ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלושים-ושש של הכנסת השבע-עשרה, 2007-07-02 00:00

מגלי והבה: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ט"ז בתמוז התשס"ז, 2 ביולי 2007.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל ינון: הצעת חוק מתן גמלה מיוחדת לניצולי השואה, התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת קולט אביטל, , מרינה סולודקין, -שלו וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מוסד חינוך תרבותי ייחודי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון – החרגת גיל המשתתפים), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת ו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – מענק אישי בשל ותק), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – חישוב שכר לימוד לצורך הנחה בארנונה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון – קביעת אחוזים ליתרת ההכנסות), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת ומיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון – הפחתת מס רכישה), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת , רוברט אילטוב ויוסף שגאל; הצעת חוק עזרה ראשונה, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – הגדלת מספר ימי היעדרות בשל מחלה ממארת), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – איסור הפליה בראיון עבודה או בשליחה להכשרה מקצועית), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – העברת האשפוז הסיעודי לאחריות קופות-החולים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – תשלום רבעוני עבור שירותים בהשתתפות כספית עצמית), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק פיצוי לנפגעי פוליו (תיקון – נפגעים שנולדו מחוץ לישראל), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדלת הסכום להשתכרות בנוסף לקצבה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור שתייה של משקה משכר בציבור), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת -בלילא ואלכס מילר; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול היתרים מיוחדים לעריכת הגרלות והימורים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון – מסירת נתוני תקשורת),

איל ינון: התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת ו; הצעת חוק המרשם הפלילי ותקנת השבים (תיקון – ההסדר לרישום הרשעה בבית-דין צבאי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – כשירות המועמד לנשיאות המדינה), מאת חבר הכנסת ישראל חסון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: מבקר המדינה (תיקון – חסינות מבקר המדינה), מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת הפרוצדורה הפלילית (עדות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: החקיקה, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פסיקת ריבית מעבר לתקרת סמכות בית-משפט השלום), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – אי-שלילת זכאות לגמלה למקבלי קצבת שירותים מיוחדים ובני משפחתם), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – תמיכה במוסד חינוך מוכר שאינו רשמי), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – תגמולים אחרי פטירתו של נכה), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת -שלו, וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – עיון בתוכניות שהוגשו למוסד התכנון), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – החלת הוראות פרק שביעי על אזור יהודה ושומרון), התשס"ז- 2007, מאת חברי הכנסת ואורי אריאל; הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש, התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת חנא סוייד ו וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם (תיקון – הכנסה מרבית), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת , , יצחק גלנטי, ו-שלו; הצעת חוק מימון נסיעות לחוץ-לארץ למשפחות שבויים ונעדרים, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ישראל חסון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – הגדלת מספר ימי מחלה בשל מחלת ילד), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון לפקודת בתי-הסוהר (חופשה מיוחדת), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת .

איל ינון: הודעת הממשלה על החלטתה מישיבתה ביום 24 ביוני 2007 לתקן את החלטתה מיום 7 במאי 2006 בעניין שינוי מבני במשרד החינוך ובמשרד המדע, התרבות והספורט.

איל ינון: מכתבה של יושבת-ראש הכנסת בדבר טקס הצהרת האמונים של נשיא המדינה הנבחר בפני מליאת הכנסת.

איל ינון: דין-וחשבון מסכם של ועדת החקירה הפרלמנטרית בעניין עמלות הבנקים, בראשות חבר הכנסת משה כחלון.

איל ינון: דיווח משלחת הכנסת לסלון האווירי בפריס, שהתקיים בחודש יוני 2007.

איל ינון: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושאים האלה: פיטורי עשרות עובדים ופגיעה כלכלית בנמל אילת, של חברי הכנסת יואל חסון, יורם מרציאנו וחיים כץ; קמפיין פורנוגרפי לעידוד התיירות לישראל בחסות משרד התיירות ומשרד החוץ, של חברות הכנסת קולט אביטל ואסתרינה טרטמן.

איל ינון: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: פגיעה קשה בנגישות לתחבורה הציבורית בחבל-אשכול כתוצאה מההתנתקות, של חברת הכנסת אורית נוקד.

איל ינון: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: סגירת בית-הספר למשחק "ניסן נתיב", של חבר הכנסת יואל חסון.

איל ינון: תודה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: 1.

מגלי והבה: כוונתה להעביר כספים לרשות הפלסטינית ולבטל מחסומים ביהודה ושומרון;

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: הריסת בתים בנגב;

מגלי והבה: הנושא הראשון על סדר-היום הוא הצעת אי-אמון של סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל כוונתה להעביר כספים לרשות הפלסטינית ולבטל מחסומים ביהודה ושומרון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד לנמק את ההצעה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשיחות שערך ראש הממשלה אולמרט עם נשיא ארצות-הברית בוש, ולאחר מכן בוועידת הפסגה בשארם-א-שיח', הוחלט והוצהר על צעדים מספר שבאו לרצות את הרשות הפלסטינית ולחזק את אבו-מאזן:

אריה אלדד: להעביר להם כספים – וכך החליטה גם ממשלת ישראל – 400 מיליון דולר, עיתון אחר נוקב במספר 600 מיליון דולר; לשחרר 250 מחבלים – לאחר מכן שמענו שמשחררים גם ארבעה רוצחים ומעבירים אותם לירדן; להסיר מחסומים בתחומי יהודה ושומרון כדי להקל את קשיי האוכלוסייה ולחזק את אבו-מאזן.

אריה אלדד: המוטיב החוזר הוא לחזק את אבו-מאזן, לחזק את ה"פתח" כדי שיוכל להיאבק ב"חמאס".

אריה אלדד: ה"פתח" הטובים, ה"חמאס" הרעים, ואנחנו, כמובן, לטובת הטובים.

אריה אלדד: כמה פעמים שמענו את התפלות הזאת בעשורים האחרונים?

אריה אלדד: לחזק את המתונים לעומת הקיצונים; לחזק את אבו-מאזן מול אסמאעיל הנייה; לחזק את ה"פתח" כדי שיילחם ב"חמאס".

אריה אלדד: האם ה"פתח", שאנחנו כל כך רוצים לחזק אותו, הם בני האור בסכסוך במזרח התיכון?

אריה אלדד: בעצם הימים שממשלת ישראל מחליטה לשחרר 250 רוצחים, רוצחים בפוטנציה – ואיש לא יספר לנו שהם לא רוצחים.

אריה אלדד: אלה שמשחררים אותם לירדן רוצחים בוודאי, על האחרים עדיין איננו יודעים.

אריה אלדד: בעצם הימים שמשחררים 250 כאלה, שולחים את חיילי צה"ל לסמטאות בשכם לבצע פעולה נגד הטרור.

אריה אלדד: פעולה ראויה, בוודאי, לעקור תשתיות טרור, לעצור מבוקשים.

אריה אלדד: אז הרגו מחבל אחד ועצרו שמונה, כולם מן ה"פתח", ה"פתח" הטובים, ה"פתח" החמודים, ה"פתח" שאנחנו רוצים לחזק, ה"פתח" ה"פוצי" הזה, שאותו אנחנו רוצים לחזק במאבקו ב"חמאס".

אריה אלדד: אז במקביל, ביד השנייה שולחים את חיילי צה"ל להילחם בהם.

אריה אלדד: תבורך היד השנייה, אבל תיבש היד הראשונה, שמשחררת את 250 האחרים.

אריה אלדד: איזו ממשלה זו, ששולחת יד ימין כדי לשחרר מכלאם 250 מחבלים ושולחת יד שמאל כדי לעצור שמונה אחרים בשכם?

אריה אלדד: חייל צה"ל, אחד מכמה, נפצע קשה מאוד בהיתקלות בשכם, איבד רגל, נאבקים על השנייה, נאבקים על חייו בכלל.

אריה אלדד: באיזו זכות שולחת הממשלה חייל להילחם ואולי לאבד את חייו בסמטאות בשכם כדי לעצור מבוקשים של ה"פתח", ה"פתח" הנחמד הזה, שרוצים לחזק אותו מול ה"חמאס"?

אריה אלדד: "פתח תנזים", "פתח גדודי חללי אל-אקצא" – כולם "פתח".

אריה אלדד: באיזו זכות מוסרית שולחים חיילי צה"ל לסכן את חייהם בסמטאות בשכם כדי לשחרר 250 מעצורי אותו ארגון?

אריה אלדד: יש מסלול העברת נשק, מוכר וידוע לכולנו, ממדבר סיני דרך גבול ישראל-מצרים, באמצעות הבדואים שלנו, להר-חברון, ובהר-חברון הנשק נמכר לכל המרבה במחירו: ל"חמאס", ל"ג'יהאד" ול"פתח", אם ה"פתח" מרבה במחירו.

אריה אלדד: הודות לכסף שממשלת ישראל מתכוונת להעביר לאבו-מאזן, ה"פתח" יוכל להרבות במחירו, כי מעבירים להם 400 מיליון, יש אומרים 600 מיליון.

אריה אלדד: עכשיו ל"פתח" יהיו אמצעי קנייה לנשק הזה, שמבריחים מגבול מצרים, ששולחים חיילים להגן על הגבול, ששולחים להילחם במבריחים האלה ושולחים את חיילי צה"ל לילה-לילה לסכן את חייהם כדי לתפוס את הנשק בהר-חברון ובסמטאות בשכם.

אריה אלדד: כמה פעמים שמענו בעשורים האחרונים על ניסיונותיה של ממשלת ישראל לחזק גורם אחד בעולם הערבי כדי שיילחם עבורנו בגורם אחר?

אריה אלדד: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת כמה מהניסיונות הנואלים הללו.

אריה אלדד: מי זוכר את אגודות הכפרים שהקמנו בשנות ה-70 כדי להילחם ב"פתח"?

אריה אלדד: מי זוכר שאנחנו תמכנו בשיח' יאסין וב"חמאס" כדי שיילחם עבורנו בערפאת ובמחבלים שלו?

אריה אלדד: מי זוכר את ניסיוננו לחזק את באשיר ג'מאייל, לעזור לו להיבחר להיות נשיא לבנון כדי שיילחם עבורנו בסורים, וכדי שיילחם עבורנו במחבלים של ה"פתח" שהקימו "פתחלנד" והשתלטו על דרום-לבנון?

אריה אלדד: עכשיו אנחנו רוצים לחזק את ה"פתח" כדי שיילחם ב"חמאס".

אריה אלדד: לא למדנו שזה לא עובד, שזה מעולם לא הצליח לנו, שכל פעם שאנחנו מנסים להיכנס ולחזק ארגון רוצחים אחד כדי שיילחם בארגון הרוצחים האחר זה מתפוצץ לנו בפנים?

אריה אלדד: ממש בני אור ה"פתח" האלה.

אריה אלדד: היום שמענו על עשרות מהם שערקו משורות ה"פתח" והצטרפו ל"חמאס" ברצועת-עזה, והם מאיישים את כלי הנשק שנוסעים עכשיו בציר פילדלפי, והם – הפעם במדי "חמאס" – הפעם הם ישמרו מפני הברחות הנשק.

אריה אלדד: למי אתם לועגים?

אריה אלדד: לחזק את ה"פתח" כדי שיילחם ב"חמאס"?

אריה אלדד: הרי כל אגורה שניתנת להם תגיע בסופו של דבר לקניית נשק לארגוני טרור.

אריה אלדד: והנשק הזה עובר מה"פתח" ל"חמאס", והלוחמים של ה"פתח" עוברים מה"פתח" ל"חמאס".

אריה אלדד: ותשאלו את גורמי המודיעין מי מממן היום את התאים של ה"פתח" ביהודה ושומרון.

אריה אלדד: ה"חיזבאללה" מממן אותם.

אריה אלדד: וה"חיזבאללה" מכניס פנימה אנשים שלו והם הופכים להיות זרועה הארוכה של אירן בתוך יהודה ושומרון, ואותם, את הארגון של אבו-מאזן, אומרת ממשלת ישראל לחזק, כצעדים בוני אמון, כצעדים ש"כך אפשר יהיה להילחם ב'חמאס'".

אריה אלדד: יש דבר אחד, חברי חברי הכנסת, יש דבר אחד שמונע היום מה"חמאס" להשתלט על יהודה ושומרון.

אריה אלדד: אלו הם חיילי צה"ל.

אריה אלדד: אנחנו יודעים שאם תוכניתו הנואלת של ראש הממשלה להתכנסות או להתנקות נוספת מיהודה ושומרון – תוכנית שהוא מיהר להחביא מתחת לשולחן כשהתפוצצה לנו מלחמת לבנון בפנים – אם התוכנית הזו היתה יוצאת לפועל, ביהודה ושומרון היה קורה בדיוק מה שקרה בעזה, ואמרנו שיקרה.

אריה אלדד: ובא אבי דיכטר, שר בממשלה הזאת, לוועדת החוץ והביטחון, חודשיים, שלושה חודשים לפני ההתנתקות וידע להצהיר במפורש ששום שינוי לא יתרחש בעזה כתוצאה מההתנתקות וה"חמאס" לא ישתלט שם, וגם אם הוא ישתלט, לעולם לא יהיה מצב שבו ה"חמאס" יילחם ב"פתח".

אריה אלדד: אז אם ראש השב"כ אין לו מושג מה קורה ברחוב הערבי, נראה שעל הערכות כאלה מסתמך גם ראש הממשלה היום כאשר הוא בא לחזק את ה"פתח" כדי שיילחם ב"חמאס".

אריה אלדד: אולי הגיע הזמן להודות שאין לנו לא מושג ולא יכולת לדעת מה קורה באמת ברמה המדינית של הארגונים האלה, ברמת המדיניות.

אריה אלדד: אנחנו אולי יודעים יפה איפה נמצא ואיפה גר ובאיזה רכב נוסע זה שהולך לשגר כרגע טיל "קסאם" או מנסה להכין מטען, ועל הידע הזה נשען היום ביטחונה של ישראל, לא על הערכות המודיעין אם תהיה מלחמה או לא, לא על הערכות השב"כ אם ארגון כזה או אחר יצליח להשתלט.

אריה אלדד: ההערכות האלה התנפצו פעם אחרי פעם אחרי פעם.

אריה אלדד: אין לארגונים האלה מושג לאיזה כיוון הולכים ארגוני הטרור.

אריה אלדד: ורק הערכה אחת נכונה – כל פעם שהיה ראש המודיעין בישראל, או ראש השב"כ או ראש המוסד או ראש ארגון אחר, קובע ומודיע לנו שהארגונים האלה מתכוונים להשמיד את מדינת ישראל, ועושים כל שהם יכולים לעשות זאת – רק אז צדק.

אריה אלדד: בכל שאר הפעמים שהוא העריך שהארגון איננו מתכוון לעשות זאת, או שאיננו מתכוון להילחם בארגונים האחרים – טעה, התנפץ, לא ידע להעריך נכונה.

מגלי והבה: לסיים, בבקשה.

אריה אלדד: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

אריה אלדד: זה היה החבר לנין בפוליטביורו של שנות ה-20 של המאה הקודמת ברוסיה שאמר: יבוא יום ונתלה את כל הקפיטליסטים.

אריה אלדד: שאל אותו החבר בוכרין, אני חושב: החבר לנין, מאיפה יהיו לנו כל כך הרבה חבלים לתלות את הקפיטליסטים?

אריה אלדד: והחבר לנין הרגיע אותו ואמר לו: הקפיטליסטים ימכרו לנו את החבלים בשביל לתלות את כל הקפיטליסטים.

אריה אלדד: האווילות אצלנו היא שאנחנו עושים את זה בחינם.

אריה אלדד: תודה רבה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר מאיר שטרית להשיב על שלוש ההצעות יחד.

רן כהן: לנין לא עשה את זה – – –

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בהצעות האי-אמון.

מגלי והבה: כיוון שבנימין נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, לא נמצא, נמשיך, ואם הוא יבוא ניתן לו את הזכות.

מגלי והבה: הצעת סיעות חד"ש, מרצ ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא הריסת בתים בנגב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: גם הוא איננו כאן?

מגלי והבה: טוב.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים – הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושא הריסת בתים ביישוב אום-אל-חיראן בנגב.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השרים, השר מאיר שטרית אשר קיבל את המנדט מטעם הממשלה להיות יושב-ראש ועדת השרים כדי לגבש תוכנית לפתרון הבעיה האמיתית של האוכלוסייה הערבית בנגב – אני רוצה לציין שבשבוע שעבר בשעות הבוקר המוקדמות הגיעו מאות שוטרים, עם ציוד מכני כבד, מסוק ריחף כל הזמן מעל, והחלו להרוס בתים של משפחת אבו-אלקיעאן.

טלב אלסאנע: ורבותי, המשפחה הזו של אבו-אלקיעאן הועברה למקום הזה, שנקרא יתיר, ב-1956, על-ידי המושל הצבאי אז, כאשר התגוררו במקום שנקרא שובל.

טלב אלסאנע: הם הועברו מהמקום שלהם עקב הפקעת המקום הזה שבו התגוררו עד 1956, וניתנה להם הבטחה שהם יגורו שם, על הגבול בין ישראל לבין ירדן, באותה תקופה.

טלב אלסאנע: מ-1956 ועד היום הם התגוררו שם ועיבדו את השטח הזה ברציפות, ונהגו בו מנהג בעלים.

טלב אלסאנע: לפני כמה שבועות מוציאים נגדם צווים על-ידי מינהל מקרקעי ישראל, מנהלים אתם משא-ומתן, יש הידברות, אבל תוך כדי הידברות מגיעים למחרת, ותוך שימוש בכוח הזרוע מתחילים להרוס להם את הבתים, ואני, ברשותך, רוצה לברך את הנציגים של משפחת אבו-אלקיעאן, גם מר חוסיין אל-רפאיעה, יושב-ראש המועצה האזורית של הכפרים הלא-מוכרים, וגם מוחמד אבו-פריחה מהיישוב אום-מתנאן בנגב.

מגלי והבה: גם אנחנו מצטרפים לברכה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין, רבותי, שהפעם הזאת היתה שונה מכל המקרים הקודמים, כאשר לא הסתפקו בהריסת הבתים, אדוני השר, אלא החרימו את כל תכולת הבתים, כל המיטלטלין בבתים, הרסו את הצריפים, גנבו ושדדו את המיטלטלין.

טלב אלסאנע: לקחו את החלב של הילדים והתינוקות.

טלב אלסאנע: ומה עשו?

טלב אלסאנע: מה עשו עם המשפחות האלה, נתנו להן פתרון?

טלב אלסאנע: שיכנו אותם בבתי-מלון כמו שעשו עם המפונים מגוש-קטיף?

טלב אלסאנע: לא.

טלב אלסאנע: מה שעשו – הותירו אותם על הריסות הבתים שלהם, בוכים בחום השרבי של הנגב, ללא מי שתייה.

טלב אלסאנע: כך נוהגת ממשלה?

טלב אלסאנע: כך נוהגת מדינה?

טלב אלסאנע: כך מתעללת באזרחיה?

טלב אלסאנע: כך מתעמרת בהם?

טלב אלסאנע: ומה היא יכולה להרוויח מזה?

טלב אלסאנע: הרי כולנו יודעים שהנגב רחב; הנגב הוא 60% משטח המדינה.

טלב אלסאנע: האוכלוסייה של הנגב היא בסך הכול 8% מאוכלוסיית המדינה.

טלב אלסאנע: כל הזמן מדברים על קליטת עולים חדשים.

טלב אלסאנע: אומרים, אנחנו מוכנים לקלוט מיליון עולים בנגב.

טלב אלסאנע: רבותי, לפני שאתם קולטים מיליון עולים שעוד לא הגיעו, תקלטו את הבדואים שחיים בנגב עוד מלפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: מדוע אפשר לקלוט עולים, מדוע אפשר להקים יישובים חדשים ומגוונים, ואי-אפשר ליישב את הבדואים על האדמות שלהם?

טלב אלסאנע: מדוע מדיניות הריסת בתים היא המדיניות הקיימת והחריג הוא לשקול אפשרות של תכנון ושל הכרה?

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר שהאוכלוסייה הבדואית היא בערך 30% מאוכלוסיית הנגב.

טלב אלסאנע: לאוכלוסייה היהודית יש יותר מ-200 יישובים מגוונים.

טלב אלסאנע: מי שרוצה לגור ביישוב קבע, מי שרוצה לגור בעיר כמו דימונה, או בעיירת פיתוח, או בקיבוץ, או ביישוב – אפילו בחווה של מתיישב בודד – יכול לעשות את זה.

טלב אלסאנע: יש לו מגוון רחב של אפשרויות – מה שהוא רוצה הוא מקבל.

טלב אלסאנע: אבל את הבדואים – אומרים לא ליישב את הבדואים; לרכז אותם, ולרכז אותם עוד, ולהרוס להם.

טלב אלסאנע: המדיניות האומללה הזאת שלכם הפכה את האנשים להומלסים.

טלב אלסאנע: זאת ממשלה שמאמצת הריסת בתים של תושביה כמדיניות, והיא הפכה את האנשים האלה, שכל הזמן התפרנסו בכבוד מעיבוד אדמות, למקבצי נדבות מהמוסד לביטוח לאומי.

טלב אלסאנע: באמצעי התקשורת מדברים באופן שיטתי על הבדואים כאילו הם גנבים: הבדואים פלשו, הבדואים גנבים – פשוט מאוד עושים דה-לגיטימציה לאזרחים שכל הזמן חיו בכבוד.

טלב אלסאנע: אנשים גאים, אנשים שרוצים לחיות ולעבד את אדמותיהם.

טלב אלסאנע: איזו מדיניות הם מקבלים?

טלב אלסאנע: אתם – הממשלה הזאת, וגם הממשלה הקודמת – הגעתם למסקנה שהקמת שבעה יישובים לא תפתור את הבעיה, והיתה החלטה מבורכת להכיר עוד בעשרה יישובים.

טלב אלסאנע: אנחנו בירכנו על זה, אבל לפני שבועיים היה דיון בוועדת הפנים – היישובים האלה הם בתחום המועצה האזורית אבו-בסמה – אתם יודעים כמה היתרי בנייה אפשר לקבל בעשרת היישובים?

טלב אלסאנע: אפילו לא היתר בנייה אחד.

טלב אלסאנע: כלומר, יש הכרה ביישובים; אומרים לאנשים: פתרנו לכם את הבעיה, אבל האנשים שרוצים לקבל היתר בנייה, שרוצים לבנות על-פי חוק, לא יכולים לבנות על-פי חוק.

טלב אלסאנע: מי אחראי לזה – הבדואים אשמים בזה או גורמי התכנון אשמים בזה?

טלב אלסאנע: ואם אי-אפשר ליישב את האנשים, ואי-אפשר לאכלס את היישובים, למה אתם ממהרים להרוס בתים?

טלב אלסאנע: למה לא מחכים, גומרים את התכנון, מנפיקים היתרי בנייה ומאפשרים לאנשים לבנות על-פי היתר?

טלב אלסאנע: רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, אני מודיע לך שהאוכלוסייה הבדואית רוצה לחיות על-פי חוק.

טלב אלסאנע: התושבים הבדואים רוצים לבנות את הבתים שלהם על-פי חוק.

טלב אלסאנע: התושבים הבדואים אומרים שהממשלה – שגורמי התכנון אינם מקיימים את חובתם, אינם מאשרים תוכניות מיתאר, אינם מאשרים תוכניות מפורטות ואינם מאפשרים קבלת היתר בנייה.

טלב אלסאנע: חוק התכנון והבנייה בנגב – אין מתכננים לבדואים, ואי-אפשר לקבל היתרי בנייה – נשאר רק הפתרון של הריסה.

טלב אלסאנע: מי שאשם בזה הוא לא האוכלוסייה הזאת; האוכלוסייה הזאת היא הקורבן של המדיניות.

טלב אלסאנע: מי אשם?

טלב אלסאנע: המדיניות עצמה, שרוצה להנציח את המצב המעוות.

טלב אלסאנע: לכן הגיע הזמן לשנות את המדיניות.

טלב אלסאנע: זאת היתה התקווה שלנו, ואנחנו ממשיכים להאמין שאתה התחלת את הדרך הנכונה בכך שהתחלת בהידברות.

טלב אלסאנע: זה צעד מבורך, אבל צריך הידברות כדי להגיע להסכמה, ולא הידברות כדי לצאת ידי חובה; הידברות כדי להגיע גם לפתרון – לפתרון בדרך של הסכמה, ולא בדרך של כוח או של עימות.

טלב אלסאנע: אנחנו לא ששים לעימותים.

טלב אלסאנע: כל מה שהאנשים כאן רוצים הוא שהילדים שלהם ילמדו בבתי-ספר מוכרים, יקבלו את הזכויות הבסיסיות – כבישים, מים, תעסוקה, פרנסה, קורת-גג – האם זה יותר מדי?

טלב אלסאנע: האם הם מבקשים משהו שהוא יותר ממה שכל אזרח אחר במדינה מבקש?

טלב אלסאנע: האם לא מגיע להם הדבר האלמנטרי והבסיסי הזה?

טלב אלסאנע: לכן, ממשלה שאינה נותנת פתרון, ממשלה שמאמצת הריסת בתים כפתרון, היא ממשלה שאין לנו אמון בה.

טלב אלסאנע: היא לא יכולה לזכות באמון אזרחיה.

טלב אלסאנע: רבותי, להבדיל מהגליל או ממרכז הארץ, שאין בהם שטחים, או שיש בהם מצוקת קרקעות – 85% משטחי הנגב הם שטחים ריקים.

טלב אלסאנע: הבעיה אינה העדר קרקעות או העדר מרחבי תכנון.

טלב אלסאנע: הבעיה היא העדר גישה נכונה, העדר הפנמה של העובדה שמדובר באזרחים שזכותם לגור ולזכות בהכרה ביישובם, במקום שבו חיו הם והוריהם והורי הוריהם.

טלב אלסאנע: התופעה הזאת, שהיתה אצל שבט אבו-אלקיעאן – זה היה אסון טבע, אבל לא אסון עקב רעידת אדמה או צונאמי; מה שהכה בהם הוא גישה פסולה, גזענית, של אי-נכונות לאשר ולאפשר להם לחיות על האדמות שלהם.

טלב אלסאנע: לידם, ממש סמוך לאום-אל-חיראן, יש מתיישב בודד שנותנים לו עשרות אלפי דונמים, והוא מגדל עזים.

טלב אלסאנע: נותנים לו חשמל ומים, ולידו אלפי תושבים בדואים שאין להם מים ואין להם חשמל, ואת הבתים שלהם הורסים.

טלב אלסאנע: איזה שוויון זה?

טלב אלסאנע: איך אפשר להסביר לילדים שהרסו להם את הבתים מדוע הרסו להם את הבתים?

טלב אלסאנע: איך אפשר להסביר להם שלשכן שמגדל עזים יש מים וחשמל, ולו מותר לבנות ולהם אסור לבנות?

טלב אלסאנע: מה ההסבר?

טלב אלסאנע: מדוע ביישוב הזה מתוכנן לקום בעתיד יישוב יהודי?

טלב אלסאנע: אנחנו לא נגד הקמת יישובים יהודיים; אפשר לתכנן בנגב הרבה יישובים ליהודים.

טלב אלסאנע: אבל אפשר גם לתכנן יישובים לבדואים.

טלב אלסאנע: מדוע אין הפנמה של העובדה שגם הבדואים הם אזרחי מדינת ישראל?

טלב אלסאנע: גם להם מותר לחיות כאן בשוויון; גם להם מגיעה קורת-גג ומגיעה להם הכרה ביישובים שלהם.

טלב אלסאנע: הם לא פליטים מדארפור ולא משום מקום אחר.

טלב אלסאנע: הם לא עלו מאתיופיה ולא מברית-המועצות לשעבר.

טלב אלסאנע: הם אזרחים כאן, הם נולדו כאן, והם רוצים להמשיך לחיות כאן כחלק מהמדינה.

טלב אלסאנע: הם רוצים לחיות במסגרת החוק ועל-פי החוק.

טלב אלסאנע: נשאלת השאלה, מהו הפתרון?

טלב אלסאנע: לא התושבים עצמם אמורים לתת את הפתרון – הם הקורבן; הממשלה אמורה לתת פתרון והיא אמונה על הפתרון.

טלב אלסאנע: הוקמו ועדות, נתקבלו החלטות, אבל אין ביצוע.

טלב אלסאנע: ואם יש ביצוע – רק את הסעיפים השליליים מבצעים: כל מה שקשור להריסת בתים וכדומה.

טלב אלסאנע: אבל את כל מה שקשור להכרה ביישובים, לתכנון תשתית ביישובים, לתכנון אזורי תעסוקה ותעשייה – לא מבצעים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, גם בדוח מבקר המדינה נמתחה ביקורת קטלנית על יותר מ-18 החלטות שהממשלה החליטה ולא קיימה – החלטות שהן לטובת התושבים.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו דורשים: לאפשר לאנשים מאבו-אלקיעאן לחזור ולהקים את הבתים שלהם; לפצות אותם על כל הנזק שנגרם להם; להיכנס למשא-ומתן אמיתי ורציני לפתרון בעיית היישובים הלא-מוכרים, על בסיס של הכרה; ליישב את האוכלוסייה ביישוביה ולפתח את היישובים לטובת התושבים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בנושא.

מגלי והבה: אני מציע שאדוני יושב-ראש האופוזיציה ידבר לאחר מכן, כשנסיים את סוגיית הריסת הבתים.

מגלי והבה: אחר כך נחזור לנושא המדיני.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה – יש לבל"ד וכמובן למרצ-יחד וחד"ש, הצעת אי-אמון בנושא הרס הבתים בנגב.

מגלי והבה: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את האורחים שהגיעו לכאן לדיון בהצעת האי-אמון – אורחים מהמועצה האזורית של הכפרים הבלתי-מוכרים בנגב, נציגי עתיר-אום-אל-חיראן ממשפחת אבו-אלקיעאן.

מוחמד ברכה: אני חושב שהנוכחות שלהם כאן צריכה לכוון זרקורים אל סבלם של עשרות אלפי תושבים ערבים בנגב, שמאוימים לא ברמת חייהם אלא בחייהם עצמם, כי הריסת הבתים שהולכת ונמשכת בעצם מנשלת אותם מהדבר הבסיסי שמגיע להם.

מוחמד ברכה: ולהבדיל, אני גם רוצה לברך.

מוחמד ברכה: אני רוצה לברך את מדינת ישראל שהניפה את דגלה לפני כמה ימים, אחרי שהרסו את בתיהן של 17 משפחות ופינו אותן בכוח – אותם אלה שהחריבו את הבתים, ושפכו את התרופות ואת חלב התינוקות, הואילו בסוף המבצע להכריז על ניצחונם ולהניף את דגל מדינת ישראל על חורבות הבתים של האנשים האלה.

מוחמד ברכה: על חורבות בתיהם, השר שטרית, הניפו דגל אחרי שהרסו את הבתים.

מוחמד ברכה: שחררו את המקום, את הבתים של אותם ילדים.

מוחמד ברכה: אני מבקש שתקומו, הילדים שיושבים ביציע, שיראו אתכם כל העם וכל המדינה: אלה האנשים שנוצחו בידי ממשלת ישראל.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שאנשים עסוקים בכל דבר בעולם – בעסקת הטיעון או לא עסקת הטיעון של מר קצב – אבל על 85,000 תושבים ביישובים בלתי מוכרים בנגב, שנלחמים על בתיהם, על אדמתם ועל פרנסתם, אף אחד לא מסתכל, אף אחד לא רואה אותם ואף אחד לא שומע.

מוחמד ברכה: מאז, זה כמה חודשים, כבר הספיקו להרוס כ-200 בתים בנגב.

מוחמד ברכה: מסע הייסורים של תושב הנגב כדי לרעות את צאנו, כדי להקים את ביתו, צריך לעבור באותה מינהלת ידועה לשמצה – מהמינהלת למינהל, למשרד הפנים, למשרד החקלאות, לסיירת הירוקה, למשטרה – חמישה-שישה מדורי גיהינום כל אזרח כזה צריך לעבור.

מוחמד ברכה: ואם הוא עובר אחד, הוא צריך להתפלל לעבור את השני.

מוחמד ברכה: מה שקורה – ואני מבקש לרשום את זה בפרוטוקול הכנסת, ומי שצריך לחקור שיחקור: יש לי טענות על שחיתות בעבודת המינהלת.

מוחמד ברכה: אנשים לא מגיעים להסדרים בלי מתווכים שגובים מהם כ-30% מהפיצויים שמגיעים להם.

ראובן ריבלין: למה הם לא מתלוננים במשטרה?

מוחמד ברכה: הנה, אני אומר את זה.

מוחמד ברכה: עכשיו שמעתי את זה, ואני אומר את זה כאן ועכשיו, ופונה ליועץ המשפטי של הממשלה שיחקור.

מוחמד ברכה: אני גם מבקש, מעל דוכן הכנסת היום, שמבקר המדינה יחקור את התנהלות המינהלת מאז הקמתה – כמה כסף נכנס לשם ועל מה הוא הוצא.

מוחמד ברכה: זה לא רק מקום שבו מתאכזרים לבני-אדם ופועלים כדי לעקור אותם מאדמתם ומבתיהם.

מוחמד ברכה: המקום הזה – צריך לחקור את זה – כנראה גם מושחת.

מוחמד ברכה: אני יודע שאני אומר דברים קשים, אבל האנשים אומרים שזה מה שקורה בשטח.

מוחמד ברכה: צריך לעבור חמישה מדורי גיהינום.

מוחמד ברכה: היום שמעתי ידיעה מאוד מעניינת – כשהמשטרה באה אל התושבים היא עצמה מנהלת אתם משא-ומתן על פיצויים.

מוחמד ברכה: מה זה עניין המשטרה?

מוחמד ברכה: איפה המשטרה מתחברת לזה?

מוחמד ברכה: איך המשטרה נכנסת לעניין הזה?

מוחמד ברכה: המשטרה אמורה לבצע, ולשקול את ביטחון הציבור, וגם לשקול שיקולים אנושיים, ואם לילדים אין מקום ללכת אליו, המשטרה חייבת לשקול את השיקול המבצעי – שנכלל בו גם העניין האנושי.

רוני בר-און: חבר הכנסת ברכה, תן שמות, תן כתובות, מחר בבוקר תהיה שם משטרה.

מוחמד ברכה: אני אעביר.

מוחמד ברכה: אם מחר יודיעו לי מהמשטרה, מהיועץ המשפטי, ממבקר המדינה, שהם הולכים לחקור, אני אספק את כל מה שצריך.

מאיר שטרית: תעביר את השמות, אני מבטיח לך – – –

רוני בר-און: חבר הכנסת ברכה, זה הפוך: תן שם, אין ברירה; לא יבואו אליך, אתה צריך לבוא אליהם.

רוני בר-און: תן שמות.

מוחמד ברכה: השר בר-און, לי יש חסינות על מה שאני אומר, גם אם אני אגיד שמות.

רוני בר-און: זה לא שייך לחסינות שלך בכלל.

רוני בר-און: תכוון אותנו, נחקור את זה.

מוחמד ברכה: נכוון.

מוחמד ברכה: נכוון את הרשויות המתאימות כדי לחקור.

מאיר שטרית: אדרבה, תביא שמות.

מוחמד ברכה: בהחלט.

מוחמד ברכה: השאלה שעומדת כאן היא: האם תושבי הנגב הם נגד התכנון?

מוחמד ברכה: למשל, הקימו את המועצה הממונה אבו-בסמה, והביאו לשם אדם שהיה הממונה על מחוז הצפון והיה גם מנכ"ל משרד הפנים, ובא לסיים את הקריירה הציבורית שלו שם.

מוחמד ברכה: אני מאחל לו אריכות ימים, זה לא קשור, אבל מה למר קלעג'י ולמועצה אבו-בסמה?

מוחמד ברכה: למה הוא צריך להיות שם?

מוחמד ברכה: אם רוצים להקים מועצה, למה לא לפנות לאנשים?

מוחמד ברכה: הם רוצים לתכנן; איך אפשר לתכנן על הקרקע בלי האדם שחי עליה?

מוחמד ברכה: למה לא שואלים אותו?

מוחמד ברכה: למה לא שואלים את התושבים?

מוחמד ברכה: למה לא שואלים את האנשים?

מוחמד ברכה: הרי זו אדמתם, זה מקומם, זה המקום שהם יחיו בו.

מוחמד ברכה: ההתנהלות של המדינה – המדינה על כל מוסדותיה בנגב – מטרתה לא לעשות סדר ותכנון, אלא לעשות עקירה וריכוז של האוכלוסייה בשטח קטן.

מוחמד ברכה: אני עוד זוכר את החוק שהועבר כאן בכנסת, אני לא זוכר איך קוראים לו, אבל יש חוק נגד פולשים.

מוחמד ברכה: פולשים?

מוחמד ברכה: ערביי הנגב הם פולשים?

מוחמד ברכה: הם פולשים לאדמתם, או אלה שבאים ועוקרים אותם הם הפולשים האמיתיים?

מוחמד ברכה: אלה שכאשר הם הורסים 17 בתים הם מניפים את הדגל כאילו שחררו שטח כבוש.

מוחמד ברכה: פולשים?

מוחמד ברכה: התושבים רוצים לתכנן, אבל הם רוצים לתכנן על אדמתם, לתכנן על-פי צורכיהם, על-פי צורכי מחייתם.

מוחמד ברכה: שמעתי היום עוד משהו.

מוחמד ברכה: אדוני, השר שטרית, אתה היית גם שר המשפטים – שמעתי שחוקי הירושה כנראה לא חלים על העברת עדרים מאב לבן.

מוחמד ברכה: הם לא חלים.

מוחמד ברכה: אדם לא יכול להוריש לבנו את עדרו, כי העדר לא חוקי, כי לא רוצים לרשום אותו במשרד החקלאות.

מוחמד ברכה: ישבתי עם אנשים כשעה היום; ידעתי דברים, ידעתי דברים נוספים, אבל הסיפור הזה יכול למלא ספרים – ההתעמרות, ההתאכזרות והרוע לשמו של עקירת אנשים.

מוחמד ברכה: עכשיו מדברים על כבוד – כל איש שבא מהצפון, מהמרכז, נותנים לו 2,000–10,000 דונם כדי להקים חווה של ענבים, חווה של זיתים, נותנים לו 60% מענק מהמדינה, מעבירים לו מים, חשמל, כל מה שצריך.

מוחמד ברכה: מעבירים לאדם אחד בודד, ואנשים – בעלי-הבית, בעלי המקום, בעלי האדמה – נעקרים ונגררים יום-יום מאדמתם.

מוחמד ברכה: עד מתי תימשך המדיניות האכזרית והנפשעת הזאת?

מוחמד ברכה: עד מתי?

מוחמד ברכה: הם נותנים לך שבחים.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם תישאר במשרד הזה או לא, אני לא יודע מה יהיה עד יום רביעי.

מאיר שטרית: גם אני לא.

מוחמד ברכה: תעשה משהו טוב, השר שטרית.

מוחמד ברכה: תעשה משהו טוב, תכריז היום מכאן על פירוק המינהלת, תכריז היום מעל הדוכן הזה על פירוק המינהלת.

מוחמד ברכה: זה אחד המוסדות שנגועים בכל מה שרע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אנחנו בדרך כלל לא מגישים הצעת אי-אמון על נושא בודד, על אירוע, אלא רק על מדיניות.

מוחמד ברכה: אבל העניין הזה, של הריסת בתים, גם בנגב, אבל גם בלוד, גם ברמלה – בלוד יש שכונה שלמה שמועמדת לעקירה – אנחנו חושבים שהגיע הזמן שהמדינה תתייחס אל אזרחיה כאל אזרחים; קודם כול כאל בני-אדם, שתתייחס אל הילדים האלה כאל ילדים שמגיע להם כביש גישה, מגיע להם בית-ספר, מגיעים להם השירותים הבסיסיים.

מוחמד ברכה: הילדים האלה הם הילדים שלנו, ואנחנו חייבים ונדרשים לעשות הכול כדי שהם יוכלו לגדול באווירה אחרת, באווירה בריאה, כדי שיוכלו להתפנות לחיים ולקידמה, ולא להישאר ולהתבוסס באותם מנגנוני עקירה, באותם מנגנונים של דריסת כבודו של האדם.

מוחמד ברכה: אדוני, בגלל המדיניות הזאת של הממשלה, המדיניות שמנשלת אדם מביתו ומאדמתו, אנחנו מציעים אי-אמון בממשלה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אנחנו חוזרים לסדר-היום ולהצעות האי-אמון.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת בנימין נתניהו לנמק את הצעת האי-אמון בממשלה בשל שחרור 250 מחבלים ללא תמורה.

מגלי והבה: בתום דבריו ישיב השר מאיר שטרית על כל הצעות האי-אמון.

מגלי והבה: בבקשה.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, הגשנו הצעת אי-אמון על הכוונה לשחרר 250 אסירים פלסטינים – מחבלים פלסטינים – לרשות הפלסטינית, לממשלתו של אבו-מאזן.

בנימין נתניהו: שמעתי לפני כשבועיים את הצהרתו של אבו-מאזן, שכינה את ה"חמאס" מרצחים טרוריסטים.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד שהסכמתי אתו, אבל ה"חמאס" היו מרצחים טרוריסטים גם לפני שנתיים, לפני ארבע שנים ולפני שש שנים, כשהם פוצצו את ילדינו באוטובוסים שלנו.

בנימין נתניהו: אז הוא לא קרא להם אז מרצחים טרוריסטים, והיום, בארגון שהוא עומד בראשו, ה"פתח", נמצאים "גדודי חללי אל-אקצא", שגם הם עשו ועושים בדיוק את אותם מעשי רצח.

בנימין נתניהו: גם הם מרצחים טרוריסטים.

בנימין נתניהו: השאלה היא: האם אבו-מאזן מתכוון לגנות מרצחים טרוריסטים סלקטיבית?

בנימין נתניהו: רק את אלה שמאיימים על שלטונו?

בנימין נתניהו: או שהוא באמת נוקט עמדה עקרונית נגד הטרור, כלומר נגד הרצח השיטתי בכוונה תחילה של אנשים חפים מפשע?

בנימין נתניהו: אם זאת כוונתו – יבורך, ואנחנו ודאי נתמוך בזה; אבל מכיוון שעד לרגע זה הוא לא נקף אצבע נגד המרצחים הטרוריסטים בארגונו שלו, מותר לנו להטיל בכך ספק.

בנימין נתניהו: על כן, אני הייתי מציע לראש הממשלה לא להיסחף בהתלהבותו מממשלת אבו-מאזן ולא להציע להם רובים, כספים, אסירים ושטחים, כפי שכבר שמענו.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר: אנחנו איננו מתנגדים לשיח אתם; אין לנו בעיה עם זה.

בנימין נתניהו: אבל העיקרון שאנחנו תמיד דגלנו בו היה עקרון ההדדיות: ייתנו – יקבלו.

בנימין נתניהו: פה הם לא נתנו שום דבר חוץ מאיזו הצהרה, והם כבר מקבלים.

בנימין נתניהו: קודם כול הם מקבלים – למפרע – 250 מחבלים, דבר שיש לו אפקט מיידי של העלאת המחיר לשחרור גלעד שליט, כי אם מקבלים 250 על לא כלום, אתה כבר יודע שבסקאלה של ה"חמאס" המחיר של גלעד שליט עלה.

בנימין נתניהו: אני חושב שזה עיקרון פסול.

בנימין נתניהו: הרי נתנו להם רובים – לאבו-מאזן.

בנימין נתניהו: מה קרה עם הרובים הללו אנחנו יודעים.

בנימין נתניהו: הרובים הללו נמצאים עכשיו בידי ה"חמאס", והם מכוונים כלפינו.

בנימין נתניהו: צריך לומר את האמת: ההנהגה הזאת היא הנהגה חלשה; אינני חושב שהאפרוח הזה יהפוך לנשר או לאריה.

בנימין נתניהו: האפרוח הזה הוא אפרוח – אני אומר את זה בצער – הוא לא גילה עוצמה פנימית וגם לא עוצמה מוסרית כדי להתייצב מול מרצחים טרוריסטים באשר יהיו.

בנימין נתניהו: עכשיו הממשלה מציעה אופק מדיני.

בנימין נתניהו: מה זה אופק מדיני?

בנימין נתניהו: אופק מדיני פירושו להציע עוד שטחים – אני מתרגם את שפת הקוד.

בנימין נתניהו: אנחנו כולנו יודעים שהסיבה לכך שיהודה ושומרון, אזורי הרשות הפלסטינית, לא הפכו לחמאסטן שנייה, היא אחת: זה לא בגלל מה שנתנו או ניתן לאבו-מאזן, אלא בגלל דבר אחד – בגלל הנוכחות של חיילי צה"ל שם.

בנימין נתניהו: שם יש חיילי צה"ל?

בנימין נתניהו: – אין חמאסטן.

בנימין נתניהו: בכל רצועת-עזה אין חיילי צה"ל?

בנימין נתניהו: – יש חמאסטן.

בנימין נתניהו: על כן, כשמציעים אופק מדיני – תרגום: עוד נסיגות – צריך להבין שכל שטח שנמסור היום לא יחזק את המתונים יותר, אלא רק את הקיצונים.

בנימין נתניהו: הוא מחזק אותם פעמיים: בעצם מסירת השטח; כל עמדה כזאת שאנחנו מוסרים הופכת לעמדה אירנית; כל שטח שאנחנו מוסרים היום, אדוני היושב-ראש, הופך לעמדה אירנית.

בנימין נתניהו: מסרנו שטח בלבנון בנסיגה חד-צדדית – קיבלנו אירן-צפון.

בנימין נתניהו: מסרנו שטח בדרום, קיבלנו אירן-דרום.

בנימין נתניהו: אם נמסור, חלילה, שטח נוסף כאן, נקבל אירן-מרכז, ונהיה מוקפים בשלוש מובלעות אירניות, על כל המשתמע מכך.

בנימין נתניהו: אנחנו כבר יודעים מה משתמע מכך.

בנימין נתניהו: גם ההבטחה, לכאורה, למסור עוד שטחים, אינה מעודדת את המתונים.

בנימין נתניהו: היא מעודדת את הקיצונים, כי היא אומרת שתהיינה עוד נסיגות, שיהיה לכם עוד שטח לאכול, עוד שטח להיערך ממנו לתקוף את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: כשראש הממשלה מדבר על מדינה פלסטינית צריך להבין שיש לזה היום פרשנות אחת; אני אינני נכנס כרגע לוויכוח עם ראש הממשלה, אבל לשיטתו, מה שהוא מציע, מדינה פלסטינית פירושה מדינה אירנית.

בנימין נתניהו: אני לא יודע אם אבו-מאזן, בנבכי לבו, באמת רוצה שאנחנו ניסוג היום, כי אם אנחנו ניסוג הוא ייפול.

בנימין נתניהו: יש מין שיח שהוא – מה שנקרא – פוליטיקלי קורקט.

בנימין נתניהו: אני אינני מעוניין להיות פוליטיקלי קורקט.

בנימין נתניהו: אני מעוניין להיות קורקט; אני מעוניין להגיד את הדברים כהווייתם.

בנימין נתניהו: לצערי, לא נוכל, בטווח הנראה לעין, לסמוך על הממשלה הזאת – לא על כך שתעשה סדר בתוך ביתה ולא על כך שתילחם בגורמים האחרים.

בנימין נתניהו: אבל, אדוני היושב-ראש, אני מוכן להעמיד את הספק שלי במבחן.

בנימין נתניהו: המבחן הוא מבחן הביצוע.

בנימין נתניהו: אדרבה, שיוכיחו יכולת כזאת – שיוכיחו אותה במעשה.

בנימין נתניהו: שיילחמו.

בנימין נתניהו: הם חוקקו עכשיו חוק לאיסוף הנשק הבלתי-חוקי?

בנימין נתניהו: אדרבה, בואו נראה אותם מבצעים.

בנימין נתניהו: הם אמרו שהם יילחמו ב"חמאס"?

בנימין נתניהו: אדרבה, בואו נראה אותם נלחמים.

בנימין נתניהו: הם אמרו שהם יטהרו את השטח מגורמים טרוריסטיים?

בנימין נתניהו: אדרבה, בואו נראה אותם מטהרים.

בנימין נתניהו: אני הייתי חוזר למדיניות הבדוקה של ההדדיות: ייתנו – יקבלו.

בנימין נתניהו: מכיוון שהם לא נתנו, הם לא צריכים לקבל שום דבר: לא אסירים ולא שום דבר אחר.

בנימין נתניהו: הזכרתי את גלעד שליט, ובסיום דברי אני רוצה להגיד שאנחנו מציינים עכשיו שנה למלחמה ולמחדליה.

בנימין נתניהו: אני אומר לראש הממשלה, בהכרה מלאה של הקושי – אתה צריך להיות שם, בטקס הזה.

בנימין נתניהו: אתה צריך להיות שם, כי זה תפקידך הממלכתי.

בנימין נתניהו: אתה צריך לעמוד שם כראש ממשלת ישראל, להתייצב בטקס הזה, כי זאת מהות תפקידך.

בנימין נתניהו: מכיוון שהטקס הזה מתקיים היום, וחברנו איווט ליברמן נמצא גם הוא באזכרה – אחרת: אנחנו שולחים לו כולנו את תנחומינו על פטירת אביו, זכרו לברכה – בהכרה ששני הטקסים הללו מתקיימים, אבקש מחברי שנסיר את הצעת האי-אמון ונהפוך אותה להצעה לסדר-היום, פשוט משום שחברים רבים נמצאים שם.

בנימין נתניהו: נדמה לי שזה המעשה הנכון ביום הזה ובעת הזאת.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת .

מגלי והבה: שמענו שהצעת האי-אמון הפכה להצעה לסדר-היום.

מגלי והבה: אני מזמין את שר הבינוי והשיכון מאיר שטרית להשיב על כל ההצעות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להשיב על ההצעות.

מאיר שטרית: תסלח לי, אדוני היושב-ראש, שכחתי להביא את התיק שלי, ויש בו כמה נתונים שאני צריך לצטט.

מגלי והבה: בבקשה.

מאיר שטרית: ביקשתי לצטט מהתיק כמה נתונים, לכן ביקשתי את התיק – אחרת לא הייתי נזקק לו.

מאיר שטרית: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני מבקש להשיב על ההצעות שהועלו לפנינו, וראשית על ההצעה של האיחוד הלאומי – מפד"ל, וכן על ההצעה של חבר הכנסת נתניהו – שהן שלובות זו בזו.

מאיר שטרית: ראש הממשלה, בנאומו בוועידת שארם, הסביר שהוא החליט, כמחווה של רצון טוב כלפי הפלסטינים, ומתוך הבנת החשיבות של נושא האסירים, להביא לפני ממשלת ישראל הצעה לשחרר 250 חברי "פתח" שאין דם על ידיהם, כנגד התחייבות שיימנעו מלעסוק שוב בטרור.

מאיר שטרית: רשימת האסירים הזאת טרם גובשה, וכשהיא תגובש היא תוגש לאישור הממשלה.

מאיר שטרית: ראש הממשלה ציין כי ממשלת ישראל לא תחדל, כמובן, ממאמצים לשחרר את החיילים החטופים גלעד שליט, אהוד גולדווסר ואלדד רגב, שנחטפו לפני כשנה.

מאיר שטרית: בשני העניינים הללו של שחרור אסירים, נקודת המוצא של חבר הכנסת נתניהו, ייתנו – יקבלו, לא ייתנו – לא יקבלו, היא נכונה.

מאיר שטרית: אגב, צריך לזכור שהיום, לאחר השתלטות ה"חמאס" על עזה, נוצר מצב שבו אבו-מאזן הודיע שהוא איננו מוכן לדבר עם ה"חמאס" וניתק בעצם מבחינתו את עזה מהגדה בשלב הזה.

מאיר שטרית: הוא פיזר את ממשלת ה"חמאס", דבר שהפך את הממשלה הפלסטינית לממשלה של "פתח" בלבד, שאתה יש לנו שיג ושיח.

מאיר שטרית: אנחנו מאמינים שלאבו-מאזן יש רצון לקדם את תהליך השלום.

מאיר שטרית: הוא גם יצא בהודעה שאסור ללכת עם נשק, והכוונה שלו להחרים את כלי הנשק של אלה שהולכים חמושים ברחובות ביו"ש.

מאיר שטרית: אני חושב שזה רעיון טוב מבחינתה של ישראל לנסות לסייע לאבו-מאזן להתחזק בתוך המחוזות שלו, בתוך יהודה ושומרון בשלב א', מתוך רצון שהוא יתפוס יכולת ושליטה, ראשית ביהודה ושומרון, ואנחנו מקווים שבעתיד יוכל לחזור גם לעזה ולעשות גם שם סדר.

מאיר שטרית: ברור לנו שהצעד הזה שנעשה היום על-ידי אבו-מאזן הוא צעד נכון, צעד בכיוון הנכון של התנתקות מה"חמאס", התנתקות מהקיצוניות ומאידיאולוגיה של חיסול ישראל והתקרבות לגישה של כיבוד ההסכמים שנחתמו בין אש"ף לבין מדינת ישראל לקידום תהליך השלום, כשבסוף הדרך, ברגע שזה יקרה וייפסק הטרור, תוקם מדינה פלסטינית לצדה של מדינת ישראל.

מאיר שטרית: לכן הצעדים שהממשלה נוקטת, הן השחרור של 250 מחבלים שאין דם על ידיהם, כאשר הדבר הזה יגובש – ואגב, זה מותנה בהתקדמות גם בצד הפלסטיני, זה לא חד-צדדי – גם שחרור חלק מהכספים שבידי ישראל לטובת הפלסטינים, וצריך לזכור שהכסף הזה הוא כסף ששייך לפלסטינים, שישראל גבתה אותו כמסים של הפלסטינים והקפאנו אותו כל עוד היתה ממשלת "חמאס" שלא היה לנו שום בקרה או שליטה בשימוש בכסף.

מאיר שטרית: לכן מאז לא הועברו שום כספים על-ידי ממשלת ישראל לממשלה הפלסטינית, ממשלת ה"חמאס".

אריה אלדד: אני מבקש שהכסף הזה לא יגיע ל"גדודי חללי אל-אקצא".

מאיר שטרית: אני חושב שיש מערכת מוניטורינג שתבטיח בדיוק לאן הכסף הולך – – –

אריה אלדד: – – –

מאיר שטרית: זה לא מה שאתה אומר, אוטומטי.

מאיר שטרית: ראש הממשלה ושר האוצר היום הוא סלאם פיאד, שכלפיו אגב יש אמון די רחב גם בקהילייה הבין-לאומית וגם בישראל וגם מניסיוננו בעבר.

מאיר שטרית: סלאם פיאד היה איש אחראי, והיה הראשון שהתעקש על כך שהמשכורות לרשות הפלסטינית, לרבות של עובדי הביטחון, ישולמו דרך חשבונות בנק, ולא כסף מזומן, כפי שהיה מקובל אצל יאסר ערפאת – לחלק לאנשים ביד, למי שהוא רצה.

מאיר שטרית: סלאם פיאד עשה רפורמות די גדולות בזמן היותו שר האוצר עוד לפני הקמתה של ממשלת ה"חמאס".

מאיר שטרית: עכשיו, כשהוא ראש הממשלה וגם שר האוצר, אין לי ספק שהוא יפעל בכלים נכונים כדי להבטיח שהכספים שהוא מקבל אכן ילכו למטרות פוזיטיביות בלבד, ויש כאמור מערכת מוניטורינג שתבטיח את זה.

מאיר שטרית: לכן נדמה לי שהצעדים שישראל עושה להקלת התנועה של הפלסטינים ביהודה ושומרון, למתן כסף כדי שיוכלו לשלם שכר לעובדי הציבור ברשות הפלסטינית, לשחרור של 250 מחבלים שאין דם על ידיהם – הם צעדים שאמורים לחזק את אבו-מאזן וליצור, אנחנו מקווים, תקווה בצד הפלסטיני, כדי שייתנו לאבו-מאזן את היכולת לנהל את עניינם.

מאיר שטרית: אנחנו מקווים שזה ימנע מה"חמאס" יכולת להשתלט מחדש על הרשות הפלסטינית ולהביא אותה שוב לאסון.

מאיר שטרית: אנחנו באמת מקווים שהצעדים יבשילו לכלל מצב שתהיה רשות פלסטינית בראשות אבו-מאזן, ואגב, ממשלתה או רוב חברי ממשלתה היום עצמאים ואינם קשורים ל"פתח" או ל"חמאס" ומקובלים גם בקהילייה הבין-לאומית.

מאיר שטרית: אני חושב שנכון מבחינתה של ישראל ליצור תלם או קו, שאם נראה בו התקדמות מצדם, גם אנחנו מוכנים להתקדם הלאה.

מאיר שטרית: כמובן, זה לא חד-צדדי בלבד.

מאיר שטרית: אנחנו מצפים לראות שינויים שקורים ביו"ש באמצעות אבו-מאזן ואני מקווה שהשינויים יהיו חיוביים ויקדמו את תהליך השלום.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, יש שתי הצעות אי-אמון, של חברי הכנסת ברכה וטלב אלסאנע, בשל פינוי המשפחות הבדואיות שנעשה בשבוע שעבר.

מאיר שטרית: ראשית, אני מברך את האורחים שנמצאים כאן.

מאיר שטרית: נמצא אתנו גם חוסיין רפאיעה, שהוא יושב-ראש המועצה האזורית של הכפרים הבלתי-מוכרים של הבדואים, ונמצאים אתנו כמה שיח'ים פלוס תושבים וחלק מהמשפחות שפונו.

מאיר שטרית: ראשית, אני רוצה לומר לכנסת שבישיבת הממשלה אתמול הצגתי בפני הממשלה את התוכנית לטיפול במגזר הבדואי.

מאיר שטרית: הוטל עלי, על-ידי ראש הממשלה, לפני חודשים אחדים, לטפל בפתרון כל בעיות המגזר הבדואי, והצגתי בממשלה תוכנית פעולה לחמש שנים, שבאה להתמודד ברצינות עם הסוגיה, לדעתי, בפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל.

מאיר שטרית: אני רוצה להסביר, שעל-פי התוכנית, אדוני היושב-ראש, אחת הבעיות הקשות והמרכזיות בקהילה הבדואית היא העובדה שכל עוד תביעות הקרקע לא נפתרו אי-אפשר להתקדם בפתרונות האחרים, ואני אסביר את זה.

מאיר שטרית: יש לקהילה הבדואית תביעות קרקע בסדר-גודל של 800,000 דונם.

מאיר שטרית: תביעות ברמות שונות.

מאיר שטרית: יש תביעות שהוגשו נגד המדינה, חלקן ממוסמכות, חלקן של בדואים שבאו לפני הרבה מאוד שנים וגרים במקום וחלקן גם כאלה של בדואים שהם חדשים בשטח.

מאיר שטרית: הוגשו תביעות נגד המדינה על 800,000 דונם.

מאיר שטרית: היום התקדמות המשא-ומתן על הסדרת התביעות האלה היא אטית מאוד, אין התקדמות.

מאיר שטרית: לצערי הרב, כל עוד המצב הוא כזה, יש אצל הבדואים מנהג שכאשר יש תביעה של אדם על קרקע כלשהי של בדואי, אף בדואי איננו מוכן להתיישב על הקרקע הזאת.

מאיר שטרית: לכן לא עזר מאומה שהממשלה החליטה להקים תשעה יישובים חדשים במסגרת המועצה האזורית אבו-בסמה והיא מפתחת מגרשים וקרקעות.

מאיר שטרית: זה לא עוזר, כי אם על הקרקע שמפתחים יש תביעות בעלות – אף אחד לא מוכן להתיישב על הקרקע הזאת.

מאיר שטרית: לכן העסק תקוע.

מאיר שטרית: לכן לכאורה, אין מצב שלבדואי יש פתרון לבוא לשבת על הקרקע הספציפית הזאת שמוצעת לו כאשר יש עליה תביעה.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, בתוכנית שהצגתי בפני הממשלה הודעתי שבכוונתי להקים ועדה ציבורית, בראשות שופט בית-המשפט העליון, שיהיו חברים בה גם נציגי בדואים וגם נציגים של משרדי ממשלה שונים.

מאיר שטרית: הוועדה תשב שלושה חודשים על המדוכה באזור הדרום, תשמע את כל מי שיש לו עניין להופיע בפניה – את ראשי הקהילה הבדואית, את ראשי השבטים, נציגי ממשלה.

מאיר שטרית: תפקידה של הוועדה הזאת להמליץ בפני על פרמטרים להסדרת בעיית התביעות על הקרקע של הבדואים.

מאיר שטרית: אני אביא את הפרמטרים הללו לאישור הממשלה, ועל בסיסם אני מתכוון להכין הצעת חוק שתעגן את הפרמטרים האלו בחקיקה ותיצור מסלול להסדרת תביעות הקרקע של הבדואים.

מאיר שטרית: כי בלי לפתור את הבעיה הזאת, לדעתי לא ניתן להתקדם בפתרון.

חנא סוייד: למה לא מעכבים את ההריסות – – –

מאיר שטרית: תן לי לענות.

מאיר שטרית: אני מאמין שהבעיה הזאת ניתנת לפתרון.

מאיר שטרית: נפגשתי עם רוב ראשי היישובים הבדואיים, גם עם חוסיין רפאיעה, ראש היישובים הבלתי-מוכרים, נפגשתי גם עם רבים מראשי השבטים בפגישות, גם בדרום אצלם בסיור, גם בבאר-שבע, גם אצלי במשרד, ודיברתי עם כל מי שמתעסק בנושא הבדואי, ואני מאמין שיש דרך לנסות להגיע לפתרון שיהיה מקובל על רוב האנשים.

מאיר שטרית: אני לא בטוח שהפתרון יהיה מקובל על כולם, אבל אני מניח שאפשר להגיע לפתרון שיהיה מקובל על רוב האנשים.

מאיר שטרית: כאשר נגיע לפתרון הזה, להערכתי ניתן יהיה להסדיר את רוב תביעות הקרקע של הבדואים, ואז תיפתר הבעיה המרכזית שבגללה בעצם אין התקדמות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, החלק השני בהצעה הוא שאנחנו הולכים להקים רשות סטטוטורית, עצמאית, במשרד השיכון, תחת אחריותו של שר השיכון, שבראשה יעמוד מנכ"ל או מנהל רשות סטטוטורית שכל תפקידה בחיים יהיה לטפל באוכלוסייה הבדואית בנגב טיפול יסודי, כדי להביא לכך שרוב האוכלוסייה הבדואית בנגב אכן תשב ביישובים מוסדרים, מודרניים, עם פתרונות של תשתית ותעסוקה וחינוך ותחבורה ובריאות וכל המתלווה לעניין, כמו במדינת ישראל של שנות האלפיים.

מאיר שטרית: המטרה שקבעתי לעצמי, אדוני היושב-ראש, היא להביא בתוך חמש שנים לכך ש-85% מתושבי הפזורה יהיו מוסדרים ביישובים מוסדרים.

מאיר שטרית: לכן הסדרת תביעות הקרקע היא חלק מרכזי ביכולת להגיע לשם.

מאיר שטרית: הרשות תהיה כאמור משרד השיכון.

מאיר שטרית: היא מרכזת לתוכה את כל מי שהתעסק בבדואים בעבר, כי עד היום היתה מינהלת במשרד התמ"ת, יש מינהלת במינהל, יש עוד כל מיני גורמים שמתעסקים.

מאיר שטרית: הכול יורד.

מאיר שטרית: תהיה רשות אחת במשרד השיכון.

מוחמד ברכה: מינהלת לקידום – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, גם היא יורדת.

מאיר שטרית: במינהלת הזאת, במתכונת החדשה, תהיה יחידה שכפופה לרשות.

מאיר שטרית: היא כבר לא תהיה מינהלת עצמאית.

מאיר שטרית: לרשות הזאת יהיו הכלים, המחלקות ואנשי המקצוע שיטפלו בכל הנושאים.

מאיר שטרית: לרשות הזאת תהיה מועצת מנהלים שחבריה יהיו נציגי משרדי הממשלה ונציגי הציבור, וחצי מהם יהיו בדואים.

מאיר שטרית: גם ברשות עצמה, כשתוקם, חלק מהעובדים הבכירים יהיו בדואים.

מאיר שטרית: אני מאוד מעוניין שהבדואים עצמם יהיו שותפים לפתרונות – הן לקביעת המדיניות והן לביצוע בשטח – כי אני מאמין – – –

מגלי והבה: אדוני, נדמה לי שזה החידוש – שזאת הפעם הראשונה שמכניסים נציגים בדואים לוועדות.

מאיר שטרית: היום אין להם שום נגיעה.

טלב אלסאנע: לרשות הזאת תהיה סמכות על-פי חוק?

מאיר שטרית: כן, כן, ודאי.

מאיר שטרית: ברשות הזאת – בפעם הראשונה – יהיו בדואים שותפים הן לקביעת המדיניות והן לביצוע, כי אני מאמין שהבדואים שיהיו ברשות הזאת יודעים הכי טוב מה קורה אצל הבדואים – יותר מכל מומחה שנביא מבחוץ.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, הרעיון בתוכנית הוא לקבוע תקציב רב-שנתי של כ-5 מיליארדי ש"ח – על-פי הצעתי, אם הממשלה תאשר אותה.

מאיר שטרית: מיליארד ש"ח בשנה יהיו צבועים – בכל משרדי הממשלה – ספציפית לקהילה הבדואית בנגב.

מאיר שטרית: המינהלת, או הרשות הסטטוטורית הזאת – – –

מוחמד ברכה: מיליארד שקל למתן שירותים ותשתיות או למתן פיצויים על הפקעת הקרקע?

מאיר שטרית: לא, לא פיצויים על הקרקע.

מאיר שטרית: אני מדבר על 5 מיליארדי ש"ח תקציב חמש-שנתי – –

מוחמד ברכה: בסופו של דבר – – –

מאיר שטרית: – – על-פי הצעתנו, תקציב שהרשות הזאת תהיה אחראית בעצם להפעלתו ולתיאומו, כדי שתהיה יד אחת שמתאמת ויוצרת מדיניות אחת, ולא כמו שלצערי קורה לפעמים במדינה, שמשרד אחד מושך ימינה ואחר מושך שמאלה, אחד למעלה ואחד למטה.

מאיר שטרית: אתמול הצגתי את התוכנית הזאת בהרחבה בממשלה.

מאיר שטרית: בשבוע הבא יתקיימו דיון והצבעה על התוכנית, ואני מקווה שהיא אומנם תאושר ברוב גדול; יש תמיכה די רחבה מכל משרדי הממשלה, כי עשינו תיאום עם רוב משרדי הממשלה בעניין הזה.

מאיר שטרית: אני גם מאמין, אדוני היושב-ראש, שיש הסכמה די רחבה בקהילה הבדואית – בקרב האנשים שנפגשתי אתם והאנשים שעוסקים בכך רבים תומכים בתוכנית הזאת.

מאיר שטרית: משום מה יש בודדים שיוצאים נגד התוכנית, כי זה לא מתאים לתוכניות שלהם, ואני מצטער על כך.

מאיר שטרית: אני חושב שרוב הקהילה הבדואית – מי שאני דיברתי אתם – רוב ראשי הקהילה הבדואית, ובכללם יושב-ראש המועצה של הכפרים הבלתי-מוכרים וחברי המועצה, שנפגשתי אתם בבאר-שבע והצגתי להם את הרעיונות – קיבלו בברכה את התוכנית.

מאיר שטרית: אני מאמין שבפעם הראשונה בהיסטוריה מדינת ישראל מתכוונת להתמודד ברצינות עם התופעה הזאת ולהביא לפתרונה, ואגב, אני לא שולל שום פתרון.

מאיר שטרית: על-פי התוכניות לפחות, אני לא מונע, חבר הכנסת ברכה, גם אפשרות להקים יישובים חקלאיים בדואיים עם נחלה – שאנשים יוכלו לגדל את העדרים שלהם בנחלה בכל מקום, ולעבד אדמות ולעסוק בחקלאות, אם ירצו.

מוחמד ברכה: אתה אחראי גם לעמדתו של משרד החקלאות בעניין?

מאיר שטרית: אני לא צריך את משרד החקלאות בעניין.

מאיר שטרית: אני אחראי למינהל, והקמת היישוב ותכנונו הם באחריותנו, ואני אומר לך שאני לא שולל שום אפשרות, שום דרך שתתקבל, מתוך רצון אחד: לראות איך לתת פתרון לבדואים, כדי שגם הם יגורו בצורה מאורגנת, מסודרת, עם אפשרויות של תעסוקה מסוגים שונים.

מאיר שטרית: אני יודע שהמצב החברתי והכלכלי בקהילה הבדואית חמור מאוד, ולצערי הוא לא מטופל כבר הרבה שנים.

מאיר שטרית: הדבר הזה מחייב שינוי, ואני מתכוון לעשות ככל יכולתי כדי שיהיה השינוי הזה לטובת הקהילה הבדואית.

חנא סוייד: למה התמונה – שהורסים בתים?

מאיר שטרית: אני מגיע לזה.

מאיר שטרית: סבלנות.

מאיר שטרית: אתה מפריע לי, לצערי, בחוט המחשבה, וכבר אמרתי שאגיע לזה.

מגלי והבה: חבר הכנסת סוייד, כבר שאלת אותו והוא התחייב לענות.

מאיר שטרית: הרי על זה הוגשו הצעות האי-אמון.

מאיר שטרית: אז קודם כול, אני מברך את חברי הכנסת הערבים, שסוף-סוף – זאת הפעם הראשונה שהם מתעסקים בעניינים של ערביי ישראל – – –

קריאות: – – –

מאיר שטרית: עד עכשיו שמעתי כל הזמן: פלסטינים, פלסטינים.

מאיר שטרית: אז סוף-סוף התעוררתם.

מגלי והבה: עכשיו זה ציפור נפשם.

קריאות: – – –

מגלי והבה: חברי הכנסת, בסדר, קיבלתם מחמאה.

מגלי והבה: לא צריך – – –

מאיר שטרית: אני מברך אתכם, חברים.

קריאות: – – –

מוחמד ברכה: – – – אם שר אחר היה אומר את זה, היינו אומרים – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, אני מברך אתכם על זה.

מאיר שטרית: גם על ברכות אתם מוחים?

מאיר שטרית: אני לא מבין.

אחמד טיבי: זאת ברכה?

מאיר שטרית: זאת ברכה, כן, כך אני חושב.

אחמד טיבי: זאת ברכה נוסח מגלי והבה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, נכון, אתה לא בקונסנזוס היום – – –

מאיר שטרית: חבר הכנסת טיבי, הטלוויזיה פה.

מאיר שטרית: תראו, אני לא אומר שחברי הכנסת עצמם – כל אחד מהם, לא אחת – לפחות אני יכול להעיד מניסיוני האישי – לא שלא ניסו לטפל בבעיה של פלוני או אלמוני, או של יישוב מסוים, וגם בטיפול כולל.

מאיר שטרית: אבל בכנסת, להעלות את הנושא ולעמוד מאחוריו, וכן הלאה – אני באמת מברך אתכם על זה.

מאיר שטרית: טלב אלסאנע היה פעיל מאוד גם בעבר בנושא הזה, ואני מברך אתכם על כך שאתם מעלים אותו.

קריאות: – – –

מאיר שטרית: עכשיו אני רוצה להסביר את נושא הריסת הבתים.

מאיר שטרית: חברים, החוק חל על כולם.

מאיר שטרית: אתם הצגתם את זה פה כאילו לא דיברו עם המשפחות האלה אף פעם, אלא באו מהיום למחר ופינו אותם, זרקו אותם לרחוב, כמו שחבר הכנסת טלב אלסאנע תיאר, השאירו אותם ברחוב לבכות, לא דיברו אתם אף פעם ולא הציעו להם שום דבר.

מאיר שטרית: תרשו לי לעדכן, חברים – – –

מוחמד ברכה: דיברו אתם והטעו אותם; אמרו להם שקרים.

מוחמד ברכה: אפילו ביום שהרסו אמרו דברים אחרים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, אני לא הפרעתי לך.

מאיר שטרית: במשך שנים – לא יום-יומיים – ועד יום ו', 22 ביוני 2007, בצהריים, ניהל המינהל, באמצעות המינהלה לקידום הבדואים בנגב, עם כל אחד מבני המשפחות שפונו, הליכי משא-ומתן וניסיונות הידברות לפינוי מרצון, והציע תשלום פיצויים על-פי החלטות מועצת מקרקעי ישראל התקפות.

מאיר שטרית: עשרות המשפחות המפונות הן האחרונות שטרם עברו להתגורר ביישוב חורה, אשר בו הקימה המדינה שכונות מפותחות המאפשרות תנאי מגורים נאותים.

מאיר שטרית: ההריסה והפינוי נעשו בעקבות פסקי-דין והליכי הוצאה לפועל – שלקח שנים להגיע אליהם – נגד משפחות שפלשו לקרקעות מדינה, שאין עליהן כל תביעת בעלות, והקימו עליהן בתי מגורים ומכלאות צאן בלא אישור, בלא קבלת היתר כדין וגם בלי ניסיון לקבל היתר כדין.

מאיר שטרית: אני פשוט מסביר לכם, חברים, שלא תקבלו את זה לא נכון.

מאיר שטרית: להלן הצעות הפינוי שהוצעו למשפחות – ואני לא מונה את שמות המשפחות.

מאיר שטרית: למשפחה של בית-אב – שתי נשים ושישה ילדים נשואים – הוצעו, אדוני, שמונה מגרשים לבנייה, בלא תמורה.

מאיר שטרית: המגרשים מפותחים ומוכנים לבנייה מיידית, לרבות היתרים כחוק.

מאיר שטרית: כמו כן הוצעו למשפחה כחצי מיליון ש"ח דמי פינוי, וכן הקצאת מגרשים מיועדים ומפותחים למכלאות צאן, על-פי הצרכים.

מאיר שטרית: חברים, אני עוד לא ראיתי – – –

יצחק לוי: זה הרבה יותר ממה שהוצע לעקורי גוש-קטיף.

יצחק לוי: אתה רואה את האפליה?

קריאות: – – –

מאיר שטרית: איזו שאלה.

מוחמד ברכה: מה שטוב – שזה נרשם בפרוטוקול.

מאיר שטרית: זאת עובדה, חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: הדברים האלה בפירוש לא נכונים.

מוחמד ברכה: בפירוש לא נכונים.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, אני לא סתרתי את דבריך.

מאיר שטרית: מה שאני אומר מוסמך ורשום, לא סתם בעל-פה.

מוחמד ברכה: אבל אם בעל העניין אומר לך: לא היה ולא נברא?

מאיר שטרית: אני אומר לך: מה שאתה אומר – לא דובים ולא יער.

מאיר שטרית: זה מוסמך ורשום, ומה שאני אומר הוצע.

מאיר שטרית: זאת משפחה אחת.

מאיר שטרית: אני יודע את השמות ולמי זה הוצע.

מוחמד ברכה: אתה רוצה לאמת את הדברים אחרי הדיון כאן?

מוחמד ברכה: הרי הם יושבים כאן – – –

קריאות: – – –

מאיר שטרית: למשפחה אחרת, שבה אב המשפחה נשוי לארבע נשים ובנו נשוי לשתי נשים, אף שיש להם מגרשים – לאב – ולבן יש בית בנוי ביישוב חורה – הוצע כדלהלן: לאב ולארבע נשותיו הוצעו שלושה מגרשי בנייה מפותחים נוספים, בלא תמורה, וכן פיצוי כספי של כרבע מיליון ש"ח.

מאיר שטרית: לבן ולשתי נשותיו – שיש להם בית בנוי בחורה – הוצע מגרש מפותח נוסף בלא תמורה וכן 150,000 ש"ח פיצוי.

מאיר שטרית: למשפחה שלישית – – –

חנא סוייד: תמורת 500 דונם – – –

מאיר שטרית: בכל הכבוד, הקרקע היא לא שלהם בכלל.

מאיר שטרית: למשפחה השלישית הוצעו שישה מגרשי בנייה מפותחים בלא תמורה ופיצוי של 400,000 ש"ח, ונוסף על אלה, הקצאת מגרשים המיועדים ומפותחים למכלאות צאן, על-פי הצרכים.

מאיר שטרית: המינהל נקט הליך הוצאה לפועל רק לאחר שמוצו כל ההליכים והניסיונות להגיע לפינוי בהידברות, על-פי העקרונות שאושרו בהחלטות מועצת מקרקעי ישראל התקפות – – –

מוחמד ברכה: תרשה לי שנייה – – –

מאיר שטרית: המינהל הציע לתושבים להתפנות לשכונות שבהן ביצעה המדינה עבודות פיתוח בעבורם ואפשרויות הבנייה והוצאת ההיתרים בהן הן מיידיות.

מאיר שטרית: מאז שנת 1992 הקימו מאות משפחות מהשבט הזה את ביתן ביישוב חורה – שהמדינה יזמה והקימה בעבור תושבי הפזורה באזור הזה.

מאיר שטרית: הליך הפינוי התבצע בסיוע משטרת ישראל, מרחב הנגב, ומינהלת תיאום פעולות האכיפה, מתפ"א, ובאבטחתן.

מוחמד ברכה: אתה יודע מאיפה באו האנשים?

מוחמד ברכה: אגיד לך, הם מאזור קיבוץ שובל והועברו לשם על-ידי המדינה – – –

מאיר שטרית: זה לא שלהם.

מגלי והבה: חבר הכנסת ברכה, היית פה עשר דקות, קיבלת תשובה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, הקרקעות האלה שעליהן ישבו המשפחות שפונו הן קרקעות מדינה שאין עליהן אף תביעה של שום בדואי.

מאיר שטרית: שנית, אני לא מבין למה אתה מצפה.

מאיר שטרית: אם מציעים למשפחה אחת שמונה מגרשים מפותחים לבנייה פלוס חצי מיליון ש"ח, אתה יכול לצפות ליותר מזה?

טלב אלסאנע: מפנים – – –

מאיר שטרית: כן, מפנים.

מגלי והבה: השר נותן לכם נתונים על-פי מה שמסרו לו אנשיו מהשטח.

מגלי והבה: אתה מתווכח אתו כרגע על נושא אחר.

מגלי והבה: היית פה עשר דקות.

מגלי והבה: תשמע את הנתונים, תעשה בהם שימוש נכון מול האנשים ולא כאן.

מאיר שטרית: חברי הכנסת, אני רוצה שיהיה ברור, אני לא רוצה להטעות אף אחד ולא אומר שום דבר אחד בפה ואחד בלב.

מאיר שטרית: גם כשנקדם את התוכנית של טיפול במגזר הבדואי ונגיע להסדר, אני מקווה באמצעות הוועדה בראשות שופט בית-המשפט העליון, ויהיה הסדר, ויהיו כללים וחוק שקובע את תהליך הפיצוי, יהיו כאלה שלא יסכימו.

מאיר שטרית: הם רוצים את כל העולם ואשתו.

מאיר שטרית: אין לנו ברירה, נפנה אותם בכוח, אני אומר דוגרי.

מאיר שטרית: חברים, זה לא רק גזר וגזר.

מאיר שטרית: אנחנו יכולים להציע את כל הטוב שבעולם ולהגיד לאנשים: חברים, הנה קרקע, תשבו, תבנו את הבתים שלכם – – –

מוחמד ברכה: אל תדבר על גזר.

מאיר שטרית: יש גזר.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, לא נותנים לשום חייל ישראלי קרקע חינם.

מאיר שטרית: לא נותנים לאף אחד קרקע חינם.

מאיר שטרית: אנחנו מציעים קרקעות חצי דונם חינם, מפותחות, לתושבי הפזורה לגור בהן.

מאיר שטרית: מה לא בסדר בזה?

מאיר שטרית: אז כל עוד לא מציעים את זה אתה יכול לבוא בטענות, אבל כשנציע פיצויים לפי הסדר של קרקע ונציע קרקע לבנייה ואנשים לא ירצו לעבור, אז לא תהיה ברירה אלא לפעול בכוח נגד אלה שלא ישתפו פעולה.

טלב אלסאנע: – – –

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מגלי והבה: שמענו אותך, תודה.

מאיר שטרית: משא-ומתן הוא לא בלתי מוגבל.

מאיר שטרית: כאשר נגיע להסדרים נציע, ומי שלא יקבל את ההצעות, יפעלו נגדו בכל האמצעים החוקיים.

מאיר שטרית: זה מה שכל מדינה מסודרת עושה, וכך נעשה גם בעתיד.

מאיר שטרית: לכן, אין משום הרצון שלי לטפל בבדואים משום סגירת העיניים ולומר: לא מעניין אותי החוק וכל אחד יבנה מה שהוא רוצה.

מאיר שטרית: מעניין אותי החוק, ולא יבנה כל אחד מה שהוא רוצה.

מאיר שטרית: ואפרופו, כדי להוכיח את זה, ברמז בלוד, שהזכרת, אני מטפל בשכונת רמז בלוד כפרויקט שלקחתי על עצמי, להוכיח שאפשר לעשות את זה אחרת.

מאיר שטרית: שכונת רמז בלוד היא שכונה במרכז העיר לוד שרוב המשפחות בה ערביות – שלוש או ארבע משפחות יהודיות – שגרו בדירות "עמידר" ישנות.

מאיר שטרית: בנו שם בתים שלא ברשיון.

מאיר שטרית: הבתים נהרסו אחרי שנים של מאבק.

מאיר שטרית: באתי לבקר שם אחרי שהבתים נהרסו והבטחתי לתושבים שבתוך שנה אביא לכך שהשכונה הזו תתוכנן מחדש, נעשה חלוקה למגרשים, ניתן עדיפות ראשונה לתושבי השכונה, נסבסד את הפיתוח על-ידי המדינה וניתן להם אפשרות לבנות את הבתים שלהם, כל אחד בבית פרטי, ונעשה פיתוח מלא על-ידי משרד השיכון, שכל השכונה מלמעלה למטה, עד הסוף – והתנאי שלי עם התושבים היה, מיום שהבטחתי את זה לפני שנה עד היום אף אחד לא יבנה שום מבנה בלי רשיון.

מאיר שטרית: אמרתי להם: יבנו בלי רשיון – כל התוכנית בטלה.

מאיר שטרית: לשמחתי, הייתי בשבוע שעבר בשכונה עם התושבים בטקס שבו הצגנו את התוכניות שאושרו; הממשלה אישרה את כל ההצעות שהבאתי בפניה.

מאיר שטרית: מועצת המינהל אישרה את הסבסוד ואת העדיפות לתושבי המקום.

מאיר שטרית: אנו יוצאים למכירת המגרשים בתוך שבועיים – הרשמה והגרלה; לא מי שמשלם יותר.

מאיר שטרית: אנו מסבסדים את רוב הוצאות הפיתוח של כל המגרשים, כך שהעלות לתושב נמוכה, ואדם יוכל לקנות מגרש מפותח מלא במחיר של 100,000 ש"ח בערך, וזה בלוד.

מאיר שטרית: זה לא כסף, וכל אחד יכול לבנות את הבית שלו.

מאיר שטרית: השכונה שם תכלול 150–200 יחידות, ונותנים לתושבי השכונה עדיפות ראשונה.

מאיר שטרית: אמרתי, אם התוכנית הזאת תצליח, ובעזרת השם, היא תצליח, נטפל בשכונה הגדולה, חבר הכנסת ברכה, שלידה, פרדס-שניר, שיש בה 1,200 יחידות שבנויות בלי רשיון.

מאיר שטרית: 1,200.

מאיר שטרית: אני מקווה לטפל גם בהן.

מוחמד ברכה: – – –

מאיר שטרית: אבל מה לעשות?

מאיר שטרית: יש חוק.

מוחמד ברכה: לא נותנים אישורים – – –

מאיר שטרית: אתה צודק.

מאיר שטרית: במדינת ישראל החוק הוא צחוק.

מאיר שטרית: אם היתה במדינת ישראל אכיפת חוק כמו שצריך, שכל אדם – לא רק ערבים, גם יהודים לצערי בונים ללא רשיון, יש אלפי יחידות שנבנו בלי רשיון גם בשטחים אחרים, בכל מיני מקומות.

מאיר שטרית: אם היתה מדינת חוק, מי שהיה בונה בלי רשיון, היו צריכים להרוס לו במקום, בלי לשאול שאלות.

מאיר שטרית: אגב, היו גם גורמים הרבה פחות נזק לאנשים, כי אז אנשים היו מבינים: לא כדאי לבנות בלי רשיון.

מאיר שטרית: אם הורסים מייד בהתחלה, הנזק שנגרם הוא הקטן ביותר, כי אתה לא נותן לו לגמור את הבית ואתה הורס לו.

מוחמד ברכה: – – –

מאיר שטרית: אני בעד.

מאיר שטרית: חבר הכנסת ברכה, אתה חבר כנסת ותיק.

מאיר שטרית: אני שואל אותך, מי מפריע לראשי היישובים בסקטור הערבי לתכנן?

חנא סוייד: אין יישובים שם.

מאיר שטרית: לא בנגב.

מאיר שטרית: בלוד אין ועדה לבניין ערים?

מאיר שטרית: אין?

מוחמד ברכה: עוינת.

מאיר שטרית: מה עוינת?

מאיר שטרית: ברכה, לצערי, החוק במדינת ישראל לא נאכף, לכן צריך לשנות את זה.

מוחמד ברכה: החינוך קשור במועצה ובמשרד החינוך.

מוחמד ברכה: למה יש שתי מערכות חינוך – אחת כזו ירודה ואחת כזו משגשגת?

מגלי והבה: חבר הכנסת ברכה, אני מציע שתשבו עם השר ותלבנו את הבעיות האלה.

מאיר שטרית: אני לא מכיר את הפרטים בלוד שאתה מוסר, יש מערכת חינוך כזו וכזו.

מאיר שטרית: דווקא ההתרשמות שלי – במפגש עם התושבים השבוע לא התרשמתי שזה המצב בחינוך גם בסקטור הערבי בלוד; הם לומדים בבתי-ספר רגילים, גם היהודים, חלקם לומדים בבתי-ספר מעורבים בכלל.

מאיר שטרית: יש גם בתי-ספר ערביים נפרדים.

מאיר שטרית: חינוך חשוב לכולנו.

מאיר שטרית: נדמה לי שבמדינת ישראל ההתקדמות בחינוך, גם במגזר הערבי, היא יוצאת מן הכלל.

מאיר שטרית: ההישגים מרשימים מאוד.

מאיר שטרית: אני מסתובב ביישובים ערביים, שבהם ההישגים בבגרות מגיעים ל-56% הצלחה.

מאיר שטרית: נצרת היתה אחד המקומות שבהם אחוזי ההצלחה היו הגבוהים ביותר בארץ בשנה שעברה, ועוד יישובים רבים שאני מכיר – – –

מוחמד ברכה: בתי-ספר פרטיים.

מאיר שטרית: לא רק פרטיים.

מאיר שטרית: ברכה, יש יישובים רבים שזה לא המצב.

מאיר שטרית: אל תצבעו את התמונה בשחור, כי היא לא כל כך שחורה.

מאיר שטרית: עדיין, ברוך השם, במדינת ישראל רמת החיים של האוכלוסייה כולה, מלמעלה למטה, עשירים, עניים, היא הרבה יותר טובה מברוב מדינות ערב.

מאיר שטרית: לכן אני מבקש להסיר את ההצעות מסדר-היום.

מגלי והבה: תודה לשר מאיר שטרית על התשובה המפורטת.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנו עוברים לדיון בהצעות האי-אמון.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר שטרית, שמעתי אותך בקשב רב.

יצחק לוי: ענית עשר דקות על הנושא המדיני ו-20 דקות על נושא הבדואים, וזה היה מרתק.

יצחק לוי: למה אתם לא נותנים אותם תנאים למפוני גוש-קטיף?

יצחק לוי: למה אתה לא מציע להם מגרשים כאלה?

יצחק לוי: למה אתה לא מציע להם פיצויים כאלה?

יצחק לוי: מה קרה?

יצחק לוי: שם הרסו להם את הבתים עוד לפני שהבטיחו להם דבר, ועד עכשיו לא נתנו להם כלום.

יצחק לוי: למה האפליה הזאת?

יצחק לוי: למה מפלים את הבדואים – – –

טלב אלסאנע: מה הקשר?

מגלי והבה: אבל הוא כרגע שואל את השר – – –

טלב אלסאנע: לפני שהרב עלה לארץ אנחנו שם.

יצחק לוי: אני עליתי לארץ, לא משנה לך מתי.

יצחק לוי: אני אומר לך שיש היום 1,200 משפחות בלי בתים, והמדינה התחייבה.

יצחק לוי: אז לבדואים נותנים, זה בסדר גמור, אין עיני צרה, תן להם לא רק שמונה מגרשים, תן להם 12 מגרשים, אבל תן אותו דבר לעקורים.

יצחק לוי: למה אתה עושה את זה?

יצחק לוי: ואתה שר השיכון, אני לא יודע עד מתי, אבל אתה עדיין שר השיכון, אז אולי אפשר יהיה לתקן קצת את העוול, אדוני השר.

מאיר שטרית: אני עושה כמיטב יכולתי.

מאיר שטרית: אתה יודע מה מפריע לי.

יצחק לוי: עבור הבדואים אתה עושה יותר.

יצחק לוי: אני מקנא בבדואים.

יצחק לוי: אני מבקש שתעשה אותו דבר לגבי העקורים מגוש-קטיף.

טלב אלסאנע: פעם ראשונה מישהו בכנסת הזאת מקנא בבדואים.

יצחק לוי: כי האפליה כלפי עקורי גוש-קטיף היא כל כך גדולה, שתראה לאן הגענו, שאנו צריכים לקנא בבדואים.

גאלב מג'אדלה: אני מציע לך לרדת לנגב יום אחד, תראה את הבדואים והאחרים שאתה מקנא בהם, איך הם חיים.

יצחק לוי: אדוני השר, האמן לי שאין עיני צרה.

יצחק לוי: אם יימצא הסדר נכון והגון, זה טוב מאוד וזה בסדר גמור.

יצחק לוי: רק רציתי להראות את ההבדל.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר דבר אחד לממשלת ישראל.

יצחק לוי: אינני מבין איך ממשלת ישראל, בעיוורון ממש, הולכת ונותנת נשק וכסף לאבו-מאזן.

יצחק לוי: החיילים שלנו כל יום נמצאים בשכם ובג'נין ובחברון ובבית-לחם, והם מוציאים משם מבוקשים ומוציאים משם רוצחים ומוציאים משם ארסנלים של נשק – של מי?

יצחק לוי: של אבו-מאזן, לא של ה"חמאס".

יצחק לוי: האנשים שם הם מה"תנזים", הם מהפלוגות של אבו-מאזן, הם אנשי ה"פתח".

יצחק לוי: את מי אנחנו מחזקים ועל מי אנחנו סומכים?

יצחק לוי: הרי את הטעויות האלה כבר עשינו לא פעם ולא פעמיים.

יצחק לוי: אנחנו יודעים שבסופו של דבר כל נשק שאנחנו נותנים מגיע לידיים הלא-נכונות, אז למה לעשות שוב את אותה טעות ולמה לחזק את אבו-מאזן?

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, האם לא היה נכון יותר שמדינת ישראל תקבל על עצמה את האחריות לאזרחיה, שלא תסמוך על אבו-מאזן שיכה ב"חמאס"?

יצחק לוי: הרי אנחנו יודעים שבעוד כמה שבועות בוודאי תהיה איזו "סולחה" גדולה בין אבו-מאזן ל"חמאס", מישהו בעולם הערבי כבר ידאג לזה, לעשות "סולחה", ומה יהיה אז?

יצחק לוי: כל מה שחיזקנו את אבו-מאזן יעבור באופן אוטומטי ל"חמאס".

יצחק לוי: חוזרים על אותה טעות, וחוזרים עוד פעם ועוד פעם על אותן טעויות.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

יצחק לוי: אנחנו קוראים לכנסת להצביע אי-אמון בממשלה.

יצחק לוי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יצחק לוי.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר הדוברים.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

מגלי והבה: יש לנו עוד שלושה דוברים, ולאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון.

מגלי והבה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת יוסי ביילין, אחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור, וסוגר את הרשימה חבר הכנסת חנא סוייד.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי להידרש בדברי לאחד הנושאים שעלו כאן בהצעות האי-אמון, אבל מה לעשות, אנחנו חיים חיים אינטנסיביים כאלה, שעוד זה מדבר וזה בא, וצרה אחת גוברת על צרתה.

אברהם רביץ: מאחר שלי יש סדר-יום וסדר עדיפויות באג'נדה שלי, אני אדבר על נושא שונה, אבל שראוי גם הוא לאי-אמון.

אברהם רביץ: אנחנו, בהסכמה עם הממשלה, וגם לפי הסכם קואליציוני שחתום על-ידי הממשלה הזאת עם ש"ס, היינו אמורים לחולל מהפכה בהסתכלות של הממשלה על החינוך החרדי ולהפוך את החינוך החרדי לא לדבר שבא בדרך אגב, לא לתמיכות ולא לשנור ולא למין משאים-ומתנים מבישים במשך כל שנה, אלא ללכת בדרך המלך ולחוקק את חוק החינוך החרדי.

אברהם רביץ: את החוק הזה תכננו עם משרד החינוך.

אברהם רביץ: אפשר לומר שמנכ"ל משרד החינוך הכין את החוק בעצה אחת עם היועצים שלנו.

אברהם רביץ: החוק הזה אומנם היה צריך להיות מוגש על-ידי הממשלה, אבל מסיבותיה שלה אמרה הממשלה: לא, אתם תגישו את החוק, ואנחנו נתמוך בו.

אברהם רביץ: בשבוע שעבר הוא שוחרר מחובת הנחה, היום הוא הגיע לוועדת השרים לענייני חקיקה, וראה זה פלא, ועדת השרים החליטה שלא לאשר את החוק הזה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אם החוק הזה לא יעבור עד סוף המושב, מציאות החיים תהיה כזאת שכל גילאי התיכון אצלנו, מה שנקרא "ישיבות קטנות", אנשים צעירים בגיל התיכון שלומדים במסגרות שקיימות כבר מאז קום המדינה, או מאז מתן תורה בכלל, לא יוכלו להמשיך ולהתקיים לקראת שנת הלימודים הבאה, כי אנחנו נכנסים לפגרה, וכידוע לכולנו, בזמן הפגרה לא יהיה חוק.

אברהם רביץ: חרב הבג"ץ מונפת על עשרות אלפי ילדים, נערים צעירים, במוסדות שאנחנו מאמינים בהם ולכך אנחנו מחנכים אותם.

אברהם רביץ: וזאת שערורייה.

אברהם רביץ: לאחר כל ההסכמות ולאחר ויתורים ולאחר התאמות, החוק הזה לא אושר על-ידי ועדת השרים לענייני חקיקה.

אברהם רביץ: אני מקווה מאוד שקרתה כאן תקלה שאפשר יהיה להתגבר עליה עוד לפני המועד הסופי לחקיקת החוק הזה, כפי שהובטח לנו בראשונה, והעניין הזה יעבור, אבל צריכים לעשות בעניין הזה פעולות להעביר את החוק להחלטת ממשלה.

אברהם רביץ: מקשים על החיים בדבר שהוא כל כך פשוט וכל כך מובן וכל כך רצוי לכולם, אלא אם באמת יש כוונה להשאיר אותנו בדלות שלנו, להשאיר אותנו בביזיון שלנו, בבושה, בחרפה.

אברהם רביץ: אם זאת הכוונה, זאת הכרזת מלחמה על מיליון אזרחי מדינת ישראל.

אברהם רביץ: אני אומר לכם זאת.

אברהם רביץ: בסדר העדיפויות אצלנו, אם יפגעו בציפור הנפש שלנו, שזה החינוך – אנחנו זקוקים לכל הדברים האחרים שעולים כאן מדי פעם בפעם, אבל הדבר הראשון והאחרון אצלנו הוא חינוך הילדים – אם בזה יפגעו בנו, זאת תהיה מלחמה ללא גבולות.

אברהם רביץ: תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לממשלה הזאת אין הצדקת קיום מהיום שבו התפרסם חלקו הראשון של דוח-וינוגרד.

יוסי ביילין: דוח-וינוגרד בעצם אומר לממשלה: את הובלת כאן מהלך עם בעיה חמורה מאוד של שיקול דעת.

יוסי ביילין: ממשלה שבראשה עומד אדם שקיבל את ההחלטות כפי שהוא קיבל אותן, איננה יכולה להמשיך ולתפקד.

יוסי ביילין: מאז פרסום הדוח מועלות כאן כמובן הצעות אי-אמון כמעט מדי שבוע, ואל חלקן אנחנו יכולים להצטרף כמרצ-יחד, לחלקן איננו מצטרפים ולחלקן אנחנו מתנגדים.

יוסי ביילין: אבל הנושא שעל סדר-היום האמיתי שלנו היום הוא ההזדמנות שנוצרה.

יוסי ביילין: כאשר היוזמה הערבית מועלית שוב על סדר-היום, יש הזדמנות נדירה להגיע לכך שישראל תהיה חלק בלתי נפרד וטבעי מהאזור הזה.

יוסי ביילין: אני רואה בזה את המימוש האמיתי של החלום הציוני, של חיים בשלום ובשכנות טובה עם השכנים שלנו.

יוסי ביילין: ואני רואה כאן את שתי המכשלות של אי-הגעה להסדר עם הפלסטינים ועם הסורים.

יוסי ביילין: אני לא יכול להבין מדוע הממשלה הזאת, כאשר יש גורם סורי, נשיא סורי, שמוכן לדבר אתנו וקורא לנו לדבר, איננה מוכנה אפילו לפתוח במשא-ומתן אתה כאשר היא נשבעת לנו מדי יום שהאמריקנים לא מונעים מאתנו את השיחות הללו.

יוסי ביילין: הדבר השני, לגבי הפלסטינים – מי שחושב שניצול הסיטואציה המיוחדת שנוצרה עכשיו, שהיא סיטואציה שאני לא הייתי ממציא אותה אם היא לא היתה נוצרת, כאשר בעזה יש שלטון של ה"חמאס" ובגדה המערבית יש בולטות הרבה יותר גדולה של ה"פתח" ויש ממשלת חירום – מי שחושב שהניצול יהיה על-ידי זה שיפרידו בין הגדה לבין עזה לנצח, פשוט לא מבין את העניין.

יוסי ביילין: מי שחושב שאפשר לחזק את אבו-מאזן על-ידי זה שהוא יקבל נשק וכסף, טועה טעות מרה.

יוסי ביילין: החיזוק האמיתי של אבו-מאזן הוא על-ידי משא-ומתן מדיני.

יוסי ביילין: צריכה להיות הפרדה, גם מבחינת התפיסה שלנו, בין כוחו של אבו-מאזן לממש הסכם ובין יכולתו של אבו-מאזן לחתום על הסכם, כמי שעומד בראש אש"ף.

יוסי ביילין: יש הצעה אמריקנית, כך אני קורא בעיתונים, להגיע להסכמה עם הפלסטינים ולשים את ההסכם על המדף.

יוסי ביילין: אני לא בטוח שהדבר הזה הוא ריאלי, אבל ההפרדה הזאת היא נכונה – קודם כול בואו נדבר; אני מאמין שאם נדבר ונגיע להסכם, אבו-מאזן יהיה הרבה יותר חזק, כי כוחו במשא-ומתן, ולא בהורדת ידיים עם ה"חמאס".

יוסי ביילין: אבל, מי שחושב שהקונסטלציה הזאת, שאבו-מאזן הוא הנשיא וסלאם פיאד הוא ראש הממשלה, ויש שרים שאתם – עם כולם – אנחנו יכולים להידבר, תימשך לנצח, ומה שצריך לעשות זה לחכות לרגע שבו אנחנו נחליט שנוח לנו לדבר, מצדיק עוד יותר את האי-אמון בממשלה הזאת.

יוסי ביילין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת יוסי ביילין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהים צרצור, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת חנא סוייד.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, אין בפי מלים שיכולות לתאר את הפעולות שביצעו גורמים ממשלתיים לפני כמה ימים נגד אום-אל-חיראן, שמטרתן היתה להרוס בתים, להרוס מפעל של חיים, להכחיד ולהשמיד שכונות שלמות באזור שבו חיים מאות אנשים שלווים שרוצים לחיות ולנהל את חייהם בצורה מכובדת עד כמה שאפשר.

אברהים צרצור: אין בפי מלים שיכולות לתאר את הפעולות האלה, אלא פשע נגד האנושות.

אברהים צרצור: אני מאמין שלא ירחק היום שבו האנשים שעשו את הפשעים האלה יובאו כבולים באזיקים לבית-המשפט הבין-לאומי לפשעי מלחמה.

אברהים צרצור: אני בטוח שהיום הזה יבוא.

אברהים צרצור: אני לא יכול להמשיך לדבר בנושא ההריסות, היות שדובר בו רבות, אבל אני מנצל את ההזדמנות הזאת לומר כמה מלים בנושא המדיני.

אברהים צרצור: שמענו פה את המנהיג של מפלגת האופוזיציה, שמתיימר אולי להיבחר לראש הממשלה בבחירות הבאות, והוא נושא את הססמה: ייתנו – יקבלו; לא ייתנו – לא יקבלו.

אברהים צרצור: לשם שינוי אני אומר שהססמה הזאת מקובלת גם עלי, אבל לא במובן שנתניהו מתיימר לממש.

אברהים צרצור: גם מנהיגות העם הפלסטיני, הן מצד ה"חמאס" הן מצד ה"פתח", אימצה את הנוסחה הזאת מתחילת המשא-ומתן.

אברהים צרצור: ואיך היא יכולה להביא לפתרון?

אברהים צרצור: אם ישראל תיתן מדינה פלסטינית בגבולות 67', היא תקבל שלום והסכם מלא שיזכה בתמיכה, לא רק של כל הפלסטינים, אלא של כל הערבים והמוסלמים בעולם.

אברהים צרצור: לזה אני חושב שהעולם הערבי והאסלאמי הסכים בשתי פסגות – האחת בביירות והאחרת בריאד.

אברהים צרצור: אז אם ישראל מוכנה באמת ובתמים ללכת לקראת שלום, אם היא באמת רוצה לסיים את המאבק הזה, העקוב מדם, שנמשך יותר מ-100 שנים, יש דרך שאפשר למצוא תחת אותה ססמה: ייתנו – יקבלו; לא ייתנו – לא יקבלו.

אברהים צרצור: בכך שישראל תיתן מדינה פלסטינית כל האזור ייכנס למסלול של שקט וביטחון לכל העמים, ואולי שלום שבמסגרתו לא רק אנשים יחיו יחד, אלא אולי גם זאב יגור עם כבש.

אברהים צרצור: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חנא סוייד.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא, אחרון הדוברים.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להעיר על האמירה של השר שטרית, ועל הברכה הצינית שבירך את חברי הכנסת הערבים, על כך שהם מעלים נושאים שחשובים לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: כבוד היושב-ראש, אתה וכל חברי הכנסת יודעים שחברי הכנסת הערבים והסיעות הערביות בכנסת מעלים כל הזמן סוגיות ששייכות לאוכלוסייה הערבית וחשובות לה.

חנא סוייד: הבעיה היא לא בכך שלא מעלים, אלא בכך שהממשלה לא נענית ולא מוכנה לדון בדברים האלה באופן רציני ולמצוא פתרונות אמיתיים.

חנא סוייד: ההתגוננות הכי טובה במקרה כזה היא לומר שחברי כנסת אחרים לא מעלים נושאים כאלה.

חנא סוייד: לעניין הריסת הבתים בנגב אני רוצה להעיר שלוש הערות.

חנא סוייד: הערה אחת היא על עצם ההריסה: אם יש תוכנית כל כך ורודה כפי שהציג כאן השר, למה צריך להרוס בתים?

חנא סוייד: אפשר להמתין רגע עם העולם הוורוד שהשר סרטט כאן, ואחר כך למצוא פתרונות בעבור אותם בתים במסגרת התוכנית הוורודה הזאת.

חנא סוייד: אז למה אתם ממהרים?

חנא סוייד: הערה אחרת היא על האופי, הדרך שבה נעשתה ההריסה בשבוע שעבר.

חנא סוייד: לפי עדויות מהשטח נעשתה שם פעולת ביזה בידי אלה שהרסו את הבתים.

חנא סוייד: הוצא משם חלב של תינוקות, הוצאו משחקים של ילדים, הרבה דברים – כלי בית נלקחו משם.

חנא סוייד: היתה שם פעולת ביזה, על-פי תיאור ששמענו מהאנשים בשטח.

חנא סוייד: אפילו הובאה לשם באוטובוסים קבוצת צעירים יהודים שטענו שהובאו לשם כדי לראות איך הציונות החדשה מתגשמת.

חנא סוייד: אני חושב שזאת חרפה.

חנא סוייד: אני חושב שכל ההטפות לחיים משותפים ולדו-קיום מתבטלות בן-רגע מול מחזה של הריסת בתים כפי שתואר בשבוע שעבר.

חיים כץ: מי עשה, ה"חמאס"?

חנא סוייד: הערה אחרונה: אם התוכנית שכבוד השר מתכוון ליישם תסתמך על הטיעונים שהועלו כאן, זאת תהיה רק עוד תוכנית כושלת.

חנא סוייד: אין סיכוי שתוכנית כזאת תצליח אם לא מתמודדים עם הטענה שאותם אנשים שהרסו להם את הבתים הובאו לשם על-ידי השלטונות, ואותן אדמות וקרקעות כבר 50 שנה – טוענים כלפי האנשים האלה, אחרי 50 שנה, שאין להם תביעות על הקרקע.

חנא סוייד: זה אומר עיוורון מוחלט, ואין סיכוי שגישה כזאת תצליח אי-פעם בעתיד.

חנא סוייד: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

מגלי והבה: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת ואסל טאהא.

מגלי והבה: לאחר מכן אנחנו עוברים להצבעות על הצעות האי-אמון.

מגלי והבה: חבר הכנסת שרוני, נודיע לך מתי תוכל להודיע את ההודעה שלך.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זאת הפעם השנייה שעוקרים את שבט אבו-אלקיעאן והורסים לו בתים.

ואסל טאהא: לפני 50 שנה השבט הזה התגורר צפונית-מערבית לרהט.

ואסל טאהא: לפני 50 שנה הרחיקו את השיח'ים שלהם, הכניעו אותם כדי להחזיר את השיח'ים שהרחיקו לצפון לחתום על נטישת הקרקע.

ואסל טאהא: אדמותיהם הופקעו על-ידי המושל הצבאי והשלטונות והמדינה, ואלה הגורמים שהצביעו על אום-אל-חיראן ואמרו: כאן תתגוררו, כאן תבנו את האוהלים שלכם ואת הבתים שלכם ותגורו.

ואסל טאהא: וכך הם עשו.

ואסל טאהא: אחרי 50 שנה שלטונות המדינה הפתיעו אותם בבקשה נוספת לעזוב את המקום.

ואסל טאהא: הטענות ברורות – יש תכנון ליישוב יהודי שם.

ואסל טאהא: הייתכן שהממשלה תעקור אזרחים בפעם השנייה, כדי לאפשר לאזרחים אחרים – אזרחים יהודים – לבנות את בתיהם ולהתגורר באותו מקום?

ואסל טאהא: הייתכן שבמדינה נאורה, דמוקרטית וליברלית הדבר הזה יקרה?

ואסל טאהא: מה עוד שהמשטרה גייסה בני-נוער צעירים והביאה אותם כדי לפנות את הבתים עם אנשי מג"ב והמשטרה.

מגלי והבה: חברי הכנסת.

חנא סוייד: פירקו ארונות בצורה ברוטלית, רוקנו את הבתים מהאוכל, רוקנו את הבתים מחפצים ותכשיטים, שדדו את התכשיטים, לא החזירו את החפצים עד עכשיו, וכאילו אין מדינת חוק, והחוק הוא למי שיש לו הכוח.

חנא סוייד: אני בטוח שלו התעמתו התושבים המקומיים כדי להגן על התכשיטים ועל החפצים, היו זורקים אותם לא רק מחוץ לבתים, אלא לבתי-הסוהר, לבתי-הכלא.

חנא סוייד: חברי הכנסת, המקרה שקרה באום-אל-חיראן הוא מקרה שאומר לכל אזרח במדינת ישראל שעליו להתקומם, שעליו לשאול למה זה קורה לאזרחים.

מגלי והבה: תודה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון.

חנא סוייד: רציתי להתייחס גם לדברי השר שטרית.

חנא סוייד: אני בטוח שהשר רציני בהצעתו, אבל להצעה הזאת יש כמה פנים ויש כמה נקודות שצריך להתייחס גם אליהן, וניתן לשפר.

חנא סוייד: רציתי לומר לשר שטרית, שבסוגיה הזאת אי-אפשר לטפל בוועדה שתימשך חמש שנים.

חנא סוייד: יש צורך בהקמת ועדת חירום שתציב את הבעיות מול עיניה ובזמן קצר תפתור אותן, תציע הצעות רציניות, על מנת שבאמת אנשים ואזרחים ייהנו מהצעה שאני רואה בה חיוב.

חנא סוייד: יש חיוב בהצעה הזאת, אבל לפני ביצועה יש לשנות את הקונספציה של מדיניות הממשלה לגבי האזרחים הערבים, לגבי הריסת הבתים.

חנא סוייד: לכן, המשך ההריסות מצביע על דבר אחד – שהממשלה הזאת לא ראויה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, נא לשבת.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: לפנינו ארבע הצעות נפרדות.

מאיר שטרית: אדוני, שלוש.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: אדוני, תשמע אותי עד הסוף ואז תבין למה אנחנו מתכוונים.

מגלי והבה: אנחנו נצביע על שלוש הצעות אי-אמון ועל הצעה אחת – להפוך אותה מאי-אמון להצעה לסדר-היום.

מגלי והבה: תחילה נצביע על הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא כוונתה להעביר כספים לרשות הפלסטינית ולבטל מחסומים ביהודה ושומרון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, לפני ההצבעה אני מבקש הצעה אחרת להצעה לסדר-היום של נתניהו.

מגלי והבה: עוד לא הגענו לזה.

מגלי והבה: אחרי שנצביע.

מוחמד ברכה: לפני ההצבעה.

מגלי והבה: אדוני, אומנם היית כאן, אבל צריך להזכיר לך את הכללים.

מגלי והבה: התקנון אומר, שבשביל להפוך הצעת אי-אמון להצעה לסדר-היום, הכנסת חייבת לאשר אותה.

מגלי והבה: אחר כך נגיע להצעה האחרת.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה, כפי שהקראתי, על הצעת האי-אמון של – – – הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 12 נגד – 31 נמנעים – 4 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

קריאה: של מי?

מגלי והבה: האיחוד הלאומי – מפד"ל.

מגלי והבה: מי שהקשיב יודע.

מגלי והבה: בעד – 12, נגד – 31, ונמנעים – 4.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה לא התקבלה.

מגלי והבה: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הפיכת הצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד להצעה לסדר – – –

מוחמד ברכה: יש לנו ברירה בכלל להתעקש לראות זאת כאי-אמון?

מגלי והבה: אני צריך להצביע לפי התקנון.

מגלי והבה: אדוני, אנחנו באמצע הצבעה.

קריאה: מה ההצבעה?

מגלי והבה: אנחנו הופכים את האי-אמון להצעה לסדר-היום.

קריאות: – – – הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להפוך את הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה להצעה לסדר-היום – 30 נגד – 14 נמנעים – 3 ההצעה להפוך את הצעת האי-אמון של סיעת הליכוד להצעה לסדר-היום נתקבלה.

מגלי והבה: אסביר את עצמי עוד הפעם.

מגלי והבה: יושב-ראש האופוזיציה ביקש להפוך את הצעת האי-אמון שלו להצעה לסדר-היום.

מגלי והבה: על מנת שהצעתו תתקבל, אנחנו מצביעים על כך שהצעת האי-אמון של סיעת הליכוד תהפוך להצעה לסדר-היום.

מגלי והבה: אני מבטל את ההצבעה הזאת, ואנחנו מצביעים מחדש למען אלה שלא הבינו.

גדעון סער: אדוני, לא.

גדעון סער: אם כך, אני מבקש לדבר על זה.

מגלי והבה: קודם נעשה הצבעה חוזרת כי הרבה אנשים לא – – –

גדעון סער: אני רוצה לדבר לעניין הזה – לעניין ההצבעה החוזרת.

יצחק לוי: לא צריך הצבעה חוזרת.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, היה כאן סיכום מסוים, למעשה, לבקשת הקואליציה, בגלל האזכרה בהר-הרצל.

מגלי והבה: נא לשמור על השקט.

גדעון סער: אבל אני חושב שלא נכון כפרקטיקה בכנסת לעשות הצבעה חוזרת.

גדעון סער: בלי קשר, יהיה פה עכשיו קונסנזוס, אבל התקבלה החלטה להעביר לוועדת החוץ והביטחון או לאיזו ועדה, ובמקרה זה חוץ וביטחון, ואני חושב שאפשר לכבד את זה.

מגלי והבה: אדוני לא שמע את כל ההצעה.

מגלי והבה: יושב-ראש האופוזיציה ביקש בהסכמת השר להסתפק בדברי השר.

מגלי והבה: אתה לא היית, ואתה מדבר על – – –

גדעון סער: הייתי.

גדעון סער: הייתי באולם.

מגלי והבה: סלח לי.

מגלי והבה: נא לשבת.

מגלי והבה: שמענו אותך.

גדעון סער: אמר את זה חבר הכנסת ריבלין, אתה צודק, ומייד תיקנתי אותו.

מגלי והבה: אני שמעתי את יושב-ראש האופוזיציה, ולא אותך ולא את חבר הכנסת המציע שדיבר כאן.

מגלי והבה: לכן, אנחנו עוברים להצבעה חוזרת.

מגלי והבה: אם למישהו לא ברור, הסברתי.

מגלי והבה: בשביל זה אני חוזר על ההצבעה.

מאיר שטרית: יש סיכום.

קריאה: אנחנו בעד.

קריאה: הקואליציה בעד.

קריאה: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להפוך את הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה להצעה לסדר-היום – 36 נגד – 8 נמנעים – 2 ההצעה להפוך את הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה להצעה לסדר-היום נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 36, נגד – 8, ונמנעים – 2.

מגלי והבה: אם כך, הצעת האי-אמון של הליכוד הפכה להיות הצעה לסדר-היום, והמציע ביקש להסתפק בדברי השר.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

גדעון סער: זה לא הסיכום.

מגלי והבה: אדוני חבר הכנסת גדעון סער, אתה מפריע ליושב-ראש בניהול הישיבה.

גדעון סער: אני מבקש הצעה אחרת.

גדעון סער: מותר לי לבקש הצעה אחרת?

מגלי והבה: אבל ביקשו לפניך.

מגלי והבה: נא לשבת.

גדעון סער: לפי התקנון, הפכת את זה להצעה לסדר-היום.

גדעון סער: זכותי עכשיו לבקש – – –

מגלי והבה: אבל חבר הכנסת ברכה ביקש לפניך הצעה אחרת.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר ההצבעות.

מגלי והבה: נא לשבת.

גדעון סער: אתה לא יכול לא לאפשר לי הצעה אחרת.

מוחמד ברכה: – – –

מגלי והבה: כן, אבל אתה ביקשת לפניו, נכון?

מגלי והבה: כן או לא?

מוחמד ברכה: כן.

מגלי והבה: אז למה אתה קם ומתפרץ, חבר הכנסת סער.

מגלי והבה: חבר הכנסת ברכה, בבקשה.

משה כחלון: אחד מכל סיעה.

קריאה: – – –

חיים כץ: לא בקדימה.

מוחמד ברכה: יש מקום לשתי הצעות אחרות.

מגלי והבה: אחת ולא שתיים.

מוחמד ברכה: אחת – הסרה, אחת – ועדה.

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: אז אני אתקן את כולכם.

מגלי והבה: אם מסתפקים בתשובת השר, אין הצעות אחרות.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בהצבעה.

מוחמד ברכה: המציע, נתניהו, מסתפק בתשובה של שטרית?

מגלי והבה: חבר הכנסת ברכה, שמעת את התשובה הסופית.

מגלי והבה: למה אתה מתווכח?

מוחמד ברכה: אני רוצה לדעת בשביל הפרוטוקול.

מוחמד ברכה: הליכוד מסתפק בתשובת שטרית?

מגלי והבה: נכון.

מגלי והבה: זה מה שאמר יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, ושמעתי אותו אני ושמע אותו השר וכל מי שנכח כאן.

גדעון סער: לא נכון.

גדעון סער: בסדר, יכול להיות – – –

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בהצבעות האחרות.

גדעון סער: מזלזל, מזלזל.

גדעון סער: אתה גדול.

מוחמד ברכה: זה הישג גדול לקואליציה.

מגלי והבה: נעבור להצבעה על הצעת סיעות חד"ש, מרצ-יחד ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא הריסת בתים בנגב.

מגלי והבה: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות חד"ש–מרצ–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 10 נגד – 29 נמנעים – אין הצעת סיעות חד"ש–מרצ–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 10, נגד – 29.

מגלי והבה: אם כך אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעות חד"ש, מרצ-יחד ובל"ד לא נתקבלה.

מגלי והבה: אנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושא הריסת בתים ביישוב אום-אל-חיראן בנגב.

מגלי והבה: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 9 נגד – 29 נמנעים – אין הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 9, נגד – 29.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 142ב לתקנון הכנסת הודיע חבר הכנסת מתן וילנאי, לפני שימונה היום לסגן שר בממשלה, על העברת הצעות החוק הבאות לחברת הכנסת : הצעת חוק הנחה בארנונה לסטודנטים, התשס"ו–2006 – פ/915; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תגמול למשרת במילואים שהשתחרר משירות סדיר או משירות קבע ב-90 הימים שקדמו למילואים), התשס"ו–2006 – פ/524.

איל ינון: חברת הכנסת הביעה את הסכמתה בכתב לשמש כמציעת הצעות חוק אלו במקום חבר הכנסת מתן וילנאי, כנדרש לפי התקנון.

איל ינון: כמו כן הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 97) (תשלום גמלה בעד תקופה שקדמה להגשת התביעה) (ביטוח זיקנה ושאירים), התשס"ז–2007; הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 5) (חברות ממשלתיות), התשס"ז–2007; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4) (החלה על מוצרים המשמשים לעישון טבק), התשס"ז–2007; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24) (קיצור הזמנים של שידורי תעמולה), התשס"ז–2007.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (הוראת שעה), התשס"ז–2007.

איל ינון: תודה.

תודה רבה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת .

מגלי והבה: לפני הודעת הממשלה, יש לו הודעה בשם ועדת הכנסת.

מגלי והבה: לאחר מכן אנחנו עוברים להודעת הממשלה.

מגלי והבה: חבר הכנסת שרוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מקריא הודעה בשם ועדת הכנסת.

מגלי והבה: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, שרים מכובדים, חברי הכנסת, אני מודיע בזאת כי ועדת הכנסת תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון – שלילת תשלומים לחבר הכנסת לשעבר שהורשע בעבירה מסוג פשע), התשס"ז–2007.

): הצעת החוק היא של חברת הכנסת -בלילא – פ/2540/17, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה.

מגלי והבה: הודעת הממשלה על מינויו של חבר הכנסת מתן וילנאי על-ידי שר הביטחון ובהסכמת ראש הממשלה לתפקיד סגן שר במשרד הביטחון, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר מאיר שטרית למסור את הודעת הממשלה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה אישרה היום, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, את מינויו של חבר הכנסת מתן וילנאי על-ידי שר הביטחון ובהסכמת ראש הממשלה, לתפקיד סגן שר במשרד הביטחון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להוסיף שהשר וילנאי אינו נוכח בכנסת כי הוא נמצא באזכרה לחיילים שנפלו במלחמת לבנון בצפון, ולכן הוא התנצל וביקש שאני אודיע לכנסת שהוא איננו כאן משום כך.

מאיר שטרית: אני חושב שהוא לא חייב להיות פה, למען האמת.

מאיר שטרית: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת, השר מאיר שטרית.

מגלי והבה: אנו עוברים להודעת הממשלה על העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד על-פי סעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר גאלב מג'אדלה.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: ובינתיים – מאחלים הצלחה לחבר הכנסת מתן וילנאי בתפקידו כסגן שר הביטחון.

מגלי והבה: בבקשה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני מנצל את ההזדמנות, כמי שעולה לדוכן ראשון אחרי המינוי, קודם כול לאחל לידידי אפרים סנה המשך דרך בבריאות טובה.

גאלב מג'אדלה: רבים מאתנו כאן יודעים את פועלו הרב בתפקידו כסגן שר הביטחון.

גאלב מג'אדלה: הוא היה תשובה ומענה להרבה מצוקות של האזרחים הפלסטינים, גם בעזה וגם בגדה המערבית.

גאלב מג'אדלה: אנחנו יודעים גם על עשייתו הרבה למענם.

גאלב מג'אדלה: ומכאן אנו מאחלים לחבר הכנסת וילנאי, שברגע זה התמנה, שימשיך לעשות בתפקידו למען האוכלוסייה הפלסטינית, למען ההקלות וכדי שנוכל להביא לאווירה טובה יותר, אולי לאקלים טוב יותר לקידום התהליך המדיני, בצדו של שר הביטחון החדש, יושב-ראש מפלגתי, באמונה שהעשייה המשותפת שלנו תביא לתהליך מדיני מואץ לטובת כולנו.

גאלב מג'אדלה: לגבי התיקון בנושא החלטת הממשלה מיום 7 במאי 2006 – העברת שטחי פעולה וסמכויות על-פי חוק, הודעה ואישור בכנסת, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, שביום 10 במאי 2006 אישרה הכנסת את החלטת הממשלה מיום 7 במאי 2006, לחלק את משרד החינוך, התרבות, המדע והספורט באופן שתחומי הפעולה של התרבות והספורט – למעט חינוך מבוגרים, ספריות, תמיכה במתנ"סים, פעולות תרבות בשכונות והחינוך הגופני – יועברו למשרד המדע והטכנולוגיה, ותחום החינוך יישאר במשרד החינוך.

גאלב מג'אדלה: בעקבות ההחלטה כאמור התבצעו שינויים בתחומי האחריות והסמכויות על-פי דין של משרד החינוך ומשרד המדע והטכנולוגיה, כשמו אז, ושל שר החינוך ושר המדע והטכנולוגיה, כתוארו אז.

גאלב מג'אדלה: בעקבות הסכמה בין שר המדע, התרבות והספורט ושרת החינוך, הוחלט לבצע תיקונים בהחלטה מיום 7 במאי 2006, וביום חמישי, 24 ביוני 2007, החליטה הממשלה על התיקונים הבאים.

גאלב מג'אדלה: אני מניח שחברי חברי הכנסת, ירצו לשאול שאלות, תיכף יראו דברים מעניינים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו, כמובן, מוכנים.

גאלב מג'אדלה: על פי סעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, ברצוני להודיע לכנסת על התיקונים הבאים: 1.

גאלב מג'אדלה: שטחי הפעולה של התרבות היהודית, התורנית והחרדית יהיו במשרד החינוך.

גאלב מג'אדלה: שטחי הפעולה של הספריות הציבוריות – למעט ספריות בתי-הספר והספרייה הלאומית – וכן התמיכה בהתאחדות הספורט בבתי-הספר יהיו במשרד המדע, התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: 2.

גאלב מג'אדלה: כדי להשלים את העברת הסמכויות כנדרש קיימים חוקים מספר אשר יש להעביר את הסמכויות לפיהם לשר המדע, התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: על-פי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, ברצוני לבקש את אישור הכנסת להעביר לשר המדע, התרבות והספורט את הסמכויות הנתונות לשרת החינוך על-פי החוקים הבאים: חוק העתיקות, התשל"ח–1988, חוק הספריות הציבוריות, התשל"ה–1975, חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב–1982, חוק המים, התשי"ט-1959, חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות, התשי"ח–1957 – –

משה שרוני: מה למדע ולניקוז?

גאלב מג'אדלה: – – וחוק הרשות לפיתוח ולקידום התרבות, התיירות וקשרי החוץ של ירושלים, התשס"ו–2005.

גאלב מג'אדלה: 3.

גאלב מג'אדלה: כדי להשלים את העברת הסמכויות על-פי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, ברצוני לבקש את אישור הכנסת להעביר לשר החינוך את הסמכויות הנתונות לשר המדע, התרבות והספורט על-פי סעיף 2(ג) לחוק רישוי עסקים, התשכ"ח–1968.

גאלב מג'אדלה: תוקף התיקון האמור הוא מיום י"ב באייר התשס"ו, 10 במאי 2006.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

חיים אורון: – – – הניקוז עובר?

גאלב מג'אדלה: שאלת על הניקוז – הוא שאל ויצא, או שאל ויושב?

חיים אורון: אני שואל: מה הניקוז עושה במשרד המדע?

גאלב מג'אדלה: חברי ג'ומס, אתה יודע, גם אני כמוך: כשהביאו לי את המסמך – ואני בדרך כלל מעיין במסמכים שמביאים לי, ועושה קצת שיעורי-בית – שאלתי: חברים יקרים, מה הקשר בין מים, ניקוז, הרשות לפיתוח ולקידום התרבות ולחוק התקשורת (בזק)?

גאלב מג'אדלה: ואמרו לי כך – לגבי השאלה שלך: כאשר עושים עבודת ניקוז יש סיכון שתהיה פגיעה באתרים היסטוריים.

גאלב מג'אדלה: אתרים היסטוריים שייכים לרשות העתיקות, שהיא בסמכות שלי.

אורי אריאל: אבל זה גם מע"צ וכל פעולת הפיתוח.

גאלב מג'אדלה: לא, לא.

אורי אריאל: אני מציע שאדוני יהיה ראש הממשלה, ובזה נסיים את העניין.

מגלי והבה: כן, אבל לפי שיטתו, לפי מה שאדוני הקריא, עשו שם הפרדה – אתה יודע – לא על בסיס הגיוני.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אורי אריאל, אם אתה מתכוון להשכיל וללמוד היום דבר חדש – אני לרשותך.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן להסביר לך את זה בפרוטרוט.

גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה ללעוג לממשלה – גם זאת זכותך הלגיטימית.

גאלב מג'אדלה: בשביל זה נבחרת לכנסת, לעשות מה שאתה חושב.

אורי אריאל: שאני אלעג לממשלה – – –

גאלב מג'אדלה: חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות – – –

מגלי והבה: אדוני, אבל כדי שלא אהיה חשוד בשאלה שלו – אני לא מבין למה בהפרדה בסעיפים האלה קבעו חלק מהסמכויות בכמה מהסעיפים לפי זהות השר ולא לפי הזהות העניינית, לא משנה אם תהיה אחראי גם לתחומים שבתחום התרבות של דת אחרת ושל מורשת אחרת.

גאלב מג'אדלה: סליחה, חברים יקרים, אם אתם רוצים הסברים – – –

מגלי והבה: לא, אני הערתי את ההערה שלי.

גאלב מג'אדלה: השאלה מעניינת, ואני מוכן להסביר.

גאלב מג'אדלה: גם אני הופתעתי כמוך, אז אני מסביר.

מגלי והבה: בוא נחזיר את זה.

מגלי והבה: לא – – –

מגלי והבה: לגבי המים, יש סעיף ברשות העתיקות שעוסק בזה.

מגלי והבה: היות שרשות העתיקות היא אצלי, ואני אחראי לחוק רשות העתיקות – – –

מגלי והבה: אני – לא על זה שאלתי.

גאלב מג'אדלה: אבל חברך אורי אריאל שאל ראשון.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל, הוא עונה לך עכשיו.

גאלב מג'אדלה: בחוק המים יש סעיף שעוסק ברשות העתיקות.

גאלב מג'אדלה: היות שרשות העתיקות היא בתחום האחריות של שר המדע, התרבות והספורט, והוא ממונה על חוק רשות העתיקות, רצו להבטיח את זה, כדי שהאזרח – שאתה, חבר הכנסת אורי אריאל, דואג לו – לא ייפגע, ולא ייפול בין הכיסאות, ולכן הבטיחו את זה.

גאלב מג'אדלה: אותו הדבר נכון לעניין חוק הניקוז.

גאלב מג'אדלה: יש סיכוי שתוך כדי עבודה באתרים היסטוריים – שזה קשור לשימור אתרים היסטוריים, שבתחום האחריות של שר המדע, התרבות והספורט – תהיה איזו פגיעה באתר היסטורי, ולכן הבטיחו את זה, כדי שאתר היסטורי כלשהו לא ייפגע והנושא ייפול בין הכיסאות.

גאלב מג'אדלה: עכשיו לאדוני, מה היתה השאלה?

מגלי והבה: אדוני התריס כאילו העבירו חלק מהתרבות, שכביכול לא נוגעת – – –

גאלב מג'אדלה: חלק מהחינוך – לתרבות, מדע וספורט.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: אם אדוני התמנה לתפקיד שר התרבות של מדינת ישראל, למה צריך להפריד – או להעביר חזרה ממשרד החינוך – את הסעיפים שהקראת, שכביכול הם לא בתחום האחריות של אדוני השר?

מגלי והבה: כך זה משתמע, וזה לא תקין – אם מחר ימנו שר אחר, יחזירו את הדבר לקדמותו?

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש – –

צבי הנדל: אתה לא חייב לענות לו.

מגלי והבה: נוח לך ההסדר הזה, אדוני.

גאלב מג'אדלה: – – קודם כול, מכובדי חבר הכנסת, אתה יודע שכל אחד מאתנו קיבל חינוך בבית הוריו.

גאלב מג'אדלה: זה חלק מהחינוך שקיבלתי, לכבד אדם ששואל ולתת לו תשובה – אם יש לי.

גאלב מג'אדלה: כבוד האדם הוא אפילו – לפי הרב עובדיה – עולה על כבוד האדמה.

גאלב מג'אדלה: אתה יודע את זה.

גאלב מג'אדלה: אני לא בטוח אם הפסיקה של הרב עובדיה מקובלת עליך, אבל היא עומדת בפני עצמה.

גאלב מג'אדלה: יושבת כאן סיעה שרואה בזה דבר חשוב.

צבי הנדל: האם אתה יכול להרחיב קצת?

אורי אריאל: – – – פיקוח נפש – יש הבדל בין הגולן ובין האדמה ביהודה ושומרון.

אורי אריאל: ביהודה ושומרון – זה מחויב בתרומות ומעשרות.

אורי אריאל: אשר לגולן יש שאלה – האם הכיבוש הוא לשעתו או לעתיד לבוא?

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: אני חושב שאנחנו – – –

גאלב מג'אדלה: אני יכול להגיד לך שני דברים: קודם כול, תודה רבה, אני מאוד מעריך את זה שאתה מחליף אתי דברים חשובים וברומו של עולם, וגם בסדר-יומנו האקטואלי.

גאלב מג'אדלה: אני בעד ניהול משא-ומתן עם הסורים וירידה מהגולן.

צבי הנדל: זה יעבור לך.

גאלב מג'אדלה: למה אני חושב ככה?

גאלב מג'אדלה: כי – אתה יודע, היה לי מנהיג שרצחו אותו, יצחק רבין, שאמר: עומק השלום כעומק הנסיגה, או עומק הנסיגה כעומק השלום.

גאלב מג'אדלה: אם הנשיא אסד מושיט את ידו – – –

אורי אריאל: כאילו ייתנו – יקבלו.

גאלב מג'אדלה: נכון, מה רע בזה?

גאלב מג'אדלה: הוא רוצה להבטיח את עצמו, ומצד שני ללכת לשלום עם שכניו.

גאלב מג'אדלה: זאת נוסחה טובה.

גאלב מג'אדלה: אם המנהיג שלי, עליו השלום, יצחק רבין, שהיה רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, שאתם מתגאים בה כל ימי חייכם, עומד ברמת-הגולן ואומר: עומק הנסיגה יהיה כעומק השלום, מה אתה רוצה ממני, אזרח ערבי גאה וגם אזרח מדינה גאה, שלא אקבל דבר כזה כאמירה היסטורית חשובה?

גאלב מג'אדלה: לכן אני אומר, אדוני, חבר הכנסת אורי אריאל, אתה יודע את הכבוד שלי אליך, למרות חילוקי הדעות התהומיים בינינו – זאת תורתנו, זאת מחשבתנו, זאת תפיסת עולמנו.

גאלב מג'אדלה: עכשיו לך, אדוני היושב-ראש: הם לא העבירו לשר מסוים, אלא העבירו תחומים.

גאלב מג'אדלה: כלומר, התחום הזה – תרבות, מדע וספורט – עובר כיחידה אחת, כמשרד ממשלתי אחד, לאחריותו של שר המדע, התרבות והספורט.

גאלב מג'אדלה: עשו הפרדה.

מגלי והבה: אני בעד שיעבירו לך כמה שיותר, כי אני יודע שאתה בתחום סמכותך מטפל בכל נושא.

מגלי והבה: מה שהפריע לי והפריע לכל מי שהאזין וחושב שהיו צריכים להשאיר במשרד שלך את כל האגפים, אפילו שהם נוגעים לדת אחרת, או לתרבות אחרת, כי אתה שר המדע והתרבות של כל מדינת ישראל, ולא של חלק ממנה.

גאלב מג'אדלה: א.

גאלב מג'אדלה: יכול להיות שאני מסכים אתך – זאת היתה ההסכמה בין שרת החינוך ובין שר המדע, התרבות והספורט לשעבר אופיר פינס.

גאלב מג'אדלה: אני מביא היום חלוקה על בסיס העובדה שאני מכבד את הסיכומים בין השרים, בלי שנכנסתי לעניין אפילו.

גאלב מג'אדלה: אני מביא היום את הסיכומים בין שני השרים ואת החלוקה שנעשתה בממשלה בהחלטתה מ-10 במאי 2006.

גאלב מג'אדלה: יכול להיות שאתה צודק, אבל אני אמון על הבאת מה שסוכם ועל מה שהממשלה החליטה, בלי להיכנס לתכנים ולדבריו של אדוני.

גאלב מג'אדלה: לכן אני מבקש מהכנסת לקבל את השינויים האלה.

גאלב מג'אדלה: אגב, זה נאמר לי כדי להסדיר נושאים שאנחנו אומנם מטפלים בהם היום.

גאלב מג'אדלה: לא חיכינו להחלטות האלה, כי רצינו – א.

גאלב מג'אדלה: לפעול בלי שאזרחים או סקטורים ייפגעו, וב.

גאלב מג'אדלה: אנחנו רוצים לפעול על-פי חוק, והדבר הזה יהיה מעוגן בחקיקה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לאדוני.

מגלי והבה: תודה לשר המדע והתרבות, השר מג'אדלה.

גאלב מג'אדלה: אל תשכח את הספורט.

מגלי והבה: הספורט זה הכי חשוב, בפרט כשהוא תחת שרביטך.

מגלי והבה: חברי הכנסת, ראשון המתדיינים על הודעת הממשלה הוא חבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: אחריו – חברת הכנסת נאדיה חילו.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אני מוותר.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: חברת הכנסת נאדיה חילו, גם מוותרת?

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי, ואם איננו כאן – חבר הכנסת אלכס מילר, ואם איננו כאן – חבר הכנסת שנמצא כאן, אורי אריאל.

מגלי והבה: בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, העניין שנדון היום קשור בשני משרדים חשובים מאוד בעיני, ואני מניחה שבעיני ציבור מאוד מאוד רחב – משרד החינוך ומשרד המדע, התרבות והספורט.

נאדיה חילו: העניין גם נעשה בהסכמה בין שני המשרדים, כפוף להחלטה שכבר נתקבלה.

נאדיה חילו: ב-7 במאי 2006 נתקבלה החלטה שהעניין שעומד היום הוא בעצם הרבה יותר פרוצדורלי, כדי להסדיר את העניין, ואני רוצה להביא שתי דוגמאות שבעיני הן מאוד חשובות.

נאדיה חילו: הספריות הציבוריות – אנחנו יודעים שהנושא הזה חשוב מאוד, אנחנו גם יודעים כמה הקריאה, הספריות, כמה הצטמצם הנושא הזה בשנים האחרונות.

נאדיה חילו: הוא כבר לא מאפיין את ההתנהגות הנורמטיבית של הרבה מאוד תלמידים, שהיינו רוצים בהחלט לראות אותם במקומות האלה, ולראות במקומות האלה גם פיתוח, לראות שהספריות הציבוריות גם ייתנו מענה לאוכלוסיות רחבות, הייתי אומרת אולי נזקקות, שהרבה פעמים לא יכולות לרכוש את הספרים בעצמן.

נאדיה חילו: לכן אני חושבת שהעברת נושא הספריות הציבוריות למשרד המדע הוא בהחלט נכון, שהצעד הוא חיובי.

נאדיה חילו: דוגמה נוספת – ואני לא רוצה להיכנס לכל החקיקות, כי השר כבר הסביר את כל הנושא של החוקים פה ושם שצריך להעביר ולהסביר – נושא החינוך הגופני, שהוא בעצם התאחדות בתי-הספר.

נאדיה חילו: אם נשאל את עצמנו היום – נכון שהספורט ההישגי הוא אחד הדברים המאוד אטרקטיביים, אחד הדברים המתוקשרים, אחד האלמנטים שכולם עטים עליו, אבל הבסיס החשוב ביותר, אם נחשוב, הוא הספורט העממי, ספורט שבעצם יהיה בכל מסגרות בתי-הספר.

נאדיה חילו: וחשוב שמי שמטפל בספורט באופן כללי ואחראי לנושא הכללי יראה גם את הנישה הזאת של ספורט בבתי-הספר והתאחדות בתי-ספר גם בתוך המשרד הזה.

נאדיה חילו: לכן ההחלטה שנתקבלה ב-7 במאי, והיא מקבלת היום ביצוע יותר אופרטיבי של העברה והסדרת העניינים, לרבות החקיקות הנוספות שמועברות, היא החלטה נכונה.

נאדיה חילו: מה עוד שהיא גם באה בהסכמה בין שני המשרדים, בין שרת החינוך ובין שר המדע, התרבות והספורט.

נאדיה חילו: ואני בהחלט חושבת שצריך לציין שגם הנושא הזה של הספורט העממי מאוד קשור אליו וקרוב ללבו.

נאדיה חילו: לכן אנחנו, סיעת העבודה, נתמוך בעניין.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: נמשיך בסדר הדוברים.

מגלי והבה: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת יצחק גלנטי, אם יהיה כאן, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט, והוא נמצא כאן.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, לבקשת יושב-ראש הקואליציה אני אקצר.

מגלי והבה: יושב-ראש האופוזיציה, הקואליציה לשעבר.

אורי אריאל: סליחה, האופוזיציה, אבל גם הקואליציה בטח רוצה שנקצר.

אורי אריאל: לבקשת מרכז סיעת קדימה אני רוצה להדגיש למה זו טעות מה שהוצג כאן.

אורי אריאל: אני מציע לכם, לממשלה, השר גאלב, אדוני ראש הממשלה, שכמובן איננו פה אתנו – הוא בטח נמצא בהר-הרצל באזכרה לחללי מלחמת לבנון השנייה – תפסיקו כל היום להעביר סמכויות מאחד לשני.

אורי אריאל: הרי כולכם מבינים שכך אי-אפשר לתפקד, ככה לא בונים חומה, ככה בוודאי לא בונים מדינה.

אורי אריאל: בעיקר, אדוני ראש הממשלה, אדוני שר הביטחון, תפסיקו להעביר סמכויות ביטחוניות לקבלני משנה כמו אבו-מאזן.

אורי אריאל: הניסיון החוזר ונשנה לתת אחריות ל"פתח תנזים" או ל"פתח" זה או ל"פתח" אחר, הכול כלאם פאד'י.

אורי אריאל: אין קבלני משנה בביטחון.

אורי אריאל: תיקחו את הביטחון לידיים ותפסיקו להעביר סמכויות, ואם אתם לא יודעים לעשות את זה, תלכו הביתה.

אורי אריאל: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק גלנטי – איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת , ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת אחמד טיבי.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במוסף הכלכלי "דה-מרקר" של עיתון "הארץ" מכנה כתבת את התמיכה במוסדות החרדיים כהתאבדות של המדינה, לא פחות ולא יותר.

שמואל הלפרט: ובהמשך היא כותבת: "מה שמטריד עוד יותר הוא שמדובר בתקציבים שאינם משרתים כל מטרה חינוכית או לאומית.

שמואל הלפרט: מערכת החינוך החרדית מכשירה דור עניים, אינה מחנכת לדמוקרטיה.

שמואל הלפרט: מדינת ישראל משתמשת במיטב משאביה כדי לכרות את הענף שעליו היא יושבת, כמו אותם לווייתנים המנווטים עצמם במלוא התנופה אל החוף ואל אובדנם – ישראל מתעקשת לרסק את עתידה".

שמואל הלפרט: כל זאת רק בשל תמיכתה החלקית של המדינה במערכת החינוך החרדית, המחנכת דורות לערכי מוסר והמבטיחה את עתידו של העם היהודי.

שמואל הלפרט: עיתונאי אחר באותו עיתון "דה-מרקר" כותב על חוק נהרי, המחייב רשויות מקומיות לממן מתקציבן גם בתי-ספר של החינוך המוכר, שהוא הרבה יותר גרוע ממלחמה, והוא "קזוס בלי" מוחלט וסיבה לצאת למאבק מטורף בממשלה, בתקשורת ובכנסת.

שמואל הלפרט: שומו שמים, מימון בתי-ספר בחינוך המוכר במוסדות החרדיים הוא בזבוז משווע של כספי הציבור, כותב ה"דה מרקר".

שמואל הלפרט: חוק שבא לתת שוויון לכל מגזרי החינוך ברשויות המקומיות הרבה יותר גרוע ממלחמה, ורק החינוך הממלכתי, כשמשטרת ישראל נאלצת לפתוח מדי שנה עשרות אלפי תיקים פליליים בקרב הנוער, הוא חינוך טוב.

שמואל הלפרט: וכך מרשה לעצמו העיתון לאנשים חושבים לצאת בהסתה פרועה נגד החינוך המוכר ונגד תלמידי הישיבות המבטיחים את עתידו של העם היהודי, את נצח ישראל, שרמת ידיעותיהם גם בלימודים הריאליים אינה נופלת מזו של יתר התלמידים בחינוך הכללי.

שמואל הלפרט: במקום להודות בפשיטת הרגל המוחלטת בחינוך הכללי, כשמוסדות חינוך רבים נאלצים להעמיד שומרים בכניסה לבתי-הספר, כדי למנוע כניסת תלמידים עם סכינים ואולרים, מעדיפים לנהל הסתה פרועה נגד החינוך המקורי, כשרק הודות לחינוך הזה אנו קיימים כאן במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, עומדים אנו ערב י"ז בתמוז, ערב ימי בין המצרים, שבהם חרב בית-המקדש.

שמואל הלפרט: חז"ל אומרים שבית-המקדש השני חרב בגלל שנאת חינם, וחלילה לנו להמשיך בדרך זו, ועל כך צריכה הכנסת לדון בדחיפות.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת , בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת יצחק גלנטי.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התרבות, המדע והספורט, אני חושב שאני מכיר את חוק הניקוז, ואפילו את חוק המים, ואני אפילו מסוגל להבין למה יש סמכויות לשר המדע, התרבות והספורט בעניינים שקשורים לעתיקות כאשר חופרים תעלת ניקוז או כאשר חופרים באר.

חיים אורון: אדוני השר, אתה יודע כמה אני מעריך אותך, שלא יהיה, חלילה, לעמדה שאני מביע פה עכשיו ממד אישי, אבל בכל זאת אומר לך שזאת עמדת הממשלה, ממשלה שיש בה 28 שרים.

מגלי והבה: עד עכשיו.

אורי אריאל: כן ירבו.

היא חותכת את המשרדים ומחלקת אותם על-פי כל מיני חלוקות, שלא ברור לי מהיכן הן באו ולשם מה הן ירדו לעולם.

אדוני, השר מג'אדלה, האמן לי שאני לא מתכוון אליך באופן אישי.

הייתי אומר את אותו הדבר על כל שר אחר.

בכל הכבוד, ממשלה היא לא עוגה שאתה יכול לחתוך ככה או אחרת – השבוע אתה חותך אותה מימין ובשבוע הבא אתה חותך אותה משמאל.

שמעתי שרק אתמול מפלגת העבודה אמרה שלממשלה הזאת יש שלושה חודשים, כי ברגע שיצא דוח-וינוגרד, החלטתם פה-אחד – היושב-ראש החדש, שמאוד בירכת אותו, אמר: זאת דעתי.

בשביל שלושה חודשים צריך להעביר סמכויות משר לשר?

חכו, חכו רגע אחד, בסדר, מה יקרה אם במשך שלושה חודשים לא יעבירו סמכויות?

אבל יש לי הרגשה שאתה יודע שזה לא יהיה לשלושה חודשים.

יש לי סיבה להניח שלמרות הקרב הגדול – שהיית שותף לו – בין מחנה א' למחנה ב', בסוף גם הפעם יהיה במפלגת העבודה רוב להמשיך להישאר על הכיסאות.

לזה תמיד יש במפלגת העבודה רוב.

אלוהים אדירים – חבר הכנסת אילון, אולי אתה לא יודע, כי באת עכשיו – אנחנו מעבירים עכשיו את האחריות לחוק הניקוז משרת החינוך לשר המדע והספורט.

גם את חוק המים אנחנו מעבירים – אלוהים אדירים, אמרתם אתמול שכעת חיה עוד שלושה חודשים – אני רואה את החיוכים של חברי מפלגת העבודה, לא של מרצ – אם וינוגרד ידחה את מסקנתו בשבועיים, כי אז בעוד שלושה חודשים וחצי אתם בחוץ, אתם לא בממשלה.

אורי אריאל: זה נכון?

אורי אריאל: זה נכון?

אז למה אתם מעבירים סמכויות?

אתה יודע מה זה להעביר סמכויות?

אתה יודע מה יקרה עכשיו בעמק-יזרעאל, כשחופרים שם תעלות ניקוז ופתאום יתברר להם שצריך אישור ממך ולא משרת החינוך?

אתה יודע איזה משבר יהיה בעמק?

אתה יודע מה יקרה בגליל, כשקודחים באר ויתברר שהסמכויות הן אצלך ולא אצל שרת החינוך?

יפסיקו לקדוח.

תפסיקו לקדוח לנו בראש.

האמן לי, זה כבר נראה כמו מקדחה של רופא שיניים.

תפסיקו לקדוח לנו בראש.

תשאירו הכול על מקומו, ובעוד שלושה חודשים, אדוני השר, ניפגש פה ונראה שהסמכויות עברו, הן נשארו והן ימשיכו להיות, ובא לציון גואל.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת .

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, ואם הוא לא יהיה כאן – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מגלי והבה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וצופים יקרים, אני מכבד את החלטת הממשלה לערוך שינויים מבניים ולהעביר פונקציות אופרטיביות ממשרד החינוך למשרד המדע והספורט, אך עיון ברשימת החוקים שהסמכויות בהם מועברות מעלה תמיהות רבות.

יצחק גלנטי: למשל – חוק רישוי עסקים, חוק הבטיחות במקומות ציבוריים ותקנות התכנון והבנייה – איזה מדע, איזו טכנולוגיה, איזו תרבות או איזה ספורט יש בהם?

יצחק גלנטי: מקומם הטבעי של החוקים האלה הוא משרד הפנים.

יצחק גלנטי: חוק המים העתיקים או המזוהמים וחוק הניקוז – הגנה מפני שיטפונות המים והביוב – לדעתי מקומם במשרד להגנת הסביבה.

יצחק גלנטי: והמוזרה ביותר היא העברת הסמכויות של חוק האזרחים הוותיקים למשרד המדע והספורט, שכן מקומן הטבעי הוא משרד השר לענייני גמלאים.

יצחק גלנטי: או שמא יבוא כבוד ראש הממשלה וישכנע את חברי הכנסת שלהיות אזרח ותיק הוא ספורט לאומי, או מאחר שפגיעה פיזית ומילולית בקשישים כבר הפכה לספורט נורמטיבי יומיומי, קבעו את מקום חוק האזרחים הוותיקים בסמכות משרד המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט.

יצחק גלנטי: רבותי, אם כבר מוסיפים פונקציות וחוקים למשרד המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט, הרי אין שום סיבה שהטיפול בגליל, בנגב ובירושלים לא יועבר לשר לענייני גמלאים רפי איתן.

יצחק גלנטי: אני בטוח שהגמלאים יקבלו על עצמם את האתגר של התיישבות בחבלי ארץ אלה ופיתוחם ויממשו אותו מתוך הכרה ושליחות לאומית.

יצחק גלנטי: הם עשו זאת בבחרותם ויתייצבו שנית לעשות זאת בשיבתם.

יצחק גלנטי: רבותי, גם בבניית תיק זה של כבוד השר גאלב מג'אדלה צריך שיהיה היגיון מינימלי שיצדיק את קיומו של המשרד.

יצחק גלנטי: איסוף פונקציות מן הגורן ומן היקב בלי שום קשר לוגי מעמיד את השר עצמו ואת צוות משרדו במצב מגוחך לפני אזרחי המדינה.

יצחק גלנטי: טוב תעשה הממשלה אם תתקן שוב את החלטתה בטרם תאשר אותה הכנסת.

יצחק גלנטי: סיעת הגמלאים תתקשה לתמוך בהודעת הממשלה במתכונתה הנוכחית, וזאת בשל המחאה על אי-העברת סמכויות למשרד לענייני גמלאים.

יצחק גלנטי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת גלנטי.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – את חבר הכנסת מוחמד ברכה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שתכננתי לדבר על הנושא, אבל אני עדיין בהשפעת אחת מפניות הציבור שקיבלתי.

אחמד טיבי: מדובר בבחור מכפר-קאסם שפנה אלי; הוא הגיש בקשה לעבוד בחברת "אסם".

אחמד טיבי: הוא דיבר עם הנהלת "אסם" באזור פתח-תקווה – הוא דיבר עם המזכירה, והמזכירה אמרה לו: המנהל שלי לא רוצה לקבל ערבים.

אחמד טיבי: הוא דאג להתקשר לבוס, למנהל, ולהקניט אותו; מתוחכמים בכפר-קאסם.

צבי הנדל: בתום לב.

אחמד טיבי: לא בתום לב, אלא בכוונה כדי להרשיע אותו, וטוב שעשה כך.

אחמד טיבי: אמר לו המנהל: אני לא רוצה ערבים אצלי.

אחמד טיבי: זה מוקלט.

אחמד טיבי: יש לנו ההקלטה.

אחמד טיבי: את זה אמר מנהל "אסם" באזור פתח-תקווה.

אחמד טיבי: פנו אליו עיתונאים, והוא הכחיש הכול מכול בכול ואמר: זה שקר, מעלילים עלי.

אחמד טיבי: אילו רק היו מקליטים את כל התופעות האלה, וואי, וואי, וואי, מה שהיה לנו פה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, תופעת הגזענות פשתה בחברה הישראלית והפכה להיות ה"מיינסטרים", כמו שאני נוהג לומר.

אחמד טיבי: רק כשהתופעות נחשפות עם תיעוד של בטון יצוק הן מתחילות לעורר שאלות כלשהן.

אחמד טיבי: רק כשרואים בטלוויזיה חיילי מג"ב מכסחים את הצורה לפלסטיני, זזים באי-נחת בכורסאות הטלוויזיה.

אחמד טיבי: אבל כשקוראים על זה בעיתון, זה לא מזיז, ועל-פי רוב לא קוראים על זה בעיתון.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, "אסם" חייבת לפטר את המנהל הזה, ואם היא לא תפטר את המנהל הזה ותיתן גושפנקה ותמיכה וגיבוי לאיש הגזעני הזה, הצרכנים הערבים צריכים להעניש את החברה, כי השוק הערבי הוא שוק חשוב עבור "אסם" – ושמעתי שהיא גם פונה לעולם הערבי.

אחמד טיבי: לכן, אם "אסם" לא תפטר את האיש הזה, הצרכנים הערבים חייבים לפטר את "אסם".

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: אז מצאת את הפתרון, צריך לפעול לפיו.

מגלי והבה: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מגלי והבה: לאחר מכן השר יתייחס או עוברים להצבעה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת שאין לי שום דבר אישי נגד השר מג'אדלה כמובן ולא נגד השרה יולי תמיר ומה מעבירים ממה למי.

מוחמד ברכה: יש לי בעיה עם הממשלה כולה.

מוחמד ברכה: הממשלה שהתפנתה לעסוק ביום השנה למלחמת לבנון על-פי הלוח העברי, היא ממשלה שיותר משהיא צריכה להשתתף באירועים לציון אותה מלחמה – הציון הטוב ביותר של המלחמה הוא שהממשלה הזאת תסיק את המסקנה הנדרשת.

מוחמד ברכה: זו היתה מלחמה תוקפנית, כושלת, שנקבעו לה מטרות, גם לא צודקות אבל גם לא ישימות.

מוחמד ברכה: היוזמה למלחמה הזו יצרה חורבן, בעיקר בצד הלבנוני אבל גם בצד הישראלי.

מוחמד ברכה: אזרחים יהודים וערבים שילמו בחייהם בגלל אותה מלחמה נפשעת.

מוחמד ברכה: והיום מחכים לווינוגרד א' ולווינוגרד ב'.

מוחמד ברכה: על פניו החלטה של יציאה למלחמה היא החלטה הרת-גורל וההחלטה הזאת היתה אכן הרת-גורל, אבל היתה כמובן לא מוצדקת והיתה החלטה נפשעת.

מוחמד ברכה: אני לא יודע מה יהיה בדוח השני של ועדת-וינוגרד, אבל אין שום ספק שהסיבות שבגללן עלול להתערער כיסאו של ראש הממשלה הן לא הסיבות הנכונות בעיני.

מוחמד ברכה: הסיבה הנכונה כבר קיימת ולא צריך בשבילה שום דוח של שום ועדה.

מוחמד ברכה: עצם ההחלטה לצאת למלחמה היא החלטה שהיתה מחייבת את התפטרותו ואת התפטרותה של הממשלה כולה.

מוחמד ברכה: יום השנה לאותה מלחמה, למלחמת לבנון השנייה, הוא יום עצוב להרבה אזרחים גם בצד הצפוני של הגבול בלבנון וגם בצד הדרומי של גבול לבנון, בתוך ישראל, ולעצב הזה אחראים אנשים ואחראית ממשלה ואחראית מדיניות שגם בעצם היום הזה משתעשעת עדיין רק בתפיסת הכוח והרמאויות למיניהן.

מוחמד ברכה: הנושא של שחרור 250 אסירים פלסטינים או אי-שחרור או משהו כזה, בסופו של דבר אפילו לא מובא לשולחן הממשלה, ממשלה שעוסקת רק ביחסי ציבור ורק בחרחור מלחמה.

מוחמד ברכה: רק לפני כמה ימים, אדוני היושב-ראש, קראנו שפיקוד העורף פנה לטלוויזיה להיערך למצב חירום.

מוחמד ברכה: אני לא יודע מה מתכננים.

מוחמד ברכה: גם היום שמענו על תמרונים רחבים ברמת-הגולן.

מוחמד ברכה: אני לא יודע מה מטרת התמרונים האלה ואם זה נכון שזה למגננה או להגנה, איך זה יתפרש מעבר לגבול בסוריה.

מוחמד ברכה: כל חרחורי המלחמה והרמאות בעניין של השלום, זה הדבר שמאפיין את הממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: לכן, ביום השנה בלוח העברי או בלוח הערבי או בלוח הכורדי – הממשלה הזאת בכל לוח צריכה ללכת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הממשלה על העברת סמכויות על-פי דין משר לשר על-פי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 16 נגד – 15 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משרת החינוך לשר המדע, התרבות והספורט נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 16, נגד – 15, אין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהודעת הממשלה על העברת סמכויות על-פי דין משר לשר נתקבלה.

מגלי והבה: [מס' כ/156; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 9405; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 11), התשס"ז–2007, קריאה שנייה וקריאה שלישית – אני מזמין את יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשם הוועדה לקידום מעמד האשה, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 11), התשס"ז–2007, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

גדעון סער: עניינה של הצעת חוק זו, שהוגשה ביוזמתי, באיסור הפליה מחמת טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית.

גדעון סער: סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח–1988, אוסר על מעביד להפלות בין עובדיו או בין דורשי עבודה, בין היתר מחמת היריון או היותם הורים, בעניינים הנוגעים לעבודה, ובהם קבלה לעבודה, תנאי עבודה או פיטורין מהעבודה.

גדעון סער: בהתאם לפסיקת בתי-המשפט, הן פסיקת בתי-דין לעבודה והן פסיקת בית-המשפט העליון בשבתו כבג"ץ, המונח "היותם הורים" המופיע בסעיף 2 לחוק כולל גם מצבים של טרום-הורות, ובתוך כך מצבים של טיפולי פוריות.

גדעון סער: לפיכך, בית-המשפט אמר שהוא לא שולל את האפשרות שפיטורי עובד מחמת טיפולי פוריות עלולים להיות בגדר הפליה אסורה בניגוד להוראות החוק.

גדעון סער: הצעת החוק הזאת מבקשת לעגן בחקיקה באופן פוזיטיבי ומפורש את האיסור על המעביד להפלות בין עובדים ובין דורשי העבודה מחמת טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית.

גדעון סער: הגנה בעלת אופי דומה קיימת כבר שנים רבות בחוק עבודת נשים שמאפשר לעובדים להיעדר מעבודתם לצורך טיפולי פוריות או הפריה חוץ-גופית, ובד בבד אוסר על המעביד לפטרם בשל ההיעדרות האמורה.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין הלית מגידו; אני רוצה להודות לדלית אזולאי, מנהלת הוועדה, על העבודה על הצעת החוק.

גדעון סער: בשם הוועדה לקידום מעמד האשה, אני מבקש שתתמכו בהצעת החוק בנוסח שהוסכם עליו בוועדה.

גדעון סער: יש הסתייגות של סיעת חד"ש.

גדעון סער: אינני רואה מישהו מחבריה ברגע זה, ואני חושב שמלכתחילה היא יועדה להיות הסתייגות דיבור.

גדעון סער: בכל מקרה, אין חבר מסיעת חד"ש ברגע זה במליאה.

גדעון סער: תודה לך.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אם כך, חברי הכנסת, כיוון שחברי הכנסת המסתייגים מסיעת חד"ש אינם כאן, אנחנו עוברים להצבעה על החוק בקריאה שנייה – כיוון שאין הסתייגויות.

מגלי והבה: ראשית, הצבעה בקריאה שנייה.

צבי הנדל: בעד תוספת התנחלויות ביהודה ושומרון.

צבי הנדל: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 11 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 11, נגד – אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: החוק עבר בקריאה שנייה.

מגלי והבה: אם כך, אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 12 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 11), התשס"ז–2007, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 12, נגד – אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שהצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 11), התשס"ז–2007, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מגלי והבה: [מס' כ/149; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 8802; נספחות.

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2) – זה ירד?

רן כהן: לא, זה לא ירד.

מגלי והבה: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2), התשס"ז–2007.

מגלי והבה: יש לנו הסתייגויות לחוק.

רן כהן: קודם יושב-ראש הוועדה.

מגלי והבה: יושב-ראש הוועדה יציג את החוק, ולאחר מכן יש הסתייגות.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת – – –

צבי הנדל: מה עם – – –

משה כחלון: מי שהוא יושב-ראש הוועדה משעה 11:00 זה חבר הכנסת ארדן – לצורך הפרוטוקול.

משה כחלון: לא היתה פה השתלטות עוינת על הוועדה.

משה כחלון: אני מציג את החוק מתוקף זה שאני עיבדתי אותו – כל הוועדה עיבדה אותו, בראשותי.

משה כחלון: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק פרי יוזמתו של חבר הכנסת רן כהן, שבאמת הוביל את זה מההתחלה, ואני שמחתי עם חברי ועדת הכלכלה להיות בעל-ברית שלו בחוק החשוב הזה.

משה כחלון: נעבור יותר לפורמליות.

משה כחלון: סעיף 8 לחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי קובע כי שר הבינוי והשיכון יקבע מפרט לדירות ציבוריות כהגדרתן בחוק, טרם השכרתן בהשכרה ציבורית, ומפרט לאחזקה שוטפת של דירות ציבוריות בתקופת השכרתן בהשכרה הציבורית.

משה כחלון: הסעיף אף קובע הוראות בדבר ליקוי בשל העדר פרט בדירה שנכלל במפרט והוראות בדבר תיקון ליקוי כאמור.

משה כחלון: בהתאם לחוק קבע השר בתקנות זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשס"א-2000, מפרט הן לדירות ציבוריות טרם השכרתן בהשכרה ציבורית והן לאחזקה שוטפת של דירות ציבוריות במשך תקופת השכרתן בהשכרה ציבורית.

משה כחלון: בין יתר הפרטים הכלולים במפרט, כלול גם דוד חימום, אך לא קבועה הוראה באשר לסוג דוד החימום שיש לכלול במפרט כזה – דוד שמש או דוד חשמל.

משה כחלון: ההבחנה בין דוד שמש לדוד חשמל חשובה, שכן עלות השימוש בדוד חשמל גבוהה יותר מעלות השימוש בדוד שמש, ומנתונים שמסרה לוועדת הכלכלה של הכנסת עמותת "ידיד" – שהיא מאוד פעילה בחוקים החברתיים ומסייעת לנו המון, ואני מבקש לשבח אותה – עולה כי ברוב הדירות הציבוריות שבהן נותק זרם החשמל עקב אי-תשלום חשבונות החשמל, אכן מותקן דוד חשמל ולא דוד שמש.

משה כחלון: אנחנו יודעים שבוילר "זולל" המון חשמל.

משה כחלון: ככל הנראה, חברות הדיור הציבורי בוחרות על-פי רוב להתקין דוד חשמל בדירות ציבוריות משום שעלות התקנתו נמוכה מעלות התקנתו של דוד שמש.

משה כחלון: מי שנפגע מכך הם כמובן דיירי הדיור הציבורי, הנאלצים לשלם חשבונות חשמל גבוהים למדי.

משה כחלון: על מנת לאפשר לדיירי הדיור הציבורי – שממילא נמנים עם השכבות המוחלשות בחברה – להשתמש בדוד חימום בעלות נמוכה יחסית, וכדי לתת בידם אפשרות לעמוד בתשלום חשבונות החשמל ביתר קלות, מוצע לקבוע כי מפרט של דירות ציבוריות טרם השכרתן יכלול דוד שמש בדירה ציבורית שבה ניתן להתקינו.

משה כחלון: יש מקומות שבהם יש בעיה עם ההתקנה; אנחנו מדברים כרגע על מקומות שבהם אפשר מבחינה טכנית להתקין אותו.

משה כחלון: הסדר דומה מוצע לגבי אחזקה שוטפת של דירות ציבוריות במשך תקופת השכרתן בהשכרה ציבורית, אלא שבמקרה כזה נדרשת גם הסכמת השוכר להתקנת אותו דוד שמש.

משה כחלון: כמו-כן מוצע לקבוע כי סכום ההשתתפות העצמית של שוכר דירה ציבורית במימון ליקויים בדוד שמש בדירתו לא יעלה על 10% מעלות התיקון.

משה כחלון: בעת הדיון המוקדם בהצעת החוק סיכמו שר הבינוי והשיכון והמציע, לאחר שגם שר האוצר נתן את הסכמתו לעניין, כי יוקצו לצורך החוק המוצע 5 מיליוני שקלים חדשים בשנה.

משה כחלון: ועדת הכלכלה החליטה, ברוח הסיכום האמור במליאה, כי אוצר המדינה יממן את התקנתם של דודי שמש לפי הצעת החוק בסכום של 5 מיליוני שקלים בשנה לפחות.

משה כחלון: כדי לאפשר אי-חריגה מהתקציב שיוקצה לנושא זה, החליטה הוועדה כי השר יקבע אמות-מידה לתחולה הדרגתית של החוק, תוך מתן קדימות לאוכלוסיות מסוימות, ויביא תקנות בנושא לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת בתוך 60 ימים מיום תחילתו של החוק.

משה כחלון: לגבי הסכום שיוקצה מאוצר המדינה, שבאמצעותו תמומן התקנת דודי שמש לפי הצעת החוק, הגישה הממשלה הסתייגות שלפיה הסכום שיוקצה יהיה 5 מיליוני שקלים חדשים בשנה.

משה כחלון: ההסתייגות הממשלה בעייתית משני טעמים.

משה כחלון: ראשית, המימון הוא בסכום קבוע ולכאורה לא ניתן יהיה להקצות בחוק התקציב סכום גבוה יותר.

משה כחלון: זאת אומרת, אם הממשלה תחליט לתת 10 מיליונים או פתאום יתפנה לה כסף או שיהיה צורך ביותר – החוק הזה יגביל אותה.

משה כחלון: לכן, ההסתייגות היא לא טובה.

משה כחלון: שנית, 5 מיליוני השקלים שמציעה הממשלה אינם צמודים למדד כלשהו, ולכן הסכום ילך ויישחק עם השנים.

משה כחלון: ועדת הכלכלה קבעה, כאמור, שהסכום שיוקצה להתקנת דודי שמש לא יפחת מ-5 מיליוני שקלים, כלומר שניתן יהיה לקבוע 5 מיליוני שקלים חדשים, או יותר, כפי שתחליט הממשלה.

משה כחלון: בהתחשב בכך שניתן להשיג את רצון הממשלה גם בנוסח הוועדה, ובהתחשב בבעייתיות של נוסח ההסתייגות, אני מבקש מכם לדחות את ההסתייגות ולהצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שהכינה הוועדה.

משה כחלון: אני מבקש להודות פעם נוספת לחבר הכנסת רן כהן על פעילותו המבורכת למען דיירי הדיור הציבורי בפרט ולמען כל הנושאים החברתיים בכלל, וכמובן אני מבקש לצרף גם את עמותת "ידיד".

משה כחלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מגלי והבה: כן, כדאי גם לנצל את ההזדמנות להודות לך כיושב-ראש ועדת הכלכלה, שהביא הרבה חוקים חברתיים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן לנמק את הסתייגותו, ולאחר מכן עוברים להצבעה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, אני מודה שרשמתי הסתייגות רק כדי לומר כמה מלים בטרם ההצבעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שעבודת הנמלים שאנחנו צריכים להשקיע בכל פעם כדי לקדם בקצת את מצבן של השכבות המוחלשות בישראל, היא באמת עבודה סיזיפית קשה, ולאחר שיושב-ראש הוועדה שטיפלה בחוק הזה, חבר הכנסת כחלון, נתן כאן את הפירוט, אני פטור מלתת אותו.

רן כהן: אני רק רוצה לומר, שלעניות דעתי, ההתקדמות הזאת יכולה להיות לחלק מן המשפחות מאוד משמעותית, כי מדובר ביכולת להתקין כ-2,500 דודי שמש בדירות הדיור הציבורי, ואם השר באמת יביא לפני הוועדה – כפי שמחויב בחוק – את התקנות להתקנה ואת סדר העדיפויות להתקנה בתוך חודש ימים, אני מאמין שעוד השנה יכולות 2,500 משפחות ליהנות מדוד שמש, וסוף-סוף עניי ישראל יוכלו ליהנות מקרני השמש שמשפיעות עלינו טובה בארץ הזאת.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שהשמש לא תשלם את השכר הזה חודשית במקום העניים בישראל.

רן כהן: יש לנו שמש, אז לפחות שיהיו דודי שמש, כדי שיהיה טוב יותר.

רן כהן: זה גם יהיה יותר חסכוני בחשמל, זה יקל על חברת החשמל, זה יהיה יותר אקולוגי, יותר ישמור על הסביבה, כי בעצם נשתמש בקרני השמש ולא בדרכים מלאכותיות כדי לחמם מים לבתים – – –

צבי הנדל: השאלה אם אתה מאמין שהממשלה באמת תקדם את זה.

רן כהן: אין לה ברירה, יש חוק.

רן כהן: לכן התעקשנו – גם חבר הכנסת כחלון, גם אני, גם עמותת "ידיד" – על חוק.

רן כהן: וכאן אני גם רוצה להיכנס להסתייגות.

רן כהן: השר נהרי, אני חייב לומר לך, ההסתייגות הקנטרנית של הממשלה, אני ממליץ לך המלצה ידידותית לא לעלות לנמק אותה, כי אין בה שום דבר יותר מקנטרנות.

רן כהן: סוכם כאן, וקיבלתי את זה – מעל הדוכן הזה – לאחר שהשר שטרית והשר הירשזון הציעו לי להסכים בקריאה טרומית, שהתקציב יהיה 5 מיליוני שקלים בשנה.

רן כהן: אמרתי: טוב תפוח אחד ביד מעשר ציפורים על העץ, שיעופו.

רן כהן: קיבלנו את זה.

רן כהן: באנו לוועדת הכלכלה בראשות חבר הכנסת כחלון וקיבלנו את הנוסח שאומר: לא יפחת מ-5 מיליונים.

רן כהן: מה העניין הזה כל כך נורא לכם באוצר?

רן כהן: מה נורא?

רן כהן: מה קרה?

רן כהן: מה יהיה אם יקום שר אוצר טוב ויגיד: לא 5 מיליונים – 5.5.

רן כהן: הפקידים יגידו: לא, כתוב רק 5, כי האוצר בא למליאת הכנסת והכריח את הכנסת לעמוד על הברכיים ולהסכים רק ל-5.

רן כהן: אצלנו כתוב מה שכתבנו כאן בחוק בצורה עניינית: סכום שלא יפחת מ-5 מיליוני שקלים.

רן כהן: מה קרה?

רן כהן: תגידו 5 מיליונים – יהיה 5 מיליונים.

רן כהן: למה צריך להוריד את המלים "שלא יפחת", שיהיה רק 5 מיליונים?

רן כהן: חס וחלילה יקום שר טוב או שר שיכון ובינוי שישכנע את הממשלה להשקיע בשנה מסוימת לא 5 מיליונים אלא 6 מיליונים.

רן כהן: ממש שומו שמים, קטסטרופה.

רן כהן: אז מה הבעיה?

רן כהן: אני לא רוצה לכתוב.

רן כהן: אני רוצה לעמוד בהתחייבות שלי לשר השיכון ולשר האוצר.

רן כהן: לכן הוועדה קיבלה את הנוסח הזה – שלא יפחת מ-5 מיליונים.

רן כהן: אל תתחכמו על עניי ישראל.

רן כהן: יש לכם התחכמויות – תתחכמו על העשירים.

רן כהן: למה לכם להתחכם על דודי השמש להכי עניים במדינה הזאת?

רן כהן: זה מה שכואב לכם?

רן כהן: שיבוא שר טוב וישקיע אולי עוד חצי מיליון או עוד מיליון?

רן כהן: זאת הבעיה?

רן כהן: אני מציע לקבל את הצעתו של חבר הכנסת כחלון ולדחות את כל ההסתייגויות.

רן כהן: אני מבטיח שאבטל גם את ההסתייגות שלי.

רן כהן: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אדוני, כיוון שביקשת הסתייגות לדיבור, לא נצביע על ההסתייגות שלך.

רן כהן: אוותר.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר נהרי.

מגלי והבה: יש לו הסתייגות: פסקה (3) בסעיף קטן (ב2).

מגלי והבה: בבקשה.

צבי הנדל: אתה רוצה לומר ששר האוצר אמר לך להגיד את זה?

צבי הנדל: אתם עבדים של הפקידים באוצר.

משולם נהרי: תלמד להקשיב וגם תבין שלא כולם חושבים אותו דבר ולא כולם מסכימים לאותו דבר ויש מקום לכולם, אז תתאזר בסבלנות.

משולם נהרי: אעשה את זה קצר מאוד.

משולם נהרי: קודם כול, אני רוצה לומר מלה טובה, בלי שום קשר, לחבר הכנסת רן כהן, שמגיש הרבה מהחוקים החברתיים, ואני חושב שזה ראוי לשבח, והציבור זקוק לזה, גם כשמדובר בבני נוער, בקשישים ובעניים.

משולם נהרי: אתה יודע שאני תמיד תומך, גם אם הממשלה התנגדה.

משולם נהרי: עשיתי כל אשר לאל ידי ונלחמתי כדי שהדברים אכן יהיו.

משולם נהרי: אנו לא צריכים להפקיר את העניים בתוכנו.

רן כהן: תבורך, אדוני השר – – –

משולם נהרי: אבל אתה בעצמך אמרת שהיה סיכום כזה, ולכן ראש הממשלה מבקש להצביע על ההסתייגות הזאת.

רן כהן: ראש הממשלה לא ביקש כלום.

משולם נהרי: אתה לא חדש פה.

משולם נהרי: אתה גם היית שר.

משולם נהרי: אתה גם היית בממשלה.

משולם נהרי: אתה גם יודע איך ההליכים פועלים, ואתה יודע איך שמתנהלים דברים.

רן כהן: כשהייתי שר בממשלה לא העז פקיד לכתוב משהו שאינו על דעתי.

משולם נהרי: לכן, ההצעה לתיקון היא בפסקה (3) בסעיף קטן (ב2) המוצע, במקום "בסכום שלא יפחת מ-5 מיליון שקלים חדשים" יבוא "בסכום של 5 מיליון שקלים חדשים".

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה, אדוני השר.

מגלי והבה: אם כך, אנו מצביעים על ההסתייגות שלך, אדוני השר.

מגלי והבה: הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2), קריאה שנייה – אנו עוברים להצבעה על שם החוק.

מגלי והבה: הצבעה מס' 9 בעד שם החוק – 5 נגד – 4 נמנעים – אין שם החוק התקבל.

מגלי והבה: בעד – 5, נגד – 4, נמנעים – אין.

מגלי והבה: עשיתי הצבעה על שם החוק.

קריאות: – – –

מגלי והבה: למה הוויכוח הזה?

מגלי והבה: חבר הכנסת וקנין, נא לשבת.

מגלי והבה: לסעיף 1 כהצעת הוועדה אין ההסתייגות שלך, ולכן אנו מצביעים על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: חברים, נא לא להפריע.

מגלי והבה: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 12.

מגלי והבה: אם כך, סעיף 1 עבר כהצעת הוועדה ללא הסתייגויות.

מגלי והבה: צריכים להצביע על ההסתייגות של ראש הממשלה בפסקה (3) בסעיף קטן (ב2).

קריאות: – – –

מגלי והבה: אנחנו מצביעים על ההסתייגות השר משולם נהרי.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 4 נמנעים – 1 ההסתייגות של ראש הממשלה לסעיף 1 נתקבלה.

משה כחלון: לא נקלטה ההצבעה שלי.

נאדיה חילו: גם שלי לא.

נאדיה חילו: אני בעד.

מגלי והבה: אם כך, אני קובע שההסתייגות נתקבלה.

מגלי והבה: אתה נגד או בעד? – נגד.

מגלי והבה: אם כך, ההסתייגות התקבלה.

רן כהן: הצבעתי בטעות מהמקום של אבשלום וילן.

מגלי והבה: אנו מקבלים, לפרוטוקול, שחבר הכנסת כהן הצביע ממקומו של חבר הכנסת אבשלום וילן.

מגלי והבה: אדוני, תעבור לכיסא שלך, כי יש הצבעה על סעיף 1 כולל ההסתייגות.

מגלי והבה: הצבעה מס' 12 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

מגלי והבה: בעד – 17.

מגלי והבה: מכיוון שהתקבלה הסתייגות של הממשלה, של השר נהרי, של ראש הממשלה, אנו צריכים לשאול את יושב-ראש הוועדה אם הוא מסכים להצביע על החוק בקריאה שלישית.

מגלי והבה: אתה כבר לא יושב-ראש.

משה כחלון: זה לא העניין.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך שעם ממשלה כזו אכזרית, אני חושש – – –

מגלי והבה: אתה רוצה שנצביע – אז תקרא לחבר הכנסת ארדן.

קריאות: – – –

מגלי והבה: אוקיי.

מגלי והבה: כיוון שאתה הבאת את החוק והיית היושב-ראש, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק כהצעת הוועדה.

קריאות: – – –

מגלי והבה: סליחה.

מגלי והבה: אני לא יודע מה קורה לכם היום במזכירות.

מגלי והבה: נצביע על סעיף 2 כהצעת הוועדה כיוון שלא היו הסתייגויות, לפני שנעבור להצבעה השלישית.

מגלי והבה: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 2 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 2 התקבל.

מגלי והבה: 13 בעד, אחד נגד.

מגלי והבה: אם כך, סעיף 2 עבר בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, על כל החוק, כולל ההסתייגות שהתקבלה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2), התשס"ז–2007, נתקבל.

מגלי והבה: 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אני קובע שחוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 2), התשס"ז–2007, נתקבל בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מגלי והבה: זו הזדמנות לתת לחבר הכנסת רן כהן להודות בשם הוועדה ובשם הפעילים למען החוק הזה.

יעקב מרגי: רק שהממשלה לא תקפיא גם את זה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שלפחות אז תהיו יותר אמיצים כדי לעמוד בדרכה של הממשלה.

רן כהן: אני רק מודיע לך, חבר הכנסת מרגי: יש באוצר, גם היום, עכשיו, אחרי החוק הזה עבר, מי שירצה לטרפד אותו.

רן כהן: ואני מקווה מאוד שגם השר שטרית או מי שיבוא במקומו, גם השר נהרי, גם סיעת ש"ס, תוכלו לעמוד על המשמר, כי מדובר בהרבה מאוד אנשים שבשבילם זה עניין של מים חמים – להתרחץ או לא; זה עניין של ניקיון – כן או לא.

רן כהן: זה עניין של לחסוך 600-500 שקל בחודש כדי לאכול טיפה יותר טוב.

רן כהן: זה לקנות תרופות.

רן כהן: דברים אלמנטריים, לא דברים של עשירים, ואני מציע שתעמדו על המשמר.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר שאני שמח מאוד.

רן כהן: לא שאני יוצא מדעתי מרוב שמחה, וזה בוודאי לא דומה לחקיקת חוק הדיור הציבורי בזמנו, שהיה באמת סמן חברתי ממדרגה ראשונה בחקיקה חברתית של הכנסת, אלא אני שמח על אותה הטבה מעטה, שאני מקווה מאוד שתיטיב את חייהן של אלפי משפחות בישראל.

רן כהן: אני רוצה למסור שתי תודות מיוחדות.

רן כהן: האחת, ליושב-ראש היוצא של ועדת הכלכלה, חבר הכנסת כחלון, שגם התעקש לסיים את חקיקת החוק עוד לפני שהוא מסיים את תפקידו, וגם עמד בנחישות על כך שהחוק יעבור כרוחו, כלשונו וכאפשרותו, עם הממשלה המזופתת הזאת.

רן כהן: אבל הוצאנו אותה, איך אומרים: "שערה מן אל-ג'חאר אל-חנזיר ברכה".

מגלי והבה: אם אתה מצטט, אני אלמד אותך: שערה – ואני לא אמשיך, כי המלה היא לא יפה.

צבי הנדל: מה עם ברכה?

רן כהן: שערה מתחת החזיר – ברכה.

רן כהן: הוצאנו את השערה הזאת, אז תהיה לנו לפחות איזושהי ברכה.

רן כהן: אני מודה מאוד למשה כחלון על תרומתו המאוד משמעותית לעניין הזה, ובמיוחד אני רוצה להודות לעמותת "ידיד", לרן מלמד ולחבריו, שהיו גם היוזמים, וגם הרעיונאים של העניין, וגם ליוו אותנו במהלך החקיקה עם הדוגמאות ועם הנתונים.

צבי הנדל: מה היה עם השערה?

רן כהן: השערה כבר עברה מן העולם.

רן כהן: בעניין הזה עמותת "ידיד" עושה עבודה נפלאה בסך הכול ובכלל וכאן בפרט, ואני מודה להם מאוד מאוד.

רן כהן: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואפילו לשר נהרי.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רן כהן ולכל מי שעמלו על הצעת החוק.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/309).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 157), התשס"ז–2007, בקריאה ראשונה.

מגלי והבה: אדוני השר משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עד 1 בינואר 2003, ריבית המשתלמת על תוכניות חיסכון ועל פיקדונות היתה פטורה ממס.

משולם נהרי: במסגרת תיקון מס' 132 לפקודת מס הכנסה נקבעה חבות במס על ריבית המשתלמת על פיקדונות ועל תוכניות חיסכון, כך שעל ריבית הנובעת מתוכניות חיסכון ומפיקדונות הצמודים במלואם למדד יחול מס בשיעור של 15%, ועל הכנסת ריבית הנובעת מתוכניות חיסכון ומפיקדונות אשר אינם צמודים במלואם למדד יחול מס בשיעור של 10%.

משולם נהרי: מדד לעניין זה כלל גם את שער המטבע לגבי נכס שערכו צמוד למטבע החוץ, או שהוא נקוב במטבע חוץ.

משולם נהרי: במסגרת תיקון מס' 147 לפקודה, שנכנס לתוקף ב-1 בינואר 2006, הועלה שיעור המס על ריבית שנצמחה החל מ-1 בינואר – מס בשיעור של 20% על ריבית המשתלמת על פיקדונות ועל תוכניות חיסכון שאינם צמודים במלואם למדד.

משולם נהרי: במסגרת תיקון מס' 147 האמור אירעה תקלה טכנית.

משולם נהרי: בטעות לא הוספה הגדרה חדשה למונח "מדד", ובאין הגדרה למונח "מדד" נטענת הטענה כי יש לפנות להגדרה "מדד" שבסעיף 1 לפקודה, שאינה קובעת כי יראו את שער המטבע כמדד כאשר מדובר בנכסים שערכם צמוד למטבע החוץ או שהם נקובים במטבע חוץ.

משולם נהרי: לאור האמור מוצע לתקן את סעיף 125ג לפקודה ולחזור ולקבוע בו את ההגדרה "מדד" בנוסח כפי שהיה קיים בסעיף 105יא לפקודה, לפני ביטולו בתיקון מס' 147 לפקודה, כך שלגבי נכסים שערכם צמוד למטבע חוץ או שהם נקובים במטבע חוץ, יראו את שער המטבע כמדד.

משולם נהרי: מאחר שהתיקון המוצע עניינו תיקון טעות טכנית, שלפיה הושמטה ההפניה להגדרה "מדד" הכוללת גם הצמדה לשער המטבע, מוצע להחיל את תיקון הטעות, כאמור, באופן רטרואקטיבי, מיום כניסת תיקון מס' 147 לפקודה לתוקף, היינו מיום 1 בינואר 2006.

משולם נהרי: על כן אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר.

יצחק זיו: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חברי הכנסת יעקב מרגי, אברהם רביץ, מוחמד ברכה, חנא סוייד – אינם נוכחים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: מוותר.

יצחק זיו: מוותר.

יצחק זיו: חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, יעקב כהן, חיים אורון, ומשה גפני – אינם נוכחים.

יצחק זיו: לפיכך נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 157), התשס"ז–2007, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 5, נגד – 2, ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 157), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/309).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 32), התשס"ז–2007 – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את השר משולם נהרי להציג את הצעת החוק בשם האוצר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מכוח סעיף 67(ה) לחוק מס ערך מוסף פורסמו תקנות מס ערך מוסף (תכנון מס החייב דיווח) (הוראת שעה), התשס"ז–2007, ונקבעו בהן הפעולות שהן תכנון מס החייב בדיווח לפי החוק, אופן הדיווח ומיהו החייב בדיווח על פעולות כאמור.

משולם נהרי: תחולתן של התקנות בשנות המס 2007–2009.

משולם נהרי: היום העבירה החלה על אי-דיווח של פעולה שנקבעה כתכנון מס החייב בדיווח, הינה העבירה הקבועה בסעיף 117(א)(6) לחוק, הקובע כי מי "שלא הגיש במועד דוח שיש להגישו לפי חוק זה או תקנות לפיו, לרבות דוח שהוא חייב להגישו על-פי דרישת המנהל", דינו מאסר שנה.

משולם נהרי: בהצעה שלפני

משולם נהרי: כם מוצע לקבוע כי אי-דיווח על פעולה, שהיא תכנון מס החייב בדיווח, יהווה עבירה נפרדת מעבירת אי-הדיווח הכללית הקבועה בסעיף 117(א)(6) לחוק, כמובא לעיל.

משולם נהרי: הפרדת עבירת אי-הדיווח על פעולות שהן תכנון מס החייב בדיווח מעבירת אי-הדיווח הכללית הקבועה בסעיף 117(א)(6) לחוק, תאפשר לשר המשפטים, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לקבוע לגבי עבירה זו קנס מינהלי שונה מהקבוע לגבי עבירת אי-הדיווח הכללית שלפי תקנות העבירות המינהליות (קנס מינהלי – חיקוקי מסים), התשמ"ז–1987.

משולם נהרי: לידיעכתם, המועד הראשון שחלה בו חובה להגיש את הדיווח על פעולות שהן תכנון מס החייב בדיווח לפי חוק מע"מ הוא 15 ביולי 2007.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נסים זאב: אפשר לקבל הסבר על החוק הזה?

משולם נהרי: כל מה שאמרתי, זה ההסבר.

נסים זאב: השאלה, באים להקל?

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: זה בא להקל, בא לתת מרחב תמרון.

יצחק זיו: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת זבולון אורלב – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: לפיכך, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 32), התשס"ז–2007, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 6, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 32), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/307).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: נעבור להצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון מס' 4) (הסעת פעוטות עם מוגבלות בידי הרשות המקומית), התשס"ז–2007, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג להציג את הצעת החוק.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת לקריאה ראשונה את הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון מס' 4) (הסעה פעוטות עם מוגבלות בידי הרשות המקומית), התשס"ז–2007.

יצחק הרצוג: מונחת לפניכם הצעת החוק שבאה להסדיר הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות למעון יום שיקומי.

יצחק הרצוג: מקורה של הצעת החוק בבעיה שהתעוררה ועלתה במלוא חריפותה בפני ועדת הכנסת לזכויות הילד.

יצחק הרצוג: אני אסביר את נימוקיה.

יצחק הרצוג: חוק מעונות יום שיקומיים, התש"ס-2000, שחוקקה הכנסת, נועד להבטיח מסגרת טיפולית חינוכית לאוכלוסיית הפעוטות עם מוגבלות, המספקת להם צרכים מיוחדים לשם קידומם והמשך התפתחותם.

יצחק הרצוג: שירות מתקדם זה הניתן היום למאות פעוטות מסייע הן לפעוטות והן להוריהם.

יצחק הרצוג: עם זה, מאחר שמדובר בפעוטות עם מוגבלות, יש חשיבות רבה לדאוג להסעה בטיחותית שלהם, כדי שיוכלו לממש את זכותם למעון-היום השיקומי.

יצחק הרצוג: סעיף 3 לחוק קובע, כי האחריות להסעה מוטלת על מעון-היום, אך יש בחוק סעיף המאפשר למעון-היום להעביר אחריות זו לרשות המקומית שבתחום שיפוטה הפעוט מתגורר.

יצחק הרצוג: במהלך יישום החוק התעוררו בעיות במימוש ההסדר בנוגע להסעת הפעוטות, בעיקר במקרים שבהם מדובר בהסעה למרחק רב שעלותה גבוהה מאוד.

יצחק הרצוג: בתחילת כל שנת לימודים נתקלנו בבעיות של הסרת אחריות מהסעות בטיחותיות.

יצחק הרצוג: היו מקרים שבשל מחלוקות על ההסעה נותרו פעוטות בביתם ללא טיפול, וכך נפגעה זכותם על-פי חוק.

יצחק הרצוג: ההצעה שלפני

יצחק הרצוג: כם באה בראש ובראשונה להבטיח את מימוש זכותם של כל הפעוטות הזכאים למעון יום שיקומי.

יצחק הרצוג: הגענו להסדר עם הרשויות המקומיות שיקבלו את האחריות להסעה הבטיחותית, ואף הבטחנו את המימון המתאים למימוש הצעת החוק.

יצחק הרצוג: אני רוצה בהזדמנות זאת להודות על שיתוף הפעולה ליושבת-ראש ועדת הכנסת לזכויות הילד, חברת הכנסת , ולאנשי משרד האוצר ולאנשי מרכז השלטון המקומי.

יצחק הרצוג: אני קורא לכנסת לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה מהירה, טרם סיום המושב, היות שאנחנו צופים פני פתיחת שנת הלימודים בעוד כחודשיים, כדי שנוכל להתחיל ביישום החוק מיידית וכך יוכלו כל הפעוטות הזכאים לקבל את השירות המלא כבר מתחילת שנת הלימודים הקרובה.

יצחק הרצוג: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר יצחק הרצוג.

יצחק זיו: נעבור לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, הנושא של לקיחת האחריות בכל הקשור להסעות – בוודאי נוח מאוד לכל אלה שמקימים מעונות להטיל את האחריות על הרשויות המקומיות.

נסים זאב: אבל צריך לזכור שיש שתי מסגרות שונות.

נסים זאב: יש מסגרות פרטיות, אדוני השר, ולזה אני רוצה להתייחס.

נסים זאב: כמובן, הן מקבלות את אישור משרד העבודה והרווחה, כל מה שקשור לאחריות בתוך המעון, האחריות היא מלאה.

נסים זאב: מובן שיש ביקורת של משרד העבודה והרווחה, של משרד הבריאות, שהכול מתפקד והכול על-פי תקנים, אבל אי-אפשר להפריד את האחריות ולומר לגבי הסעה – הרשות המקומית תיקח.

נסים זאב: אני לא מאמין שהרשויות המקומיות יעשו זאת.

נסים זאב: כל מה שקשור לעניין החינוכי של הקמת המעון, נותנים את זה לגופים פרטיים.

נסים זאב: אולי צריך לחשוב, שמה שנוגע למוסדות הקשורים לרשויות המקומיות, שמשרד העבודה והרווחה בעצם הוא שמקים את המסגרות האלה, בוודאי יש מקום שגם האחריות להסעות תהיה על הרשויות המקומיות.

נסים זאב: אבל מה שקשור למעונות, יכולה להיות בעיה של תקציב, כי אנחנו יודעים שהעלויות גבוהות ביותר; הסעה מהסוג הזה היא מורכבת ומסובכת.

נסים זאב: אז אם השר אומר שאין בעיה תקציבית בעניין הזה, שכל מעון וכל מעון שיקומי כזה זכאי על-פי חוק, הרשות חייבת לממן, או משרד העבודה והרווחה מממן דרך הרשות המקומית – אין בעיה, אדרבה, יבורך על כך כבוד השר שהוא יוזם את הצעת החוק הזאת.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: נעבור להצבעות.

יצחק זיו: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון מס' 4) (הסעת פעוטות עם מוגבלות בידי הרשות המקומית), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: השר הרצוג, אתה לא מצביע?

יצחק הרצוג: הצבעתי.

יצחק זיו: בעד – 5, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון מס' 4) (הסעת פעוטות עם מוגבלות בידי הרשות המקומית), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת, בעקבות החלטה על דיון מהיר, מסקנות ועדת הכספים בנושאים: דוח קרן המטבע הבין-לאומית על כלכלת ישראל לשנת 2006; תוכניות שיקום הצפון לאחר מלחמת לבנון והאוכלוסייה הערבית – דוח מרכז "מוסאוא".

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לסגנית המזכיר.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/310).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: הצעת חוק הביטוח הלאומי (שירות אזרחי) (תיקון מס' 96), התשס"ז–2007 – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים יצחק הרצוג להציג את הצעת החוק.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשנה האחרונה אנחנו צועדים צעד נוסף לקראת שילוב בני המגזר החרדי בכל מה שקשור לשירות אזרחי ולשירות לטובת המדינה.

יצחק הרצוג: זה התחיל במה שקרוי חוק טל, שפרק שלם בו עסק בשירות האזרחי, ולאחר מכן בסדרת צעדים שמשרד הרווחה אחראי להם.

יצחק הרצוג: התחילו להיעשות צעדים, עקב בצד אגודל, אם כי הם השתהו, היות שהמערכת הארגונית לא היתה בשלה – ועל כך גם היתה ביקורת.

יצחק הרצוג: לפני כחצי שנה אישרה הממשלה את דוח ועדת-עברי, שקובעת או מיישמת כללים לכל מה שקשור לשירות האזרחי, ובמקביל אנחנו התקנו תקנות בנושא הזה.

יצחק הרצוג: כעת, החוק המוצע נועד להשלים כמה דברים שקשורים למגזר החרדי.

יצחק הרצוג: אני רוצה לציין שבמקביל גם אישרתי בחודש האחרון, לראשונה, עמותה של בני המגזר הערבי לשירות אזרחי.

יצחק הרצוג: כמות הפניות שם מפתיעה מאוד – לטובה, ואני רואה בכך עוד צעד חברתי להשתלבות במערך המרכזי של המדינה ולשילוב אזרחי המגזר הזה בכל מה שקשור לחובתם האזרחית.

יצחק הרצוג: המגזר החרדי הוא אחד המגזרים העניים במדינה, והדבר נובע בין השאר – וזה לא סוד – מהשתתפות נמוכה מאוד שלו בכוח העבודה.

יצחק הרצוג: כדי לעודד גברים חרדים לצאת לעבודה נחקק, כידוע, החוק המכונה חוק טל – ואני הייתי חבר בוועדת-טל – שמאפשר לתלמיד ישיבה שתורתו אומנותו ודחה את השירות בכמה שנים לעשות שירות אזרחי של שנה או שנתיים במקום שירות צבאי, ולאחר השירות האזרחי נסללת דרכו אל כוח העבודה.

יצחק הרצוג: בימים אלה מתחילים במשרד הרווחה והשירותים החברתיים ביישום החוק, לאחר שקבוצה ראשונה של כ-170 גברים שהופנתה על-ידי צה"ל ביקשה להצטרף לשירות האזרחי במחזור הקרוב, שייפתח בחודש ספטמבר.

יצחק הרצוג: ההיענות היתה בתוך שבועיים, והפתיעה אותנו מאוד לטובה.

יצחק הרצוג: ביום ח' באייר תשס"ז, 26 באפריל 2007, פורסמו תקנות דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (שירות אזרחי), התשס"ז–2007 (קובץ תקנות התשס"ז, עמ' 740), שנקבעו בהן התנאים והכללים לביצוע שירות אזרחי כאמור, לרבות הזכויות והחובות הנובעות משירות זה.

יצחק הרצוג: לשם השלמת ההסדר החוקי שעניינו מי ששירת שירות אזרחי, נדרשים כמה תיקונים בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, כמפורט בהצעת החוק שלפניכם.

יצחק הרצוג: ראשית, מוצע לתקן את סעיף 287 לחוק, כך שמי שנפגע במהלך השירות האזרחי ובעקבותיו יוכר כ"מתנדב" בהגדרתו לעניין הוראות פרק י"ג לחוק, שעניינו תגמולים למתנדבים.

יצחק הרצוג: שנית, הוראת סעיף 348(ה) לחוק קובעת שיעור מיוחד להשלים דמי ביטוח החל על מתנדבים בשירות לאומי ועל תלמידי ישיבות בתקופת שהותם בישיבה.

יצחק הרצוג: מוצע לתקן את סעיף קטן (ה) האמור ולקבוע כי שיעור דמי הביטוח הנזכר בו יחול על תלמידי ישיבות גם בתקופת שירותם האזרחי – ככל שיש כזה – ולא רק בתקופת לימודיהם בישיבה.

יצחק הרצוג: מאחר שתקנות דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם (שירות אזרחי), התשס"ז–2007, כבר נכנסו לתוקף, אנו מבקשים לזרז את חקיקת החוק ולקבוע את כניסתו לתוקף ביום פרסומו.

יצחק הרצוג: אני מבקש אפוא את תמיכת הכנסת בהצעת החוק ובהעברתה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר על ההסבר.

יצחק זיו: נעבור לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח, וחבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל?

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: לא.

יצחק זיו: מוותר.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח, וחבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: מוותר.

יצחק זיו: מוותר.

יצחק זיו: לפיכך אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (שירות אזרחי) (תיקון מס' 96), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 5, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק הביטוח הלאומי (שירות אזרחי) (תיקון מס' 96), התשס"ז–2007, נתקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ז בתמוז התשס"ז, 3 ביולי 2007, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.