ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלושים-ושתיים של הכנסת השבע-עשרה, 2007-06-20 00:00

מגלי והבה: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

מגלי והבה: היום יום רביעי, ד' בתמוז התשס"ז, 20 ביוני 2007.

מגלי והבה: בוקר טוב לשר אדרי ולחברי הכנסת.

מגלי והבה: הסעיף הראשון על סדר-היום: שאילתות בעל-פה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי לעלות לבמה ואת חברת הכנסת אורית נוקד לשאול את השאלה.

מגלי והבה: בבקשה, תקראי את השאילתא כלשונה.

אורית נוקד: מכללת "ספיר" נמצאת בטווח ה"קסאמים", אולם בהיותה מוסד אקדמי לא חלות עליה הוראות המיגון במערכת החינוך.

אורית נוקד: בהעדר מיגון, תלמידי המוסד נמצאים בסכנת חיים קבועה.

אורית נוקד: רצוני לשאול: 1.

אורית נוקד: מדוע לא יוקצו המשאבים למיגון מכללת "ספיר"?

אורית נוקד: 2.

אורית נוקד: עד להקצאת המשאבים ולביצוע המיגון, מדוע לא תיסגר המכללה או תועבר פעילותה למקום אחר?

אורית נוקד: אפשר לבטל סמסטר.

מגלי והבה: בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת אורית נוקד, כפי שאתם יודעים, נתבקשתי על-ידי שר הביטחון החדש להשיב במקומו, משום שרק שלשום הוא נכנס לתפקידו.

יעקב אדרי: אני עושה את זה בחפץ לב.

מגלי והבה: אדוני, אני שמח שאתה עושה את זה בחפץ לב, אבל אני לא רוצה שזה יהפוך להרגל.

מגלי והבה: זו היתה אחת הסיבות שהיה סגן שר ביטחון.

מגלי והבה: אנחנו נדרוש שכל שר, לא רק שר הביטחון, יענה בעצמו על שאילתות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר בסוגיה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הכנסת דנה בסוגיה, ויש אפילו הצעה לשינוי התקנון, שלפיה שרים יצטרכו לענות בעצמם על שאילתות ולא יוכלו להעביר את זה לשרים אחרים.

מגלי והבה: בהחלט.

מגלי והבה: זה מה שהשר אדרי ואנחנו טוענים.

יעקב אדרי: אני מודה על ההערה החשובה של חברת הכנסת רוחמה אברהם, כי תמיד באים אלי בטענות שדווקא אני זה שעונה פה.

יעקב אדרי: אני שמח שהתקנון יתוקן וכולם יהיו מרוצים.

יעקב אדרי: 1–2.

יעקב אדרי: מכללת "ספיר", השוכנת בתחום המועצה המקומית שער-הנגב, ממוקמת כ-1.5 קילומטר מקו הגבול.

יעקב אדרי: ביקרתי שם פעמים מספר, נעשית שם עבודה אדירה.

יעקב אדרי: במכללה לומדים כ-5,000 תלמידים, ולמעט 18 כיתות קרוון, מבני המכללה ממוגנים לפי הנחיות פיקוד העורף.

יעקב אדרי: בעבר החליט שר הביטחון כי יועבר תקציב לשם השתתפות בעלות מיגון של 18 קרוונים, אולם בהמשך הוחלט על בחירה בחלופה אחרת, קרי בניית מבנה ממוגן במקום מיגון היבילים.

יעקב אדרי: על רקע שינוי זה התעוררה מחלוקת אם יש לממן בנייה של כיתות חדשות וממוגנות מתקציב פיקוד העורף.

יעקב אדרי: יודגש כי בשלב זה הועבר סכום חלקי ונותרה מחלוקת לגבי יתרת הסכום.

יעקב אדרי: הנושא אף עלה בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ביום 12 במרס 2007.

יעקב אדרי: באפריל השנה קבע החשב הכללי במשרד האוצר כי מכללת "ספיר" אינה עומדת בקריטריונים למיגון מוסדות חינוך ביישובי עוטף-עזה כפי שנקבעו בהחלטת הממשלה, ולכן סבר כי אין מקום להעביר סכום נוסף מעבר להתחייבות על 1.8 מיליון שקל למימון מרכיבי המיגון בלבד.

יעקב אדרי: ניתן לעדכן כי מנכ"ל משרד ראש הממשלה מגבש פתרון תקציבי לביצוע המטלה, ואנו ממתינים לקבלת תקציב לנושא חשוב זה.

יעקב אדרי: נוסיף כי מכללת "ספיר", בתיאום עם פיקוד העורף, קיבלה אישור לקיים לימודים בחלק מהכיתות, וזאת בשל האיום שקיים בגזרה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: אני רק אעיר שבסופו של דבר הכול עניין של סדרי עדיפויות.

אורית נוקד: אני מאוד מקווה שיימצאו התקציבים המתאימים.

אורית נוקד: השאלה הנוספת שלי – וזאת ההזדמנות לברך את היושבים ביציע, אני רואה שיושבים כאן תושבים מיישובי עוטף-עזה.

אורית נוקד: אני מאוד מקווה שהצעת החוק תעבור היום בקריאה ראשונה.

אורית נוקד: זה תלוי רק בנו.

אביגדור יצחקי: בואו נצביע עכשיו.

אורית נוקד: לא, אנחנו צריכים להצביע ברוב גדול מאוד, על מנת שלא יגידו לנו שוב שיש בעיות תקציביות.

אורית נוקד: השאלה הנוספת שלי היא: בהעדר פתרון לבעיית ה"קסאמים" באזור עוטף-עזה ולבעיית ה"קטיושות" באזור הצפון, מדוע נמנע משרד הביטחון מלבצע מיגון מקיף ומלא של מוסדות החינוך באזורים האלה והוא מבקש להסתפק במרחבים מוגנים, אף-על-פי שתרגילים שבוצעו על-ידי פיקוד העורף מוכיחים שההגעה אליהם אטית מדי וכ-40% מהתלמידים לא מספיקים להגיע למרחב בעת אזעקה?

יעקב אדרי: כפי שאת יודעת, חברת הכנסת אורית נוקד, יש ויכוח מקצועי בין פיקוד העורף, צה"ל, משרד הביטחון, האוצר.

יעקב אדרי: בנושא הזה יש ויכוח שהוא מקצועי – לדעתי, חלקו מקצועי וחלקו תקציבי.

יעקב אדרי: אני אעביר את תוכן הבקשה שלכם לידיעת משרד הביטחון ואני מאוד מקווה שיימצא פתרון לבעיה כל כך חשובה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

מגלי והבה: השר יואיל ויישאר אתנו.

מגלי והבה: שאילתא בעל-פה מס' 145 של חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בדף ההנחיות לאחזקת מקלטים של פיקוד העורף מומלץ להתקין מערכת אוורור וסינון במקלטים.

אלכס מילר: רצוני לשאול: 1.

אלכס מילר: למה לא מוזכרת בדף ההנחיות לאחזקת מרחבים מוגנים חובה להתקין מערכת אוורור וסינון במרחב מוגן?

אלכס מילר: 2.

אלכס מילר: למיגון האוכלוסייה מועדף הממ"ד, אך יש סכנת חנק בשהייה של למעלה משלוש שעות בו.

אלכס מילר: מה הוא הפתרון לכך?

אלכס מילר: 3.

אלכס מילר: מה נעשה להגברת מודעות הציבור לחשיבות הממ"ד ואחזקתו?

מגלי והבה: תודה.

יעקב אדרי: 1.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חובת התקנת מערכות אוורור וסינון מחייבת חקיקת תקנה בהתאם.

יעקב אדרי: חיוב התקנת המערכות בנוהל אחזקה אינו תקין ואינו עומד בדרישות החוק.

יעקב אדרי: מאז 1992 כל בנייה חדשה הנבנית בארץ מחויבת על-פי חוק בבניית מרחבים מוגנים אשר כוללים הכנה להתקנת מערכות אוורור וסינון.

יעקב אדרי: לפני כן, בין השנים 1972 ו-1992, נבנו מקלטים המכילים הכנה להתקנת מערכות כאלה.

יעקב אדרי: משנת 1998 חלה חובת התקנת מערכות אוורור וסינון עבור חללים מוגדרים במבנים חדשים המוקמים במוסדות בריאות, כמו חדרי מיון, בנק הדם וכו'.

יעקב אדרי: כמו כן, חלה חובת התקנת מערכות אוורור וסינון בגני-ילדים ובמעונות-יום.

יעקב אדרי: 2.

יעקב אדרי: צה"ל מודע לבעיית זמן השהייה במקלט או בממ"ד וערוך במצב חירום לשחרור מהיר ממיגון של אוכלוסיות אשר אינן מאוימות או מעורבות באירוע פגיעת טיל.

יעקב אדרי: באזורים שבהם יהיה קיים סיכון אשר ימנע שחרור מהיר של האוכלוסייה ממיגון, קיימים פתרונות תורתיים חלופיים, שיופעלו אם יהיה קיים חשש של מגבלת אוויר בממ"ד או במקלט.

יעקב אדרי: בתהליך המבצעי של מתן הנחיות לאוכלוסייה צה"ל עוקב אחרי זמן שהיית האוכלוסייה במיגון, ובהתאם מספק הנחיות לציבור באמצעי התקשורת.

יעקב אדרי: 3.

יעקב אדרי: בעניין הגברת מודעות האוכלוסייה לחשיבות הממ"ד ואחזקתו, יש לציין שצה"ל פרסם חומר רב המסביר את מאפייני הממ"ד, חשיבותו וצורת אחזקתו.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: כבוד השר אדרי, סיעת יהדות התורה הגישה בשבוע שעבר אי-אמון בממשלה על כך שבתי-הספר החרדיים והגנים החרדיים בעיר שדרות אינם ממוגנים כראוי, ופיקוד העורף נתן הוראה שלא ללמוד שם.

משה גפני: שאלנו אם יש הבדל בין הילדים החרדים בשדרות לבין האחרים, והתשובה של סגן שר הביטחון דאז אפרים סנה היתה שהוא יבדוק את העניין וישיב תשובה.

משה גפני: לא ביקשנו אי-אמון באפרים סנה, אני לא יודע למה הדחתם אותו; הצענו אי-אמון בממשלה על רקע העניין הזה.

משה גפני: במקום לפתור את הבעיה הדחתם את אפרים סנה?

יעקב אדרי: אתה כבר בסדרה של שאלות שיש בהן עניינים קואליציוניים.

משה גפני: האם מאז יום שני שעבר, שאז העליתי את העניין במליאת הכנסת, האם נעשה משהו – מכיוון שלי לא ידוע – לתקן את העוול שנעשה לילדי שדרות החרדים בבית-הספר "יסודי התורה" ובגני-הילדים.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, אף-על-פי שאני לא מחויב לענות, אני בכל זאת אגיד משהו לרב גפני.

יעקב אדרי: דעתי האישית היא שבאופן חד-משמעי חייבים למגן לכולם.

יעקב אדרי: אני חייב להגיד את הדברים בקול רם, אסור לעשות פה ולא לעשות פה.

יעקב אדרי: עם זאת, יש שר ביטחון חדש, ואני בטוח שהוא יבחן את הסוגיה.

יעקב אדרי: אני אביא את זה לידיעתו, ואני אומר את זה באהדה רבה.

יעקב אדרי: אני חושב שבנושא של ילדים אסור שיהיו קטגוריות שונות.

יעקב אדרי: צריך למגן את הכול, חד-משמעית.

מגלי והבה: תודה לשר יעקב אדרי.

מגלי והבה: אנחנו מקווים שבפעם הבאה אותו שר יענה על השאילתות.

מגלי והבה: אני רוצה למחות על כך ששר התחבורה, שאמור היה לענות על שאילתא של חבר הכנסת , הודיע לנו רק רבע שעה לפני הדיון שהוא לא יכול לענות, הודיעו שהוא בחוץ-לארץ.

מגלי והבה: אנחנו לא אחראים לסדר-היום של השרים.

מגלי והבה: פעם כיכבה אצלנו שרת החינוך, שלא הופיעה לענות על שאילתות, ולצערי הרב רק אחרי כמה מכתבים והערות היא התחילה להקפיד.

מגלי והבה: אנחנו נעיר גם לשר התחבורה שלא מקובל שרבע שעה לפני דיון הוא יודיע שהוא לא יכול להופיע לענות על שאילתא.

מגלי והבה: מי מהשרים שלא יופיע או לא יענה על השאילתות, אנחנו בנשיאות נעשה הכול שהשרים יופיעו, וננקוט סנקציות נגדם.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בשאילתות בעל-פה.

מגלי והבה: השר לביטחון פנים, להבדיל מאחרים, מופיע בזמן לכל השאילתות.

מגלי והבה: אני מזמין אותך, אדוני השר אבי דיכטר.

מגלי והבה: חבר הכנסת ישאל את השאילתא שלו.

מיכאל איתן: ביום ב' בתמוז תשס"ז, 18 ביוני 2007, פנה אלי אביו של פקח שמורות הטבע שהותקף בערב יום העצמאות, ככל הנראה על רקע לאומני.

מיכאל איתן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל איתן: מה הוא המידע שבידי המשטרה בעניין הזה, האם אכן יש מידע ויש טיפול והאם גם המשטרה שותפה לדעה שיש חשש שהתקיפה בוצעה על רקע לאומני?

מיכאל איתן: 2.

מיכאל איתן: מה ייעשה להגברת מאמצי החקירה, אם אכן אלה פני הדברים?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איתן, התקיפה של פקח קרן הקיימת לישראל ביער יחיעם היא ללא ספק אירוע חמור מאוד, שבו גורמים פליליים פגעו פיזית בנציג המדינה ששמר והגן, אפשר לומר בגופו, על קרקעות הלאום.

אבי דיכטר: הפקח, מושא השאילתא, גיל בן-עזרא, עבד למעלה מחודשיים כשומר של הקרן הקיימת לישראל ביער יחיעם, צפונית לכפר שיח'-דנון.

אבי דיכטר: כמו כן הוא שימש כפקח מתנדב ברשות לשמירת הטבע והגנים, בעגה המקצועית זה נקרא פקח מתגבר.

אבי דיכטר: במשך התקופה הזו, שבה שמר ביער יחיעם, הוא עסק באיתור פולשים, באיתור כורתי עצים בניגוד לחוק, בענייני גנבת מתכות ובעיקר במעבר של עדרי בקר באזורים אסורים ובמניעת קטיף צמחים מוגנים, כמו זעתר וכיוצא בזה.

אבי דיכטר: את עבודתו ביצע הפקח בנאמנות, ובפעילותו סייר בשטח ברכב טנדר, רכבו הפרטי.

אבי דיכטר: הפקח לא נשא נשק והיה מצויד באמצעי קשר בלבד מטעם הקרן הקיימת.

אבי דיכטר: היער עצמו, יער יחיעם – כ-100 דונם חורש נשרף במלחמת לבנון השנייה.

אבי דיכטר: נטעו בו עצים חדשים, והשטח הוא בבעלות מדינת ישראל, באחריות הקרן הקיימת, והפקח עצמו הגן על השטח הזה, על קרקע הלאום.

אבי דיכטר: ב-23 באפריל, בשעות הבוקר המוקדמות, נמצא בשטח הפקח על-ידי עובר אורח, בסמוך לכפר שיח'-דנון והכפר הסמוך אבו-סנאן.

אבי דיכטר: הפקח נמצא כשמצבו קשה, פצוע, כפות.

אבי דיכטר: הוא הובא לבית-חולים, ובמקביל הועברה תלונה או פנייה למשטרה, שהחלה בחקירה.

אבי דיכטר: משטרת ישראל גבתה עדויות מהפקח, כשהתאושש.

אבי דיכטר: בעדותו הוא דיווח שביום האירוע, בעת ששהה בתוך רכבו, התנפלו עליו כמה צעירים דוברי ערבית, כפתו אותו, הכו אותו בצורה אלימה ביותר וגנבו את רכבו.

אבי דיכטר: צוות החקירה שהוקם כלל גם חוקרים ורכזי מודיעין של המחוז.

אבי דיכטר: הבינו שלאור קיומו של סכסוך מתמשך ומוכר למשטרה בין אחת המשפחות בכפר שיח'-דנון לבין הקרן הקיימת בנוגע לבעלות על קרקע, כיוון החקירה הוא במישור הפלילי ולא במישור הלאומני, וזו הסיבה שלא הובאו גורמים שאמורים לעסוק בחקירת מקרים בסדר-גודל כזה כשהם מבוצעים על רקע לאומני – אם יש חשד לרקע לאומני ואם יש ודאות לרקע לאומני.

אבי דיכטר: עם תחילת החקירה נעצרו שניים מבני המשפחה שמעורבת בסכסוך הקרקעות עם הקרן הקיימת לישראל.

אבי דיכטר: הם הכחישו ושוחררו לאחר מכן, בתום החקירה, על-פי החלטת השופט, למעצר-בית למשך שבועיים ימים, ולאחר מכן שוחררו גם ממעצר הבית הזה.

אבי דיכטר: המשטרה דרשה מעצר בפועל אבל זו היתה החלטת השופט.

אבי דיכטר: כחודש לאחר האירוע התגלה רכבו של הפקח בוואדי ליד כרמיאל, הגנבים דרדרו אותו לשם לאחר שהכו אותו, פצעו אותו וגנבו את רכבו.

אבי דיכטר: חקירת תקיפה שונה במהותה מחקירת רצח.

אבי דיכטר: עם זאת, בגין הנסיבות החמורות שבהן בוצע האירוע כפי שתיארתי, מצבו הקשה של הפקח והחשש לחייו כשהגיע לבית-החולים לטיפול, ההתייחסות המקצועית של כלל גורמי המשטרה לזירת האירוע היא כאל זירת רצח.

אבי דיכטר: להתייחסות כזאת יש משמעויות רבות מאוד מבחינת השקעה של סדרה שלמה של אמצעים, לרבות מז"פ ודברים אחרים, שמטבע הדברים לא אפרט כאן.

אבי דיכטר: הבדיקות עצמן, אגב, המיוחדות, טרם הסתיימו.

אבי דיכטר: הן נמשכות עד עצם היום הזה.

אבי דיכטר: אין ספק, מדובר כאן באירוע חמור מאוד, קודם כול בגין הקלות הרבה שבה עבריינים הרשו לעצמם לתקוף אדם במשימה כעובד מדינה, כעובד ציבור, וכמובן בגין העובדה שמדובר באדם ששומר ומגן על קרקעות המדינה.

אבי דיכטר: בהקשר האחר, לאחר פנייתו של האב גם אלי וגם אל אנשים אחרים, לבקשתי נפגש עם האב ראש המטה שלי – כדי להבין את הפרטים ישירות מהמשפחה – וגם עם הפצוע עצמו, וגם עם אנשי קרן הקיימת לישראל באזור הצפוני, כדי להבין את מאפייני הפיגוע, האירוע הזה, את הקשרו למקרים אחרים, אם היו.

אבי דיכטר: בכל מקרה, גם אישית, בגין חומרת האירוע, פניתי למשטרה בבקשה לראות בכך טיפול בעל חשיבות רבה מאוד.

אבי דיכטר: שוב, בגין העובדה שמדובר באדם בודד, שהוצב להגן על קרקע המדינה, אסור בשום פנים ואופן, חבר הכנסת איתן, שהאיש הזה ירגיש שהוא לבד.

אבי דיכטר: אני יודע שהיתה בעייתיות סביב עדכון המשפחה, סביב עדכון האב, ליתר דיוק.

אבי דיכטר: בגין אי-הבנה, עודכנו בני משפחה אחרים, והמשטרה סברה שבכך עודכנה המשפחה.

אבי דיכטר: הסתבר שלא כך היה, ולכן ניסינו לתקן את הדברים שנעשו בתום לב, אבל לא נעשו כנדרש.

אבי דיכטר: בכל מקרה, המפכ"ל והמשטרה הונחו על-ידי אישית לטפל בסוגיה הזאת בעדיפות, במסגרת הטיפול בעובדי ציבור, אבל במקרה הזה, נוכח הנסיבות החמורות, לתת לזה תשומת לב מיוחדת.

אבי דיכטר: וכך, אני מעודכן, נעשה על-ידי המשטרה.

אבי דיכטר: אני עוסק בזה אישית באופן שוטף.

אבי דיכטר: עד כאן.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: רציתי במסגרת השאלה הנוספת אולי לא לשאול, אלא להביע קורת רוח ולשבח את השר ואת המשטרה על שני דברים.

מיכאל איתן: הדבר הראשון, אני חושב שהתשובה היתה ממצה, מנומקת, מפורטת.

מיכאל איתן: זאת אחת הדוגמאות, שלצערי הן לא רבות, לכך שאפשר לברר עניין בצורה יסודית על-ידי שאילתא וקבלת תשובה.

מיכאל איתן: אני אומר זאת בלי קשר לתוכן.

מיכאל איתן: עצם ההתייחסות ועצם הדיון והבירור הקצר שעשינו פה משרתים את המטרה של הפרלמנט כגוף שיכול לבוא מול הרשות המבצעת ולברר דברים.

מיכאל איתן: זאת דוגמה טובה, ואני מודה לך.

מיכאל איתן: הנקודה השנייה היא לגבי התוכן עצמו.

מיכאל איתן: גם כאן אני שמח שהמשטרה, וגם אתה באופן אישי, התייחסתם למקרה הזה לא כאל מקרה תלונה בגין תקיפה – ולצערנו הרב, במציאות הקיימת היום אנחנו יודעים כמה כוחות המשטרה יכולה להקצות לתלונות כאלה ומה קורה באכיפת החוק בסוגי תלונות כאלה, שמשום מה לא כל כך נחשבות.

מיכאל איתן: אבל בגלל הנסיבות המיוחדות הבנתי וקיבלתי שהמשטרה נערכה באופן מיוחד.

מיכאל איתן: אני רוצה באמצעותך להעביר לה את דברי תודתי.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני, שאלה נוספת.

מגלי והבה: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מבקש לנצל את ההזדמנות הזאת.

משה גפני: ניסיתי לדבר אתך אתמול בטלפון, דיברתי עם עוזרך.

משה גפני: מה שקורה בימים האחרונים בירושלים הוא פשוט שערורייה בכל קנה מידה.

משה גפני: אנחנו לא במדינת חוק, אנחנו במדינת משטרה.

משה גפני: מתיזים זרנוקי מים לתוך בתים של אנשים שאין להם שום קשר להפגנות.

מגלי והבה: מה השאלה, אדוני?

מגלי והבה: אתה מביע עמדה כרגע.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: אני מציין את העובדה ואני שואל, אדוני השר – לא היה דבר כזה הרבה מאוד שנים, תופעה כזאת, לעשות בלב שכונות מאוכלסות – האם אתה מודע למה שהמשטרה עושה?

משה גפני: האם אתה מודע לזה שיש שם שוטרים שהם מפירי חוק באופן הכי חמור?

משה גפני: אמר לי אתמול חבר הכנסת טיבי: תרגישו אתם, החרדים, מה שאנחנו הערבים מרגישים.

משה גפני: סתם ציינתי את זה.

אופיר פינס-פז: אתם מרגישים או לא?

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גפני, האמן לי, למשטרת ישראל אין תחביב לעמוד בשכונות חרדיות או אחרות, עם מאות רבות של שוטרים, עם ניידות, עם אנשים, עם יחידות מיוחדות, במקום להתמודד עם פשיעה ועבריינות, שלצערי קיימות במקומות אחרים במדינת ישראל – –

משה גפני: אתן היא לא מתמודדת.

אבי דיכטר: – – ולהצטייד באמצעים נוספים כדי להתמודד עם פורעי חוק בשכונות חרדיות, כפי שציינת.

אבי דיכטר: אני רוצה לומר לך, הייתי מצפה מחבר כנסת בישראל לשאול במקביל – אולי אפילו לפני השאלה ששאלת – איך קורה שבמדינת ישראל ציבור ששנינו מכירים אבל אתה מכיר אותו טוב יותר, אינו חושש לעמוד בתוך שכונתו שהיא מבצרו, לרגום באבנים שוטרים של מדינת ישראל, לפצוע שוטרים, לרבות גרימת שברים, להאמין שמשטרת ישראל תהיה מטרה למטר אבנים מדי יום ולספור את מניין האבנים.

אבי דיכטר: זה לא קרה.

משה גפני: אלמנה שהרסו לה את הבית לא היתה אשמה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני, שמענו אותך.

אבי דיכטר: חבר הכנסת גפני, אני אומר לך בשם משטרת ישראל וכמי שמופקד ברמה המיניסטריאלית עליה, שוטרים לא יהיו מטרה לאבנים.

אבי דיכטר: נקודה.

דוד אזולאי: האם ילדים הם מטרה?

דוד אזולאי: האם אדוני השר קורא לאותם ילדים פורעי חוק, ילדים שישנים בבתיהם וזורקים עליהם מים?

משה גפני: ילדים בבתים – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת גפני וחבר הכנסת אזולאי, אנחנו בשעת בוקר.

מגלי והבה: שאלת את השאלה, שמעת תשובה, ואני לא מבין מה ההתפרצות הזאת.

משה גפני: זה לא ייאמן.

משה גפני: אני לא שאלתי על פורעי חוק, שאלתי על אלמנה בבית.

משה גפני: צריך לסלק אותם מהמשטרה.

דוד אזולאי: הילדים פורעי חוק?

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אזולאי: כולם פורעי חוק?

משה גפני: – – – על המדרכות כמו ברברים.

נסים זאב: למה לא משתמשים בטנקים?

משה גפני: לא ייאמן.

משה גפני: אולי באמת צריך להביא טנקים.

אריה אלדד: שוטרים עבריינים.

מגלי והבה: צר לי שאתם מעלים את הדברים רק בגלל אינטרסים.

משה גפני: איזה אינטרסים?

דוד אזולאי: איזה אינטרסים?

מגלי והבה: למה ההתקפה הזאת?

דוד אזולאי: אנחנו רוצים להגן על האמת ולא על השוטרים, שהם פורעי חוק.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים.

מגלי והבה: שאילתא נוספת של חבר הכנסת פרוש.

מגלי והבה: אדוני השר לביטחון פנים, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רציתי לומר לך, השר, אם היית נענה להצעתי מאתמול – פניתי פעמיים: תבוא, תסייר במאה-שערים – לא היית מגן עליהם עכשיו.

מאיר פרוש: אבל אולי נעשה את זה עוד מעט.

מאיר פרוש: בתקופה האחרונה סוהרים נאלצים לעבוד בשבת בניגוד לרצונם בשל הצורך לאסוף עצורים מבתי-המעצר ולהביאם לבית-המשפט לדיונים המתחילים חצי שעה לאחר צאת השבת.

מאיר פרוש: רצוני לשאול: 1.

מאיר פרוש: האם המידע נכון?

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: אם כן – האם אפשר שדיוני בית-המשפט ייפתחו בשעה מאוחרת יותר על מנת לתת שהות לסוהרים ולמנוע חילול השבת?

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: שאלה נוספת?

מגלי והבה: סליחה, אני לא מבין למה אתם מנהלים אתי דיון.

מגלי והבה: חברי הכנסת, יש מזכירות, דברו עם המזכירות.

מגלי והבה: בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש, ראשית, המידע שציינת נכון ומדויק.

אבי דיכטר: שירות בתי-הסוהר קיבל לידיו את ליווי העצורים ביחידות המחוז הצפוני ומחוז תל-אביב של משטרת ישראל, ועתיד לקלוט את כל שאר מתקני המעצר ותפקידי הליווי של עצורים ממשטרת ישראל עד סוף 2007.

אבי דיכטר: זו המדיניות שקבעתי כבר לפני שנה והיא הולכת להסתיים – קרי, להיות ממומשת – בסוף 2007.

אבי דיכטר: הליווי כיום מבוצע על-ידי שירות בתי-הסוהר, ובתוך שירות בתי-הסוהר – על-ידי יחידת נחשון.

אבי דיכטר: בעבר, אגב, ביצעו את זה שוטרי יחידת הליווי של משטרת ישראל.

אבי דיכטר: פעולת הליווי היא על-פי סעיף 29 לחוק המעצרים: "הבאת עצור בפני שופט תהא לא יאוחר מתום ארבע שעות מעת צאת השבת".

אבי דיכטר: קביעה זו נעשתה על מנת לאפשר מניעה של חילול שבת.

אבי דיכטר: דא עקא, בית-המשפט נפתח חצי שעה לאחר צאת השבת, דבר שמחייב – הייתי אומר מאלץ – את שירות בתי-הסוהר ואת הסוהרים מיחידת נחשון להתחיל את משימת הליווי שלהם כשעתיים קודם לכן, וזאת כדי להגיע במועד לתחילת הדיונים בבית-המשפט.

אבי דיכטר: הרי לא יעלה על הדעת ששירות בתי-הסוהר יעכב את בית-המשפט.

אבי דיכטר: האפשרות היחידה למנוע את חילול השבת היא החלטה של בתי-המשפט כי הדיונים של בתי-המשפט יבוצעו כשעתיים ומעלה, או יתחילו כשעתיים ומעלה לאחר צאת השבת, כך שאיסוף העצורים שעתידים להיות מובאים בפני בית-המשפט יחל רק לאחר צאת השבת.

אבי דיכטר: בכל מקרה, חבר הכנסת פרוש, מועד תחילת הדיונים בבית-המשפט נמצא כולו בסמכותה של הנהלת בתי-המשפט, ולפיכך מן הדין והצדק שהפנייה תופנה אליהם.

אבי דיכטר: עד כאן.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, קודם כול אני מודה לך, השר, על דברי האמת, על כך שהודית אכן בחילולי השבת שמתבצעים בחסות השב"ס.

מאיר פרוש: השאלה שלי היא זאת: מדוע אתה מפנה אותי למשרד ממשלתי אחר?

מאיר פרוש: מה המשרד שלך עושה כדי שאנשיך לא יחללו שבת?

מאיר פרוש: זה שאתם נאלצים לעשות את זה מכיוון שאתם מוגבלים בשעות מסוימות של פתיחת שערי בית-המשפט, עדיין לא אומר שהמשטרה צריכה להרשות לאנשיה לחלל את השבת.

מאיר פרוש: מדוע אתם לא מקימים קול זעקה?

מאיר פרוש: דבר שני, אני רוצה לומר לך, מכובדי השר, שאם היית מסייר אתמול במקום שביקשתי ממך שתסייר, בבתים במאה-שערים, היית שואל את שוטריך – לא את מפקדיך, כי המפקדים, כנראה, לא נתנו הנחיה כזאת – מה אשמים ילדים בני שלוש, שבע, ארבע, חמש, ומדוע הבגדים שלהם, מדוע המיטות שלהם, מדוע הכול התלכלך מהמים הכחולים, ומתי הילדים האלה החזיקו אבן בחיים שלהם.

מאיר פרוש: אז לבוא לפה ולהגן על המשטרה?

מאיר פרוש: זה עשית בשאילתא הקודמת – הגנת על המשטרה.

מאיר פרוש: כרגע, עכשיו, תבוא ותגיד: יש בינינו שוטרים שהם לא בסדר.

מאיר פרוש: תגיד את זה.

מאיר פרוש: כי אני ראיתי, גם אתה יכול לראות את זה עכשיו.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת פרוש.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני השר, לפני כמה חודשים אדוני ביקר אצל אחד הפצועים שנשדד בביתו.

דוד אזולאי: ראינו את זה בהערכה רבה שאדוני השר ירד לשטח וביקר.

דוד אזולאי: אתמול אני, עבדך הנאמן, פניתי ללשכתך וביקשתי, התחננתי, תבוא ותראה מה קורה במאה-שערים במו-עיניך כדי להתרשם, כי אין דומה ראייה לשמיעה.

דוד אזולאי: עוזרך הבטיח לחזור אלי.

דוד אזולאי: צר לי להגיד לך שעד הרגע הזה האיש שלך לא חזר אלי – – –

מגלי והבה: מה השאלה, בבקשה?

דוד אזולאי: מייד.

דוד אזולאי: לו היה השר מבקר במקום ומתרשם, הוא לא היה קורא לילדים שישנים במיטותיהם וניזוקים מזרנוקי מים פורעי חוק.

דוד אזולאי: אני מציע לך, אדוני השר, תחזור בך מהדברים האלה.

דוד אזולאי: שבאבניקים – תעניש אותם.

דוד אזולאי: ילדים שישנים במיטות שלהם, שנפגעים על-ידי המשטרה – –

מגלי והבה: אדוני, מה השאלה?

דוד אזולאי: – – אינם פורעי חוק.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אזולאי, אני רוצה לומר לך שמאז היותי תלמיד בבית-הספר לא דיברו אלי באצבע מאשימה בצורה הזאת.

דוד אזולאי: – – –

אבי דיכטר: שנית, ההגדרה "פורעי חוק" היתה מחוברת למשפט שלי לגבי אותם אנשים שרגמו, ממש כך, רגמו באבנים שוטרי משטרת ישראל שמשרתים אותך ואותי וכל אחד אחר באותה מידה.

אבי דיכטר: לא שמעתי, לא אות ולא מלה ולא משפט, לא ממך ולא מאחרים, שבאים בכלל לעשות צדק כלשהו עם אותם אנשים שאנחנו שלחנו אותם – "אנחנו" זו הכנסת, "אנחנו" זו הממשלה, "אנחנו" אלה השרים – ששלחנו אותם למשימה לשמור על הסדר הציבורי, גם בשכונה שבה היו האירועים אתמול ושלשום ולפני שלשום.

אבי דיכטר: לעצם העניין, חבר הכנסת פרוש, ההחלטה, כפי שאמרתי, היא בידי הנהלת בתי-המשפט.

אבי דיכטר: אנחנו קודם כול מצווים להביא את העצורים בזמן.

אבי דיכטר: עם זאת, לאור הפניית תשומת הלב שלך אנחנו נעשה את הבדיקה.

אבי דיכטר: אני מניח שהיא תיעשה במקביל לפנייה שלך או של חברי כנסת אחרים להנהלת בתי-המשפט, או דרך משרד המשפטים.

אבי דיכטר: אני לא פוטר את עצמי מעיסוק בנושא הזה, אני רק חושב שנכון שזה ייעשה במקביל.

אבי דיכטר: אני פשוט לא הכתובת לתת לך תשובה בשמה של הנהלת בתי-המשפט.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר לביטחון פנים.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הודעה למזכיר, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים (תיקון), התשס"ז–2007, שהועברה מוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 9), התשס"ז–2007, שהועברה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

איל ינון: תודה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: ["דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 9391.]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007 – אתמול התקיים דיון, ויסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, ולאחר מכן תהיה הצבעה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אלה שמדברים, ממש מפריעים; גם לאלה שמאזינים וגם לנואם.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, אדוני היושב-ראש, על שהסכמת – – –

מגלי והבה: רק רגע.

מגלי והבה: חברי הכנסת, נא לשבת.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, אדוני היושב-ראש, על שהסכמת באופן חריג לאפשר לי להגיד כמה מלים, אבל זאת פשוט הצעת חוק מאוד מאוד ייחודית וחריגה, וקודם כול אני רוצה להודות לחברי הכנסת שמשתתפים היום בהצבעה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רואה שאט-אט המליאה הזאת מתמלאת בחברי הכנסת, וזאת תעודת כבוד לכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת שי חרמש, שיזם אתי את ההצעה הזאת, ומלווה אותה אתי לאורך כל הדרך, גם במלחמות, גם בשלום.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להגיד כמה מלים על יורי שטרן, שלצערי לא זכה להיות אתנו.

סטס מיסז'ניקוב: לצערי, אני לא יכול להודות לו באופן אישי, כי הוא נפטר, אבל אני רוצה שנזכור אותו כחבר כנסת שנפל בעת מילוי תפקידו הפרלמנטרי.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד את זה עוד פעם.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש שנזכיר ונזכור את חבר הכנסת המנוח יורי שטרן, שלצערי אני לא יכול להודות לו באופן אישי, אבל הוא נפטר בעת מילוי תפקידו הפרלמנטרי, שכלל, בין היתר, דאגה עמוקה לביטחונם האישי והכלכלי של תושבי האזור, שדרות ועוטף-עזה.

סטס מיסז'ניקוב: אני אבקש להודות לוועדת הכספים של הכנסת – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת ארדן, אני כל הזמן שמעתי את היושב-ראש הקודם שהתלונן עלינו שאנחנו מרעישים.

מגלי והבה: זה מפריע.

מגלי והבה: צריך לשבת פה כדי לדעת כמה הרעש הזה, הקרוב, מפריע.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש להודות לוועדת הכספים של הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: זו תעודת כבוד לוועדה שגם ביקרה, גם התייעצה עם התושבים ועם הסוחרים ועם העסקים, ויזמה וקידמה את הצעת החוק הזאת בתוך הוועדה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש לומר מלה טובה לממשלה, שתומכת בהצעת החוק הזאת, ומלה טובה לראש הממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: הוא נמצא בתפקיד שנה וחצי ולא שבע שנים.

סטס מיסז'ניקוב: האזור הזה נמצא תחת הירי, והוא הראשון, לדעתי, שהשכיל לקדם ולהביא לידי החלטות ממשלה, דברים מאוד מאוד רציניים, וגם תומך בהצעת החוק הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אני, כמובן, רוצה להודות גם למשרד האוצר בראשות מנכ"ל משרד האוצר.

סטס מיסז'ניקוב: והאחרונים והחשובים באמת אלה האנשים שנמצאים שם, מעבר לזכוכית, ומסתכלים עלינו, תושבי שדרות ואזור עוטף-עזה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה לכם על הסבלנות שאתם מגלים.

סטס מיסז'ניקוב: תודה על יכולת העמידה שלכם, תודה על הדרך-ארץ שבה אתם מתנהגים.

סטס מיסז'ניקוב: תודה על כך שבעצם התנהגות

סטס מיסז'ניקוב: כם אתם מקלים על ממשלת ישראל לקבל החלטות תוך דיון מעמיק ומחשבה תחילה ולא מתוך כעס וזעם, שכמובן אגור בתוך כולנו.

סטס מיסז'ניקוב: תודה על כך שאתם מנצחים במלחמת ההתשה הארורה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו שואבים מכם כוח.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו אתכם, ולא רק במלים, גם במעשים, ועצם ההצבעה של היום היא הוכחה לכך.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש להצביע, כמובן, על הצעת החוק הזאת.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק.

מגלי והבה: הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007, קריאה ראשונה – אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 74 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007, לוועדת הכספים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 74, נגד – אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע, הצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007, עברה בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: לפנים משורת הדין, אני מזמין את חבר הכנסת שי חרמש, שעבד קשה על הצעת החוק עם חברי ועדת הכספים, להגיד מילות תודה.

מגלי והבה: אני גם מצטרף למברכים ומברך את תושבי שדרות ואת כל אלה שבאו להיות אתנו בהצבעה החשובה הזאת.

מגלי והבה: אנחנו מקווים שנעביר אותה בקריאה שנייה ושלישית מהר ככל האפשר.

שי חרמש: מכובדי חברי הכנסת, בהמשך לדברים של יושב-ראש ועדת הכספים, רציתי להוסיף עוד כמה הערות לפני שאנחנו נעים קדימה.

שי חרמש: הכנסת פורעת בשעה זאת חוב של שטר נוסף על חשבון של שבע שנות סבל, איום, פגיעה וטרור לתושבי שדרות ועוטף-עזה.

שי חרמש: בתמיכה גורפת, חברי באזור הנגב, מקיר לקיר, מימין ומשמאל, איש לא נעדר פה וכולם עומדים מאחורי החוק.

שי חרמש: אין זה דבר רגיל, מוכר ושכיח במליאה הזאת.

שי חרמש: התחלנו לפני חודש בחוק יישובי הספר, המשכנו לפני שבועיים בתקנות פיצוי נזקים עקיפים.

שי חרמש: הגענו הלום היום לחוק קו העימות, ולפנינו סוגיה אחת כבדה שטרם הוסדרה והיא מיגון בתי התושבים ומוסדות החינוך.

שי חרמש: נתחייב פה כולנו, נעמול עד שגם זה יבוא לידי פתרון.

שי חרמש: אולם, מעל לכול, מצופה שממשלת ישראל תמצא את הפתרון לבעיה עצמה, לאיום הביטחוני ולירי ה"קסאמים" הבלתי פוסק.

שי חרמש: תושבי שדרות ועוטף-עזה הצופים בנו בשעה זאת, הן מן היציע, ורבים רבים בבתיהם דרך מסכי הטלוויזיה, אשא תפילה בשם כולנו:

שי חרמש: מי ייתן ויום יבוא ויחד ניפגש כאן ונכריז על ביטול תוקפם של חוקים ותקנות אלה.

שי חרמש: שהארץ תשקוט וינוחו איש-איש ומשפחתו וחברו בביתו, ושכן באין מפריע, בשלום ובשלווה, הלוואי, אמן.

שי חרמש: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת שי חרמש.

מגלי והבה: תודה גם לתושבי שדרות והסביבה שבאו להיות אתנו.

מגלי והבה: [הצעת חוק פ/1718/17; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק פ/1718, הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2006, של חברי הכנסת ו.

מגלי והבה: תנמק מהמקום חברת הכנסת , בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם עוסקת במגזר העסקים הקטנים והבינוניים במשק.

רוחמה אברהם-בלילא: אני סבורה, בהחלט, שהיום זאת בשורה חשובה מאוד למגזר החשוב הזה שמונה כ-400,000 בעלי עסקים.

רוחמה אברהם-בלילא: המגזר הזה הוא אחד המגזרים הגדולים ביותר במשק והוא אחד ממנועי הצמיחה החשובים ביותר למשק הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: הפרדוקס שלו הוא שזה עסק קטן, וזאת כל הבעיה, אבל תחשבו כמה קל להכניס 100 עובדים לעסקים שונים, כל אחד בנפרד לעסק אחד, בעוד 100 עובדים לעסק אחד גדול – כמה זה יהיה קשה.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הזאת הופכת את הרשות לעסקים קטנים מגוף אמורפי וחסר חשיבות לרשות עצמאית שתפעל באמצעות יחידות מידע ומחקר, יחידה להפעלת קרנות שבאמצעותה יוכלו בעלי עסקים קטנים לקבל הלוואה או סיוע, מערכת חונכות, קורסים וסדנאות.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק מציעה פתרונות מקיפים בנושאי ארנונה, מס הכנסה, מע"מ, מכרזי מדינה וביטוח לאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, כפי שהתחייבתי, אני אקדם את הצעת החוק בתיאום מלא עם משרדי הממשלה הרלוונטיים.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, מכיוון שאין תשובת הממשלה, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2006, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 41, נגד – אין, ונמנעים – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע, הצעת חוק פ/1718, הצעת חוק לעידוד הצמיחה לעסקים קטנים ובינוניים (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2006, עברה בקריאה טרומית, ואנחנו נעביר אותה לוועדת הכספים.

גדעון סער: לוועדת הכלכלה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו מעבירים את זה לוועדת הכנסת שתחליט באיזו ועדה תידון הצעת החוק.

מגלי והבה: [הצעת חוק פ/2338/17; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק פ/2338, הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד הציבור), התשס"ז–2007, של חברת הכנסת , והיא תנמק מהמקום.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רק לפני חצי שעה היינו עדים לשאילתא אשר הגיש חבר הכנסת מיקי איתן בנוגע לתקיפת עובד ציבור על-ידי עבריינים – מהי הסמכות של המשרדים השונים לאכוף או להעניש את אותם פורעי חוק אשר פוגעים השכם והערב בכל עובד ציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הזאת מופנית לכלל ציבור העובדים ובמיוחד לרופאים ואחיות.

רוחמה אברהם-בלילא: מיותר לומר שהגענו למצב שבו האלימות כלפי צוותי בתי-החולים הביאה אותם עד להשבתת בתי-החולים עצמם, כמחאה על אטימות המערכת.

רוחמה אברהם-בלילא: רק לפני שבועיים השביתו רופאי בית-החולים "הדסה עין-כרם" את כל מחלקות בית-החולים, לאחר שרופא במחלקה הפנימית הותקף על-ידי קרוב משפחה של מאושפז, וזה לא מקרה בודד.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, מונחת לפניכם הצעת חוק לתיקון חוק העונשין, שעיקרה עונש מאסר שלא יפחת מחודש וקנס כספי לאדם התוקף עובד ציבור בעת מילוי תפקידו.

רוחמה אברהם-בלילא: מטרתה של הצעת החוק היא להגן על עובדי ציבור, ובכללם רופאים ואחיות, שעובדים בתנאים קשים ביותר, במשמרות ארוכות ומתישות, ומוצאים את עצמם מותקפים על-ידי בני משפחה של חולים, ולא אחת האלימות היא לא רק פיזית אלא גם מילולית.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, חברי חברי הכנסת, זו בשורה לאותם עובדי ציבור שזקוקים למענה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת את תמיכתכם.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: יענה השר יעקב אדרי.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עדים בתקופה האחרונה, ולא רק בתקופה האחרונה אלא לכל אורך הדרך בשנים האחרונות, להתגברות האלימות כלפי עובדי ציבור.

יעקב אדרי: מה שאמרה חברת הכנסת נכון לגבי רופאים, אחיות, ראשי רשויות, עובדים של רשויות, גופים שונים.

יעקב אדרי: עובדי ציבור הפכו הפקר.

יעקב אדרי: אני חושב שהחוק הזה אולי יסייע לצמצום תופעות האלימות כלפי עובדי ציבור.

יעקב אדרי: לטעמי, הייתי מעלה את הרף, אבל בואו נתחיל לפחות עם העניין הזה.

יעקב אדרי: לפיכך, הממשלה תומכת.

יעקב אדרי: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 34 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד הציבור), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 34, נגד – 4, אין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד הציבור), התשס"ז–2007, עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש – – –

מגלי והבה: אף שלא משנים את ההצבעה, אנחנו מצרפים את קולו של חבר הכנסת ברוורמן.

מגלי והבה: [הצעת חוק פ/2540/17; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק פ/2540, הצעת חוק העונשין (תיקון – שלילת תשלומים לחבר הכנסת לשעבר שהורשע בעבירה מסוג פשע), התשס"ז–2007 – הנמקה מהמקום של חברת הכנסת אברהם.

-בלילא: תודה רבה.

-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מונחת לפניכם הצעת חוק לתיקון חוק העונשין, שעיקרה שלילת תשלומים מחבר הכנסת לשעבר שהורשע בעבירה מסוג פשע.

-בלילא: חברי כנסת לשעבר זכאים לתשלומים שונים, בהם פנסיה, מענק הסתגלות, תשלומי טלפון ומינוי לעיתון יומי.

-בלילא: כיום זכאי חבר הכנסת לשעבר לכל ההטבות הללו גם אם כשכיהן התקיימו נגדו הליכים פליליים או הורשע בעבירה פלילית חמורה.

-בלילא: הדעת אינה סובלת כי מי שאמור להיות נבחר ציבור ולשמש דוגמה, ייהנה מכל ההטבות הללו בזמן שבגד לא רק במשרדו אלא לעתים גם במדינתו.

-בלילא: לכן, מוצע שבית-המשפט אשר מרשיע חבר כנסת לשעבר יוכל לקבוע כי יישללו ממנו כל התשלומים וההטבות לפי חוק הגמלאות.

-בלילא: עלינו, חברי הכנסת, על הכנסת כולה, מוטלת החובה לשלול זכויות מחבר הכנסת שנכשל בדרכו ומעל בתפקידו ובאמון הציבור כולו.

-בלילא: לכן אני מבקשת מכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

-בלילא: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורון מתנגד.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש לי הרגשה שמתוך אובדן עשתונות של הקואליציה, ואני אומר את זה במפורש, ובעיקר של מפלגת העבודה בתוכה, הכנסת מחוקקת חוקים בקצב ובחוסר אחריות שבעתיד לא ברור מי יהיה זה שיצטער על זה שחוקקו אותם.

אופיר פינס-פז: – – –

חיים אורון: חבר הכנסת פינס, הממשלה לא מתנגדת – אתם חלק מהממשלה, אם אתה לא יודע.

חיים אורון: לפני שבועיים או שבוע חוקקו חוק, אדוני השר המקשר, שלפיו חברי כנסת יכולים לפטר חבר כנסת ב-80 קולות.

חיים אורון: אין פרלמנט כזה בעולם, אין מקום כזה בעולם – – –

דוד רותם: – – –

חיים אורון: אני מציע לכולם להיזהר, כי לא ברור מי יהיה בוגד כשיפעילו את החוקים האלה.

חיים אורון: לא ברור על מי יכריזו בוגד.

יואל חסון: מי שהורשע בבית-משפט – – –

חיים אורון: אין בית-משפט בחוקים האלה.

חיים אורון: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

-בלילא: – – –

יואל חסון: הורשע בעבירה – – –

חיים אורון: – – – עכשיו מציעים הצעת חוק, שהולכים לפגוע בזכויות הפנסיוניות של חבר כנסת.

חיים אורון: למה רק של חבר כנסת?

חיים אורון: – בזכויות המוקנות של כל אדם מורשע.

חיים אורון: למה חבר כנסת מורם מעם?

חיים אורון: כנסת ישראל מחליטה שחבר כנסת או סגן ראש עיר או סתם פקיד שהורשע, לוקחים לו את הזכויות הפנסיוניות.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי יש רוב לזה.

חיים אורון: אתם מבינים מה אתם מחוקקים?

חיים אורון: אתם מבינים למה אתם הולכים?

חיים אורון: מה זה שייך לעניין הזה?

חיים אורון: מתחרים חברי כנסת מי יותר נאמן למה?

חיים אורון: אני מדבר בעברית פשוטה: אתם רוצים לקחת לעזמי בשארה את הפנסיה?

חיים אורון: חבר הכנסת אופיר פינס, לקחת ממני את המשפט הבא: לגונן שגב?

חיים אורון: ואני רוצה להמשיך עם עוד כמה שמות, פחות חד-משמעיים.

חיים אורון: מה זה?

חיים אורון: יש זכויות פנסיוניות.

חיים אורון: אם מקובל בארץ שלאדם שהורשע ברצח, בסמים, אני לא יודע במה – – –

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורון, מדוע שלא נשווה לעובד מדינה?

חיים אורון: לא לוקחים לו זכויות פנסיוניות.

ראובן ריבלין: בזכויות פנסיוניות ששייכות למשפחה.

חיים אורון: ששייכות למשפחה, ששייכות לבניו, שייכות לו אם הוא ישתחרר מהכלא.

חיים אורון: ופה מחוקקים את זה בגאלופ.

חיים אורון: מה זה?

חיים אורון: אני מבין שיש פה כעס גדול על חבר כנסת שעדיין לא הורשע.

חיים אורון: אני לא יודע מה יהיה אתו, עוד אין כתב אישום.

חיים אורון: אני רוצה להיות מאוד ברור, חבר הכנסת טיבי, אני אומר את דברי גם אם יורשע.

חיים אורון: העמדה שלי אינה קשורה.

חיים אורון: אני חושב שיש זכויות גם לאדם שעבר עבירה קשה מאוד והורשע.

חיים אורון: אסור לכנסת להיות הגורם שמוליך מהלך של פגיעה בזכויות יסוד.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – שלילת תשלומים לחבר הכנסת לשעבר שהורשע בעבירה מסוג פשע), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

מגלי והבה: 28 בעד, 12 נגד, שני נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק העונשין (תיקון – שלילת תשלומים לחבר הכנסת לשעבר שהורשע בעבירה מסוג פשע), התשס"ז–2007, תעבור להכנה לקריאה ראשונה בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מגלי והבה: – – –

ג'מאל זחאלקה: לוועדה לזכויות הילד.

מגלי והבה: ועדת הכנסת תקבע לאיזו ועדה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה, גברתי.

): אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הכנסת החליטה ביום י' באדר התשס"ז, 28 בפברואר 2007, להעביר את הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשר), התשס"ז–2007, שמספרה 1973/17, לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביקש מוועדת הכנסת להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מן הטעם שהצעת החוק היא בתחום סמכותה של ועדת העבודה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת הכלכלה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): אדוני היושב-ראש, אני מבקשת את אישורה של המליאה לעניין הזה.

): תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: צריך לאשר את הודעת יושבת-ראש ועדת הכנסת – נא להצביע אם לאשר או לדחות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 32 נגד – 1 נמנעים – 2 הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשר), התשס"ז–2007, מוועדת הכלכלה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 32, מתנגד אחד, נמנעים – 2.

אחמד טיבי: הודעתה של חברת הכנסת -בלילא, יושבת-ראש ועדת הכנסת, אושרה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2651/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/2651, הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – חופש אקדמי), התשס"ז–2007.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, סעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה מעגן בחקיקה עקרון יסוד בפעולתם של המוסדות להשכלה גבוהה, עיקרון שמעגן את החופש האקדמי ואת עצמאות ההשכלה הגבוהה.

מיכאל מלכיאור: לאחרונה קיבלה המועצה שתי החלטות בעייתיות ביותר הפוגעות בעקרון היסוד, ובד בבד מגבילות את הנגישות להשכלה גבוהה של שכבות הפריפריה, השכבות החלשות שנאלצות לעבוד במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: במסגרת שתי ההחלטות הללו נאמר, שאנשים חייבים ללמוד לפחות שלושה ימים בשבוע, בניגוד לנוהל שהיה קיים עד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: זה גורם לכך שאנשים שהיו להם יומיים ארוכים, שלמדו בחופשות, אנשים שנאלצים לעבוד, פתאום מורידים להם את האפשרות להשכלה גבוהה.

מיכאל מלכיאור: הדבר הזה לא קיים בשום מקום בעולם, והוא לא סביר.

מיכאל מלכיאור: החלטה שנייה, לגבי המכללות, בניגוד לאוניברסיטאות, נקבע – בניגוד לוועדת-מלץ, בניגוד להחלטות הממשלה – שרק פרופסור יכול להיות נשיא של מוסד אקדמי.

מיכאל מלכיאור: זה גורם לפגיעה – – –

אחמד טיבי: אני מבקש מהסדרנים לפזר כל התקהלות.

מיכאל מלכיאור: הדבר גורם לכך שאיש ציבור, שגריר וכל אדם אחר – הדבר הזה פוגע בצורה נחרצת בחופש האקדמי במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין שיש אינטרס מובהק של כמה אנשי אוניברסיטאות לרמוס את המכללות.

מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שאנחנו צריכים לאפשר זאת, ולכן אני מבקש מהכנסת להצביע בקריאה טרומית בעד החוק.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר, שהממשלה, בוועדת השרים, הצביעה ברוב ענק בעד החוק.

מיכאל מלכיאור: שרת החינוך החליטה לערער על כך אתמול בלילה, ומובן שזכותה לעשות זאת.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שאנחנו בכל זאת נתמוך בחוק.

ראובן ריבלין: מה זה, התערבות בחופש האקדמי?

מיכאל מלכיאור: להיפך, שתי ההחלטות הללו הן התערבות גסה בחופש האקדמי של המכללות.

מיכאל מלכיאור: אגב, רוב אנשי המל"ג שהיו אצלי אמרו אותו הדבר; הם אמרו: אנחנו מסכימים לגמרי לחוק הזה.

ראובן ריבלין: אז למה המועצה להשכלה גבוהה לא קובעת את הדבר הזה?

מיכאל מלכיאור: אני מאמין, אני משוכנע, שאם אנחנו נקבל עכשיו את הצעת החוק המל"ג תשנה את החלטתה ולא נצטרך לחוקק את החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני קורא לשרת החינוך יולי תמיר לענות על הצעתו של חבר הכנסת מלכיאור.

אחמד טיבי: גברתי השרה, בבקשה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להבהיר, הדיון עכשיו הוא לא על המהות אלא על הסמכות של המועצה להשכלה גבוהה להיות הגורם שקובע את מדיניות ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: יש גם נציגי המכללות.

יולי תמיר: בוודאי.

יעקב מרגי: כמה הם?

יולי תמיר: במועצה להשכלה גבוהה ובוות"ת, חבר הכנסת מרגי, יש נציגים למכללות.

יולי תמיר: דרך אגב, בזכותי יש גם נציג למכללה שבעצם עומדת מאחורי המהלך היום.

יולי תמיר: יש נציגות למכללות ויש נציגות לאוניברסיטאות.

יולי תמיר: המהלך שנעשה כאן היום הוא מהלך שנועד לשמוט את הקרקע מהיכולת של המועצה להשכלה גבוהה לקבוע את תוואי ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עובדה שהממשלה – – –

יולי תמיר: חבר הכנסת ריבלין, אם נמשיך במסלול שמציע חבר הכנסת מלכיאור, כאן יצביעו גם על תעודות אסמכתה וייקחו את זה מידי המועצה להשכלה גבוהה.

לימור לבנת: אין תעודות, גברתי, הילדים חזרו היום הביתה בלי תעודות.

דוד טל: – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לשרה להמשיך.

יולי תמיר: חבר הכנסת דוד טל, הוויכוח כאן הוא לא על התוכן, אני אומרת לך שוב.

יולי תמיר: אני, למשל, מוכנה וגם תומכת בדיון על שני ימי לימוד במל"ג, שהדיון יתקיים במל"ג.

יולי תמיר: לכן אני אומרת לכם שוב, הדיון כאן הוא לא על התוכן, הוא על השאלה אם הכנסת היא זאת שתקבע למועצה להשכלה גבוהה איך לנהוג.

יולי תמיר: אנחנו חיים במדינה שיש בה מסורת, כמו בכל מדינות המערב, של עצמאות המועצה להשכלה גבוהה.

יולי תמיר: אם הצעת החוק הזאת תעבור, ודרך אגב, רוח הדברים – – –

ראובן ריבלין: שערי בנפשך שממשלת הליכוד היתה מציעה הצעה כזאת, מה האקדמיה היתה עושה.

יולי תמיר: אתה צודק, חבר הכנסת ריבלין, האקדמיה כולה היתה צועקת, ובצדק צועקת.

יולי תמיר: רוח הדברים בישיבת המועצה להשכלה גבוהה אמש היתה שאנחנו עלולים להגיע למשבר עד כדי התפטרות קולקטיבית של המועצה להשכלה גבוהה, משום שהיא רואה בכך סיכול יכולתה לתכנן את ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יולי תמיר: יש כאן מהלך שמונע מאינטרסים לא רלוונטיים, כי הדיון הפך מדיון על תוכן לדיון על מהות.

יולי תמיר: אם הכנסת מצביעה היום בעד ההחלטה, היא מצביעה – לקחת מידי המועצה להשכלה גבוהה את הסמכות שניתנה לה בחוק, ולכן להחליש אותה.

יולי תמיר: אני פונה אל חברי הכנסת, ללא קשר לתוכן הנושא שנדון כאן היום, לא לתת יד לצעד הזה, כי הוא יהיה בעוכריה של ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יולי תמיר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, גברתי השרה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: בבקשה, נא להצביע.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: לא לדבר בעת ההצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 19 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – חופש אקדמי), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 28, נגד – 19, נמנע אחד, נוכח ולא מצביע – 1.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת מלכיאור לוועדת החינוך והתרבות.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2236/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים, רבותי, להצעת החוק הקודמת, הצעת החוק של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הודעה מוקדמת על רישום למוסדות חינוך).

אחמד טיבי: נא לעלות, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הודעה מוקדמת על רישום למוסדות חינוך) היא פרי שיתוף פעולה בין הרשות המחוקקת לבין נציגות של השלטון המקומי, ונולדה בעקבות פנייה של סגן ראש עיריית ראשון-לציון, אסף דעבול.

סטס מיסז'ניקוב: הוא העיר את תשומת לבי לכך שילדים רבים עם מוגבלויות ונכויות מתחילים את שנת הלימודים כשבבתי-הספר אין שום נגישות לצורכי אוכלוסיית הנכים.

סטס מיסז'ניקוב: את המצב הזה אנחנו רוצים לתקן בעזרת הצעת החוק הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אני מזכיר שבשנת 2005 היתה החלטה להנגיש במשך 12 שנים את כל בתי-הספר וכל מוסדות החינוך לאותם ילדים עם מוגבלויות פיזיות, ילדים נכים, על מנת שיוכלו להרגיש את עצמם בחברה, לא כאנשים זרים ולא כאנשים חריגים, אלא כילדים ככל הילדים.

סטס מיסז'ניקוב: 12 שנים זה יותר מדי, ויש ילדים שמתחילים את הלימודים שלהם בבתי-ספר, כשבתי-הספר כבר יודעים שאו-טו-טו צריך להגיע אליהם ילד עם מוגבלות.

אחמד טיבי: השרה יולי תמיר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כהן.

אחמד טיבי: חברי הכנסת סער ומלכיאור.

אחמד טיבי: אתם מפריעים לדובר.

סטס מיסז'ניקוב: התיקון להצעת החוק שמוצעת בעידוד הממשלה ובתמיכתה הוא פשוט לתת מענה לתלמידים עוד בתחילת דרכם במערכת החינוך, באמצעות הכנה להנגשה.

סטס מיסז'ניקוב: זאת אומרת, עוד בכיתה האחרונה של גן-ילדים ההורים יודיעו בפרק זמן סביר, שמונה חודשים מראש, לבית-הספר שאליו מיועד ללכת התלמיד, ובית-הספר יתחיל להכין מראש מתקני הנגשה לאותו תלמיד נכה.

סטס מיסז'ניקוב: כך הוא יתחיל את שנת הלימודים בבית-ספר שמוכן לצרכיו וירגיש שווה לתלמידים האחרים.

סטס מיסז'ניקוב: אין להצעת החוק הזאת עלות תקציבית, כיוון שבשנת 2005, כמו שאמרתי, ממילא חוקק החוק שצריך להנגיש את כל מוסדות החינוך לתלמידים עם מוגבלות.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו פשוט עושים את זה בצורה דיפרנציאלית, ומקדימים קצת – תוך כדי רישום התלמיד אנחנו גם מנגישים את בית-הספר.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש את תמיכתם בהצעת החוק הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אין תשובת שר.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה באופן מיידי.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 40 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – הודעה מוקדמת על רישום למוסדות חינוך), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדה העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 40, אין נמנעים, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה הזאת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2426/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ונוער, של חבר הכנסת אלכס מילר.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: השרה תמיר היא אשר תענה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי הממשלה, חברי חברי הכנסת, כידוע לכם, בישראל קיים חוק חינוך חובה, הקובע הוראות בדבר חינוך חובה חינם.

אלכס מילר: אך למעשה אין שום התייחסות אל מערכת החינוך החוץ-בית-ספרית, המקיפה 70% מזמנו של הילד.

אלכס מילר: ילד ממוצע נמצא בבית-הספר עד השעה 14:00 בערך, אך בשעות לאחר מכן, בסופי שבוע ובחופשות מצוי הילד במערכת הנעדרת אמצעי קיום.

אלכס מילר: מיותר לציין כי ילדים משועממים יודעים למצוא דרכים מאוד יצירתיות, פעמים רבות במובן הרע של המלה, על מנת להפיג את השעמום.

אלכס מילר: גם מדיווחי המשטרה עולה כי האלטרנטיבה היא בין מסגרת נוער מסודרת לבין סמים ואלכוהול ושאר מעשי פשיעה.

אלכס מילר: אנו אוהבים את ילדינו ואת הנוער שלנו, אנו במיוחד אוהבים להתגאות בהם ביום שבו הם חוצים את שערי הבקו"ם ועולים על מדים, אך ילדים רבים עשויים ליפול בין החלום שלנו למציאות שלהם.

אלכס מילר: כנבחרי ציבור הגענו לכאן – – –

אחמד טיבי: חברי הכנסת, זה בלתי ייאמן, כל שני חברי כנסת משוחחים ביניהם.

אלכס מילר: כנבחרי ציבור הגענו לכאן כדי להבטיח עתיד טוב יותר לילדינו.

אלכס מילר: חובה עלינו כמחוקקים וכמי שאמונים על עתיד המדינה לתת גם חינוך במסגרות חוץ-בית-ספריות באמצעות מנהלי יחידות נוער בכל רשות מקומית.

אלכס מילר: מנתוני משטרת ישראל עולה כי בכל רשות שקיימות בה תנועות נוער מסודרות, קרי, תנועות נוער ופעילויות העשרה, עקומת הפשע, האלימות והעבריינות והשימוש והסחר בסמים יורדים דרסטית, ואין להשוותם לאותם מקומות שבהם הנוער משולל פעילויות חינוכיות, שהרי ידוע כי הבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי חטא.

אלכס מילר: לפיכך אנו רואים שיש קורלציה ודאית בין הפעלת בני-הנוער במסגרות מסודרות ברשות המקומית בשעות הפנאי לבין רמת אלימות בני-הנוער.

אלכס מילר: בכל שנה אנו שומעים על עלייה חדה ברמת הפשיעה של בני-נוער ובעלייה במספר בני-הנוער הנזקקים ל"בית חם", וזאת לפי נתוני ארגוני הנוער בסיכון ושאר ארגוני "בית חם" לנוער.

אלכס מילר: אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, בואו ניקח אחריות, בואו נזרוק גלגל הצלה לילדינו ונסמן להם את הדרך לחיים טובים יותר, כי מדינתנו קרבה אט-אט לשאר מדינות העולם השלישי וחוברת אליהן.

אלכס מילר: מוצע לעגן בחוק זה את חובת הרשויות המקומיות לדאוג לקיומן של מסגרות חינוך בלתי פורמליות לילדים ולנוער.

אלכס מילר: התעלמות והתנגדות לחוק זה הן בבחינת "לא תעמוד על דם רעך".

אלכס מילר: ואני אומר, כל שכן "דם ילדיך".

אלכס מילר: למען ילדינו, ולמען השם, אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, להצביע בעד הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ולנוער.

אלכס מילר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2424/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – הצעה שהוצמדה.

אחמד טיבי: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אנו עומדים להצביע היום בקריאה טרומית על חוק חשוב ביותר בישראל.

מיכאל מלכיאור: עד עכשיו היה מוסדר כל העניין של החינוך הפורמלי, אבל לכל מה שקורה אחרי שבית-הספר נגמר – כל מה שקורה בחופשות, בימים, בלילות – אין שום הסדר וזכויות לילדים במדינת ישראל.

בנימין אלון: אתה בעד או נגד?

מיכאל מלכיאור: אני בעד.

מיכאל מלכיאור: זה מוצמד.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר להיות נגד החוק הזה, חבר הכנסת בני אלון, ודאי לכן התפלאת.

מיכאל מלכיאור: עבדתי על החוק הזה שלוש שנים וחצי, ואני שמח שהיום אנו מביאים אותו לקריאה טרומית, בהסכמת הממשלה.

מיכאל מלכיאור: החוק הזה קובע, בין השאר, שבכל רשות חייב להיות מישהו מקצועי – לא סתם מישהו שעזר לראש הרשות בבחירות, אלא אדם מקצועי שירכז את כל העבודה עם הנוער – גם נוער בסיכון, גם המתנ"סים, גם תנועות הנוער – הכול ירוכז, יהיה תקציב מסודר בכל שנה לכל עבודת הנוער, תהיה אחריות של מדינת ישראל ושל הרשויות המקומיות כלפי בני-הנוער בתקופה כל כך קשה לנוער שלנו.

מיכאל מלכיאור: לכן אני רואה בזה בשורה גדולה.

מוחמד ברכה: זה דורש מהממשלה לתגבר את הרשויות.

מיכאל מלכיאור: כמובן, אשמח מאוד אם הממשלה תיתן יותר תקציבים לעניין, אני בטוח שגם שרת החינוך תתמוך בדבר כזה.

מיכאל מלכיאור: אבל בואו, בינתיים נעביר את החוק הזה, שהוא חקיקה ראשית משמעותית ביותר, כזאת שיכולה לשנות את מצב הנוער בישראל.

מיכאל מלכיאור: אני מודה מראש לכל חברי הכנסת שיתמכו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר שנחכה, פרק זמן סביר, להצעת חוק ממשלתית שהתחילו להכין עכשיו, ואז נצמיד את הצעות החוק הפרטיות להצעת החוק הממשלתית של משרד החינוך.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2425/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

גם לחבר הכנסת יואל חסון הצעה מוצמדת.

בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לחברי חבר הכנסת מילר וחבר הכנסת מלכיאור בהצעת החוק המדוברת.

יואל חסון: אני גם רוצה להודות לשרת החינוך ולברך אותה על תמיכתה בחוק הזה; אני חושב שהוא חוק ראוי.

יואל חסון: כמי שגדל במערכות של נוער, חינוך, תנועות נוער, אני יודע שיש משמעות אדירה וקריטית לטיפול בנוער ולחינוך הנוער.

יואל חסון: ראיתי בפעולות שלי, כשהייתי מדריך בתנועת הנוער בית"ר, כמה מדריך נוער ומערכת מוסדרת של חינוך של נוער יכולים לשנות חיים של בני-נוער, יכולים לקחת בני-נוער ממצב מסוים ולהעביר אותם למצב הרבה יותר טוב.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת הוכנה יחד עם רכזי נוער – עם הגוף המרכז את רכזי הנוער, והיה פה שיתוף עם גורמים רבים כדי לנסות לייצר חקיקה שתסדיר אחת ולתמיד את נושא חינוך הנוער, הטיפול בנוער, ההתייחסות למצוקות של הנוער, ובעיני הדברים האלה חשובים.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שהכנסת תאשר את הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: מובן שראוי לעבד אותה נכון בוועדת החינוך, עם משרד החינוך, עם הגורמים המקצועיים, ולרדת לפרטים, כי לכל סעיף בה יש משמעות חינוכית וערכית חשובה.

יואל חסון: ראוי שהחוק החשוב הזה ייעשה בתבונה ויוכן כראוי, לכן אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בו.

יואל חסון: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השרה יולי תמיר, בבקשה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק חשובה, בנושא שאנו עוסקים בו בשנה האחרונה בצורה מאוד ממוקדת, כדי להרחיב ולמקם את החינוך הבלתי-פורמלי בלב העשייה החינוכית.

יולי תמיר: כבר השנה העמדנו את הנושאים הבלתי-פורמליים כנושאי חובה לפעילות של משרד החינוך בשיתוף עם הרשויות, ובאמצעות תוכנית שקרויה "נוער במרכז העניינים" הקמנו מערך עבודה רשותי בנושא נוער ובנושא החינוך הבלתי-פורמלי.

יולי תמיר: עבודת החקיקה שנעשתה בשנה האחרונה לוותה בהתייעצות עם כל הגורמים בתחום החינוך הבלתי-פורמלי, ובהם אנשי השלטון המקומי – איגוד מנהלי יחידות הנוער ברשויות.

יולי תמיר: אני רוצה להודות למר רון נחמן, שעומד בראש היחידה שמרכזת את מנהלי יחידות הנוער בשלטון המקומי והיה שותף אמיתי לעניין, עם נציגי מועצות התלמידים ותנועות הנוער ועם כל אנשי השטח בתחום החינוך הבלתי-פורמלי.

יולי תמיר: למעשה, הצעת החוק הממשלתית כבר מוכנה.

יולי תמיר: היא נמצאת בהתדיינות עם האוצר, משום שמובן מאליו שאין שום כוונה לחוקק חוק שיטיל על הרשויות חובה שאין בידיהן לממן אותה.

יולי תמיר: לכן אנו נמצאים בהתדיינות גם עם הרשויות וגם עם האוצר, כדי שכשהצעת החוק תגיע אל שולחן הכנסת היא כבר תהיה כזאת שיהיה אפשר לברך על המוגמר, ונוכל גם לחוקק אותה וגם להפעיל אותה.

יולי תמיר: אני מקווה שבקרוב נקבל את האישור למתווה שהצגנו.

יולי תמיר: יש לציין שהמתווה הזה צנוע הרבה יותר מהצעות החוק הפרטיות, משום שהצעות החוק הפרטיות יכולות להתפרש – הגם שלא נאמר בהן במפורש מה סל השירותים הנדרש – כך שסל השירותים בהן רחב מאוד, כזה שיהיה קשה לתקצב אותו והוא עלול לגרום קשיים רבים ברמת הרשות המקומית.

יולי תמיר: נדמה לי שעלינו להיזהר מאוד מלהטיל על רשויות – שאינן מתוקצבות לכך – מחויבות לעשות פעולה, גם אם היא חשובה ביותר, ללא מקורות תקציביים.

יולי תמיר: אני מאמינה שהמערכת שאנו מקימים היום, עם הצעת החוק הממשלתית – – –

אופיר פינס-פז: בחוק נהרי – –

יולי תמיר: אני גם לחוק נהרי לא הסכמתי, מאותה סיבה עצמה.

יולי תמיר: אני לא רוצה שיחוקקו לי מה שאני לא יכולה לתקצב, ואני לא עושה את זה לאחרים.

יולי תמיר: חקיקה נבונה היא חקיקה שנעשית בראי תקציבי של עשייה, אחרת הפער בין האות הכתובה לאות המבוצעת הוא כל כך גדול שהוא מעמיד את כולנו באור מגוחך.

יולי תמיר: אבל זה לשיחה אחרת.

יולי תמיר: בהצעת החוק הממשלתית נשים דגש בשני נושאים מרכזיים: קודם כול בקיום סמכות ברשות שתעסוק בנושא הנוער והחינוך הבלתי-פורמלי, וגם במעמד רשמי למועצות התלמידים – דבר שבעבר לא היה לו עיגון חוקי.

יולי תמיר: בהנחה שהמציעים, כפי שנאמר פה, אומנם מוכנים להמתין עם הצעותיהם עד להגשת הצעת החוק הממשלתית, ובהנחה שהם מוכנים לקבל את ההצמדה אליה עם מגבלותיה התקציביות, שכן אנו לא נוכל לעשות חקיקה שחורגת מהיכולת שלנו לתקצב, אשמח להעביר את ההצעות האלה לוועדה, שיחכו בוועדה עד שתגיע הצעת החוק הממשלתית, בעת הקרובה ביותר, כדי להוציא הצעה משותפת, שתעגן את החינוך הבלתי-פורמלי בחוק.

יולי תמיר: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנו מצביעים על כל אחת משלוש ההצעות לחוד.

אחמד טיבי: קודם נצביע על הצעתו של חבר הכנסת אלכס מילר.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: אני עוצר את ההצבעה.

אחמד טיבי: אני שואל את חבר הכנסת אלכס מילר, אתה מקבל את הצעת השרה?

אלכס מילר: – – –

אחמד טיבי: שלושת

אחמד טיבי: כם מקבלים?

אחמד טיבי: איפה חבר הכנסת מלכיאור?

אחמד טיבי: מלכיאור לא מקבל את ההצעה.

אחמד טיבי: זה ימתין בוועדת החינוך.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ונוער, התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ונוער, של חבר הכנסת אלכס מילר, עברה ברוב של 50, אין מתנגדים ואין נמנעים, לוועדת החינוך.

יעקב בן-יזרי: אני מבקש לצרף אותי.

אחמד טיבי: השר בן-יזרי מבקש לצרף את שמו.

אחמד טיבי: זה לא שינה באופן מהותי, אף שיש לזה משקל סגולי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעתו של חבר הכנסת מלכיאור.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ונוער, התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי של חבר הכנסת מלכיאור עברה אף היא ברוב של 50, ללא מתנגדים וללא נמנעים, לוועדת החינוך והתרבות.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעתו של חבר הכנסת יואל חסון, אותה הצעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החינוך הבלתי-פורמלי לילדים ונוער, התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

אחמד טיבי: 48 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: אין ספק שהצעתו של חבר הכנסת קיבלה פחות קולות מאשר שתי ההצעות האחרות.

אחמד טיבי: נא לא להסיק מסקנות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואל חסון: אני לא לוקח את זה אישית.

אחמד טיבי: היום תהיה כתבה בערוץ-2 מי הם שני אלה שבגדו בך.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1474/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעתו של חבר הכנסת יוסי ביילין: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל במוסד להשכלה גבוהה).

אחמד טיבי: אני רוצה לציין שתשובה והצבעה יהיו במועד מאוחר יותר.

ראובן ריבלין: לא תהיה היום הצבעה?

אחמד טיבי: נכון, אבל זה נושא חשוב, כדאי שתשמע אותו.

ראובן ריבלין: – – – חופש אקדמי דווקא.

יוסי ביילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שומע את דבריו של חבר הכנסת רובי ריבלין, ידידי, וזאת בעצם הטענה העיקרית של הממשלה כלפי הנושא הזה של הגבלת גיל באוניברסיטאות.

יעקב מרגי: זו התערבות בחופש האקדמי, לא?

יוסי ביילין: התערבות בחופש האקדמי.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר לכם שאין לחוק הזה ולהתערבות בחופש האקדמי ולא כלום.

יוסי ביילין: אין ולא כלום.

יוסי ביילין: אני אומר לך את זה כאדם שבילה חלק ניכר משנותיו באקדמיה.

יוסי ביילין: הצעת החוק הזאת אומרת שלא יהיה אפשר למנוע את עצם הגשת המועמדות מאנשים שגילם הוא 18 ומעלה לאוניברסיטאות.

יוסי ביילין: זה כמובן לא מונע משום מחלקה שמעוניינת בכך לומר שהיא חושבת שאצלה צריכים להתקבל אנשים עם בגרות נפשית גבוהה יותר.

יוסי ביילין: אם יסתבר שהמועמד אינו עומד בקריטריונים האלה – הרי מראיינים כל אחד ובוחנים – יש חופש אקדמי מוחלט שלא לקבל אותו.

יוסי ביילין: המדינה לא יכולה להכריח אף אוניברסיטה, אף מחלקה, לקבל אף סטודנט.

יוסי ביילין: אני האיש האחרון בעולם שיציע את זה.

יוסי ביילין: הבעיה היא שבניגוד למה שקורה בעולם, אצלנו אי-אפשר אפילו להגיש מועמדות לחלק ניכר מהמחלקות באוניברסיטאות.

יוסי ביילין: בעולם ההגבלה איננה מוחלטת.

יוסי ביילין: מה זאת אומרת?

יוסי ביילין: בחלק מהמחלקות יש נוקשות בקבלה ככל שהמועמד צעיר יותר.

יוסי ביילין: יש מחלקות שבהן אומרים שאם המועמד אינו בן 19 או 20, הוא צריך למשל לגור במעונות הסטודנטים.

יוסי ביילין: יש מקומות שבהם נאמר שהוא צריך מעקב של חונך מיוחד עד גיל 20.

יוסי ביילין: אבל אין אמירה שמכיוון שאתה לא בן 20 או 25 אינך יכול להיות מועמד.

יוסי ביילין: דרך אגב, היו בעבר, גם בישראל, הגבלות הפוכות, של גיל מקסימום.

יוסי ביילין: בעבר אמרו לאנשים: אתם מגיל מסוים, 40 למשל, לא יכולים פתאום להתחיל ללמוד באוניברסיטה המסובסדת וכו' וכו'.

ראובן ריבלין: רבי עקיבא התחיל בגיל 40.

יוסי ביילין: בגיל 40 בדיוק הוא התחיל, נכון, ותראה איך שהוא הצליח, אם כי להיות עם חותן כמו כלבא שבוע, זה תמיד יכול לסייע.

יוסי ביילין: על כל פנים, הדבר הזה בוטל על-ידי בית-המשפט שאמר לאוניברסיטאות: אינכן יכולות לשים גבול מקסימלי.

יוסי ביילין: אני גם אומר את זה למפלגת הגמלאים.

יוסי ביילין: יש כאן עניין של אפליה.

יוסי ביילין: הרי הסיפור כאן ברור – – –

מיכאל איתן: נדמה לי שאחת הבעיות הקשות של האקדמיה היום היא דווקא הגיל היותר מבוגר של הפרופסורים או של אלה שעומדים בעמדות מחקר והוראה – – – זה יוצר בעיות – – –

יוסי ביילין: יכול להיות, בחלק מהאוניברסיטאות זה נכון, אבל זה לא קשור לעניין הזה.

יוסי ביילין: הרי מה קורה בעניין הזה – הנפגעים העיקריים של ההגבלה הגילית הם בעיקר האנשים שאינם משרתים בצבא, כי אנשים בני 21-20 משרתים בצבא, ואז הם הולכים לאוניברסיטה או שהם צריכים להיות שנה בהודו – "לפי החוק" – ואז יש עוד שנה אחת ואז הם מגיעים לאוניברסיטה בגיל 22.

יוסי ביילין: אצלנו מדובר בעיקר במגזר הערבי, בנשים דרוזיות ואחרים, שמטעמי בריאות – – –

אריה אלדד: גם העתודאים מתחילים ללמוד.

יוסי ביילין: אני אתייחס לעניין העתודאים.

יוסי ביילין: זה נכון גם לגבי אנשים שבגלל מגבלות בריאות או מגבלות אחרות אינם משרתים בצבא.

ראובן ריבלין: – – – קבוצת החריגים מאפשרת להם.

אחמד טיבי: העתודאים בפקולטה לרפואה בתל-אביב, חבר הכנסת אלדד, פטורים מהגבלת הגיל שחלה על כל השאר.

ראובן ריבלין: כן, זה לפי החלטה אקדמית.

אחמד טיבי: ידוע מי נפגע.

ראובן ריבלין: – – – חובה לשירות – – –

יוסי ביילין: זה מאוד פשוט.

יוסי ביילין: אנשים, בעיקר במגזר הערבי, ונשים במגזר הדרוזי, בגיל 18 – לפעמים קצת פחות – גומרים את הלימודים, יש להם כל הכשירויות שמאפשרות להם ללמוד באוניברסיטה, והאוניברסיטה אומרת להם: אתם לא יכולים אפילו להגיש את המועמדות שלכם.

יוסי ביילין: זה גורם כבר שנים לבעיות בתוך המגזר, מהצורך ללמוד באוניברסיטה בירדן ועד נישואים מוקדמים שאחריהם הנשים האלה לא הולכות לאוניברסיטה.

יוסי ביילין: אני חושב שהיושב-ראש יכול להוסיף מהכרה אישית עוד בעיות שנוצרות כתוצאה מזה שהאוניברסיטה דוחה את האנשים האלה.

יוסי ביילין: אני חושב שאנחנו צריכים ללמוד מהעולם ולהבין שאין דבר כזה למנוע מועמדויות.

יוסי ביילין: אני רוצה לומר לכם מהו המצב בארץ: באוניברסיטה העברית מגבילים בחוגים סיעוד, עבודה סוציאלית וריפוי בעיסוק כך שגיל 19 הוא הגיל המינימלי.

יוסי ביילין: בתל-אביב יש הגבלה של גיל 20 – למה שם 19 ופה 20, אלוהים יודע – ללימודי עבודה סוציאלית – – –

ראובן ריבלין: זה הגיוני, כי גם הבשלות הנפשית – – – האם שיקול שאומר שאנחנו רוצים לתת ליוצאי צבא הזדמנות שווה, הוא לא שיקול לגיטימי ברמה הממלכתית?

יוסי ביילין: תן להם סטיפנדיה.

יוסי ביילין: יש להם חוק חיילים משוחררים.

יוסי ביילין: על זה בוכה הנביא – אתה לא נותן להם יתרון בזה שאתה מונע מאחרים להיכנס בגיל יותר מוקדם.

יוסי ביילין: אדם שירת בצבא, תן לו את כל מה שאתה רוצה לתת לו.

יוסי ביילין: תן לו שיכון לחיילים משוחררים, ותן לו סטיפנדיה, תן לו לימודים בחינם.

יוסי ביילין: תעשה מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: אל תפגע באחרים.

יוסי ביילין: אבל אל תפגע באחרים.

יוסי ביילין: בתל-אביב למשל, עבודה סוציאלית, הפרעות בתקשורת, סיעוד, פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק – מגיל 20.

יוסי ביילין: לגבי עתודאים ברפואה גיל 17 הוא הגיל המינימלי.

ראובן ריבלין: – – – בשלות נפשית.

יוסי ביילין: לרפואה גיל 17 – לא צריך בשלות נפשית, אבל לריפוי בעיסוק אתה חייב להיות 20, כי אתה לא מספיק בשל.

אחמד טיבי: גם סטודנט ערבי חייב להיות בן 20 כדי להתקבל, כאשר עתודאי מתקבל בגיל 17.

יוסי ביילין: ללימודי ריפוי בעיסוק בחיפה גיל 19 הוא המינימום.

יוסי ביילין: גיל 20 הוא המינימום לעבודה סוציאלית, סיעוד, הפרעות בתקשורת ופיזיותרפיה.

יוסי ביילין: פיזיותרפיה, למה?

יוסי ביילין: איזו בשלות נפשית נדרשת?

יוסי ביילין: אדם בגיל 19 וחצי לא יכול להיות פיזיותרפיסט?

יוסי ביילין: איפה ההיגיון בזה?

יוסי ביילין: זה באמת חופש אקדמי?

יוסי ביילין: באוניברסיטת בן-גוריון גיל 19 הוא הגיל המינימלי לרפואת חירום ו-20 ללימודי רפואה, סיעוד, פיזיותרפיה ועבודה סוציאלית.

יוסי ביילין: עכשיו אני אתן לכם דוגמאות מהעולם.

יוסי ביילין: אני לא מספיק חכם, זה הממ"מ שעזר לי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת ביילין, האם יש איסור על האוניברסיטה לקבל תלמיד בגיל פחות – – –

יוסי ביילין: הטענה היא אחרת – שלאוניברסיטה אין רשות לאסור הגשת מועמדות, כי כאן יש אפליה שהמדינה לא יכולה לחיות אתה, וזה לא חופש אקדמי.

יוסי ביילין: בניו-זילנד למשל, מקבלים לאוניברסיטה מגיל 16, אבל כיוון שיש בעיה של בשלות נפשית, זה אינדיבידואלי, וכל אוניברסיטה קובעת לעצמה מהם המבחנים שמאפשרים לתלמיד להתחיל קודם או מאוחר יותר, אבל מגיל 16 כל אחד יכול להציג מועמדות.

יוסי ביילין: בארצות-הברית יש אוניברסיטאות שעד גיל 21 יש הגבלות מסוימות, אבל זו הגבלה כמו הגבלה של מנחה, ומי שרוצה להתקבל בגיל צעיר יותר יכול להתקבל.

יוסי ביילין: הוא הדין בבריטניה, שהגיל המינימלי בחלק מהמקומות הוא גיל 17, עם החלטה על חניכה מיוחדת וכו'.

יוסי ביילין: אני יכול ללכת מדינה-מדינה, אירלנד, ספרד – אין מקום, וזה העניין, שזה לא חופש אקדמי – אין מקום שבו האוניברסיטאות אוסרות הצגת מועמדות מגיל מסוים.

אחמד טיבי: נא לאפשר לדובר לדבר.

אחמד טיבי: השרה יולי תמיר, את מוקד להפגנה.

יוסי ביילין: ולכן, על-פי המצוקה שאני מכיר כבר שנים – –

אחמד טיבי: חבר כנסת סלומינסקי – – – נא להמשיך.

יוסי ביילין: – – בתוך המגזר, מצוקה הולכת וגדלה, גם בגלל הגידול במספרים – – –

אביגדור יצחקי: מדברים כל הזמן על שוויון הזדמנויות, אבל יודעים שיש חלק מהאוכלוסייה שלא יכול להגיע ללמוד בגיל 19, אז למה שלא יהיה שוויון?

יוסי ביילין: ולמה ספרות עברית ופסיכולוגיה זה בסדר, יש שוויון, ופיזיותרפיה לא?

יוסי ביילין: למה פיזיותרפיסט צריך להיות בן 21 ורופא יכול להיות בן 17?

יוסי ביילין: אני צריך שמישהו יסביר לי את הדברים האלה.

אריה אלדד: לספרות לא צריך בשלות נפשית כמו לטיפול באנשים.

אריה אלדד: רופא בן 21 טוב יותר מרופא בן 19.

יוסי ביילין: זו טענה שאולי נכונה, אגב, זה נכון גם לגבי מורים.

אחמד טיבי: זה נושא אחר שאתה מעלה, חבר הכנסת אלדד; חבר הכנסת ביילין מדבר על משהו אחר.

יוסי ביילין: חבר הכנסת אלדד, אני מסכים אתך.

יוסי ביילין: ככל שאני מזדקן אני מזדהה יותר עם העמדה שהבגרות יפה לאדם, כך שאני בעד זה, אבל אתה לא עושה את זה דרך מצב כזה שבו מחלקות מונעות מאנשים להגיש מועמדויות.

יוסי ביילין: כדי להשוות את המעמד שלהם לחיילים – אמרתי, לגבי חיילים, תנו להם הכול בחינם, אבל לא דרך האוניברסיטה תגבילו אותם.

יוסי ביילין: לכן זה דבר שקשור באפליה ברורה.

אחמד טיבי: בטכניון אין הגבלה.

יוסי ביילין: זה נכון, בטכניון אין הגבלה, וזה מודל.

יוסי ביילין: אני מאוד מקווה שחברי הכנסת מבינים שכאן לא מדובר בחופש אקדמי, אלא מדובר בהפליה של ציבור מסוים, וצריך לשים לכך קץ.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין, איסור הפליה על בסיס של גיל נכנס לכל חוקי השוויון בארצות-הברית, ובישראל נוהגים להידמות לארצות-הברית.

ראובן ריבלין: שיקול לגיטימי הוא כאשר יש קווטה לאוניברסיטאות לשמור חלק ממנה לחיילים משוחררים.

ראובן ריבלין: אני רואה בזה שיקול לגיטימי.

אחמד טיבי: זה שונה ממה שאמר חבר הכנסת ביילין, הוא מדבר על אפליה בין עתודאים לבין שאר המועמדים.

אחמד טיבי: לא תהיה הצבעה על הנושא החשוב הזה; תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 6793.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעות על נושאים שכבר עלו.

אחמד טיבי: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים) של חבר הכנסת ברכה, הצבעה בלבד.

אחמד טיבי: קריאה: רגע, רגע, יש מגעים בממשלה – – –

אחמד טיבי: ההצבעה החלה.

אחמד טיבי: הוא הודיע לי שהוא לא מוכן.

אחמד טיבי: זו הצבעה בלבד.

אחמד טיבי: הודיעו לי שהעמדה שלך לא רלוונטית, מה עוד שהתקנון מחייב אותי, מה לעשות, אף שהצבעתי בעד.

מוחמד ברכה: השרה אמורה לענות.

אחמד טיבי: העמדה שלה לא רלוונטית.

מוחמד ברכה: אנחנו לא יכולים להצביע.

מוחמד ברכה: הסכמנו לדחות את ההצבעה.

אחמד טיבי: זה נמצא על סדר-היום.

אחמד טיבי: אי-אפשר להודיע לי את זה עכשיו.

אחמד טיבי: לא היה דבר כזה, אף אחד לא הודיע לנו ואתה מכיר את התקנון.

אחמד טיבי: אם לא שמתם לב, שתי דקות המליאה היתה בדממה, בניגוד לתקנון.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להביך אותה.

אחמד טיבי: השר אדרי, השר המקשר אמר שהעמדה שלה לא רלוונטית, כי יש עמדת ממשלה, וזה אחרי שחיכיתי שתי דקות, בניגוד לתקנון.

אביגדור יצחקי: למה אתה עושה בניגוד לתקנון?

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 קריאה: מה זה?

אחמד טיבי: זו טעות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 22 נגד – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים): בעד – 22, נגד – 34.

אחמד טיבי: זו הצעת החוק של חבר הכנסת ברכה והיא לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 6795.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עוברים להצעת חוק המוצמדת של חבר הכנסת אורי אריאל.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – 28 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדה לא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 16, נגד – 28.

אחמד טיבי: גם ההצעה השנייה לא נתקבלה – הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – ביטול תשלומי הורים), התשס"ו–2006.

אחמד טיבי: חברת הכנסת הצביעה במקום חברת הכנסת -בלילא בטעות.

אחמד טיבי: [פ/2340/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק מנהל בתי-המשפט ומנהל בתי-הדין הרבניים (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת .

אחמד טיבי: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רבותי השרים, אני קודם כול מבקש להודיע שסיכמתי עם שר המשפטים – – –

מוחמד ברכה: אדוני חבר הכנסת גפני, אני רוצה לפנות ליושב-ראש שאני חושב שעשה טעות קשה מאוד.

מוחמד ברכה: מי שאמורה להשיב בשם הממשלה זו שרת החינוך, לכן לא היה צריך לקבל עמדה של שום שר אחר ולא לעשות את ההצבעה בצורה כזאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ברכה, סדר-היום אומר: הצבעה.

אחמד טיבי: לא היתה תשובה.

אחמד טיבי: הצבעה בלבד.

אחמד טיבי: אז נא לפעול לפי התקנון.

אחמד טיבי: ניסיתי לבוא לקראת שני המציעים.

מוחמד ברכה: לצורך העניין שרת החינוך היא הכתובת.

מוחמד ברכה: היא אמורה להשיב בשם הממשלה.

אחמד טיבי: על-פי התקנון היא לא היתה אמורה להשיב, כי זו הצבעה בלבד, ואתה מכיר את התקנון.

אחמד טיבי: נא להמשיך.

אחמד טיבי: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני רוצה לומר על הצעת החוק כמה הערות מקדימות.

משה גפני: האחת, סיכמתי עם שר המשפטים – אדוני השר, שלא אומר דבר שאינו – – –

צבי הנדל: זה לא מעניין אותו, זה מעניין רק אותך, כי אתה רוצה למנות מישהו.

משה גפני: תיכף אדבר על "למנות מישהו".

משה גפני: סיכמתי עם שר המשפטים שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר, ועל כן תשובת השר לא תינתן היום, ולא תהיה הצבעה.

משה גפני: זה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, כאשר חבר הכנסת לשעבר, השר לשעבר טומי לפיד נכנס לכנסת, והגשתי הצעת חוק בנושא של איכות הסביבה, הוא קרא לי החוצה ושאל אותי: גפני, תגיד לי את האמת, מה מסתתר מאחורי החוק?

משה גפני: לא הסתתר שום דבר, זאת היתה הצעת חוק מקצועית לגמרי.

משה גפני: גם מאחורי הצעת החוק הזאת לא מסתתר שום דבר.

צבי הנדל: אף אחד לא חשד בך.

צבי הנדל: מאחר שאתה מדבר כך, נראה שזה כך.

משה גפני: אמרת, ולכן עניתי.

משה גפני: הדבר השלישי – הסעיף האחרון בהצעת החוק הזאת אומר במפורש שחוק זה לא יחול על מי שמכהן בתפקיד מנהל בתי-המשפט ובתי-הדין הרבניים ערב תחילתו של חוק זה.

משה גפני: זאת אומרת, אין פה שום נושא פרסונלי.

משה גפני: מכאן אני עובר להצעת החוק, שלדעתי צריכה להתקבל.

משה גפני: קיבלתי הרבה מאוד תלונות בעניין הזה, גם מאנשי מקצוע וגם מאנשים שבאופן עקרוני יכולים להיות מנהל בתי-המשפט ומנהל בתי-הדין הרבניים.

משה גפני: במציאות הקיימת היום, החוק קובע ששר המשפטים יקבע את סדרי המינהל של בתי-המשפט וימנה, בהסכמת נשיא בית-המשפט העליון, את מנהל בתי-המשפט, בין שהוא שופט ובין שאינו שופט, וכו'.

משה גפני: זאת אומרת, החוק היום אומר, שיכול לכהן כמנהל בתי-המשפט שופט, זאת אומרת מי שראוי לכהן כשופט, וגם מי שאינו ראוי לכהן כשופט.

משה גפני: המציאות היא שבבתי-המשפט מנהל בתי-המשפט הוא שופט, אפילו שהחוק לא מחייב זאת, ומובן מאליו גם מדוע.

משה גפני: כאשר אדם מגיע לנושאים המינהליים של בתי-המשפט, אם יושב שם אדם שהוא איש ארגון מעולה, אבל אין לו היכולת השיפוטית או מה שעושה אותו ראוי להיות שופט, יש פה תקלה שהיא מאוד-מאוד גדולה.

משה גפני: אותו הדבר בבתי-הדין הרבניים.

משה גפני: כאשר מנהל בתי-הדין הרבניים אינו דיין, והוא צריך לתת שירות לאנשים שצריכים או שחייבים להגיע לבתי-הדין – – –

יעקב מרגי: זה לא תפקיד אדמיניסטרטיבי?

משה גפני: זה לא תפקיד אדמיניסטרטיבי.

משה גפני: זה בעיקרו תפקיד אדמיניסטרטיבי, אבל, חבר הכנסת מרגי, אתה יכול להבין בעצמך, שכאשר מגיע אדם שעניינו צריך להידון בבתי-הדין הרבניים, לפני שהוא מגיע להרכב של בית-הדין עצמו הוא צריך גם סיוע אדמיניסטרטיבי.

משה גפני: צריך שמי שמייעץ לו ומי שנותן לו את השירות יהיה בקיא בהלכה, אדם שיודע להיות דיין.

משה גפני: החוק לא מחייב שמנהל בתי-המשפט יהיה שופט, ואף-על-פי-כן המציאות היא שמנהל בתי-המשפט הוא שופט, ובצדק.

משה גפני: בחוק שנחקק לגבי בתי-הדין הרבניים דובר על אדם מסוים, שאנחנו תמכנו בו, והצבענו בעד החוק מכיוון שזאת היתה המציאות וזה מה שהיה צריך אז.

משה גפני: לכן, זה לא חל על אלה שמכהנים היום, אבל בעתיד, כאשר יהיה צורך למנות מנהל לבתי-הדין או מנהל לבתי-המשפט, צריך שהוא יהיה דיין או שופט.

משה גפני: העיר לי חבר הכנסת הרב יצחק לוי על החוק הזה, ואמר לי את מה שחבר הכנסת אורלב אמר.

משה גפני: קורה שלא מוצאים דיין או שופט שמתאים להיות מנהל בתי-הדין או מנהל בתי-המשפט.

משה גפני: זה קורה.

משה גפני: אני חולק על כך שאי-אפשר למצוא דיין או שופט.

משה גפני: אפשר, ומלכתחילה זה מה שצריך להיעשות.

משה גפני: אבל החסימה המוחלטת – – –

ראובן ריבלין: האם החוק הזה הוא לא חוק אישי למעשה?

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: חבר הכנסת ריבלין, אתה לא הקשבת לי.

משה גפני: כתבתי במפורש, בסעיף 3 בחוק, שהוא הסעיף האחרון בהצעת החוק שלי: "חוק זה לא יחול על מי שמכהן בתפקיד מנהל בתי-המשפט או מנהל בתי-הדין הרבניים ערב תחילתו של חוק זה".

משה גפני: בחוק הזה לא מדובר על מנהל בתי-הדין הנוכחי ולא על מנהל בתי-המשפט הנוכחי, שהוא שופט, דרך אגב.

משה גפני: מנהל בתי-הדין אינו דיין, אבל איש לא מערער על המציאות הזאת, ואנחנו תמכנו בחוק שאפשר את מינויו למנהל בתי-הדין הרבניים.

משה גפני: החוק מדבר על העתיד; אין לי שום מועמד, ואני גם לא יודע מתי מנהל בתי-המשפט ומנהל בתי-הדין הרבניים מסיימים את תפקידם.

משה גפני: אין לי מושג.

משה גפני: אנשים שהיו בבתי-הדין ואנשים שהיו בבתי-המשפט טוענים, בצדק, שזה מה שהם צריכים.

משה גפני: אדוני שר המשפטים, ההערה הזאת, אני סבור שהיא טענה צודקת, ולא חשבתי עליה בעת הכנת החוק.

משה גפני: אני סבור שצריך שיהיה סעיף שמאפשר לשר המשפטים, בתנאים מסוימים, למנות מנהל לבתי-המשפט שאינו שופט, או מנהל לבתי-הדין הרבניים שאינו דיין, אבל הדבר הראשון – החוק צריך לחייב להביא מי שיכול – כמנהל בתי-המשפט או בתי-הדין – לתת את השירות המלא לאנשים לפני שהם מגיעים לדיון בבית-המשפט עצמו או להרכבים בבתי-הדין הרבניים.

משה גפני: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק נכון.

משה גפני: אני חושב שכך ראוי שיהיה.

משה גפני: עם זאת, אם בסופו של דבר, כאשר הנושא יובא להצבעה, הכנסת תאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, אבקש בדיונים בוועדה להוסיף סעיף שיאפשר, במקרים חריגים, למנות מי שאינו כשיר לשיפוט או – בבתי-הדין הרבניים – להיות דיין, בהגבלות מסוימות.

משה גפני: אדוני השר, אני אבוא בדברים אתך ועם משרדך.

משה גפני: אני חושב שמבחינה מקצועית זה נכון.

משה גפני: אני לא רוצה לקבל עכשיו את התשובה ואת ההצבעה.

משה גפני: אני אקיים את הדיונים האלה, ואני מקווה שבסופו של דבר, בעזרת השם, אצליח להעביר את החוק.

משה גפני: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: שר המשפטים, השר פרידמן, בבקשה.

משה גפני: תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה במועד אחר.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/1655/17; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון יעלה את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – הצבעה גלויה).

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כזכור לכם, הייתי מהיוזמים – עם חבר הכנסת מרציאנו – של ההצעה לשנות את ההצבעה על בחירת הנשיא מהצבעה חשאית להצבעה גלויה.

יואל חסון: כאשר העליתי את ההצעה הזאת נשמעה הטענה שהצענו זאת כדי לסייע לשמעון פרס להיבחר לנשיא.

יואל חסון: אני רוצה לומר משהו, אף שסביר להניח שרבים כאן לא יאמינו לי, אבל מי שמכיר את העניינים יודע שהחוק הזה היה רעיון לחלוטין עצמאי שלי.

יואל חסון: לאחר חודשיים של כהונה בכנסת, כשראיתי כיצד חברי הכנסת דנים פה על דרך בחירת הנשיא, ומה השיקולים של חלקם – במי לבחור ובעבור מי להצביע – חשבתי, והגעתי למסקנה – ואני מדגיש שוב, עצמאית לחלוטין, בניגוד למה שטוענים – שחברי הכנסת, שהם נבחרי ציבור – וכל אחד מאתנו כאן מייצג ציבור – ראוי שיציגו בצורה גלויה במי הם תומכים לתפקיד נשיא המדינה.

יואל חסון: זה לא עניין פרטי של אף אחד מאתנו, אלא עניין ציבורי ממדרגה ראשונה.

יואל חסון: כך הרגשתי וכך חשבתי.

יואל חסון: כשהתחלתי לפעול לקידום החוק הזה, לפני הבחירה האחרונה של נשיא המדינה, פנו אלי סיעות רבות, וגם ראשי סיעות וראשי מפלגות, ואמרו לי: למה אתה מעלה חוק שהוא רלוונטי עכשיו – שהוא רלוונטי לשמעון פרס ולמועמד מסוים, ויש לנו או-טו-טו בחירות, וזה לא נכון לשנות את כללי המשחק רגע לפני הבחירות.

יואל חסון: ואני הקשבתי לכל הקולות האלה, והייתי פתוח, ואמרתי לחברי הכנסת: אוקיי, אתם חושבים שהחוק הזה נולד למען שמעון פרס, והוא "חוק פרס" – זה היה הכינוי שלו – ואתם חושבים שהוא לא ענייני, ואתם סבורים שאני בא ממקום לא ענייני, אז אמרתי: בסדר גמור.

יואל חסון: אני – – –

משה שרוני: – – –

יואל חסון: יכול להיות.

יואל חסון: אבל אני אומר – – –

משה שרוני: – – –

יואל חסון: שנייה, חבר הכנסת שרוני.

יואל חסון: שנייה.

יואל חסון: הקשבתי לחברי הכנסת, שכולם באו אלי, ובצורה משכנעת אמרו לי: יואל, אם תוריד את הצעת החוק ותעלה אותה אחרי הבחירות לנשיא המדינה, אנחנו נתמוך בחוק הזה, כי הוא יהיה רלוונטי בעוד שבע שנים, ועד אז יהיה לנו זמן להסדיר את נושא בחירת הנשיא ולשקול את העניין לעומק בוועדת החוקה, ולדבר עליו כמו שצריך, ולא לחוקק את החוק הזה לגופו של אדם, אלא לגופו של עניין.

יואל חסון: זה מה שאמרו לי רוב חברי הכנסת – סיעות שלמות.

יואל חסון: לכן הורדתי את הצעת החוק אז, והחלטתי שלא להעלות אותה להצבעה.

יואל חסון: ועכשיו, שבוע לאחר בחירת נשיא המדינה, לאחר שהסתיים התהליך, אני מעלה כאן להצבעה את החוק לבחירה גלויה של נשיא המדינה.

ג'מאל זחאלקה: האם ההצבעה חשאית?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע שתהיה הצבעה חשאית דווקא על הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: ואני חושב, חברי חברי הכנסת, שהכנסת עומדת עכשיו מול הציבור ובודקת: האם אנחנו רוצים להמשיך לבחור כאן את נשיא המדינה במחשכים, בחדרים סגורים, בספקולציות, בשקרים, להתעלל במועמדים?

יואל חסון: כמה היה הכול נראה יותר טוב אילו חברי הכנסת היו באים ואומרים בצורה גלויה, אמיתית וברורה: אני בוחר באדם זה להיות נשיא המדינה, ונותנים לבחירה שלהם גם הסבר ציבורי, ועומדים מול הציבור ונותנים דין-וחשבון לציבור שבחר בהם, ולא עושים ספקולציות על ספקולציות ומחכים וממתינים לעיתוי יותר טוב לבחור באדם זה או לעיתוי אחר לבחור באדם אחר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פרוש, נא לשבת.

מאיר פרוש: – – –

יואל חסון: ויותר מזה, חברי הכנסת, הציבור היה יכול להיות בטוח שכאשר אדם מצהיר בגלוי שהוא תומך במועמד מסוים – –

אחמד טיבי: השר שטרית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלקין.

יואל חסון: – – העמדה שלו עניינית ולא אישית, והוא תומך במועמד מסיבות ענייניות.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: למה אז זה ענייני?

יואל חסון: אני אסביר לך, חבר הכנסת איתן.

אחמד טיבי: נא לשבת, חבר הכנסת יצחקי.

אביגדור יצחקי: הלוא זה יהיה דיל פוליטי, זה יהיה דיל קואליציוני.

יואל חסון: כאילו לא היו פה דילים פוליטיים בכל מצב.

יואל חסון: אני אומר לך, אביגדור – – –

אביגדור יצחקי: – – –

יעקב מרגי: – – –

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת יצחקי.

אחמד טיבי: נא לאפשר – חבר הכנסת מרגי, נא לאפשר לו לסיים.

יעקב מרגי: – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר.

יואל חסון: אני חושב – ואני אסביר לחבר הכנסת איתן למה אני חושב – שזה נכון יותר.

יואל חסון: מכיוון שבעיני מדובר בבחירה שיש לה משמעות ציבורית מהמדרגה העליונה, ונשיא המדינה הוא נשיא המדינה, ויש בזה עניין ציבורי רחב, כמו שראינו, וברגע שחברי הכנסת ידעו שההצבעה היא גלויה, הם יבינו שעליהם להצהיר, מבחינה ציבורית, במי הם תומכים לתפקיד נשיא המדינה – גם באופן אישי, ואולי גם באופן סיעתי, ואני מייד אתייחס לעניין הסיעתי – הם יצטרכו להגיד את זה בגלוי, לעמוד מול הציבור שלהם ולהסביר למה הם תומכים באדם זה לתפקיד הנשיא הזה ולא באדם אחר.

מיכאל איתן: הם לא עומדים מול הציבור, הם עומדים מול המצליף – מול ראש הסיעה שלהם.

מיכאל איתן: זאת הבעיה.

יואל חסון: יפה.

יואל חסון: עכשיו אתייחס לעניין הזה.

יואל חסון: זאת הערה נכונה.

משה גפני: האם אתה יכול, חבר הכנסת חסון, להתייחס גם לשאלה אם נצטרך להכניס את נשיא המדינה גם לעניינים הקואליציוניים?

יואל חסון: ממש לא, ופה אני רוצה להתייחס לעניין הזה.

יואל חסון: אני מודה לך על כך שהעלית את הנושא הזה, ואני רוצה להגיד שאני רואה בחוק הזה חוק בסיסי, טיוטה שתידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ובדעתי לבקש להכניס שינוי בחוק – שבנושא בחירת הנשיא לא תוכל להתקבל החלטה סיעתית.

יואל חסון: זה מה שבכוונתי להוסיף לחוק בדיון לקראת הקריאה הראשונה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי.

יצחק לוי: אתה רוצה לנהל בחוק את הסיעה?

יואל חסון: מה שאני רוצה לעשות זה לגרום לחברי הכנסת להבין שבחירת נשיא המדינה היא לא בחירת ועד עובדי הכנסת או יושב-ראש ועד עובדי הכנסת.

יואל חסון: זאת בחירה של נשיא מדינת ישראל, וראוי שחברי הכנסת לא יסתתרו מאחורי פרגוד, אלא יסבירו למה הם בוחרים באדם שהם בוחרים בו, וייתנו הסברים ענייניים, ציבוריים – או לא ענייניים וציבוריים – כל אחד על-פי האומץ הציבורי שלו, אבל זאת הדרך הנכונה, ולא מה ששמענו כאן במסדרונות – כל מיני אינטרסים עלומים לכאן או לכאן.

יואל חסון: אני לא מדבר רק על הבחירות האחרונות.

יואל חסון: אני דווקא מדבר יותר על הבחירות שלפני האחרונות – כל מיני אינטרסים עלומים – –

ישראל כץ: כי בבחירות האחרונות אתה הובלת את האינטרסים.

יואל חסון: – – כל מיני אינטרסים עלומים שגרמו לחברי הכנסת להצביע לנשיא המדינה.

יואל חסון: ולסיום, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם:

יואל חסון: נכון שוועדת השרים לחקיקה תמכה בחוק הזה, ועל פניו הקואליציה אמורה להצביע בעדו, ואולי גם חלק מהאופוזיציה.

יואל חסון: אני, למען האמת, לא רואה בזה עניין קואליציוני.

יואל חסון: אני לא רואה בזה עניין של אופוזיציה מול קואליציה, אלא עניין ערכי, שעל כל אחד מחברי הכנסת להחליט כיצד הוא מצביע עליו.

יואל חסון: ואני אומר לכם – אמרו לי חברים: חכה עם ההצבעה, יכול להיות שזה ייפול, אין לזה רוב.

יואל חסון: האמת היא שזה כבר לא העניין שלי.

יואל חסון: אני את חלקי עשיתי; הבאתי את הצעת החוק הזאת לפתחה של הכנסת, לפתחם של חברי הכנסת.

יואל חסון: כל אחד יעשה על-פי שיקול דעתו, ויעשה את הערכותיו ואת החלטותיו כיצד הוא מצביע.

יואל חסון: רק תזכרו: זה לא עניין אישי שלי – – –

מיכאל איתן: לפחות ההצבעה הזאת היא גלויה.

יואל חסון: לפחות היא גלויה.

יואל חסון: כולם יוכלו לשפוט.

יואל חסון: אתה צודק.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת – – –

גלעד ארדן: והעמדה של פרס על המלחמה צריכה להיות גלויה או לא צריכה להיות גלויה?

אחמד טיבי: חבר הכנסת ארדן.

יואל חסון: עובדה שהיא היתה גלויה בסוף.

גלעד ארדן: אבל הוא חשב שהיא לא צריכה להיות גלויה.

אחמד טיבי: אתה מזמין את ההערות האלה, את ההפרעות האלה.

אחמד טיבי: נא לאפשר לו לסיים.

יואל חסון: חברי הכנסת – – –

דב חנין: – – –

יואל חסון: אני מקווה שלא.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אני אומר לכם שוב: זוהי הצבעה ערכית של כל אחת ואחד מכם.

יואל חסון: זה לא עניין של קואליציה, זה לא עניין של אופוזיציה, אני – בעיני – עשיתי את השירות הזה לכנסת ישראל בכך שהבאתי את הצעת החוק הזאת לפתחכם, ואני מקווה מאוד שלא תהיו כנועים להתגייסויות, אלא כל אחד מכם יזכור שהציבור הישראלי מסתכל היום על הכנסת ורואה אם היא תבחר להמשיך לבחור נשיא בשקט, במחשכים, מתוך קומבינות, ספקולציות ואינטרסים אישיים, או שהיא תהפוך את בחירת הנשיא לעניין גלוי וערכי.

יואל חסון: הבחירה היא בידכם, ואני מקווה מאוד שתבחרו נכון ותצביעו בעד החוק הזה בקריאה טרומית.

יואל חסון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת .

אחמד טיבי: חבר הכנסת מתנגד – בשל העדר עמדת הממשלה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה הזאת היתה גרועה לפני הבחירות לנשיאות ונותרה גרועה אחרי הבחירות לנשיאות.

גדעון סער: המשמעות של קבלת ההחלטה – או ההצעה – של חבר הכנסת חסון היא שתפקיד נשיא המדינה יהפוך לחלק מחלוקת שלל קואליציונית, שבה – –

מיכאל איתן: ככה זה היום.

גדעון סער: – – בהצבעה של סיעות הקואליציה, כחלק מחלוקת התפקידים וממשמעת קואליציונית, יהיה אפשר להעביר את בחירת נשיא המדינה.

גדעון סער: למעשה לא יהיה ערך של ממש להתמודדות, מכיוון שיחסי הכוחות יהיו ברורים.

גדעון סער: היכולת של המיעוט – וכל מי שהיום הוא היום מיעוט יכול להיות מחר רוב, וכל מי שהוא רוב יכול להיות מחר מיעוט.

גדעון סער: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת שהנשיאים נבון והרצוג לא היו נבחרים לעולם בשיטה שבה ההצבעה היא גלויה.

אביגדור יצחקי: וגם לא הנשיא קצב.

גדעון סער: וגם הנשיא קצב.

גדעון סער: נכון.

גדעון סער: גם הנשיא קצב לא היה נבחר.

גדעון סער: אם רוצים תוצאה ברורה מראש, צריך ללכת להצבעה גלויה.

דוד רותם: – – –

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להגיד עוד משהו: יש יתרון בכנסת לבחירות פרסונליות שהן חשאיות.

גדעון סער: ככה זה עבד במינוי שופטים, ככה זה עבד במינוי דיינים, ככה זה במינוי מבקר המדינה.

גדעון סער: למה לא לבוא ולהגיד, על-פי אותם עקרונות, כביכול, של שקיפות וכו', בוא נבחר את מבקר המדינה בהצבעה גלויה?

גדעון סער: זכות הציבור לדעת.

גדעון סער: המשמעות היא שגם התפקידים האלה יהפכו לחלק מחלוקת שלל.

גדעון סער: עכשיו אני רוצה להגיד לחברי הקואליציה, שעושים שימוש בהחלטת ועדת שרים לחקיקה כדבר שהיה בשעתו חלק מהניסיון לבחירת הנשיא, ועובדה שפרס נבחר גם בשיטה הזאת, אבל הדבר הזה נעשה בניגוד להסכמים קואליציוניים שקובעים שחוקי-יסוד ישונו רק בהסכמת כל מרכיבי הקואליציה.

גדעון סער: זה חלק ממסע דה-לגיטימציה שבא להגיד: הכנסת לא ראויה לבחור, הכנסת לא יכולה לבחור, ולכן הכנסת צריכה לדחות את זה.

גדעון סער: אני רוצה לאפשר גם לחברי כנסת, שאני יודע שבעתיד הם יהיו במיעוט, אם הם יהיו בבית, לאפשר להם את היכולת של מיעוט במשטר דמוקרטי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חסון מבקש את זכות התגובה.

יואל חסון: אתם יודעים, אני חייב לומר שדווקא הערות של חברי הכנסת, עכשיו שאומרים שעדיף היה לא לראות מה שהיה מאחורי הקלעים ולא להפוך את זה לגלוי, זה בדיוק העניין.

יואל חסון: בחירה גלויה כאן תחסל את הדבר הזה ותחסל את האווירה הזאת.

צבי הנדל: אתה גם מוכן לפרסם את התמונה?

יואל חסון: תפסיק לייצר אווירה של מאחורי הקלעים, של אנשים שמתביישים, אנשים פה שהורידו את העיניים שלהם בפני מועמדים, שלא היה להם אומץ להגיד למועמדים למי הם מצביעים.

אביגדור יצחקי: אתה מדבר לא לעניין.

יואל חסון: בסדר גמור, אני מדבר לא לעניין.

יואל חסון: תשאלו את המועמדים כיצד הם הרגישו כאשר חברי כנסת כאן – איך אמר אחד המועמדים?

יואל חסון: – השפילו את עיניהם ולא יכלו להגיד להם את האמת או חס ושלום שיקרו להם.

יואל חסון: או כאלה ששיקרו להם – אגב, הם בסוף עשו לטובתם, אבל אותו דבר.

יואל חסון: את הדבר הזה צריך לגדוע.

יואל חסון: חבר הכנסת הנדל, את הדבר הזה צריך לגדוע.

צבי הנדל: רק מקדימה ומהעבודה.

יואל חסון: אני שמח על ההתגייסות של חברי הכנסת לשמור כאן

יואל חסון: בכוח על היתרון הזה של המועדון הזה, שאני שמח להיות חלק ממנו, אבל במקום לנצל – – –

חיים אורון: וודי אלן אמר שהוא שמח להיות במועדון שלא רוצה לקבל אותו.

יואל חסון: אני שמח להיות במועדון הזה, ואני אומר לכם, חברי הכנסת, אתם מתגייסים כאן בכוח להגן על איזו סמכות שיש לכם, שתאמינו לי, היא בעוכריכם.

יואל חסון: היא בעוכריה של הכנסת הזאת.

יואל חסון: הציבור רוצה לראות את חברי הכנסת בוחרים בנשיא בתהליך גלוי, בתהליך ברור, בתהליך שקוף, לא בהסתתרות מאחורי פרגוד.

יואל חסון: לא בשקר למועמדים, לא בחתימה בתמיכה במועמדים ואחר כך להצביע אחרת מאחורי הפרגוד.

יואל חסון: מה יותר מזה?

יואל חסון: זאת ההיגיינה הציבורית שהיינו מצפים שתהיה, שחברי כנסת חותמים למועמדים ומצביעים אחרת מאחורי הפרגוד?

צבי הנדל: חוצפן, אתה מדבר על היגיינה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת הנדל, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: אתם יודעים שהיו כאן חברי כנסת שחתמו בטופסי המועמדות למועמדים והצביעו אחרת מאחורי הפרגוד.

יואל חסון: זאת היגיינה ציבורית?

יואל חסון: זאת ציבוריות?

יואל חסון: זה מה שאנחנו רוצים להוביל?

יואל חסון: אבל אני אומר עוד פעם, חבר הכנסת סער הקפיד כרגיל להתנסח והפעם התעלה על עצמו וגם ייצג את הקואליציה בממשלה.

יואל חסון: אז אני חושב שראוי לשים לב להחלטות הממשלה ולהחלטות ועדת השרים.

יואל חסון: ועדת השרים החליטה שזה בעד, וכל עוד לא התקבלה החלטה אחרת, זה בעד, נקודה.

יואל חסון: אבל עוד פעם אני אומר: בעיני, זה לא עניין של אופוזיציה-קואליציה.

יואל חסון: בעניין זה, כל אחד מכם יסתכל על עצמו ויסתכל על הציבור שלו.

יואל חסון: שיעמוד עכשיו למבחן וישאל אם הוא יתעקש לשמור את הזכות המפוקפקת הזאת להמשיך לשקר למועמדים, לומר משהו ולעשות משהו אחר, או שהוא בוחר להפוך את הבחירה לנשיא לתהליך שקוף, פתוח.

יצחק לוי: כשראש ממשלה משקר, זה לא מפריע לך?

יואל חסון: אני אומר שראוי שחברי הכנסת ייתנו להצעת החוק הזאת לעבור ולהגיע לוועדה, ושם נוכל לדון בפרטים.

יואל חסון: שם נוכל לדבר על שינויים רלוונטיים, כמו שחלק מהחברים כאן צועקים.

יואל חסון: אבל אני אומר שוב, תצביעו מה שתצביעו, אני הבאתי את זה לפתחכם, אני מקווה שתיקחו את זה, ואם לא, זה כבר עניין שלכם.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – הצבעה גלויה) נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 17, 44 מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה לא עברה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק 2295/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת.

אחמד טיבי: היא תעלה ללא תשובת שר.

אחמד טיבי: יש הצעה דומה של חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום – בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד).

דוד אזולאי: הצעה זו באה להקל במעט על אותם אנשים שסבלו במלחמה האחרונה כתוצאה מזה שאין להם ממ"ד, מרחב מוגן דירתי.

דוד אזולאי: אז התברר שהצעתו של חבר הכנסת הרב , שבאה לשחרר חסמים לבניית ממ"ד בתוך 60 ימים, אינה מספיקה.

דוד אזולאי: היות שבניית ממ"ד בבית משותף מחייבת הסכמה של 75% מהדיירים והצעת חוק זאת אומרת שצריך הסכמה של 50% מדיירי הבניין, בכך נקל במעט על אותם היוזמים בניית ממ"ד בבניין משותף.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בניית ממ"ד, כיום, בתנאים שנוצרו, היא כבר לא לוקסוס אלא תכליתו של הממ"ד – בטיחותית וביטחונית.

דוד אזולאי: לכן, אני מאוד מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת ומבקש להעביר אותה לוועדת הפנים, כי שם כבר התחילו הדיונים.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: [הצעת חוק פ/2296/17; נספחות.

דוד אזולאי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק מוצמדת של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש.

סטס מיסז'ניקוב: אני מצטרף לכל מה שאמר חבר הכנסת אזולאי.

סטס מיסז'ניקוב: רק תוספת קטנה: אנחנו עומדים בפני קיצוץ מאוד נרחב בכל משרדי הממשלה בתקציב 2008, וזאת על מנת להכין את העורף, חלילה, למקרה של עימות נוסף.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, בניית ממ"ד גם במרכז הארץ, גם בפריפריה – להקל על תושבים שירצו לבנות ממ"ד זה צו השעה.

סטס מיסז'ניקוב: אחר כך לא נצטרך להזרים סכומים נוספים, חלילה אם יקרה משהו, על מנת לבנות מקלטים, מיגון וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: בהצעת החוק נוכל להקל על התושבים לבנות ממ"ד ולפתור חלק מהעניין.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת דוד אזולאי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 33, אין נמנעים ואין מתנגדים.

אחמד טיבי: הצעתו של חבר הכנסת דוד אזולאי עברה לדיון ולהכנה לקריאה ראשונה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

צבי הנדל: לוועדת הפנים.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת ושם תהיה הכרעה.

אחמד טיבי: אמרתי ועדת חוקה כי כך כתוב בתקנון.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים על הצעתו של חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 24, נגד – אפס, נמנעים – אפס.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

צבי הנדל: ועדת הפנים.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: שתי ההצעות עוברות לוועדת הכנסת להכרעה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2158/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תוכנית מהל"ב), של חברי הכנסת ו וקבוצת חברי הכנסת.

אחמד טיבי: ינמק מהמקום חבר הכנסת מיכאלי.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת כאן לפניכם מדברת על תיקונים שונים בגין הבעיות שחוק ויסקונסין המפורסם יצר.

אברהם מיכאלי: לפני כשבועיים אנחנו דנו בחוקים דומים ו/או זהים להצעת החוק שלי.

אברהם מיכאלי: אני חושב שאין צורך לחזור עוד פעם ועוד פעם על התקלות שהחוק הזה גורם לציבור.

אברהם מיכאלי: ככל שנקדם יותר מהר את השינויים המהותיים שצריך להחיל בחוק, נרוויח כנראה, והציבור יודה לנו על כך.

אברהם מיכאלי: לכן, מכיוון שאני חושב שלא צריך לשכנע הרבה את חברי הכנסת שהחוק הזה חשוב, אני וחבר הכנסת מרגי, שהגשנו את החוק הזה עם עוד כמה חברי כנסת, מבקשים לתמוך בו.

אברהם מיכאלי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השר יעקב אדרי יענה בשם הממשלה.

אחמד טיבי: העברת סמכויות לא אושרה עדיין.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק מתייחסת לכמה שינויים הנוגעים לאופן הפעלת תוכנית הקבועה בחוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה), התשס"ד-2004.

יעקב אדרי: הצעת חוק זו משלבת כמה תיקונים לחוק, ביניהם שינוי הגדרת משתתף בתוכנית; עקרונות לתגמול תאגידים המפעילים מרכזי תעסוקה; החלפת מתכנן יעדים תעסוקתי בנציג שירות תעסוקה, ועוד כמה שינויים.

יעקב אדרי: השר ביקש שהנושא יהיה מתואם עם המשרד שלו, ומכיוון שעדיין אין תיאום מלא עם הצעת החוק שלך, ביקש השר בינתיים לדחות את זה, להתנגד להצעה הזאת.

ראובן ריבלין: אני מבקש להצביע.

אחמד טיבי: יש הצבעה, הוא מתנגד להצבעה.

קריאה: איך הוא יכול להתנגד אם היתה הנמקה מהמקום?

קריאה: אם יש הנמקה מהמקום, סימן שיש הסכמה.

אחמד טיבי: נכון, ההערה במקום.

אחמד טיבי: אם יש הנמקה מהמקום סימן שיש הסכמה.

מוחמד ברכה: תבקש לתאם עם משרד ראש הממשלה ולא עם המציע.

אחמד טיבי: התחילה ההצבעה, היתה הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: אנחנו מצביעים על ההצעה של חברי הכנסת ו.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תוכנית מהל"ב), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 23, מתנגד אחד – קרוב לוודאי שזה השר המקשר.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2110/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – קבלני שירותים), התשס"ז–2007.

אחמד טיבי: אין תשובת ממשלה, אבל יש הנמקה מהמקום של חבר הכנסת דוד טל.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הכנסת העבירה הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם כדי לעגן את הזכויות האלמנטריות ולשנות את המצב שבו רמסו את זכויותיהם של העובדים בישראל, שחלק גדול מהם עבדו בחברות כוח-אדם.

דוד טל: דא עקא, שכתוצאה מהצעת החוק הזאת קמו להם וצצו להם, כפטריות אחרי הגשם, חברות של נותני שירותים.

דוד טל: הצעת החוק, שכאמור עברה, לא כללה את עובדי חברות השירותים.

דוד טל: הצעת החוק הזאת, שבין יוזמיה חבר הכנסת חנין וחברים אחרים ועבדכם הנאמן, באה לסתום את הפרצה הזאת כדי לשמור על הזכויות של העובדים האלה בחברות השירותים הללו.

דוד טל: הצעת החוק אומרת גם, שחברה כזאת שתקום – כדי שלא ייווצר מצב שחברות כאלה קמות חדשות לבקרים ולאחר שהן "מרביצות את המכה", עושות את שלהן, נעלמות, נסגרות.

דוד טל: חברה כזאת תצטרך לקבל רשיון מתאים וגם תצטרך להעמיד ערבות, כך שגם הערבות הזאת תעמוד בעצם במידה שאותו בעל חברה לא ייתן את זכויות העובדים.

דוד טל: מהכסף הזה אפשר יהיה לחלט את השכר וזה יהיה לטובת העובדים.

דוד טל: אני מקווה מאוד שחברי הכנסת, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, יתמכו בהצעת החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היות שאין תשובה, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: היתה הנמקה מהמקום.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – קבלני שירותים), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 21, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה תועבר להכנה לקריאה ראשונה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1915/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – הצגת שם עסק בשפה העברית), התשס"ז–2007.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אפי איתם, בבקשה.

אחמד טיבי: גם כאן אין תשובת שר.

ראובן ריבלין: מוסכם שאין תשובת שר?

אחמד טיבי: הממשלה קובעת אם יש או אין.

אפי איתם: חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק טבעית, פשוטה, לא פוליטית.

אפי איתם: מדינת ישראל, חלק מתחייתה, חלק מתרבותה, ממראה הרחוב שלה, ומהתקשורת בין אנשי העסקים לצרכנים, הוא הצגת שם העסק בעברית.

אפי איתם: בעניין הזה חלה הידרדרות חמורה בשנים האחרונות; כל מי שהולך ברחובה של עיר רואה את זה.

אפי איתם: לכן צריך לעגן את זה בחקיקה.

אפי איתם: זה דבר טבעי, פשוט, לא פוליטי.

אפי איתם: אני מצפה שכולכם תתמכו בזה.

אפי איתם: שהרחוב הישראלי ייראה יותר ישראלי, יותר יהודי.

אפי איתם: תודה.

אחמד טיבי: אין תשובת שר.

אחמד טיבי: עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – הצגת שם עסק בשפה העברית), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 13, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת להכנה לקריאה ראשונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גבאי מבקש להוסיף את שמו לפרוטוקול כתומך בהצעה.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 5955.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק רשות הר-הזיתים, מאת חבר הכנסת אריה אלדד – תשובה והצבעה.

אחמד טיבי: האם השר אדרי נמצא?

אחמד טיבי: אני מבקש לעבור להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק רשות הר-הזיתים, התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 19, מתנגדים – 5.

אחמד טיבי: השר אדרי אומר שמלכתחילה לא היה צריך שר, כי הוא הודיע למזכירות.

אחמד טיבי: הצעת חוק הגבלת אכיפת תשלום קנסות חנייה, של חבר הכנסת משה כחלון – תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת כחלון לא נמצא, עוברים לנושא הבא.

מאיר שטרית: אדוני, על-פי התקנון, אם מציע של הצעת חוק איננו באולם, אתה צריך להודיע שהחוק ירד מסדר-היום.

אחמד טיבי: נכון, זה מה שאמרתי.

אחמד טיבי: לא היתה אמורה להיות לא הצבעה ולא תשובה.

אחמד טיבי: לכן, דילגנו והיא ירדה מסדר-היום.

אחמד טיבי: תודה רבה ותודה על ההערה.

אחמד טיבי: הצעת חוק הגבלת אכיפת תשלום קנסות חנייה ירדה מסדר-היום בגלל היעדרותו של המציע.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1904/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – רשות רישוי), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת חנא סוייד, חבר הכנסת ברכה וחבר הכנסת .

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: ההצעה הקודמת, הצעת חוק הגבלת אכיפת תשלום קנסות חנייה, הוסרה מסדר-היום בגלל היעדרות המציע.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אין תשובה?

ראובן ריבלין: השר נפגש עם אבו-מאזן.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מעלה כאן נועדה להתמודד עם בעיות בתחום התכנון והבנייה, ואמורה לספק תשתית להתמודדות עם הבעיות – לא רק בדרכים מינהליות, אלא בהכנת תשתית חוקית שמאפשרת בעצם למנוע בעיות בתחום הזה.

חנא סוייד: מדובר בוועדות תכנון של כמה יישובים – אלה שנקראות ועדות מרחביות – שהייצוג של היישובים בהן כמעט לא קיים.

חנא סוייד: זה יוצר מצב של ניכור, של חוסר קומוניקציה, בין אותם יישובים לבין אותן ועדות מקומיות.

חנא סוייד: לפי ההצעה, ברשות הרישוי, שהיא גוף – שהיא ועדה בתוך ועדת התכנון והבנייה, שנותנת היתרי בנייה – יהיה ייצוג למועצה המקומית – לרשות המקומית.

חנא סוייד: אני חושב שזה יכול בהחלט לחסוך הרבה בעיות, כלומר למנוע היווצרות בעיות, ולכן אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מי השר המשיב?

אחמד טיבי: כתוב ששר הפנים עונה.

מאיר שטרית: אני עונה, אדוני.

אחמד טיבי: השר שטרית עונה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על ההצעה בשם שר הפנים.

מאיר שטרית: ההצעה היא לקבוע כי ברשות הרישוי של ועדה מרחבית, המטפלת בענייני כמה רשויות מקומיות, ייווסף להרכב הרשות גם מהנדס הרשות המקומית שבתחום שיפוטה ההיתר מתבקש.

מאיר שטרית: אין הצדקה מהותית לשינוי בהרכב רשות הרישוי, כאשר מנגד, הרחבת ההרכב תסרבל את דרכי פעולתה של רשות הרישוי וצפוי כי תעורר תביעות מצד גורמים נוספים לצרפם כחברים בהרכב זה.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר את ההיגיון, גם מעבר לדברים של שר הפנים.

מאיר שטרית: גם היום, לצערי, ועדות התכנון והבנייה מאוד מסורבלות, ולוקח הרבה מאוד זמן לאשר תוכניות.

מאיר שטרית: מכל כך הרבה רצון טוב, להכניס כל כך הרבה גורמים לוועדה, נוצר מצב שבו כל גורם הוא גורם מנטרל.

מאיר שטרית: ומה הפלא שתוכניות מפורטות ותוכניות מיתאר של יישובים – –

בנימין אלון: זאת לא ועדה.

בנימין אלון: זאת רשות רישוי.

מאיר שטרית: – – אגב, גם יישובים ערביים, חבר הכנסת חנא סוייד, מה הפלא שתוכניות כאלה – לוקח שבע שנים ועשר שנים לאשר?

קריאות: – – –

קריאה: השר, זאת רשות רישוי – – –

ראובן ריבלין: – – – מה שהוא אומר נכון.

מאיר שטרית: רשות רישוי היא ועדת בניין ערים.

מאיר שטרית: זאת רשות הרישוי.

ראובן ריבלין: דווקא הוא צריך להיות – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לשר להמשיך, רבותי.

מאיר שטרית: לא, לא, לא, רשות רישוי היא ועדת בניין ערים מרחבית, למשל ועדה במועצה אזורית שיש בה יישובים רבים, ואין לכל אחד מהם ועדה מקומית משלו.

מאיר שטרית: אתה מגדיל את הוועדה – – –

חנא סוייד: לא, זה לא נכון.

מאיר שטרית: מה לא נכון?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אתם מפריעים לשר.

בנימין אלון: רשות רישוי זה הצד המקצועי.

בנימין אלון: זה שניים – – –

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת אלון.

מאיר שטרית: על אחת כמה וכמה.

מאיר שטרית: לכל ועדת בניין ערים יש מתכנן מחוז אחד, שבודק את התוכניות.

מאיר שטרית: אי-אפשר לשים עשרה מהנדסים שיתחילו להתווכח ביניהם שנתיים על כל תוכנית – אם לאשר או לא לאשר.

מאיר שטרית: ולכן, משרד הפנים, וכמובן גם הממשלה, מתנגדים להצעת החוק ומבקשים להסירה מסדר-היום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 13 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 22 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – רשות רישוי), התשס"ז–2007, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 13, נגד – 22, שני נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעה לא נתקבלה.

שלי יחימוביץ': נא להוסיף את קולי בעד.

אחמד טיבי: חברת הכנסת יחימוביץ נרשמת בפרוטוקול כמי שתומכת בהצעה – לא שזה ישנה את התוצאה.

אחמד טיבי: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – פעולות המעידות על התעללות), התשס"ו–2006 ["דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 8886.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – פעולות המעידות על התעללות), של חברת הכנסת זהבה גלאון – תשובה והצבעה.

אריה אלדד: אני מבקש להצהיר כי הצבעתי בטעות במקום חבר הכנסת גבאי.

אחמד טיבי: השר שמחון יענה, ובינתיים: חבר הכנסת אלדד הצביע – בטעות, כך הוא אומר – במקום חבר הכנסת גבאי.

אחמד טיבי: בטעות.

אחמד טיבי: אדוני השר, בבקשה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת זהבה גלאון – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לשר שמחון לענות על הצעתה של חברת הכנסת גלאון.

שלום שמחון: – – בראשית דברי אביא את עמדת הממשלה, ואחרי כן אציע פשרה.

שלום שמחון: הצעת החוק היא בעייתית ומגבילה את סמכותם של הגורמים המקצועיים העוסקים במתן אישורים למופעים באופן שלאו דווקא מיטיב עם בעלי-החיים.

שלום שמחון: מציעת החוק אינה ערה לשינויים שחלו בחקיקה בכל הקשור לצער בעלי-חיים.

שלום שמחון: תקנות צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תערוכות, הצגות ותחרויות של בעלי-חיים), שנכנסו לתוקפן במאי 2001, מחייבות קבלת היתר מהממונה לפי חוק צער בעלי-חיים לקיום כל מופע עם בעל-חיים.

שלום שמחון: הצגת בעל-חיים ללא היתר היא עבירה.

שלום שמחון: הממונה לא תיתן היתר אלא לאחר שהשתכנעה כי במופע ובהכנות לקראתו לא נגרם סבל לבעלי-החיים המשתתפים בו.

שלום שמחון: בהוראת החוק המוצעת נכללת רשימה סגורה של איסורים: איסור להפוך בעל-חיים, לגרור אותו, לטלטל אותו או להפעיל לחץ על איברים בגופו בעת מופע.

שלום שמחון: מהאמור לעיל עולה כי מותר לעשות את הפעולות האמורות אם הן נעשות שלא בעת מופע, או לחלופין, בעת מופע מותר לעשות פעולות אחרות שפוגעות בבעלי-חיים.

שלום שמחון: רשימה זו תצמצם ואף תגביל כל אפשרות של הממונה לדרוש שינויים במופע עם בעלי-חיים, או לאסור אותו כליל.

שלום שמחון: התקנות הקיימות מאפשרות הגנה טובה יותר על בעלי-חיים מזו שבהצעת החוק.

שלום שמחון: כאמור, ועדת השרים לחקיקה התנגדה, ולאחר שיחה עם חברת הכנסת זהבה גלאון הגענו יחד להסכמה שהחוק יעבור רק בהסכמה משותפת שלה ושל משרד החקלאות.

שלום שמחון: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעתה של חברת הכנסת גלאון.

אחמד טיבי: נא להגיע למקום.

אחמד טיבי: הצבעה על החוק האוסר במפורש הפיכה, גרירה וטלטול.

יואל חסון: – – –

שלום שמחון: נגיע לתיאום ולהסכמה.

שלום שמחון: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 20 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – פעולות המעידות על התעללות), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 20, נגד – 7, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעתה של חברת הכנסת זהבה גלאון למנוע טלטול בבעלי-חיים התקבלה.

אחמד טיבי: הכנסת הזאת מאשרת מניעת טלטול בעלי-חיים – –

גלעד ארדן: למה אתה מדגיש את זה?

אחמד טיבי: – – ברוב מסיבי של 20 נגד שבעה.

אחמד טיבי: אני חוזר ואומר: הכנסת מאשרת חוק המונע טלטול של בעלי-חיים, חבר הכנסת השר גדעון עזרא.

מיכאל איתן: זה לא כולל את היושב-ראש וסגניו...

אחמד טיבי: אני מברך על קבלת החוק.

אחמד טיבי: החוק עובר לוועדת החינוך.

ראובן ריבלין: זה לפי דוח-לנדוי?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: השאלה מתי הכנסת תצביע כך גם על מניעת טלטול של יצורים אחרים, חבר הכנסת.

אחמד טיבי: יצורים אחרים.

אחמד טיבי: יום גדול לכנסת, יום גדול לכנסת, אין ספק.

אחמד טיבי: אני מברך אותך, חברת הכנסת זהבה גלאון.

אחמד טיבי: אני בטוח שתמשיכי לצעוד למניעת טלטול בכל היצורים – – –

צבי הנדל: גם של חיות ההולכות על שתיים.

אחמד טיבי: גם של חיות ההולכות על שתיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת לוועדת החינוך.

דוד אזולאי: ועדת החוץ והביטחון.

אחמד טיבי: ועדת החוץ והביטחון – אז זה עובר לוועדת הכנסת.

זבולון אורלב: דיברת על חיות על שתיים.

רן כהן: ועדה לעובדים זרים.

אחמד טיבי: ועדה לעובדים זרים – הכול ייקבע בהכרעה בוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 8887.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק המוזיאונים (תיקון – ביקורי נוער) – תשובה והצבעה.

אחמד טיבי: השר גאלב מג'אדלה, שר המדע, התרבות והספורט – בבקשה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, נדרשתי לענות על הצעת החוק של חבר הכנסת בנושא:

גאלב מג'אדלה: פטור מתשלום על כניסה למוזיאונים לנערים מתחת לגיל 18, לחיילים בשירות סדיר ולסטודנטים.

גאלב מג'אדלה: כשלעצמי אני חושב שההצעה ראויה.

גאלב מג'אדלה: אני גם חושב שהאוצר לא היה צריך לשכנע את ועדת השרים לחקיקה שלא לקבל את ההצעה.

גאלב מג'אדלה: העלות הכספית היא 5 מיליוני שקלים.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לכם את זה ביושר, למרות שאני מכבד את ועדת השרים לחקיקה, זה מחייב אותי כשר התרבות, המדע והספורט, ואני גם אצביע על זה בהתאם.

גאלב מג'אדלה: אבל אני אומר ביושר, אני חושב שוועדת השרים לענייני חקיקה לא היתה צריכה לקבל את דעת האוצר, ותמורת 5 מיליוני שקלים, השקעה לא אדירה, היה ראוי שנלך להצעת החוק הזאת.

בנימין אלון: אז תצביע בעד.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת בני אלון, אתה יודע שאני איש ממושמע, אני מכבד סדר – – –

בנימין אלון: אתה גם שר הספורט, אז תקבל את זה ברוח הספורט.

גאלב מג'אדלה: זה היה לפני, אם אני הייתי בוועדת שרים לענייני חקיקה והייתי שר התרבות, המדע והספורט, הייתי בא לשם ומשכנע את ועדת השרים לענייני חקיקה לא לקבל את דעתו של האוצר.

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר את זה ביושר.

גאלב מג'אדלה: אגב, חבר הכנסת בני אלון, אם זה חשוב לך, בתקציב התרבות אנחנו מחזירים 2.5 מיליוני שקלים לאזרחים ותיקים בכניסה למוסדות תרבות.

גאלב מג'אדלה: חברה ראויה, עם תקציב 5 מיליוני שקלים – אם האוצר היה מעביר 5 מיליוני שקלים למשרד המדע, התרבות והספורט, אנחנו היינו דואגים שהאוכלוסייה הזאת תקבל את זה, וזה דבר ראוי.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 23 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק המוזיאונים (תיקון – ביקורי נוער), התשס"ז–2007, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 22, נגד – 23, נמנעים – 2.

אחמד טיבי: ההצעה של חבר הכנסת אדלשטיין לא עברה.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/1383/17; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

אחמד טיבי: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק פ/1383, הצעת חוק-יסוד: פיתוח בר-קיימא, של חבר הכנסת יוסי ביילין וקבוצת חברי הכנסת.

אחמד טיבי: בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרת הצעת החוק, חוק-יסוד: פיתוח בר-קיימא, להכניס לספר החוקים של – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד אזולאי, נא לשבת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלקין, אתה כמעט לא ישבת מתחילת הדיונים, יש סיבה לכך?

אחמד טיבי: כמעט שלא ישבת, אתה כל הזמן על הרגליים.

יוסי ביילין: זה שוב עניין של גיל שמשפיע, גם אנחנו בגילו היינו עומדים כל הזמן.

יוסי ביילין: ובכן, המטרה של חוק-היסוד הזה, להכניס לספר החוקים את המושג של פיתוח בר-קיימא ולהפוך אותו ממושג ערטילאי לדבר קיים.

יוסי ביילין: אני חושש מאוד שבלי חקיקה – גם אם החקיקה היא כללית מטבע הדברים, כי זה חוק-יסוד – אין משמעות לאמנות שאנחנו חתמנו עליהן.

יוסי ביילין: ממשלת ישראל חתמה על שורה של אמנות – אוויר ואקלים, חומרים מסוכנים, טבע ומורשת, זיהום הים, צומח וקרקע.

יוסי ביילין: ב-14 במאי 2003 החליטה הממשלה כדלקמן: מדיניות ממשלת ישראל תתבסס על עקרונות של התנהלות פיתוח בר-קיימא, המשלבים כלכלה דינמית, שימוש מושכל במשאבי טבע, הגנה על מערכות אקולוגיות ומתן שוויון הזדמנויות לכול.

יוסי ביילין: זאת על מנת לענות על הצרכים של הדור הנוכחי וצורכי הדורות הבאים.

יוסי ביילין: הממשלה, בהחלטה יפה, בהחלטה מעניינת מאוד, החליטה על הכנת תוכנית אסטרטגית לפיתוח בר-קיימא, שתיעשה על-ידי כל משרדי הממשלה.

יוסי ביילין: אני יכול לומר לכם, שהיום, אחרי ארבע שנים ויותר, לרוב משרדי הממשלה אין תוכנית כזאת.

יוסי ביילין: אין היום לממשלת ישראל תוכנית אסטרטגית לגבי פיתוח בר-קיימא.

מיכאל איתן: לגבי מה יש לה תוכנית אסטרטגית?

יוסי ביילין: אני אגיד לך, מיקי, רק בארבע עיניים, זה סודי.

זבולון אורלב: אני יכול לענות לו?

אחמד טיבי: לא, אתה לא יכול לענות לו, חבר הכנסת אורלב.

מיכאל איתן: יש דבר אחד שהוא לא יודע – לגבי האיום האירני יש לנו תוכנית אסטרטגית.

יוסי ביילין: לגבי הגדרת המושג פיתוח בר-קיימא – ההגדרה המקובלת היא פיתוח הממלא את צורכי הדור הנוכחי מבלי להתפשר על יכולתם של הדורות הבאים למלא אף הם את רצונותיהם.

יוסי ביילין: אני אומר לכם, חברי הכנסת, אני אומר לכם, ההצעה שלי היא לא הצעה מקורית.

ראובן ריבלין: צריך רק לתקן אותה, כי בינתיים בוטלה נציבות הדורות הבאים.

יוסי ביילין: אוקיי.

יוסי ביילין: אני אימצתי הצעה של נציבות הדורות הבאים – היא לא מונתה, אבל המוסד קיים – שראתה בדבר הזה הצעה חיונית בנושא איכות הסביבה.

יוסי ביילין: אבל מה שקרה בשנים האחרונות, שהנושא הפך להיות במקום בעיה של הדורות הבאים לבעיה של הדור שלנו.

יוסי ביילין: השינויים הדרמטיים שמתחוללים לנגד עינינו, ובמקומות לא מעטים בעולם זה דבר מרכזי, למשל מה שאל גור עשה עם זה בארצות-הברית, אנחנו רואים באמצעי התקשורת האלקטרוניים, בטלוויזיה, את הקרחונים הנמסים, ההשלכות של זה – – –

ראובן ריבלין: מה שקורה בימינו זה על חשבון הדורות הבאים.

יוסי ביילין: בוודאי.

יוסי ביילין: אבל הדברים האלה קורים לנגד עינינו.

יוסי ביילין: העתיד הזה שבו אנחנו נשלם את המחיר, של ההתפתחות, של הפיתוח, שאנחנו אחראים לו, העתיד הזה מתקצר והולך.

יוסי ביילין: לכן זה כבר באמת לא רק שאלה של הדורות הבאים אלא גם שאלה אגואיסטית של הדור שלנו.

יוסי ביילין: ההתנגדות של הממשלה, אני מניח, היא לא התנגדות מהותית לחוק-יסוד שכזה.

יוסי ביילין: אלא שזה לא נוח.

יוסי ביילין: לשום ממשלה לא נוח שיש חוקי-יסוד כאלה והם עלולים להכביד, חלילה, על המהלכים המהירים של התכנון והפיתוח.

יוסי ביילין: אבל במאה ה-21, בתקופה הזאת, אני אומר לכם, זאת תהיה טעות קשה מאוד אם אנחנו לא נביא בחשבון את הנושא של פיתוח בר-קיימא, מעבר לססמה הזאת, בכל הקשור לפיתוח, כי לישראל כמדינה מפותחת ותעשייתית יש השפעה לא רק על מה שקורה כאן אלא על מה שקורה בעולם כולו.

יוסי ביילין: וכמו שלא היינו רוצים שהעולם יפגע בנו, ככה אנחנו לא יכולים לפגוע בעולם.

יוסי ביילין: המושג עצמו של פיתוח בר-קיימא התגבש ב-1992 – מדובר כאן לא על דבר ישן – על-ידי 178 מדינות בעולם, בריו-דה-ז'ניירו, שהחליטו על מה שנקרא אז "אג'נדה למאה ה-21".

יוסי ביילין: ישראל כמובן חתמה על האג'נדה הזאת והתחייבה לאמץ את העקרונות שלה.

יוסי ביילין: חלפו עשר שנים, התקיימה ועידה נוספת של אותן מדינות, עם נוספות, הפעם 181 מדינות, ביוהנסבורג.

יוסי ביילין: הוועידה הזאת נועדה לאמץ את תוכנית היישום של ריו-דה-ז'ניירו לפיתוח בר-קיימא, והיא קיבלה שורה של החלטות, בין השאר החלטה שאומרת שפיתוח בר-קיימא עומד על שלוש רגליים: פיתוח כלכלי, פיתוח חברתי ושימור הסביבה.

יוסי ביילין: תוכנית היישום מ-2002 היא תוכנית שישראל מחויבת לה, ותוכנית היישום מדברת במפורש על חקיקה מתוך הבנה שלצד החלטות של ממשלה, טובות ככל שיהיו, מוכרחים ללוות את ההחלטות הללו בחקיקה שמחייבת את המדינה כולה, ורק חקיקה יכולה באמת לחייב את ההחלטות העתידיות של גורמי הביצוע, שנושא הפיתוח בר-קיימא לא יהיה רק מן השפה ולחוץ, אלא שבאמת יהיה שיקול מרכזי בכל התקדמות, בכל פיתוח בעתיד.

יוסי ביילין: בהרבה מדינות בעולם נושא הפיתוח בר-הקיימא הוכנס לחוקה; החוקות תוקנו כדי להוסיף את זה.

יוסי ביילין: לישראל אין בינתיים חוקה, ואינני יודע מתי תהיה לה חוקה, אבל יש לה חוקי-יסוד, ולכן ההצעה היא לעגן את הפיתוח בר-הקיימא בחוק-יסוד כללי שיחייב את המדינה ואת זרועותיה להביא בחשבון את נושא הפיתוח בר-הקיימא בהחלטותיה העתידיות.

יוסי ביילין: אני מאוד מבקש מחברי הבית, זו לא שאלה של ימין ושמאל, זו לא שאלה מפלגתית, זו שאלה של אחריות שלנו כאזרחי העולם וכהורים, חלק מאתנו כסבים וכסבתות, לדורות הבאים – לא לפגוע בהם ובעתיד שלהם בהחלטות חפוזות שאנחנו מקבלים היום.

יוסי ביילין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השר גדעון עזרא בשם הממשלה, בבקשה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: הממשלה תומכת, אפשר להצביע.

גדעון עזרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת יוסי ביילין על כך שהוא מעלה את הנושא של פיתוח בר-קיימא.

גדעון עזרא: אני רוצה להקדים ולומר שממשלת ישראל אומנם חתמה על האמנות שדיברת עליהן, ואנחנו נאמנים להחלטות הללו בכל נושא ונושא, ואני, כשר להגנת הסביבה, כמי שאחראים לנושא של פיתוח בר-קיימא.

גדעון עזרא: תשאל את היושב לשמאלך, את חבר הכנסת זבולון אורלב – –

זבולון אורלב: עוד יחשבו שעברתי לשמאל.

גדעון עזרא: – – איך הוא מטרטר אותנו, ובצדק, אחת לשבועיים, שלושה שבועות.

גדעון עזרא: אני מודיע לך שיש לנו סמנכ"ל תכנון אצלנו במשרד, שזאת העבודה העיקרית שלה בנושא הזה – זו אשה, ולכן אני אומר "שלה" – ואני אומר לך שאין החלטה אחת בממשלה שאין לנו הערות לגביה, שאנחנו לא מגיבים בו במקום, ויש הבנה בממשלה.

גדעון עזרא: מה גם שהזכרת נכון את החלטת הממשלה שהתקבלה בשנת 2004, ולדעתי המשרד שלנו מקדיש את כל המאמצים לנושא הפיתוח בר-הקיימא.

גדעון עזרא: חבר הכנסת ביילין, אני רוצה להגיד לך איך אנחנו יכולים לטרפד את הפיתוח במדינה.

גדעון עזרא: אני רוצה להביא דוגמה של מה שעוד לא בוצע, התוכנית ל"מובל השלום".

גדעון עזרא: כל צד שלא יצליח בהצעה שלו יסתמך על החוק הזה, לכאן ולשם, ואתה למעשה תגרום לשיתוק בהחלטות הממשלה.

גדעון עזרא: אני מחויב כשר להגנת הסביבה בכל אתר ואתר, בכל נושא ונושא.

גדעון עזרא: לפני כחודשיים עלה נושא היישובים של מפוני גוש-קטיף במזרח לכיש, ושם דובר על הקמת כמה יישובים חדשים וכבישים נוספים, וזה עומד בניגוד לעניין של פיתוח בר-קיימא, אבל זה דואג לאנשים, וצריך למצוא את הפשרה.

מיכאל איתן: מי אמר?

מיכאל איתן: מי אמר שזה עומד בניגוד?

מיכאל איתן: אפשר לקבוע הגבלות על ההתיישבות שזה לא יעמוד בניגוד.

גדעון עזרא: תרשה לי להסביר לך.

גדעון עזרא: פיתוח בר-קיימא מדבר נגד הקמת יישובים חדשים.

מיכאל איתן: למה?

גדעון עזרא: אני אגיד לך למה.

גדעון עזרא: משום שאתה פוגע בשטחים הפתוחים.

גדעון עזרא: נושא השטחים הפתוחים זה עיקרון – – –

מיכאל איתן: ישבו שם ממילא אנשים.

מיכאל איתן: הבדואים מחכים, ישבו שם מלא בדואים.

גדעון עזרא: אין שם בדואים.

מיכאל איתן: באיזה אזור?

גדעון עזרא: במזרח לכיש.

מיכאל איתן: מה אתה מדבר?

גדעון עזרא: אין שם אחד.

גדעון עזרא: אין שם אחד.

גדעון עזרא: עזוב, בחייך, אתה לא יודע.

מיכאל איתן: תסלח לי, מעבר לקו יש יישובים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן, אתה מפריע לשר.

מיכאל איתן: מעבר לקו יש יישובים.

גדעון עזרא: מעבר לקו יש שם גדר הפרדה.

גדעון עזרא: על מה אתה מדבר?

מיכאל איתן: הסביבה לא מכירה את הגבול.

גדעון עזרא: עזוב.

גדעון עזרא: עזוב.

גדעון עזרא: עזוב.

גדעון עזרא: אתה לא יודע.

גדעון עזרא: היה הנושא של יישוב נורית בגלבוע, שגם שם אין יישובים, ואמרו שצריך לחזק.

גדעון עזרא: לא צריך לחזק שום דבר.

גדעון עזרא: הממשלה החליטה, מתוך רצון ללכת לקראת המפונים, ההחלטה היא בניגוד לנושא של השטחים הפתוחים כאשר יש עדיין צרכים לבני-אדם.

גדעון עזרא: אני בהחלט תומך בכל נושא שיקדם אותנו בנושא פיתוח בר-קיימא.

גדעון עזרא: אני לא מציע לכבול בעניין הזה את הממשלה בחוק-יסוד, ואני מבקש את אמון הכנסת בכך שהממשלה, ובעיקר השר להגנת הסביבה, עומדים על המשמר בנושא הזה, ומבקש מהכנסת לדחות את הצעת החוק – והבטחתי שנקיים את הנדרש.

גדעון עזרא: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מבקש לעבור להצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: נא לשבת ולהצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 37 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: פיתוח בר-קיימא נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 16, יש יותר מתנגדים – 37, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק של חבר הכנסת ביילין לא נתקבלה.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 6829.]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת אלימות נגד מטפלים, של חבר הכנסת אלכס מילר – תשובה והצבעה.

אחמד טיבי: האם השר בן-יזרי מוכן לענות?

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר, שר הבריאות, ומייד לאחר מכן נצביע.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק למניעת אלימות נגד מטפלים בבתי-חולים ובמוסדות רפואיים כאלה ואחרים.

יעקב בן-יזרי: הערת ביניים.

יעקב בן-יזרי: השבוע, או ליתר דיוק שלשום, צוין יום המודעות לאלימות נגד הקשישים.

יעקב בן-יזרי: היום הזה הוא בין-לאומי, וגם בישראל התקיים שלשום בתל-אביב הדיון עם כל האנשים שעוסקים במאטריה – בנוכחות כ-1,000 איש – בשאלה איך מתמודדים עם הבעיה של אלימות בכלל.

יעקב בן-יזרי: הצעת החוק הנוכחית מבקשת למגר את תופעת האלימות הגוברת נגד רופאים, וכמובן גם בעלי מקצוע פארה-רפואיים אחרים, שעובדים במוסדות הרפואה, אם במחלקה, אם במיון ואם במרפאה, באמצעות קביעה כי מי שחוזר ופוגע במטפל לאחר שהוזהר, ובתוך זמן מוכר או מוגדר, לא יהיה זכאי לקבל טיפול רפואי במוסד הרפואי שבו פעל באלימות, למעט במצב של חירום רפואי, וזאת לתקופה של שלושה עד שישה חודשים.

יעקב בן-יזרי: זו מין הצעה שבאה לגזור איזו גזירה על אדם שהתפרע ופעל באלימות נגד הצוותים הרפואיים, לבוא ולגזור עליו שלא יקבל בתקופה מוגדרת טיפול באותה מרפאה ועל-ידי, נניח, אותו הצוות.

יעקב בן-יזרי: ראשית, אבקש לעדכן כי לפני כחודש ימים התקיים בלשכתי, לשכת שר הבריאות, דיון מקיף בנושא האלימות כנגד סגלי רפואה בשיתוף משטרת ישראל, ההסתדרות הרפואית בישראל וגורמים נוספים שיש להם נגיעה לאלימות במוסדות רפואיים, והוצגה בו עמדת מטה שערך אגף הביטחון במשרד הבריאות.

יעקב בן-יזרי: המלצותיו בתחומי האחריות של משרד הבריאות מיושמות בשטח; בתחומי משטרת ישראל ייושמו בתיאום עם משרדנו, משרד הבריאות.

יעקב בן-יזרי: ובנוסף – המלצות אחרות והתוכנית בכללותה יידונו בפני ועדת שרים למאבק באלימות.

יעקב בן-יזרי: לגופן של הצעות החוק האלה: תופעת האלימות כלפי מטפלים היא תופעה מוכרת, לצערנו הרב, שדורשת טיפול שורש.

יעקב בן-יזרי: עם זאת, הפתרון שמציעים בהצעת החוק אינו יעיל.

יעקב בן-יזרי: אי-זכאותו של המטופל לקבל טיפול באותו מוסד רפואי תגרום לכך שהמטופל יפנה לקבלת טיפול במוסד רפואי אחר, כביכול העברת מטופלים אלימים ממוסד אחד למשנהו.

יעקב בן-יזרי: כך שהדבר הזה לא יכול להביא לפתרון הבעיה, אם רוצים בצורה כזו לטפל, אלא להעברת הבעיה, או אפילו להחמרתה בגופים אחרים.

יעקב בן-יזרי: לכן אני חושב שהוועדה אשר קמה במשרד הבריאות, בשיתוף, אולי, כל הגורמים האוכפים, ואלה הנוגעים בדבר שמטפלים בכל נושאי האלימות במוסדות הרפואה – הדברים האלה יובאו בפני ועדת השרים למאבק באלימות.

יעקב בן-יזרי: על כן החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה ואכיפת החוק להתנגד להצעת החוק, והממשלה מבקשת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא לשבת במקום.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק למניעת אלימות נגד מטפלים, התשס"ז–2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 31, נגד – 2, נמנעים – אין.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הצעת החוק למניעת אלימות נגד מטפלים לוועדת העבודה והרווחה להכנה לקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: עד למעבר להצעה של חבר הכנסת גלעד ארדן אני רוצה לברך את הנשים הערביות הדרוזיות מהמגזר הדרוזי שבאו לבקר בכנסת.

אחמד טיבי: אהלן וסהלן.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2356/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אני מבקש מחבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

אחמד טיבי: הנמקה מהמקום – הצעת חוק בדיקות סמים למי שמקצועו נהג, טייס או משיט.

אחמד טיבי: אין תשובת שר.

גלעד ארדן: ללא תשובת שר?

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נהיגה תחת השפעת סמים, מלבד היותה עבירה על החוק היא פעולה מסוכנת במיוחד העלולה לגרום להרג ולפציעה של רבים.

גלעד ארדן: לפיכך על המדינה לעשות כל שביכולתה כדי למנוע נהיגה תחת השפעת סמים בכלל, ואצל נהגים מקצועיים, שהנהיגה היא עיקר עיסוקם, בפרט.

גלעד ארדן: נהגים מקצועיים, במשאיות, באוטובוסים, נהגי רכבות, טייסים ומשיטי ספינות אחראים בעבודתם לחייהם של מאות בני-אדם.

גלעד ארדן: העוסקים בהובלת נוסעים או מטען עובדים במשך שעות רבות שבהן נדרשות עירנות מרבית ואחריות רבה.

גלעד ארדן: לכן מוצע כי נהגים, טייסים ומשיטים שעוסקים בתחומים שבהם יש חשיבות רבה במיוחד לנושא הבטיחות יחויבו לעבור בדיקות לגילוי סמים, במקרים הקבועים בחוק.

גלעד ארדן: על-פי הצעת החוק, מועדי הבדיקות יידרשו במקרים הבאים: בעת קבלת או חידוש רשיון נהיגה, טיס או שיט, לפני קבלה לעבודה כנהג, טייס או משיט, לאחר תאונת דרכים עם נפגעים.

גלעד ארדן: מי שבדיקתו תגלה הימצאותם של סמים משכרים או מסוכנים בגופו, ייחשב בלתי כשיר למשך שנה לרשיון על-ידי הרשות המעניקה לו את רשיונו.

גלעד ארדן: מי שיימצא בלתי כשיר בשל הימצאות סמים בבדיקתו יותר מפעם אחת – ייפסל רשיונו למשך חמש שנים, ואני שוב מדגיש – מדובר אך ורק בנהגים מקצועיים שעלולים להוות סכנה בטיחותית כבדה, שכן הם מסיעים מספר נוסעים רב או מטען כבד מאוד.

גלעד ארדן: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית ולהעבירה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה הראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין תשובת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק בדיקת סמים למי שמקצועו נהג, טייס או משיט, התשס"ז–2007.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בדיקת סמים למי שמקצועו נהג, טייס או משיט, התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד- 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר להכנה לקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2036/17; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – אישור ועדת החוקה לתקנות סדר הדין האזרחי), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני המציע.

ניסן סלומינסקי: מותר לי לעשות את זה בפחות מעשר דקות?

יולי יואל אדלשטיין: אני אודה לך על כך, אפילו בפומבי, לפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני אעשה את זה בקיצור רב, כי אין תשובה והצבעה, ואני חושב שגם אין צורך להאריך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו, כבית-המחוקקים, חושבים שכל מה שקשור לחירות הפרט, זכויות הפרט, צריך לעבור את עינה הבוחנת של הכנסת.

ניסן סלומינסקי: זה עיקרה של הדמוקרטיה.

ניסן סלומינסקי: והנה, יש לנו חוק בתי-המשפט שמאפשר לבתי-המשפט לתקן תקנות כמו במשרדים אחרים – וזה מבורך, כי אנחנו לא יכולים לסתום את הוועדות בתיקון תקנות.

ניסן סלומינסקי: דא עקא שמשרד המשפטים, בעיקר בתי-המשפט, תיקנו הרבה מאוד תקנות בהרבה מאוד נושאים, ובחיוך כבר קוראים לזה במסדרונות "החוק המקביל", או "החוק השני".

ניסן סלומינסקי: אז כל זמן שאלה תקנות שאינן פוגעות בדברים יסודיים, בכבוד.

ניסן סלומינסקי: אבל יש תקנות שתוקנו מבלי שאף עין דמוקרטית של הבית הזה תראה את זה, והן פוגעות בחירותו של הפרט, בזכויותיו של הפרט, דבר שלא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: אתן לדוגמה שני מקרים, אף שיש כמה וכמה מקרים.

ניסן סלומינסקי: דוגמה אחת, צו עיכוב יציאה מהארץ.

ניסן סלומינסקי: אין כמעט דבר יותר פוגע בזכויות הפרט מעיכוב אדם מלצאת מהארץ, אם הוא צריך, לעסקיו וכו'.

ניסן סלומינסקי: ודאי שיש מקרים שזה מוצדק.

ניסן סלומינסקי: כל הפרוצדורה של עיכוב יציאה מהארץ נעשית בתקנה, מבלי שהכנסת יודעת על מה מדובר שם, מבלי שוועדה אחת מוועדות הכנסת יודעת על מה מדובר שם.

ניסן סלומינסקי: ואני בטוח שהכול טוב, הכול בסדר, אבל מכיוון שאנחנו רוצים שהמחוקק, בפרט בנושאים הרגישים האלה, יהיה הכנסת, ולא המערכת המבצעת, לכן עצתי.

ניסן סלומינסקי: באה ואומרת הצעת החוק, שבאותם נושאים שהתקנה פוגעת בחירותו של הפרט או בזכויותיו של הפרט, ואלה מקרים מצומצמים – במקרים האלה התקנה תובא לאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

ניסן סלומינסקי: דוגמה אחת היא צו עיכוב יציאה.

ניסן סלומינסקי: דוגמה שנייה, אם צריכים להיכנס לביתו של חייב כדי להחרים רכוש – ודאי שכניסה לבית של אדם פרטי היא פגיעה חמורה מאוד בחירותו ובזכויותיו, אך ודאי שחייבים לעשות את זה במקרים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: יש תקנות, כל התקנות האלה לא ראו אף עין דמוקרטית; כלומר, חוקק מבלי שהכנסת ראתה את זה, מבלי שאחת מוועדותיה ראתה את זה.

ניסן סלומינסקי: על כן באה הצעת החוק שלי לומר, שכל תקנה מהסוג הזה של בתי-המשפט שפוגעת בזכויות או בחירות, תעבור לדיון לאישור ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: מאחר שוועדת השרים במכה הראשונה לא אישרה את זה, למרות המלצת משרד המשפטים, ואני חושב שהיתה שם אולי אי-הבנה, אני מקווה מאוד שיהיה ערעור ויהיה דיון נוסף בוועדת השרים והם ישנו את דעתם.

ניסן סלומינסקי: לכן תשובה והצבעה יהיו במועד מאוחר יותר.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי גם על כך שהבטיח וקיים וקיצר בדבריו.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1937/17; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פ/1937, הצעת חוק אזור התיישבות מזרח לכיש, התשס"ז–2007, של חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת – תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת , נא לנמק את ההצעה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שישי במוסף "7 ימים" של עיתון "ידיעות אחרונות" התפרסמה כתבה: שנתיים בלי בית, ובכותרת המשנה – פינוי ביזוי, כותרת שהיתה צריכה להטריד כל אחד מהאנשים שיושבים כאן בבית הזה במיוחד.

מיכאל איתן: אנחנו מדברים על עובדות מזעזעות.

מיכאל איתן: מתוך אלפי המשפחות שפונו, אין אף משפחה אחת שמצאה את פתרון הקבע שהובטח לה על-ידי הממשלה.

מיכאל איתן: התהליך של פינוי משפחות לצרכים לאומיים שהיו שנויים במחלוקת חייב את כולנו להסתכל ולראות מה קרה לבני-האדם כבני-אדם.

מיכאל איתן: אני שומע פה הצעות רבות, טובות, הומניות, מקובלות, לטפל בפליטי סודן, לטפל בפליטים פלסטינים, אבל אני לא רואה, לצערי הרב, התגייסות ונחישות לטפל בפליטים שלנו, שאנחנו עשינו אותם פליטים.

מיכאל איתן: הכתבה הזאת מספרת על מקרים רבים מאוד של גירושין, של משברים פסיכולוגיים, של ילדים שלא יוצאים מהטראומה, ואני שואל את עצמי, לא אף אחד אחר, את עצמי – מה עשיתי, מה אני עשיתי?

מיכאל איתן: האם עשיתי מספיק?

מיכאל איתן: עשיתי מעט.

מיכאל איתן: לקחתי על עצמי לנסות לקדם דבר שנראה לי מפעל ציוני ראוי לאיחוי הקרעים האלה.

מיכאל איתן: במה – כשיוצאים אנשים שפונו על-ידי הממשלה, לאחר שהם נשלחו על-ידי ממשלות ישראל להתיישב בחבלי ארץ, והם אומרים: קרעו אותנו מבתינו אבל אנחנו רוצים ללכת לחבל ארץ נוסף, חדש, ריק מיישובים, שנתון בסכנה של התיישבות עוינת, שנמצא ממש על "הקו הירוק" ומולו אוכלוסייה עוינת, ואנחנו מוכנים להתיישב שם, לבנות את בתינו, והממשלה אומרת להם: כן, זה פתרון ראוי, אז הייתי מעורב בצורה אינטנסיבית בחלק הזה של פתרון הבעיה.

מיכאל איתן: אני מודה שזה לא מספיק, כי הבעיה אינה רק שם.

מיכאל איתן: הבעיה מקיפה אוכלוסיות רבות נוספות, אך היום אני בא הנה עם אותו קטע שאני כן נרתמתי לו, כן הקדשתי לו זמן ומאמצים ורצון לקדם, ואני אומר דברים אלה על בסיס מעורבות וידיעת הפרטים.

מיכאל איתן: הדברים תקועים.

מיכאל איתן: למה אי-אפשר לעשות דבר שיש עליו הסכמה, שמשרת לא רק את פתרון הבעיה ההומנית של אותם אנשים אלא גם פותר בעיה לאומית?

מיכאל איתן: לפני כמה דקות הצבעתי בעד הצעה של שמירה על ערכי הטבע.

מיכאל איתן: הקמתי יישובים במדינת ישראל.

מיכאל איתן: אני ער לנושא של ערכי הטבע.

מיכאל איתן: אני לא מקבל איזו אמירה כוללנית שהאדם וההתיישבות אלה אויבי הטבע.

מיכאל איתן: אני מקבל שיש לשים מגבלות ואפשר ורצוי וחשוב להטיל מגבלות, אך לפעמים דווקא היעדרות האדם היא הפוגעת בערכי טבע.

מיכאל איתן: אני גם לא מקבל את החלוקה הזאת שהסביר לי כאן השר, שקו הגבול הוא משהו שמשפיע או צריך להתחשב בו בענייני ערכי טבע.

מיכאל איתן: אני לא יכול להבין איך כשיש התיישבות ערבית צפופה באזור מזרח חבל לכיש שמשפיעה אקולוגית על הסביבה זה בסדר, וזה לא משנה אם יש כאן גבול או לא – הטבע לא יודע שיש שם "הקו הירוק" – אבל אם ישבו שם יהודים בהתיישבות שפותרת בעיות שהממשלה שלנו נותנת לה גיבוי, זה טבו, זה יהרוס את כל הטבע.

מיכאל איתן: ואני רואה התיישבות זוחלת גם בתוך "הקו הירוק".

מיכאל איתן: נכון, זה עוד לא שם, אך בצפון מזרח הנגב יש התיישבות של אזרחים ישראלים, בדואים, שגם להם אנו אחראים, אך זו התיישבות אקולוגית?

מיכאל איתן: זאת לא פוגעת בערכי הטבע?

מיכאל איתן: אז מה מחכים, שהם יגיעו גם לשם?

מיכאל איתן: אם לא תהיה התיישבות מוגנת, מתוכננת, שמגינה על ערכי הטבע, שמתחשבת בהם, ששמה מגבלות – איך אפשר?

מיכאל איתן: עשרות אלפי דונמים.

מיכאל איתן: להגיד: שם לא תהיה שום התיישבות, לא יהיה שם שום דבר.

מיכאל איתן: הם בטוחים שלא תהיה התיישבות.

מיכאל איתן: שאלתי כשהיינו בסיור, כמה אנשים מגיעים הנה מדי שנה – אזור ריק לגמרי, רק ממול כפרים ערביים בלי סוף.

מיכאל איתן: אמרו לי: אף אחד לא מגיע הנה.

מיכאל איתן: אז אמרתי: אז למי בדיוק העניין הזה מפריע?

מיכאל איתן: הייתי בעולם במקומות רגישים לערכי טבע לא פחות מכל המומחים כביכול שמטיפים לנו פה מוסר על שמירת ערכי הטבע.

צבי הנדל: שמיליונים מבקרים בהם.

מיכאל איתן: אנשים גרים שם, אומרים להם: אל תיכנסו עם רכב.

מיכאל איתן: אנשים מבקרים שם, אומרים להם: תיסעו רק במכוניות חשמליות.

מיכאל איתן: יש מגבלות.

מיכאל איתן: ניקח על עצמנו את המגבלות.

מיכאל איתן: אני לא אומר שכל מגבלה צריך לשים באזור מזרח חבל לכיש, אבל זה אזור שראוי מבחינה ביטחונית, זה אזור שיכול להיות אזור של היי-טק כי הוא סמוך למפעלי "אינטל", הוא לא רחוק מרחק גדול גם מירושלים.

מיכאל איתן: כביש 6 יכול לחבר אותו לאזורים נוספים.

מיכאל איתן: הוא יכול להיות אזור תיירות, הוא יכול להיות אזור של כרמים, של חקלאות מותרת.

מיכאל איתן: למה לא לפתח?

מיכאל איתן: הוא אזור של ארכיאולוגיה.

מיכאל איתן: למה לא לפתח אותו בצפיפות ובאותו קו לפתור גם בעיה הומנית, גם לאומית וגם ציונית?

מיכאל איתן: מה אנו יכולים לומר לפליטים שלנו שאומרים: אנו לא רוצים לדאוג רק לעצמנו בתהליך שיקומנו, אנו לא רוצים כסף לעשות הון בבורסה, אנו לא רוצים שיכונים ברמת-אביב ג', אנו לא רוצים להיות מסחריים, אנו רוצים עוד פעם לגור בחלוציות, להיות חלוצים, לקבל עלינו את המגבלות, להקים חבל התיישבות שיהפוך להיות פנינה בחיזוק המפעל הציוני.

מיכאל איתן: מה אנו אומרים להם, למען השם?

מיכאל איתן: בשביל מה יש לנו ממשלה?

מיכאל איתן: בשביל מה יש לנו כנסת?

מיכאל איתן: יושבים שם כמה מומחים שקוראים ז'ורנלים אמריקניים שאין להם מושג איך לתרגם את המושג איכות החיים ואיכות הסביבה ואיכות הטבע לדבר שבני אדם יכולים לקיים ולחיות אתו, אלא לוקחים כאילו יש לנו מדינה עם מיליונים רבים של קילומטרים רבועים, כאילו אנו לא נמצאים במציאות שבה ההתיישבות עדיין מקיימת אותנו ואת גבולותינו המדיניים, כאילו אין לנו התיישבות שצריכה להיות קו שיעצור כל מיני בעיות, לרבות בעיות דמוגרפיות.

מיכאל איתן: לכן אני חושב שהצעת החוק הזאת, אף שאני מודה ואני אומר את זה כאן בצורה המפורשת ביותר – מבחינת הפרדת הרשויות הצעת החוק הזאת אינה תקינה, אבל במציאות שבה אנשי ממשלה אומרים לי: תקדם את ההצעה הזאת כדי שנוכל לקדם, שיש פה פרויקט לאומי חשוב.

מיכאל איתן: אני נזקקתי להליך חקיקה במקום שאולי לא צריכה להיות חקיקה, ולכן אני חושב שנוכח מה שאנו שומעים ומה שאנו רואים הכנסת צריכה להתגייס היום ולומר לממשלה, לפחות בקריאה הטרומית, אנו מעבירים את זה לדיון בוועדה; הלוואי, הלוואי, הלוואי שלא ניזקק לחקיקה הזאת ונוכל לפתור את הבעיה בדרכים הקונבנציונליות שהחוק הקיים מאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן שהציג לנו את הצעת חוק אזור התיישבות מזרח לכיש, התשס"ז–2007.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1803/17; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים להצעת חוק פ/1803 של חבר הכנסת אופיר פינס-פז, הצעת חוק הממשלה (תיקון – דיווח על הסכמים בעל-פה), התשס"ז–2006.

יולי יואל אדלשטיין: גם בהצעה זו תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק שאני חושב שתוסיף לשקיפות בבית- המחוקקים.

אופיר פינס-פז: אנו מודעים לכך שיש חוק שאומר שהסכמים בכתב, לפני תקציב ולפני הרכבת קואליציה, הממשלה חייבת להניח על שולחן הכנסת 24 שעות טרם הדיון.

אופיר פינס-פז: זה בסדר גמור וזה מקובל ואיני חושב שיש על כך מחלוקת בבית.

אופיר פינס-פז: נשאלת השאלה, מה קורה עם הסכמים בעל-פה?

אופיר פינס-פז: ויש הסכמים בעל-פה למכביר, והדבר הזה נותר ברמת הלקונה.

מיכאל איתן: יש פרשנות של היועץ המשפטי לממשלה שזה כולל הסכמים.

אופיר פינס-פז: יש פרשנות של היועץ המשפטי של הממשלה והנחיות שלו ויש גם פסיקה של בית-המשפט בהקשר זה.

אופיר פינס-פז: בית-המשפט בשבתו כבג"ץ קבע שעקרון השקיפות מחייב דיווח גם על הסכמים שבעל-פה, והיועץ המשפטי לממשלה הנחה שצריך למסור דיווח על הסכמים שבעל-פה לא בדרך שנהוגה לגבי הסכמים בכתב, קרי לא בדרך של הגשה 24 שעות מראש כהודעה כתובה לכנסת, אלא בטרם הצבעה בכנסת יקום ראש הממשלה, יקום שר האוצר, יקום השר המתאם בין הממשלה לכנסת ויודיע את פרטי ההסכמות שבעל-פה לחברי הכנסת בטרם הצבעה.

אופיר פינס-פז: אגב, הדבר הזה גם מקובל, זה נוהג שמתקיים.

אופיר פינס-פז: בדרך כלל לפני אישור תקציב עולה שר האוצר למליאה ומדווח לה על ההסכמים שבעל-פה שהוא קיים מול סיעות הבית.

אופיר פינס-פז: אלה דברים מקובלים.

אופיר פינס-פז: לכן כשאני חשבתי שראוי לקבע בחקיקה מסודרת בחוק-יסוד: הממשלה ובחוק-יסוד: הכנסת כללים מקובלים, שיש עליהם הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה, שיש עליהם פסיקה של בית-המשפט העליון, חשבתי שאך טבעי הוא שוועדת השרים לענייני חקיקה תתמוך בהצעת החוק.

אופיר פינס-פז: וראו זה פלא, ועדת השרים לחקיקה התנגדה להצעת החוק הזאת אף שמשרד המשפטים תמך בה בדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה.

אופיר פינס-פז: כלומר, רק השרים עצמם, הדרג הפוליטי החליט שהוא לא רוצה לכבול את ידיו בדברים האלה, רוצה להשאיר את הדברים מעורפלים, מטושטשים, ולהשאיר לעצמו את חופש הפעולה שלא למסור לכנסת דיווח מלא טרם הצבעה על הרכב קואליציוני, על הרכבת ממשלה, וטרם הצבעה על תקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק שלי לא מדברת על כל דבר, היא מדברת על הדברים המרכזיים, היסודיים, שעליהם בנויה הדמוקרטיה, והממשלה לא רוצה, פשוט לא להאמין, למרות הנחיות היועץ המשפטי לממשלה, למרות פסיקת בג"ץ בתחום הזה.

אופיר פינס-פז: לכן מצאתי לנכון לערער על החלטת הממשלה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהפוליטיקה הישראלית לא סובלת מעודף אמון ציבורי ולא יזיק לה שתהיה יותר פתוחה, יותר שקופה בתהליכים שלה בפני הציבור בישראל וכלפינו כמי שמייצגים את הציבור בישראל בבית הזה.

אופיר פינס-פז: לכן הגשתי ערעור.

אופיר פינס-פז: אני גם הגשתי ערעור להנהלת הקואליציה.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שההחלטה הזאת תשונה.

אופיר פינס-פז: זה יוסיף כבוד לבית הזה ויוסיף לו אמינות – מצרך חסר בימים אלה.

אופיר פינס-פז: אם כך יהיה, אני מניח שלא יהיה קשה לגייס לדבר הזה רוב.

אופיר פינס-פז: אם לא, זה יהיה מבחן גדול של הכנסת, ואביא את הצעת החוק הזאת להצבעה בכל מקרה, אם הממשלה תתמוך בה ואם לא.

אופיר פינס-פז: אני נותן שבוע לעניין הזה, לכן נימקתי את הצעת החוק היום.

אופיר פינס-פז: ההצבעה תתקיים בשבוע הבא.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה, כאמור, במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2196/17; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פ/2196, הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – מחיקת רישום פלילי), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת אליהו גבאי.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גבאי ינמק את ההצעה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק נועדה למחוק את הרישום הפלילי ולסגור את התיקים של האנשים שהשתתפו בהתנגדות לפינוי ולגירוש מגוש-קטיף.

אליהו גבאי: היו נבואות שעלולה להיות אלימות קשה, הבחורים האלה חמומי הרוח עלולים לירות, ליצור פרובוקציות.

אליהו גבאי: כל הנבואות השחורות האלה לגבי המפונים לא התממשו ורובם פונו בדרך שקטה.

אליהו גבאי: אנו עדים להפגנות של אנשים בענייני שכר ובענייני עבודה, וראינו מה עשו עובדי "אל על" או עובדים אחרים, ששיתקו את המדינה בהרבה מובנים כאשר היו צריכים לפגוע בשכרם ובהטבות.

אליהו גבאי: לעומתם מצויים אלה שמגרשים אותם מביתם והורסים את כל העבר שלהם ואת המפעל שהם בנו, כשמדינת ישראל שלחה אותם לשם.

אליהו גבאי: הם היו שם כחלוצים לפני המחנה, הם היו החזית שלנו בגוש-קטיף.

אליהו גבאי: כאשר הם ראו שמדינת ישראל מגרשת אותם בצורה כזאת, הם התנגדו.

אליהו גבאי: רבותי, בסך הכול הם התנגדו התנגדות לגיטימית, התנגדות מאוד עדינה, מאוד מובנת.

אליהו גבאי: אני רוצה לקרוא לפניכם מה אמרו חברי כנסת בוועדת החוקה, חוק ומשפט, כאשר היה פינוי מגבעה 26 בחברון.

אליהו גבאי: יולי תמיר עצמה, שרת החינוך של היום, שהשתתפה בישיבת הוועדה, אמרה על אלה שפונו באישון לילה מגבעה 26: "מותרת להם ההתנגדות הפסיבית ואף חסימת כבישים".

אליהו גבאי: שימו לב מי אומרת את זה, שרת החינוך של היום.

אליהו גבאי: אומר לכם מה אמר בורג, שכולנו יודעים את דעותיו, שאינו שייך לימין, אלא שייך לשמאל הקיצוני, וכבר שמענו מה הוא אומר.

אליהו גבאי: הוא אמר: "אני אהיה עצוב מאוד אם הפינוי לא יהיה כרוך בכאבי האומה.

אליהו גבאי: זה מצב לא בריא.

אליהו גבאי: כשאומה מפנה חלקי מולדת, היא צריכה להביע את כאביה".

אליהו גבאי: זה מה שאמר בורג.

אליהו גבאי: "אנשים" – כך אמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לשעבר, חבר הכנסת – "יפגינו ויילחמו על בתיהם, כי ירצו לעקור אותם משם.

אליהו גבאי: הם ירצו לעשות את זה באותה חמת זעם שעושים זאת עובדי רשות שדות התעופה או 'אל על' שפוגעים להם מעט במשכורת והם משתלטים על מסלולים ומפירים את החוק".

אליהו גבאי: ומה אנחנו רואים, כלפי אותו נוער אידיאליסטי, נוער שגדל וחונך על הקרבה, על התגייסות ליחידות הקרביות, שחונך על אהבת הארץ והמולדת – על ההתנגדות הפסיבית, שהיתה התנגדות לגיטימית ומובנת מאליה, אותם מטרטרים, ורודפים אותם בלילות, בחקירות.

אליהו גבאי: הם באים להתגייס ומנסים לחקור אותם בכל מיני דרכים.

אליהו גבאי: זו רדיפה סלקטיבית.

אליהו גבאי: זו רדיפה שאינה מקובלת במדינה דמוקרטית.

אליהו גבאי: חבר הכנסת זאב אלקין אמר על הרדיפה הזאת: זה מזכיר לי מדינות שמהן באתי.

זהבה גלאון: שערורייה שאין כדוגמתה.

זהבה גלאון: אתם רוצים להחליף – – –

אליהו גבאי: זה מה שאנחנו צריכים לשמוע מאנשים?

אליהו גבאי: בואו ונודה בכאבם של אלה.

אליהו גבאי: אלה אנשים שאנחנו זקוקים להם, שיתגייסו ליחידות הקרביות, ואילו אנחנו נטרטר אותם ונתיש אותם במשפטים ובכל מיני חקירות מיותרות?

אליהו גבאי: מדינת ישראל סוגרת אלפי תיקים של אנשים בעבירות מין, עבירות סמים, עבירות אלימות; כאלה שהיו מעורבים בתאונות דרכים.

אליהו גבאי: סוגרים תיקים ומשמידים.

אליהו גבאי: לא מזמן שמענו ש-13,000 תיקים נזרקו והושמדו בלי שהוגשו תביעות, כי מדינת ישראל אינה יכולה לטפל בתיקים האלה.

אליהו גבאי: והנה, אנחנו מפנים כוחות לטפל בנערים האידיאליסטים האלה, במקום שנפנה את כוחות המשטרה, החוקרים ומגישי התביעות נגד אנשים שהם מפירי חוק אמיתיים, נגד עבריינים.

אליהו גבאי: אנחנו סוגרים את התיקים נגד עבריינים ומשמידים תיקים בטענה שאין כוחות, אבל מפנים כוחות נגד הנערים האלה שלהם אנחנו זקוקים היום, שישתלבו בחברה, שיהיו ביחידות העילית בצבא.

אליהו גבאי: אני רוצה לצטט לכם מה אמר אדם מסוים בכנס שהתקיים, אדם שבנו נלקח שוב לחקירות ונפתחו לו תיקים – הרב חיים רטיג, נציג ההורים, סיפר את סיפורו של בנו אשר היה על גג בית-הכנסת בכפר-דרום: הוא לא נקט אלימות.

אליהו גבאי: המשטרה הונתה את המפגינים שהיו על הגג, עצרה את כולם בניגוד לסיכומים ולהבטחות והיא ממשיכה עכשיו לטרטר אותם בחקירות ובכל מיני דברים.

אליהו גבאי: יש לי עוד ועוד סיפורים שכואב לשמוע אותם.

אליהו גבאי: אנחנו יודעים שהם לא היו חריגים בצורה מיוחדת.

זהבה גלאון: הם הרביצו לחיילים.

זהבה גלאון: זה לא חריג?

זהבה גלאון: אני רוצה להבין.

זהבה גלאון: לא ייאמן – – –

אליהו גבאי: ההפגנה שלהם היתה לגיטימית.

אליהו גבאי: במקום שנסגור תיקים לעבריינים שצריכים להיות מאחורי סורג ובריח, אנחנו מטרטרים את הנערים האלה ומזמינים אותם כל הזמן לחקירות אין-סופיות.

אליהו גבאי: בואו נודה בטעות שעשינו.

אליהו גבאי: אנחנו צריכים לסלוח וליצור אחדות באומה, אחדות בעם.

אליהו גבאי: המסר שלנו צריך להיות שצריך לסגור את התיקים, למחוק את ההרשעות הפליליות, כדי שהם ישתלבו בחברה ויתרמו את תרומתם.

אליהו גבאי: אני רוצה לקרוא לכם מדברי ההסבר: אישור תוכנית ההתנתקות הוביל את המתנגדים לה לעבור על החוק במסגרת מאבקם נגדה.

אליהו גבאי: חשיבות ארץ-ישראל עבור אזרחים אלו רבה ולכן פעלו בקיצוניות למען מטרה זו – כמובן, הקיצוניות הזאת לא היתה קיצוניות כפי שאחרים נוהגים.

אליהו גבאי: רבים מהנאשמים הם צעירים לקראת גיוס.

אליהו גבאי: רישום פלילי עלול לפגוע בגיוסם ויותיר כתם משמעותי שישפיע על עתידם.

אליהו גבאי: מדינה דמוקרטית מאפשרת לאזרחיה להביע את דעתם על-ידי הפגנות.

אליהו גבאי: ההתייחסות להתפרעויות סלחנית בשל הידיעה כי הנושא שעליו נאבק אותו הציבור קרוב ללבו.

אליהו גבאי: כיוון שנוצר קרע עמוק בעם ומשבר אמון בעקבות תוכנית ההתנתקות, חשוב לפעול במטרה לאחות את הקרעים ולפייס בין הקצוות השונים.

אליהו גבאי: לאור הנסיבות המיוחדות ראוי להתחשב באזרחים אלה ולבטל את רישומם הפלילי.

אליהו גבאי: לא רק זה, צריך לסגור את התיקים ולא להגיש נגדם כתב אישום.

אליהו גבאי: אני קורא לחברי חברי הכנסת ולממשלת ישראל לתמוך בחוק, כי אנחנו צריכים את הנערים האלה.

אליהו גבאי: חובה שהחוק הזה יביא את המסר של פיוס בעם, אחדות.

אליהו גבאי: עתיד הנוער הזה לפניו ואסור שילוו אותו כתמים שלא ראוי שיהיו.

אליהו גבאי: אני מבקש מחברי חברי הכנסת לתמוך בחוק כאשר תהיה הצבעה.

אליהו גבאי: אני לא רוצה להמשיך בדברים שתיארתי, יש עוד הרבה תופעות והרבה מקרים של התעללות בנערים האלה, שחלקם עמדו בצמתים.

אליהו גבאי: הטענה שיש נגדם היא שהם הפריעו.

אליהו גבאי: לדעתי היו הוראות להחמיר אתם.

אליהו גבאי: המשטרה והתביעה מתנהגות בצורה סלקטיבית, מחמירה.

אליהו גבאי: ההרגשה היא שזו רדיפה פוליטית.

אליהו גבאי: אני מבקש מחברי הכנסת שכאשר הנושא יבוא להצבעה תצביעו כולכם בעד החוק, כי הוא חשוב לכולנו, לאחדותו של עם ישראל.

אליהו גבאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אליהו גבאי.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – מחיקת רישום פלילי), התשס"ז–2007.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הצעות חוק בדיון מוקדם.

יולי יואל אדלשטיין: מצעד הגאווה בירושלים

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

זבולון אורלב: השר לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: אתם מוכנים לדבר בפני שר תורן או שאתם רוצים לחכות לשר לביטחון פנים?

זבולון אורלב: אפשר להתחיל לדבר ושלוש הדקות יתחילו מהרגע שהשר ייכנס.

יולי יואל אדלשטיין: השר התורן נמצא, אבל המשיב הוא השר לביטחון פנים שלא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה היא בנושא: מצעד הגאווה בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה הצעות מס' 3144 ו-3152.

יולי יואל אדלשטיין: הדוברת הראשונה היא חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: את מוזמנת לדוכן, הזמן שלך בלתי מוגבל.

יולי יואל אדלשטיין: יגיע השר לביטחון פנים – תקבלי שלוש דקות בפניו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אבל אני רוצה שהשר ישמע את דברי.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא אחזיק נגדך גם אם תחזרי בדיוק על אותם הדברים בנוכחותו.

זהבה גלאון: השר הגיע עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: לרוע מזלך יש לך שלוש דקות מעכשיו.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מאוד מודאגת מהאלימות של קבוצות של חרדים ודתיים בירושלים נגד כוונתה של הקהילה ההומו-לסבית לצעוד מחר בירושלים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ירושלים היא גם של ההומוסקסואלים וגם של הלסביות.

זהבה גלאון: המרחב הציבורי בירושלים לא שייך רק לציבור מסוים.

זהבה גלאון: בירושלים חיים גם הומוסקסואלים, גם לסביות, ולא רק חרדים ולא רק דתיים.

זהבה גלאון: זכותם של אזרחים שמבקשים לצעוד בהפגנה שקטה ברחובות בירתם ולא ליד שכונות דתיות, זכותם לצעוד וחובתה של המשטרה לשמור על הסדר הציבורי ולא לתת לאלימות להשתולל ולא לתת לקבוצות מיליטנטיות, פנאטיות, למנוע מאזרחים לבטא את רצונם לקרוא תיגר על אפליה שהם חשים בה.

זהבה גלאון: הקהילה ההומו-לסבית החליטה לצעוד כי היא רוצה לנסוך בקרב חבריה תחושה של ערך, של ביטחון עצמי ושל הכרה בלגיטימיות שלהם.

זהבה גלאון: זו זכות בסיסית, שאנשים יוכלו לבטא את חופש הביטוי שלהם.

זהבה גלאון: הבעייתיות הזו של שלילת הזכות הזו, שלילת הזכות להפגין – בינתיים עוד לא שללו, אבל כל הניסיונות האלה וכל ההתנפלויות האלה נועדו למנוע את קיום ההפגנה והמצעד.

זהבה גלאון: אני משוכנעת, חברי חברי הכנסת, שהשר לביטחון פנים, שיעלה לכאן אחרי ההצעות לסדר-היום, יאמר למליאה שהוא לא ייתן לפגוע בזכות הבסיסית לצעוד, והמשטרה לא תיכנע לאלימות מכל סוג שהוא, ולא ישתמשו באלימות הזו כבסיס להגבלת זכותם של חברי הקהילה ההומו-לסבית לצעוד.

זהבה גלאון: מה שמטריד אותי, חברי חברי הכנסת, ואנחנו רואים את זה גם במליאת הכנסת בהצעות החוק של חבר הכנסת גבאי ושל אחרים: יש ניסיון לפגוע במצעד גם באמצעות תיקון חוק-יסוד.

זהבה גלאון: יש פה חבורה שמאמצת תפיסות הומופוביות, גם דתיות, גם חילוניות.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, מחר בכלל יחליטו שאוסרים על נשים שמסרבות ללבוש כיסוי ראש להסתובב בירושלים בפרהסיה.

זהבה גלאון: דורשים מחברי הקהילה ההומו-לסבית שלא יצעדו בירושלים.

זהבה גלאון: אומרים להם: למה שלא תצעדו בתל-אביב, למה שלא תצעדו במקומות אחרים?

זהבה גלאון: איזה מין דבר זה, שיש כאן קבוצה של חרדים שרוצה לשלול מחברי הקהילה את הזכות להפגין, תוך שימוש באיומים ותוך ניסיון להפעיל כוח ולהראות שכוח משתלם?

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לסיים ולומר שהומואים ולסביות רשאים לחיות בתל-אביב, רשאים לחיות בירושלים, רשאים לצעוד בירושלים, בכל מקום.

זהבה גלאון: ירושלים היא בירתי, בירתם.

זהבה גלאון: זכותם להיאבק על זכויותיהם גם בעיר הבירה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת , המציע השני, ולאחר מכן תשובת השר לביטחון פנים.

יולי יואל אדלשטיין: אף-על-פי שחברת הכנסת גלאון כבר אמרה לנו מה יגיד השר, בכל זאת נזמין אותו להשיב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לטעמי לא השר לביטחון פנים הוא שצריך להשיב בשם הממשלה, כי שר לביטחון פנים, תפקידו לאכוף את החוק הקיים.

זבולון אורלב: הוא בוודאי עושה את מלאכתו נאמנה.

זבולון אורלב: הבעיה שלי היא שההתנהלות של הרשויות המשפטיות והרשויות האוכפות והרשויות המחליטות היתה שגויה לחלוטין.

זבולון אורלב: ידוע בתרבותנו המונח של חוקי סדום.

זבולון אורלב: בסדום היה חוק שאורך מיטה הוא במידה מסוימת.

זבולון אורלב: כל מיטה יש לה אורך מסוים, ואם אדם היה ארוך יותר מהמיטה היו מקצצים את רגליו כדי שיתאימו לאורך המיטה, אלה היו חוקי סדום.

זבולון אורלב: זה דבר לא ראוי שבכל דבר ועניין עוצמים עיניים ואומרים: זה החוק, ובזה אנחנו דבקים והולכים עד הסוף.

זבולון אורלב: בעניינים שבמחלוקת ראוי שחברה תרבותית לא תנסה לכפות עמדות רק בכוח קוצו של החוק.

זבולון אורלב: הרי החוק יכול מחר להשתנות, יש רוב כזה ורוב אחר ואנחנו עדים להצעות חוק כאלה ואחרות.

זבולון אורלב: אשר על כן אני חושב שזו טעות טרגית שמאפשרים למצעד התועבה לצעוד בירושלים בהתרסה כל כך קשה על אופיה של העיר, בניגוד כל כך חריף לבקשה של ראשי שלוש העדות הדתיות בירושלים – יהודים, נוצרים ומוסלמים, באופן שכל כך מנוגד לרוחה של העיר ירושלים.

זבולון אורלב: יכול להיות שהמצעד יצעד, איני יודע מה יהיה בסופו של דבר, אבל דבר אחד ברור, הדמוקרטיה הירושלמית מפסידה.

זבולון אורלב: מי שהולך בכוח קוצו של יו"ד בפעם הזו, עלול למצוא עצמו במצב שיפסיד מאוד כשהצד השני גם ישתמש בקוצו של יו"ד של החוק במקרה אחר.

זבולון אורלב: אשר על כן, גם אם זה הרגע האחרון והשניות האחרונות לרשות הדיבור שלי, אני קורא לכל הנוגעים בדבר המופקדים על הנושא הזה לשקול מחדש את העניין ולנסות למנוע את הצרה הצרורה הזו מירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

יולי יואל אדלשטיין: הצעדים שהמשטרה נוקטת נגד החרדים המפגינים נגד מצעד הגאווה

יולי יואל אדלשטיין: לפני שהשר ישיב, אני מציע למליאה: לחבר הכנסת דוד אזולאי יש הצעה רגילה בנושא הצעדים שהמשטרה נוקטת נגד החרדים המפגינים נגד מצעד הגאווה, שמספרה 3141.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יציע את הצעתו, יש לרשותו עשר דקות, לאחר מכן השר דיכטר ישיב לשלושת המציעים.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מכובדי חברי הכנסת, אדוני השר טען בבוקר על האצבע המאיימת שלי.

דוד אזולאי: האצבע המאיימת שלי לא היתה מכוונת כלפיך חלילה, קח את זה בפרופורציות הראויות.

דוד אזולאי: אבל לכנות ילדים ומשפחות שלמות פורעי חוק – וכל חטאם שהיו בבתים, שישנו בהם, וזרנוקי המים פגעו בהם, ולגבות שוטרים פורעי חוק – זה יותר חמור מבחינתי.

דוד אזולאי: אדוני השר, שמעתי את דבריך הבוקר וחרה לי מאוד.

דוד אזולאי: ציפיתי שאדוני ישמיע קול ברור וחזק בעד שמירת החוק.

דוד אזולאי: לצערנו לא שמענו אפילו לא קול דממה דקה.

דוד אזולאי: יותר מזה, לובש מדים, שוטר, מג"בניק, יס"מניק, בלש – כל אחד שקשור למשטרה שמע ממך, גם אם בעקיפין, גיבוי מסוים, וזה, במחילה, חמור ואפילו חמור מאוד מבחינתי.

דוד אזולאי: אמרת: המשטרה לא תהיה כתובת לזריקת אבנים.

דוד אזולאי: זו היתה התשובה שלך על הטענות שהעלו כאן

דוד אזולאי: חברי הכנסת על שוטרים שהשתוללו והתפרעו ופגעו ללא רחם בחפים מפשע.

דוד אזולאי: מה משתמע מדבריך, אדוני השר?

דוד אזולאי: אם שוטר הוכה, אתה מתיר לו להתחיל להשתולל, לא חשוב נגד מי, לא חשוב כמה, לא חשוב איפה.

דוד אזולאי: שוטר, הכו אותך – תתחיל להתפרע.

דוד אזולאי: לפי שיטה זו אולי ראוי שהשוטרים יכו ראשית אותנו, חברי הכנסת והשרים החרדים, כי אנו מזוהים יותר מכול עם המגזר החרדי.

דוד אזולאי: זה, אדוני השר, מה שהשתמע מדבריך הבוקר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אומר לכם היכן טועה כבוד השר: שוטר, גם אם הוכה, אסור לו להכות.

דוד אזולאי: ואגלה לכם סוד: אפילו את זה שהכה אותו אסור לו להכות, בדיוק בשביל זה יש פרקליטות ובתי-משפט.

דוד אזולאי: כך שאתה שוב, במחילה, טועה שבעתיים, ומעביר מסר שלילי ואולי אפילו פלילי.

דוד אזולאי: לשוטר אסור להכות.

דוד אזולאי: שוטר שהכה הוא עבריין, ולא רק שאסור לגבותו אלא יש להוקיעו.

דוד אזולאי: חבל אם יש שוטרים ואפילו קצינים ואולי אפילו שרים שאינם מבינים זאת.

דוד אזולאי: לשוטר אסור להכות אפילו את מי שהכה אותו, וזה לצערי הרב בדיוק מה שראינו: איך הם מכים אנשים, נשים וטף, עוברי אורח שלא עשו מאומה.

דוד אזולאי: והשר עומד כאן ומסביר: מה חשבתם?

דוד אזולאי: שהשוטרים יקבלו מכות וישבו בשקט, כאילו אין כאן מדינת חוק ואין שלטון חוק.

דוד אזולאי: אדוני השר, אין רב ואין מנהיג ציבור המצדיק אלימות ומתיר זריקת אבנים.

דוד אזולאי: מן הסתם ידוע לך גם שגדולי הרבנים הורו שלא להפגין.

דוד אזולאי: ההלכה אוסרת להרים יד והציבור החרדי ככלל אינו אלים.

דוד אזולאי: יש מפגינים וזו זכותם, קומץ קטן ביותר, אולי ילדים מופרעים שזרקו אבנים, אני מסופק אם זה היה משמעותי.

דוד אזולאי: אבל אני יותר מאמין לעדים שטענו שהשוטרים הגיעו תאבי נקם.

דוד אזולאי: מההתבטאויות של מפקדי המחוז למדנו שהיתה כאן מגמה מלכתחילה להכות באכזריות, בנוסח בית-מדרשו של ניסו שחם, או כמיטב הברוטליות והכוחניות שאנחנו מכירים אותה ממקומות אחרים, אצל הסטודנטים ובעמונה.

דוד אזולאי: כעת תרשו לי, חברי חברי הכנסת, כמה עדויות מהימנות וחד-משמעיות, שחלקן יופיעו מחר בתקשורת החרדית, ובין היתר בעיתון "בקהילה", שגם יפרסם תמונות קשות ביותר של אלימות, גם נגד אנשים מבוגרים, שלא צריך להיות גאון גדול כדי להתרשם שהם לא נמנים עם זורקי האבנים.

דוד אזולאי: בסוף השבוע שעבר הצליחו בלשי המשטרה ללכוד במבצע מתוחכם שלושה נערים שהדביקו שלטי מחאה.

דוד אזולאי: השוטרים עטו עליהם כמוצאי שלל רב, לא נמנעו מלהכאיב פה ושם ועצרו שניים, ודווקא את אלה שהחזיקו את המודעות.

דוד אזולאי: המדביק, שהוא העבריין הנורא, חמק מהם.

דוד אזולאי: המשטרה העבירה את השניים למעצר, שלכל הדעות ועל-פי כל מבחן, אדוני השר, היה מעצר שווא.

דוד אזולאי: בבקשה להארכת מעצרם הודתה המשטרה כי רצונה הוא שהשניים יצביעו על השלישי.

דוד אזולאי: כלומר, עוצרים שניים שלא פשעו כדי שיביאו את השלישי.

דוד אזולאי: השופט, כמובן, זרק אותם ממדרגות בית-המשפט ושחרר את השניים.

דוד אזולאי: אבל תראו את המשטרה שלנו, שלא בוחלת בשום אמצעי, גם לא חוקי.

דוד אזולאי: האם השוטרים שעצרו את השניים ייענשו, אדוני השר?

דוד אזולאי: אני מצפה לתשובתך בעניין הזה.

דוד אזולאי: אדוני השר, ביום ראשון בלילה, אחרי מהדורת החדשות של השעה 23:00 ובפתח שעת האקטואליה, עלה לשידור כתב "קול ישראל" ערן בנימיני ודיווח מצומת בר-אילן–צפניה על התפרעות החרדים.

דוד אזולאי: אני מצטט מדבריו, אדוני השר: היתה הפגנה שקטה.

דוד אזולאי: כ-10,000 חרדים מחו נגד מצעד הגאווה או מצעד התועבה.

דוד אזולאי: מייד החלו התפרעויות אלימות עם המשטרה, שוטרת אחת נפגעה קל בראשה ופונתה לבית-החולים.

דוד אזולאי: כמה מן המתפרעים נעצרו.

דוד אזולאי: לפתע מבקש בנימיני להוסיף: אולי עוד מלה אחת לסיום.

דוד אזולאי: אלימות המפגינים ראויה בוודאי לגינוי, אבל – כך אומר כתב "קול ישראל" – ראיתי במו-עיני גם אלימות אכזרית של שוטרים, למשל שוטרי יס"מ על אופנוע, שנסעו על המדרכה והכו באלות כל מי שעבר, את כל עוברי האורח.

דוד אזולאי: כולם זכו מהם למכות באלות.

דוד אזולאי: יס"מ על אופנוע, על המדרכה, בהחלט אלימות קשה של שוטרים.

דוד אזולאי: אני מקווה מאוד לתגובתך, גם על דברי כתב "קול ישראל" על אלימות אכזרית של שוטרים.

דוד אזולאי: בהחלט, אלימות קשה של שוטרים.

דוד אזולאי: האם היס"מניק העבריין, אדוני השר, יועמד לדין?

דוד אזולאי: אני מקווה לשמוע גם על כך את תשובתך.

דוד אזולאי: אתמול בבוקר טלפן אלינו אחד מאנשי מאה-שערים, כשהוא מתחנן: בואו לראות את הפוגרום שעשו השוטרים בדירות של חפים מפשע.

דוד אזולאי: בחור ישיבה סיפר לנו: ביום ראשון בלילה ראינו מג"בניקים בשכונת פועלי-אגודת-ישראל מכים ילד שעישן על הדשא נרגילה.

דוד אזולאי: הוא לא עשה כלום, לא קשור לשום הפגנה.

דוד אזולאי: ישב על הדשא ועישן נרגילה.

דוד אזולאי: הוא חטף מכות רצח.

דוד אזולאי: הם גם הכו נשים שעברו, סתם ככה.

דוד אזולאי: מדובר בשכונה הגובלת ברחוב בר-אילן, אדוני השר.

דוד אזולאי: אתמול גם קראנו ב"ידיעות אחרונות" על אזרח שנסע ברכב "מאזדה" והוכה מכות רצח.

דוד אזולאי: המשטרה, כנראה, טעתה בין שני רכבי "מאזדה".

דוד אזולאי: ואני שואל: ואם לא מדובר בטעות והנהג הזה כן עשה דבר שהוא לא בסדר, מותר להכות אותו?

דוד אזולאי: האם לא לשם כך יש בית-משפט?

דוד אזולאי: האם הכול הפקרות במדינה הזאת?

דוד אזולאי: נשמע הזוי, נשמע מטורף, נשמע כלקוח ממדינה ברברית וממשטרה אפלה, וזהו בדיוק המצב שאני מודאג ומוטרד ממנו, אדוני השר.

דוד אזולאי: היו שרי משטרה לפניך, ויהיו אחריך.

דוד אזולאי: היו שרי משפטים לפני פרופסור דניאל פרידמן ויהיו אחריו.

דוד אזולאי: יש שרים שהותירו חותם ויש שלא.

דוד אזולאי: יש שהותירו חותם חיובי, ויש שהותירו חותם שלילי.

דוד אזולאי: יש שתרמו לשלטון החוק, ויש שלא תרמו מאומה.

דוד אזולאי: אדוני השר, בינתיים לך יש קרדיט.

דוד אזולאי: היום אתה שר לביטחון פנים, המופקד על המשטרה, אתה יכול למנות קצין שדיבר בצורה נוראה על החרדים ועל המתנחלים, ואתה יכול, מאידך גיסא, לנהוג בתבונה ולהימנע מצעד מתריס ונואל שכזה.

דוד אזולאי: אתה יכול להשתדל לנקות את המשטרה מתפוחים רקובים, ומאידך גיסא אתה יכול לעודד אותם.

דוד אזולאי: ההיסטוריה היא שתשפוט אותך ואת התקופה שבה אתה מכהן.

דוד אזולאי: לסיום, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר דיכטר, איני רואה צורך לגנות פגיעה בשוטרים, כי הדבר ברור ומובן מאליו.

דוד אזולאי: אם יש דבר כזה, אנו מגנים זאת, ועליכם להעמיד לדין את כל אותם עבריינים.

דוד אזולאי: אבל ענישה קולקטיבית, הכאת חפים מפשע על-ידי שוטרים אלימים ועבריינים, היא עבירה פלילית, ואני מצפה ממך, אדוני השר, לא רק לגנות אותה, אלא כשר המופקד על המשטרה לעשות למניעתה ולדאוג לענישתם של העבריינים במדים.

דוד אזולאי: אני מקווה מאוד שאדוני השר יוכל לענות כאן, בבית הזה, על העובדות שהעליתי כאן.

דוד אזולאי: זאת הציפייה שלי ממך, אדוני השר.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, שמענו הצעות לסדר-היום מפי שלושה חברי כנסת, ואני מזמין את השר לביטחון פנים, חבר הכנסת דיכטר, להשיב.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת שפנו בהצעות לסדר-היום, חבר הכנסת אזולאי, אני מודה שאני שמעתי את משק כנפי ההיסטוריה, ולצערי גם שמת בפי דברים שלא אמרתי, פיתחת משמעויות שלא כיוונתי אליהן, הסקת מסקנות שלא היו לנגד עיני, ואני כמעט ממתין לשלב ההמלצות, אם כי גם הן היו.

אבי דיכטר: אני חושב שהסוגיה היא הרבה יותר רצינית, ולצערי גם הרבה יותר רחבה מכפי שהוצג כאן.

אבי דיכטר: שוטרי משטרת ישראל עסוקים מאז יום רביעי שעבר בטיפול בעבריינים אלימים, שחוק וסדר אינם לחם חוקם.

אבי דיכטר: לא מעטים, רבים.

אבי דיכטר: מדי יום, פשוטו כמשמעו, מדי יום נפצעים שוטרים – עד היום כ-15 שוטרים – חלקם סובלים גם משברים, לצערי.

אבי דיכטר: לא שמעתי ולו מלה אחת בעניינם של השוטרים.

אבי דיכטר: מדי יום מאות רבות של שוטרים, גם בירושלים אבל לא רק בירושלים, חשופים למטר אבנים, חשופים לדברי נאצה, חשופים ליריקות, חשופים להשלכות חזיזים, רימון עשן, רעפים, בקבוקים וכיוצא בזה.

אבי דיכטר: ולא מדובר במיעוט, חברי הכנסת, מדובר בפורעים רבים.

אבי דיכטר: אכן, כשקיימת אלימות, הדרך היחידה לעתים להשתלט על אלימות היא בהפעלת כוח.

אבי דיכטר: משטרת ישראל מחויבת בהפעלת כוח סביר כדי לבצע את משימותיה.

אבי דיכטר: יש כאלה שמגיעים לזירת אירוע אלים כדי להשתתף ב"חגיגה", בתקווה שלא יאונה להם כל רע.

אבי דיכטר: חברי הכנסת, ההימצאות בזירה אלימה לאנשים שחושבים שהם יכולים להיכנס לאירוע כזה, להימצא בסביבתם של אנשים אלימים, ומשטרת ישראל בלילה, במקומות חשוכים לעתים, במרדף אחרי עבריינים שנסים מהמקום ונתפסים ומפעילים כוח כנגד שוטרים כדי להימלט מעונשו של החוק, ובכוח סביר משתלטים עליהם, בסופו של דבר המעגל הזה מתורגם למלה אחת, שכאן מצאה את עצמה במשמעויות מאוד לא מלבבות – אלימות של שוטרים.

אבי דיכטר: אני לא מציע לעצמנו להמתין למצב שבו כתוצאה מהאלימות הזאת נגיע, חלילה, לנפגעים; נגיע, חלילה, לנפגעים קשים, או אולי אפילו מעבר לזה.

אבי דיכטר: משטרת ישראל, כמו כל גוף אוכף, מחויבת גם בהשגת מודיעין.

אבי דיכטר: ואנשים שנעצרים כשותפים מלאים לדבר עבירה – חלק מתהליך החקירה הוא לקבל את התמונה המלאה.

אבי דיכטר: חקירה על-פי החוק.

אבי דיכטר: אבל בל יחשוב מישהו, אם הוא אחד או שניים, שהוא ייטול חלק בעבירה, ייעצר, ייחקר וישאלו אותו על דברים שלא קשורים לתמונה השלמה, שבה הוא או הם נטלו חלק, חלק פעיל, ולא חשוב – במינון כזה או במינון אחר.

משה גפני: אגב, האנשים שגרים באזור הזה צריכים לעבור דירות?

אבי דיכטר: יותר משיש אלימות משטרתית יש תגובה משטרתית על אלימות של אותם פורעי חוק, פורעי סדר.

אבי דיכטר: המשטרה מגיבה על אלימות, היא לא יוצרת אותה.

אבי דיכטר: מחלק מההתייחסויות, או בעיקר מההתייחסות של חבר הכנסת אזולאי – זר כי ייקלע למשכן הזה, יחשוב שמדובר באירוע שיזמה המשטרה, בשעות הפנאי, בשכונות חרדיות או ברחובות מסוימים.

אבי דיכטר: והרי חברי הכנסת יודעים היטב את השתלשלות האירועים.

אבי דיכטר: באותם מקרים שבהם מופנות כלפי המשטרה פניות, אמירות, על מה שנקרא אלימות בלתי סבירה – או כנגד אנשים או כנגד חצרים של אנשים, שפעלו אליבא דמשטרה, או שלא פעלו אליבא דאותם אנשים – כל אחד מאתנו יודע היטב שיש שני מסלולים לטפל בדבר הזה.

אבי דיכטר: האחד הוא התחקירים שהמשטרה עצמה עושה: עם סיום האירועים, הפרעות האלה, היא תתחקר גם את עצמה וגם את פעולותיה.

אבי דיכטר: ואני משוכנע שכל מי שיש בידו מידע, גם אם הפעילות היא כפי שתואר כאן, פעילות אלימה, בלתי סבירה, לא הוגנת וכיוצא בזה, המידע הזה יגיע גם אל המשטרה.

אבי דיכטר: ומי שיבחר להעביר אותו לגופים האחרים, לרבות המחלקה לחקירות שוטרים, הדרך הזו פתוחה, היא בוודאי לא חסומה, לא על-ידי, גם לא על-ידי משטרת ישראל.

אריה אלדד: אדוני השר, המחלקה לחקירות שוטרים מטייחת חקירות.

אריה אלדד: עדות אישית – לא במקרה הזה.

אבי דיכטר: מאחר שהמחלקה לחקירות שוטרים כפופה למשרד המשפטים, פרקליטות המדינה, אני משוכנע שהם ישמחו – או יצטערו – לשמוע את הדברים האלה, אבל בוודאי ייקחו את זה לתשומת לבם, אולי אפילו לטיפולם.

אבי דיכטר: עד כה, אגב, בימי ההתפרעויות האחרונים, על כל המאפיינים שתיארתי ולא תיארתי, עצרה המשטרה כ-80 צעירים מפירי סדר, וכפי שאמרתי נפצעו קרוב ל-15 שוטרים ברמות שונות.

אבי דיכטר: כולם קל, אבל ברמות שונות של קל.

אבי דיכטר: כל המעצרים שביצעה המשטרה, על-פי הידע והתובנות שלה, הם מעצרים שחויבו, גם על-פי החוק וגם על-פי המציאות בשטח.

אבי דיכטר: כולם בוצעו בגין חשד לעבירות של התפרעות, התקהלות בלתי חוקית, תקיפת שוטרים, גרימת נזק, הצתות.

אבי דיכטר: היו כמה עיכובים לחקירה של חשודים שהטרידו פעילים של "הבית הפתוח", ונדמה לי שאין זו זכותה של המשטרה – זו, רבותי חברי הכנסת, חובתה של המשטרה.

אבי דיכטר: באשר למצעד הגאווה עצמו, גברתי היושבת-ראש, שפנו בעניינו שני חברי הכנסת, אורלב וגלאון, אני רוצה לומר כמה דברים: משנת 2002 ועד לשנה שעברה התקיימו מצעדי גאווה מקומיים בירושלים בהיקפים שונים ובאישורה של משטרת ישראל.

אבי דיכטר: בשנים 2005-2002 התקיימו המצעדים בכמה מקומות במרכז ירושלים, ובהיבט הזה לא קיים הבדל בין המבוקש בשנים הקודמות לבין הבקשה והאישור בשנה זו.

אבי דיכטר: את אירועי הגאווה בירושלים יזמה ויוזמת עמותת "הבית הפתוח".

אבי דיכטר: היקף המשתתפים באירוע גדל משנה לשנה, ובהלימה גדלה גם המחאה משנה לשנה.

אבי דיכטר: עיקר המחאה או ביטויי המחאה באו לידי ביטוי בהפצה של מודעות גנאי, ניסיון לשבש את מהלך הצעדה בדרך של קריאות נאצה, השלכת חפצים אל עבר הצועדים, ובמקרה אחד, אגב, היתה אפילו דקירה, כפי שזכור לנו.

אבי דיכטר: מעבר לזה, לא היו אירועים קודם למצעד בשנים הקודמות, למעט 2006.

אבי דיכטר: כנגד המצעד בעבר נשמעו התבטאויות ציבוריות ואף נרשמו פעולות מחאה בודדות, וגם ביום המצעד.

אבי דיכטר: הפרות סדר שהיו ביום המצעד היו על בסיס של בודדים ונשאו אופי מתון יחסית.

אבי דיכטר: המשטרה, לכן, הצליחה להשיב את הסדר על כנו באופן קל יחסית.

אבי דיכטר: בשנה שעברה, ב-2006, ביקשה עמותת "הבית הפתוח" לקיים מצעד גאווה עולמי בירושלים, וזה ההבדל בין השנה שעברה לבין השנים שקדמו לה.

אבי דיכטר: במשטרה נאסף מידע רב שלפיו צפויה התנגדות פיזית שהיקפה חסר תקדים בירושלים, ולכן בחודש ספטמבר בשנה שעברה התקיימו מגעים עם המשטרה, ובסיומם גובש הסכם, שהוגש לבית-המשפט.

אבי דיכטר: בהתאם להסכמה שהושגה, הוחלט כי היה ויתקיים חשש, קרוב לוודאי, כי מימושם של הדברים האלה – הזכות להפגין, חופש הביטוי והתהלוכה – יהיה כרוך בסכנת נפשות של ממש ובשפיכות דמים, יישקל קיומו של המצעד.

אבי דיכטר: נוסף על כך נקבע כי אישורו של המצעד כפוף להערכת מצב עדכנית, שתתבצע על-ידי מפקד מחוז ירושלים בסמוך למועד המתוכנן של האירוע.

אבי דיכטר: בהתערבותו של היועץ המשפטי לממשלה, הונחתה המשטרה לאשר את קיום המצעד על בסיס הצעה אלטרנטיבית בכל הקשור למסלול המצעד.

אבי דיכטר: בבסיס ההנחיה של היועץ עמד הצורך לאזן בין הרצון למנוע פגיעה בחיי אדם מחד גיסא לבין הצורך להבטיח את מימוש חופש הביטוי וזכות ההפגנה מאידך גיסא, ומתוך תפיסה ששלילת זכות יסוד מתוך כניעה לאלימות סכנתה רבה ויש להימנע ממנה ככל האפשר.

אבי דיכטר: וכך הגענו לשנת 2007, למצעד הגאווה שמתוכנן להתקיים מחר.

אבי דיכטר: גם השנה הגישה עמותת "הבית הפתוח" בקשה למתן רשיון לקיום מצעד הגאווה בירושלים במסלול גן העצמאות – גן הפעמון.

אבי דיכטר: מפקד מחוז ירושלים בחן את הבקשה בהתאם למידע שאספה המשטרה ועל בסיס ההסכמות שגובשו בבג"ץ בשנה שעברה וההתייחסות של בית-המשפט בשנים הקודמות.

אבי דיכטר: בהתחשב באיומים להפרות סדר במהלך האירוע מצד גופים חרדיים וגורמי ימין קיצוני בעיקר, קוצר המסלול באופן שאינו עובר בלב לבן של שכונות חרדיות.

אבי דיכטר: כמו כן, נעשתה בחינת המשאבים העומדים לרשות המשטרה לאבטחת האירוע – – –

משה גפני: רגע.

משה גפני: היתה תוכנית שהוא יעבור בלב לבן של השכונות החרדיות?

אבי דיכטר: המסלול המקורי היה סמוך לשכונות והיה ארוך יותר מכפי שסוכם בסופו של דבר.

אבי דיכטר: – – – הבחינה של המשאבים העומדים לרשות המשטרה לאבטחת האירוע וחשיבותה של זכות ההפגנה – בסופו של דבר החליט מפקד המחוז לתת רשיון לקיום המצעד.

אבי דיכטר: ראוי להוסיף שכשם שמחוז ירושלים מתיר את קיומו של מצעד הגאווה בירושלים, הוא אישר במקביל גם פעולות מחאה אחרות – כנגד קיומו של המצעד.

אבי דיכטר: כך, במקביל למתן ההיתר למצעד נתן מפקד המחוז רשיון להפגנה של 100,000 משתתפים – שהיו אמורים להיות – נגד קיום המצעד, ביום ראשון.

אבי דיכטר: כמו כן הוא אישר לקיים הפגנה רבת-משתתפים כנגד המצעד, וזו אמורה להתקיים מחר, במקביל לקיום המצעד.

אבי דיכטר: כפי שהובהר בבג"ץ, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ביחס לזכות ההפגנה והצורך לשמור על ביטחון הציבור בשל קהל עוין, המקרים שבהם נדרשת המשטרה לאשר קיומה של ההפגנה אשר קהל עוין מבקש להתנכל לצועדים בה מעוררים קושי מיוחד אשר מחייב זהירות מיוחדת אבל גם מאמץ מיוחד מצדה של המשטרה.

אבי דיכטר: בטרם תישלל לחלוטין בקשה לקיום מצעד, נקבע שאיסור ההפגנה צריך להיות האמצעי האחרון שהמשטרה תנקוט על מנת להבטיח את שלום הציבור ואת הסדר הציבורי.

אבי דיכטר: בנסיבות שנוצרו, לאחר שמכלול השיקולים נשקל על-ידי המשטרה ועל-ידי מפקד המחוז, החליט מפקד המחוז כי על אף הסיכונים הצפויים מקיום המצעד בירושלים, הרי שבאיזון שבין הפגיעה בשלטון החוק והסיכון הנובע מכניעת המדינה לאלימות מחד גיסא לבין הסיכונים הנובעים מקיום המצעד במתכונת המאושרת מאידך גיסא, יש מקום לאשר את קיומו של המצעד.

אבי דיכטר: הנחייתי שלי, כשר, למשטרה, היתה לשקול אך ורק שיקולים מבצעיים.

אבי דיכטר: בבסיס ההנחיה עמד הצורך לאזן בין הרצון למנוע פגיעה בחיי אדם מחד גיסא לבין הצורך להבטיח את מימוש חופש הביטוי, זכות ההפגנה, מאידך גיסא.

אבי דיכטר: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שמשטרת ישראל ראויה לכל שבח על שמירה של חופש הביטוי, תוך סיכון חיים ממשי של שוטריה, אל מול הפגנות ואל מול מפגינים אלימים, שכפי שאמרתי אינם מהססים לרגום שוטרים באבנים ולהטיל מרעין בישין אחרים לעברם.

אבי דיכטר: מאחר שהסוגיה שאנחנו דנים בה כאן בכנסת היא בעיני סוגיה ערכית ולא משטרתית, אין לי התנגדות שהנושא יעלה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, ששם, נדמה לי, ראוי שיידון.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הצעה אחרת לחבר הכנסת מרגי, בבקשה.

קולט אביטל: השר הציע המשך דיון בוועדת הפנים של הכנסת.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני לא רוצה להיכנס למהות, מצעד הגאווה, הפגנה.

יעקב מרגי: הייתי מבקש שעם קצת צניעות ויושר ציבורי תעלו לדוכן ותבקשו סליחה מגרשון סלומון, כמה שנים אחורה, כי כל הזמן נימקתם שזה עלול לפגוע ברגשות של אחרים, עלול לעורר מהומות והמשטרה לא יכולה להגן.

יעקב מרגי: אז עם קצת יושר ציבורי – תתנצלו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הצעה אחרת לחבר הכנסת גפני.

קולט אביטל: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מבקש להפנות שאלה לחברת הכנסת זהבה גלאון, שהעלתה כאן את הנושא של מצעד הגאווה.

משה גפני: אם היה מדובר שעושים מצעד גאווה באום-אל-פחם או בטייבה ולא בירושלים, ואם היה מדובר שתושבי אום-אל-פחם או טייבה היו מפגינים והיתה באה המשטרה עם זרנוקי מים לבתים של אנשים שלא השתתפו בהפגנה הזאת, והיו פוגעים והורסים ומשחיתים רכוש של חפים מפשע, האם חברת הכנסת זהבה גלאון, ביושר, היית מעלה את הנימוקים שהעלית עכשיו?

משה גפני: האם לעשות מצעד גאווה בלב לבו של יישוב ערבי זה היה אצלך חופש ביטוי או שזאת היתה הפגיעה הכי קשה ברגשות שיכולה להיות?

משה גפני: אדוני השר, עם כל הכבוד, לא מדובר על חופש ביטוי אלא על מצעד שפוגע לא רק בציבור חרדי אלא גם בציבור מסורתי, בציבור תרבותי, פגיעה אלימה שאין כדוגמתה, יותר קשה מכל הנושאים האחרים.

משה גפני: לגופו של עניין, ציפיתי ואני עדיין מצפה, אדוני השר, שתגיד שמה ששוטרים עשו לחפים מפשע – כי עבריינים יודעים לברוח, הם מקצוענים, ומי שנתפס בסוף הם החפים מפשע, שבהם פוגעים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הצעה אחרת לחבר הכנסת נסים זאב.

דוד אזולאי: אין אלימות שוטרים, הכול בסדר.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, אני רוצה לברך את חברת הכנסת זהבה גלאון על הצעת החוק החשובה של צער בעלי-חיים, וכולנו תמכנו בזה.

נסים זאב: תתארו לכם שעכשיו היה מצעד חזירים שהולך לכיוון הר-הבית, ובלי לצער אותם, כמובן לשמור על כבודם.

נסים זאב: מה היו עושים פה תושבים ערבים, או מה היתה עושה זהבה גלאון?

נסים זאב: היא היתה אומרת שזה חילול הקודש, נכון?

נסים זאב: היא היתה מבינה.

נסים זאב: אתם אולי לא מבינים את החומרה, אבל המשמעות של מצעד גאווה, של תועבה כזאת, המשמעות שלה – מעבר לזה שיש זכות ביטוי, לא כשמדובר בפגיעה כל כך קשה וכל כך חמורה בכלל תושבי הבירה, תושבי העיר הזאת.

נסים זאב: אפשר לתת להם ביטוי לא כשכבודם של אחרים נרמס, ופה רומסים את עיר הקודש ירושלים.

נסים זאב: אז נפסיק לשחק את המשחק הזה.

נסים זאב: יש כאן הצעת חוק של חברי הכנסת כאן.

נסים זאב: אי-אפשר שהמשטרה תאמר שיש פיקוח נפש, ואתה לא מוכן לקחת את האחריות הזאת, אדוני השר?

נסים זאב: אגב, לגבי השוטרים, הם מכים ללא רחמים.

נסים זאב: תדע לך שאין הבחנה.

נסים זאב: כשעוברים בשכונות של מאה-שערים ובפריפריה, במקומות של ההפגנה, מתוך עדויות השוטרים, מתוך כעס וזעם, הם הכו ללא רחמים וללא הבחנה.

נסים זאב: ולכן אני מציע, אדוני שר המשטרה, שיתרחקו מהשכונות לפחות בשעת כעס.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה לשאול את המציעים, חברי הכנסת גלאון, ודוד אזולאי, האם אתם מסכימים שזה יעבור לוועדת הפנים?

זבולון אורלב: אנחנו מבקשים מליאה.

זהבה גלאון: אדוני השר, אם מחר הכול יעבור בשלום, זה יהיה לא רלוונטי לדון בנושא לוועדה.

אבי דיכטר: מליאה זה בזבוז זמן.

קולט אביטל: המציעים רוצים למליאה והשר רוצה לוועדה.

קולט אביטל: אנחנו נצביע מליאה או הסרה.

קולט אביטל: מי שבעד מליאה מצביע בעד, ומי שבעד הסרה מצביע נגד.

קולט אביטל: הצבעה מס' 30 בעד ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום – 12 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושאים בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: 12 בעד, שני מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא יעבור לטיפול המליאה.

קולט אביטל: ירי "קטיושות" על קריית-שמונה

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, להצעות לסדר-היום מס' 3145, 3147, 3155, 3163, 3167, 3173, 3176, 3178 ו-3182: ירי “קטיושות” על קריית-שמונה.

קולט אביטל: חבר הכנסת – אינו נמצא.

קריאות: חבר הכנסת אריה אלדד כאן.

קולט אביטל: סליחה, אני מתנצלת.

קולט אביטל: בבקשה, לא ראיתי אותך, סליחה.

זבולון אורלב: מי השר שעונה?

קולט אביטל: השר שעונה הוא השר .

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

קולט אביטל: איפה השר?

זבולון אורלב: יש כבר שר ביטחון חדש.

קולט אביטל: כן, יש שר ביטחון חדש.

זבולון אורלב: מה, הממשלה לא – – – “קטיושות” – – –

קולט אביטל: אני מעריכה, אדוני, שבשבוע הראשון לתפקידו אפשר לתת לו קצת חסד.

קולט אביטל: בבקשה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני עשרה חודשים לערך, ב-14 באוגוסט, בתום המלחמה, בא ראש הממשלה אהוד אולמרט אל הדוכן הזה, וכה אמר – הוא דיבר על ההחלטה לצאת למלחמה: "ההחלטה הזאת של ממשלת ישראל שלא לעבור לסדר-היום הדהדה ועוד תהדהד רבות בבירות העולם – קרובות אלינו ורחוקות מאתנו.

אריה אלדד: היא הבהירה קבל עם ועולם כי מדינת ישראל לא תספוג עוד כל פגיעה בריבונותה, לא תבליג עוד על שום פגיעה באזרחיה, וכן תגיב בעוצמה על כל פעולת טרור מצפון או מדרום, ממזרח או מים, מכל מקום" – עודני נרעש מהמלים הנפלאות האלה.

אריה אלדד: והוסיף ואמר ראש הממשלה: "אנו מתכוונים לעקוב אחר יישומה מקרוב של הפסקת האש, אנחנו לא נעצום עיניים במקרה של הפרה, ונשמור לעצמנו את הזכות להגיב".

אריה אלדד: כמה התגאה ראש הממשלה שלנו בכך שהוא שינה את דפוס ההבלגה של שש השנים.

אריה אלדד: כמה פעמים השתלחו בכל הממשלות שהיו לפניו, שהבליגו על חטיפות ועל רציחות ועל ירי ועל פגיעה באזרחים ועל הפגזות, ועל כך שנתנו ל"חיזבאללה" להתחמש ולאגור אלפי “קטיושות” ולרדת אל הגבול, להתבסס ולהניף דגלים, ואמרו: אצלנו כך לא יקרה, אנחנו שינינו את הדפוס הזה, לא עוד הבלגה.

אריה אלדד: מה קרה ביום ראשון השבוע?

אריה אלדד: סמוך לשקיעה התפוצצו שלוש “קטיושות” בקריית-שמונה, והאזעקה לא פעלה.

אריה אלדד: ראוי, אגב, במאמר מוסגר, לברר מדוע לא פעלה שם האזעקה: מערכת ההתרעה לא פעלה, או שמחמת מדיניות אווילית כזאת או אחרת, אף-על-פי שהיה זיהוי של יציאות מלבנון, החליטו שלא להפחיד את התושבים ולא להפעיל מערכת אזעקה.

אריה אלדד: אבל זה באמת במאמר מוסגר.

אריה אלדד: השאלה היא לא למה האזעקה לא פעלה, אלא למה ראש הממשלה לא מושל.

אריה אלדד: ראש הממשלה – שהתחייב שלא להבליג, שאמר שהפיק את הלקחים מהפגיעה המתמשכת בכוח ההרתעה של ישראל כתוצאה מהבלגה מתמשכת רבת-שנים, שאפשרה ל"חיזבאללה" להתבצר – בתוך דקות ספורות היה ברור שהפעם נבליג.

אריה אלדד: הפעם, בניגוד לפעמים הקודמות, הפעם נבליג.

אריה אלדד: ובתוך דקות כבר הביאו את התירוץ שזה לא ה"חיזבאללה", זה ארגון אחר.

אריה אלדד: אני מזכיר לחברי הכנסת שהתירוצים האלה היו גם לפני חמש שנים, כשה"חיזבאללה" בחר להשתמש בארגון קיקיוני כזה או אחר כארגון חסות כדי לבדוק אותנו, וירו “קטיושות” עם שם שולח אחר, לא עם "חיזבאללה".

אריה אלדד: וראו שאין פה אנשים וראו שאין פה ממשלה, והתקדמו, וזחלו והלכו לתוך הגבול והתבצרו ובנו בונקרים ואגרו עוד “קטיושות”.

אריה אלדד: וזה בדיוק מה שעושה הממשלה הזאת שוב – מחפשת תירוצים למה לעשות בדיוק מה שהיא אמרה שזה האסון שהביא עלינו את מלחמת לבנון.

קולט אביטל: נא לסיים.

אריה אלדד: אולי באמת הגיעה השעה שאחרי למעלה משנה, כשסוף-סוף אויש תפקיד שר הביטחון, מדינת ישראל תזכה לאייש גם את תפקיד ראש הממשלה.

אריה אלדד: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת – אינו נמצא כאן.

קולט אביטל: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת יוסף שגאל, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, כל אזרחי ישראל הופתעו בהתחלת השבוע מירי ה”קטיושות” על קריית-שמונה.

חנא סוייד: אני חושב שכולם היו שמחים מכך שלא היו נפגעים מהירי הזה.

חנא סוייד: ראשית כול, אני רוצה להוקיע את המעשה הזה, את ירי ה”קטיושות”, ואני רוצה להביע את הערכתי על כך שהממשלה לא ראתה לנכון להגיב, והיא דווקא בחרה להאמין שלא "חיזבאללה" הוא האחראי לירי הזה.

חנא סוייד: הם כיבדו את זה שממשלת לבנון בעצם לקחה אחריות וטיפלה בעניין הזה.

חנא סוייד: אני מסכים לחלוטין שמקרים כאלה הם מקרים אפשריים, הם עלולים להישנות בכל רגע, ולכן חשוב מאוד כאן לתת את הטיפול השורשי.

חנא סוייד: טיפול השורש למצב בגבול הצפוני הוא משא-ומתן עם סוריה להשגת שלום עם סוריה, ובוודאי עם לבנון.

חנא סוייד: רק על זה אפשר לסמוך, שהגבול הצפוני יהיה גבול שקט.

חנא סוייד: כל אחד – גם במדינת ישראל, גם בעולם – מגיע לאט לאט למסקנה שפתרון הקבע צריך להיות מדינת ישראל לא-כובשת, בגבולות 67', והקמת מדינה פלסטינית ליד מדינת ישראל.

חנא סוייד: וצריך לפעול בכיוון הזה, כאשר משא-ומתן עם סוריה להשגת שלום הוא אחד הקטעים.

חנא סוייד: כמובן, עדיף לעשות את זה כמקשה אחת, כפי שהתוכנית של הליגה הערבית מציעה זאת, אבל אני רוצה לציין לצד זה עוד עובדה, והיא: ככל שהמצב של מלחמה, ככל שהמצב שבו לא מדברים שלום ולא מנסים להציע להגיע לפתרון הקבע מתמשך – כך הסיכויים להגיע לפתרון קבע של שלום הולכים ומתמעטים.

חנא סוייד: ולכן, לא כדאי לחכות כל הזמן – איזה ארגון יירה ואיזה ארגון יפגיז ואיזו מלחמה צריך להתחיל ואילו פעולות מנע צריך לעשות.

חנא סוייד: מה שצריך לעשות – וזה באמת הפתרון האמיתי – זה לקצר את התקופה הזאת ולהגיע ישירות למשא-ומתן אמיתי על השגת שלום במזרח התיכון בכלל.

חנא סוייד: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך, אדוני.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסף שגאל, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יוסף שגל: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לצערי הרב – או לשמחתי – אני לא איש צבא, לא גנרל ולא אדמירל.

יוסף שגל: לכן, אני לא אדבר על דרכי התגובה שהיינו צריכים לנקוט בעקבות ירי הרקטות על קריית-שמונה בתחילת השבוע.

יוסף שגל: אבל, בתקופת מלחמת לבנון השנייה ביליתי – כמו כל סיעתנו – רוב הזמן בערי הצפון, ונדהמתי מהמצב שבו היו תושבי הצפון, ממצב המקלטים בעירם.

יוסף שגל: כמעט שנה עברה מאז, והנה שוב אזרחים נאלצו להיכנס למקלטים, והנה שוב אנחנו רואים את אותה התמונה – מקלטים נעולים, אזעקת התרעה לא עבדה – כמעט שום דבר לא השתנה.

יוסף שגל: 10% מעובדי משרד מבקר המדינה עסקו בבדיקת מצב העורף.

יוסף שגל: ומה?

יוסף שגל: אף-על-פי שהאזעקה לא עבדה ביום ראשון, הפעמון צלצל.

יוסף שגל: מדברים על אפשרות מלחמה בזמן הקרוב.

יוסף שגל: אומרים שגנרלים מתכוננים למלחמה שהיתה, ופה מתברר שאפילו זה לא קורה.

יוסף שגל: אנחנו שומעים שצה"ל עושה אימונים, מצטייד ומכין תוכניות.

יוסף שגל: מצוין, "אחלה", אבל מה עם העורף?

יוסף שגל: אני מבין שיש תקציב מוגבל וצריך לעשות סדר עדיפויות בתיקון מחדלי המלחמה, אבל אסור להזניח שוב את העורף.

יוסף שגל: נכון שגם במקלט מוזנח אפשר להסתתר מפני טילים, ומיגון טנקים הוא חיוני יותר.

יוסף שגל: אבל ראיתי את המקלטים, חדרים מוזנחים, לעתים בלי שירותים, בלי מיזוג או אוורור, אפילו בלי מים.

יוסף שגל: נכון שמקלט זה לא מלון חמישה כוכבים, אבל צריכים להיות שם תנאים אנושיים לפחות.

יוסף שגל: הרי ראינו שההצלחות של חיילים בשדה הקרב לא תמיד מלמדות על ניצחונות במלחמות.

יוסף שגל: עמידת העורף, מצב הרוח של האזרחים והתמיכה שהם נותנים לצה"ל – חשובים לא פחות.

יוסף שגל: האחריות לתיקון המקלטים מוטלת על הרשויות המקומיות, על אותן רשויות שנמצאות בגירעונות ולא מסוגלות לתחזק מה שיש.

יוסף שגל: מזל שארגונים וולונטריים עושים עבודה טובה.

יוסף שגל: בערי הצפון יש אלפי מקלטים, מאות מתוכם לא ראויים לשהייה ממושכת.

יוסף שגל: אסור לקוות שכל הליקויים יתוקנו על-ידי תורמים ומתנדבים.

יוסף שגל: על המדינה לקבל אחריות.

יוסף שגל: ירי ה”קטיושות” ביום ראשון היה סימן אזהרה שאסור היה להתעלם ממנו.

יוסף שגל: ראש הממשלה החליט להבליג מבחינה צבאית, אבל אסור להבליג על כך מבחינה אזרחית.

יוסף שגל: אסור לעצום עיניים, כי אנחנו יודעים בוודאות שאין לנו זכות לומר ששוב זה לא יקרה.

יוסף שגל: לא חסרים אויבים למדינתנו.

יוסף שגל: ואם לא יהיה ה"חיזבאללה", יהיו "גדודי באדר" האסלאמיים.

יוסף שגל: ואם לא הם, אז יהיה מישהו אחר, אל תדאגו.

קולט אביטל: נא לסיים.

יוסף שגל: משפט אחרון.

יוסף שגל: אסור שיחזור המצב של שדרות, שאנשים מקבלים שבע שנים הבטחות וסופגים "קסאמים" במקום המיגון הדרוש.

יוסף שגל: מספיק לקוות לנסים, צריך לקבל החלטה ולבצעה מייד.

יוסף שגל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קולט אביטל: לאחר מכן – חבר הכנסת יעקב כהן.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כאשר לא מדברים במלים, כל צד מנסה להעביר מסרים לצד השני בדרכים אחרות.

טלב אלסאנע: צריך לראות את ירי ה”קטיושות” שהיה כתזכורת קשה, חמורה, לעובדה שאין שלום באזורנו.

טלב אלסאנע: אומנם ממשלת ישראל מנסה להתמודד עם מיגון דירות והכנת העורף, ומדברים על מלחמה שהולכת וקרבה, אבל במקביל לא מדברים על הדרך לפתור את הסכסוך הזה, מה הפתרון המדיני, האם זאת הגזירה והדרך היחידה להתמודד עם המציאות הקשה, מיגון או חומה או סיכול והתקפה, או שיש דרך אחרת והיא להגיע לפתרון, אם אנחנו יוצאים מתוך הנחה שאכן יש סכסוך אך יש אפשרות לפתור את הסכסוך הזה, כאשר מתמודדים ומאתרים ומגדירים נכון את הבעיה.

טלב אלסאנע: אני יודע שנשיא סוריה מושיט יד לשלום זמן מה.

טלב אלסאנע: כל הזמן אומרים שזה לא רציני, הוא מנסה לנצל תהליך כלשהו ואין לו כוונה.

טלב אלסאנע: אז אולי יש לבחון את הכוונות שלו.

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שיש בעיה, יש שליטה ישראלית בגולן, יש ניסיון סורי עקבי ושיטתי לדרוש את החזרתו של הגולן, וללא פתרון עם סוריה לא יהיה פתרון עם לבנון.

טלב אלסאנע: הדבר השני שרציתי להתייחס אליו – ההתייחסות הישראלית למה שמתרחש ברצועת-עזה.

טלב אלסאנע: כאילו אין אחריות ישראלית למה שקרה ואיך זה קרה וגם לתוצאות ולאירועים הקשים והמזוויעים.

טלב אלסאנע: אין ספק שהבחירות הפלסטיניות היו תוצאה של לחץ אמריקני וישראלי, למרות המציאות הפלסטינית הקשה והכיבוש הישראלי.

טלב אלסאנע: אבל אחרי הבחירות דחפו ודחקו את הפלסטינים לעימות, כאשר כל הזמן מדברים על חיזוק אבו-מאזן מול ה"חמאס", ואמרו שצריך להחרים אותו.

טלב אלסאנע: ואז יצרו מצב של חוסר ברירה, יצרו את העימות.

טלב אלסאנע: כאשר התפוצץ העימות הזה – – –

אריה אלדד: אנחנו אשמים בזה שה"חמאס" טובח ב"פתח".

אריה אלדד: למה אתה לא צועק "טבח"?

טלב אלסאנע: אני חושב שהמעשה של "חמאס" בעזה הוא פשע, הוא דבר איום ונורא, אבל אין ספק שיש אחריות, ואחריות ענקית, של ישראל ושל המדיניות שלה.

טלב אלסאנע: אם היו נותנים הזדמנות לממשלה הפלסטינית, אם היו מבטלים את החרם, אם היו מנהלים משא-ומתן – לא.

טלב אלסאנע: היום אנחנו שומעים על מענקים, לחבק את אבו-מאזן, מה לא מבטיחים, הרים וגבעות מבטיחים.

טלב אלסאנע: דבר אחד צריך לעשות, להוציא את המסכנים שנמצאים במחסום ארז, רק את הדבר הזה.

טלב אלסאנע: לא לתת מחוות, לא מיליארדים ולא לתת לו מדינה.

טלב אלסאנע: מחווה אחת פשוטה להוכיח את נכונות הכוונות.

קולט אביטל: נא לסיים.

טלב אלסאנע: דבר אחרון, גברתי היושבת-ראש.

טלב אלסאנע: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לכתבה של גדעון לוי מעיתון "הארץ", שמתייחס למה שהיה בתוכנית של רפי רשף "ערב חדש", שמציג התייחסות ארוכה לשיקומו של הכלב רקס, כלב הרועים הגרמני שנפגע מ"קסאם", והתעלמות מוחלטת של התקשורת הישראלית מסבלם של פלסטינים, ילדים, נשים, הורים, שסובלים מדי שעה.

טלב אלסאנע: זאת אטימות, זאת תוצאה של חוסר רגישות, ולדעתי זה שורש הבעיה.

קולט אביטל: תודה רבה, אני מודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חברת הכנסת .

יעקב כהן: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, רציתי להתייחס לאירוע של שיגור ה”קטיושות” לצפון ולקריית-שמונה.

יעקב כהן: על אף ההרגעות שזה לא מה"חיזבאללה", אני חושב שהדבר הזה צריך להביא אותנו לידי תזכורת, כעין שעון מעורר, מה מצב ההגנה בצפון.

יעקב כהן: מפליא לשמוע שעברה כמעט שנה מאז המלחמה ועדיין אנחנו קוראים שרובם של המקלטים לא כשירים לשהייה ממושכת ובתי-החולים לא מוגנו.

יעקב כהן: מה עוד צריך לקרות כדי לזרז את כולם?

יעקב כהן: אני קורא לפעול בזריזות כדי שאם חס ושלום תיפתח מתקפה בצפון, העורף יהיה מוכן.

יעקב כהן: אני רוצה להתייחס גם למצב בדרום, עקב האירועים החדשים והחמורים שהתחוללו בשבוע האחרון בעזה.

יעקב כהן: אני מתפלא על הדרך שבה הדבר בא לידי ביטוי בכלי התקשורת הן בארץ והן בעולם.

יעקב כהן: מלחמת דמים שמתחוללת שם, באיזו צורה אכזרית היא מתנהלת, רצח בדם קר, לינץ' נגד אישים, מדוע הדבר עובר בשתיקה?

יעקב כהן: בזמן שארגוני הטרור וה"חמאס" עורכים קרבות שניטשים מתוך בתי-החולים ובקרבתם, איפה העולם הנאור, מדוע לא שומעים את קולו?

יעקב כהן: ואכן הם כולם, גם חברי וידידי בבית-הנבחרים הזה, אנשי השמאל – מה היה קורה לו עשה צה"ל את הדבר הזה?

יעקב כהן: לא נדבר על קרבות בצורה כזאת, אבל אם בטעות, חס ושלום, היו נהרגים נשים, ילדים וחולים בבתי-חולים, אילו קולות מחאה היינו שומעים כאן בבית?

יעקב כהן: ומה הדממה ברגע זה?

יעקב כהן: אני חושב שמדינת ישראל חייבת לצאת בהסברה מסיבית בעולם, להראות את פרצופם האמיתי של שכנינו ואויבינו צמאי הדם, עם איזה פרטנר אנחנו אמורים לדון בהסדר שלום.

יעקב כהן: המצב החדש בעזה מחייב את כל יוזמי ההתנתקות לעשות חשבון הנפש וחשיבה חדשה.

יעקב כהן: מה קרה, איפה המזרח התיכון שהבטיחו ומה המציאות בשטח?

יעקב כהן: ואולי, יכול להיות, שדווקא השבוע לצערנו אנחנו חשים מזרח תיכון חדש, כאשר בפעם הראשונה נצמדה אל גבולנו מדינת ארגון טרור "חמאסית" קיצונית, אשר מקבלת עזרה והשראה מאירן ומארגון "אל-קאעידה".

יעקב כהן: אני מתפלא שעל אף הכישלון בעזה ומה שקורה שם, כבר שומעים אנו מסר מירושלים שלכאורה יש גם דבר חיובי במצב שיהיו שתי מדינות נפרדות: "חמאס" בעזה ו"פתח" ביהודה ושומרון, ואנחנו נחזק את ה"פתח" ונתמוך בו, נזרים להם מיליונים, ניתן להם סיוע ביטחוני, ואתם אנחנו אמורים לנהל משא-ומתן.

יעקב כהן: במקביל העולם יחרים את מדינת ה"חמאסטן" בעזה.

יעקב כהן: אני חושב שזה מקסם שווא, כי לדעת מומחים מהעם הפלסטיני המצב רחוק מלהיות כך: ההפרדה הזאת עדיין לא מקובלת על הארגונים, ה"חמאס" לא ויתר על הגדה, ה"פתח" לא ויתר על עזה.

יעקב כהן: ולכן לא הייתי מציע להשליך את יהבנו על ארגון ה"פתח", שהוא כל כך מפוצל בתוכו – –

קולט אביטל: נא לסיים.

יעקב כהן: קודמי דיבר חמש דקות.

קולט אביטל: לא, הוא לא דיבר חמש דקות.

יעקב כהן: – – וספק אם הוא יוכל להקים ולייצג מערכת שלטונית – – –

קולט אביטל: ממש לא, ואני מצטערת, אדוני, נא לסיים.

יעקב כהן: לכן, הבה לא נתנהג בפזיזות ונזכור שכאשר ברחנו מהצפון קיבלנו את ה"חיזבאללה" – –

קולט אביטל: נא לסיים.

יעקב כהן: – – וכאשר נטשנו את הדרום קיבלנו ממשלת "חמאס".

יעקב כהן: לכן כל תוכנית התנתקות והתכנסות בשומרון עלולה לגרום לאחיזה שלטונית של ה"חמאס".

קולט אביטל: אני מבקשת ממך לסיים.

יעקב כהן: לכן אני קורא לנהוג במתינות ולא לחפש ססמאות שווא, כי כנראה הדרך לשלום עדיין רחוקה.

קולט אביטל: זו הפעם הרביעית שאני מבקשת ממך לסיים.

יעקב כהן: וצריכים אנחנו לפרוס כפינו למרום, שיערה עלינו רחמים, וכדברי נעים זמירות ישראל: אם ה' לא ישמור עיר, שווא שקד שומר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת .

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התקשר אלי, גברתי היושבת-ראש, חבר משותף של שתינו, סגן ראש עיריית קריית-שמונה, שמעון קמרי, וסיפר לי שבמסגרת מאמציו הנואשים להביא תעסוקה לעירו קריית-שמונה, הוא עצמו לקח בידיים שני יזמים שביקשו להעביר מפעל של דלתות פלדה מאשקלון לקריית-שמונה.

שלי יחימוביץ': הם היו זקוקים ל-20 דונם, לרכוש את אותם 20 דונם, להקים מפעל שישתרע על פני שטח של 10,000 מטרים רבועים, מפעל שיעסיק 200 עובדים.

שלי יחימוביץ': מה לעשות שכדי להעביר מפעל וכדי לממן את עלות העברת המכונות, אם מדינה חפצת חיים היא או אם מדינה מגלה עניין ביישוב כמו קריית-שמונה – מה לעשות שצריך השתתפות של מרכז ההשקעות.

שלי יחימוביץ': מה לעשות שמרכז ההשקעות, כספיו הולכים ומידלדלים עד כדי כך שנשיא התאחדות התעשיינים אמר לנו באחד הדיונים: אל תיתנו כסף בכלל, כי הכסף שנמצא שם זה לעג לרש.

שלי יחימוביץ': הקיצוץ האינטנסיבי, שבכל שנה גדל והולך, בקרן לעידוד השקעות הון, גם הוא מסמל את מידת האכפתיות של המדינה מיישובים כמו קריית-שמונה, ומקריית-שמונה בעיקר.

שלי יחימוביץ': אני אומרת "בעיקר", בשל אותן “קטיושות” שנחתו על העיר המוכה הזאת לפני כמה ימים.

שלי יחימוביץ': מה לעשות שכדי להכשיר 200 עובדים חדשים צריך מרכזים להכשרה מקצועית, וגם בהם הולם האוצר, וגם בהם הוא מקצץ וגם אותם הוא מייבש ולא מעביר להם כספים, והתעשיינים עומדים בפתח ומתחננים שיצאו אליהם עובדים שעברו הכשרה באותם מכונים להכשרה מקצועית, אבל אנחנו, המדינה, שוב – אני כבר לא מדברת על ערכים, אני מדברת על טיפשות, על חוסר היגיון עסקי, על חוסר היגיון חברתי – במקום להכשיר במכונים להכשרה מקצועית 200 עובדים למפעל דלתות פלדה בקריית-שמונה, סוגרים מכונים להכשרה מקצועית וכן הלאה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': וינוגרד פה, וינוגרד שם, וכולנו כבר שכחנו את התוצאות הרות האסון של המלחמה הזאת ביישובי הצפון בכלל והחלשים שבהם בפרט.

שלי יחימוביץ': לא למדנו דבר ולא שכחנו מאומה – ה”קטיושות” שנחתו על קריית-שמונה נחתו על יישוב מוכה ודווי, שלא קרה בו דבר מאז אותם לקחים שהיינו אמורים להפיק מהמלחמה בצפון.

שלי יחימוביץ': שעתיים וחצי נסיעה מהמרכז לקריית-שמונה, בלי שום תשתיות של תחבורה.

שלי יחימוביץ': חשב מלווה כבר יש בעירייה, אבל אין אפילו כסף לנקות את הרחובות.

שלי יחימוביץ': שדה התעופה נסגר, מכון הדיאליזה נסגר.

שלי יחימוביץ': זה מגיע להזנחה כל כך פושעת – – –

קולט אביטל: גם עומדים לסגור את תחנות בריאות הנפש.

שלי יחימוביץ': גם את תחנות בריאות הנפש, גברתי היושבת-ראש.

שלי יחימוביץ': אגב, שני הילדים של שמעון קמרי הודיעו לו בשבועות האחרונים שהם עוזבים את העיר – שמעון קמרי כמשל, כיוון שכאן מדובר באיש מבוסס, שיודע לכלכל את עצמו, שתורם לקהילה, וגם שני הילדים שלו, ילדים מושקעים וטובים, עוזבים כיוון שאין להם עבודה בקריית-שמונה.

קולט אביטל: נא לסיים.

שלי יחימוביץ': עוד מתקפת “קטיושות” כזאת והעיר הזאת מתרסקת ונעלמת.

שלי יחימוביץ': אחרי ההתעסקות האינטנסיבית כל כך בלקחי המלחמה ומה הצבא צריך לעשות ומה הדרג המדיני והפוליטי צריכים לעשות, והם צריכים, אני לא מקלה בזה ראש, אולי יש להתעסק קצת במה שקורה ביישובי הצפון.

שלי יחימוביץ': וה”קטיושות” האלה היו בהחלט תזכורת נכונה להתעסקות כזאת.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יואל חסון – לא נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין – אחרון הדוברים.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אין שום הצדקה בעולם ל”קטיושות” מלבנון.

יוסי ביילין: גם לא ברור לחלוטין מי היה זה שירה אותן, אבל לא הייתי מוכן לייחס שום אידיאולוגיית שלום למי שירה “קטיושות” כאלה.

יוסי ביילין: האם אחרי זה יש הצדקה לישראל להשתמש בכוח כנגד היורים?

יוסי ביילין: התשובה חיובית.

יוסי ביילין: האם זה נכון, האם זה חכם לעשות את זה במקרה הזה?

יוסי ביילין: התשובה היא שלילית, וטוב עשתה הממשלה שהכילה את האירוע הזה, שהיא רואה בו אירוע חד-פעמי ולא הגיבה בכוח.

יוסי ביילין: מה זה אומר לגבי העתיד?

יוסי ביילין: האם זה אומר שכיוון שהכלנו את זה, זה לא יהיה בעתיד?

יוסי ביילין: לא, אין שום ביטוח.

יוסי ביילין: מה שזה אומר בעיני, שנסיגה חד-צדדית או הפסקת אש באמצעות החלטה של האו"ם אינן תחליף לשלום.

יוסי ביילין: עד שלא יהיו הסכמי שלום בינינו לבין הלבנונים והסורים, לא יהיה אפשר לומר לעצמנו שהסבירות לאירועים כאלה היא מאוד מאוד נמוכה.

יוסי ביילין: ולכן אני חושב שזאת תהיה טעות קשה מאוד אם ראש הממשלה יקבל את ההמלצה, כפי שאני מבין מדברי הנשיא בוש, ולא יהיה מוכן לפתוח במשא-ומתן עם סוריה.

יוסי ביילין: אני מאמין ששלום עם סוריה יגרום לשלום עם לבנון.

יוסי ביילין: לבנון, בוודאי זו של סניורה, מעוניינת בשלום עם ישראל.

יוסי ביילין: היא לא תהיה הבאה שתעשה שלום אתנו, הוא גם אמר את זה, אבל סוריה, גם כשהיא איננה בלבנון, יש לה השפעה בלבנון, אם אנחנו אוהבים את זה ואם לא, ולכן שלום כזה יוכל להוביל אחריו לשלום עם לבנון, וזה אומר שלום בחזית הצפונית והצפונית-מזרחית של ישראל.

יוסי ביילין: מצב כזה יהיה שינוי אסטרטגי מרחיק לכת, מצב כזה יקרב את המימוש של היוזמה הערבית, שאומרת לנו ש-22 מדינות ערב יעשו שלום עם ישראל ויהיו יחסים נורמליים, אם ישראל תעשה שלום עם שכנותיה.

יוסי ביילין: לדעתי בסוריה אי-אפשר להגיד שהפרטנר חלש או שהוא לא רציני, יש שם פרטנר, יש שם מישהו שאומר לנו: בואו נעשה שלום, הוא אומר את זה בלי תנאים מוקדמים.

יוסי ביילין: הוא לפחות אומר זה.

יוסי ביילין: יכול להיות שהוא לא חושב כך, אבל הוא אומר כך.

יוסי ביילין: לפי דעתי זה עצוב מאוד, עצוב מאוד שדווקא ישראל היום אומרת, אף-על-פי שיש מנהיג כזה: אנחנו תובעים ממנו תנאים מוקדמים ואיננו מוכנים אפילו לבדוק את האפשרות, פן משא-ומתן אתו יוביל להידרדרות ביחסים.

יוסי ביילין: אין תקדים למשא-ומתן עם סוריה, ושלושה כאלה נכשלו בעבר, הביאו להחרפה של היחסים.

יוסי ביילין: אני קורא לממשלה ולמי שעומד בראשה, גם אחרי הביקור בארצות-הברית, לממש את האינטרס הלאומי, הביטחוני, האמיתי של ישראל, ולא את האינטרס הלאומי של מישהו אחר, ולהוביל להסכם שלום מלא בינינו לבין סוריה ובינינו לבין לבנון.

יוסי ביילין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יואל חסון בכל זאת כאן.

קולט אביטל: בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים, ראשית, אני חושב שהתנהלות הממשלה לאחר ירי ה”קטיושות” מלבנון היתה התנהלות אחראית, התנהלות בריאה ונכונה, מתוך זה שהיה צריך ללמוד, ואני הבנתי שלומדים על כך, מאיפה זה הגיע ומה היו המטרות, מה היו הכוונות ומי היו היוזמים של שליחת הטילים האלה.

אריה אלדד: הכוונה היתה להרוג יהודים.

אריה אלדד: מה השאלה הבאה?

יואל חסון: אין פה ויכוח, רק השאלה – צריך לדעת מאיפה הדברים האלה באים ומאילו אינטרסים הם מגיעים, וכמובן, אם הדבר הזה הופך עניין שבשגרה ובכוונה – ודאי שאז הממשלה לא יכולה להתעלם מזה.

יואל חסון: אבל כאשר היה ברור שמדובר כאן בעניין יותר פנימי, לבנוני, אז צריך לתת לזה – לראות, ולהיות עירניים למה שקורה שם באמת.

אריה אלדד: לפוצץ לך את הבית זה עניין פנימי שלי?

יואל חסון: חבר הכנסת אלדד.

יואל חסון: אבל מה שחשוב – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אלדד, אתה דיברת כאן היום.

קולט אביטל: לא הפרענו לך.

אריה אלדד: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אלדד.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך להירגע.

קולט אביטל: תאפשר גם לאחרים לדבר.

יואל חסון: הרי אתה יודע היכן אנחנו חיים, אנחנו חיים במזרח התיכון, אנחנו חברה נורמלית בסביבה לא נורמלית, והכללים שלהם הם לא תמיד הכללים שלך ושלי, והתרבות היא גם לא כל כך דומה, כפי שאתה יודע.

יואל חסון: ואני לא נאיבי, ואני מסכים עם מה שאתה אומר, ואני גם מבין את הכיוון של דברים שאתה אומר.

יואל חסון: אני רק אומר שאני חושב שממשלה אחראית צריכה ללמוד בדיוק, וזה מה שהיא עשתה, ולהבין את המשמעות של אותו ירי.

יואל חסון: ואני חושב שעשו נכון שלא הגיבו.

יואל חסון: אני רק אומר – ואני מסכים אתך בעניין הזה – שאם אנחנו מבינים שנוצרים שם תהליכים, גם פנימיים, שעלולים להעמיד את צפון המדינה בסכנה או את תושבי מדינת ישראל בסכנה, ראוי שישראל תיערך לכך.

יואל חסון: אני גם שומע, אני לא יודע עד כמה נכון מה שפורסם, שיש גם כל מיני היערכויות בצפון כרגע.

יואל חסון: אבל אני אומר: ודאי שהממשלה צריכה להיות עירנית ולשים לב ולהיערך לסיטואציה שבגלל סיבות פנימיות בתוך לבנון עלול להתערער המצב הביטחוני בצפון.

יואל חסון: אני רוצה שגם נשים לב לדבר שאני לא רואה בו דבר של מה בכך, לזה שמייד לאחר אותה התקפת טילים טרח ראש ממשלת לבנון, סניורה, להצהיר שהוא מתכוון לפעול כדי לדעת מי ירה את הטילים האלה ולפעול נגד אותם משלחים.

יואל חסון: בעיני זו התפתחות חיובית של מדינה שמנסה לבנות את הריבונות שלה, שאני מאמין – הרי כולנו, אני לא מכיר מישהו שיש לו שאיפות טריטוריאליות כלשהן בלבנון.

יואל חסון: בסך הכול אני חושב שיש שאיפה לשמור על הביטחון שלנו.

יואל חסון: אז כאשר בממשלת לבנון מוכנים לקבל אחריות ומצהירים שהם יעשו הכול כדי למנוע ירי כזה, בעיני זה דבר חיובי וזה דבר נכון.

יואל חסון: הממשלה מבינה את זה, אני רק אומר לחברי, או גם לצופים בבית, שכדאי שאנחנו – עם כל מה שאמרתי, ומה שאמרתי בתחילה, וזה המסר שרציתי לומר, נהיה עירניים גם למצבים פנימיים בתוך לבנון ונדע לפעול גם אם הם פנימיים, כדי שלא לסכן את ביטחוננו.

יואל חסון: משפט אחרון, גברתי היושבת-ראש, כי הפריעו לי 30 שניות:

יואל חסון: כל הדברים האלה שקורים היום גם בגבול הצפוני וגם בגבול הדרומי מוכיחים יותר מכול שהזמן שלנו היום זה פחות לעסוק בפוליטיקה ויותר לעסוק בביטחון.

יואל חסון: ואני חושב שזה רגע שבו כל חברי הבית פה צריכים לתת גיבוי לממשלה, וצריך לייצב את המערכת הפוליטית בישראל ולתת גיבוי לממשלה – לשר הביטחון החדש, לראש הממשלה, לכל הממשלה – כדי להתעסק באמת בהשבת הביטחון ובהתמודדות עם האיומים שיש לנו בגבול הצפוני והדרומי.

יואל חסון: היום זה זמן לביטחון ופחות לפוליטיקה, בעיני.

יואל חסון: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר אדרי ישיב במקום שר הביטחון.

קולט אביטל: בבקשה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לכאורה, חבר הכנסת , יש לנו כל הצידוקים וההנמקות להגיב על ירי ה”קטיושות” שהיה על קריית-שמונה.

יעקב אדרי: היתה נסיגה מלבנון, יש היום כוח בין-לאומי שם, יש החלטות האו"ם.

יעקב אדרי: ובכל זאת השתנו דברים.

יעקב אדרי: אני חושב שמה שהשתנה, קודם כול, בפעם הראשונה, באמת, כפי שאמר חברי חבר הכנסת , סניורה, ראש הממשלה, קיבל את האחריות.

יעקב אדרי: אף פעם זה לא היה בלבנון.

יעקב אדרי: תמיד אמרו – או שלא הגיבו, או שאמרו: זה לא אצלנו.

יעקב אדרי: הפעם הוא אמר: אנחנו לוקחים את האחריות.

יעקב אדרי: עם זאת, יש היום בלבנון – זה לא סוד, כולנו רואים – מאבק פנימי מאוד לא פשוט, מאוד בעייתי.

יעקב אדרי: אומנם אין שום הצדקה, ותושבי קריית-שמונה לא צריכים להיות בני-ערובה, כפי שאמר חבר הכנסת חנא סוייד.

יעקב אדרי: הוא אמר שלמעשה הם בני-ערובה; עד שלא ניכנס למשא-ומתן עם סוריה, הם יחטפו.

יעקב אדרי: וכמובן, זה לא בא בחשבון.

יעקב אדרי: עם זאת, הממשלה הלבנונית, ממשלת לבנון בראשות סניורה, נאבקת מאבק משולב שם, מרובע: נגד פלגים של הפלסטינים, נגד ה"חיזבאללה" ליד ביירות ונגד הסורים, שעושים שם כל פעם חיסולים ממוקדים.

יעקב אדרי: הבעיות הן לא פשוטות.

יעקב אדרי: אני חושב שישראל, וזה לא קל להגיד את זה, כי מדובר על אזרחים, צריכה בכל זאת להיות מאוד שקולה וזהירה בצעדים שלה, בפרט כשיש ראש ממשלה שיש לו גיבוי מכל הכיוונים והוא באמת – אני יוצא מהנחה שהוא רוצה באמת שיהיה שקט בגבול הזה.

יעקב אדרי: הוא האחרון שיש לו אינטרס שיהיו “קטיושות” על קריית-שמונה.

יעקב אדרי: ובכל זאת אני אומר:

יעקב אדרי: זה זמן שממשלת ישראל – והיא נהגה נכון באיפוק שלה ובחוסר התגובה, אבל ברור שזה לא צריך להגיד לגבי הבאות, שנמשיך להבליג.

יעקב אדרי: לא ולא.

יעקב אדרי: אבל בכל זאת, זה המקרה שצריך לעשות את שיקול הדעת עד הסוף.

יעקב אדרי: ובאשר לנושאים האחרים שחברת הכנסת יחימוביץ העלתה, אכן ראויה קריית-שמונה לכל סיוע, ואני חושב שבנושא הזה הגליל והנגב צריכים לקבל עדיפות, יש לתת להם את מלוא תשומת הלב.

יעקב אדרי: יש להם מספיק בעיות, ואני מאוד מקווה – הנושא של מרכז ההשקעות הוא באמת דבר שצריך לעלות – הדבר המוזר הזה, שיש מרכז השקעות ובלי כסף, זה דבר מאוד לא מקובל.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שבתקציב הקרוב השר ישי, בתמיכה שלנו, ינהל מאבק ויקבל גם תקציבים גדולים מאוד על מנת לעודד, בעיקר את הפריפריה.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שתסתפקו, אריה, או שיש לך רעיון אחר לגבי ההצעה שלך.

יעקב אדרי: תסתפק בתשובה שלי?

אריה אלדד: אפשר להעביר את זה למעקב לוועדת החוץ והביטחון.

יעקב אדרי: אין לי בעיה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מה אתה מציע, אדוני השר, להסתפק בתשובתך?

יעקב אדרי: להעביר לוועדת החוץ והביטחון.

קולט אביטל: יתר המציעים, ועדת החוץ והביטחון?

קולט אביטל: אוקיי.

קולט אביטל: נצביע על העברה לוועדת החוץ והביטחון.

קולט אביטל: הצבעה מס' 31 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד – 7, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא עובר להמשך טיפול בוועדת החוץ והביטחון.

קולט אביטל: השתלטות ה"חמאס" על עזה

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום, הצעות מס' 3119, 3128, 3134, 3149, 3151, 3158, 3160, 3168, 3169 ו-3179: השתלטות ה"חמאס" על עזה.

קולט אביטל: המציע הראשון, חבר הכנסת חיים אורון – אינו נמצא כאן.

קולט אביטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מכובדי השר, כאשר הגיעו הידיעות הראשונות על השתלטות ה"חמאס" על רצועת-עזה היינו בטוחים שבממשלת ישראל מוכן תיק מגירה להתפתחות כזו.

מאיר פרוש: היינו בטוחים – אני, לפחות, חשבתי – שהמועצה לביטחון לאומי שלנו מוכנה עם שורת חלופות להמלצות אופרטיביות.

מאיר פרוש: אך לנוכח המבוכה שאחזה את כל צמרת השלטון בישראל, לנוכח הגמגומים, לנוכח ההצהרות הסותרות של השרים, הבנו שהממשלה הזו ראויה לתואר ממשלת הבלבול והקלקול.

מאיר פרוש: והנה, לא חולפים יומיים ואנחנו שומעים שאמ"ן, אגף המודיעין בצה"ל, לא הופתע מעליית ה"חמאס" בעזה ומהשתלטות הארגון על הרצועה.

מאיר פרוש: אנו שומעים שכל מי שאמון על מסירת מידע לגורמים המחליטים – ראש הממשלה, שר הביטחון, הרמטכ"ל, קיבלו לפני כמה שבועות מידע על השינויים המתחוללים ברצועת-עזה, על צבירת הכוח של ה"חמאס" ועל ההיחלשות ואף ההתפוררות של ה"פתח".

מאיר פרוש: אם כך, אם נמסרו ההערכות לפני זמן כי ה"חמאס" השתלט על עזה, מה עשיתם אתם, שרי הממשלה, השר יעקב אדרי, שיוצא מן האולם?

מאיר פרוש: אילו פעולות אופרטיביות נקטתם ומה אתם מתכוונים עכשיו לעשות, בדיעבד, לאחר שהתמונה בעזה ידועה וברורה?

מאיר פרוש: אכן ממשלת בלבול, וגרוע יותר, ממשלת קלקול.

מאיר פרוש: המילון מגדיר "קלקול": הפסקת כושר הפעולה התקינה או מעשים הגורמים לליקויים, וזהו המצב כיום בממשלת ישראל בקרב מקבלי ההחלטות.

מאיר פרוש: פתאום אנו שומעים על חזון חדש בנושא הפלסטיני: ניתוק סופי ומוחלט בין עזה לבין יהודה ושומרון, בין ה"רעים" לבין ה"טובים", וזה קורה כמובן כאשר יש ממשלה מבולבלת, ממשלה שלא עשתה שיעורי-בית כיאות ובחנה חלופות בצורה רצינית ויסודית.

מאיר פרוש: השאלה היא: האם הפרדה מקובלת על הפלסטינים?

מאיר פרוש: התשובה היא לא.

מאיר פרוש: ה"פתח" לא ויתר על עזה, וה"חמאס" לא ויתר על יהודה ושומרון.

מאיר פרוש: השאלה היא: האם הממשלה החדשה של אבו-מאזן אכן ראויה לאמון?

מאיר פרוש: התשובה היא: הוא עוד לא הוכיח שהוא אכן שולט במצב.

מאיר פרוש: הכספים שיוזרמו אליו בנדיבות על-ידי העולם ומדינת ישראל עלולים להגיע שוב למושחתים ולטפח את השחיתות.

מאיר פרוש: התשובה היא: המוני העם רחוקים מתמיכה בשלטון הרקוב הזה.

מאיר פרוש: התשובה היא: אבו-מאזן לא ויתר על זכות השיבה, ולא ויתר על אל-קודס כבירת המדינה הפלסטינית.

מאיר פרוש: אם כן, החזון החדש הוא מקסם שווא.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, אני קורא לממשלת ישראל: אל תמהרו לעשות שטויות, לגרום לעוד אסונות.

מאיר פרוש: אני קורא ליישוב הדעת.

מאיר פרוש: אל תמהרו להעביר כספים, אל תיחפזו בהסרת המחסומים, אל תזדרזו בשחרור מחבלים.

מאיר פרוש: תזכרו את אשליית המזרח התיכון החדש עם הסכמי אוסלו, שבעטיים הובאו לארץ ראשי הטרור ואלפי רוצחים, ואזרחי ישראל משלמים עד היום את מחיר הסכמי אוסלו.

מאיר פרוש: תזכרו את כישלון ההתנתקות, כאשר דווקא מאדמות גוש-קטיף התגברו ה"קסאמים".

מאיר פרוש: אל תמהרו, אל תיחפזו, אל תזדרזו.

מאיר פרוש: יש פיוט יפה שנקרא "לכה דודי" ובו נאמר: "סוף מעשה במחשבה תחילה".

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר המקשר, חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש שדיבר לפני ראה את המחדל הגדול בבעיית המודיעין.

חיים אורון: יש הרבה בעיות שקשורות במה שקרה בעזה, יש לי הרגשה וגם קצת ידיעה שבעיית המודיעין אינה הגדולה שבהן.

חיים אורון: בסוף השבוע שעבר, בתהליך לא מפתיע – במובן זה שפתאום הוא צמח – נוצרה מציאות חדשה, שמשנה באופן משמעותי את המיתאר ביחסים בינינו לבין הפלסטינים.

חיים אורון: אני יודע שיש כבר מי שבונה על התיאוריה שתהיה מדינת עזה ומדינת גדה.

חיים אורון: אדוני השר, אני מאוד מקווה שבכל מיני תעתועים מישהו לא חושב שזו אופציה אמיתית, ובעיקר מישהו לא חושב שזו אופציה חיובית מבחינתה של מדינת ישראל.

חיים אורון: אני חושב שבפני ממשלת ישראל עומד היום הכרח, בהבדל ממה שחושב חבר הכנסת פרוש, ומהר, לגבש מדיניות שנשענת על שלוש רגליים.

חיים אורון: הרגל האחת זה לעשות, לא רק לדבר, לעשות את כל מה שניתן כדי למנוע אסון הומניטרי ברצועת-עזה.

חיים אורון: לעשות זה אומר לא לחכות שלושה ימים עד שמפנים פצועים, שסוף-סוף, לשמחתי, היום ניתנה הוראה לפנות אותם.

חיים אורון: זה לא אומר שמאות צריכים לצבוא על מחסום ארז כדי לעבור לגדה – לא לעבור לישראל, אבל אלה רק פרטים של הימים האלה.

חיים אורון: יש להבין שחיים שם מיליון ו-200,000 נפש.

חיים אורון: מדינת ישראל, בניגוד לדעתי, אמרה 38 שנים: זה אנחנו.

חיים אורון: יש כאלה שרוצים גם היום שזה יהיה שלנו.

חיים אורון: שנה וחצי אנחנו לא שם אבל האחריות שלא יתרחש שם משבר הומניטרי מוטלת קודם כול עלינו.

חיים אורון: הרגל השנייה, ואני אומר את זה בכותרות בגלל קוצר הזמן, זה לקיים מערכת יחסים שונה לחלוטין ממה שהתקיימה מאז הסכמי אוסלו עם ממשלת סלאם פיאד ועם אבו-מאזן, נשיא הרשות הפלסטינית.

חיים אורון: להכיר בהם, לקבל אותם ולפעול אתם – לא בדיבורים, לא בלטיפות.

חיים אורון: מבחינתי, פחות נשיקות ויותר מעשים.

חיים אורון: הבעיה היא לא נשיקות.

חיים אורון: הרגל השלישית היא שאי-אפשר לחכות לעד לקבל החלטה קשה להיכנס למשא-ומתן רציני עם אבו-מאזן כיושב-ראש אש"ף.

חיים אורון: הוא בעל הסמכות על-פי הקונסטיטוציה הפלסטינית, הוא בעל המעמד היום.

חיים אורון: לדבר אתו על מתווה, שלא יהיה קצר, בדרך לפתרון הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

חיים אורון: אנחנו בתוך משבר, אבל משבר שיוצר גם אופציות.

חיים אורון: היו כאלה מתוכנו שחשבו שהיו קיימות גם לפני שבועיים, אבל חלק מהנימוקים היו שאמרו שהן לא קיימות – הן קיימות עכשיו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , ולאחר מכן – חבר הכנסת בנימין אלון, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת דוד רותם.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מה שקורה ברצועת-עזה הוא בראש ובראשונה בעיה פלסטינית.

מוחמד ברכה: אני אומר את זה בכאב רב, אני אומר את זה גם כשאני בוש ונכלם מהמחזות שהוצאו לפועל על-ידי בני העם הפלסטיני, שאני משתייך אליו, אותם אנשים שרצחו והוציאו להורג בדם קר, אותם אנשים שהוציאו את "שבוייהם", במרכאות כפולות ומכופלות, חצי ערומים, עם ידיים מורמות, כדי להידמות לפסגת נפשם, כנראה, להידמות לכובש שעשה להם או עשה לאחרים את הדבר הזה.

דוד רותם: איפה אנחנו ואיפה אותם אנשים שזרקו מהקומה ה-18?

דוד רותם: יש גבול להסתה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רותם, אתה עוד מעט תדבר, תן לו בבקשה.

מוחמד ברכה: אתה לא שומע מה שאני אומר.

מוחמד ברכה: אתה לא צריך להתערב בדברים האלה אפילו.

דוד רותם: אני צריך – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת רותם, אני קוראת אותך לסדר.

מוחמד ברכה: אתה צריך לשבת ולשתוק וזהו.

מוחמד ברכה: גם כשאני עומד על הדוכן הזה, גברתי היושבת-ראש, על דוכן במת הכנסת, כבן העם הפלסטיני אני בוש ונכלם מהמחזות האלה.

מוחמד ברכה: אבל בכל זאת, זה לא סוף הסיפור.

מוחמד ברכה: גם חלקה של ישראל נמצא במציאות הזו, אותה מציאות שכביכול ישראל יצאה מעזה אבל בעצם המשיכה להטיל מצור כלכלי, אנושי, על כל מי שיוצא ונכנס לרצועת-עזה.

מוחמד ברכה: היא הפכה את הרצועה לחבית חומר נפץ, טיפחה את תעשיית הייאוש והביאה את הדברים לאן שהביאה.

מוחמד ברכה: אבל כמובן, זה לא מהווה מעין הקלה או פטור לאותם פושעים מבני עמי שעשו את אשר עשו.

מוחמד ברכה: על כן, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה היום להזהיר מעל במת הכנסת מכל מעורבות צבאית של מדינת ישראל במה שקורה.

מוחמד ברכה: לא מדינת ישראל ושלטון הכיבוש הם מי שיפתרו את הבעיה אלא הם הבעיה בעצם, ועל כן כל הקולות האלה שקוראים להיכנס או לא להיכנס – זה לא עסקכם.

מוחמד ברכה: אבל היות שמדינת ישראל היא ששולטת בכל המעברים, גם בים, גם ביבשה וגם באוויר, היא נושאת באחריות לאסון ההומניטרי שהולך ומתרחש שם, ולכן אין שום מקום שמדינת ישראל תחשוב אם היא צד בעניין ההומניטרי או לא.

מוחמד ברכה: היא שיצרה את חבית חומר הנפץ הזו, היא ששולטת במעברים, ולכן היא היא אשר אינה יכולה לגלגל עיניים ולדבר דיבורים על זכויות אדם כשהיא יצרה את כל הטרגדיה הזו.

מוחמד ברכה: על כן, כל אסון הומניטרי שמתרחש או שיתרחש ברצועת-עזה הוא באחריותן של מדינת ישראל ושל ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה, אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לאילו תהומות צריכים עוד לרדת הפלסטינים אחרי שהם זורקים אנשים חפים מפשע מהקומה ה-14 ומהקומה ה-18?

דוד רותם: עוד כמה נמוך יותר אפשר לרדת?

דוד רותם: כשאנחנו התרענו מפני החשש שהרוצחים האלה ישתלטו על עזה, צחקתם עלינו.

דוד רותם: גם אתה, חבר הכנסת חיים אורון.

דוד רותם: כשאמרנו: אל תיתנו להם רובים – צחקתם עלינו.

דוד רותם: כשאמרנו: אל תברחו מעזה – צחקתם עלינו.

דוד רותם: והיום, אתם כולכם, במקום להכות על חטא ולבוא ולומר: חטאנו, עווינו, פשענו בכך שהקמנו מדינת "חמאס" על גבולה הדרומי של ישראל – – –

מוחמד ברכה: כאילו שאתה מצטער על זה, זו הרי פסגת מאווייך.

קולט אביטל: ביקשתי שלא להפריע לך ולכן אני מבקשת שגם אתה לא תפריע.

דוד רותם: אילו היית יודע מה פסגות מאוויי, תאמין לי – – –

מוחמד ברכה: שר בממשלה – – – מה צריך עוד?

קולט אביטל: חבר הכנסת ברכה.

דוד רותם: אל תבואו עכשיו ותנסו להטיל עלינו את האחריות למשבר ההומניטרי.

דוד רותם: אנחנו התנתקנו מרצועת-עזה, תעשו בה מה שאתם רוצים.

דוד רותם: אתם רוצים להרוג זה את זה?

דוד רותם: תהרגו.

דוד רותם: למה אנחנו אחראים?

דוד רותם: יש לכם יציאה למצרים, אחיכם המוסלמים, למה אנחנו צריכים לדאוג להומניטריות?

דוד רותם: אחיכם המוסלמים המצרים הם לא בתמונה?

חיים אורון: אתה משוחרר מזה, אף אחד לא מצפה ממך – –

דוד רותם: אני יודע שאתה לא מצפה ממני, אתה רק רוצה שאני אביא את הסכנה לבית שלי.

חיים אורון: – – להבנה כלשהי לסבלו של אדם אחר.

דוד רותם: אתה מכיר – – –

חיים אורון: – – – אף אחד לא מצפה ממך לזה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון.

דוד רותם: אתה מכיר מועקה רק של סוג מסוים של הציבור.

חיים אורון: אני יודע – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון.

דוד רותם: לא, כי אתה מוכן להביא את המחבלים אליך הביתה, לא אלי.

חיים אורון: באמת, סוף-סוף הגעת – – –

דוד רותם: אתה מוכן להביא את המחבלים לתל-אביב, לא אלי.

דוד רותם: אני לא מבין, אנחנו נכניס משם את הפצועים, ומי עוד?

דוד רותם: אתה אחראי למי שייכנס משם?

חיים אורון: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

דוד רותם: אנחנו לא צריכים להיות אחראים לזה.

חיים אורון: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון.

חיים אורון: יש גבול – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

דוד רותם: זה נכון שיש גבול לקשקושים, בעיקר כשאתה מדבר אותם.

דוד רותם: אבל כנראה אצלך אין גבול, כי ההלקאה העצמית שלך, חבר הכנסת חיים אורון, היא בלתי נגמרת.

דוד רותם: אין לך שום בעיה להטיל את האחריות הזאת עלינו.

דוד רותם: למה לא? אתה תטיל עלינו את האחריות ההומניטרית – –

חיים אורון: עלי, לא עליך.

דוד רותם: – – הוא יטיל עלינו את האחריות של הכובש, ומדינת ישראל באמת אחראית לכול.

חיים אורון: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון, כבר קראתי אותך לסדר בפעם השנייה.

דוד רותם: אנחנו זרקנו אנשים מהקומה ה-14, או אתם זרקתם?

דוד רותם: חברי הכנסת, יש לשים קץ לקשר שבין יהודה ושומרון לעזה.

דוד רותם: אין קשר עוד.

דוד רותם: אסור שיהיה קשר.

דוד רותם: אנחנו התנתקנו מעזה וכך אנחנו צריכים להשאיר את המצב.

דוד רותם: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הלב נחמץ לנוכח מראות הזוועה שהיו בשבועיים האחרונים ברצועת-עזה וגם בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: בעזה בוצעו פשעים נגד העם הפלסטיני, נרצחו אנשים, היתה השתלטות על הבניינים הלאומיים של העם הפלסטיני, החלפת הדגל הפלסטיני בדגל של תנועת ה"חמאס".

ג'מאל זחאלקה: אני מגנה בכל לשון את מה שקרה, ואני חושב שהעם הפלסטיני הגיע לנקודה שבה הוא חייב לעצור ולחשוב איך להמשיך בדרכו הלאה.

ג'מאל זחאלקה: ודאי שממשלת ישראל וארצות-הברית תרמו תרומה מכרעת לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: האסטרטגיה, בה"א הידיעה, של ארצות-הברית באזור, וגם של ממשלת ישראל, היא אסטרטגיה של כאוס יצירתי – כך קוראים לזה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע איזו יצירתיות יש בזה.

ג'מאל זחאלקה: זו האסטרטגיה בעירק ובמקומות אחרים, של כאוס תחת שליטה.

ג'מאל זחאלקה: כך ישראל חושבת שהיא יכולה להכיל מה שקורה בשטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: לצערנו, היו גורמים פלסטיניים שנפלו בפח הזה ועשו בדיוק מה שציפו מהם האמריקנים והישראלים, כאשר המטרה היא למנוע מהעם הפלסטיני את החירות ואת העצמאות ואת פתרון שאלת הפליטים.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל לא רק עשתה התנתקות, היא מכריזה בריש גלי שהיא רוצה לנתק את עזה מהגדה.

ג'מאל זחאלקה: זו המדיניות – ניתוק גיאוגרפי וניתוק פוליטי.

ג'מאל זחאלקה: היא מצהירה בריש גלי שהמדיניות הישראלית מהיום והלאה היא מצור על רצועת-עזה, שבלאו הכי נמצאת במצב קשה ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, בסופו של דבר – לנקום באוכלוסייה הפלסטינית האזרחית ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל נושאת באחריות.

ג'מאל זחאלקה: הכיבוש הישראלי של רצועת-עזה, לפי כל הסטנדרטים, לא הסתיים.

ג'מאל זחאלקה: לא הסתיים.

ג'מאל זחאלקה: עדיין ישראל שולטת בהרבה דברים, בדברים מכריעים, בכל מה שקורה ברצועת-עזה.

ג'מאל זחאלקה: הניסיון המתמשך – שזו אסטרטגיה לא רק של הממשלה הזאת, זו אסטרטגיה של הזרם המרכזי בפוליטיקה הישראלית כבר עשרות שנים – הוא לרסק את העם הפלסטיני, לרסק אותו לרסיסים.

ג'מאל זחאלקה: כך הפליטים מופרדים מהמולדת שלהם, הגדה מופרדת מהרצועה, הפלסטינים בישראל מופרדים מהגדה ומהרצועה, ירושלים מופרדת וגם הגדה מחולקת לשניים.

ג'מאל זחאלקה: זה מעשה של ריסוק העם הפלסטיני.

ג'מאל זחאלקה: אני מזהיר שזה לא יצלח.

ג'מאל זחאלקה: לא יצלח.

ג'מאל זחאלקה: העם הפלסטיני יקום ויבנה את עצמו כעם ויגיע לעצמאות וחירות, למרות כל מה שנעשה נגדו גם מבפנים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת – אינו נמצא.

קולט אביטל: חברת הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: אחריה – חבר הכנסת איתן כבל, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת טיבי.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני שומעת ומשתוממת איך כל הנושא הזה של מה שקורה היום בעזה, בין ה"חמאס" לבין ה"פתח", הופך להיות שוב עם אצבע מאשימה כלפי מדינת ישראל.

רונית תירוש: עמדו פה חברים מהסיעות הערביות והאשימו את מדינת ישראל בכל מה שקורה בעזה.

רונית תירוש: ואני שואלת, עד מתי תעצמו עיניים ולא תכירו בעובדה הנוראה הזאת שיש בקרבכם – כי אתה אמרת, חבר הכנסת ברכה, "עמי", "מבני עמי", "אני בוש בבני עמי" – הגיע הזמן שתכירו שבתוך העם הזה, כמו בכל עם, יש עשבים שוטים, מרים וקשים, שצריך לשרש אותם וצריך להוקיע אותם וצריך לגנות בכל דרך, ולא למצוא בסוף הנאום איך מגנים את מדינת ישראל.

רונית תירוש: אני חושבת שמלאכתם של צדיקים נעשית בידי אחרים, ובעניין הזה צדקתה וצדיקותה של מדינת ישראל נראית לכול בפני כל העולם.

רונית תירוש: על מה אני מדברת?

רונית תירוש: היום נתגלה מעבר לכל ספק שיש ברצועת-עזה "פתח", שגם הוא אגב לא טלית שכולה תכלת וגם הם היו טרוריסטים ואולי נשארו בחלקם טרוריסטים, אבל לפחות הם יותר מתונים, יותר מפוכחים.

רונית תירוש: לפחות הם אומרים כלפי חוץ, ואני מקווה שבמידה מסוימת קצת גם כלפי פנים, שידם, עיניהם, לשלום, רצונם בשלום.

רונית תירוש: ה"חמאס" לא מסתיר את זה, אבל כשהיו שניהם יחד בשלטון, בכל פעם שהיה מעשה טרור כנגד מדינת ישראל היה מי שאמר: זה גורם מחוץ לממשלה, ולך תדע מי זה.

רונית תירוש: היום יש כתובת אחת מאוד ברורה בעזה, כי ה"חמאס" כבר שולט בכל רחבי עזה.

רונית תירוש: יש כתובת אחת, ולכן זה גם נותן לגיטימציה למדינת ישראל לפעול בכוח אם וכאשר יידרש.

רונית תירוש: לא שאני מייחלת לזה, אבל אם וכאשר יידרש ויהיו מעשי טרור מכיוון הרצועה, ברור לחלוטין שזה בחסות ה"חמאס", כי הוא היחיד ששולט במקום הזה.

רונית תירוש: מי שמגלה את החייתיות שבבני-האדם האלה, אנשי ה"חמאס", זה לא רק מדינת ישראל, זה העולם כולו, ואלה המצרים עצמם, שבאופן לא מפתיע מהדקים את הפיקוח על הגבול ועל המעברים בינם לבין חבל-עזה.

רונית תירוש: זה העולם כולו אבל גם הפלסטינים עצמם.

רונית תירוש: לשמוע את חבר כנסת ברכה ואת חבר הכנסת זחאלקה עומדים ואומרים שהם מתביישים במעשים כאלה ואחרים, אני חושבת שזה סימפטום, סימפטום טוב, ואני מקווה שהעם בעזה יתעורר ויבין שהוא הולך לאבדון כשבראשו עומד גוף כמו ה"חמאס".

רונית תירוש: אני חושבת שזו יכולה להיות שעתה היפה של מדינת ישראל, וצר לי שהגענו למצב הזה, אבל לפחות בנקודת הזמן הזו בהחלט הייתי מצפה שמדינת ישראל תנהג ברוחב לב מכל בחינה הומניטרית, תאפשר אספקה סדירה של חשמל, אספקה סדירה של מים ושל מזון, תאפשר במידת היכולת ייבוא וייצוא בחבל-עזה, כי הרי בסופו של דבר אני חסה על הילדים, על האמהות ועל חלק מהאבות, שאני רוצה להאמין שפניהם לשלום והם סובלים ולא רוצים להיות חלק מהחוויה הנוראית שמתקיימת בעזה.

קולט אביטל: נא לסיים.

רונית תירוש: אני חושבת שהדיון הזה צריך להתקיים בוועדת החוץ והביטחון.

רונית תירוש: זה המקום לקבל את ההחלטות.

רונית תירוש: ואני מקווה שמדינת ישראל תמשיך בקו ההומניטרי שהיא התחילה בו.

קולט אביטל: תודה רבה, חבר כנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי כנסת, השרים, אני רוצה לומר בפתיחת דברי, שלמרות הכול ואף-על-פי-כן, חובתה של מדינת ישראל היא לעשות הכול כדי לתת סיוע הומניטרי לכל אלה אשר נזקקים לו בעזה.

איתן כבל: זה לא קשור לשום דבר, זה צריך להיעשות כי כך צריך שייעשה.

איתן כבל: אני אומר את זה באופן שאינו משתמע לשתי פנים, ואני מקווה מאוד שלא נידרש לכל מיני התפתלויות וקווטות ועניינים כאלה ואחרים, שעולים בדרך כלל בשעות כאלה, ושההתמודדות תהיה בזמן אמת ולא נמתין וניתן הסיוע כשכבר לא יהיה למי לתת.

איתן כבל: דבר שני, גברתי היושבת-ראש, מה שהפתיע אותי יותר מכול, ואני מודה שהפתיע אותי, הוא הרצחנות של אנשי ה"חמאס".

איתן כבל: ואני אומר את זה כיריב, והם אויבים מבחינתי, ואני יודע את אשר עשו במדינת ישראל ואת הפיגועים.

איתן כבל: אבל עם זאת, כשזה קורה בתוכם, בינם לבין עצמם, והרצחנות אינה מפסיקה גם שם בתוכם, אני אומר לכם שאצלי זה מעורר שאלות קשות, תהיות רבות.

איתן כבל: זה כבר אינו קרב מול אויב, זה מול האחים שלך.

איתן כבל: לצערי, בתוך המאבק המתקיים בתוך מדינת ישראל, בתוך החברה הישראלית, על התהליכים הנדרשים כדי לסיים את הסכסוך, ניתן כאן כלי מאוד לא פשוט בידי אלה המבקשים למנוע הסדר בינינו לבין שכנינו.

איתן כבל: לבסוף, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות מעל הבמה ואני גם מבקש ממדינת ישראל, מראש הממשלה, משר הביטחון החדש, לשקול באופן מיידי את שחרורו של מרואן ברגותי.

איתן כבל: אם אמרתי זאת עד לא מזמן בחדרי חדרים ובשיחות סגורות – אני חושב שהגיעה העת, יותר מתמיד, למרות הכול ואף-על-פי-כן, שמדינת ישראל תעשה את המעשה הזה.

איתן כבל: ואינני מנסה לנקות אותו מכל אשר עשה, פעל וקידם.

איתן כבל: אומר את הקלישאה המוכרת והידועה ששלום עושים עם אויבים.

איתן כבל: אני אומר את זה לא כי הוא ידיד של ישראל או אוהב ישראל, אלא מתוך אותה נקודת מבט שיש לו כנראה אולי יותר מאחרים היכולת, הכוח, האומץ, אולי לעשות את השינוי הכל כך מיוחל, קודם כול בתוכם.

איתן כבל: כי אם שם לא יהיה שקט, לצערי גם לנו לא יהיה שקט.

איתן כבל: אני אומר את זה לא מתוך המחשבה שהוא משיח גואל, אלא אולי בכל זאת יש שביב של תקווה לשינוי.

איתן כבל: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, העם הפלסטיני ועניינו הלאומי עוברים בימים אלה את אחד הרגעים הקשים ביותר בתולדותיהם, אולי נקודת השפל הקשה ביותר מאז 1967.

אחמד טיבי: ראיתי את המחזות ברצועת-עזה ורציתי לכסות את עיני מרוב כלימה, מבוכה וזעם, כאשר פלסטינים חמושים בשם הדת והרצון העז להשתלט על רשות וירטואלית, מורידים את הדגל הפלסטיני.

אחמד טיבי: זה דגל שלמען הנפתו נהרגו, נפצעו ונאסרו עשרות אלפי פלשתינים, מאבק לאומי של עשרות שנים.

אחמד טיבי: ראיתי את תמונתו של סמיח אל-מדהון ירוי ופצוע, מוצא להורג ברחוב.

אחמד טיבי: תמונה אכזרית, קשה.

אחמד טיבי: שמעתי על ההתקפה, הפריצה והבזיזה בביתו של יאסר ערפאת, וכך גם בביתו של אבו-ג'יהאד.

אחמד טיבי: שמעתי ואני ממשיך לשמוע עד לרגע זה על משפטי שדה ברחוב, הוצאות להורג.

אחמד טיבי: האמת היא שכשיש מלחמה עקובה מדם בין אויבים – כיבוש לא כיבוש, הכיבוש הוא אכזרי וצריך לגנות את הכיבוש על מה שהוא עושה, על כל העוולות, על אלפי האנשים שנהרגו – אבל כאשר עם יורה לעצמו בגב, לא ברגל, המוות הזה כואב יותר.

אחמד טיבי: העניין הלאומי הפלסטיני נסוג עשרות שנים אחור.

אחמד טיבי: יש מי שמקדשים את השלטת הדת על העניין הלאומי.

אחמד טיבי: יש מי שמעדיפים אורח חיים דתי נוקשה על הקמת מדינה פלסטינית עצמאית.

אחמד טיבי: נכון, זה מאבק של אנשים פנאטים בתנועה הלאומית הפלסטינית.

אחמד טיבי: מה שהיה ברצועת-עזה, רבותי, הוא הפיכה צבאית והשתלטות על השלטון באמצעות הנשק.

אחמד טיבי: ואני כערבי, כפלסטיני, את הדברים האלה אני מפנה אל בני עמי, אל הציבור הערבי בישראל, ואני אומר: אין יותר מאשר שתי אופציות, או שאתה עם ההפיכה הצבאית או שאתה נגדה.

אחמד טיבי: אין אופציה אחרת.

אחמד טיבי: אני קובע קטגורית: אני עומד נגד ההפיכה הצבאית הזאת בכל מאודי, אני עומד נגד הפשעים האלה, המחזות הנוראים, הורדת הדגל.

אחמד טיבי: ואני בטוח שיש – אולי בבית הזה – מי שמחכך את ידיו בהנאה על מנת לומר "אמרנו לכם"; שיבושם לו.

אחמד טיבי: אבל ההיסטוריה לא תסלח לאלה שממשיכים את עוולות הכיבוש נגד העם הפלסטיני.

יצחק גלנטי: איזה כיבוש יש בעזה עכשיו?

יצחק גלנטי: על מה אתה מדבר?

יצחק גלנטי: תעשה סדר אצלך בבית.

אליהו גבאי: איפה יש כיבוש?

אחמד טיבי: אני ער לעובדה, שכאשר שמים שני אחים בחדר, שמים רק כוס מים אחת וסוגרים אותם בחדר, יכול מאוד להיות שהם יריבו בסופו של דבר – או על כוס המים או על מה שנשאר ממנה, או על השליטה בחדר.

אחמד טיבי: אני כועס על שני האחים האלה, שבמקום למצוא נוסחה אחרת כדי לפרוץ את המחסום הזה ולצאת מהחדר הסגור, הם נאבקים זה בזה.

אחמד טיבי: ואני אומר בריש גלי, תנועת ה"פתח" עשתה טעויות מפה ועד להודעה חדשה.

אחמד טיבי: אבל מי אמר שעל טענות שיכולות להיות צודקות, של ה"חמאס", הפתרון הוא השתלטות בכוח, תוך כדי מסע הרג ונקמנות, שנאה יוקדת והרס העניין הפלסטיני?

אחמד טיבי: ישראל לא יכולה לרחוץ בניקיון כפיה.

אחמד טיבי: הדבר המקומם ביותר הוא שאני שומע אנשים כאן בבית, כאילו מדובר בנציגים של שווייץ, שמסתכלים כאילו הם נציגי האו"ם.

אחמד טיבי: הם לא צרים על עזה, לא סוגרים אותה.

אחמד טיבי: אבל למרות כל זאת אני אומר שהבעיה העיקרית ברצועת-עזה היא פנים-פלסטינית.

אחמד טיבי: אף אחד לא אמר לשיח' ריאן לומר שדיאלוג עם "פתח" הוא רק באמצעות הרובה.

אחמד טיבי: לא ישראל אמרה לו לומר את הדברים האלה, לא ישראל אמרה לו לירות בחבריו או באנשיו של הצד השני, ולכן האנשים האלה מביישים את ההיסטוריה הפלסטינית, שהיא ראויה לגאווה.

אחמד טיבי: זה מאבק לאומי אציל, שמישהו הסיג אותו אחורה שנים רבות.

אחמד טיבי: ולכן אני אומר לבני עמי, בעיקר לציבור הערבי-הפלסטיני במדינת ישראל: או שאנחנו עם ההפיכה או שאנחנו נגדה.

אחמד טיבי: האמירה היא לאו מוחלט להפיכה צבאית, כי דמוקרטיה וערכים דמוקרטיים והשקפה דמוקרטית לא יכולים להתחלק.

אחמד טיבי: אמרתי שצריך להסכים עם ההכרעה הדמוקרטית כאשר "חמאס" עלה לשלטון.

אחמד טיבי: אני אומר לאו מוחלט להפיכה הצבאית הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר אדרי, בשם שר הביטחון.

קולט אביטל: אדוני השר, גם אני הפניתי אתמול או שלשום מכתב לשר הביטחון החדש בבקשה שיאפשר לא רק עזרה הומניטרית, אלא יציאה מסודרת של פליטים מרצועת-עזה במעבר בטוח לגדה, אם כך הם רוצים.

קולט אביטל: תודה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אולי כיוונת לדברים שכבר נעשו אתמול והיום על-ידי שר הביטחון.

קולט אביטל: לא רק החולים.

קולט אביטל: אני מדברת על פליטים.

יעקב אדרי: אפשר להוסיף כהנה וכהנה, אבל דברים הומניטריים ראשוניים, כמו הפצועים – ניתנה הוראה, וכולנו שמחים שכך נעשה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת טיבי, אני חייב לומר לך שתיקנת קצת את הרושם.

יעקב אדרי: כאשר שמעתי את החברים שלך, נוצר אצלי הרושם שהפלסטינים רבים ביניהם, ומי שאשם, מי שזרק את האנשים מהגגות – זו אולי יחידה מוסווית של סיירת מטכ"ל ולא בני עמם הפלסטינים.

יעקב אדרי: כך התרשמתי מחבר הכנסת ברכה ומחבר הכנסת זחאלקה, שאמרו במשפט מינורי בהתחלה שהם מגנים והם מבכים את העניין הזה, ואחרי זה כמובן עברו מייד לאשם הגדול, מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אני שמח שחבר הכנסת טיבי אמר את הדברים, ואני לא רוצה לעשות לו נזקים.

מוחמד ברכה: ברשותך, אני אציע לך הצעה הוגנת.

מוחמד ברכה: אני מציע לך, לפני שאתה מתווכח על דברים שלא שמעת, שתעיין בפרוטוקול.

מוחמד ברכה: אני לא צריך להצטדק בפניך על דברים שלא אמרתי.

יעקב אדרי: שמעתי אותך, לא צריך פרוטוקול.

יעקב אדרי: אתה גינית את הדברים, שמעתי.

מוחמד ברכה: אמרתי שאני בוש ונכלם.

יעקב אדרי: שמעתי.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ברכה, שמעתי אותך בקשב רב, שמעתי את חבר הכנסת זחאלקה.

יעקב אדרי: המראות הקשים שראינו – חלק ידעו, חלק הכירו, חלק שמעו, אבל אני שואל, איפה היו כולם, איפה היו מדינות ערב.

יעקב אדרי: לא שמעתי את הזעקות כאשר ראו את הדברים, וחלק גדול מהדברים לא ראינו בכלל, כי שם לא נתנו לאמצעי התקשורת – לא כמו במדינת ישראל, שכאשר יש צפצוף הכי קטן כולם רצים.

יעקב אדרי: שם לא נתנו להראות את הדברים ולא ראינו, חסכו מאתנו הרבה מאוד זוועות.

יעקב אדרי: איפה העולם הנאור, שכל הזמן מתנפל על מדינת ישראל?

יעקב אדרי: לא שמענו גינויים לפרוטוקול, מה שנקרא.

יעקב אדרי: איפה כל הצבועים?

יעקב אדרי: לא שמעתי את ערביי ישראל.

יעקב אדרי: אגב, אני לא רוצה לעשות לו נזק, שמעתי ברדיו בשבוע שעבר בגינוי חריף את חבר הכנסת טיבי.

יעקב אדרי: יכול להיות שלא שמעתי את האחרים, אז אני מתנצל מראש.

אחמד טיבי: רוב מוחלט של הציבור הערבי בישראל.

יעקב אדרי: אני לא שמעתי, לא ראיתי שמפגינים, לא ראיתי שיוצאים, שזועקים.

יעקב אדרי: אותך דווקא שמעתי, ויכול להיות שאחרים לא שמעתי, אז אני מתנצל מראש.

יעקב אדרי: מה לעשות, יש מאבק פנים-פלסטיני, אבל אף אחד לא פילל ולא חשב שזה יגיע לממדים כאלה.

יעקב אדרי: נעשו שם זוועות ונעשות ממש גם בשעות אלה.

יעקב אדרי: אמרו קודמי, אבל שוב אני אומר, כאשר רבים המטרה שהכי קל להאשים זו מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אני לא אומר שאנחנו נקיים משגיאות, ואני חושב שבצד ההומניטרי צריך לעשות יותר.

יעקב אדרי: בשעות אלה נעשים עוד ועוד דברים.

יעקב אדרי: אני מקווה שיהיה אפשר לעשות ולבוא בדברים עם מישהו ששולט כרגע בעזה.

יעקב אדרי: יושבים אנשים בשרוול, מי יורה בהם?

יעקב אדרי: לא היהודים.

יעקב אדרי: יורים בהם אנשי "חמאס" או "הג'יהאד האסלאמי", אני לא יודע מי בא לשם.

יעקב אדרי: יורים בבני עמם שיושבים שם ומחכים שיוציאו אותם משם.

יעקב אדרי: ושוב, אני מקווה שבעניין הזה נפעל כמה שיותר מהר.

יעקב אדרי: לפחות בצד ההומניטרי לא צריכים להיות היסוסים, וחבל שהיו בהתחלה כל מיני בעיות.

יעקב אדרי: החשש הגדול ביותר היה שכאשר מתחילים ונותנים מעבר ל-50 האנשים הראשונים או ל-100, זה עלול להיות שטף, שאני לא יודע מה יהיה בסופו.

יעקב אדרי: בעניין הזה אני שמח שמשרד הביטחון, שר הביטחון החדש, מקדיש לזה הרבה מאוד מהזמן שלו.

יעקב אדרי: אני לא מאלה ששמחים שאולי יהיו שתי מדינות.

יעקב אדרי: בסופו של דבר יש שלטון אחד, שלטון של אבו- מאזן, ואני מקווה מאוד שהוא יתחזק, כי הוא לא הוכיח לנו גם שהוא מוכן לקחת את הכפפות ולהרים את המשא הכבד הזה.

יעקב אדרי: אני מקווה מאוד עכשיו, אחרי הטרגדיה הקשה, שהוא ייקח את העסק לידיים.

יעקב אדרי: יש לו היום גיבוי מכל העולם, נדמה לי גם שכמעט מכל מדינות ערב, גם מהאירופים, גם מהאמריקנים, גם ממדינת ישראל.

יעקב אדרי: צריך לעשות יותר על מנת לתת לו לשלוט ונוכל סוף-סוף לגשת למשא-ומתן, ואולי בסופו של דבר יגיע השלום המיוחל לכולם.

יעקב אדרי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מה אתה מציע, אדוני השר?

יעקב אדרי: ועדה.

רונית תירוש: חוץ וביטחון.

קולט אביטל: מה מציעים החברים?

מוחמד ברכה: שום דבר.

קולט אביטל: להסיר?

מוחמד ברכה: לא.

מוחמד ברכה: להסתפק בתשובת השר.

חיים אורון: להסתפק בתשובת השר.

איתן כבל: גם אני מסתפק בתשובת השר.

אחמד טיבי: דיון במליאה.

מוחמד ברכה: היושבת-ראש, האמירה שלי להסתפק בתשובת השר היא אמירה פרלמנטרית, זה לא אומר שהדברים של השר מקובלים עלי.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שבנושא הזה היה ראוי שיענה, ולא שיידון בוועדת החוץ והביטחון.

קולט אביטל: אוקיי.

קולט אביטל: הצעה אחרת של חבר הכנסת נסים זאב.

קולט אביטל: כל הזמן מציע הצעה אחרת.

קריאות: – – –

קולט אביטל: נו, אנחנו נביא את זה להצבעה.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, שמענו כאן כאילו מדינת ישראל וצה"ל מרסקים את העם הפלסטיני.

נסים זאב: לא צריך לרסק אותם, הם מרסקים זה את זה.

נסים זאב: הם עוד יתגעגעו לימים של הכיבוש הישראלי, שכל כך לועגים ובזים לו.

נסים זאב: הלוא כשהכיבוש הישראלי היה בעזה, באו פועלים, עשרות אלפים, התפרנסו בכבוד.

נסים זאב: היה חסר לכם דבר?

נסים זאב: אז גם באו לגבולנו, גם כלכלה קיבלו במדינת ישראל וגם טבחו בנו.

נסים זאב: אז הגיע הזמן שלפחות חברי הכנסת שעומדים על הבמה הזו – וחברי כנסת ישראלים, שמצהירים אמונים למדינת ישראל – יפקחו את העיניים שלהם.

נסים זאב: תראו מה השיח' ריאן אמר – אמר את זה קודם חבר הכנסת טיבי – הוא אמר, הוא מציע שרק בנשק יבינו "אל-פתח".

נסים זאב: את זה לא אני אמרתי, לא שר הביטחון שלנו.

נסים זאב: שר הביטחון של מוחמד הוא בא ואמר שזו הדרך.

נסים זאב: זו דרך הדת שלכם.

נסים זאב: אז מה אתם רוצים מאתנו?

נסים זאב: מה כי תלינו עלינו?

מוחמד ברכה: אתה לא מתבייש.

נסים זאב: אתה לא מתבייש.

מוחמד ברכה: – – –

נסים זאב: אבל הם משתמשים בשם הדת.

מוחמד ברכה: – – –

נסים זאב: ריאן מדבר בשם הדת.

מוחמד ברכה: אני מציע לך – – –

נסים זאב: אבל ריאן, ריאן הוא אדם דתי.

קולט אביטל: חבר הכנסת ברכה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ברכה.

נסים זאב: כי הוא דתי – – –

מוחמד ברכה: תסתום את הפה – – –

נסים זאב: תסתום את הפה שלך אתה, חתיכת מנוול.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, אני מבקשת ממך.

קולט אביטל: נא לסיים.

נסים זאב: אני כבר מסיים.

נסים זאב: אני אומר: אדם שהוא – – –

קולט אביטל: אין ביטויים כאלה כאן.

נסים זאב: אז שלא יתבטא, שלא יגיד לי: תסתום את הפה.

קולט אביטל: אני מבקשת ממך, קח את זה חזרה.

נסים זאב: אז תגידי לזה – – –

קולט אביטל: אני לא אגיד.

קולט אביטל: אמרתי לו לשתוק כשאתה מדבר.

נסים זאב: אה, אני מודה לך מאוד.

קולט אביטל: בבקשה.

נסים זאב: יש פסוק: ויפתח ה' את פי האתון.

נסים זאב: אז כשהאתון לא פותחת את הפה, אין צורך בוויכוח נוסף.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מבקשת: תסיים.

נסים זאב: לכן אני מבקש שהוא יפנה לריאן בשם הכנסת ובשמי, בשם הדת, שאין מקום למלחמת אחים גם בעם הפלסטיני.

נסים זאב: ואנחנו כואבים את כאבם לא פחות ממך, ואל תהיה צבוע.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: כיוון שיש הצעה אחת למליאה, ויש אחרים שמוכנים להסתפק בתשובת השר, אנחנו מביאים להצבעה.

קולט אביטל: אתם תצביעו: בעד זה מליאה, נגד פירושו הסרה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 32 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 5 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נמנעים – 1 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: חמישה בעד, שישה מתנגדים, נמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא הזה הוסר מעל סדר-היום.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להודעה של מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 157), התשס"ז–2007; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 32), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 52) (תסקיר נפגע בעבירת אלימות), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 157), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: סגירת רדיו רק"ע

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום, להצעה דחופה לסדר-היום מס' 3054: סגירת רדיו רק"ע.

קולט אביטל: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

קולט אביטל: שלוש דקות.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-הראש, כבוד השר אדרי, כבוד השר אהרונוביץ, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר על הודעה שקיבלנו דרך התקשורת, מובן שדרך עיתון "הארץ": מנכ"ל רשות השידור, מוטי שקלאר, הודיע על סגירה ב-1 ביולי של כמה תחנות – "קול המוסיקה", רשת א', ובין כל התחנות האלה רדיו רק"ע.

סופה לנדבר: אני חושבת שלחברי הכנסת, לאנשים שנמצאים היום באולם ול-120 חברי הכנסת, לא צריך להסביר מה זה רדיו רק"ע.

סופה לנדבר: מי שרוצה למצוא קשר עם דוברי רוסית, 1.5 מיליון איש, מייד מבין שזה "קול ישראל" ברוסית, רדיו רק"ע.

סופה לנדבר: כך אנחנו קוראים לרשת לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: באשר לסכנת הסגירה, על בזבוזים שהיו בערוץ וברשות השידור, אני לא חושבת שצריכים למצוא, חברי חברי הכנסת, שעיר לעזאזל ולסגור את הרשת לקליטת העלייה.

סופה לנדבר: אני רוצה להסביר מה זה אומר לדוברי רוסית האלה שלמדו את השפה, וחלק מהם לא למדו את השפה או לא למדו מספיק את השפה – הקשר למה שמתרחש במדינת ישראל, מה זה להיות ישראלי דובר רוסית.

סופה לנדבר: הרי האנשים האלה הגיעו למדינת ישראל, מדינת ישראל קיבלה אותם על מגש הכסף, ומדינת ישראל מאוד רצתה שהם יהפכו ישראלים כמה שיותר מהר.

סופה לנדבר: ולחלק גדול מהאנשים האלו הקשר היחיד עם מה שמתרחש כאן, הקשר שהם מבינים והערוץ שהם מבינים, זה ערוץ רדיו רק"ע.

סופה לנדבר: אני רוצה לספר שלפני כמה שנים, בזמן מלחמת המפרץ, אני זוכרת שאז השידורים של רדיו רק"ע רק התחילו, ולא הגיעו לכל הבתים, והשכנים היו צריכים להסביר לאותם דוברי רוסית שלא היו מסוגלים להבין מה מתרחש ולא קיבלו את ההסבר.

סופה לנדבר: הם היו צריכים להיכנס לחדר האטום ועם תנועות ידיים ועיניים להסביר מה מתרחש בחוץ ואיך להשתמש במסכה והלאה והלאה.

סופה לנדבר: היום יש רדיו שעובד עם הביטוח הלאומי, עם משרד הרווחה, עם משרד השיכון, עם חברי הכנסת.

סופה לנדבר: הם מסבירים מה שקורה במלחמה ומה שקורה ביום-יום.

סופה לנדבר: אני חושבת שכל פוליטיקאי שמגיע לרדיו – לרבות ראש הממשלה ושרת החוץ ציפי לבני; הם הודיעו לא פעם אחת, עוד לפני שנים, וגם עכשיו, כאשר הפכו להיות ראש ממשלה ושרת החוץ, שבשום פנים ואופן לא ייתנו לרשת להיסגר.

סופה לנדבר: אני חושבת שהרשת לא צריכה להיסגר.

סופה לנדבר: אני חושבת שהמשמעות של סגירת רדיו רק"ע היא גזר-דין מוות לכמה אנשים.

סופה לנדבר: מכיוון שאני זוכרת את מסך הברזל – –

קולט אביטל: נא לסיים.

סופה לנדבר: – – שהיה בחבר המדינות אני זוכרת איזו משמעות היתה לזה כאשר שמעו קול ממדינת ישראל.

סופה לנדבר: גם היום, כאן, כאשר האנשים האלה נמצאים במדינה, זה חשוב מאוד ל-1.5 מיליון איש – – –

קולט אביטל: תודה.

סופה לנדבר: הרדיו מפרנס את עצמו, זו מסגרת שאפשר לתת לה פרסומות בתשלום.

סופה לנדבר: הם מביאים את התשלומים האלה לרשות השידור.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא ניתן לפגוע ברדיו, ואנחנו לא ניתן לסגור את הרדיו – –

קולט אביטל: תודה.

סופה לנדבר: – – ובגלל זה אני מבקשת, גברתי, להביא את זה לדיון מעמיק בוועדה לקליטת העלייה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר אדרי, אם תרצה להשיב, ועד שתגיע, תרשה לי להוסיף: ערוץ הרדיו הזה משרת גם את הקהילה האמהרית, גם קהילות אחרות, וחוץ מזה הוא כלי הסברתי, הוא הקשר שלנו עם הקהילה בחוץ-לארץ ועם הקהילה הדיפלומטית בארץ.

קולט אביטל: אי-אפשר לסגור דבר כזה.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני חושב שהיושבת-ראש הוסיפה דבר מאוד חשוב, שעוד כמה קהילות צורכות את הכלי החשוב הזה, רדיו רק"ע, ומשתמשות בו.

יעקב אדרי: אכן, החשיבות של רדיו רק"ע ברורה לכולנו.

יעקב אדרי: אני מבין שיש מצוקות גדולות מאוד לרשות השידור, יש גירעונות ומנסים לעשות שם תוכניות הבראה ולא כל כך מצליחים בעניין הזה.

יעקב אדרי: אני מסכים עם חברת הכנסת לנדבר וגם עם היושבת-ראש, שלא פוגעים דווקא בדברים הציבוריים החשובים, בתחנות החשובות לציבור כל כך גדול במדינת ישראל.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה שראש הממשלה מודע לעניין הזה.

יעקב אדרי: הוא ממונה היום על רשות השידור, ואמרת שגם שרת החוץ מעורבת.

יעקב אדרי: אין לי ספק שימצאו את הדרך ואת התקציבים.

יעקב אדרי: יכול להיות שיהיו תוכניות הבראה כאלה ואחרות, וזה בסדר, אבל לא על חשבון רדיו רק"ע.

יעקב אדרי: אני בטוח שלא נאפשר סגירת תחנה כל כך חשובה לציבור כל כך גדול במדינת ישראל.

יעקב אדרי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מה השר מציע?

יעקב אדרי: להסתפק בדברים שלי.

סופה לנדבר: אני מוכנה להסתפק.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: מצב מפוני גוש-קטיף

קולט אביטל: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

קולט אביטל: נעבור לנושא הבא, להצעות דחופות לסדר-היום מס' 3130, 3159, 3171 ו-3191: מצב מפוני גוש-קטיף.

קולט אביטל: ראשון הדוברים – חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת .

קולט אביטל: משיב השר אדרי.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, זה שאתה שר מוכשר כולנו יודעים, אבל אתה הולך להשיב פה על כל כך הרבה נושאים, לפחות תשמע – – –

יעקב אדרי: הנושא מוכר לי לפני ולפנים.

משה גפני: אדוני השר, כמעט שנתיים לאחר ההתנתקות, 8,800 עקורי גוש-קטיף נאלצים להתמודד עם חוסר ודאות בשלל תחומי החיים: דיור קבע – מתוך 26 נקודות שאמורות לקום כיישובי קבע למפונים, רק בשתי נקודות התחילה בניית בתי מגורים.

משה גפני: בפרויקטים כגון ניצנים ותלמי-יפה, שסוכם עליהם חודשים רבים לפני יישום תוכנית ההתנתקות, טרם החלה עבודת תשתית.

משה גפני: כיום ברור שאתרי הקרוונים ישמשו את המפונים לפחות במשך חמש שנים, כשכוונת הממשלה היתה לשנתיים בלבד.

משה גפני: עובדה זו משליכה על בעיות רבות, למשך חמש שנים לפחות, כפי שמתברר היום.

משה גפני: כ-1,450 מתושבי הגוש עדיין מובטלים, בעיקר מהמגזר החקלאי.

משה גפני: מצבן הכלכלי של יותר מ-500 משפחות הורע באופן משמעותי וחלקן אף מקבלות חבילות מזון וסיוע מגופי רווחה.

משה גפני: אדוני השר, בשל אחוז האבטלה הגבוה, משפחות רבות משתמשות בכספי הפיצויים לקיום יומיומי במקום לשמור אותם לבניית ביתן.

משה גפני: רק 33 חקלאים מתוך כ-400 משקים חקלאיים קיבלו אדמות, מתוכם רק חלק קטן מאוד חזרו לפעול ברמה של גידול ממש.

משה גפני: אלה שחזרו לגדל נאלצים להתמודד עם בעיות רבות בנושא תשתיות בשטח.

משה גפני: אין תשתיות מלאות של חשמל, ביוב, ניקוז וכדומה.

משה גפני: החקלאים איבדו את השווקים, הקניינים וצינורות השיווק בחו"ל.

משה גפני: הסכם ההבנות מול הממשלה בנושא תיקון חוק פינוי-פיצוי שיפר את המצב בתחום האישי.

משה גפני: עד כה טרם סוכם על הבנות בתחום העסקי והחקלאי.

משה גפני: בעלי עסקים וחקלאים אינם מפוצים על אובדן ההכנסה עד להקמת העסק מחדש ועוד.

משה גפני: הפיצויים המוענקים למפוני גוש-קטיף נמוכים ואינם משקפים את הערך הבסיסי של הרכוש.

משה גפני: כך, למשל, הפיצוי עבור חממות הינו כ-60% מערך הכינון.

משה גפני: הפיצוי עבור ותק הניתן למפוני הגוש הינו כ-10% מהפיצוי שניתן למפוני ימית ועוד.

משה גפני: ב-650 תביעות של שמאות פרטנית טרם התקבלה החלטה או שהתקבלה החלטה בימים האחרונים בחישוב שמאות נמוך, בשל הקפאת חישובי השמאות על-ידי המדינה באופן מתמיה, לאחר שהתברר כי גובה השמאות גדול מהפיצוי בחוק.

משה גפני: אדוני השר, מדינת ישראל חייבת חוב מוסרי, בלתי רגיל, מבלי להביע עמדה לגבי ההתנתקות.

משה גפני: בלתי רגיל.

משה גפני: לקחו אנשים, עקרו אותם ממקומם, ואני לא מביע עמדה לגבי ההתנתקות.

משה גפני: אני מדגיש וחוזר ומדגיש, מה שקורה לאנשים ולמשפחות זאת טראומה שאף חברה בישראל לא עברה.

משה גפני: אף מגזר בחברה הישראלית לא עבר את החוויה הזאת.

משה גפני: ילדים שנעקרו מבתיהם, משפחות שנעקרו מבתיהן, על כל ההשלכות, שכל אחד יחשוב רגע על עצמו.

משה גפני: מדינת ישראל, כמדינה יהודית ודמוקרטית, חייבת חוב מוסרי בלתי רגיל לאנשים האלה.

משה גפני: אני לא מאשים את האנשים שעוסקים בזה.

משה גפני: מינהלת סל"ע, הפקידים שעוסקים בעניין, עושים כמיטב יכולתם.

משה גפני: הממשלה כשלה בטיפול.

משה גפני: כל כך הרבה זמן אחרי הפינוי מגוש-קטיף ואין מבני קבע.

משה גפני: רוב האנשים לא יודעים איפה הם חיים, רוב האנשים לא יודעים איפה הם עובדים, רוב האנשים לא יודעים איפה ילדיהם יתחנכו במשך הזמן.

משה גפני: אני חושב שצריך לתת לעניין הזה טיפול חירום ויפה שעה אחת קודם.

משה גפני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת עתניאל שנלר, ואם לא יהיה – חבר הכנסת מרגי.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביע דברים לעניין הדיון שהתקיים קודם.

אליהו גבאי: לדעתי, כל אסון של הפלסטינים, שהם מביאים על עצמם, ומאשימים את ישראל – יהיו להם אין-סוף אסונות והם צריכים לדעת שיש להם אחריות לאסונות שהם מביאים על עצמם בכל ההיסטוריה שלהם.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שבכל דבר יאשימו את ישראל.

אליהו גבאי: כמו כן, לא ראיתי, לצערי, את הגינוי שגינו את אנשי ה"חמאס" כאשר הם טבחו ביהודים, אלא רק היה חיוך על שפתיהם.

אליהו גבאי: אני מצטער על כך שכאשר יש טבח בבני עמם, נכון שהם מגנים ומצטערים, אבל הייתי מצפה שגם כאשר הם טבחו ביהודים יעשו כך, ואין מרחק גדול בינינו, כאשר הם מחליטים לטבוח בעצמם.

אליהו גבאי: עכשיו לעצם הנושא.

אליהו גבאי: רבותי, מדינת ישראל חייבת חוב.

אליהו גבאי: היא עשתה את החטא ומוסיפה חטא על פשע, כאשר המפונים שפונו לפני שנתיים, 1,667 משפחות, עדיין מפוזרות בקרווילות ללא עבודה.

אליהו גבאי: הם מובטלים וחלק מהמשפחות האלה נהרסות מול עינינו.

אליהו גבאי: בחלקן יש מקרי גירושים, כאשר אדם מובטל והוא לא יודע מה יקרה מחר, מתי יתחיל לבנות את ביתו.

אליהו גבאי: הם בדיכאון ומחלות תוקפות אותם.

אליהו גבאי: הילדים שלהם לא מסודרים בבתי-ספר כפי שצריך, כי אין להם מקום קבע.

אליהו גבאי: המקום הקהילתי שהיה פורח, שמדינת ישראל השקיעה בו והם השקיעו בפיתוח ביתם, נהרס מול עיניהם.

אליהו גבאי: הם פונו בצורה מופתית ללא אלימות, ובסופו של דבר מדינת ישראל מתעמרת בהם כאשר יש לה כלים לטפל בהם.

אליהו גבאי: מילא אם זה היה בתקופת המעברות, שחיינו באוהלים דולפים, ואז לא יכולנו לבוא בתלונות, כי באנו מתוך אהבת הארץ.

אליהו גבאי: אבל אנשים שפונו והחריבו את ביתם עדיין ממתינים לסידור, ללא עבודה, ללא פרנסה.

אליהו גבאי: חלקם אוכלים את הפיצויים שקיבלו במקום להשקיע בדירות הקבע.

אליהו גבאי: באים אליהם ואומרים: לא הודעתם, לא הסכמתם, לא הצטרפתם כאשר פנינו לפנות אתכם בזמן.

אליהו גבאי: ומה קורה עם תושבי צפון רצועת-עזה שהודיעו והסכימו להתפנות?

אליהו גבאי: גם אותם עוד לא סידרו.

אליהו גבאי: כלומר, התירוץ הזה של הממשלה, אין לו אחיזה.

אליהו גבאי: זה תירוץ שקרי והממשלה לא יכולה לטעון, למה הם לא פנו בזמן והודיעו על התפנות מרצון.

אליהו גבאי: רבותי, האוכלוסייה שהגיל הממוצע שלה היה 29, בחלקה נתקפת במחלות בגלל הדיכאון והמצב שהם שרויים בו.

אליהו גבאי: הילדים שלהם בחלקם הידרדרו ויש סכנה של שימוש בסמים.

אליהו גבאי: לכן, כל מה שקורה לקהילה הזאת, החטא הוא של ממשלת ישראל.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שבמצב הזה, אחרי מה שהביאה עליהם, היא עדיין מתעמרת בהם.

אליהו גבאי: היכן החמלה היהודית?

אליהו גבאי: אנחנו מרחמים רק על פליטי דארפור ופליטים משם ומפה, ואלה הפליטים מול עינינו, ואנחנו לא מתפנים לטפל.

אליהו גבאי: אני קורא לממשלת ישראל לגייס את המשאבים, להתפנות ולהסיר את הביורוקרטיות של כל מיני גופים שמתעמרים, ולטפל בהם כמו שצריך ובזמן.

אליהו גבאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עתניאל שנלר – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת , אחרון הדוברים.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, שנתיים לעקירה, שנתיים לנטישה.

יעקב מרגי: שנתיים שמשפחות רבות חיות בצפיפות רבה, חיות בתנאים-לא-תנאים, תנאים שיוצרים לחצים נפשיים, מתחים בין בני המשפחה.

יעקב מרגי: אנו עדים להידרדרות של בני-הנוער וכן לבעיות נפשיות רבות בתוך משפחות אלו.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, סיעת ש"ס התנגדה להתנתקות התנגדות חריפה.

יעקב מרגי: ידענו לקראת מה אנו הולכים.

יעקב מרגי: והנה רק לפני רגע היה כאן דיון על המתרחש בעזה.

יעקב מרגי: רק הבוקר העברנו חוק מיוחד לחיזוק שדרות ויישובי עוטף-עזה.

יעקב מרגי: ואני שואל, רבותי, שנתיים ואין מענה, שנתיים של צער, ולפי ראות עיני, לפי תחילת העבודות שלא מתבצעות, אני רואה לנגד עיני עוד שנתיים של סבל, והלוואי וכולי האי.

יעקב מרגי: כחבר הקואליציה אני מצטער לומר, הממשלה הקודמת, שלא הייתי חבר בה, כשלה.

יעקב מרגי: כשלה בעצם העקירה, כשלה בטיפול בעקורים.

יעקב מרגי: וממשלה זו, שאני שותף לה, לצערי הרב ממשיכה בכשל זה.

יעקב מרגי: אני קורא לראש הממשלה ולממשלה כולה, קבלו אחריות, היכנסו לפעולה, קבלו על עצמכם להתגבר בתוך חודש-חודשיים על כל המשוכות הביורוקרטיות.

יעקב מרגי: בתוך חודש-חודשיים צריכים להתחיל בפועל את כל העבודות.

יעקב מרגי: רבותי, מהאנשים האלו לקחו את בתיהם, לקחו מהם את פרנסתם, לקחו מהם את כבודם.

יעקב מרגי: ואני שואל, עד מתי?

יעקב מרגי: אנו לפעמים מטפלים באנשים עם מצוקות בנקודה אחת.

יעקב מרגי: לאנשים אלו עקרו את הזהות שלהם, לחמו בזהות, עשו להם דה-לגיטימציה.

יעקב מרגי: לקחו, כפי שאמרתי, את ביתם, את פרנסתם, את כבודם.

יעקב מרגי: הם חיים היום בצפיפות, משפחות גדולות ב-60 מ"ר.

יעקב מרגי: המבנים הגדולים, אלה שהכי מרווחים – 80 מ"ר.

יעקב מרגי: הממשלה חיסלה בעקירה את ענף הייצוא החקלאי, אחד המשגשגים והטובים שהיו למדינת ישראל.

יעקב מרגי: החקלאות, תחום החממות ביישובי גוש-קטיף היה מן המפותחים בעולם, אחד מענפי היצוא של המדינה.

יעקב מרגי: גם את זה חיסלו.

יעקב מרגי: האינטרס הראשון במעלה של הממשלה, הממשלה הקודמת, הממשלה הזאת, היה להחזיר את אותן אוכלוסיות כמה שיותר מהר למעגל העבודה, למעגל החברה, למעגל העשייה.

יעקב מרגי: לצערי הרב הם לא מפיקים את הלקחים, הם מסתכלים על זה כמי שאיבדו את דרכם ובתגובת ה"פריז".

יעקב מרגי: לצערי הרב התחושה היא שהממשלה נכנסה לקיפאון.

יעקב מרגי: לסיום, גברתי היושבת-ראש, אני קורא לממשלה, כפי שאמרתי, להתערב מייד, לפתור את הבעיות הביורוקרטיות לפני שנצטרך להקים ועדת חקירה על כל הטיפול במשפחות העקורים המפונים.

יעקב מרגי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר, יעלה וישיב, בבקשה.

קולט אביטל: השר אדרי משיב היום על כל דבר.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אכן הנושא שהעלו כאן חברי הכנסת כאוב וכואב לכולנו.

יעקב אדרי: הוא בעייתי, הוא מציק להרבה מאתנו.

יעקב אדרי: נושא שכבר היה צריך להיפתר מזמן.

יעקב אדרי: עדיין, מה לעשות, בחלקו פתיר, פתרו חלק גדול מהבעיות.

יעקב אדרי: צריך לציין – ודיברתי עכשיו עם חבר כנסת גפני – שמינהלת סל"ע עושה באמת מאמצים גדולים מאוד.

יעקב אדרי: יש שם אנשים עם המון רצון טוב – צריך להגיד את האמת בקול רם – והם עושים ופותרים לא מעט בעיות.

יעקב אדרי: עם זאת, אנחנו, הכנסת, אם מותר לי להגיד ככה, שמנו את הכבלים ואת כל ההגדרות למיניהן, איך לתת ומה לתת.

יעקב אדרי: כמובן, הצד המשפטי והצד הביורוקרטי, כל מה שתרצו, התאספו יחד למקום אחד והתוצאות הן קשות.

יעקב אדרי: אני בכל זאת מקווה, אני חושב שבעניין הזה אנחנו כבר לא במצב שהיינו לפני שנה ולא לפני חצי שנה.

יעקב אדרי: הרבה דברים נפתרו, הרבה דברים השתפרו, ומה שנותר לכולנו זה להמשיך לעשות כל מאמץ על מנת שהאנשים האלה, שנותקו מבתיהם, יוכלו מהר מאוד למצוא בית.

יעקב אדרי: בית זה דבר בסיסי לכל אדם וכמובן שצריך לעשות מאמץ בעניין הזה ולסיים.

יעקב אדרי: אני לא רוצה להלאות אתכם במספרים ובנתונים, כי אני חושב שרובכם מכירים את הנושא מקרוב, אבל כולנו צריכים להצטרף לעניין הזה ולעשות כל מאמץ על מנת שהנושא הזה ישתפר והבעיות ייפתרו כמה שיותר מהר.

יעקב אדרי: הרב גפני, לאן אתה רוצה לקחת את זה?

משה גפני: אני רוצה להשאיר את זה על סדר-היום.

יעקב אדרי: בסדר, אני מצטרף, הנושא הוא מאוד חשוב ומקובל עלי.

קולט אביטל: אם כך, אין צורך בהצבעה.

משה גפני: להצביע על דיון במליאה.

קולט אביטל: מליאה, בבקשה.

קולט אביטל: מי בעד מי נגד?

קולט אביטל: הצבעה מס' 33 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא עובר למליאה.

קולט אביטל: הסכנה של אי-עמידה בעומס הביקוש לחשמל

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 3058, 3061, 3072 ו-3086 בנושא: הסכנה של אי-עמידה בעומס הביקוש לחשמל.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסמו ידיעות מדאיגות על הסכנה של אי-עמידת משק החשמל בעומס הצפוי בקיץ הקרוב.

דב חנין: מובן שאם מערכת החשמל של ישראל תקרוס, התוצאות של זה תהיינה קשות ואפילו מסוכנות, כיוון שאם לא נצליח לעמוד בעומס הביקוש לחשמל, יכולים להיגרם נזקים; לא רק נזקים של נוחות, אלא גם נזקים של בריאות ואפילו של חיים.

דב חנין: לכן צריך להקדים ולעשות מעשה כדי להתמודד עם הסיכון בקיץ הקרוב וכדי להתמודד עם הבעיה ברמה העקרונית והכללית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, בדרך כלל כשמדברים על עומס חשמל או על אי-עמידה בעומסי החשמל הצפויים, הפתרון שבדרך כלל מבקשים מאתנו לאמץ הוא פתרון של הקמת תחנות-כוח נוספות, אולי תחנת-כוח פחמית, אולי תחנת-כוח אחרת.

דב חנין: הפתרונות האלה הם לטווח קצר ואינם פתרונות נכונים מבחינת המבט הכולל.

דב חנין: הם אינם פתרונות נכונים מבחינת המבט הכולל, כי המבט הכולל צריך לשקלל גם את ההיבטים החברתיים, גם את ההיבטים הכלכליים וגם את ההיבטים הסביבתיים.

דב חנין: הגישה הנכונה להתמודדות עם העומסים הצפויים בתחום משק החשמל צריכה לכוון אותנו להורדת ביקושים.

דב חנין: זאת המדיניות הנהוגה היום בעולם.

דב חנין: זאת מדיניות אפשרית, זאת מדיניות שאנחנו יכולים לנקוט באופן מעשי.

דב חנין: יושב פה חבר הכנסת רן כהן וגם הוא קידם הצעת חוק, גם אני קידמתי הצעת חוק מקבילה – אני מקווה שהממשלה תאשר אותה – בנושא חיסכון בחשמל במשק הציבורי ובמוסדות ציבור.

דב חנין: אפשר לחסוך הרבה מאוד מצריכת החשמל שלנו אם נפעל בצורה נכונה, אם ננקוט מדיניות מקיפה ואם נפעיל את הצעדים הכלכליים הדרושים כדי לעודד את המשק כולו לעבור לאמצעים חוסכי חשמל ונעביר את הפעילות לפעילות יותר חסכונית ויותר רציונלית בתחום משק החשמל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, יש הרבה מה לעשות.

דב חנין: אפשר לחסוך באנרגיה, אפשר לחסוך בחשמל.

דב חנין: זהו הכיוון המרכזי.

דב חנין: במקביל לכך אנחנו צריכים לפתח מגוון של אמצעים חלופיים להפקת חשמל, אנרגיה מתחדשת, אם אנרגיית רוח, אם אנרגיית שמש.

דב חנין: ישראל מדינה ברוכה בשמש.

דב חנין: הגיע הזמן שגם אצלנו נדע ליישם את ההישגים של חברות ישראליות בתחום האנרגיה הסולרית, וניהנה מההישגים האלה גם כאן, ולא רק נייצא אותם למדינות העולם.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שראוי שנקיים בנושא הזה דיון מקיף ורציני בכנסת.

דב חנין: אני מקווה שהדיון הזה ייערך לפני שיתרחשו הנזקים מהמחסורים בחשמל הצפויים בקיץ הזה, ואני קורא לממשלה ולכל הרשויות המעורבות בעניין להיערך בצורה מקיפה ומתאימה למנוע את הסיכונים הקיימים.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אמנון כהן – אינו נמצא.

מגלי והבה: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רק התחילו ימי הקיץ והשרב, וכבר התבשרנו על-ידי חברת החשמל ששוב נהיה צפויים לחוויות המפוקפקות של הפסקות החשמל היזומות.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, מעבר לאי-נוחות שבהפסקות החשמל והנזקים הנגרמים מהן, קיימות סכנות לחיי אדם.

שמואל הלפרט: אנו עדיין זוכרים את הפסקת החשמל הגדולה מלפני שנה, שכמעט עלתה בחיי אדם – את מאות האנשים, ביניהם נכים, קשישים וילדים, שנתקעו שעות במעליות, ואת פקקי התנועה והסבל הרב שנגרמו לציבור.

שמואל הלפרט: החשמל הוא אחד המצרכים החיוניים ביותר.

שמואל הלפרט: חברת החשמל, כחברה מונופוליסטית לאספקת החשמל במדינת ישראל, אינה יכולה להתנער בשום אופן מאחריותה לספק חשמל לכל אזרח במדינת ישראל – 24 שעות ביממה, 365 יום בשנה.

שמואל הלפרט: העיצומים שנוקטים עובדי חברת החשמל המתנגדים לשינוי המבני המתוכנן בחברת החשמל, אסור להם שיבואו בשום פנים ואופן על חשבון הציבור.

שמואל הלפרט: לאחרונה הודיעו בכירים באוצר, שמחיר החשמל צפוי להתייקר ב-35%–40%.

שמואל הלפרט: רובם של אזרחי מדינת ישראל לא יוכלו לעמוד בהתייקרות כה חדה.

שמואל הלפרט: אסור לתת יד להעלאה כה דרסטית במחירי מצרך חיוני כחשמל.

שמואל הלפרט: כדי לכסות את הגירעונות הכבדים של חברת החשמל, יש לפרוס את העלאת המחיר בצורה מדורגת לאורך שנים מספר ולהוציא את הזקנים, החולים ומעוטי היכולת.

שמואל הלפרט: על הממשלה לעודד כל יוזמה שתביא להגברת ייצור החשמל בהקמת תחנות-כוח נוספות ובהפקת חשמל על-ידי אנרגיה וכדומה.

שמואל הלפרט: על חברת החשמל, במקום לבזבז עשרות מיליוני שקלים על מתן חשמל חינם לכל עובדיה ובזבוזים אחרים, להשקיע בפיתוח יחידות ייצור נוספות של חשמל, כדי שיוכלו לעמוד בביקושים הגבוהים לחשמל בזמני שיא, ולא נהיה עדים כל שנה לריטואל הקבוע של הפסקות חשמל יזומות, במיוחד בימי הקיץ.

שמואל הלפרט: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי להשיב.

מגלי והבה: (הצעת חבר הכנסת אריה אלדד)

מגלי והבה: בינתיים, טכנית לפרוטוקול, אני מכריז על הצעת חוק שמספרה פ/1410, הצעת חוק רשות הר-הזיתים, התשס"ו–2006, שהיתה עליה הצבעה.

מגלי והבה: תוצאות ההצבעה היו: 19 בעד, חמישה נגד, ואכן הצעת החוק תועבר להכנתה לקריאה ראשונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מגלי והבה: לפרוטוקול – על מנת שכל העבודה לא תהיה לחינם.

מגלי והבה: הסכנה של אי-עמידה בעומס הביקוש לחשמל

מגלי והבה: הצעות לסדר-היום מס' 3058, 3061, 3072 ו-3086:

מגלי והבה: הסכנה של אי-עמידה בעומס הביקוש לחשמל – אדוני השר, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, נראה שהלחץ התקשורתי והציבורי בנושא, מקורו בעיקר בעובדה שבדיוק לפני שנה אירעו הפסקות חשמל, וכולנו זוכרים את זה, וכן על רקע עיצומים שנקטו לפני כמה ימים העובדים, בין השאר בהפסקת שיפוצי יחידות הייצור.

יעקב אדרי: יכולת הייצור הנוכחית נעה סביב 9,360 מגוואט.

יעקב אדרי: בימים הקרובים צפויות להיכנס למערכת יחידות נוספות שחוזרות משיפוצים או תקלות, בהיקף כולל של 880 מגוואט, כך שיכולת הייצור תעמוד על 10,240 מגוואט.

יעקב אדרי: ביקוש השיא החזוי לחשמל לימים הקרובים אינו צפוי לעלות מעל 8,000 מגוואט.

יעקב אדרי: מצב תקין מוגדר כאשר הפער גבוה מ-1,100 מגוואט.

יעקב אדרי: אשר להמשך הקיץ, ההסתברות הגבוהה ביותר היא כי ביקוש השיא יעמוד על כ-9,700 מגוואט, מה שמותיר רזרבה, מינימלית אומנם, של יחידת ייצור גדולה אחת, כך שאת הקיץ הזה אנו צפויים לעבור ללא הפסקות חשמל, כך כולנו מקווים.

יעקב אדרי: כלקח מהפסקות החשמל שאירעו בשנה שעברה, נקטו משרד התשתיות הלאומיות וחברת החשמל כמה צעדים, כגון צמצום תקופת התחזוקה כך שכמעט שלא תגלוש לחודש יוני, שיפור התחזית, הרחבת ההסדרים לשימוש בגנרטורים עצמיים ועוד.

יעקב אדרי: המצב שבו אנו מצויים הוא אחת ההוכחות הטובות ביותר לנחיצותה של רפורמה מהותית בחברת החשמל, רפורמה שתביא אותה למצב שבו היא תצליח לעמוד ביעדי תוכניות הפיתוח שהיא עצמה היתה שותפה לקביעתן והיא עצמה היתה זו שלא עמדה בהן.

יעקב אדרי: אנחנו כולנו מקווים באמת שאת הקיץ הזה נעבור בשלום, ולשנה הבאה ייכנסו עוד יחידות לעבודה, כך שהאיום הזה, או הבעיה הזאת של הפסקות חשמל – אלה לא יהיו לנו השנה.

יעקב אדרי: תודה.

מגלי והבה: אדוני השר, מה אתה מציע?

דב חנין: ועדת הכלכלה.

יעקב אדרי: ועדת הכלכלה – – –

מגלי והבה: יש לי רק הערה אחת – והערנו אותה הבוקר, גם חברי הכנסת הנמצאים כאן.

מגלי והבה: אנחנו מבקשים – גם כמציאות – לפטור אותך מלענות לנו תשובות כאלה, ויואיל בטובו שר התשתיות הלאומיות – – –

יעקב אדרי: כמה פעמים אני יכול לשמוע את זה ביום אחד – – –

מגלי והבה: אתה שמת לב, אדוני השר, שלאחרונה – – –

יעקב אדרי: שמת לב שאתה מעיר לי את זה פעם אחר פעם.

יעקב אדרי: אתם מפנים את הטענות לזה שבא לענות – – –

מגלי והבה: לא, לא.

מגלי והבה: רק רציתי – – –

יעקב אדרי: אמרו שישנו את התקנון, תעשו את זה כמה שיותר מהר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לדעתי השר צודק.

רן כהן: צריך לרשום לפנינו שבהזדמנות הראשונה שראש הממשלה יהיה פה, נאמר את זה בנוכחותו.

מגלי והבה: אנחנו נגיד את זה, אנחנו גם – – –

יעקב אדרי: הבוקר הודיעה יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם, שיש שינוי בתקנון, זה בא לפתור את הבעיה הזאת – – –

מגלי והבה: השר יעקב אדרי, ההערה הזאת היא לא אליך.

מגלי והבה: אנחנו מעירים – – –

יעקב אדרי: אבל זאת הפעם השלישית שאני שומע את זה ממך היום.

מגלי והבה: כן, אנחנו גם נמשיך לומר אותה, גם חברי הכנסת – לא רק הנשיאות – ימשיכו לומר אותה, כדי שיגיע סוף-סוף כל שר, יבוא ויענה על הנושאים המקצועיים.

יעקב אדרי: אני בעד – – –

מגלי והבה: בשביל זה חברי הכנסת טורחים.

מגלי והבה: לכן ההערה היא לפרוטוקול, ואנחנו נעלה את זה גם בנשיאות ביום שני הבא.

מגלי והבה: הצעה אחרת לחבר הכנסת רן כהן, ולאחר מכן אנחנו נצביע.

מגלי והבה: בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות להציע הצעה אחרת כדי להזכיר לשרים הנכבדים שיושבים כאן, שאומנם אתם אופטימיים שנעבור את הקיץ בשלום, אבל אין בזה שום ביטחון.

רן כהן: רק להזכיר לכם, הצענו כאן הצעת חוק שלפיה נחסוך באנרגיה בכל מוסדות הציבור בארץ.

רן כהן: הממשלה נגדה בעיוורון – תסלחו לי, מטומטם – וזה גם פשע כלפי השקעות, גם פשע כלפי הביטחון באספקת שירותי החשמל, גם פגיעה בסביבה, באקלים, באקולוגיה.

רן כהן: למה אתם לא יודעים לראות שני צעדים לפנים?

רן כהן: להבין שאם ננהיג מערכת של חיסכון באנרגיה במוסדות הציבור ונתחיל במוסדות הממשלה – גם נחסוך אנרגיה, גם נבטיח אספקת חשמל, וגם נגן על הסביבה שלנו.

רן כהן: אז אנא, אולי תשנו את דעתכם לפחות בסוגיה הזאת.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: אנחנו, חברים, עוברים להצבעה.

מגלי והבה: בעד זה לוועדת הכלכלה, נגד זה הסרה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 34 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 8, אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת גלנטי, אז 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההצעה לסדר-היום בנושא הסכנה של אי-עמידה בעומס הביקוש לחשמל תעבור לדיון בוועדת הכלכלה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתות ותשובות.

מגלי והבה: השר ישיב בשם שר התקשורת.

מגלי והבה: שאילתא מס' 1095 – לפרוטוקול, ואחריה שאילתא מס' 1123, של חבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק זיו שאל את שר התקשורת ביום ט' בניסן התשס"ז (28 במרס 2007): סגירת סוכנויות הדואר, בעקבות משבר זכויות בין חברת הדואר לבין סוכניה, פוגעת קשות בתושבי יישובי הספר, בקשישים ובחלשים.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: כיצד תימנע סגירת סוכנויות דואר, המנוגדת לסעיף הפריסה בטיוטת רשיון חברת הדואר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: כיצד ייפתר המשבר?

אריאל אטיאס: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

אריאל אטיאס: כידוע, עקב חילוקי דעות בין חברת דואר ישראל לבין ארגון סוכני הדואר, נסגרו כמה סוכנויות דואר, והנושא מצוי בהליכים משפטיים.

אריאל אטיאס: חברת הדואר אומנם ביקשה לחדש את השירות, ואף פרסמה מכרזים חדשים להפעלת הסוכנויות, אולם בשל הנחיית בית-המשפט שלא לנקוט צעדים אשר ימנעו את החזרת המצב לקדמותו, נמנעה חברת הדואר, בשלב זה, מלהשלים את הליכי פתיחת יחידות הדואר החדשות.

אריאל אטיאס: במטרה לנסות ולהביא לידי סיום את הסכסוך, נפגשתי עם נציגי הצדדים, אולם הובהר לי שאין בסמכותי להחזיר את המצב לקדמותו ואין באפשרותי להביא לסיום הסכסוך בדרך של הסדר.

אריאל אטיאס: עם זאת, ובמטרה להקל על הציבור, פנה משרד התקשורת לחברת הדואר ודרש ממנה לפעול לחידוש אספקת שירותי הדואר במקומות שבו הופסקו, תוך מתן עדיפות לאזורים שבהם האוכלוסייה הנפגעת היא גדולה, או במקומות שבהם לא קיימת חלופת שירות הולמת.

אריאל אטיאס: פתרונות אלו נעשים בדרך שלא תעמוד בסתירה להנחיות בית-המשפט בנושא, כגון שימוש במבנים ארעיים.

אריאל אטיאס: 2.

אריאל אטיאס: אני תקווה כי המשבר בחברת הדואר יסתיים במהרה, לתועלת כלל הציבור בישראל.

אריאל אטיאס: חבר הכנסת רן כהן שאל את שר התקשורת ביום כ"ח באייר התשס"ז (16 במאי 2007): בישראל חיים למעלה מ-600,000 איש עם ירידה בשמיעה, המתקשים לשמוע את הקול בטלוויזיה.

אריאל אטיאס: לשם כך נחקק חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים), שיכלול החל מינואר 2008 גם תרגום שידורים חיים.

אריאל אטיאס: רצוני לשאול: 1.

אריאל אטיאס: האם עוקב משרדך אחרי היערכות גופי השידור לתרגום שידור חי?

אריאל אטיאס: 2.

אריאל אטיאס: האם יפעלו כלל הגופים על-פי החוק בהדרגת היישום שנקבעה בחוק?

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת רן כהן, 1.

יעקב אדרי: כידוע, על-פי חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים), אמור לעלות בהדרגה מספר השידורים המלווים בשפת סימנים או כתוביות, בהתאם לסוג התוכנית ולמועד שידורה.

יעקב אדרי: על-פי נתונים שקיבל שר התקשורת מהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, עולה כי הזכיינים בערוצי השידור הציבוריים-המסחריים – ערוץ-2 וערוץ-10 – פועלים בהתאם להוראות החוק.

יעקב אדרי: בשנת 2006 עמדו הגופים המשדרים בדרישות, למעט חריגה של שעה אחת בלבד, בערוץ-10, אשר כרגע נמצא בשל כך בעיצומו של תהליך הפרה.

יעקב אדרי: כאמור, הרשות השנייה מפקחת על ביצוע החוק הלכה למעשה, והיא נוקטת את כל אמצעי האכיפה העומדים לרשותה כנגד הזכיין.

יעקב אדרי: 2.

יעקב אדרי: נוסף על כך, בימים אלה צוות המשרד בודק מיזם חדשני, אשר עשוי להעניק פתרון של ממש להגברת השימוש בכתוביות ובשפת הסימנים לטובת ציבור החירשים, עד כדי הנגשה מרבית – של רוב שידורי הטלוויזיה – גם בתוכניות הפריים-טיים וגם בתוכניות בשידור חי.

יעקב אדרי: המיזם כבר הוצג בפני הגופים המשדרים וזכה לברכתם, וכרגע הוא נמצא בשלבי ההכנה הטכנית.

יעקב אדרי: השר מקווה כי בתוך חודשים ספורים יצא המיזם לדרך, ובכך נוכל לתת מענה לתרגום עבור ציבור החירשים, גם בשידורים החיים.

קולט אביטל: שאלה נוספת לחבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני מודה לך על התשובה בשם שר התקשורת.

רן כהן: אני פחות אופטימי ממך לגבי מידת ההתקדמות של ההכנות.

רן כהן: מה שאני מבקש ממך – שתעביר לשר התקשורת ולאנשי משרדו, שאנחנו נתייחס בחומרה רבה מאוד אם החוק הזה לא יקוים במלואו החל מינואר 2008 – זה המועד שבו החוק חייב להיות מקוים.

רן כהן: אני מבקש שבעניין הזה משרד התקשורת יתייחס ברצינות רבה לאנשים שהם כבדי שמיעה.

רן כהן: בארץ יש עשרות אלפים.

רן כהן: תודה רבה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת רן כהן, אעביר את המסר לשר התקשורת, זה אכן נושא ראוי שיטופל בהקדם האפשרי.

יעקב אדרי: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך, אדוני השר.

קולט אביטל: מיגון בתי-החולים "רמב"ם", "זיו" ו"ברזילי"

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעות דחופות לסדר-היום מס' 3146, 3161, 3180, 3184 ו-3187: מיגון בתי-החולים "רמב"ם", "זיו" ו"ברזילי".

קולט אביטל: ראשון הדוברים – חבר הכנסת .

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת והבה.

קולט אביטל: ישיב – השר יעקב בן-יזרי.

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי כנסת נכבדים וצופים יקרים – – –

קולט אביטל: או, תשדיר שירות.

יצחק גלנטי: כי אין פה הרבה חברי כנסת וגם לא הרבה שרים.

יצחק גלנטי: בית-החולים "רמב"ם" מטפל במגוון תחומים מיוחדים שהתמחה בהם, כמו נוירוכירורגיה, כוויות ועוד, מחלקות אשר אין לשום בית-חולים אזורי אחר.

יצחק גלנטי: במהלך מלחמת לבנון השנייה הועברו החולים ב"רמב"ם" למחלקות מאולתרות בקומות הנמוכות ובמרתף.

יצחק גלנטי: המחלקה לטיפול נמרץ לילדים הועברה למרתף ששימש בעבר מחלקת יולדות, ואילו קומת המרתף הגדולה בבניין המרכזי הוסבה בתוך ימים למחלקת אשפוז ואכלסה את המחלקות הפנימיות ומחלקות הלב.

יצחק גלנטי: בשאר אגפי בית-החולים פונו הקומות העליונות והחדרים הפונים צפונה – זה הכיוון שממנו נורו ה"קטיושות" – ועל החלונות נפרסו יריעות דביקות כדי למנוע חדירת רסיסים.

יצחק גלנטי: מתקנים חיוניים מוגנו בשקי חול.

יצחק גלנטי: הוקמו מתחמים ממוגנים, בין היתר במרכז הקניות של בית-החולים, הממוקם כחצי קומה מתחת לפני הקרקע.

יצחק גלנטי: אף שכמעט שנה עברה מאז המלחמה, דבר לא השתנה.

יצחק גלנטי: בית-החולים הכין תוכנית מפורטת הכוללת מיגון חדר המיון ומיגון המחלקה לטיפול נמרץ, שנמצאים כיום מתחת לגג פח.

יצחק גלנטי: כמו כן, תוכניות למיגון שלוש קומות תת-קרקעיות, שמשמשות בימי שגרה כחניון ובשעת-חירום יהוו בית-חולים חלופי שיכיל 500 מיטות.

יצחק גלנטי: מדובר בעלות של 160 מיליון שקלים, אבל הממשלה שלחה את מנהל בית-החולים, פרופסור רפי ביאר, לחפש תורמים לתוכנית הזאת.

יצחק גלנטי: התורמים עצמם מסרבים להשתתף בהקמת התשתיות לבית-החולים וגורסים, כנראה בצדק, כי זהו תפקידה של המדינה.

יצחק גלנטי: מנהל בית-החולים "רמב"ם" פנה במכתב דחוף לרמטכ"ל ומחה בפניו על כך שהממשלה לא העבירה את הכספים המובטחים למיגון בית-החולים.

יצחק גלנטי: במכתב טען מנהל בית-החולים, כי במצב הנוכחי אין בית-החולים יכול להבטיח את חיי הפצועים שיגיעו אליו משדה הקרב.

יצחק גלנטי: בידיעה שפורסמה בעיתון "ידיעות אחרונות" נטען, כי משרד האוצר העביר עד כה רק 10% מהתקציב שהובטח לשיפור התנאים בבתי-החולים בצפון ובקו העימות.

יצחק גלנטי: נכבדי, ה"קטיושות" שפגעו בקריית-שמונה מוכיחות עד כמה אין אנו יודעים מתי יישלח הטיל הבא והיכן יפגע.

יצחק גלנטי: האם רק לאחר פגיעה קטלנית נידרש להקים ועדת חקירה שתבדוק את המחדלים?

יצחק גלנטי: אני מבקש להעלות את הנושא לדיון דחוף בוועדת הכנסת או לדיון כאן במליאה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הביטחון, חברי הכנסת, מיגון בית-החולים "רמב"ם" ובית-החולים "זיו" בצפת ושל בתי-החולים האחרים הוא סוגיה שלדעתי לא הפנימו מקבלי ההחלטות – עדיין לא מבינים.

מגלי והבה: הסכנה המוחשית שראינו במלחמת לבנון השנייה – ועדת הכספים ביקרה תוך כדי המלחמה בבית-החולים "זיו" ובבית-החולים "רמב"ם", ראינו את התושייה והאחריות שגילתה הנהלת בית-החולים כשפינתה מרתפים והפכה אותם לבית-חולים.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על בתי-חולים בקו הקדמי.

מגלי והבה: אנחנו מכירים את היעילות של בית-החולים "רמב"ם", ושמענו על ההתמחויות שלו, גם בטיפול בנפגעים בשדה הקרב וגם בטיפול באוכלוסייה שנפגעה.

מגלי והבה: כשאנחנו שומעים, אדוני שר הבריאות, שהעבירו רק 10% מהתקציב של 480 מיליון השקלים שהוחלט להעבירו למיגון בית-החולים, זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

יעקב בן-יזרי: הלוואי.

יצחק גלנטי: קיבלתי תיקון כעת, בקושי 3%.

מגלי והבה: הייתי אופטימי, נתתי 10%.

מגלי והבה: אדוני, אני וחבר הכנסת רן כהן היינו ברשות המבצעת.

מגלי והבה: אם אתה יושב שם ורואה שהדברים לא זזים, יש יום א', ויכולים לעשות מהומה בישיבת הממשלה, לעצור את הדבר הזה.

מגלי והבה: זה בנפשנו, זה בחיינו.

מגלי והבה: ראיתי את בתי-החולים.

מגלי והבה: חברי הכנסת, בבית-החולים "זיו" יש חדר מיון, כשאתה מפנה לשם פצועים, בין המחלקות לבין חדר המיון, אתה יכול להיות כאילו בקו הראשון; בית-החולים לא ממוגן.

מגלי והבה: בנהרייה, נכון שהכינו מקומות ומיטות תת-קרקעיים, אבל מה עם "רמב"ם"?

מגלי והבה: אלה אותם שרים, אותה ממשלה שאחראית על ביטחון התושבים ואחראית על הטיפול באנשים במצב חירום, איך הם יכולים להרשות לעצמם שלא להכין את המרתפים, לפחות של "רמב"ם"?

מגלי והבה: אני מבין את בית-החולים ששלח מכתב לרמטכ"ל, אבל הבעיה היא איך אנחנו היום, אדוני שר הבריאות, יכולים למנוע את הסכנה הבאה שתפגע באותם מטופלים, ויפה שעה אחת קודם; במיוחד יש להכין את המרתפים הקיימים.

מגלי והבה: אם נלך ונבקר עכשיו ונמצא שהמצב אותו דבר כפי שתיאר אותו חבר הכנסת גלנטי, זה מצב לא מתקבל על הדעת, והאחריות היא שלך ושל הממשלה.

מגלי והבה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת .

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הבריאות, רבותי השרים, חברי הכנסת, השר מג'אדלה, ראיתי אותך גם מהצד, מה יש לומר, נדמה לי שבתור מי שמאוד מאוד רוצה שיהיה שלום, ואני חושב שאפשר שיהיה שלום, רק שלא עושים שום דבר כדי שיהיה שלום – אני מודה על האמת שהיום אני לא סומך, לא על ממשלת ישראל שתמנע מלחמה, וודאי לא על ה"חיזבאללה" שימנע מלחמה, ולכן אין ברירה אלא להתכונן למלחמה.

רן כהן: נו, מה קרה, כבוד השרים?

רן כהן: הרי לא צריך להיות נביא גדול.

רן כהן: ה"חיזבאללה" הראה מה הוא מתכוון לעשות כבר במלחמה האחרונה.

רן כהן: בתי-החולים בצפון ובדרום הם מטרה, וגם בפעם הבאה כל אותם אטומי לב ונאלחי טרור ינסו לפגוע בבתי-החולים.

רן כהן: ואומרים לנו היום מנהלי בתי-החולים והרופאים, שמצבם של החולים והחיילים שיפונו לבתי-החולים יהיה יותר גרוע מזה של החיילים שמוגנים בטנקים ובתותחים ושל האזרחים שישבו במקלטים.

רן כהן: נו, איפה האחריות שלכם?

רן כהן: באיזה אופן הדבר הזה הולך להיות מטופל?

רן כהן: אדוני שר הבריאות, ממה שבדקתי, שום בית-חולים, לא בצפון ולא בדרום, לא מוכן למלחמה הבאה, כולל בית-החולים בנהרייה.

רן כהן: דיברתי למשל עם הפרופסור שאשא – אף שהוא כבר פרש מבית- החולים, אני יודע שהוא כבר יצא לגמלאות; למשל, חדר המיון בבית-החולים בנהרייה לא ממוגן.

רן כהן: לא ממוגן.

רן כהן: אם יביאו אזרח או חייל לטיפול, יביאו אותו קודם כול לחדר המיון.

רן כהן: מה רוצים?

רן כהן: אם הוא לא נהרג בדרכו לבית-החולים, שהוא ייהרג בבית-החולים?

רן כהן: איפה הממשלה הזאת?

רן כהן: אני לא מבין את העניין הזה.

קולט אביטל: זה קורה ממילא, בגלל הווירוסים.

יצחק גלנטי: לא צריך לעזור לזה.

קולט אביטל: זו היתה הערה צינית.

רן כהן: חובתנו כממשלה, חובתנו ככנסת, לדאוג לכך שאם חלילה תהיה מלחמה, בתי-החולים יהיו מקום שבו מרפאים חולים ונותנים מרפא לפצעיהם, ולא גורמים להם למות שם.

רן כהן: יותר מזה, גברתי היושבת-ראש, גם כאשר הוחלט היום על 480 מיליון שקלים, והבנתי, אני לא יודע מאיפה, שמשרד הבריאות כבר גייס שני-שלישים מהסכום הזה על תנאי שהממשלה תגייס את השליש שלה, בינתיים לא ניתן כסף.

רן כהן: אני שואל אותך, אדוני שר הבריאות, אתה שר נחשב ומכובד בממשלה הזאת, יש לך סיעה, חבר הכנסת גלנטי גם העלה את הסוגיה הזאת, אם תדפקו על השולחן, תאמין לי, יהיה כסף.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי ככה זה עובד, אין מה לעשות.

רן כהן: אי-אפשר שעתידם וביטחונם ובריאותם של אזרחי ישראל יהיו מונחים בשום מקום, במקום של סכנה.

רן כהן: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת הרב , בבקשה.

קולט אביטל: לאחר מכן – תשובת השר.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בסיום המלחמה הכינה הממשלה תוכניות מפורטות לשיקום הצפון, לשיפוץ המקלטים ולמיגון בתי-החולים.

שמואל הלפרט: ראש הממשלה אישר תקציב בעלות כוללת של 4 מיליארדי שקלים למטרות האלה, אולם עד היום, שנה אחרי סיום המלחמה, לא נעשה דבר.

שמואל הלפרט: היישובים קריית-שמונה, צפת ונצרת, שספגו פגיעות קשות במהלך המלחמה, לא קיבלו ולו שקל אחד לצורך שיפוץ המקלטים.

שמואל הלפרט: בחלק גדול מהיישובים גייסו התושבים בכוחות עצמם תרומות מגורמים פרטיים בארץ ובחוץ-לארץ לצורך שיפוץ המקלטים.

שמואל הלפרט: ממדגם ארצי שנערך עבור האגודה לתרבות הדיור עולה כי נכון להיום כ-80% מהמקלטים הפרטיים במחוז הצפון אינם ערוכים לשעת-חירום.

שמואל הלפרט: 400 מיליון שקלים הוקצבו למיגון בתי-חולים בצפון, אך גם בנושא הזה לא התקדם שום דבר.

שמואל הלפרט: בית-החולים "רמב"ם" בחיפה, שקלט בימי המלחמה מאות פצועים, ואף הכין תוכנית מיגון מפורטת, עדיין לא קיבל שום תקציב לכך.

שמואל הלפרט: המחלקה לטיפול נמרץ של בית-החולים ממשיכה לתפקד תחת תקרת פח דולפת, כך התפרסם.

שמואל הלפרט: בית-החולים "זיו" בצפת, המרכז הרפואי הצפוני ביותר, שאף ספג פגיעות טילים בימי המלחמה, הוצא מרשימת שבעה המרכזים הרפואיים שיזכו למיגון, מתי שיזכו.

שמואל הלפרט: לפי נתונים שמסר מנהל המרכז הרפואי, ד"ר אוסקר אמבון, טופלו בבית-החולים במלחמת לבנון השנייה כ-900 חיילים ו-687 אזרחים שנפגעו באזור אצבע-הגליל.

שמואל הלפרט: יושב-ראש האגודה של בית-החולים, מר מאיר מוסקוביץ, הוסיף כי לבית-החולים "זיו" תפקיד אסטרטגי ראשון במעלה, ותפקידו הקריטי בהצלת חיי אדם בא לידי ביטוי פעם אחר פעם, ובמיוחד בא לידי ביטוי בזמן המלחמה האחרונה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, היה פעם ראש ממשלה בישראל שאמר שהוא אומנם הבטיח, אבל לא הבטיח לקיים.

שמואל הלפרט: אני מצפה מראש הממשלה הנוכחי שיקיים את ההבטחות שנתן אחרי המלחמה.

שמואל הלפרט: אדוני שר הבריאות, השבוע שוב נפלו "קטיושות" בקריית-שמונה.

שמואל הלפרט: הדיווחים על שיקום ה"חיזבאללה" והצטיידותו במערך כלי נשק כפי שהיה לפני המלחמה, מחייבים להעביר מייד תקציבים לשיפוץ המקלטים ולמיגון בתי-החולים בצפון, לרבות בית-החולים "זיו" בצפת, שהוצא משום-מה מהרשימה.

שמואל הלפרט: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: כבוד השר, נא לעלות ולהשיב.

קולט אביטל: שר הבריאות.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפני כל דבר אני חייב לציין שמייד לאחר המלחמה נערך משרד הבריאות לפחות להכין את עצמו, מי יודע, לקראת הבאות, חס ושלום, במידה שתהיינה קשות, וכל אחד מאתנו עם התחזיות שלו וכל אחד ואחד מאתנו עם הראייה שלו או נקודת הראות שלו.

יעקב בן-יזרי: הכנו תוכנית מיגון לכלל בתי-החולים בארץ; לא רק אלה שבצפון וזה שליד עוטף-עזה, קרי באשקלון.

יעקב בן-יזרי: הכנו תוכנית מיגון של כלל בתי-החולים, גם אלה שבפנים הארץ.

יעקב בן-יזרי: מובן שכל תוכנית כזאת מחייבת תכנון והכנה וכו; הכנו את הכול, לרבות בית-החולים "רמב"ם", חבר הכנסת גלנטי.

יעקב בן-יזרי: לא בית-החולים "רמב"ם" הכין תוכנית – למשרד הבריאות יש תוכנית מפורטת לגבי מיגון בית-החולים.

יצחק גלנטי: מוכנה – – –?

יעקב בן-יזרי: מוכנה לחלוטין.

שמואל הלפרט: מה יצא מזה?

יעקב בן-יזרי: רגע.

יעקב בן-יזרי: אומנם יש רעיון להקים בניין אשפוז בבית-החולים "רמב"ם".

יעקב בן-יזרי: זו תוכנית אחרת לגמרי ואליה אני לא אתייחס.

יעקב בן-יזרי: אבל לנושא המיגון – יש תוכנית.

יעקב בן-יזרי: היא הסתכמה במיליארד ו-400 מיליון שקל.

יעקב בן-יזרי: וזה הוגש מייד לאחר המלחמה.

יעקב בן-יזרי: לצערנו הרב, מדיון לדיון התקבלה החלטה, בסופו של דבר, להתייחס אך ורק לדברים הדחופים.

יעקב בן-יזרי: והדברים הדחופים נקבעו: בית-החולים "רמב"ם", שלושה בתי-חולים בנצרת, כל אחד – קצת; בית-החולים "בני ציון" כמעט שלא הוכלל בתוך העניין.

יעקב בן-יזרי: בבית-החולים "זיו" הושלם חדר מיון חדש בתוך פחות משנה.

רן כהן: – – –

יעקב בן-יזרי: חדר מיון חדש בבית-החולים "זיו".

יעקב בן-יזרי: אם מדברים על הפיכת בית-החולים "זיו" ולתת לו מיגון כדוגמת נהרייה, מיגון תת-קרקעי – זו שאלה אחרת.

יעקב בן-יזרי: אבל כמיגון, כחדר מיון, קבלת חולים, כשמגיעים, כדי לתת תשובה לאוכלוסייה שמגיעה לבית-החולים – בבית-החולים "זיו" יש מענה לנושא הזה של חדר מיון.

יעקב בן-יזרי: יש מחלקות נוספות שצריך לטפל בהן בבית-החולים "זיו", ואני ביקרתי שם לא פעם אחת וראיתי, ואנחנו עוקבים אחר הצרכים של כל אחד ואחד מבתי-החולים האלה.

רן כהן: יש מענה בניירות.

יעקב בן-יזרי: אני תיכף אגיד משפט בעניין הזה.

יעקב בן-יזרי: אחד מבתי-החולים הקשים שאנחנו נמצאים בו ועדיין אין לנו תשובה היום – אתה מדבר על ניירות, חבר הכנסת כהן – בית-החולים באשקלון.

יעקב בן-יזרי: מי שנכנס לשם – אני לא רוצה להגיד שחשכו עיניו או שיחשכו עיניו, אבל לעומת יתר בתי-החולים במדינה, שאנחנו מכירים ומטפלים בהם, הוא אחד מבתי-החולים שרמת המיגון, הארגון, הקבלה, העזרה הראשונה – הוא אחד מאלה שהם ברמה הירודה ביותר, לצערי הרב.

יעקב בן-יזרי: ואני רואה אותו כמקום הראשון, כדבר חשוב ביותר, גם נוכח מיקומו, גם מבחינת האוכלוסייה שהוא משרת, וגם בשל הבעיות, כי מי יודע מה מצפה לנו מחר.

יעקב בן-יזרי: התקבלה החלטה בממשלה על השקעה של כ-400 מיליון שקל, אשר אמורה לבוא מהקרנות הידועות: קרן רש"י, ועידת התביעות, הסוכנות היהודית, ועוד כהנה וכהנה, וחלקה של הממשלה היה אמור להיות 160 מיליון שקל.

רן כהן: רק אל תפנו לגאידמק.

רן כהן: תעשו לי טובה.

יעקב בן-יזרי: לא, לא.

יעקב בן-יזרי: אני לא הכתובת.

שמואל הלפרט: – – –

יעקב בן-יזרי: רגע.

יעקב בן-יזרי: רגע.

יעקב בן-יזרי: והוויכוח הוא על 160 מיליון שקל והוויכוח הזה כבר נמשך, ועבדכם הנאמן צעק בממשלה בשתי ישיבות, לרבות בישיבה האחרונה שהתקיימה לפני שבוע, כי שלשום, או ביום ראשון האחרון, לא היתה ישיבת ממשלה בגלל נסיעתו של ראש הממשלה.

יעקב בן-יזרי: אבל ביום ראשון לפני כן קמתי לאחר סדר-היום, אף שהנושא לא היה בסדר-היום, ואמרתי: אני מבקש התייחסות לבתי-החולים.

יעקב בן-יזרי: ואכן בימים אלה מסוכמים הדברים עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה לגבי המימון, והם הגיעו ל-130 מיליון שקל.

יעקב בן-יזרי: עכשיו חסרים לנו 30 או 40 מיליון שקל – נצטרך למצוא אותם.

רן כהן: גם זה על הנייר, תאמין לי.

יעקב בן-יזרי: אני כבר קצת לא סקפטי.

יעקב בן-יזרי: אני מאמין, כי ליוויתי את הדיונים ואת הוויכוחים שהיו ואני מאמין.

יעקב בן-יזרי: נכון שהטיפול במיגון של בתי-החולים זה לא מהיום למחר בבוקר.

יעקב בן-יזרי: התוכניות ישנן, אפשר לצאת למכרזים מחר בבוקר לתחילת העבודה, אבל העבודה תימשך שנה, שנתיים, שלוש שנים.

יעקב בן-יזרי: הכול תלוי באיזה אזור אנחנו בונים, באיזה אזור אנחנו מפתחים את העניין הזה.

קולט אביטל: אז מתי יצאו המכרזים אם הכסף ישנו?

יצחק גלנטי: – – –

קולט אביטל: אז למה זה לא יוצא?

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, אמרתי – או-טו-טו.

יעקב בן-יזרי: בימים האחרונים נסגר הנושא של הכסף וייחתם ההסכם, גם עם התורמים וגם עם הממשלה.

יעקב בן-יזרי: הבעיה שלי היא – – –

רן כהן: איזה מין שלטון – – –

שמואל הלפרט: – – –

יעקב בן-יזרי: חבר הכנסת, הבעיה שלי כשר הבריאות תהיה כאשר נקיים דיון על תקציב 2008 עם האוצר ויגידו לי: קיבלת השנה 40 מיליון על חשבון 130 מיליון של מיגון בתי-החולים – על מה אתה מוותר כדי לכסות את 40 המיליון?

יעקב בן-יזרי: זו הבעיה שלי.

יצחק גלנטי: תתחילו לבנות, תתחילו לבנות – – –

יעקב בן-יזרי: אבל עם זאת, אני רוצה להגיד לכם – זה לא 10%, אומנם, כפי שהזכיר חבר הכנסת גלנטי, שניתנו מתוך הסכום.

יעקב בן-יזרי: לא ניתנו אפילו 4 מיליונים, אבל מייד אחרי המלחמה היינו חייבים לכבות שרפות כלשהן.

יעקב בן-יזרי: ואכן, בבית-החולים בצפת, נוסף על הנושא הזה של חדר מיון, בעקבות הפצצה שנפלה בחצר לא רחוק מבלוני חמצן וכו', מיגנו את הבלונים, מיגנו את השמשות ואת כל החזית שהיא בכיוון צפון, גם בבית-החולים בצפת וגם בבתי-חולים אחרים.

מה עם מחלקות האשפוז?

יעקב בן-יזרי: כן, גם.

יעקב בן-יזרי: אני ביקרתי שם וראיתי.

יעקב בן-יזרי: יש המיגון הזה, הנורמלי, הרגיל, לא מיגון מי יודע מה, אבל המיגון ההכרחי לשעות כאלה קיים.

יעקב בן-יזרי: בעוטף-עזה השקענו 2.5 מיליוני שקלים.

יעקב בן-יזרי: בבריאות הנפש בשדרות – חצי מיליון שקל, מיגון של מוסדות בריאות, אני מתכוון.

יעקב בן-יזרי: תוכנית "ברזילי" – 2.5 מיליונים, רק זמני, שוב – את הדברים ההכרחיים.

יעקב בן-יזרי: בבניין הכירורגיה בבית-חולים "העמק" – 3 מיליוני שקלים.

יעקב בן-יזרי: במהלך המלחמה – 2.5 מיליוני שקלים בבית-החולים "בני ציון" בחיפה.

יעקב בן-יזרי: ב"רמב"ם" השקענו תוך כדי מלחמה, ותוך כדי הזמן הכשרנו את הקרקע באחת הקומות התחתונות והפכנו אותה למחלקת אשפוז, שאליה העברנו מאושפזים ממחלקה יותר רגישה, מסוכנת, דבר שעלה לנו גם 2 מיליוני שקלים.

יעקב בן-יזרי: יש תוכנית לשלושה בתי-חולים בנצרת, לכל אחד מוקדשים או מוקצבים 5-4.5 מיליוני שקלים, כך שהכול ביחד מתוכנן, מסודר, ויש בידי היום, עכשיו, סיכום מ-13 ביוני – זה לפני שישה ימים, אנחנו מחכים.

יעקב בן-יזרי: בגלל זה אמרתי כי בימים אלה ייחתם ההסדר של כל הכספים האלה, ואני מאמין באמונה שלמה שאם בתוך שבוע, עשרה ימים, העסק הזה ייגמר, אנחנו יוצאים לדרך בעת ובעונה אחת בכל בתי-החולים המוזכרים כאן.

יעקב בן-יזרי: כמובן, רבותי, אנחנו רחוקים, גם וכאשר יינתנו כל 480 מיליון השקל, עדיין לא נתנו תשובה מלאה של המיגון ההכרחי לבתי-החולים ולמערכת הבריאות במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: אנחנו חייבים, אני מקווה – להסתפק.

יעקב בן-יזרי: הלוואי שהייתי מקבל את זה אתמול, שלשום, היינו נראים היום אחרת, ולא כמו שאנחנו מנסים לקוות.

יעקב בן-יזרי: אין ספק שתוכנית להקמת מחלקות – אגב, היום כל המחלקות החדשות שמוקמות בבתי-החולים, יש כאלה, כבר מושתתות על בנייה מוגנת בצורה מוחלטת.

יעקב בן-יזרי: למשל, בבית-החולים "פורייה" היום, על בסיס התרומות וההשקעה הממשלתית והתקציב שלנו וכו', בונים היום חדר מיון וקומת מרתף אחת ל-180-150 מיטות חירום במקרה של צורך כזה או אחר, כך שכל בית-חולים אשר מוסיפים לו חדר מיון, לידו, מתחתיו, חייבות להיות אותן מיטות רזרביות, לאכלוס מיטות אשפוז רגילות והעברתן בשעת-חירום.

יעקב בן-יזרי: זו תמונת המצב, אני מקווה שדברים אלה יזוזו ותהיה לנו בשורה להביא את זה לכנסת ולעם.

קולט אביטל: מה אתה מציע, אדוני השר?

יעקב בן-יזרי: הייתי מסתפק בדיווח שמסרתי כאן מתוך אמונה עדיין שהעסק הזה ייגמר, אך איני מתנגד להעביר את הנושא לדיון בוועדה המתאימה, ועדת העבודה והרווחה.

יעקב בן-יזרי: בשמחה אעשה את זה.

קולט אביטל: האם המציעים מקבלים את ועדת העבודה והרווחה?

קריאות: כן.

קולט אביטל: בסדר.

קולט אביטל: אם כך, נעבור להצבעה.

קולט אביטל: מי בעד העברת הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

קולט אביטל: מי נגד?

קולט אביטל: הצבעה מס' 35 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא עובר להמשך טיפול בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, מטעם ועדת הכנסת, הצעה לתיקון סעיף 101 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: כוונת ההסתדרות להשבית את המשק

קולט אביטל: אנו עוברים להצעה דחופה לסדר-היום מס' 3177: כוונת ההסתדרות להשבית את המשק.

קולט אביטל: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

קולט אביטל: לא תהיה תשובה.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת הנוכחים והנשארים, זאת הפעם הראשונה שאני מופיע בפני אולם כמעט ריק, אבל ידעתי שיגיע הרגע הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אתמול ובשבוע האחרון נתבשרנו כי בכוונת ההסתדרות להשבית את המשק בשל סירוב משרד האוצר לנהל משא-ומתן על תוספת שכר במגזר הציבורי.

סטס מיסז'ניקוב: מבלי להיכנס למניעים לשביתה ולהצדקות לשביתה, וחלקם הגדול ואולי כולם מוצדקים, נדמה כאילו השביתות היו לכלי הנשק היחיד של ההסתדרות ונציגויות העובדים, והמשק הישראלי מתנהל משביתה לעיצומים או להשבתה.

סטס מיסז'ניקוב: נדמה כאילו אין שבוע שבו אין שביתה במקום זה או אחר, במגזר או בענף זה או אחר, והמשותף לכל השביתות הוא מאות אלפי הנפגעים, הציבור הרחב והמגזר העסקי.

סטס מיסז'ניקוב: על-פי נתוני משרדי הממשלה, בשנת 2006 התקיימו 35 שביתות מלאות, שלוש שביתות בחודש, והשתתפו בהן 125,730 שובתים.

סטס מיסז'ניקוב: אבל היה בכך שיפור לעומת 57 שביתות מלאות בשנת 2005, למעלה משביתה בשבוע בממוצע.

סטס מיסז'ניקוב: בעשר השנים האחרונות נערכו בישראל למעלה מ-600 שביתות, ובסך הכול אבדו למשק עקב שביתות אלה 15 מיליון ו-432,616 ימי עבודה.

סטס מיסז'ניקוב: עלותן הישירה של השביתות למשק הישראלי נאמדת ב-16.5 מיליארד ש"ח, שהם 0.47% מהתוצר הנקי של המשק בשנים אלה.

סטס מיסז'ניקוב: מספר הימים האבודים כתוצאה מהשביתות והעיצומים בישראל היה גבוה פי-58 מבאיטליה, פי-65 מבארצות-הברית, פי-3,000 ממספר הימים שאבדו בגרמניה.

סטס מיסז'ניקוב: תסתכלו על מקבץ רק מהבוקר – המורים פתחו בשביתה ולא יחלקו תעודות סיום, ההסתדרות הכריזה על סכסוך עבודה במשק, חברת "דן" סיימה את השבתת קווי האוטובוסים, עובדי חברת הדואר משביתים את הסניפים ועובדי משרדי התמ"ת והתחבורה והתיירות, רשות המסים והמינהל בירושלים לא עונים לטלפונים ולא מקבלים קהל היום במחאה על תנאי עבודתם בבניין.

סטס מיסז'ניקוב: זה רק מקבץ מהבוקר.

סטס מיסז'ניקוב: בעיני זכות השביתה היא זכות יסוד, אולם יש לאזן בין זכות השביתה לבין האינטרס הציבורי וזכויות יסוד אחרות.

סטס מיסז'ניקוב: זכות השביתה היא זכות חשובה אולם היא אינה בלתי מוגבלת.

סטס מיסז'ניקוב: לא ייתכן שבכל סכסוך עבודה יושבת ענף או מגזר וייפגעו זכויותיהם של מאות אלפי אזרחים המעוגנות בחוקי-יסוד.

סטס מיסז'ניקוב: מדוע לא ניתן לנהל סכסוך עבודה בלי להיכנס לשביתה?

סטס מיסז'ניקוב: מדוע לא ניתן לשבת למשא-ומתן עד שיעלה עשן לבן וסוגיות ילובנו?

סטס מיסז'ניקוב: צריכים להיות ויתורים משני הצדדים.

סטס מיסז'ניקוב: להסתדרות יש אחריות לאומית, ואני סומך עליה שאם ידברו אתה, היא תתפשר – הרי מדובר בבעיה של כולנו, לא רק של הממשלה או רק של העובדים.

סטס מיסז'ניקוב: עלינו לזכור כי שביתות בסופו של דבר הופכות לבומרנג נגד העובדים.

סטס מיסז'ניקוב: אני גם קורא למשרד האוצר, שחסר פה, לשוב ולשבת לשולחן המשא-ומתן ולבדוק באופן יצירתי כיצד ניתן באופן ריאלי לפצות את העובדים שנפגעו בשנים האחרונות.

סטס מיסז'ניקוב: אני גם קורא לנו, חברי הכנסת, ליטול חלק פעיל יותר בסוגיות השביתה, אולם לאו דווקא בדרך של חקיקה, אלא בדרך של ניסיונות פשרה וגישור.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: כיוון שאין שר שישיב לך – נאמר לנו שהשר אינו משיב – – –

גאלב מג'אדלה: יש שר.

קולט אביטל: אין שר שישיב על הנושא הזה.

קולט אביטל: אתה רוצה בכל זאת להשיב?

קולט אביטל: אם כן, כולנו נשמח.

גאלב מג'אדלה: אני נתבקשתי להשיב על שתי ההצעות שהופנו לשר האוצר ולשר הפנים.

קולט אביטל: אדוני השר משמח אותנו.

קולט אביטל: יעלה השר וישיב.

גאלב מג'אדלה: אני ביקשתי מהשרים שישלחו לי, כי אני רוצה להשיב תשובה מלאה, אני מתייחס בכבוד להצעות.

גאלב מג'אדלה: מהאוצר הודיעו לי שהם סיכמו שהיום לא תהיה תשובה של השר ולא תהיה הצבעה.

קולט אביטל: לכן אתה חוזר לתשובה ההתחלתית שלי שאין תשובת שר בנושא הזה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: הברירה בפניך: נציע שהמליאה תדון.

קולט אביטל: אם תרצה, נצביע על כך.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שגם בזה שאין שר שיענה לי, וכמובן, השר מג'אדלה לא צריך לענות לי כי הוא בתחום אחר לגמרי, ההתייחסות ברורה.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא דורש לקיים את זה בשום ועדה.

קולט אביטל: אז נסתפק בכך.

קולט אביטל: לפי התקנון, אנו חייבים בכל זאת לקיים הצבעה.

קולט אביטל: אי לכך אנו נפעיל את ההצבעה אף שאני מבינה שאתה מוכן להסיר את הצעתך.

סטס מיסז'ניקוב: אני פשוט לא מעביר את זה לשום ועדה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מבקש תשובה במועד אחר.

קולט אביטל: אז נצביע או על דיון במליאה – בעד, או על הסרה, זה יהיה נגד.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 36 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 2.

קולט אביטל: אתה רוצה להצטרף להצבעה?

קולט אביטל: נא להוסיף את קולו של השר בעד.

שלי יחימוביץ': גם אני.

קולט אביטל: אם כך, ארבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא יידון מחדש במליאה.

קולט אביטל: מצב החופים בארץ ושעות עבודה של המצילים

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעה האחרונה, הצעה לסדר-היום מס' 3165: מצב החופים בארץ ושעות עבודה של המצילים – של חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני רוצה לומר במלה אחת: המצב של החופים במדינת ישראל רע.

סופה לנדבר: בכמה מלים: מאוד רע.

סופה לנדבר: הטביעות רבות.

סופה לנדבר: רק בעיר אשדוד היו 100 טביעות ושני אנשים הרוגים מפתיחת העונה.

סופה לנדבר: שתי הטביעות האלה אירעו בתוך שבוע אחד.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש לנו כמה בעיות בחופי מדינת ישראל: יש לנו בעיה עם המצילים; יש לנו בעיה עם שעות העבודה של המצילים.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים הייתי בשפת הים בשעה 17:00, אחר הצהריים, עדיין לא היה חשוך, אפשר לומר שזה היה באמצע היום.

סופה לנדבר: החוף היה מלא אנשים, אבל המצילים מודיעים: אנחנו הולכים.

סופה לנדבר: השבת נכנסת ואנחנו צריכים להגיע הביתה.

סופה לנדבר: הכול על אחריות אותם האנשים – מאות, אם לא אלפי אנשים שהיו על שפת הים נשארו בלי מצילים.

סופה לנדבר: יש בעיה עם שביתות של מצילים ועם שילוט.

סופה לנדבר: רבותי, אין שילוט, לא באמהרית ולא ברוסית.

סופה לנדבר: רק באשדוד, שני האנשים שטבעו למוות היו עולים חדשים – אחד חצי שנה בארץ, והשני חייל, בן יחיד לאמו.

סופה לנדבר: דבר נוסף שמאוד מאוד מרגיז אותי – הים במדינת ישראל מסוכן וצריכה להיות הסברה.

סופה לנדבר: ההסברה צריכה להיות בעברית, ברוסית, באמהרית וכנראה גם באנגלית, משום שיש לא מעט תיירים במדינה והם צריכים לדעת שהים במדינת ישראל הוא מסוכן, במיוחד בחודש הזה.

סופה לנדבר: בעיה אחרת שמרגיזה אותי מאוד – אני חושבת, קולט, שמרגיזה גם אותך, וגם אותך, שלי – הלכלוך שאזרחי המדינה משאירים בחופי המדינה.

סופה לנדבר: רבותי, אנחנו מדינה לא עשירה.

סופה לנדבר: אין לנו חומרי גלם.

סופה לנדבר: הדבר היחיד שיש לנו הוא האקלים של מדינת ישראל – שלא תמיד הוא כל כך סימפתי – ונוף מקסים.

סופה לנדבר: אם מישהו מאתנו בא בערב, אחרי שאלפי האנשים עזבו את החוף, הוא רואה עד כמה אנחנו לא תרבותיים, עד כמה אנחנו לא משקיעים בחינוך ילדינו, בחינוך עצמנו, עד כמה אנחנו לעתים – וצר לי לומר את הדבר הזה – לא שומרים על הטבע של במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו משאירים לכלוך, אנחנו עצלנים, לא קמים מהמקום, לא מזיזים את עצמנו מהמקום כדי לשבור את הרושם שיש עלינו בכל העולם.

סופה לנדבר: בכל המקומות החופים כל כך מקסימים – בהרצלייה, באשדוד, באשקלון ובתל-אביב – אבל אתם תראו את טונות הלכלוך שאנחנו משאירים אחרינו.

סופה לנדבר: אם תלכו לכמה מדינות באירופה, תראו עד כמה האנשים אוהבים את מה שאלוהים נתן להם.

סופה לנדבר: אני יודעת שיש מדינות שבהן משאיות שצריכות להיכנס לכבישים מאתרי בנייה, שוטפים את הגלגלים שלהן.

סופה לנדבר: ואנחנו מקבלים מאלוהים את הנוף המקסים, את הים – אף שהוא סוער ומסוכן לעתים קרובות – הכל-כך יפה, ואנחנו לא שומרים על זה.

סופה לנדבר: מדינת ישראל צריכה להתחיל להשקיע יותר בהסברה בכל השפות, לרבות בשפות שהעולים שמגיעים למדינת ישראל מבינים וכן תיירים.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים להשקיע בתרבות של עצמנו.

סופה לנדבר: אם יושב לידנו מישהו שלא מזיז את עצמו והוא עצלן, אז צריך להעיר לו.

סופה לנדבר: אם זה לא יעזור, אז יש פקחים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: צריך להטיל קנס על אלה שלא שומרים על נכס ששייך לכולנו.

סופה לנדבר: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר, תרצה להשיב?

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להבהיר שאני מסכים כמעט עם כל מלה שאמרה חברת הכנסת סופה לנדבר.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שזה אחד הדברים שקשורים לאיכות חיינו, גם איכות הבריאות שלנו, וזה מתחייב מחברה בריאה וחברה שרוצים וראוי לחיות בה.

גאלב מג'אדלה: נתבקשתי על-ידי שר הפנים להשיב לך על ההצעה לסדר-היום: החופים בישראל מופעלים על-פי תקנות מה' באייר ועד כ"ט בתשרי.

גאלב מג'אדלה: בשנה זו – מ-19 באפריל ועד 17 באוקטובר.

גאלב מג'אדלה: שעות העבודה של המצילים נקבעות על-ידי הרשויות המקומיות, שגם משלמות את שכרם.

גאלב מג'אדלה: הרשויות מחויבות בפרסום שעות הפעילות של החופים בחוק עזר.

גאלב מג'אדלה: בתחילת עונת הרחצה נפתחים החופים ב-08:00 ופועלים עד השעה 17:00.

גאלב מג'אדלה: בחודשים יולי-אוגוסט נמשכת פעילות המצילים עד השעה 19:00.

גאלב מג'אדלה: מתחילת עונת הרחצה טבעו למוות בחופי ישראל כשמונה אנשים.

גאלב מג'אדלה: לא מקובל עלי לומר "כשמונה", זה צריך להיות שמונה אנשים, כי כל אחד זה אדם, וזה 100%.

גאלב מג'אדלה: משרד הפנים העביר ימי עיון והדרכות למנהלי החופים ברשויות המקומיות, הפיץ הנחיות להפעלת חופי הרחצה, פרסם עלונים לציבור הרחב ויזם תשדירי שירות ברדיו.

גאלב מג'אדלה: אני יכול להוסיף שבהיותי יושב-ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה, בחלק מהדיונים היית שותפה וגילית גם פעילות ברוכה בעניין הזה, כי הנושא הזה מלווה אותך, לצערי הרב.

גאלב מג'אדלה: חלק גדול מהציבור הטובע בים הוא הציבור שלך ושלי – רוסים וערבים.

גאלב מג'אדלה: תבענו שהעלונים יהיו גם ברוסית וגם בערבית.

גאלב מג'אדלה: אכן ראיתי שמשרד הפנים עשה את זה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו צריכים לשלב ידיים, גם הממשלה וגם הכנסת, כדי שהנושא הזה יטופל באופן ראוי יותר ובאופן הרבה יותר אינטנסיבי.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

קולט אביטל: מה אתה מציע, אדוני השר?

גאלב מג'אדלה: אני מציע שנמשיך את הדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

גאלב מג'אדלה: אני חושב שזה נושא ראוי, מה גם שמדובר בחיי אדם.

גאלב מג'אדלה: לצערי הרב, הנושא הזה צריך להיות מטופל ביתר שאת.

גאלב מג'אדלה: אני מודע לבעיות התקציביות של הרשויות המקומיות, כי זה תחום שניתן לרשויות על-כורחן.

גאלב מג'אדלה: לצערי, המדינה התנערה מחלק מאחריותה בעניין זה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אם מקובל עליך, אנחנו נעבור להצבעה על העברת הנושא לוועדת הפנים.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: מי בעד?

קולט אביטל: מי נגד?

קולט אביטל: הצבעה מס' 37 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

קולט אביטל: ארבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהנושא עובר להמשך טיפול בוועדת הפנים.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט' בתמוז התשס"ז, 25 ביוני 2007, בשעה 16:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.