התיקונים האלה היא להפוך על פניו את המצב הבלתי-נסבל שבו, בדרך כלל, למרבה הצער, מי שחושף שחיתות, במקום לקבל על כך הערכה והוקרה, הופך נרדף.

שלי יחימוביץ': לעתים קרובות הוא חווה דיסקרדיטיזציה מוחלטת לאישיותו, עליו, על פועלו.

שלי יחימוביץ': לפעמים מציגים אותו כמטורף, לפעמים מנדים אותו ולפעמים מפטרים אותו.

שלי יחימוביץ': גם אם אין באפשרות מעסיקו, לפעמים, לפטר אותו, הוא מתאנה לו בדרכים יצירתיות ביותר.

שלי יחימוביץ': בשולי הדברים אני רוצה לומר שמצערת אותי העובדה שאת החוק הזה, שהוא עוד טיפה בים, אנחנו מעבירים בעיצומה של תקופה שבה צמרת השלטון ובעיקר ראש הממשלה מרבים לתקוף חזיתית בעיקר את מבקר המדינה וגם את החשב הכללי באוצר, ולאחרונה נוסף עליהם גם היועץ המשפטי לממשלה, וגם בית-המשפט העליון הפך מושא למתקפות.

יואל חסון: אולי הם צודקים?

יואל חסון: מי קובע מי צודק?

שלי יחימוביץ': אני רואה בכך סכנה ברורה ומיידית לשלטון החוק במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': אני מצפה מראשי השלטון, גם אם נפל בהם דופי וגם אם הם נתונים לחקירות פליליות, לנהל את המאבק על חפותם, כמי שמואשמים אכן או נחשדים בפרשיות שונות, ולא לנצל את רום מעמדם כדי לפגוע במי שעושים את עבודתם נאמנה.

שלי יחימוביץ': מה שיפה לדרגים זוטרים בשירות הציבורי בוודאי יאה לצמרת השלטון במדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': יש לנו רק מדינה אחת, רק מבקר מדינה אחד ורק יועץ משפטי לממשלה אחד, ויש לנו בתי-משפט ויש לנו חשב ויש לנו גופים שמטרתם לשמור על טוהר המידות, ועלינו להקפיד מאוד בשלומם, בכבודם וביכולת שלהם למלא את תפקידם באין מפריע וללא מורא.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: רשימת הדוברים: הראשונה היא חברת הכנסת עמירה דותן, בבקשה.

קולט אביטל: את אחת המציעות של החוק.

עמירה דותן: אדבר מפה כי חבל על הזמן של כולנו.

עמירה דותן: אני חושבת שכל הדברים שחברת הכנסת שלי יחימוביץ אמרה הם מלים בסלע.

עמירה דותן: אנחנו מוכרחים לראות ולהקפיד, ואנחנו מקווים שההקפדה הזאת תעבור דרך אותה עבודה של הוועדה כדי לסכם ולהביא זאת גם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בהקדם.

עמירה דותן: זה לא כי מישהו צודק ומישהו לא צודק, אלא כדי שיהיה לנו אל מי לפנות וכדי שנהיה מספיק אמיצים לבטא את אומץ הלב הציבורי שלנו ובוודאי אומץ הלב התפקודי שלנו ולומר "די" לאותם דברים שהם לא ראויים.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: אני מבקשת מחברי לתמוך כמובן בהצעת החוק הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נמצא; חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק ראויה ונכונה.

יואל חסון: אני בעדה, כי אני חושב שזה דבר שהוא חלק מנושא של טיפול בשירות הציבורי, וראוי שהנושא של טוהר מידות בשירות הציבורי יטופל.

יואל חסון: אני באמת קראתי את הצעת החוק בעיון, ואני חושב שהיא נכונה וראויה, ולא אכנס לפרטיה עכשיו.

יואל חסון: אבל, חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם, וזה אחרי ניסיון ארוך של כמעט חמש שנים בשירות הציבורי, שיש גם בעיה בשירות הציבורי.

יואל חסון: יש גם בעיה בשיטה שבה נמצאים עובדי מדינה באותם תפקידים עשר, 15 ו-20 שנה וצוברים עוצמות גדולות יותר ממה שפוליטיקאים אי-פעם יחזיקו בידם, ואין עליהם מבקר ואין עליהם בודק מלבד הדברים הרשמיים והרגילים.

יואל חסון: אבל, האם אנחנו, שאנחנו חושבים – – –

קולט אביטל: יש מבקר בכל משרד.

יואל חסון: יש מבקר, בוודאי.

יואל חסון: אינני מדבר על דברים פליליים באופן ברור או שנוגדים את החוק.

יואל חסון: אלה בוודאי נתפסים בשלב מסוים ומטופלים.

יואל חסון: אני מדבר על ריכוז עוצמה.

יואל חסון: אני מדבר על ריכוז עוצמה אצל פקידי ממשל, ואני יכול להגיד את זה בתחום של משרד התחבורה, בתחום המינהל ובתחום משרד השיכון לגבי עובדי מדינה שצוברים עוצמה שהיא בעיני עוצמה מסוכנת ומושחתת.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, חברי חברי הכנסת, שבימים האלה אני שוקד על הצעת חוק, שבה אני – קודם כול, אני חייב לומר, אני בודק כיצד עובד השירות הציבורי במדינות אחרות.

יואל חסון: ואני אומר לכם שברוב המדינות המערביות עובד מדינה ועובד בשירות הציבורי לא יכולים להיות בתפקיד יותר משלוש שנים או ארבע שנים או בין שלוש שנים לחמש שנים, וחייבת להיות ניידות בתפקידים.

יואל חסון: וגם כל כמה שנים נבדקת היעילות בתפקיד, ואין דבר כזה – קביעות.

יואל חסון: וזה, א.

יואל חסון: כדי שלא להשאיר במערכת אנשים שהם לא טובים ולא יעילים, מה שקיים היום בשירות הציבורי, וכולנו יודעים את זה; ב.

יואל חסון: כדי שלא לרכז עוצמות אצל אדם אחד או אצל קבוצת אנשים יותר מדי זמן.

יואל חסון: אני חושב שזה דבר נכון וראוי, קודם כול כדי שהמערכת תהיה יעילה יותר, וגם כדי שהפוליטיקאים, שזה אנחנו, יוכלו לבצע את המדיניות שלשמה הם נבחרו.

יואל חסון: אני יכול להגיד לך, חברת הכנסת , שאני יודע שאם יום אחד, וזה יכול לקרות, תגיעי לעמדת ביצוע, לעמדה של שר – ואני הייתי שם, ואני ראיתי את זה, לא כשר, אלא כמי שעבד ליד ראש ממשלה, וראה התנהלות של ממשלה – אדם שמגיע ונבחר על-ידי הציבור להיות שר, לייצג את הציבור בתור שר או בתור ראש ממשלה, מגלה שהוא לא מסוגל לבצע את המדיניות שלשמה הוא נבחר.

קולט אביטל: נכון.

יואל חסון: ובעיני זו טרגדיה אמיתית.

יואל חסון: לפעמים, אגב, נראה שאנחנו נוטים יותר ויותר להצדיק את הפקיד, כי הוא נראה לנו יותר נקי ויותר בסדר – פוליטיקאי הוא בטח מושחת.

יואל חסון: אבל לא תמיד זה כך.

יואל חסון: ובסופו של דבר, כמו שלא תמיד כל הפוליטיקאים מושחתים, גם לא כל הפוליטיקאים הגונים.

יואל חסון: אבל נזכור תמיד שהפוליטיקאי הוא בסופו של דבר נבחר ציבור, הוא עומד למבחן כל כמה שנים, והוא צריך ליישם את המדיניות.

יואל חסון: אחר כך, אם הוא לא מיישם את אותה מדיניות, באים אליו מהציבור ואומרים לו: לא ביצעת.

יואל חסון: ואז מה הוא יגיד, לא נתנו לי?

יואל חסון: לכן, חברי חברי הכנסת, אני חושב שיש בעיה בשירות הציבורי, ואני חושב שגם את הנושא הזה ראוי לבחון, ואני מתכוון לבחון את זה בשבועות הקרובים.

יואל חסון: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך, ואני יכולה להוסיף לך מידע, שלפחות במשרד אחד קיימים תקדימים כאלה, במשרד החוץ.

קולט אביטל: שם אי-אפשר לשרת בתפקיד בחוץ-לארץ יותר משלוש שנים.

קולט אביטל: אז יש לך התקדים הזה.

יואל חסון: זה המקום היחיד, זה המשרד היחיד.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: אז אפשר לקבל ממנו דוגמה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם רביץ – לא נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל, ואחריו – חבר הכנסת .

קולט אביטל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת רן כהן.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, ראשית אני רוצה לפנות אלייך ולהסב את תשומת לבך לכך שכרגיל אין שר ואין ממשלה.

קולט אביטל: נכון.

אורי אריאל: אולי אפשר שפעם אחת אתם, שאמרתם לנו 64 פעם שתקפידו על זה ותעשו, באמת תקפידו?

קולט אביטל: ברור.

אורי אריאל: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

אורי אריאל: חבר הכנסת חסון אמר שהצעת החוק ראויה, ואני רוצה לומר לו ולמגישי ההצעה – חברי הכנסת אלדד, יחימוביץ ודותן – היא לא ראויה, היא טובה.

אורי אריאל: שמעתי פעם ראש ממשלה שאמר: מה אתם צועקים, הרי יצאתי זכאי.

אורי אריאל: ואז שמעתי חברת כנסת שאמרה בתגובה: למה אני אף פעם לא יוצאת זכאית?

אורי אריאל: נדמה לי שזה כי אף פעם לא הגישו נגדי תלונה.

שלי יחימוביץ': זה היה – – – זלמן ארן – – –

אורי אריאל: אז הנה באה גאולה לעולם.

אורי אריאל: זה מתחיל מזלמן ארן, אבל אני שמעתי את זה מחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אורי אריאל: בעת האחרונה ראשינו מתהדרים בזיכויים – או בחוסר האשמות בסוף מחוסר עובדות או מחוסר הוכחות – שהם זכו בהם.

אורי אריאל: ממש מדליה.

אורי אריאל: יתירה מכך, חלקם לא עונים למבקר המדינה.

אורי אריאל: זו שיטה חדשה.

אורי אריאל: אם נניח אתה נחשד במשהו, בבעיה כלשהי, אתה לא עונה לו בכלל.

אורי אריאל: למה שתענה למבקר המדינה, הרי אתה בסך הכול ראש ממשלה, שאמור לתת דוגמה אישית לכל הממשלה, לכל פקידי הממשלה, לכולם כאזרחים.

אורי אריאל: היה ראש ממשלה, לפני שנתיים בערך, שהחביא את מסמכי בנו בחוותו.

אורי אריאל: אז לא יכלו לבדוק.

אורי אריאל: אז אחד מחביא את המסמכים וטוען לחיסיון, כי אסור לחפש בביתו.

אורי אריאל: יורשו לא עונה למבקר, כי למה יענה לו בכלל?

אורי אריאל: זה שיש אצלו ועדת שרים לענייני מבקר המדינה זה סיפור אחר, אבל הוא, אישית, לא חייב לענות.

אורי אריאל: הוא פטור מזה.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שהחוק הזה, ובעיקר הנורמה הציבורית – אני אומר לציבור: אל תתייאשו.

אורי אריאל: לפעמים זה מאוס, זה מייגע, לפעמים גם את אלה שמתלוננים מנסים לטחון עד דק.

אורי אריאל: החוק הזה בא לתקן את זה – אל תתייאשו.

אורי אריאל: תגישו תלונות, תעדכנו אותנו ואנחנו אתכם, ויכול להיות שיהיה נקי במדינת ישראל.

אורי אריאל: זה לא חייב להיות מלוכלך, זה לא חייב להימשך כך.

אורי אריאל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מצטרף לקודמי, בעיקר בקטע שגם מגישת ההצעה חידדה – וזה המנהיגות הכי בכירה.

צבי הנדל: קשה מאוד לדבר על טוהר מידות כשאתה רואה, שומע, קורא על המנהיגות הכי בכירה ששמה ללעג את כללי החוק.

צבי הנדל: אני זוכר שלא לפני הרבה שנים הייתי תמים להחריד, כשהשר דאג כל הזמן שמינהל מקרקעי ישראל יהיה תחת חסותו, גם כשהיה שר החקלאות, גם כשהיה שר השיכון, גם כשהיה שר התשתיות, גם כשהיה שר התעשייה והמסחר – כל משרד.

צבי הנדל: ואני הייתי משוכנע שמשום שהוא בולדוזר והוא יודע שמי ששולט בקרקע יש לו כוח עשייה, הוא דואג שזה יהיה לידו.

צבי הנדל: וכשאמרו לי: עזוב, צבי, הוא מושחת – לא קניתי.

צבי הנדל: עד שלא התפוצצו כמה פרשיות, ואז נודע לי שפשוט הכוח הזה הוא לא בשביל לבנות אלא בשביל לנצל אותו לעשות לביתו, לצערי הגדול.

צבי הנדל: וכשעושים את זה בדרגים הכי גבוהים, וכשכולם עושים את זה ובסוף זה מגיע גם לדרג הכי בכיר – בשני הכובעים, גם בבית הנשיא וגם בראשות הממשלה – מצבנו ממש עגום.

צבי הנדל: אני מסכים עם מה שאמר חבר הכנסת חסון, שלפעמים יש גם פקידים שצריך להוריד להם קצת את האף, שבחוצפתם הם מנהלים את המדינה בניגוד למה שטוב לה, כי הם חושבים שהם המלכים.

צבי הנדל: אבל זה לא עושה שום פעולה למותרת, ודאי שלא השמצת מבקר המדינה.

צבי הנדל: אז אם יש דבר כזה, צריך לטפל בזה, אבל לא אלה הדוגמאות.

צבי הנדל: אנחנו מדברים על שחיתות.

צבי הנדל: ואם אנחנו נשכיל, כאן, בבית הזה, שלא לתת הנחות, אפילו גרם אחד, למושחתים שיודעים שהם מושחתים, הסיכוי לתיקון, הזכות המוסרית שלנו לדרוש מאחרים תהיה לאין-ערוך יציבה ונכונה, ואז גם נוכל להישיר מבט.

צבי הנדל: היום, לצערי הגדול, קשה מאוד, בתנאים הנוכחיים.

צבי הנדל: ובידינו הדבר.

צבי הנדל: אני מברך את אלה שמובילים את החוק, ויש עוד הרבה הרבה מה לעשות, גם מעבר לחוק, ולא רק בתוכו.

צבי הנדל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, אחרון הדוברים – לפני שאנחנו מצביעים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת שלי יחימוביץ בראש היוזמים, אני עולה לכאן רק כדי להשלים מעגל, למרות השעה המאוחרת, אבל בתור מי שיזם את חוק עידוד טוהר המידות בשירות הציבורי – זו הכותרת של החוק הזה – אני רוצה לברך את שלי יחימוביץ, את עמירה דותן ואת אריה אלדד על יוזמתם, ולמען האמת גם לתרום במשהו את תרומתי לנושא הזה של עידוד טוהר המידות דרך החוק הזה.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, האסון הגדול של החוק, שלשמחתי נושא את שמי, הוא בכך שהוא מעולם לא בוצע, ולמעשה הוא נשאר חוק מת.

רן כהן: עניינה של הצעת החוק הזאת הוא בראש ובראשונה לעודד את יכולת המימוש של החוק הזה, שכל עניינו דבר אחד: להעניק לחושף שחיתות תעודת הוקרה מטעם העם.

רן כהן: במקור התכוונתי שיעשה את זה נשיא המדינה, וזה מה שהיה כתוב בחוק, אלא שהנשיא עזר ויצמן, זכרו לברכה, חשב שחושפי שחיתויות הם מלשינים, ולכן הוא סירב בעקשנות לקיים את החוק, אף-על-פי שהוא יצא ברשומות והכנסת חוקקה אותו בחקיקה מלאה.

רן כהן: לאחר מכן, כשכבר הנשיא קצב היה מוכן לבצע את החוק, יצאו כל הפרשות וכבר לא היה ראוי שהוא יבצע אותו.

רן כהן: אף-על-פי-כן, נדמה לי שהליקויים בתוך כל המכניזם של הגשת התלונות, של חשיפת העובדה שאדם תרם תרומה ממשית לחשיפת השחיתות, מאוד מעכבים, וכאן יש כמה הצעות שבאות להקל בעניין הזה.

רן כהן: אני רוצה להוסיף ולומר, גברתי היושבת-ראש, שהבעיה הגדולה שלנו היא בהתמודדות בין החוקים שבאים לעודד טוהר מידות לבין רמת ההשחתה בחברה הישראלית.

רן כהן: בעניין הזה התאוצה של רמת ההשחתה בחברה הישראלית היא לאין-שיעור יותר מהירה, זריזה, ערמומית, מתוחבלת – מלשון תחבולות – מאשר היכולת שלנו להתמודד.

רן כהן: לכן הצעת החוק הזאת, בעצם העובדה שהיא מוסיפה עוד נדבך למאבק למען טוהר מידות, כבר בכך היא תורמת תרומה חשובה, וראוי שנישאר כולנו עד השעה המאוחרת הזאת, כדי שאת הלבנה הזאת בבניין החברה המתוקנת, הטהורה והנקייה, נוכל עוד הערב להוסיף.

רן כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 3) (תעודות ממצאים), התשס"ז–2007, בקריאה ראשונה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 3) (תעודות ממצאים), התשס"ז–2007, לוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

קולט אביטל: עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק לעידוד טוהר המידות בשירות הציבור (תיקון מס' 3) (תעודות ממצאים), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 30), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/147).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 155) (נקודות זיכוי בעד שירות סדיר), התשס"ז–2007, של חברי הכנסת ומתן וילנאי – קריאה ראשונה.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, הנמקה מהמקום.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לתקן עיוות בפקודת מס ההכנסה.

שלי יחימוביץ': חיילים משוחררים ששירתו מ-24 חודשים ומעלה, וחיילות כמובן, זכאים לשתי נקודות זיכוי במס הכנסה, ואולם חיילות לעתים משוחררות, מטעמים מינהליים, כמה ימים או כמה שבועות או לפעמים אפילו חודש לפני תום 24 החודשים הקובעים, וכך הן נותרות עם נקודת זיכוי אחת במקום השתיים שהן זכאיות להן על-פי כל דין.

שלי יחימוביץ': הדבר הזה נמשך שנים רבות, ואותן חיילות אפילו לא ידעו על כך שהן מקופחות בשל שחרור מינהלי מוקדם יותר.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת אכן מתבקשת, היא אלמנטרית והיא באה לתקן עיוות הנוגע בעיקר לחיילות משוחררות.

שלי יחימוביץ': במהלך הדיון על ההצעה קרה הבלתי-ייאמן, ונציגי משרד הביטחון לא רק הסכימו לתיקון, אלא אף הוסיפו תיקון משלהם; הם הסבו את תשומת לבי ואת תשומת לבו של חברי חבר הכנסת מתן וילנאי, שהגיש עמי את ההצעה הזאת, לכך שיש גם חיילים עולים חדשים אשר נדרשים לשרת שנתיים בלבד, וגם הם נפגעים מאותה תופעה, ואכן גם הם הוכנסו לתיקון לחוק.

שלי יחימוביץ': עוד קרה הלא-ייאמן, ובועז סופר מרשות המסים לא רק בא עם הסכמה לחוק, אלא אף נענה לבקשת משרד הביטחון ואף הוא הוסיף תיקון לחוק.

שלי יחימוביץ': בסך הכול עלות התיקון הזה היא, על-פי הערכות האוצר, 2 מיליוני שקלים בשנה, בהסכמת האוצר, בהסכמת הממשלה, בהסכמת משרד הביטחון, ואני מודה להם על כך.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין לסיום, שאת הרעיון להצעת החוק הזאת קיבלתי מאזרח מן השורה, ששלח לי מייל ובו הסב את תשומת לבי לעיוות הזה.

שלי יחימוביץ': הוא לא איש פוליטי, סתם אזרח מן השורה.

שלי יחימוביץ': שמו דוד שי.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהעובדה שאנחנו מצביעים כאן בקריאה ראשונה על התיקון לחוק מעידה על כוחו של האזרח המודע לעתים לשנות את פני המציאות.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: אני מקווה שהוא גם רואה אותנו עכשיו בטלוויזיה.

קולט אביטל: רשימת הדוברים ארוכה, אבל נשאר רק חבר הכנסת אורי אריאל.

קולט אביטל: בבקשה.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, ראשית אני רוצה להצטרף לאיחולים לאזרח דוד שי.

אורי אריאל: פנה אזרח, שלח מייל פשוט, וחברי הכנסת יחימוביץ ווילנאי הרימו, והנה אנחנו מנחיתים, אם אפשר להשתמש בשפת הכדור-עף.

אורי אריאל: עתני, אתה שחקן בנבחרת הכנסת, נכון?

עתניאל שנלר: נכון.

אורי אריאל: זאת דוגמה טובה לאזרחות טובה ולחברי כנסת שלקחו את היוזמה והובילו אותה, הפעם בשיתוף עם נציגי הממשלה.

אורי אריאל: הצעת החוק הזאת צריכה להיות מורחבת בתחומים רבים לאזרחים ששירתו את מדינת ישראל בדרך של שירות לאומי או בעיקר בצבא.

אורי אריאל: האמירה שהעניין הזה לא בא בחשבון כי לא חוקתי לעשות העדפה של יוצאי צבא איננו נכון, איננו צודק וראוי לשינוי מהיסוד.

אורי אריאל: צריך לתת לאותם משרתים משכנתאות יותר גדולות והטבות נוספות מסוגים שונים, כדי לעודד את השירות במדינת ישראל.

אורי אריאל: אני מדבר גם על שירות לאומי.

אורי אריאל: גם ערבים יכולים לשרת שירות לאומי, גם בדואים יכולים, גם יהודים יכולים, כולם יכולים לשרת שירות לאומי.

אורי אריאל: בעניין הזה אין אפליה.

שלי יחימוביץ': זה חל גם על – – –

אורי אריאל: כן, אני יודע.

אורי אריאל: אני אומר שצריך להרחיב את התיקון שעשיתם, שעלותו 2 מיליונים.

אורי אריאל: אני לא מזלזל, כי כל תיקון הוא חשוב, ולכן הצעת החוק שלכם היא בוודאי חשובה והיא טובה ונצביע בעד.

אורי אריאל: צריך להרחיב את זה להרבה יותר מסגרות, לאותם נושאים שנוגעים ליוצאי צבא ושירות לאומי – וכל מי שרוצה יכול לשרת במדינה הזאת.

אורי אריאל: זה לא נכון שאי-אפשר לשרת.

אורי אריאל: מי שישרת צריך לקבל העדפה, והלוואי שנזכה להעביר עוד חוקים כאלה.

אורי אריאל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק בקריאה ראשונה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 155) (נקודות זיכוי בעד שירות סדיר), התשס"ז–2007, לוועדת הכספים נתקבלה.

קולט אביטל: תשמחי לשמוע, חברת הכנסת יחימוביץ, שחמישה הצביעו בעד, אין מתנגדים.

קולט אביטל: אני קובעת בזאת שהצעת החוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 155) (נקודות זיכוי בעד שירות סדיר), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ג בסיוון התשס"ז, 30 במאי 2007, בשעה 11:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.