ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושלושים-ושמונה של הכנסת השבע-עשרה, 2007-07-04 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בוקר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: היום י"ח בתמוז התשס"ז, 4 ביולי 2007.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, אנחנו נתחיל כרגיל ביום רביעי עם שאילתות בעל-פה, לאחר מכן יתקיים דיון מיוחד – מה שנקרא בעקבות 40 חתימות של חברי הכנסת – ראש הממשלה יענה על הנאומים של חברי הכנסת בנושא:

יולי יואל אדלשטיין: שנתיים לפינוי גוש-קטיף ומצב המפונים מגוש-קטיף ומצפון השומרון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו תיכף נתחיל בשאילתות בעל-פה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע העיכוב הוא טכני כי אין התאמה בין הנוכחות של חברי הכנסת ששאלו את השאילתות לבין השרים שנוכחים להשיב על השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: ברגע שנזהה התאמה בין שני הצדדים, אנחנו נוכל לפתוח את סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: והערה כללית, שנאמרת לצערי באוויר – שהיה מאוד רצוי שחבר הכנסת, שיש לו פעמיים במושב זכות לשאול שאילתא בעל-פה, יהיה נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: למשל חבר הכנסת אמנון כהן, שהוא לא הראשון בסדר-היום, הוא כבר נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: ב-11:00 נפתחה המליאה, וכך הוא ממלא את חובתו – –

מוחמד ברכה: גם לא השני וגם לא השלישי.

יולי יואל אדלשטיין: – – אבל מה לעשות שהשר שצריך להשיב לא כאן.

יעקב מרגי: אני הייתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת יעקב מרגי, נכון, גם חבר הכנסת מוחמד ברכה, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אבל, לצערי הרב, השרים שאמורים להשיב להם לא נמצאים.

אמנון כהן: סגן שר יכול להשיב על השאילתא שלי.

יולי יואל אדלשטיין: דוגמה טובה הוא דווקא סגן שר הביטחון החדש, חבר הכנסת מתן וילנאי, שראיתי אותו בדקה לפני 11:00 נכנס למליאה, אף-על-פי שגם השאילתא שלו היא לא הראשונה.

מוחמד ברכה: היא הראשונה, היושב-ראש.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, אדוני סגן שר הביטחון, אנחנו נעשה כדלקמן:

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גלעד ארדן שאל את סגן שר הביטחון שאילתא בנושא: רכישת גז טבעי מ"בריטיש גז" והעברת תמלוגים לרשות הפלסטינית.

יולי יואל אדלשטיין: יעלה סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, וישיב לחבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נעכב את סדר-היום, וגם נזכיר לחברינו שהוא צפוי, עלול, עשוי, אמור, להיות הרבה יותר ארוך מביום רביעי רגיל.

יולי יואל אדלשטיין: לאחרונה החליטה הממשלה לקיים משא-ומתן עם "בריטיש גז" על רכישת גז טבעי תמורת 4 מיליארדי דולר.

יולי יואל אדלשטיין: הרשות הפלסטינית צפויה לקבל תמלוגים מהעסקה בגובה של כמיליארד דולר לפחות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היא עמדת מערכת הביטחון והאם התקיים דיון מסודר בנושא?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מתן וילנאי: אני חייב להדגיש, לפני התשובה על השאילתא, שרק עכשיו, אחד הדברים האחרונים שעשיתי כחבר כנסת, לא סגן שר, הוא שעזרתי לחבר הכנסת ארדן להעביר הצעת חוק בנושא חבישת קסדות ברכיבה על אופניים.

מתן וילנאי: אני מניח שהחוק הזה יעלה במהרה גם כאן, ואני מקווה שהוא יעבור.

מתן וילנאי: חברי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, שר המשפטים, נושא שיתוף הפעולה של מדינת ישראל עם מדינות ועם ספקי גז בתחום הגז הטבעי הוא כמובן בתחום אחריות כוללת של משרד התשתיות הלאומיות והעומד בראשו, בשיתוף עם משרד האוצר.

מתן וילנאי: הנושא הוצג בפני הממשלה ב-29 באפריל שנה זו, ונרשמה הודעת שר התשתיות הלאומיות לגבי אופן ניהול המשא-ומתן מול חברת "בריטיש גז".

מתן וילנאי: שר הביטחון טרם קיים דיון בנושא זה, אולם נציגי משרד הביטחון וצה"ל שולבו בצוות הבין-משרדי אשר הוקם לנושא זה, כפי שנקבע בהחלטת הממשלה האמורה.

מתן וילנאי: סוגיית כספי התמלוגים שתעביר ישראל תמורת הגז טרם סוכמה, וכאשר תסוכם בוודאי יובאו בחשבון גם השלכות המצב הביטחוני ברצועת-עזה על מנגנון העסקה.

מתן וילנאי: אני מניח שהתשובה הזאת צריכה לספק את חבר הכנסת ארדן גם כאשר הוא לא נוכח אתנו כאן.

מתן וילנאי: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלות נוספות של חברי כנסת לסגן השר?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 45), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בנושא:

איל ינון: הקפאת פרויקט שיקום שכונות בקריית-משה ברחובות – הצעתו של חבר הכנסת יורם מרציאנו.

איל ינון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שר המשפטים, הפרופסור פרידמן, יעלה לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון השואלים יהיה חבר הכנסת מוחמד ברכה – שאילתא מס' 155:

יולי יואל אדלשטיין: פיצוי ילדים נפגעי עבירות מין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, נא להיצמד לנוסח השאילתא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, פורסם כי מנכ"ל המועצה לשלום הילד אומר שבקופת המדינה יש כחצי מיליון שקלים המיועדים לפיצוי ילדים נפגעי עבירות מין.

הכסף נמצא בקופה בשל טעויות ואי-סדרים בבתי-המשפט.

ברצוני לשאול: 1.

האם המידע נכון?

2.

אם כן – מה ייעשה לפתרון הבעיה?

תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר.

דניאל פרידמן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, להלן התשובה על השאילתא שהוצגה: 1.

דניאל פרידמן: הפרסום איננו מדויק.

דניאל פרידמן: מבירור מול המרכז לגביית קנסות בהנהלת בתי-המשפט עולה כי נכון לסוף שנת 2006 יש בקופת המרכז ובבתי-המשפט עצמם 209,000 שקלים שנגבו מנאשמים ולא הועברו לנפגעים מסיבות שונות, שרובן ככולן אינן טעויות או אי-סדרים, כפי שנטען.

דניאל פרידמן: מדובר בנפגעים בכל גיל ובכל עבירה, לאו דווקא קטינים נפגעי עבירות מין.

דניאל פרידמן: כך, למשל, יש נפגעים שהמרכז לגביית קנסות הודיע להם בדואר רשום כמה פעמים שממתין עבורם כסף, אולם הנפגעים לא יצרו קשר לקבלתו.

דניאל פרידמן: מתוך הסכום הנ"ל, של 209,000 שקלים, יש 15 מקרים שבהם פרטי הנפגעים אינם ידועים למרכז לגביית קנסות – רובם, ככל הנראה, כיוון שמדובר בנפגעי עבירות מין שפרטיהם חסויים בהליך הפלילי.

דניאל פרידמן: מדובר הן בנפגעים קטינים והן בנפגעים בגירים.

דניאל פרידמן: 2.

דניאל פרידמן: לגבי תיקים אלה נעשה בימים אלה מהלך מול מדור נפגעי עבירות במטה הארצי של משטרת ישראל לאיתור הנפגעים במגמה להודיע להם על הפיצוי הממתין להם.

דניאל פרידמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר יישאר אתנו, יש עוד שאלות נוספות ועוד שאילתא, של חבר הכנסת איתן, אליך.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מודה לך על התשובה.

מוחמד ברכה: העניין הוא לא רק אי-סדרים, אלא גם סרבול ביורוקרטי, לדעתי.

מוחמד ברכה: יש כמה גורמים שמטפלים בנושא של העברת הכסף.

מוחמד ברכה: מה גם שחלק מהילדים באותה תביעה רשומים לא בשמם המלא אלא בראשי תיבות או "פלוני", ולכן אני חושב שהסרבול הזה ראוי שיטופל.

מוחמד ברכה: השאלה השנייה, האם משרד המשפטים, הממשלה, תהיה מוכנה לעשות את הדבר ההפוך?

מוחמד ברכה: כלומר, ברגע שייקבע פיצוי לניזוק או לילד, המדינה תשלם והיא תגבה לעצמה את הכסף, ואז נמנע את הסרבול הזה.

מוחמד ברכה: האם השר יהיה מוכן לשקול דבר כזה?

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

דניאל פרידמן: לעניין הראשון שהעלית, אכן נעשה טיפול במגמה לאתר את השמות ולהעביר לנפגעים את הכספים שנמצאים לזכותם.

דניאל פרידמן: האפשרות השנייה נראית לי קשה.

דניאל פרידמן: זאת אומרת, קיימים חובות של אנשים פרטיים מסיבה כלשהי, ואותם אנשים אינם משלמים ואז המדינה צריכה לשלם במקומם.

דניאל פרידמן: זה נכון שקיימת סוגיה כללית, שבמספר קטן של מדינות שאני יודע עליהן – אולי יש עוד – מטופלת על-ידי כך שהמדינה מפצה נפגעי עבירה, אבל סכום הפיצויים הוא לא בהכרח הסכום שבית-המשפט מחייב נאשם לשלם.

דניאל פרידמן: על הנאשם הוא יכול להטיל פיצוי גבוה כדי לבטא, אולי, את שאט-נפשו או את כעסו על העבירה.

דניאל פרידמן: יש מדינות שבהן המדינה מפצה סוגים מסוימים או באופן כללי נפגעי עבירות.

דניאל פרידמן: הוראה כזאת או דין כזה, עד כמה שידוע לי, אין בישראל כיום.

מוחמד ברכה: אתם מוכנים לשקול דבר כזה?

דניאל פרידמן: לשקול מוכנים, אבל כמו כל דבר, יש עניינים תקציביים ויש שאלה של סדר עדיפויות בתקציב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נשאר אתנו כי השאילתא הבאה היא של חבר הכנסת מיכאל איתן, מספרה 149, והנושא הוא: הטבות לשופטי בית-המשפט העליון בדימוס.

מיכאל איתן: אולי זה מתקשר לכותרת הראשית ב"ידיעות אחרונות" היום, אבל אני לא אחראי לכותרת והשאילתא הוגשה עוד קודם.

מיכאל איתן: פורסם כי שופטי בית-המשפט העליון בדימוס נהנים מהטבות בדמות לשכות בבית-המשפט העליון, שירותי מחשוב, מזכירות וחנייה.

מיכאל איתן: ועדת הכספים מעולם לא אישרה הטבות אלה.

מיכאל איתן: רצוני לשאול: 1.

מיכאל איתן: מי הוא הגורם שאישר את מתן ההטבות האלה? 2.

מיכאל איתן: מה הוא אומדן עלות ההטבות?

מיכאל איתן: 3.

מיכאל איתן: האם יישקל ביטול הטבות אלה עד אשר הן תאושרנה כחוק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר המשפטים, בבקשה.

דניאל פרידמן: 1–3.

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקווה שחבר הכנסת איתן לא יכעס עלי.

דניאל פרידמן: אבקש רשות לתת תשובה מלאה ואתן אותה בערך בעוד שבועיים.

דניאל פרידמן: הסיבה לכך היא זו: הנושא נדון כרגע בוועדת-שריד, ואני חושב שיהיה נכון לתת את התשובה לאחר שנקבל את עמדתה המלאה של ועדת-שריד בעניין הזה.

דניאל פרידמן: בינתיים אני אכן בודק את הנושא כולו, אני בודק את השאלה מהו הבסיס.

דניאל פרידמן: אגב, היתה החלטה כלשהי על הקצבת סכום כסף לשופטי בית-המשפט העליון לצורך כתיבת זיכרונות ולצורך קורספונדנציה.

דניאל פרידמן: כפי שאני מבין, סכום ההקצבה הזה איננו לרשותם, אבל הועמדו לרשותם החדרים והחנייה והעזרה ואותה עזרה במזכירות.

דניאל פרידמן: כאמור, הייתי רוצה שהות נוספת לבדוק את הנושא, ובעיקר להמתין להחלטה של ועדת-שריד בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: אדוני שר המשפטים, אני נדהם למראה השינוי שאתה עובר.

מיכאל איתן: מדני האיום אתה הופך להיות משהו חסר נחישות – לא יודע, צריך לברר.

מיכאל איתן: מה יש כאן לברר?

מיכאל איתן: האם זה בוצע על-פי החוק או לא בוצע על-פי החוק?

מיכאל איתן: לזה לא צריכים שום ועדה.

מיכאל איתן: אתה פרופסור למשפטים, יכולת להכין תשובה ולענות לעניין.

מיכאל איתן: האם הפעילות הזאת בוצעה על-פי החוק, כן או לא?

מיכאל איתן: פשוט, מה יש כאן להקים ועדות?

מיכאל איתן: אני גם לא רוצה לומר שיש כאן עניין שלא צריך להסדיר אותו.

מיכאל איתן: יכול להיות שזה נושא שצריך להיות בהסדרה, אבל ללא הסדרה לעשות דבר שאם כל אחד מאתנו היה עושה את זה היינו כבר מוקעים בראש חוצות והיינו גם צריכים להחזיר את הכסף – אז לפחות אני מצפה ששר המשפטים, שתפקידו גם להיות מעין בלם להידרדרות במה שאנחנו רואים במערכת המשפט במדינת ישראל, יוכל לבוא ולהגיד: אם מערכת המשפט עשתה דברים לא בסדר – להציג אותם על השולחן, אז נדע.

מיכאל איתן: זה לא אסון גדול, יתקנו.

מיכאל איתן: אבל לבוא היום ולהגיד: ועדה צריכה להחליט?

מיכאל איתן: אז בשביל מה להגיש שאילתות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן.

יולי יואל אדלשטיין: בסוף, אם השר לא שם לב, היה סימן שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב לכולם יחד.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני חושב ששופטים של בית-המשפט העליון בדימוס זכאים, באופן עקרוני, לכך שיהיו להם תנאים כדי לעבוד, לכתוב, לפרסם.

רן כהן: הם אנשים ראויים ללא ספק.

רן כהן: נדמה לי שהסוגיה של אי-חוקיות או אי-הסדרת העניין היא באמת בעייתית.

רן כהן: לא הייתי מאוד רוצה שהכנסת תתערב ותפלוש באופן גס מדי לתוך הסוברניות של בית-המשפט העליון, אבל נדמה לי שגם אם הכנסת לא צריכה להתערב, צריך למצוא את הדרך הנוהלית הלגיטימית על מנת שהדבר הזה יתקיים.

רן כהן: השאלה היא: מה בדעתך לעשות כדי שההסדרה הזאת תהיה?

רן כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת כהן, ועכשיו שר המשפטים ישיב.

דניאל פרידמן: קודם כול, אני חוזר ואומר – כל בקשתי שעוררה בשלב הראשון כעס כל כך גדול היתה בקשה לארכה של שבועיים, אז יכול מאוד להיות שהרעיון של הכינוי היום או לא היום לא היה מוצדק מלכתחילה.

דניאל פרידמן: ..

דניאל פרידמן: לעצם העניין, אני רוצה את השבועיים האלה גם לצורך קבלת עמדתה של הוועדה, שבמידה שנעשו דברים ללא אישור או ללא בסיס, נראה כיצד ומה ניתן להסדיר.

דניאל פרידמן: זה עניין אחד.

דניאל פרידמן: עם זאת, שוב, אני אומר – ואני אומר מראש – שאם נעשו דברים שלא כדין או בדרך לא חוקית, עד כמה שהדבר תלוי בי, הדברים האלה ייפסקו.

דניאל פרידמן: כל מה שביקשתי, ואני חוזר ומבקש, זה ארכה של שבועיים לתת תשובה מלאה יותר לעניין הזה.

דניאל פרידמן: אפשר לכעוס עלי על שאינני משיב במועד, ואולי הטרוניה היא מוצדקת, אבל אני את השבועיים האלה מבקש, ואני מבקש גם לקבל את עמדתה של ועדת-שריד לפני שאני אציע לכנסת או לוועדת הכספים את הדרך שבה יש לנהוג ולהתמודד עם הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר המשפטים, פרופסור פרידמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי – שאילתא מס' 153.

יולי יואל אדלשטיין: ברצונו של חבר הכנסת מיכאלי לשאול את שר התחבורה והבטיחות בדרכים בנושא בטיחות המטוסים והתנועה בנמל התעופה בן-גוריון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, פורסם כי חוקר התאונות ואנשי מקצוע בנמל התעופה בן-גוריון מתריעים על תחזוקה לקויה ועל סכנות ממשיות בשטח נמל התעופה.

רצוני לשאול: 1.

כמה מקרי "כמעט אסונות" אירעו בשנים 2006 ו-2007?

2.

האם יש חשש ממשי לבטיחות המטוסים?

3.

מה נעשה לשיפור המצב הקיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר התחבורה, חבר הכנסת שאול מופז, נא לתפוס את מקומך על הדוכן ולהשיב לחבר הכנסת .

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מיכאלי על שהעלה את הנושא החשוב על סדר-יומה של הכנסת, ובהזדמנות זו להודות על העלאת הנושא גם לו וגם לכל חברי הכנסת שביקשו לדון בנושא הזה בוועדת הכלכלה לפני כשבועיים והקדישו לכך דיון רציני ומקיף.

שאול מופז: מדובר בנושא שבעיני הוא נושא קריטי שחובה עליו להיות בראש סדר-היום בכל יום, כי צריך לזכור שבתאונה אווירית של מטוס יש פוטנציאל של מספר נפגעים רב מאוד, ועל כן אני עושה הכול כדי למנוע את זה.

שאול מופז: לצערי הרב, מצב בטיחות הטיסה במדינת ישאל הוא בלתי נסבל בשורה ארוכה של נושאים, והם דורשים טיפול מיידי והקצאת כוחות ומשאבים לנוכח המציאות הקשה.

שאול מופז: אנו עדים להיקפים בלתי סבירים – וכאן אני עונה על שאלתך הראשונה – של כ-100 אירועי "כמעט נפגע" בשנה, ומתוכם כחמישה אירועים חמורים.

שאול מופז: כשאני אומר חמורים, אני מתכוון למקרים שבהם אין קשר עין בין מטוס אחד למטוס אחר, למקרים שנפרצו כל מרחבי ההגנה של מטוסים, למקרים של כשל במערכות הקשר.

שאול מופז: למזלנו הרב, תאונה אווירית עוד לא קרתה.

שאול מופז: אנו מטפלים בסוגיה הזאת לעומק, ואני מקווה שלאחר הנחתן ואישורן של מסקנות ועדת-לפידות יינתנו כל הכלים הנדרשים כדי לתת מענה על הבעיות החמורות הקיימות בכל נושא בטיחות הטיסה בישראל.

שאול מופז: כשהונח הדוח של חוקר התאונות האוויריות בנושא האירוע של כמעט-התנגשות בין מטוס "אל על" למטוס "איבריה" לפני כאר

שאול מופז: בעה חודשים, החלטתי לפעול מייד כדי לברר ולתקן את כל הליקויים הקיימים בתעופה היום.

שאול מופז: לשם כך מיניתי ועדה בראשותו של מפקד חיל האוויר לשעבר, אלוף במילואים עמוס לפידות, שעסקה בסוגיות של בטיחות טיסה בפעמים קודמות, ועליה למפות את כל הליקויים ולהגיש לי המלצות לתיקונם.

שאול מופז: החברים האחרים בוועדה הם סמנכ"ל מבצעים של "אל על" לשעבר, מפקד יחידת השליטה של חיל האוויר לשעבר, מנהל מינהל התעופה לשעבר, פרקליטת מחוז תל-אביב לשעבר וסגן הממונה על התקציבים לשעבר.

שאול מופז: הזמן שהקצבתי לסיום השלב הראשון של עבודתה, להגשת מסקנות הביניים, הוא עד סוף חודש אוגוסט השנה.

שאול מופז: אני מתעדכן באופן אישי בעבודת הוועדה על בסיס קבוע, ואף הוריתי לה להביא לפני כל נושא המצדיק טיפול מיידי, ואני אפעל בהתאם להמלצה ככל שניתן, בלי שנמתין עד למסקנות הביניים.

שאול מופז: במסגרת זו הובאו בפני המלצות לטיפול בנושא הרדיו הפיראטי, המשבש מערכות קשר ומסכן את בטיחות הטיסה, וכן בנושאים של דוחות נוספים אשר מצאו ליקויי בטיחות רבים במערך התעופה האזרחית.

שאול מופז: בשני המקרים פעלתי מייד לתיקון הליקויים.

שאול מופז: העליתי את נושא הרדיו הפיראטי לממשלה.

שאול מופז: קיבלתי מנדט לרכז את עבודת המטה של המשרדים הרלוונטיים, וכבר קיימתי כמה דיונים בסוגיה הזאת.

שאול מופז: אני הגדרתי את היעד בסוגיית הרדיו הפיראטי: פירוק התשתיות של הרדיו הפיראטי בישראל.

שאול מופז: לכך אנחנו מכוונים את עבודת הוועדה שבראשה אני עומד, עם משרדי הממשלה האחרים.

שאול מופז: להערכתי, בנושא הזה אנחנו נראה תוצאות בטווח קצר של חודשים, ואני מקווה מאוד שכבר בשנה הנוכחית.

שאול מופז: נושא תחזוקת המטוסים נדון בוועדת-לפידות, והוא איננו בין הנושאים הדורשים תשומת לב מיידית, אם כי גם בו יש מה לעשות.

שאול מופז: בתעופה המסחרית רמת התחזוקה הכללית היא בעיקרון סבירה ועומדת בסטנדרטים הנהוגים בעולם.

שאול מופז: עם זאת, יש כמה נושאים הדורשים טיפול מיידי, והם לב הבעיה של התעופה בישראל.

שאול מופז: מדובר בצורך לחזק את הרגולטור, קרי, לחזק את מעמדה של רשות התעופה האזרחית, על נושאי התפקידים שבה, להרחיב את שטח הטיסה קיים, להכשיר מסלולי טיסה נוספים, להכשיר אמצעי נחיתה אלקטרוניים ולפקח על המפקחים, קרי לפקח על רמת הבקרה בשמי הארץ.

שאול מופז: אלה הם הנושאים המרכזיים, נוסף על נושא הרדיו הפיראטי, שאליו אני מתייחס כאל עבריינות פושעת המסכנת חיי אדם.

שאול מופז: בסוף החודש הבא תוגשנה מסקנות הוועדה, שכאמור מצביעות על כשל רב-שנים.

שאול מופז: סגירת הפער לא תיעשה בבת-אחת, מטבע הדברים, אבל מדובר ללא ספק בעקומת שיפור תלולה לעומת המצב עד היום.

שאול מופז: אני אזדקק לכל שיתוף הפעולה ולכל התמיכה של הציבור, ובעיקר שלכם, חברי הכנסת, כדי להביא לשינוי אמיתי וחיובי הן ברמת החקיקה והן ברמת הביצוע.

שאול מופז: אני בטוח כי בנושא חשוב זה של דיני נפשות נשתף פעולה בצורה מלאה.

שאול מופז: עד כאן דברי.

שאול מופז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיכאלי, ולאחר מכן שאלות נוספות לחברי הכנסת רובי ריבלין ורן כהן.

אדוני השר, תודה על התשובה.

אני באמת שמח לשמוע שהנושא הזה באמת עומד – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הרווחה, עוד מעט אתה עולה לענות לנו.

יולי יואל אדלשטיין: אל תבזבז את התחמושת.

– – על סדר-יומו של השר.

זה באמת נושא מאוד מטריד, ולכן הפרסום היה אולי הקטלי

זטור הנוסף להעלות זאת לדיון ציבורי ועל סדר-היום.

אדוני השר, ברצוני לשאול שני דברים.

לגבי הרדיו הפיראטי, אנחנו מבינים שזה דבר חמור מאוד וצריך לטפל בזה.

עם זאת, פורסם שמעבר לרדיו הפיראטי – השיבושים בקשר או בתדרים השונים של הפיקוח בנמל תעופה הם לאו דווקא בגלל הרדיו הפיראטי, ויש גורמים נוספים כמו גורמי הצבא שמשבשים מאוד מאוד את התדרים, וזה אפילו בולט יותר מאשר הרדיו הפיראטי.

זה דבר אחד.

הדבר השני – אדוני, לגבי מה שפורסם בתקשורת בעקבות אותם כמעט-אסונות שקרו, יש כנראה בעיה חמורה באשר למספר הפקחים ברשות שדות התעופה שצריכים לבצע את העבודה המינימלית של פיקוח על חברות תעופה זרות שנוחתות בארץ, ורמת התחזוקה של המטוסים שלהן היא כה נמוכה שאומרים שזה לא מובן בכלל איך מרשים להן לנחות בארץ, כי האסון שיקרה פה זה – לא משנה מאיזו חברת תעופה זה בא.

אנחנו סומכים על חברות תעופה ישראליות שהן אולי מתחזקות כמו שצריך, אבל יש חברות זרות שלא עושות זאת.

לכן, אדוני, אם עד היום לא היתה תאונה, באמת זה אולי הרבה בזכות מזל והקדוש-ברוך-הוא.

אנחנו צריכים לעשות הכול כדי שזה לא יקרה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה, שאלה נוספת לשר.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב לכולם.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, עם כל הכבוד לחבר הכנסת מיכאלי, אתה יודע גם היום, כראש ועדת השרים שמתאמת את כל נושא הבטיחות, שהסכנה העיקרית לבטיחות הטיסה היא הרדיו הפיראטי.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מיכאלי, לצערי הרב, לגבי הרדיו הפיראטי יש לנו במידה קטנה את הפלסטינים ובמידה גדולה, להבדיל אלף אלפי הבדלות, את ערוצי הקודש.

ראובן ריבלין: אדוני, אני יודע שלמשרד התקשורת, שהוא היחיד שיכול לאתר את אותן תחנות של רדיו פיראטי – זה לא דבר שמצריך איזה תכנון או השקעות רבות; חדר, משדר ואנטנה זה רדיו פיראטי שיכול לשבש את כל הטיסות בארץ – יש רק שתי ניידות לאיתור אותם פיראטים אשר מסכנים את שמי הארץ, וגם מחבלים ביכולת של אנשים אשר רכשו את המשאב לשדר לאומה ומונעים מהם את האפשרות לעשות זאת בצורה מסודרת.

ראובן ריבלין: האם הממשלה לא תחליט – או אדוני בתור השר שעומד היום בראש המערכת – לרכוש את אותם אמצעים שמאפשרים באמת טיפול יומיומי בנושא הרדיו הפיראטי?

ראובן ריבלין: שאלתי היא: האומנם?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן ושר הרווחה הרצוג, השיחה שלכם – – –

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, השאלה הנוספת שלי נוגעת לנושא הרדיו הפיראטי, ואני מבין שזו סכנה חמורה במיוחד.

רן כהן: מבין כ-100 כמעט-תאונות, האם אתה יכול לומר לנו עכשיו אם רובן היו בגלל רדיו פיראטי או בגלל נושאים אחרים?

רן כהן: תוכל לומר לנו אולי גם כמה תחנות פיראטיות פועלות בסביבה הזאת שיכולות להשפיע ולהזיק להמראות ולנחיתות בשדה התעופה?

רן כהן: כמה מהן נסגרו בינתיים?

רן כהן: מה הם הגורמים שמעכבים את הסגירה של כולן?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

שאול מופז: ראשית, ברצוני לומר שצה"ל לא מפריע לבקרה ולתדרים של הקשר, והוא חלק מהנושא, משום שהבקרה האזרחית והבקרה הביטחונית הצבאית הן בקרות משולבות.

שאול מופז: לכן, אין הפרעות משמעותיות מצה"ל, אם בכלל, וזה לא נושא שעומד על סדר-היום מבחינת הפרעות הקשר.

שאול מופז: כל אחד יכול להבין שכאשר מטוס מגיע לנחיתה ויש לו פרק זמן של דקה או דקה וחצי לקבל את ההנחיות ממגדל הפיקוח, ומישהו מפריע ברגע הזה – אני יכול לומר שההפרעות העיקריות נובעות מהרדיו הפיראטי, ולא מפעילות חיל האוויר או מגורמי צה"ל האחרים.

שאול מופז: לגבי סוגיית הפקחים – יש מספיק פקחים.

שאול מופז: ביקרתי לפני כשבוע בנמל התעופה בן-גוריון, ומגדל הפיקוח היה בין המקומות שביקרתי בהם.

שאול מופז: שוחחתי גם עם הפקחים, הבקרים.

שאול מופז: לדעתי, הבעיה היא הפיקוח עליהם ועל רמת הבקרה שנעשית בישראל.

שאול מופז: גם הסוגיה הזאת תיבחן בוועדת-לפידות.

שאול מופז: לשאלתו של חבר הכנסת ריבלין – אני חושב שהוא נגע בנקודה מאוד נכונה.

שאול מופז: כרגע אין בקשה לתוספת ציוד לאיתור התחנות הפיראטיות מצד משרד התקשורת, וגם לא מצד גורמי משטרת ישראל.

שאול מופז: אני ביקשתי לבוא ולפרט בפני את כל האמצעים הנדרשים כדי שאנחנו לא נפעל באופן נקודתי אלא באופן רציף כל ימות השנה, לרבות אפשרות של איכון הרדיו הפיראטי מהאוויר, ולא רק באמצעות ניידות מהקרקע.

שאול מופז: לגבי חלקן של תחנות הרדיו הפיראטי – החלק שלהן יחסית גדול.

שאול מופז: יש כמה עשרות תחנות פיראטיות, אם לא יותר.

שאול מופז: אני חושב שהבעיה היא לא באיתור המשדר.

שאול מופז: בדרך כלל הם מניחים את המשדר במקום אחד, האולפן שממנו מתבצע השידור הוא במקום אחר, ובעלי הרדיו נמצאים במקום נפרד.

שאול מופז: לכן, כשאני מדבר על פירוק התשתית של הרדיו הפיראטי אני מתכוון לכל המרכיבים, בעיקר לאלה שהם הבעלים ו/או המפעילים של הרדיו הפיראטי, לאולפנים, ואחר כך למשדרים; זה פחות או יותר סדר העדיפויות.

שאול מופז: אני מקווה מאוד שאנחנו נוכל להיות אנשי בשורה בחודשים הקרובים.

שאול מופז: אנחנו גם הולכים לפרסם, שכל מי שיפרק את התחנות הללו מרצונו, לפני שרשויות החוק יגיעו אליו – –

ראובן ריבלין: זה בסדר גמור.

שאול מופז: – – אנחנו נוכל לעבור לסדר-היום אתו.

ראובן ריבלין: – – – יש לרשויות שתי ניידות לאיתור רדיו פיראטי, ואני מדבר על ערים בינוניות באירופה.

ראובן ריבלין: לכן, יש שתיים שכל אחת מהן עולה כחצי מיליון שקל.

ראובן ריבלין: אתה צריך לדאוג לכך שיהיו הכלים לפיקוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: השר הבין את הנקודה.

שאול מופז: אני הבנתי את זה.

שאול מופז: זה גם עלה בישיבה אצלי.

שאול מופז: אנחנו נפעיל לא רק מערכות מהקרקע, אלא גם מערכות אחרות.

שאול מופז: הרציונל הוא שתהיה רציפות בפיקוח על כל ערוצי התקשורת, ולא באופן נקודתי.

שאול מופז: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת שאול מופז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן שאל את שר הרווחה, הממונה גם על התפוצות, את שאילתא מס' 152 בנושא: חילול קברים ומצבות באוקראינה.

יולי יואל אדלשטיין: שר הרווחה, הממונה גם על הקשר עם התפוצות, חבר הכנסת הרצוג, יעלה לדוכן, וחבר הכנסת אמנון כהן ישאל אותו לפי נוסח השאילתא שאושר.

אמנון כהן: כבוד השר – גם של הקשר עם התפוצות – פורסם כי בעיר צ'רניגוב שבאוקראינה חוללו קברים ונופצו מצבות בבית-העלמין היהודי.

אמנון כהן: ברצוני לשאול: 1.

אמנון כהן: האם נכון הדבר?

אמנון כהן: 2.

אמנון כהן: אם כן – האם הנציגות הישראלית באוקראינה טיפלה בנושא?

אמנון כהן: 3.

אמנון כהן: האם יש עלייה ברמת האנטישמיות באוקראינה וברוסיה? 4.

אמנון כהן: מה נעשה למיגור האנטישמיות בכלל וברוסיה ובאוקראינה בפרט?

יצחק הרצוג: מכובדי, תודה לך על השאלות הטובות והחשובות.

יצחק הרצוג: אני רוצה לציין במקביל גם את פעילותו של חבר הכנסת הרב שמואל הלפרט, שישב אצלי השבוע בדיון עבודה מקיף על סוגיית בתי-העלמין היהודיים ברחבי אירופה.

יצחק הרצוג: יש כ-10,000 בתי-עלמין יהודיים ברחבי אירופה, וחלקם בתהליך של התפוררות, הרס ופגיעה.

יצחק הרצוג: זה מחייב חשיבה מערכתית כוללת כדי לשמר את זכרם של המתים ואת מורשתנו.

יצחק הרצוג: 2-1.

יצחק הרצוג: בחג השבועות האחרון, ב-23 במאי 2007, חולל בברוטליות בית-העלמין בעיר צ'רניגוב באוקראינה.

יצחק הרצוג: אני רוצה לומר שאנחנו חווינו השנה כמה וכמה אירועים אנטישמיים מביכים וקשים באוקראינה.

יצחק הרצוג: אנחנו כמובן ערים לכך ואתייחס לכך בהתאם.

יצחק הרצוג: מכל מקום, באירוע הושחתו מצבות, נופצו מצבות, וכתובות נאצה נכתבו על חלקן.

יצחק הרצוג: תופעה מסוג זה היא חמורה.

יצחק הרצוג: אנחנו לא עוברים עליה בשתיקה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, אנחנו נתקלים בתופעות של אנטישמיות בצורות שונות ברחבי ברית-המועצות לשעבר.

יצחק הרצוג: אנחנו רוצים לציין לשבח את טיפולו של רב העיר, הרב מוזיקנט, שדרש מהמשטרה המקומית לחקור את המקרה מייד.

יצחק הרצוג: הרב הגיע לבית-הקברות בליווי ראש העיר ומפקד המשטרה, ושם הם הבטיחו לעשות הכול כדי לשים יד על הפושעים האנטישמיים.

יצחק הרצוג: בכל מקרה שכזה הנציגות הישראלית פונה אל הרשויות בתביעה לחקור ולמצות את הדין עם הפושעים.

יצחק הרצוג: הרב מוזיקנט פועל בשיתוף הקהילה לשיקום הקברים שהושחתו.

יצחק הרצוג: 4-3.

יצחק הרצוג: ברצוני לציין שבמכלול אנחנו ערים לעלייה בתופעות אנטישמיות באזורים שונים בעולם.

יצחק הרצוג: ראשית, אני מוטרד מאוד מהעלייה באנטישמיות באזור אמריקה הלטינית.

יצחק הרצוג: הייתי אומר שמאז עלייתו של הנשיא צ'אווס לשלטון בוונצואלה אנחנו עדים להקרנה עוינת מאוד – בעצם, יזכור את זה היושב-ראש – של מה שנקרא אנטישמיות מאורגנת על-ידי הממשלה, שלא ראינו מאז נפילת מסך הברזל.

יצחק הרצוג: אולי בשנות ה-70 הפעילה ברית-המועצות אנטישמיות מוכוונת-ממשל.

יצחק הרצוג: היום אתה רואה אנטישמיות מוכוונת-ממשל בשתי מדינות בעולם – אירן וונצואלה – וזה מאוד מטריד אותנו.

יצחק הרצוג: זה לא רק "קופה אמריקה", זה בעצם משהו חשוך, מסוכן, שמחלחל למדינות באזור אמריקה הלטינית, ואנחנו רואים הקרנה מוונצואלה למדינות שלא חלמנו אי-פעם שנראה בהן אנטישמיות.

יצחק הרצוג: זה מאוד מאוד מדאיג אותנו.

יצחק הרצוג: נוסף על כך, אנחנו רואים אנטישמיות ברחבי ברית-המועצות לשעבר – אוקראינה, רוסיה – ואנחנו רואים אנטישמיות בבריטניה ובצרפת, והשנה ראינו אפילו באוסטרליה.

יצחק הרצוג: היתה עלייה שלא היתה כמוה מאז שנת 2000, וזה כמובן נקשר למלחמה בקיץ האחרון, מלחמת לבנון השנייה.

יצחק הרצוג: נוסף על כך זה נקשר לאנטי-ישראליות, ויש ערבוביה של אנטישמיות ואנטי-ישראליות.

יצחק הרצוג: לפני כמה שבועות ייצגתי את מדינת ישראל בוועידה של ארגון אבש"א – הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה – שהתקיימה בבוקרשט ברומניה.

יצחק הרצוג: הרומנים גילו אומץ לב בכינונה של הוועידה הזאת.

יצחק הרצוג: הוועידה עסקה אך ורק בגל האנטישמיות.

יצחק הרצוג: כמובן, דרשתי להעמיד בראש סדר העדיפויות של הפרלמנטים ברחבי אירופה חקיקה אופרטיבית כנגד האנטישמיות ומינוי נציבים בכל מערכות החינוך במדינות הללו.

יצחק הרצוג: יש החלטה של הארגון הזה מפעילויות קודמות, וגם חברתנו חברת הכנסת קולט אביטל, סגנית יושב-ראש הכנסת, היתה מעורבת בכך בצורה מאוד מאוד אקטיבית.

יצחק הרצוג: הנושא כמובן מחייב תקשורת, מחייב חינוך, מחייב את האקדמיה, ואנחנו מודעים לכך שהמחלה הזאת קיימת כמעט בכל חברה בעולם.

יצחק הרצוג: לכן, אנחנו עוסקים במכלול נושאים.

יצחק הרצוג: אנחנו מודעים לסוגים שונים של אנטישמיות: פיזית – היתה עלייה של פגיעה ביהודים בכל רחבי העולם, והשנה היו כ-269 אירועים של פגיעה פיזית ביהודים – חילול קברים, גרפיטי, חילול אנדרטאות לזכר קורבנות השואה וחילול בתי-כנסת.

יצחק הרצוג: באוקראינה, שדיברתי עליה קודם, אנחנו רואים אנטישמיות נטו, לא אנטי-ישראליות, באמצעות חילול קברים – למעלה מעשרה קברים ואנדרטאות בצ'רניבצי, חילול אנדרטאות לניצולי השואה בחמלניצקי, בלבוב, בלוצק, בקאלוש, בברדיצ'ב ובמקומות נוספים.

יצחק הרצוג: חוללו בתי-כנסת בקולומיה, בדנייפרופטרובסק, במריופול ובעוד מקומות.

יצחק הרצוג: נכתבו ססמאות "מוות ליהודים" בסבסטופול.

יצחק הרצוג: אני חייב לציין שבאוקראינה פועלת "אקדמיה לניהול כוח-אדם", בעלת סניפים, הממשיכה לפרסם בעיתוניה ובכתבי-העט שלה מאמרים אנטישמיים.

יצחק הרצוג: אנחנו כמובן פועלים מול ממשלת אוקראינה בכל הרמות בנושא הזה.

יצחק הרצוג: תודה רבה לך.

אמנון כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת כהן?

יולי יואל אדלשטיין: אין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי – שאלה נוספת, אדוני.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, לצערנו, מכיוון שהתופעה הזאת חוזרת, ולאו דווקא באוקראינה – מדוע ממשלת ישראל לא תעבוד ברמת הקשר הממשלתי בין הממשלות ותטיל, בצורה של הסכמה, אחריות על הממשלה לתחזק את בתי-העלמין האלה?

אברהם מיכאלי: הרי לא יכול להיות שבמקומות מסוימים, שכבר אין בהם יהודים בכלל, מישהו יוכל לבוא ולדאוג לשמירת בתי-העלמין האלה.

אברהם מיכאלי: יש מדינות שמשדרות איתותים, בעיקר מדינות של ברית-המועצות לשעבר, שהן מוכנות לעשות איזה הסכם עם מדינת ישראל, שהן יקבלו אחריות לכך בצורה של הסכם ממשלתי כזה או אחר, ואז אולי האחריות שלהן תרתיע את המקומיים מלפגוע בבתי-העלמין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר.

יצחק הרצוג: פה הטענה קשורה לתחום שהוא לא בהכרח אנטישמיות.

יצחק הרצוג: יכול להיות מצב של פיתוח בר-קיימא ביישוב מסוים, ובלי רחמים מגלחים את בית-העלמין, בלי לחשוב לרגע על המשמעות של זה.

יצחק הרצוג: התחלנו תהליך חשיבה בנושא הזה.

יצחק הרצוג: היתה כאן הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת הלפרט, והיא תידון בוועדת החוץ והביטחון, מכיוון שהנושא הוא בעל משמעות מדינית.

יצחק הרצוג: משרד החוץ עובד בשיתוף פעולה אתנו.

יצחק הרצוג: שרת החוץ ואנוכי גם יוזמים כינוס בין-לאומי גדול מאוד בנושא האנטישמיות.

יצחק הרצוג: לגבי בתי-העלמין באופן ספציפי, יש צורך לעשות עבודה עקבית בחקיקה לשימור האתרים הללו.

יצחק הרצוג: חבר הכנסת הלפרט מוביל מהלך מאוד יפה, והיה רצוי שתשב אתו ותיפגש אתו, כיוון שהוא פגש את יושב-ראש הפרלמנט האירופי כאן, הוא דיבר אתו על חקיקה, וסיכמתי אתו שאני עצמי אופיע בפרלמנט האירופי בנושא הזה.

יצחק הרצוג: נוסף על כך, כל אירוע אנטישמי במדינה כלשהי מטופל מייד על-ידי משרד החוץ, ואנחנו פועלים בתיאום בין כל הזרועות, לרבות זרועות כמו המוסד, לשכת הקשר והסוכנות היהודית.

יצחק הרצוג: במפגש האחרון שהיה לנו עם ראשי עצרת הסוכנות העליתי את הנושא הזה וביקשתי שעל סדר-יומו של העם היהודי באשר הוא יהיה הנושא של המאבק באנטישמיות – נושא משמעותי – ולא בכדי העליתי את בעיית האנטישמיות באמריקה הלטינית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הרווחה, הממונה גם על הקשר עם התפוצות.

יצחק הרצוג: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: הגיע הרגע החשוב והגדול.

יולי יואל אדלשטיין: כמה דרמטי.

יולי יואל אדלשטיין: שר הפנים, חבר הכנסת בר-און, יעלה על הדוכן וישיב על שאילתא מס' 154 של חבר הכנסת יעקב מרגי.

צבי הנדל: שר הפנים הזמני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מנוע מלהגיב, חבר הכנסת הנדל.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת טרם מסרה הודעה רשמית בנושא, לכן מן הכיסא הזה אני מנוע מלהגיב.

רוני בר-און: גם שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי, אתה לא רוצה לשאול משהו את שר הפנים?

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב לך גם בלי שתשאל.

יולי יואל אדלשטיין: נא להיצמד לנוסח שאושר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, בשבוע שעבר נחנקו שני פעוטות בשנתם עקב שרפה בביתם בצפת.

יעקב מרגי: בפרסומים בתקשורת הובע חשש בעניין תפקוד מערך כיבוי האש מבחינת זמן ההגעה והציוד.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם נחקר הנושא?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: כמה זמן חלף מעת ההודעה על השרפה עד לבוא צוותי הכיבוי?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: האם יופקו לקחים מהאסון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תודה לשואל.

רוני בר-און: קודם כול, על דעת כולם, צריך להצטער על האסון הנורא הזה ולשלוח מכאן תנחומים למשפחה שאיבדה שני פעוטות במוות איום ונורא.

רוני בר-און: באשר לשאלה.

רוני בר-און: מפקד שירותי הכבאות בצפת ערך מייד תחקיר פנימי של האירוע.

רוני בר-און: נציבות הכבאות וההצלה, שהיא בפיקוח ובתחום הסמכות של משרד הפנים, לא הסתפקה בכך.

רוני בר-און: המקרה תוחקר גם על-ידי שמעון רומח, נציב כבאות והצלה ארצי.

רוני בר-און: על-פי הבדיקה של מערכת ההקלטה, שמקליטה כל שיחת טלפון וכל קריאה טלפונית שנכנסת למוקד שירותי הכבאות, צוות הכיבוי הראשון הגיע לזירה בתוך תשע דקות מרגע קבלת הפנייה, ובחלוף חמש דקות נוספות – קרי בסך הכול 14 דקות מרגע הפנייה – הגיע צוות הכיבוי השני לזירה.

רוני בר-און: צריך לזכור שזמן ההגעה הוא פונקציה של המרחק של מקום האירוע מתחנת הכבאות וההצלה, וכמובן גם של היכולת הטכנית של רכב ההצלה, שהוא לא אופנוע ולא רכב קל תנועה להתנועע, בעיקר כשמדובר בעיר כמו צפת, שהיא עיר לא רגילה לתנועה גם מבחינת העליות והירידות וגם מבחינת צפיפות הרחובות.

רוני בר-און: כך או כך, נוסף על שתי הבדיקות הפנימיות – גם של שירותי הכבאות בצפת וגם של נציבות כבאות והצלה ארצית – הורינו למנות ועדת חקירה חיצונית לחקירת המקרה ולהפקת לקחים, ככל שיידרש בהתאם לממצאים ולהמלצות של הוועדה.

רוני בר-און: שוב, לא נותר לי אלא להביע את צערי הכבד על האסון הזה, על מותם של שני פעוטות כאלה.

רוני בר-און: מי ייתן ולא תדע דאבה עוד המשפחה האומללה הזאת בצפת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת מרגי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרגי ישאל שאלה נוספת, ואחריו – חברי הכנסת רן כהן וגפני.

יעקב מרגי: מהכנסת שלוחים כמובן תנחומים למשפחת דואדי מצפת, שחרב עליה עולמה.

יעקב מרגי: שני פעוטות נפטרו, השלישי במצב אנוש, האם פצועה קשה.

יעקב מרגי: נשאר תינוק בן יומו.

יעקב מרגי: הבית נשרף כליל.

יעקב מרגי: אלמלא הקהילה בצפת, לא היתה להם משענת כלל.

יעקב מרגי: הייתי רוצה את התערבות השר כדי שהרשות המקומית אכן תסייע בידם, וזו גם הזדמנות לקרוא לשר לחזק את מערך הכיבוי ולדאוג שאכן הרשויות המקומיות יעבירו את חלקן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מצטרף לתנחומים שלך למשפחה על האסון הכבד והנורא הזה.

רן כהן: אני רוצה לשאול אותך איך תפקדה העירייה, להערכתך או להערכת מי שבדק את הדברים, באסון הזה.

רן כהן: השאלה השנייה, שהיא אולי יותר מהותית – האם מערך הכיבוי נוהג לבדוק מבעוד מועד את דרך הגעתו לכל מקום?

רן כהן: נדמה לי שהיתה שם בעיה של נגישות מערך הכיבוי אל הדירה הספציפית ושל היכולת לחלץ את התינוקות מתוך הדירה.

רן כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גם אני מצטרף לתנחומים שמסרת למשפחה.

משה גפני: זה באמת אסון כבד.

משה גפני: לאחרונה היינו עדים לכמה וכמה מקרים בנושא כיבוי שרפות שהקימו בהם ועדת בדיקה פנימית, כפי שהיה לגבי שרפה שהיתה בבני-ברק, אבל גם במקומות אחרים.

משה גפני: יש לאחרונה – ואני לא רוצה להעביר ביקורת על הכבאים, שהרבה פעמים גם מוסרים את נפשם – יותר ויותר תלונות וועדות בדיקה.

משה גפני: האם לא הגיע הזמן, בעקבות האסון הנורא הזה, למנות ועדת חקירה ממש על כל התפקוד, כפי שאמר גם חבר הכנסת רן כהן – האם נבדקו קודם דרכי ההגעה בכל מקום בארץ שבו עלולה להתרחש שרפה?

משה גפני: אם לא, המציאות תהיה שלא יהיה אפשר להגיע עם רכב כיבוי, והזמן היקר הזה גורם לאסון כל כך גדול.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

רוני בר-און: שואל חבר הכנסת מרגי בשאלה שלו בעל-פה על הרשות המקומית ועל חיזוק מערך הכיבוי.

רוני בר-און: שואל גם חבר הכנסת רן כהן על תפקוד העירייה ועל מערך הכיבוי – האם הוא נוהג לתרגל את הצירים השונים, כתוצאה מכך שעלתה טענה על בעיית נגישות למקום השרפה.

רוני בר-און: הרב גפני שואל על הביקורות שמצטרפות מפעם לפעם על מערך הכיבוי, חוזר על שאלתו של רן כהן ומציע ועדת חקירה של ממש.

רוני בר-און: אינני יודע מה זו ועדת חקירה של ממש, כשאני אומר לך שהיו בדיקה ותחקיר ברמת מערך הכבאות של צפת, ברמת מערך הכבאות הארצי, ולא הסתפקנו בזה ואנחנו מקימים ועדת חקירה חיצונית שתגיש את המסקנות שלה למערך הכבאות ולשר הפנים.

רוני בר-און: מה זו ועדת חקירה של ממש?

רוני בר-און: זו ועדת חקירה של ממש.

רוני בר-און: לעניין הרשות המקומית – אינני יודע.

רוני בר-און: אני מוכן לבקש שראש מינהל השלטון המקומי במשרד הפנים – שגם הוא צריך לקבל תנחומים, הוא יושב עכשיו שבעה על מות אביו – יורה לבדוק את התנהלות העירייה בכל הדברים שהיא היתה צריכה לטפל בהם באסון הכבד הזה, לבד משירותי הכבאות, ונשמח להשיב לכם בכתב לפי הממצאים שנקבל.

משה גפני: האם אתה יכול לעשות את זה כל עוד אתה שר הפנים?

רוני בר-און: הדברים שאני אומר כאן עכשיו ייחשבו מרגע זה ואילך להוראה למשרד הפנים, והפרוטוקול הוא כאילו מכתב שלי למשרד הפנים לבדוק את תפקוד העירייה באסון הזה ולהשיב לחברי הכנסת מרגי, גפני ורן כהן תשובה בכתב בעניין הזה.

רוני בר-און: אשר לשאלת בדיקת הצירים, אין ספק שכל מערך כבאות במקומו מכיר בראש ובראשונה את צירי התנועה.

רוני בר-און: מובן שלא עולה על הדעת שממש תתנהל מערכת של תנועה עם כלים לכל בית או לכל מקום שבו יכולה לקרות שרפה, כי שרפה יכולה לקרות בעצם בכל מקום.

רוני בר-און: אני ממילא רוצה לדבר על מערך הכבאות.

רוני בר-און: מערך הכבאות וההצלה תפקד במלחמת לבנון השנייה בגבורה הרואית ממש – אני יכול לומר את זה מידיעה אישית, כי בחלק מהמקרים פשוט נכנסתי אתם לאירועים שבהם קרו שרפות – בתנאים קשים ביותר של מצוקת כוח-אדם ומצוקת ציוד, כי זאת לדעת: מאז המלצות ועדת-גינוסר לפני 20 שנה בעניין מבנה שירותי הכבאות, מערך הכבאות וההצלה הארצי עם איחודי הערים, עם כל הצרות של העברת התקבולים מהרשויות המקומיות, לא מתנהל כמו שצריך.

רוני בר-און: כבר כמעט שנה אנחנו מתנהלים מול אגף התקציבים באוצר מתוך כוונה להביא לרפורמה במערך הכבאות וההצלה ולהפוך אותו ליחידה לאומית, ולא יחידה שתהיה תלויה ברצון הטוב של איחודי הערים ואיגודי הערים והרשויות המקומיות, עם משבר כזה או משבר אחר.

רוני בר-און: הדעת נותנת שאם הדברים יתנהלו כפי שאנחנו ניהלנו אותם במהלך השנה האחרונה, עד סוף 2007 אפשר יהיה ליישם את הרפורמה הזאת.

רוני בר-און: על כל אלה צריך לומר שגם מבחינת הציוד הבאנו השנה הרבה כספים תוספתיים, חלק בזמן המלחמה וחלק לאחר המלחמה, גם לרענון הציוד – הציוד האישי של הכבאים, ציוד הכיבוי הטכני וגם רכבי כיבוי יותר מודרניים, יותר קטנים, יותר קומפקטיים, יותר ניידים ויותר עבירים במקומות לא פשוטים.

רוני בר-און: אני מודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר הפנים, חבר הכנסת רוני בר-און.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו, הגב הרחב שלך הוא אומנם מחזה מעניין, אבל קצת לא מנומס כלפי הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ניגשים לשאילתא בעל-פה האחרונה בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: השר משולם נהרי ישיב על שאילתא בעל-פה שמספרה 156, השואל הוא חבר הכנסת יורם מרציאנו, והנושא הוא: יחס החשב הכללי לחברת "שראל".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מרציאנו.

יולי יואל אדלשטיין: השר כבר כאן.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, החשב הכללי ביטל את הפטור ממכרז לחברת התרופות "שראל" בניגוד לעמדת משרד הבריאות, מנהלי בתי-החולים וועדת המשנה של ועדת העבודה של הכנסת בראשות חבר הכנסת אריה אלדד.

יורם מרציאנו: רצוני לשאול: 1.

יורם מרציאנו: האם עלול להיגרם נזק למלאי התרופות?

יורם מרציאנו: 2.

יורם מרציאנו: אם כן – מה הוא? 3.

יורם מרציאנו: מה היא העלות של שלושת גופי הבדיקה החופפת שמינה החשב הכללי?

יורם מרציאנו: תודה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השואל, לנוכח הבעיות בהתנהלות החברה ובפיקוח על פעולותיה, החליט החשב הכללי על מתווה מדורג לצמצום הפטור ממכרז, הנותן מענה גם לצורכי המלאי לשעת-חירום של משרד הבריאות ובתי-החולים.

משולם נהרי: במסגרת זו שלושת בתי-החולים הגדולים, שיש להם מערכות רכש עצמאיות, חויבו לרכוש את כל התרופות והציוד הרפואי שלהם בהליך מכרזי, למעט רכש לרענון מלאי לשעת-חירום, וזאת בהתאם לחוות דעת מקצועית אשר נתן היועץ של ועדת המכרזים הבין-משרדית.

משולם נהרי: במסגרת ההחלטה על צמצום הפטור ממכרז לרכש מחברת "שראל" הובאו בחשבון כל השיקולים הנוגעים לדבר, לרבות מתן מענה לנושא רכש תרופות וציוד רפואי לשעת-חירום ולרענונם.

משולם נהרי: יודגש כי חברת "שראל" אינה מנועה מלמכור תרופות וציוד רפואי לבתי-חולים אלה במסגרת הליכים תחרותיים, ולא בפטור ממכרז, כל עוד מחיריה יהיו תחרותיים ביחס למחירי השוק, ומשכך – אין כל סיבה שתשמיד מלאים.

משולם נהרי: החשב הכללי מינה ועדה בין-משרדית הכוללת נציגים של משרד הבריאות ומשרד האוצר.

משולם נהרי: במסגרת זו מעסיקה הוועדה חברת ייעוץ בהסכם מסגרת של עד 450,000 שקלים, שבגינה שולם לה עד היום סך של 281,178 שקלים.

משולם נהרי: משרד האוצר לא מעסיק כל גורם נוסף בנושא זה.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת מרציאנו?

יולי יואל אדלשטיין: הוא מסתפק בתשובת השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני הצעות חוק בקריאה טרומית, אנחנו עוברים לנושא אחר, הנושא הוא שנה לפרסום דוח מבקר המדינה – המסקנות בנושא הטיפול במפונים מגוש-קטיף; דיון בעקבות חתימותיהם של 40 חברי הכנסת ובהשתתפות ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה נמצא אתנו, ואכן במשך שעה מעכשיו יתקיים הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: יפתח את הדיון חבר הכנסת אורי אריאל, שהוא גם היוזם.

יולי יואל אדלשטיין: לרשותו עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, לפי החלוקה הסיעתית, יהיו דוברים מכל סיעות הבית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מקבלים בברכה את המפונים שנמצאים אתנו ביציע ומקשיבים לדיון חשוב זה.

אורי אריאל: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי ממפוני גוש-קטיף וצפון השומרון – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מלכיאור, חבר הכנסת נסים זאב וחבר הכנסת מרגי, אני מבקש להקשיב ליוזם הדיון.

אורי אריאל: אדוני ראש הממשלה, אין ברצוני להתנצח בעניין הזה.

אורי אריאל: זהו עניין שחוצה מפלגות.

אורי אריאל: יש הסכמה, לפי עניות דעתי מקיר לקיר, שהממשלה היא זו שאחראית לטיפול מלא במפונים, בעקורים, כל אחד לפי סגנונו.

אורי אריאל: אין מחלוקת, אדוני ראש הממשלה, שמנכ"ל משרדך, מינהלת סל"ע ואחרים עושים מאמץ לפתור את הבעיות.

אורי אריאל: לכן אני רוצה להודות לכל מי – יש פה בעיה, אדוני היושב-ראש, אם מותר לי להעיר: אני כל כך שמח שראש הממשלה אתנו בנושא הזה, וזו הזדמנות, אני מבין, ל-117 חברי כנסת – כי אתה לא יכול, אני לא יכול והוא לא יכול לבוא ולדבר עם ראש הממשלה.

אורי אריאל: אבל אני מבקש, בגלל הרגישות המיוחדת, את תשומת לבך, אדוני ראש הממשלה.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לכל מי שעוסק במלאכה; אני לא אזכיר שמות, כי בוודאי אשכח מישהו ותצא שגגה מלפני.

אורי אריאל: אני רוצה לבקש ממך, אדוני, לאפשר לי ולחברי להצביע בעד הודעתך, בהנחה שהיא לא תהיה אוסף של דברים שהכינו אנשי לשכתך כמקובל – אין לי על זה טענה – מה בדיוק עשו וכמה כסף בדיוק העבירו, אלא שיהיה מסר גדול קדימה, וקדימה זו לא רק מפלגת קדימה, זה גם קדימה.

אורי אריאל: יהיה בו מסר מצדך כראש ממשלה.

אורי אריאל: יש אחריות קולקטיבית לממשלה, אף אחד מחבריך אינם פה, אבל זה עניינם, בטח הם עסוקים בדברים יותר חשובים.

אורי אריאל: אבל אתה ראשון בין שווים, ואתה, אם תואיל ותסכים להודיע פה דברים שהם מעבר לצד הטכני, מה בדיוק נעשה ומה עוד ייעשה וכמה בתים נבנו – כנראה לא נבנו לצערי הרב, וגם לצערך, זו לא מחלוקת בינינו – יכול להיות שאנחנו, כולנו, נוכל להצביע בעד הודעתך.

אורי אריאל: לא הייתי רוצה להיות במצב שאנחנו נדרשים להצביע פה לפי קואליציה אופוזיציה, אינני יודע מה.

צבי הנדל: אם אתה מחכה עד שימונה שר אוצר – – –

אורי אריאל: אני מחכה כי אני מדבר על דברים שמכיר אותם רק ראש הממשלה.

אורי אריאל: אני מכיר את ראש הממשלה שנים רבות, היכרות, אני חושב, טובה.

אורי אריאל: אני מכיר את רגישותך האישית.

אורי אריאל: הרשה לי לציין שני מקרים, לא מפני שאין יותר – יש יותר – מקוצר הזמן.

אורי אריאל: אני מכיר את טיפולך האישי במשפחת מאיר, עד כדי חסד של אמת, ממש בצורה הכי חברית, הכי אבהית, הכי נכונה ובעיקר מתמשכת.

אורי אריאל: כי כידוע כשיש בעיה למישהו כולנו מתגייסים, אלא שלפעמים אחרי שבוע, חודש, שנה, עסוקים בדברים אחרים.

אורי אריאל: אני מכיר מעט ממה שעשית באופן אישי, מחבר משותף, מי שהיה יושב-ראש הקרן הקיימת.

אורי אריאל: הלכת אתו יד ביד מבית-חולים אחד למשנהו באופן אישי.

אורי אריאל: לא אתה סיפרת לי את זה, שמעתי את זה ממישהו אחר, חסד של אדם לרעהו.

אורי אריאל: והיית עסוק, לא היית אדם פנוי שכל זמנו בידו, אלא מתוך ראייה חברית אחראית.

אורי אריאל: ויש אנשים שלא ידעו, כי לא סיפרת, צדקה עושים בסתר, וייחסו לך כל מיני נסיעות שאני לא רוצה לחזור עליהן.

אורי אריאל: אני רוצה לומר לך: עכשיו אתה בתפקיד, ותפקיד ראשון במעלה.

אורי אריאל: אתה ראש הממשלה של כולנו – שלי, של המפונים ושל כל עם ישראל.

אורי אריאל: אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, אני מוכן להגיד את זה בלשון של אנא: אנא טפל, כדי שהייסורים של משפחת חטואל יסתיימו.

אורי אריאל: אני מתחנן, תעזור למשפחתו של אבנר שמעוני, שחטף שבץ, לקומם את הריסותיו.

אורי אריאל: אינני רוצה יותר.

אורי אריאל: גם כאן יש שתי משפחות שאתה מכיר אישית ואתה דואג להן אישית, ועדיין יש מבחן התוצאה.

אורי אריאל: יש ניסיונות לעזור, יש דברים שנפתרו, השאלה המרכזית היא במבחן התוצאה.

אורי אריאל: כשאנחנו בוחנים את הדברים המרכזיים, קרי נושא יישובי הקבע, אני אומר לך, אדוני, בשיא השקט והעדינות: התוצאה רעה; לא כי מישהו מתכוון, שלא יובן לא נכון.

אורי אריאל: אין לאנשים בית לחזור אליו.

אורי אריאל: אני חוזר כל לילה לביתי, אתה חוזר כל לילה לביתך, כך ראוי.

אורי אריאל: האנשים האלה לא חוזרים כל לילה לבתיהם.

אורי אריאל: הממשלה אמרה שבתוך שנתיים העניין ייפתר.

אורי אריאל: עברו שנתיים, אני מזכיר לכולם, בי' באב החל הפינוי מגוש קטיף וצפון השומרון.

אורי אריאל: עברו שנתיים, יותר מ-700 יום שהם מיטלטלים מבית-מלון אחד לשני, בין קרוון ל"חרטווילה" לקרווילה, לכל השמות.

אורי אריאל: בית זה לא, על זה אין ויכוח בינינו.

אורי אריאל: כשאני מנסה לשמוע ממישהו על לוחות זמנים, אתם הממשלה, בידיכם הדבר לעשותו.

אורי אריאל: אתם כממשלה, או הממשלה הקודמת, יצרתם את הבעיה הזו.

אורי אריאל: זו לא מלחמה שנפלה עלינו.

אורי אריאל: הייתם אמורים לתכנן ולפתור את הבעיה.

אורי אריאל: אני מאוד אודה לכל הדוברים אם לא יאמרו את התשובה ששמעתי יותר מדי פעמים: הם, המתיישבים, לא שיתפו פעולה.

אורי אריאל: דבר ראשון, לא צריכים לשתף פעולה כשמגרשים אדם מביתו.

אורי אריאל: זו דרישה קצת מוגזמת לדעתי.

אורי אריאל: אבל בעיקר, אני אתן לך סט שלם של קהילות שסיכמו עם הממשלה הקודמת לפני הפינוי לאן ילכו ואיך הם ילכו, והם נמצאים באותו מצב לצערי.

אורי אריאל: אני אתן לך שמות.

אורי אריאל: האם גני-טל הגיעו לחפץ-חיים?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: מישהו ראה אנשים בונים את בתיהם?

אורי אריאל: שיקום.

אורי אריאל: מישהו ראה אנשים שותלים גרניום סביב בתי הקבע שלהם?

אורי אריאל: שיקום.

אורי אריאל: אין דבר כזה, להוציא בודדים שהם בגדר היוצאים מן הכלל שמלמדים על הכלל.

אורי אריאל: הדבר השני שעסקת בו, גם בהיותך שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, הוא התעסוקה.

אורי אריאל: יש ניסיונות, יש רצון טוב, יש עבודה, וגם נתנו חלק מהפתרונות.

אורי אריאל: דא עקא, זה חלק מהפתרונות וראוי שיינתנו כל הפתרונות, לא חלק.

אורי אריאל: אתה, שפעמים אמרת לי, גם באופן אישי וגם באופן ציבורי, שאתה מיוזמי תוכנית ההתנתקות, אתה, שאתה ראש הממשלה – חלה עליך, לדעתי, מעבר לחובה הפורמלית, חובה מוסרית גדולה להיות מעורב אישית בדברים הללו ובפתרונות.

אורי אריאל: אני מבקש – אף-על-פי שמנכ"לך, שהוא איש מקובל עלינו, הוא איש עבודה, הוא צריך סיוע.

אורי אריאל: אגיד לך מה אני חושב שצריך לעשות – כן צריך לעשות חקיקה.

אורי אריאל: מי שחושב שהכול ייפתר בחדרים עם פקידים כאשר החוק לא מאפשר להם את זה, לא יודע מה הוא מדבר.

אורי אריאל: מה שצריך בהקשר של המפונים זה חוק כמו חוק הוול"לים, ואתה יודע היטב מה זה, מה הוא עושה – הוא מקצר את לוחות הזמנים להפקדה ודברים כאלה.

אורי אריאל: כך עשו לגבי כביש 6.

אורי אריאל: כשרצו לעשות פרויקט לאומי, לא השאירו את זה בידי החוקים הקיימים, הרגילים.

אורי אריאל: המפונים הלכו למקומות שאתה הגדרת אותם, לפחות את חלקם, כאזורי עדיפות לאומית.

אורי אריאל: באזור לכיש – אני שמח על ביקורך שם בינואר, לפני כחצי שנה, הייתי שם אך לפני זמן קצר – אין טרקטורים.

אורי אריאל: נכון, התכנון מתקדם, צריך לומר הכול.

אורי אריאל: מה אתם נבהלים מחוק?

אורי אריאל: תגישו אותו אתם, אבל כשאומרים את המלה חוק כל האוזניים נופלות אצלכם.

אורי אריאל: מה קרה?

אורי אריאל: היה חוק, החוק לא מתאים, בואו נתאים אותו למצב.

אורי אריאל: תן לאנשים האלה תקווה, תגיד להם: בעוד שנה תהיו בבית שלכם.

אמנון כהן: תתחיל לסכם, אדוני.

אורי אריאל: אני רוצה לסכם.

אורי אריאל: אני רוצה לומר עוד שלושה דברים קצרים.

אורי אריאל: עמד פה ביום שני האחרון שר בממשלתך, בממשלתנו, השר מאיר שטרית, שר הבינוי והשיכון, והסביר על פינוי הבדואים בנגב.

אורי אריאל: הוא הסביר שהם יושבים שם באופן לא חוקי; הוא הסביר אילו הצעות הם קיבלו.

אורי אריאל: על קריאת ביניים של ידידי, הרב יצחק לוי, שזה יותר מאשר למפונים, תשובתו היתה: ודאי, מה אתה חושב?

אורי אריאל: כך אמר לרב יצחק לוי.

אורי אריאל: אני רוצה לשאול אותך, האם זה ודאי?

אורי אריאל: למה זה ודאי כך?

אורי אריאל: מאיפה זה נולד?

אורי אריאל: הם פשעו, האנשים שיושבים פה?

אורי אריאל: הם לא הולכים לצבא?

אורי אריאל: אולי הם לא שילמו את מסיהם, הם לא עומדים בחובות?

אורי אריאל: אני מספר לך סיפור מהבוקר.

אורי אריאל: לפני יומיים קיבל בחור שהלך לצבא, מגויס, טלפון.

אורי אריאל: אמרו לו: אתה יודע למה לא תוכל להגיע לקורס חובלים אף-על-פי שעברת את כל המבדקים?

אורי אריאל: אמר: עברתי, אתם אומרים שעברתי.

אורי אריאל: אמרו לו: אתה יודע, לא?

אורי אריאל: אמר: לא יודע, עברתי את המבדקים.

אורי אריאל: אמרו לו: יש לך רישום פלילי כי לפני שנתיים ישבת על איזה כביש.

אורי אריאל: אבל הוא התנדב, לחץ ללכת לקורס חובלים; זה קורס קשה ביותר, שמחייב חתימה מראש לקבע.

אורי אריאל: מה פשע הבחור הזה?

אורי אריאל: במי הוא פגע?

אורי אריאל: אתם שמתם – לא אישית – ל-1,000 איש, בתוכם נערים רבים, רישום פלילי על דברים מסוג זה.

אורי אריאל: הם לא יכולים להיות עורכי-דין, הם לא יכולים לקבל נשק לשמירה כי יש להם רישום פלילי, הם לא יכולים להתגייס ליחידות המובחרות בצה"ל כי יש להם רישום פלילי.

אורי אריאל: מה זה?

אורי אריאל: מדברים על זה, זה לא סוד.

אורי אריאל: אנו פונים פעם אחר פעם.

אורי אריאל: את כל זה אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, בשביל דבר אחד – אנו מבקשים, למרות העומס המוטל עליך, את מעורבותך האישית בפתרון הבעיות.

אורי אריאל: לסיום, הדברים הללו מחייבים את כל הממשלה.

אורי אריאל: פעם אחת, אם מותר לבקש, אדוני ראש הממשלה – תבקש משריך שכולם יבקרו לפחות פעם אחת אצל המפונים.

אורי אריאל: אדוני שר הפנים או שר האוצר המיועד, אני מאחל לך הצלחה, אני לא אמנה פה מעל הבמה את השרים שאני אישית דיברתי אתם 20 פעם – ואני נותן לך הנחה, זה בערך 40 פעם – שיבואו לבקר.

אורי אריאל: אתה היית, השר בוים היה, ראש הממשלה היה, כן.

אורי אריאל: אני אומר לכם ששר שבמשך שנתיים לא מסוגל להגיד שלום לאנשים האלה, לשמוע את מצוקותיהם, גם אם הוא לא אחראי, אין לו אחריות – איזה מין התנהגות זו?

אורי אריאל: האם היה, אדוני ראש הממשלה, אדוני שר הפנים, פעם דיון במליאת הממשלה על נושא העקורים?

אורי אריאל: אענה לך: לא היה.

אמנון כהן: אתה כבר עשר דקות מעבר לזמן.

אמנון כהן: אתה חייב לסיים.

רוני בר-און: ועדת השרים – – –

אמנון כהן: הערות אחר כך.

אורי אריאל: אני מבקש להודות לראש הממשלה על הימצאותו פה.

אורי אריאל: אני מקווה שנוכל בסוף הדיון הזה אכן להצביע בעד הודעת ראש הממשלה, שתתעלה מעבר לנתונים הטכניים ותיתן לנו כיוון ברור עם זמנים לפתרון הבעיה שהממשלה יצרה אותה.

אורי אריאל: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אנו עוברים לדיון.

אמנון כהן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין.

אמנון כהן: אני מבקש להקפיד על הזמן, כי זמן הדיון הוא שעה, וחייבים לסיים בזמן כי לראש הממשלה יש גם מחויבויות אחרות.

אמנון כהן: שלוש דקות, בבקשה.

אמנון כהן: אני מבקש משרים שלא להפריע לאדוני ראש הממשלה לשמוע את הדברים.

אמנון כהן: אדוני שר החקלאות.

אהוד אולמרט: למה?

אמנון כהן: אם נגלוש מהזמן, לא להתלונן אחר כך.

אמנון כהן: הוא רוצה שתקשיב.

אהוד אולמרט: כל חברי הכנסת שנמצאים פה מקשיבים כל הזמן?

אמנון כהן: מדברים אליך, אדוני ראש הממשלה.

אמנון כהן: הדיון הוא לאדוני.

אהוד אולמרט: אני יושב פה כל הזמן.

אמנון כהן: יפה מאוד.

אהוד אולמרט: מלה, מה הבעיה?

אמנון כהן: זה דיון, זה לא מלה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני, תקבל את הזמן בחזרה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, הלוואי עלי הממלכתיות והרוגע של קודמי, חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מכיר את פועלו ומבין את תוכן דבריו, דווקא על השרים שיושבים כרגע סביב שולחן הממשלה – אני יכול לספר על כל אחד סיפור נחמד, וגם להזכיר טיפול במשפחה זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי עד אישית, ואפילו פניתי בבקשות והבקשות נענו, אך קצת קשה לי עם זה כי אני פורמליסט, והנושא שלנו הוא לא הלל לשר זה או אחר בממשלה על טיפול במשפחה זו או אחרת מהמפונים, ואני לא ממעיט בחשיבות העניין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא שלנו הוא: שנה לפרסום דוח מבקר המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אתם זוכרים – מי שיש לו קצת זיכרון – איך לפני שנתיים ומשהו, המדינה, כלומר אנחנו כולנו, משלמי המסים, הוצאנו מיליונים על קמפיין מסוים, קמפיין, תרשו לי לומר – אני בדרך כלל אדם רגוע – קמפיין ארור: יש פתרון לכל מתיישב; במסגרת ביצוע חוק יישום תוכנית ההתנתקות והחלטות הממשלה מינהלת סל"ע ערוכה לתת פתרונות דיור לכל משפחה מפונה מגוש-קטיף וצפון השומרון.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים לאחר שנתיים: 1,667 משפחות, 85% מהן נמצאות באותן קרווילות, ולא אחזור על כל הביטויים הראויים.

יולי יואל אדלשטיין: אלה שלא נמצאים שם ודאי לא נמצאים בבתי קבע.

יולי יואל אדלשטיין: מתוך 26 נקודות יישוב מיועדות, רק בשתיים, למיטב ידיעתי, מתבצעת עבודה כלשהי, וכן הלאה וכן הלאה – שאני אמשיך?

יולי יואל אדלשטיין: יש פתרון לכל מתיישב: במסגרת החוק ליישום תוכנית ההתנתקות ערוכה מינהלת סל"ע לתת פתרונות תעסוקה לכל מפונה – אני אפילו מתבייש לתת את הנתונים.

יולי יואל אדלשטיין: אין משפחה שעלתה ברמת החיים, אין מצב כזה.

יולי יואל אדלשטיין: מתוך 400 משפחות שעסקו בחקלאות – כמה?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא רוצה לתת נתון מדויק – רק כ-50 בצורה זו או אחרת עוסקות בחקלאות.

יולי יואל אדלשטיין: ברוב המשפחות ירדו ההכנסות, חלק גדול מהמשפחות אוכלות או אכלו כבר את כספי הפיצויים; כן כן, אותם אלה שאנחנו שמענו שהם מיליונרים.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות ערוכים גם לתת פתרונות חינוך וייעוץ פסיכולוגי לבני-הנוער.

יולי יואל אדלשטיין: שאני אספר לשרים, שביקרו – כעסו על חבר הכנסת אריאל כשהוא אמר שיש כאלה שלא ביקרו – אצל המפונים?

יולי יואל אדלשטיין: שאני אספר מה קורה עם הנוער והילדים?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני לא אספר, כי כולם יודעים.

יולי יואל אדלשטיין: הבעיה היא שזה לא מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, בשונה מחבר הכנסת אורי אריאל, אני לא פונה – לא לראש הממשלה, שעסוק בשיחה חשובה עם שר החקלאות – הם עסוקים, אולי גם שר החקלאות יקבל קידום למשרד כלשהו.

יולי יואל אדלשטיין: הרי בזה כולם עסוקים: מי יהיה שר האוצר, מי שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: כל הלילה היו לי נדודי שינה – מי יהיה שר בלי תיק, ומי אחראי על פיתוח הנגב והגליל.

שי חרמש: זה חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: זה חשוב מאוד, שי חרמש.

שי חרמש: לא, הנגב והגליל חשוב מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, ומשרד הקליטה עוד יותר.

יולי יואל אדלשטיין: מזה בכלל אני כבר לא ישן שבוע.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני רוצה לומר לכם, חברים, אני לא פונה לממשלה, אני פונה לאותם אלה – המעטים, אני יודע – שכרגע צופים בערוץ הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה גם בגללכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא זוכר ששכני בגוש-קטיף האמינו שיש פתרון לכל אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני זוכר שחלק גדול מהצופים ומהמאזינים כן האמינו, בתמימות, בחוסר רצון להבין.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כן, האמינו.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הגיע הזמן שייפול האסימון, ואולי הגיע הזמן, אף-על-פי שיש כמה צדיקים גם בממשלה וגם בקדימה וגם בעבודה, שאני יודע עושים מאמץ יום-יום להבין, לאיזו ממשלה אנחנו נקלענו, ולא לצפות גם בתחום הזה לפתרונות.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים וחברי חברי הכנסת, אני חייב להגיד שאני מרגיש קצת דז'ה-וו בדיון הזה, כי התקיים כאן דיון – לפחות אחד שאני זוכר – במצבם של המפונים, עם 40 חתימות, ואני לא בטוח שיש הרבה נושאים כאלה שזכו הלוך וחזור לדיונים של 40 חתימות.

זאב אלקין: אינני בא כאן אולי להפריז בחשיבותה של העובדה הזאת, כולנו מודעים לחלק של המשחק הפוליטי בדיון הזה.

זאב אלקין: ואני מראש, אדוני ראש הממשלה, מזדהה עם צערך ועם שאלתך כשתשאל אותם כאן, אחרי הדיון, את חלק מאותם 40 החותמים, איפה הם נמצאים.

זאב אלקין: אני חושב שלא ראוי שהם לא נמצאים כאן.

זאב אלקין: קל לי לומר את זה, אני לא הייתי בין החותמים.

זאב אלקין: אבל מצד שני, אדוני ראש הממשלה, העובדה שהכנסת חוזרת ומקיימת את הדיון הזה ב-40 חתימות, הלוך וחזור בנושא הזה, מלמדת אותנו שהנושא לא פתור, והבעיה היא גדולה וצועקת.

זאב אלקין: אומנם התקדמו בדברים מאז הדיון הקודם, ואמר כאן כבר חבר הכנסת אורי אריאל שמגיעה תודה גם למנכ"ל משרד ראש הממשלה וגם למינהלת סל"ע על מה שהם עושים.

זאב אלקין: אבל אין ספק שהם לא עושים מספיק.

זאב אלקין: הדבר הגדול ביותר שאולי התקדם מאז הדיון הקודם – ולצערי הברכה על כך מגיעה בראש ובראשונה לא לממשלה אלא לחבר הכנסת אביגדור יצחקי ולחבר הכנסת אורי אריאל, שניהלו משא-ומתן בשם חלק גדול מאוד מהבית הזה מול הממשלה, ובאמת הובילו את הממשלה להחלטת ממשלה מאוד ראויה לטובת המפונים.

זאב אלקין: רק חבל שזה נעשה בלחץ מכאן, שהיה צריך את הלחץ של הבית הזה, והממשלה לא הובילה את התהליך, ולא לחצה על הכנסת.

זאב אלקין: כבר דובר כאן על הנושא של המעבר ליישובי קבע, מעבר שלא מתקיים, והתוצאה היא שהמדינה נכשלה כישלון מוחלט.

זאב אלקין: בואו כולנו ניזכר: כל הסיפור של הקרווילות, אדוני ראש הממשלה, נבנה מלכתחילה לפרק הזמן של שנתיים.

זאב אלקין: כולם היו בטוחים שבתוך שנתיים כולם עוברים למגורי קבע.

זאב אלקין: ונאמר כאן על-ידי קודמי, וייאמר כאן על-ידי מי שיבוא אחרי, שהמעשה הזה עוד רחוק מאוד.

זאב אלקין: אז אין ספק שהמדינה כשלה ומשהו לא בסדר כאן.

זאב אלקין: אני לא חושב שזה הזמן לחפש את האשמים – אולי גם הזמן הזה עוד יגיע – למה זה לא קרה בתוך שנתיים.

זאב אלקין: אבל זה בוודאי הזמן לעשות מהפך דרמטי בכל הטיפול בנושא של המפונים, כי כמו שזה היה זה לא מביא לתוצאה, ומבחן התוצאה הוא העיקרי.

זאב אלקין: כולם מנסים, אבל תוצאה אין.

זאב אלקין: ללא לוח זמנים מאוד מאוד ברור למעבר ליישובי קבע, אני לא מאמין שהנושא הזה יוכל להתקדם.

זאב אלקין: כך גם בנושאים הפרטניים שעמדו על פרק הזמן.

זאב אלקין: כל הסיפור של לכיש – אני חושב שהביקור שלך, אדוני ראש הממשלה, מאוד תרם לקידום הנושא, ובאמת כמה בעיות נפתרו מאז.

זאב אלקין: אבל אנחנו מאוד מאוד רחוקים מהשלמת הפתרונות.

זאב אלקין: שוב, חבל לי שכאן הממשלה והכנסת לא הולכות יד ביד, אלא הכנסת צריכה לדרבן את הממשלה, ולא ברור למה.

זאב אלקין: אנחנו אולי נצביע עוד מעט על הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי איתן בנושא הקמת מינהלת לפיתוח לכיש, ולא ברור לי למה הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: לפחות היית צריך לשאול את עמירה דותן, שמלווה את כל הנושא למעלה משנה, ולשבח את הפעולות שהיא נקטה למען אותם מפונים לפני – – –

זאב אלקין: רוחמה, אני מודה לך.

זאב אלקין: אני עוד לא סיימתי את דברי.

אמנון כהן: אתה תסיים בתוך כמה שניות.

זאב אלקין: אני מבקש תוספת על ההפרעה הזאת.

אמנון כהן: לא, לא.

אמנון כהן: אין תוספת.

זאב אלקין: אני אזכיר רק עוד נושא אחד, הנושא של מפוני כפר-דרום שמחכה לפתרון.

זאב אלקין: לסיכום, אני חושב שיש בבית הזה, גם בקואליציה וגם באופוזיציה – זה לא נושא פוליטי, גברתי השרה עוד מעט, אני מקווה – חברי כנסת רבים שפועלים למען הנושא הזה, ואני לא אמנה את כולם, וודאי שעמירה היא בין המובילים בתחום הזה, והיא לא צריכה דברי ברכה ממני, היא מקבלת את זה מכל הבית.

זאב אלקין: אבל, אדוני ראש הממשלה, ובזה אני אסיים את דברי, אני חושב שהגיע הזמן לכך שהממשלה תפעל בנושא הזה לשינוי דרמטי, לא בלחץ של הכנסת, אלא היא זו שתוביל את הכנסת.

זאב אלקין: אולי בסבב השרים שנעשה עכשיו הגיע גם הזמן שיהיה שר אחד שנוסף על התפקידים הרבים הוא יהיה גם מופקד על הנושא הזה של המפונים.

זאב אלקין: הנושא הזה דורש את זה, הזמן הזה דורש את זה, והציבור הזה שבעייתו לא בא על פתרונה דורש את זה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת איתן כבל.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת חיים אמסלם.

איתן כבל: אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, כמי שתמך בתוכנית ההתנתקות – ואני לא רוצה להיכנס ברגע זה לשאלה אם היה צריך שתיעשה או לא תיעשה – אני מודה שאני במידה רבה בוש ונכלם, וזאת מבלי לקחת מהממשלה, שגם הייתי חבר בה, את כל אשר עשתה עבור המפונים.

איתן כבל: אבל עם זאת, אדוני ראש הממשלה, אני, כאזרח במדינה הזאת, רחוק מלהרגיש שקט ושלם.

איתן כבל: אם מדינה מוציאה אזרחים מביתם, ממקום מושבם, ויש הסכמה פוליטית סביב העניין הזה, והמדינה אינה מסוגלת לתת להם פתרון – לא של מאה אחוז, אלא של אלף אחוז?

איתן כבל: וזאת כשאני כן מביא בחשבון שיש גם כאלה שרוצים לנצל את המצב.

איתן כבל: אבל כבר נאמר:

איתן כבל: האחד יחטא ועל כל העדה תקצוף אם יש כאלה שרוצים או מבקשים לנצל את המצב, או מערימים קשיים על המערכת?

איתן כבל: ויש כאלה.

איתן כבל: אבל הרוב המכריע הם אנשים שבאו להתגורר במקום בשליחות של ממשלות ישראל, ובין היתר גם ממשלת העבודה.

איתן כבל: ואם יש החלטה להוציא אותם משם – החלטה שתמכתי בה ונאבקתי בעבורה, אף-על-פי שידעתי שאני מוציא משם חברים אישיים שלי, קרובים, שהלכו אתי שנים ארוכות – אני לא רק מצפה, אני תובע שתוסר מהנושא הזה כל התייחסות פוליטית, ולהתייחס אליהם כבני-אדם.

איתן כבל: אם אנחנו, כמדינה, כממשלה, סבורים, אדוני ראש הממשלה, שיש עוד מצב שבו נידרש בבוא העת לתהליך משא-ומתן ביהודה ושומרון – אם לא הצלחנו להתמודד עם קבוצה קטנה, איך אנחנו מבקשים, כמדינה, להתמודד עם מאות אלפים?

איתן כבל: אם בזה אנחנו נכשלים, אם בזה אנחנו לא מצליחים, איך אנחנו מבקשים להתמודד עם בעיות בסדרי-גודל הרבה יותר משמעותיים?

איתן כבל: אני כשלעצמי – ואמר לי את זה גם חבר הכנסת אילון בטרם עלותי לכאן – מדבר לא פעם – אני אומר את זה לא כפתרון לבעיה הנוכחית, אלא כפתרון לעתיד – שצריך לחשוב על חוק פינוי-פיצוי מרצון, אבל זה עניין אחר.

איתן כבל: זה כבר עניין פוליטי, אבל זו אולי דרך להתמודד.

איתן כבל: חברי חברי הכנסת, אני פונה אל כולכם – ואני מתכוון לפעול ולהוביל בכל כוחי, לא רק כחבר הכנסת אלא כאזרח, את כל אשר יידרש כדי לתת את הכול.

איתן כבל: חברים יקרים, לעבור דירה זה קריעת ים-סוף, גם כשאתה עושה את זה מרצון ולפעמים אפילו באהבה, קל וחומר כשמוציאים אותך שלא ברצונך, בניגוד לדעתך.

איתן כבל: לכן, אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, בתביעה, בבקשה, לעשות את כל אשר נדרש כדי לתת מענה על הבעיה.

איתן כבל: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים אמסלם, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שנתיים עברו, ועתה אנו אוכלים את פירות הבאושים של ההתנתקות.

חיים אמסלם: מהלך עקירת אלפי יהודים מבתיהם והטיפול הלקוי שניתן להם הביאו להתמוטטות משפחות רבות מקרב אותם מפונים.

חיים אמסלם: רבים מהם הגיעו לסף רעב, לפת לחם, לגירושים, פרנסתם התמוטטה ובריאותם נהרסה.

חיים אמסלם: המדינה רצה ריצת אמוק לפנות אותם, במחשבה שבזה יפתרו את כל הבעיות, שבזה הפלסטינים ישנו גישה, שבזה תיפתח דרך לשלום ולדו-שיח, ואין זה כך.

חיים אמסלם: למעשה, נכשלנו.

חיים אמסלם: יש להודות על האמת: מדינת ישראל נכשלה כישלון חרוץ ועשתה משגה גדול בכל המהלך של הפינוי החד-צדדי ועקירת היישובים.

חיים אמסלם: מעשה זה עומד בניגוד למוסר ואינו תואם את רוח ההלכה.

חיים אמסלם: לגבי זה הלוא נאמר:

חיים אמסלם: לא תחונם; וכדרשת הגמרא במסכת עבודה זרה: לא תיתן להם חנייה בקרקע.

חיים אמסלם: הכישלון אמור להיות עבורנו תמרור אזהרה ולקח לעתיד שלא לחזור על משגים כאלה.

חיים אמסלם: עד היום לא זכינו להודאה מחברי ממשלת ישראל ומבכיריה בתקופת ההתנתקות על הטעות הנוראה שנעשתה ולהכאה על חטא כלפי מאות משפחות שסובלות ונשברות לרסיסים.

חיים אמסלם: בכל רע יש טוב.

חיים אמסלם: הטוב שיצא לנו מההתנתקות הוא שכעת אנו יודעים בבירור מי הפרטנרים שלנו ומה יקרה אם נחשוב על רעיונות עוועים כאלה לגבי יהודה ושומרון.

חיים אמסלם: ברצוני לשוב ולהתייחס למצב הנוכחי הקשה של המפונים.

חיים אמסלם: עד עתה לא נעשה מספיק.

חיים אמסלם: חד וחלק.

חיים אמסלם: הן מי שהתנגד להתנתקות והן מי שתמך במהלך מודים שהדאגה למפונים היא חובתה של הממשלה.

חיים אמסלם: אנו רואים כי לכל קריאה להחשת הטיפול במפונים מצטרפים חברי כנסת מכל סיעות הבית.

חיים אמסלם: באותה מידה, הגורמים האחראים למציאת הפתרונות מכריזים כל הזמן כי יש פתרונות וכי הסוף קרוב.

חיים אמסלם: אך למרות זאת, שנתיים עברו והקץ לתלאותיהם של המפונים לא נראה באופק.

חיים אמסלם: קרה לא אחת שגם כאשר המדינה הציעה פתרון למפונים, היא עשתה אותו בעין מצמצמת, והוא היה כרוך באין-ספור מכשולים הנראים כמעידים על חוסר התחשבות, חוסר נכונות לפתור באמת את בעיית המפונים.

חיים אמסלם: כך, למשל, הוכנו תוכניות מיתאר ליישובים למפוני גוש-קטיף באזור מזרח לכיש, אך המדינה דורשת מהם סכום מופקע, מתוך רצון לקצץ ולחסוך.

חיים אמסלם: המדינה רוצה שהמפונים יממנו את פיתוח האזור ממה שנותר להם מכספי הפיצויים.

חיים אמסלם: כאן אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, ואל הממשלה: מספיק להתעסק בקטנות.

חיים אמסלם: אנו עוסקים בדיני נפשות.

חיים אמסלם: לאחרונה אני וחברי כנסת נוספים פנינו אל ראש הממשלה לוותר על דרישה זו.

חיים אמסלם: אני מקווה שאכן הדברים ייפלו על אוזניים קשובות.

חיים אמסלם: לאחרונה הגשתי הצעת חוק לפירוק מינהלת סל"ע.

חיים אמסלם: מינהלת סל"ע מונה כ-150 עובדים האמורים לטפל בכ-1,500 משפחות – בערך עובד לכל עשר משפחות.

חיים אמסלם: מהתחלת פעילות המינהלת נוצר קצר בינה לבין המפונים, ועד עתה המפונים מלאים תלונות כרימון על המינהלת ועל פעילותה.

חיים אמסלם: עינינו הרואות כי אכן עברו שנתיים ולרוב המשפחות טרם נמצאו פתרונות דיור ותעסוקה.

חיים אמסלם: אם כך הם פני הדברים, המינהלת הזאת אינה מצדיקה את קיומה, וכנראה לא ממנה תצמח לנו הישועה.

חיים אמסלם: אחריותנו להחזיר את הטיפול למשרדי הממשלה, או להחליפה במנגנון יעיל יותר.

חיים אמסלם: ראויה, אדוני היושב-ראש, בעיית המפונים להקמת ועדה מיוחדת כחלק מוועדות הכנסת, אשר תפקח ותפתור את בעיותיהם.

חיים אמסלם: בכל מצב, עלינו להתייחס למפונים באהבה ובחיבה ולאפשר את חזרתם למסלול החיים התקין והרגיל בהקדם.

חיים אמסלם: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בדיון.

אמנון כהן: ראש הממשלה יצא לרגע לטלפון, יש לו משהו אישי דחוף.

אמנון כהן: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, שרים, חברי הכנסת, מדי פעם שואלים אותי אזרחים או חברי הכנסת שנתקלים בסטיקר על מכוניות של חברי שבהם כתוב: "לא נשכח ולא נסלח", אם זה לא חמור מדי; אם זה בסדר שהם אנשים כל כך קשים שהם מתחייבים שלא לסלוח.

צבי הנדל: הרי זו לא תכונה יהודית, יהודי הוא סלחן.

צבי הנדל: בדיון אני מסביר שביהדות מושג הסליחה הוא דבר מאוד מסודר.

צבי הנדל: בכל שנה יש תקופה שבה בורא עולם מזמין את צאן מרעיתו לבקש סליחה, להתחרט, לחזור, להתחייב לעתיד, אבל יש כללים.

צבי הנדל: קודם כול צריך לבקש סליחה.

צבי הנדל: אחר כך צריך להודות בטעות.

צבי הנדל: אחר כך גם צריך להתחייב שלא לעשות את זה פעם נוספת.

צבי הנדל: רק שאף אחד מהדברים האלה לא קורה – אז מה יותר יהודי מאשר להתחייב שלא נסלח?

צבי הנדל: לא רק שהם לא מבינים ומסכימים ומסבירים שהיתה פה טעות גדולה, גם כשחברינו בשדרות ובעוטף-עזה חוטפים את מה שהם חוטפים, הם מסבירים שהם ידעו שזה יהיה.

צבי הנדל: גם בעקשנות אדירה – כלומר, גם במהלכים שחברי פה העלו לגבי הטיפול באלה שגורשו, בראש ובראשונה צורת הטיפול, ההשפלה.

צבי הנדל: כשאני מסביר, שואלים: אז למה אתם לא מפגינים?

צבי הנדל: – כי זה משפיל להפגין על כסף.

צבי הנדל: אני לא רוצה שירחמו עלינו.

צבי הנדל: שמעתי את קודמי, שדיבר באמת בכאב לב גדול אבל במין רחמנות על אנשים שחלקם הגיעו לפת לחם, וזה נכון.

צבי הנדל: לא רוצה רחמים.

צבי הנדל: אף אזרח במדינה לא טוב יותר מחברי.

צבי הנדל: לא מגיע להם שירחמו עליהם.

צבי הנדל: בכל הכללים האלה, על מה רבים?

צבי הנדל: כללי החוק, נוהל פיצוי?

צבי הנדל: אין שם פיצוי.

צבי הנדל: כל המריבות הן: אם לקחת בית, תחזיר בית כמו שהיה, לא מילימטר יותר, אבל גם לא מילימטר פחות.

צבי הנדל: ואם לקחת משק, תחזיר מה שהיה.

צבי הנדל: ואם לא נתת לו קרקע שנתיים ולא היה לו איפה להפעיל את המשק, תשלם לו על השנתיים.

צבי הנדל: אף אחד מהמפונים, או מהמגורשים, לא צריך לשים מכיסו ומדמו יותר מאשר כבר שם בעצם ההשפלה, יותר מכל אזרח במדינה.

צבי הנדל: אם הייתי יכול לחלק בין אלה שתמכו ולא תמכו – שהתומכים ישלמו יותר; זה היה יכול להיות רעיון טוב, אבל זה ודאי לא מעשי.

צבי הנדל: אז לא יהיו הפגנות, אני שמח שיש דיון.

צבי הנדל: אבל אני דורש מהממשלה, בראש ובראשונה, כי אז יש סיכוי קל שבקלים שאולי גם נגיע לפתרון.

צבי הנדל: תבקשו סליחה, אל תתכננו עכשיו על רמת-הגולן ועל יהודה ושומרון, כי אז גם אלה שנזרקו מגוש-קטיף לא יקבלו מאומה.

צבי הנדל: ידידי הטוב, אורי אריאל.

צבי הנדל: אגב, לך אני חייב תודה מיוחדת, וגם לאביגדור שיצא, על מה שאתם פועלים ומה שפעלתם, ולכל החברים שפועלים, יש הרבה טובים כאלה.

צבי הנדל: הם לא רוצים חוק, לא כי הם לא מבינים שאי-אפשר בלי חוק ותיקונו, לא כי הם לא מבינים כי ול"ל שהיה טוב בזמנו לזרז דיור לכאלה שמגיעים לארץ – גם את זה לא רוצים לשנות.

צבי הנדל: כי אם תעשה את זה, אז יהיו עוד חוקים או אולי עוד שינויים.

צבי הנדל: הוא הרי מתכנן לא רק לא לבקש סליחה, אלא גם לא להתחייב שלא לעשות בעתיד.

צבי הנדל: והוא מאוד מפחד שאם החוק ישתנה – הוא, לצורך העניין זה כל הממשלה – שאם החוק ישונה, אז יש לך מכפלות כי גם אותך יצטרכו להעיף, את אריה יצטרכו להעיף, את אפי איתם יצטרכו להעיף.

צבי הנדל: לכן, יש פה סוגיה שאני מוכן, וזאת דרישה אמיתית, ואף אחד מכם לא מבין, גם מי שחושב שהוא מבין.

צבי הנדל: אני מוכן לסלוח, אבל אני רוצה שמישהו יבקש סליחה.

צבי הנדל: אני מבקש שמישהו יתחייב שאת הנזק שהוא גרם, שהוא יטפל בו, ולעתיד – שלא יעשה את זה עוד פעם אחת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלחנן גלזר, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

חיים כץ: אי-אפשר לתקן את הנזק.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, דוח מבקר המדינה חושף מחדל גדול ועצום בסוגיית מפוני גוש-קטיף.

אלחנן גלזר: האמת היא שכל מי שעיניו בראשו יכול היה להבחין בליקויים עוד בזמן אמת.

אלחנן גלזר: גם מי שתמך במהלך ההתנתקות אסור שיישאר אדיש לנוכח הטרגדיה האישית והקיבוצית של המפונים.

אלחנן גלזר: מדובר בקהילה שהתפרקה ובאנשים ששגרת חייהם אבדה להם.

אלחנן גלזר: כואב לראות משפחות מתפרקות, אנשים שמטה לחמם נשבר, קהילה גאה שהופכת עפר ואבק בשולי הדרכים המובילות דרומה.

אלחנן גלזר: אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, אני שואל את עצמי לא פעם, מה בעצם קורה פה?

אלחנן גלזר: מה פשר המחדלים הללו?

אלחנן גלזר: מה כל כך מסובך בלפנות אלפי אנשים מבתיהם מבלי להפקיר אותם?

אלחנן גלזר: הרי היו ימים שהמדינה הוכיחה יכולות רב-מערכתיות מסובכות מאלה.

אלחנן גלזר: אפשר וצריך היה לדאוג גם למגורים, גם לתעסוקה, גם לחינוך לילדים וגם לסיוע נפשי, ויש הכלים והמשאבים לכך.

אלחנן גלזר: אנחנו עדים כאן לטרגדיה, ואני קורא לממשלה לפעול כדי למזער אותה.

אלחנן גלזר: תנו לאנשים המוכים הללו את כל העוגנים והסיוע האפשריים.

אלחנן גלזר: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו – חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, כמעט שנתיים, אדוני ראש הממשלה, לחורבן קהילות גוש-קטיף וצפון השומרון.

ראובן ריבלין: וכל שאמרנו לפני שנה, וגם לפני מחצית השנה, ייאמר גם כעת בדיון הזה, משום שלמרבה הצער והבושה, כאז כן עתה.

ראובן ריבלין: צבי הנדל דיבר על סליחה, אין סליחה, אבל צריך לנסות ולתקן את הטראומה שרק מעטים שילמו בעטיה כתוצאה מאותה החלטה שנתקבלה, שהיא החלטת הכנסת וכולנו מחויבים לה.

ראובן ריבלין: עם זאת, הסובלים הם אותם סובלים ואותם מגורשים מבתיהם.

ראובן ריבלין: שום שינוי ממשי, למרות מאמצי מנכ"ל משרד ראש הממשלה ומנכ"לי משרד ראש הממשלה לדורותיהם לא חל בחייהם של עקורי גוש-קטיף.

ראובן ריבלין: הבית-לא-בית – אותו בית.

ראובן ריבלין: האבטלה אותה אבטלה.

ראובן ריבלין: גם החקלאות, שחישבו להקים ולהפריח מחדש, נותרה בחלומם, ותו-לא.

ראובן ריבלין: רק ימיהם ושעותיהם, היקרים מפז, הולכים וכלים.

ראובן ריבלין: רבים מהעקורים, במר ייאושם, אוכלים את כספי הפיצויים, שבאמצעותם היו אמורים לבנות את חייהם מחדש, ומי יודע מה יהיה כאשר יוכלו לבנות את בתיהם ולא יימצא הממון.

ראובן ריבלין: עד אנה אנו באים?

ראובן ריבלין: בתוך ים המצוקות והבעיות שבו שקועים העקורים נדמה שסוגיית דיור הקבע היא החמורה והיסודית ביותר, שכן היא זאת המשליכה על אחיותיה, על הסוגיות האחרות, והיא משפיעה עליהן יותר מכל גורם אחר.

ראובן ריבלין: כיום, שנתיים אחרי, רק בשני אתרים מתוך ה-26 שבהם מתוכננת הקמת יישוב קבע עבור המפונים, החלה בפועל בניית בתי המגורים.

ראובן ריבלין: המשמעות הקשה ביותר עבור העקורים, אלה ייאלצו להמשיך את חייהם בקרווילות הזמניות, למשך תקופה מצטברת של חמש שנים לפחות, אף שהמדינה העריכה את התקופה, לכל היותר, בשנתיים ימים.

ראובן ריבלין: העיכוב בפתרון מגורי הקבע הוא זה אשר גוזר על העקורים, לא רק מצב פיזי של ארעיות וטלטול אלא גם מצב מנטלי, תחושות נפשיות של צעירים ומבוגרים, של חוסר יציבות, של זמניות, של ניתוק, של דריכה במקום.

ראובן ריבלין: באין בית של קבע להיאחז בו, באין קרקע יציבה להכות בה שורש ולצמוח מחדש, לא יוכל אדם להשתקם ולקום על רגליו, כל שכן משפחה וכל שכן קהילה.

אמנון כהן: אבקש לסיים.

ראובן ריבלין: אני מוכן לסיים עכשיו.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה להביא את דברם של אותם אומללים אשר שילמו את המחיר.

ראובן ריבלין: אני כבר מסיים, אדוני.

ראובן ריבלין: כיצד יוכל אדם לחפש תעסוקה, על כל המחויבויות והיציבות שהיא דורשת, אם בתודעתו הוא עדיין נע ונד, אינו יודע היכן הוא עצמו, אינו יודע מה ילד יום עבורו והיכן ימצא את עצמו בעוד חודשים מספר.

ראובן ריבלין: אם אין בית של קבע, אין יתד שממנה יכול אדם לבנות חיים חדשים.

ראובן ריבלין: אין לו נפש יציבה דיה לאסוף את הכוחות ולקום ולבנות את עתידו.

ראובן ריבלין: אנחנו מחויבים להם.

ראובן ריבלין: אתה, ראש הממשלה, היחיד שיכול למלא את אותה הבטחה שניתנה ולא קוימה עד היום.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, החטא לא נוצר בימים האחרונים וגם לא בשנה וחצי האחרונה.

אביגדור יצחקי: אני לא מדבר על עצם הפעולה של ההתנתקות, אני מדבר על הנושא של התכנון והבנייה של השיכון מחדש של אלה שפונו מגוש-קטיף ומצפון השומרון.

אביגדור יצחקי: יש קונסנזוס מלא על כך שהממשלה לא עשתה מספיק בשביל לפתור את הבעיה הזאת.

אביגדור יצחקי: אבל הבעיה התחילה עוד ביום שנוצר החוק.

אביגדור יצחקי: החוק, כפי שהוא נעשה, ללא תשומת לב, ללא ראייה רחוקת טווח, ללא הסתכלות על הצרכים האמיתיים, הביא למצב שבו אנחנו נמצאים היום.

אביגדור יצחקי: גם השיטה הזאת של מינהלת עם ועדה מיוחדת, שברצותה מתירה וברצותה לא מתירה, ברצותה נותנת וברצותה לא נותנת, היא אם החטאת של מה שאנחנו חווים היום.

אביגדור יצחקי: לכן, לא הייתי מאשים כרגע ממשלה כזאת או ממשלה אחרת.

אביגדור יצחקי: אני חושב שבמקרה הנוכחי הזה החטא נעשה כי לא היתה מחשבה תחילה.

אביגדור יצחקי: נעניתי לבקשתו של חבר הכנסת אורי אריאל והצטרפתי לחקיקה לתיקון החוק.

אביגדור יצחקי: אני מוכרח לומר שעשינו משא-ומתן מאוד נוקב, מאוד טעון, מאוד רגשי, עם המינהלת ומשרד ראש הממשלה, ועל דעת המפונים.

אביגדור יצחקי: בסופו של דבר, חתמנו על הסכם שבו שיפרנו ולו במעט את מה שכתוב בחוק, ובעיקר את אותו מצב חמור ביותר, שבו ביום שאנשים יצטרכו בעזרת השם סוף-סוף להתחיל לבנות את ביתם, לא בטוח שיהיה להם כסף בחשבון הבנק שלהם לעשות את הדבר הזה.

אביגדור יצחקי: ניסינו לשפר את זה על-ידי מתן מענק עזיבת קרווילה או מתן עזיבת דיור זמני, אבל נדמה לי שהסכומים שמופיעים שם והפרוצדורות שקשורות לעניין לא מביאים לפתרון המספיק.

אביגדור יצחקי: לכן, האתגר הגדול של ממשלת ישראל הוא לא להגיע למצב שיצטרכו לעשות שוב הכול מחדש בזמן הפינוי של מגורי הקבע, ולעשות הכול היום כדי שיישובי הקבע הנוכחיים, כפי שהוגדרו, יאושרו מהר ככל האפשר ויהיה אפשר להתחיל לבנות בהם בדיוק כמו בשכונת הגולף באשקלון ובמקומות אחרים שבהם הדברים התחילו להתבצע.

אביגדור יצחקי: הדבר השני, בפגישה עם ראש הממשלה הוא גם הביע את הבנתו לכך שהרבה מאוד מהאנשים הם בגיל שאני קורא לו גיל הביניים, שבו אי-אפשר להתחיל עסק מחדש.

אביגדור יצחקי: את כל עמלם השקיעו האנשים בגוש-קטיף, ועכשיו הם צריכים לבנות מחדש, ואין להם היכולת והכוחות וגם הכסף הראוי לדבר הזה.

אביגדור יצחקי: לכן, שני הדברים האלה, מגורי הקבע והמעבר שלהם וחיסול המגורים הזמניים וכן התעסוקה, במיוחד של גיל הביניים, חייבים להיות נר לרגלינו.

אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה, ולכנסת הזאת, בסוף בסוף, מעבר לאמוציות ולרגשות – מדובר בכסף.

אביגדור יצחקי: אם הפעם לא נגלה רוחב לב, שוב ושוב יהיו לנו הרבה בעיות והלקח לא יילמד לשנים הבאות.

אביגדור יצחקי: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יעקב כהן.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי חברי הכנסת, אני כמובן הייתי בין אלה שתמכו בהתנתקות וגם ביצעו אותה הלכה למעשה.

אופיר פינס-פז: אני מסכים עם אביגדור יצחקי בדבר אחד ולא בדבר אחר, שהחוק היה חוק רע, כי הוא לא הביא בחשבון את הגישה הקהילתית שהיתה נשמת אפה של ההתיישבות – – –

גדעון סער: אתה הצבעת בעד החוק.

אופיר פינס-פז: אל תתחייב על זה.

אופיר פינס-פז: החוק לא היה טוב וזה ברור לגמרי, וחלק מהבעיות שנוצרו כתוצאה מזה הן מפני שהכנסת שינתה את החוק הזה פעמים אין-ספור ויצרה אין-סוף בעיות.

אופיר פינס-פז: מה שאני לא מסכים עם חבר הכנסת יצחקי זה לגבי התכנון.

אופיר פינס-פז: התכנון שנעשה בנושא הדיור הזמני ודיור הקבע, אין לו אח ורע ואין לו תקדים בתולדות מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: לא בלוחות הזמנים, לא בקיצורי הדרכים, לא בפתרונות שנמצאו – – –

אפי איתם: ציונות במיטבה.

אופיר פינס-פז: ציונות או לא ציונות, זו היתה המציאות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה היית בין אלה שהציעו – – –

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת אברהם, במקום לפטפט עם חבר הכנסת יצחקי, כדאי שתשמעי אותי.

אופיר פינס-פז: את לא הקשבת לשום מלה, כי אם זו יכולת ההקשבה שלך, אז יש לנו בעיה קשה.

אופיר פינס-פז: אמרתי שהתכנון שנעשה בזמנו לא היה לו אח ורע ואין לו תקדים והוא היה לעילא ולעילא בתולדות מדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: – – –

אופיר פינס-פז: לפי דעתי, הקונספט היה נכון והפתרונות היו יצירתיים וחסרי תקדים והבעיה לא היתה בתכנון.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא ביכולת לעבור משלב המגורים הזמניים למגורי הקבע, וזו הבעיה המרכזית.

אופיר פינס-פז: התהליך הזה לוקח הרבה יותר מדי זמן לא בגלל התכנון אלא בגלל הביצוע.

אופיר פינס-פז: הבעיה היא בביצוע.

אופיר פינס-פז: התכנון בוצע.

אופיר פינס-פז: הביצוע לא מתבצע בגלל שתי סיבות: אחת, כושר הביצוע של הרשות המבצעת, ואני לא מדבר על ממשלה זו או אחרת, יש לנו בעיה מאוד קשה שלא זה המקום להרחיב עליה את הדיבור, אבל אני מציע שנעסוק בה – כושר הביצוע ההולך ופוחת של הרשות המבצעת בישראל.

אופיר פינס-פז: אגב, במקרה הספציפי הזה, לצערי, בעיקר משרד הבינוי והשיכון.

אופיר פינס-פז: הדבר השני, יש הרבה מאוד מחלוקות עם המפונים על הרבה מאוד דברים.

אופיר פינס-פז: למשל, עד היום בניצנים לא התקיימה הגרלה, אף שאפשר היה להגריל מגרשים לפני חצי שנה.

אופיר פינס-פז: למה?

אופיר פינס-פז: ככה.

אופיר פינס-פז: כי רוצים לשפר מצב ולשנות מצב וכל מיני דברים.

אופיר פינס-פז: אבל, מה שחשוב בעת הזאת, ואני מסכים עם כל מי שאמר כאן שזה לא מקום לוויכוח פוליטי, כי בסופו של דבר כולנו רוצים שהמפונים, ששילמו מחיר אישי כבד בלי ספק, יגיעו למנוחה ולנחלה.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה נמצא בקונסנזוס בבית הזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שמה שצריך בהקשר הזה היום, אדוני ראש הממשלה, זה לגלות מנהיגות ולהוביל באופן נחוש את התהליך הזה.

אופיר פינס-פז: אני זוכר שאצל שרון היינו יושבים פעמיים בשבוע ודנים בנושא הזה בפורום של שרים, בפורום של ועדות, בפורום של דיונים, של פגישות, על-פי יישובים ומקומות.

ראובן ריבלין: סדר העדיפויות השתנה.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה היה בעדיפות מאוד גבוהה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שצריך להשלים את המלאכה בעניין הזה ולעשות כמיטב היכולת כדי לייצר לא רק פתרונות תכנוניים, אלא להביא את המפונים למצב שבו הם יוכלו לבוא ולגור בביתם הקבוע, במושבם הקבוע, כפי שכולנו היינו רוצים לראות, במהירות הגבוהה ביותר.

אופיר פינס-פז: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

אורי אריאל: אופיר, אין תשתיות בניצנים.

אורי אריאל: שאף אחד לא יתבלבל.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי כנסת נכבדים, בהתקרב שנתיים לאירוע האכזרי והכואב של ההתנתקות, אשר בו גורשו כ-10,000 נפשות בצורה אכזרית, ובלי להיכנס לכל עניין התוכנית, אני חושב שכולם מסכימים – מימין ומשמאל – שמצב המגורשים קשה מנשוא.

יעקב כהן: כעת, לאחר שחלפו שנתיים, שום משפחה עדיין לא הגיעה לביתה הקבוע.

יעקב כהן: 1,667 משפחות, שחיו בעבר בווילות מרווחות, חיות היום בקרוונים צמוקים של 60 מ"ר וסובלות מתת-תנאים, מתנאים קשים ובלתי נסבלים.

יעקב כהן: גם בפרויקט ניצנים – שסוכם חודשים רבים לפני יישום ההתנתקות – טרם החלה עבודת התשתית.

יעקב כהן: אני חייב לומר שבביקורי במקום התוודעתי לסבלם של המגורשים, הזועק לשמים, ובפרט ליחס המחפיר והמזלזל שהם מקבלים מהמינהלת – אף אחד לא שם לב אליהם, איש לא מסתכל לעברם.

יעקב כהן: חודשים הם חיכו שייבחר יושב-ראש המינהלת, וכעת, משנבחר, המצב במינהלת הוא שלא מרימים טלפונים, לא נותנים תשובות, השמאות המוסכמת שאמורה להתקיים – שהובטח שעבודתה תחל לפני תקופה ארוכה – רק כעת מתחילה להרים את הכפפה ולעבוד, ולפי המצב, עבודתה עלולה להימשך כמה שנים.

יעקב כהן: אנחנו מדברים על 1,667 משפחות, וכמעט אצל אף אחת מהן לא החלה בניית דירת קבע משלה, ורק שתיים מ-27 נקודות יישוב שעומדות לקום התחילו בעבודתן.

יעקב כהן: שנתיים לאחר ההתנתקות, והכול רצוף בסדרת קשיים ארוכה שמציבים הממונים מטעם הממשלה, ורוב הנקודות עדיין בשלבי תכנון.

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים, אני חייב לומר – בביקורי במקום נוכחתי במצב מחריד.

יעקב כהן: אנשים שבעבר היו מטובי בניה ובוניה של המדינה מסתובבים מחוסרי מעש, מחוסרי תקווה ושמחת חיים.

יעקב כהן: משפחות שלמות נהרסו בעקבות הגירוש, נוער וילדים נושרים מבתי-הספר, זוגות התגרשו, חלק נכנסו לדיכאון, ואפילו היו ניסיונות התאבדות, ועוד מקרים קשים.

יעקב כהן: מ-300 המשפחות החקלאיות רק עשרות בודדות קיבלו אדמות, שזה לעג לרש.

יעקב כהן: אני חושב שהמצב כרגע הוא שהמשפחות האלה, שאין להן פרנסה – שבוע אחד הם "אוכלים" את הקירות מהדירות, בשבוע אחר את המרצפות, ואז את הטיח.

יעקב כהן: כך, כאשר יצטרכו לקנות את ביתם, לא יהיה כסף בידם.

יעקב כהן: אני חושב שהמצב הזה זועק עד לב השמים, ואני שואל את ראש הממשלה: מדוע כשרצו לעשות את העקירה, את ההתנתקות, עשו את זה מהר מאוד ובחיפזון, והשיקום נעשה באטיות, בעצלתיים ובזלזול?

אמנון כהן: צריך לסיים, אדוני.

יעקב כהן: הבה נזכור שלפני ההתנתקות הבטיחו שרון וכל יוזמי ההתנתקות שכולם יקבלו הכול בחזרה, ולכל משפחה יש פתרון.

יעקב כהן: אנחנו חושבים שמן הדין לתת לאנשים האלה את כל הנתונים להגיע לדיור קבע, ולהריץ חוק פינוי-פיצוי, שכל מי שגר בדירה של 200 מ"ר יקבל אותו שטח, ולתת לחקלאים כלים לבנות את המשקים מחדש ולשקם את עצמם.

אמנון כהן: תגיע למשפט האחרון, אדוני.

יעקב כהן: המדינה לא יכולה להתעלם מהמצב הקודר במקום.

יעקב כהן: אני חושב שהספיקה ההתנתקות המיותרת, ואין מקום עכשיו להתנכרות אטומה למשפחות.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, אני תמכתי בתוכנית ההתנתקות, ואני חושב שהיא היתה נכונה.

אבשלום וילן: עשינו שגיאה שלא חיפשנו פרטנר – אמרנו את זה אז, אבל תארו לעצמכם את המצב שהיינו בו היום, כאשר עזה נשלטת בידי ה"חמאס", אם עדיין היינו יושבים עם 7,000 איש בלב עזה – על מלוא המשמעויות.

אבשלום וילן: אבל אני גם תמכתי בכך שהמתנחלים והמתיישבים יחתמו על ההסכמים בטרם הפינוי.

אבשלום וילן: לצערי זה לא קרה.

אבשלום וילן: אחרי כן שינינו את החוק, ובעצם היום כולם זכאים לפיצויים.

אבשלום וילן: רק שלצערי, בשנתיים האחרונות האנשים משלמים מחיר יקר מדי, גבוה מדי, על – אני לא רוצה להגיד מחדלים – אבל על הקשיים שהביורוקרטיה הישראלית מעמידה בפניהם.

אבשלום וילן: וכמי שמאמין שעוד יהיו נסיגות נוספות, ובסופו של דבר נגיע להסדר פוליטי שיחייב לפנות עוד שטחים – ושטחים רבים – אני חושב שקודם כול ההגינות האנושית, ולאחר מכן ההגינות הפוליטית, מחייבות פתרון של אותן בעיות שאתה מכיר מצוין, אדוני ראש הממשלה.

אבשלום וילן: אני חושב שלאנשים שאיבדו את פרנסתם, והם בגילים מתקדמים – 50 ומעלה – מוכרחים לתת תשובות.

אבשלום וילן: ואגיד לך יותר מזה, אדוני ראש הממשלה.

אבשלום וילן: אנחנו, קבוצה של יותר מ-20 מחברי הכנסת, הנחנו על שולחן הכנסת הקודמת והנוכחית חוק פינוי-פיצוי מרצון.

אבשלום וילן: אדוני ראש הממשלה, אם תצליח להגשים, ולו חלקית, את מה שהצהרת בנאומך ב-28 במרס 2006 על תוכניתך המדינית, ברור לך לגמרי שיהיה צורך לפנות עשרות אלפי מתנחלים נוספים.

אבשלום וילן: החוק שאנחנו מציעים יאפשר למי שרוצה להתפנות בזמנו לקבל פיצויים כדין ולבנות לו עתיד חדש.

אבשלום וילן: דווקא הניסיון הקשה, של שנתיים ללא תשובות, מוכיח שצריך ללכת לדרך חדשה, והדרך החדשה היא לאפשר היום לכל מי שמחוץ לגדר הביטחון לחזור הביתה – שהממשלה תקנה מהם את הבתים, ואפשר להוביל תוכנית חלופית, ולאפשר לכל מי שרוצה – מרצון – לחזור הביתה, אל תוך מדינת ישראל.

אבשלום וילן: כמי שמאמין שאנחנו רק בראשית הדרך של ההסדרים המדיניים, וזה עלול לקחת זמן, אני חושב שההגינות האנושית מחייבת שהכנסת הזאת תחליט שעד סוף השנה הנוכחית כל הבעיות של מפוני גוש-קטיף ייפתרו, ונגיע לפתרון הוגן.

אבשלום וילן: לא יכול להיות שכל כך הרבה זמן לאחר חקיקה, ולאחר החלטות הממשלה, עדיין אנשים תלויים באוויר כמו בציור של שאגאל שנמצא בקומה שמעלינו.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת דוד רותם, ואחריו – חבר הכנסת עבאס זכור.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אחי המגורשים, אדוני ראש הממשלה, למרות ניסיונו של חבר הכנסת וילן להפוך את הנושא לפוליטי, ולמרות הרצון להגיד לך שאם ייפתרו הבעיות עכשיו אולי יהיה אפשר לפנות שטחים נוספים, אני מציע לך שלא להתפתות, משום שהנושא אינו נושא פוליטי.

דוד רותם: מדובר בנושא אנושי ממדרגה ראשונה, ואתה אמור לפתור בעיה אנושית.

דוד רותם: מדובר באנשים שעברו טראומה נוראה – נוסף על הטראומה שעבר כלל עם ישראל.

דוד רותם: אילו חשבתי שהממשלה שבראשותך אינה רוצה לפתור את הבעיה, הייתי אולי מדבר אחרת, אבל אני יודע שאתה וממשלתך רוצים לפתור את הבעיה של אותם מגורשים שמתנדנדים ונעים בלי פתרון קבע.

דוד רותם: והדרך היחידה לפתור את הבעיה, אדוני ראש הממשלה, היא שתוטל אחריות לפתור את הבעיה על אדם שיוכל להזיז את הדברים, על אדם שהתפקיד הזה יוטל עליו במשרה מלאה ויעסוק אך ורק בפתרון הבעיה.

דוד רותם: מדובר באדם שידע להביא לשינויי חקיקה, אדם שידע לגבור על העקשנות של פקידי האוצר, אדם שידע איך המערכת צריכה לעבוד כדי לפתור בעיה אנושית שאינה באה לידי פתרון.

דוד רותם: והבעיה, אדוני ראש הממשלה, היא לא רק בנושא יישובי הקבע.

דוד רותם: יישובי הקבע הם בעיה קטנה, שאפשר לפתור מהר מאוד.

דוד רותם: הבעיה היא הטיפול המתמשך במשפחות האלה, שעברו טראומה נוראה ואסור לנו להפקיר אותן.

דוד רותם: דבר נוסף, שמוטלת עליך, אדוני ראש הממשלה, החובה לפתור אותו, הוא שבמהלך הגירוש הזה נפתחו מאות תיקים במשטרה לאנשים שלא עשו דבר, לאנשים שרצו למחות על כך שמגרשים אותם מביתם.

דוד רותם: התיקים האלה נמשכים ונמשכים, ורק היום שמענו שבמחוז הדרום תיקים לא מגיעים לדיון כי חסר שם שופט נוער.

דוד רותם: אדוני ראש הממשלה, צריך לסגור את התיקים האלה, ומייד.

דוד רותם: לא ייתכן שמערכת המשפט תמשיך להתעלל באנשים האלה וממשלת ישראל לא תגיד דבר.

דוד רותם: אני פונה אליך, אדוני ראש הממשלה, ומבקש ממך שתפעיל את מלוא האנושיות שבך כדי לפתור את הבעיה.

דוד רותם: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, חברי הכנסת, שמעתי מהדוברים לפני כמה קשה להוציא אדם, כמה קשה להוציא את המפונים מבתיהם, אף שלא עבר עליהם הרבה זמן במגוריהם במקום.

עבאס זכור: יש לחשוב שהמקרה יותר קשה כאשר מדובר בהוצאת אדם מאדמתו או מביתו שבו נולד וגדל ואותו ירש מאבותיו.

עבאס זכור: אינני נגד מתן פיצוי למפונים, שהובטח להם וסוכם אתם על-ידי הממשלה.

עבאס זכור: אבל מי שמדבר על הקושי ועל הכאב של המפונים צריך גם לזכור גם את הצד השני, את העם הפלסטיני.

עבאס זכור: אני נותן לדוגמה מה שראינו לפני כמה ימים באחת ממדינות המפרץ הערבי: אדם פלסטיני שנולד בחיפה, ולאחר שגורש מעירו בשנת 1948 עבר להתגורר בעירק.

עבאס זכור: לאחר המלחמה האחרונה שם נפגעה אשתו, והוא עבר עמה למדינה אחרת כדי לקבל שם טיפול.

עבאס זכור: לאחר הטיפול הוא רצה לחזור לעירק, ועל הגבול אמרו לו: אסור לך להיכנס, כי אתה פלסטיני.

עבאס זכור: זה מה שקורה כל יום למאות אלפי פלסטינים שנמצאים בכל רחבי העולם ומחכים לפתרון בעייתם.

עבאס זכור: כמו כן, עשרות מחברי הפרלמנט הפלסטיני מוחזקים בכלא הישראלי במקום שיכהנו בפרלמנט וישרתו את בוחריהם.

עבאס זכור: אני מנצל את הדוכן הזה ואת נוכחות ראש הממשלה – הוא לא נמצא, רציתי שישמע – כדי להגיד שאתמול ביקרתי בכלא את חבר הפרלמנט הפלסטיני שיח' חאמד אל-ביתאווי, שהוא יושב-ראש אגודת מדעני פלסטין האסלאמית.

עבאס זכור: הוא הדגיש את החשיבות של הסכמה להקמת שתי מדינות לשני העמים, ואמר שעל ישראל לנצל את ההזדמנות הזאת ואת ההכרה הזאת עכשיו, אחרת לא נוכל להגיע מאוחר יותר לשלום צודק ואמיתי – כדי לאפשר לכל אדם, משני הצדדים, לחיות בביתו ובמדינתו בביטחון ובשלום.

עבאס זכור: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אמנון כהן: אחרונה תדבר חברת הכנסת עמירה דותן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הטענה השגורה בפי התומכים בדרישותיהם המופלגות של אלה שהוחזרו הביתה מרצועת-עזה אומרת שהם נשלחו על-ידי המדינה.

מוחמד ברכה: אני מודיע כאן שאני, כאזרח המדינה, לא שלחתי אף אחד לרצועת-עזה.

אורי אריאל: ברוך השם.

מוחמד ברכה: ברוך השם.

מוחמד ברכה: אבל לא די בכך, חבר הכנסת אריאל.

מוחמד ברכה: אני חושב שיותר מ-50% מאזרחי המדינה, היהודים והערבים, לא ביקשו לשלוח את המתנחלים לרצועת-עזה, אחרת לא היה אפשר להחזיר אותם הביתה.

מוחמד ברכה: לכן, שאף אחד לא יגלגל עיניים ויגיד שהם נשלחו על-ידי המדינה.

מוחמד ברכה: המדינה לא שלחה אותם.

מוחמד ברכה: אם מישהו יגיד שהם נשלחו על-ידי הממשלה – לא זכור לי שמשרד ממשלתי כלשהו הוציא צווים לאותם מתנחלים וציווה עליהם להעתיק את מקום מגוריהם מתחומי מדינת ישראל לשטחים הכבושים ברצועת-עזה.

מוחמד ברכה: גם הטענה הזאת היא טענה מופרכת – על פניה.

מוחמד ברכה: הם לא הלכו לשם בתוקף צו, לא בשליחות המדינה ולא בשליחות הממשלה, אלא מבחירתם הם.

מוחמד ברכה: למרות זאת, המדינה שילמה – כדי לתחזק את המפעל הקולוניאליסטי ההזוי הזה – סכומי עתק, כספים רבים נשפכו על תשתיות וביטחון.

מוחמד ברכה: גם העם בישראל וגם העם הפלסטיני שילמו בדם על המפעל ההזוי הזה.

מוחמד ברכה: ועכשיו, אחרי שהאנשים האלה התבקשו לחזור הביתה ולהפסיק את גזלת אדמתו של העם הפלסטיני ברצועת-עזה, הם באים ומגלגלים עיניים ורוצים פיצויים.

מוחמד ברכה: ואכן, נחקק בוועדת הכספים חוק בנושא פינוי ופיצוי, וחשבנו שכדי שיתפנו חשוב שייקחו וילכו, זאת אומרת, ייקחו את הכסף וילכו משם, כדי להפסיק את המפעל הזה.

מוחמד ברכה: היום הסדרה הזאת בהמשכים אינה נפסקת.

מוחמד ברכה: היא הופכת להיות מסחטה של הקופה הציבורית.

מוחמד ברכה: לבי אינו גס בסבלם של אנשים, אני אומר את זה חד-משמעית ובקול ברור, אבל לא ייתכן שאותו מפעל הזוי, שהתקיים מבחירתם של האנשים האלה, יהיה מסחטה קבועה של הקופה הציבורית ואנחנו נצטרך לשלם עוד ועוד ועוד.

מוחמד ברכה: יש לזכור שחוק פינוי-פיצוי שהתקבל בכנסת, ובוועדת הכספים קודם לכן, הוא אחד החוקים המרחיקים לכת בכל מה שקשור לפיצוי על העתקת – או על הפקעת – מקום מגורים.

מוחמד ברכה: אין שום מקום במדינת ישראל שקיבל פריווילגיות כמו שהתקבלו שם.

מוחמד ברכה: לכן, די עם הצביעות – – –

יצחק לוי: – – –

מוחמד ברכה: בחייך, אני לא רוצה להגיד לך שאתה משקר.

מוחמד ברכה: אתה יודע שזה לא נכון.

מוחמד ברכה: לכן, מה שאני אומר, אדוני היושב-ראש, הוא: די עם הצביעות, די עם גלגול העיניים, די עם הסחטנות.

מוחמד ברכה: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברת הכנסת עמירה דותן, ולאחר מכן ידבר ראש הממשלה.

צבי הנדל: טוב שלפחות אתה הגנת על הממשלה.

מוחמד ברכה: אני רוצה להבטיח לראש הממשלה שאני כמובן לא תומך בו בשאלת המתנחלים.

אהוד אולמרט: אני מאוד מודה על ההבהרה שמסר חבר הכנסת ברכה, שמא מישהו חשב – – –

אמנון כהן: אני מבקש שלא להפריע לחברת הכנסת דותן.

עמירה דותן: כבוד אדוני ראש הממשלה, כבוד היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, הרשו לי, קודם כול, לומר שוב "ברוכים הבאים" לחברינו המפונים, חברינו מגוש-קטיף וצפון השומרון, שהבית הזה הוא לא בית של אירוח להם, אבל הם נמצאים פה כמעט מדי שבוע, כי אנחנו מטריחים אותם לבוא לוועדות השונות כדי לומר מה שבעצם היינו צריכים לעשות.

עמירה דותן: אנחנו ממשיכים לדבר ולהקשיב, ופחות מדי עושים.

עמירה דותן: גם אני מצטרפת למה שאמר חברי אורי אריאל, יושב-ראש השדולה למפונים, ורוצה לברך הרבה מאוד אנשים שעושים עבודה יוצאת מן הכלל, עם הרבה רצון טוב, בהרבה כוונה טובה, עם הרבה לב והרבה תבונה.

עמירה דותן: אדוני ראש הממשלה, זה חלק מהתסכול, כי אנחנו עומדים פה שוב ודנים בנושא הזה שוב, ואנחנו מתוסכלים.

עמירה דותן: חלק מהזעקה שאתה שומע, אדוני, וחלק משיחותינו שמתקיימות כמעט בכל פעם שאנחנו נפגשים, זו אותה זעקה ואותו תסכול, וכל פעם אתה מפנה לנושא הזה את תשומת לבך וגם מנחה את אנשיך בהתאם.

עמירה דותן: לכן, אני יכולה לומר כאן כמה מתסכל העניין שלאחר שנתיים הנושא עדיין לא פתור.

עמירה דותן: אמר פה חברי, חבר הכנסת צבי הנדל, את מה שאני מרגישה.

עמירה דותן: אני רוצה לומר לכם שבשבילי הנושא אינו חדש.

עמירה דותן: הייתי קצינת ח"ן פיקוד הדרום, הרבה יותר צעירה מאשר עכשיו, כאשר האנשים האלה באו ליישב את גוש-קטיף.

עמירה דותן: האנשים המדהימים האלה הם עמוד שדרה יצרני, מאוד אמיץ ומאוד גאה.

עמירה דותן: הפכנו אותם להיות אנשים שחושבים שמרחמים עליהם, שעולבים בהם ולא נותנים להם את המקום שבו הם אמורים להיות.

עמירה דותן: ועדת המשנה, שבעצם הוחלט עליה, או יותר נכון החליט עליה חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה, עושה לילות כימים, ויותר נכון פעם בשבוע, והיא יושבת כאן או בשטח, ובעצם רואה את ההתקדמות.

עמירה דותן: שוב, זה המקום לומר תודה רבה לחברי הכנסת אביגדור יצחקי ואורי אריאל על העובדה שחלק מהדברים בפן האישי מסתדר.

עמירה דותן: אבל מול הפן האישי יש בית הקבע, התעסוקה והגיוס לצבא, ויש הדיון שקיימנו הבוקר בעניין רישומים פליליים, כאשר לא נותנים לאנשים האלה לא את האפשרות לנהוג אמבולנס ולא להתגייס לחובלים.

עמירה דותן: הרשימה ארוכה ארוכה, ובעצם, אדוני ראש הממשלה, התהייה היא על הפער הבלתי ברור לי והבלתי מגושר, לפחות אצלי באופן אישי, בין הכוונות היוצאות מן הכלל והטובות, לבין המעשה, בין אותו ריחוק וניכור לבין הצורך שלנו לחבק אותם ולהראות רוחב לב מעבר לחוק היבש ומעבר לאיזו אמירה כזו או אחרת.

עמירה דותן: אדוני, במיוחד יש לשתף אותם בקבלת ההחלטות.

עמירה דותן: העובדה שזה הם ואנחנו היא לא נכונה.

עמירה דותן: הם חייבים להיות שותפים בקבלת ההחלטות, כי החוכמה לא נמצאת רק במקום אחד.

עמירה דותן: אני לא יודעת אם לומר תודה על הדיון הזה, כי אני עומדת כאן מאוד מתוסכלת.

עמירה דותן: אנחנו יכולים, כחברי הכנסת, לחוקק חוקים, לדבר דיבורים, ולא זה ולא זה עזר במקרה הזה.

עמירה דותן: לכן, אדוני ראש הממשלה, כראש ממשלתנו אנחנו באמת פונים אליך ומבקשים: אנא חבק את האנשים האלה.

עמירה דותן: היה לנו מגדלור ואור כדי לומר לנו מתי האנשים יגיעו לבתיהם, באיזה לוח-זמנים, גם בנושא התעסוקה ובשאר הדברים שעל שולחנך.

עמירה דותן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני מזמין את ראש הממשלה להציג את עמדתו בנושא.

אמנון כהן: בבקשה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לומר הערה אחת שהיא יותר ברמה העקרונית-מוסרית דווקא בשולי הדברים של חבר הכנסת ברכה.

אהוד אולמרט: זה ודאי נכון שהביטוי "הממשלה שלחה אותם להתיישב שם" לא נכון.

אהוד אולמרט: הממשלה לא שולחת להתיישב, והיא לא שולחת להתיישב בשום מקום.

אהוד אולמרט: היא גם לא שולחת להתיישב בתל-אביב או בירושלים.

אהוד אולמרט: אף אחד לא מוחתם על טופס נסיעות של הממשלה "לך תגור בירושלים בשכונה כזו" או "לך תגור ביהודה ושומרון" או "לך תגור בגוש-קטיף".

אהוד אולמרט: מבחינה זו, הטענה שלך, שאף אחד לא נשלח, צודקת.

אהוד אולמרט: אבל אף אחד מאנשי גוש-קטיף לא התיישב שם בניגוד לרצון הממשלה או בניגוד למדיניותה.

אהוד אולמרט: זה לא קרה.

אהוד אולמרט: כשהיא רצתה למנוע ממתיישבים להתיישב, הממשלה ידעה לעשות את זה.

אהוד אולמרט: לא אחת היו אירועים כאלה, ואני זוכר אותם היטב כמי שהשתתף באחדים מהם בשנות ה-70.

אהוד אולמרט: כשהיא לא רצתה להתיישב במקומות מסוימים היא פינתה אנשים, וכשהיא רצתה לאפשר להם להתיישב, היא סייעה להם.

ראובן ריבלין: עודדה אותם.

אהוד אולמרט: עודדה אותם ציבורית.

ראובן ריבלין: ציבורית וגם כספית.

אהוד אולמרט: אז זה נכון שהיא לא שלחה אף אחד ולא הכריחה אף אחד להתיישב.

מוחמד ברכה: היא עודדה אותם בהטבות שלא נתנו בשום מקום אחר.

אהוד אולמרט: הרי היא הנותנת.

אהוד אולמרט: היא הנותנת שגם כשהיא לא שלחה – – –

ראובן ריבלין: היא שלחה אותם.

אמנון כהן: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אני מבקש.

אהוד אולמרט: לא באתי להתנצח.

אהוד אולמרט: אני רק מביע דעה בשולי הדברים.

אהוד אולמרט: גם כשהיא לא שלחה – – –

צריך להגביר את – – – של ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: אם המליאה תשמור על השקט, תשמעו אותי היטב.

אמנון כהן: נא להגביר טיפה את הרמקול.

אהוד אולמרט: גם אם היא לא שלחה, הם אזרחי המדינה והם גרו שם בדין, והם הוצאו על-ידי הממשלה בניגוד לרצונם.

אהוד אולמרט: על זה לא יכול להיות ויכוח.

אהוד אולמרט: אני, שאינני מתכחש לכך ואינני מתכוון להתנצל, למרות פנייתו של חבר הכנסת צבי הנדל, אני לא יכול להכחיש מצד שני שהפינוי נעשה בניגוד מוחלט לרצונם של אנשים שישבו שם כאזרחי המדינה, שווי זכויות לכל דבר.

אהוד אולמרט: לכן, אין ספק שעל המדינה מוטלת חובה, כשהיא מפנה אותם, מיוזמתה על-פי שיקוליה בהתאם לתפיסת עולמה על-פי סדרי עדיפויות לאומיים, כפי שהממשלה רואה אותם, וזה תפקידה של ממשלה – היא חייבת לתת מענים לכל הבעיות הכלכליות והאנושיות שנגזרות מן העניין הזה.

אהוד אולמרט: על כך לא יכול להיות ויכוח.

אהוד אולמרט: אתה צריך להיות, כאזרח מדינת ישראל, מעוניין שכך ממשלה תנהג.

מוחמד ברכה: בשטח הריבוני של המדינה.

אהוד אולמרט: בכל מקום כלפי אזרח מדינה.

מוחמד ברכה: מה נכון?

אהוד אולמרט: בכל מקום שבו גר אזרח המדינה שכפוף לחוקיה.

צבי הנדל: – – – סוף-סוף.

אהוד אולמרט: הערה שנייה – הדיון הזה יכול להתנהל בשני מסלולים.

אהוד אולמרט: מסלול אחד הוא מסלול של ויכוח על כל פרט ועל כל נושא.

אהוד אולמרט: אם הייתי רוצה לנהל את הוויכוח במסלול הזה, יש לי הרבה תשובות ומענים לחלק ניכר מהדברים שהעלו כאן חברי הכנסת שטוענים כנגד הממשלה, ותשובות לא מבוטלות.

אהוד אולמרט: התמונה איננה חד-צדדית בשום פנים ואופן.

אהוד אולמרט: הניסיון ליצור רושם שהממשלה לא עשתה, הוא רושם לא נכון באופן חד-משמעי.

אהוד אולמרט: הממשלה קיבלה מאות החלטות.

אהוד אולמרט: אני לא חושב שיש נושא שהיא קיבלה עליו כל כך הרבה החלטות כמו על הנושא הזה, והיא עשתה זאת בנדיבות גדולה מאוד.

אהוד אולמרט: הפיצויים שניתנו כאן הם מעל ומעבר לכל מה שהיה אי-פעם כתקדים, לרבות הגישה העקרונית של פינוי קהילתי, שהיא כשלעצמה יקרה לאין-ערוך מהפינוי האינדיבידואלי שאפיין את הפינוי בסוף שנות ה-70, ראשית שנות ה-80, מסיני, ולכן הוא היה גם יותר זול.

צבי הנדל: אני יוצא מתוך הנחה שאתה אומר זאת מחוסר ידיעה – –

אהוד אולמרט: אני אומר את זה מידיעה.

צבי הנדל: – – כי זה ממש שקר אם זה בידיעה.

אהוד אולמרט: אמרתי שאני לא רוצה – – –

בנימין אלון: בגין – – – והם היו מוכנים.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: ההערות הושמעו.

אמנון כהן: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

בנימין אלון: – – – היה מוכן, ואז הם עברו לשם.

אמנון כהן: ההערה הושמעה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תמשיך.

בנימין אלון: ההישג המדיני שהשגת.

בנימין אלון: כל הכבוד.

אהוד אולמרט: לא השליתי את עצמי שהפנייה של חבר הכנסת אריאל באמת מייצגת את כל היושבים כאן.

אהוד אולמרט: אז אני לא מופתע.

אהוד אולמרט: אבל אני לא אשיב באותה נדיבות לב שבה משתמש חבר הכנסת הנדל, כי אמרתי שאינני נושא את עיני להתנצחות.

ראובן ריבלין: הוא התנגד לפינוי סיני.

ראובן ריבלין: על מה אתה מדבר?

אמנון כהן: חבר הכנסת ראובן ריבלין.

ראובן ריבלין: הוא ראש הממשלה היחידי שהתנגד לפינוי סיני.

אהוד אולמרט: דרך אגב, זה נכון.

אהוד אולמרט: אני התנגדתי לפינוי סיני, ולא הייתי היחידי בליכוד, והיו עוד לא מעטים שהתנגדו.

ראובן ריבלין: – – – גם התחיה.

אהוד אולמרט: לא, לא.

אהוד אולמרט: היא לא היתה בתחיה.

אהוד אולמרט: השתבשו לך לוחות הזמנים.

אהוד אולמרט: היא עברה לתחיה יותר מאוחר.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

אבשלום וילן: – – –

אהוד אולמרט: אבל אני לא מסתיר את דעתי, ואמרתי זאת גם בעבר: בעניין פינוי סיני צדק מנחם בגין זיכרונו לברכה – – –

בנימין אלון: הוא וגאולה.

רן כהן: – – –

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, אני לא הערתי הערה אחת תוך כדי דברי החברים האחרים.

אמנון כהן: אני מבקש לאפשר לראש הממשלה לדבר.

אהוד אולמרט: אני חושב שכל אלה שלא היו כאן, שלא התעניינו בדיון שהם יזמו, שלפחות עכשיו לא יפריעו.

בנימין אלון: אני הייתי פה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אבל אתה לא יכול להפריע כל הזמן.

אהוד אולמרט: בדיון על פינוי סיני צדק מנחם בגין, ואני טעיתי.

אהוד אולמרט: כל הכבוד לו, זיכרונו לברכה, שהיו בו האומץ, העוז והנחישות לשנות את דעתו שלו ולפנות שטחים שהוא התחייב שלא לפנות אותם.

אהוד אולמרט: הוא התחייב שהוא לא יפנה אותם בשום תנאי.

אהוד אולמרט: אני אומר שאפשר להעלות פה ארגומנטים ואפשר להתווכח על נושאים שונים.

אהוד אולמרט: יש מה להשיב באופן ענייני על חלק ניכר מהארגומנטים שהועלו.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה להיכנס לזה.

אהוד אולמרט: יש לנו סדר-יום עמוס.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר כמה דברים.

אהוד אולמרט: קודם כול, בלי שום קשר לכל הטעויות שנעשו על-ידי כל הצדדים, ונעשו על-ידי כל הצדדים ללא יוצא מן הכלל – – –

צבי הנדל: איזה חוצפן.

צבי הנדל: איזה חוצפן.

אמנון כהן: חבר הכנסת הנדל, נא לא להפריע.

רן כהן: מה זה "חוצפן"?

רן כהן: אתם טעיתם.

רן כהן: מה לעשות?

צבי הנדל: – – –

אבשלום וילן: – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת הנדל, אני מבקש ממך.

אמנון כהן: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

אמנון כהן: תן לו לדבר ברצף.

צבי הנדל: אני לא גרמתי ליהודים למות.

צבי הנדל: מותר לי להגיד.

אמנון כהן: אבל אתה לא יכול כל משפט להפריע.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התאפק מספיק.

צבי הנדל: אתה לא יודע כמה התאפקתי.

אמנון כהן: אדוני, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אמנון כהן: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

צבי הנדל: מדבר על איפוק – – – בגללך.

אמנון כהן: אדוני, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אמנון כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אמנון כהן: אל תיתן לי להוציא אותך.

אמנון כהן: אם לא תהיה ברירה, אני אוציא.

גדעון סער: בדיון הזה אתה רוצה להוציא אותו?

גדעון סער: תוציא אותו כבר – – –

אמנון כהן: יש סדר מסוים.

אמנון כהן: גם אתה ניהלת דיונים.

אמנון כהן: תודה.

גלעד ארדן: הוא רגיל.

גלעד ארדן: הוא רגיל כבר.

אמנון כהן: תודה.

חיים כץ: כבר גירשו אותו מהבית פעם אחת.

חיים כץ: תגרש אותו עוד פעם.

אהוד אולמרט: יש דבר נוסף – אני שומע פה חברי כנסת שמעלים שורת הצעות איך להתגבר על כל מיני דברים, וכמעט באותו הבל פה, בנושאים אחרים, כשמנסים להתגבר על החסמים האלה בשיטות שמוצעות לנו, אז הממשלה מואשמת בהפקרות, בשחיתות, בעיוות כל הנורמות ובשבירת כל דפוסי הפעילות המקובלים.

אריה אלדד: הכול נכון.

אהוד אולמרט: צריך להבין שהעיכובים הם לא בהחלטות של הממשלה.

אהוד אולמרט: העיכובים הם בדפוסים ביורוקרטיים שמדינת ישראל קבעה אותם כדי לבצע סדרת נושאים שכולם עכשיו רלוונטיים לשלב המעבר מהפתרונות הזמניים לפתרונות הקבע, וממשלת ישראל – – –

– – – אלמוני במשרד.

אריה אלדד: לא בושה להתחבא מאחורי פקידים?

אריה אלדד: כמה אפשר – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת אלדד.

אהוד אולמרט: – – – במשך שנים וכל חברי הכנסת מגלגלי העיניים ומטיפי המוסר, הצדקנים והמתחסדים בדיונים אחרים, פתאום מציעים להתעלם מהם כאילו הם לא קיימים.

אהוד אולמרט: באמת, תפסיקו עם הצביעות הזאת – –

אריה אלדד: – – – אתה יכול לשנות.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלדד, אני מבקש.

אהוד אולמרט: – – ועם ההתחסדות הזאת ועם גלגול העיניים הזה ועם העמדת הפנים הזאת.

אהוד אולמרט: פעם אחת כל ההליכים הללו, הוויתור עליהם הוא פשע, ופעם הם ביטוי נעלה לאנושיות מתחשבת.

אהוד אולמרט: זה יותר מורכב מזה ויותר מסובך מזה.

אהוד אולמרט: אדוני היושב-ראש, הערה שלישית ואחרונה – אני הנחיתי את כל גופי הביצוע של הממשלה, וכך גם אנהג בעתיד.

אהוד אולמרט: חברי כנסת שניהלו אתנו משא-ומתן, לרבות חבר הכנסת אריאל, יודעים זאת.

אהוד אולמרט: ההנחיה שלי היא לא לבדוק את הבעיות שנותרו באמת מידה של מי צודק, אלא באמת מידה אחת של מי יכול לתת כדי להקל את המצוקה שאנחנו מכירים בקיומה, המצוקה האנושית, של האנשים האלה, שמה שלא יהיה הוויכוח הפוליטי אתם, הם הוצאו מהבית שלהם ואנחנו אלה שהחלטנו להוציאם.

אהוד אולמרט: זה הבסיס העמוק שמנחה את ההתייחסות שלי ועל-פיה אני מנחה את עובדי הממשלה ופקידי הממשלה לנהוג כלפי האנשים האלה.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, שאלה אחת.

אמנון כהן: תן לראש הממשלה – – –

אהוד אולמרט: תאפשר לו לשאול שאלה אחת.

אמנון כהן: בבקשה.

אורי אריאל: אני מבקש לשאול את ראש הממשלה: הליכי התכנון הם חוק וביורוקרטיה.

אורי אריאל: בידך כראש ממשלה לשנות את החוק, שאיננו עולה כסף, אין בו משמעויות או השלכות אחרות, כמו שעשו בתקופת העלייה הגדולה וכמו שעשו את כביש 6.

אהוד אולמרט: אתן לך תשובה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה אמרת את זה מעל במת הכנסת, ולא צריך – – –

אהוד אולמרט: אתן לך תשובה.

אהוד אולמרט: דיברתי קודם.

אהוד אולמרט: קודם כול, אני מוכן לבדוק את העניין באורח חיובי.

אהוד אולמרט: אזכיר לך שיושב פה שר השיכון והבינוי – –

אמנון כהן: כרגע הוא יצא.

אהוד אולמרט: – – כתוארו היום, מאיר שטרית, שיאמר לך שחלק ניכר מהוויכוח שנמשך כבר חודשים וכרוך אולי באישור ושינוי החוק לגבי הקלות במכרזים נוגע לביצוע המכרזים שקשורים בהקמת היישובים בלכיש.

אורי אריאל: – – –

אהוד אולמרט: על כך הממשלה מואשמת בשיבוש כל דרכי ההתנהלות.

אהוד אולמרט: זה אותו שינוי של חוק.

אורי אריאל: לא.

אהוד אולמרט: רבותי, גם פה וגם פה אנחנו ראינו שאי-אפשר לקדם את ביצוע בניית היישובים בחבל-לכיש אם אנחנו נצטרך לעבור בדרך הייסורים של המכרזים כשמדובר בחברות ממשלתיות או עירוניות.

אהוד אולמרט: על כך הצענו דרך מקוצרת.

אהוד אולמרט: הממשלה סופגת בליסטראות יום-יום על הרצון הזה, כשמדובר בחברות ממשלתיות ולא בחברות פרטיות שפועלות לכוונת רווח, חברות ממשלתיות שהן מרויחות, אם מרוויחות – בשביל הממשלה, בשביל המדינה.

אהוד אולמרט: עכשיו, אתה מציע שינוי גם בחוק התכנון והבנייה.

אהוד אולמרט: אנחנו נדון בזה.

אהוד אולמרט: אני אומר לך, שגם בעניין הזה אני בהחלט פתוח לשינוי גישה.

אהוד אולמרט: אני פתוח לשינוי גישה – כל מה שיזרז את הליכי הביצוע.

אהוד אולמרט: לבסוף, אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שהועלתה כאן גם שאלה שגם אותה צריך לבדוק בזהירות – לגבי הנושא של הרישום הפלילי שחל בעיקר על לא-מעט אנשים צעירים, וכתוצאה מזה עכשיו אצל אחדים הדבר משפיע גם על השירות הצבאי שלהם, על השירות למען המדינה.

אליהו גבאי: סליחה, אדוני – – –

אמנון כהן: לא להפריע עכשיו.

אהוד אולמרט: סליחה.

אהוד אולמרט: אני לא רוצה.

אהוד אולמרט: לא אשיב – – –

אמנון כהן: אי-אפשר להפריע.

אליהו גבאי: משפט קצר.

אמנון כהן: אבל אי-אפשר.

אהוד אולמרט: אני מוכן לבקש משר המשפטים ומהיועץ המשפטי לממשלה לבדוק את העניין הזה.

אהוד אולמרט: לא כל רישום פלילי, לא רישום פלילי שהוא בעבירה מחמירה.

אהוד אולמרט: אבל יש רבים מאוד שאפשר להקל עמם והם בסך הכול נסחפו אולי מעבר לאיזה גבול פורמלי – –

ראובן ריבלין: צריך לנהוג לפנים משורת הדין.

ראובן ריבלין: מאה אחוז.

אהוד אולמרט: – – בעניין שלא היה קשור בחיפוש טובת הנאה פרטית באותו אופן שבו קורים לפעמים דברים כאלה שמביאים לרישום פלילי.

אהוד אולמרט: אנחנו איננו מוכנים להקל ראש בעבריינות פלילית – –

ראובן ריבלין: – – –

אהוד אולמרט: – – אבל אנחנו בהחלט לא בכל עניין מן הסוג הזה צריכים להגיע לאכיפה הכי קיצונית גם במקום שעל פני הדברים אפשר לראות שיש דרך למצוא מוצא שיקל עליהם.

אהוד אולמרט: אנחנו לא רוצים לריב עם המתפנים, אנחנו לא רוצים להלום בהם – –

ראובן ריבלין: – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת ריבלין, הוא שמע – הוא משיב.

אהוד אולמרט: – – אנו לא חושבים שכל דרישה שמועלית בשמם מחייבת היענות אוטומטית, אך הלב שלנו פתוח, וגם הכיס של הממשלה פתוח.

אהוד אולמרט: בדרך הזאת, אני מאמין – בזהירות, באחריות, בלי הגזמה – נפתור את הבעיות, כך שלפחות בהיבט הזה נצמצם את המחלוקת ואת הכאב.

אהוד אולמרט: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני מזמין את יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, לשאת דברים.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, חברי הבית, חברינו מגוש-קטיף ומצפון השומרון, שלום, ידידי אבי פרחן וחברים אחרים, אנו מציינים ביום הזה שלושה כישלונות.

בנימין נתניהו: הכישלון האחד הוא תמוה – הוא כישלון בביצוע, בטיפול באחינו העקורים.

בנימין נתניהו: היינו צריכים לומר אולי עקורי עירך קודמים, אבל הם אינם קודמים כנראה לדברים אחרים, כי קודם לקחו להם את הבית, ובשנתיים האחרונות לקחו להם את הכבוד.

בנימין נתניהו: הייתי שם, שוחחתי עמכם, הייתי בניצן וראיתי את הבתים, את הקירות המתקלפים ואת הבתים הרעועים – והבתים הרעועים מבחינה פיזית מסתירים משפחות הרוסות, לא רק בתים הרוסים; מדובר בילדים שאיבדו את האמון בהוריהם, שמקבלים טיפול פסיכולוגי בהיקף של מכפלות על מכפלות לעומת משפחות ממוצעות, מדובר במשפחות שהזוגות בהם נפרדו, אנשים שירדו מנכסיהם, הפרעות שינה, בעיות בריאות ואפילו גרוע מזה.

בנימין נתניהו: קודם לקחו את הבתים, אחר כך לקחו את הכבוד, וצריך להחזיר גם את הבתים וגם את הכבוד.

בנימין נתניהו: זאת, אדוני ראש הממשלה, בעיה של ניהול ושל מנהיגות.

בנימין נתניהו: אנו מכירים את הביורוקרטיה, עסקנו בביורוקרטיה, פרצנו את הביורוקרטיה, וכשצריך – מה שצריך לעשות – זה כמו לעבור בג'ונגל; כשיש לך ג'ונגל סבוך, מלא סבך, אתה לוקח את השליטה ואתה פשוט חוצב נתיב בסבך הזה.

בנימין נתניהו: ובשנתיים האחרונות לא חטבו את הנתיב בסבך, ועל כן הכנסת נזעקת, ובצדק, אבל זה בראש ובראשונה התפקיד של הממשלה ושל העומד בראשה.

בנימין נתניהו: הכישלון השני הוא כישלון עצום במדינאות.

בנימין נתניהו: בשביל מה כל הסבל הזה?

בנימין נתניהו: הזכירו פה את מנחם בגין; מנחם בגין הביא שלום עם מצרים.

בנימין נתניהו: הפינוי היה כאוב, קשה, הוא נוהל לאין-ערוך יותר טוב, אך הוא הביא שלום.

בנימין נתניהו: היתה תמורה, היו שטח חיץ, סידורי הפרדה, סידורי ביטחון, סידורי התרעה, זאת לא היתה סתם יציאה.

בנימין נתניהו: אף אחד כאן לא שש לעקור ולפנות, אך גם חסידי ארץ-ישראל השלמה היו יכולים להבין – אולי לא להסכים – להבין את ההיגיון שבהסכמי קמפ-דייוויד הראשונים.

בנימין נתניהו: אבל, מה היה ההיגיון פה?

בנימין נתניהו: יצאו באופן חד-צדדי – נסיגה חד-צדדית – אגב, אנו מציינים לא שנתיים לנסיגות החד-צדדיות; אנו מציינים שבע שנים, כי תחילה עשו את זה בלבנון: יציאה ללא תמורה, ללא הסדרי ביטחון, ללא פרטנר – פשוט נטשו, ואחר כך נטשו שוב בחבל-עזה, ובשני המקרים קרה אותו הדבר.

בנימין נתניהו: לא ראו שיש פה נחשול אסלאמי קיצוני, וכשאנו מזיזים את הסכר המים פשוט שוטפים את השטחים שהחזקנו בהם.

בנימין נתניהו: השטחים שאנחנו יוצאים מהם נשטפים מייד על-ידי עמדות האסלאם, עמדות פרו-אירניות.

בנימין נתניהו: אנו חיים בעידן של אסלאם קיצוני ושל טילים, ואנו מפנים שטחים חד-צדדית, ללא תמורה, ללא הסדרי ביטחון, ללא שום ערובות, ללא שום פרטנר, והשטח מתמלא באסלאם קיצוני ובטילים.

בנימין נתניהו: זה קרה פעם אחת, זה קרה פעם אחרת, ויש מי שאומרים שזה עוד יכול לקרות פעם שלישית – לפי דיבורים שאני שומע מכיוון הממשלה.

בנימין נתניהו: אני אומר: זה לא יקרה פעם שלישית.

בנימין נתניהו: זה נגמר.

בנימין נתניהו: הדבר הזה נגמר – אין יותר קונספט של נסיגות חד-צדדיות.

בנימין נתניהו: כל אחד צריך להבין היום את המשמעות של נסיגות כאלה.

בנימין נתניהו: ובכן, הכישלון השני הוא כישלון מונומנטלי במדינאות, ואגב, הבעיות הביטחוניות שאנו סובלים מהן הן לא בעיות של צה"ל, הן לא בעיות של המנהיגות הצבאית – הן בעיות במנהיגות המדינית של מדינת ישראל, שטעתה בקריאת המציאות, שלא ראתה את הנולד והביאה עלינו מציאות מדינית וצבאית שהיא היא מקור הבעיות הביטחוניות שלנו ברגע זה.

בנימין נתניהו: כישלון בביצוע, כישלון במדיניות, ויש פה כישלון שלישי – שאלתי את עצמי מה הביא ליציאות האלה, לנסיגות האלה, לבריחות האלה, ואני חייב לומר שאני מאמין, ככל שאני בוחן את הנושא הזה, שיש פה כישלון בכוח הרצון הלאומי, מין עייפות החומר.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה אמר בנאום בניו-יורק: "עייפנו מלנצח, עייפנו מלהביס את אויבינו" – עייפנו.

בנימין נתניהו: אף אחד מאתנו אינו רוצה מלחמות, אך כשהן נכפות עלינו אנו חייבים לנצח.

בנימין נתניהו: אין "עייפנו".

בנימין נתניהו: אנחנו חייבים לנצח.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה, אינני יודע כמה זמן עוד תהיה ראש הממשלה, אבל אתה וכל ראש ממשלה אחר שיהיה פה חייבים לשנות את האמירה הזאת.

בנימין נתניהו: לא עייפנו, אנו ננצח – ננצח במלחמות, אם ייכפו עלינו, ננצח במדינאות, ננצח בכלכלה, ננצח בחברה, ננצח בחינוך.

בנימין נתניהו: אנו צריכים לשדר לאויבינו – ולקיצוניים שבאויבינו, במיוחד לאלה שחותרים לתפוס את השטחים סביבנו: זה לא ילך לכם.

בנימין נתניהו: זה לא יקרה יותר.

בנימין נתניהו: עם ישראל ינצח.

בנימין נתניהו: ובכן, כישלון במדיניות, כישלון בביצוע, כישלון בכוח הרצון – את זה צריך לשים בצד.

בנימין נתניהו: אם יש דבר שהדיון הזה צריך לסמן, זה סיום הכישלונות, מעבר לניצחונות, ואם הממשלה הזאת לא תעשה את זה, תעשה את זה הממשלה הבאה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנו נצביע על העמדה שהביא ראש הממשלה.

אמנון כהן: אני מבקש לשבת, כי לא אוסיף קולות לאחר מכן.

אמנון כהן: בעד ההודעה שהביא לפנינו ראש הממשלה – אני מבקש לשבת.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 1 בעד הודעת ראש הממשלה – 55 נגד – 18 נמנעים – 10 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 55, נגד – 18, נמנעים – 10.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהעמדה שהביא ראש הממשלה לפני הכנסת התקבלה.

אמנון כהן: יש הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת רוחמה אברהם.

אמנון כהן: אנחנו גם מאחלים לה, בעזרת השם, בשעה טובה ומוצלחת, שתהיה שרה במדינת ישראל.

אמנון כהן: נמשיך בסדר-היום לאחר הודעתה.

אמנון כהן: בבקשה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, שלוש הודעות, שעל אחת מהן נדרשת הצבעת המליאה.

אמנון כהן: אני מבקש לא לדבר ולא להפריע ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

אמנון כהן: השרים שמחון, בוים, היתה תמיכה גורפת בהודעת ראש הממשלה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ברוורמן.

אמנון כהן: חבר הכנסת ברוורמן.

אמנון כהן: השר זאב בוים.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי יושבת-ראש הוועדה.

): תודה רבה.

): אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, כפי שאמרתי, שלוש הודעות לוועדת הכנסת, ולאחת מהן – האחרונה – נדרש אישור המליאה.

פעם אחרונה שזה – – –

): חברי חברי הכנסת, אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות: מטעם סיעת הליכוד – במקום חבר הכנסת חיים כץ יכהן חבר הכנסת משה כחלון.

אמנון כהן: תגידי בסוף גם מי מחליף אותך בתפקיד היושבת-ראש – כשתהיי שרה, בעזרת השם.

): כולנו במתח בשעה הזאת.

): אני לא כל כך, אבל – – –

): הודעה שנייה: חברי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, כי ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעות החוק האלה, לשם הכנתן לקריאה ראשונה: הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת – פ/2295/17; הצעת חוק המקרקעין (תיקון – הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית ממ"ד), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת – פ/2296/17.

): אדוני היושב-ראש, על הודעה זו אני מבקשת את אישור המליאה – – –

אמנון כהן: אני מבקש שתקשיבו כדי שתוכלו להצביע.

אמנון כהן: השר נהרי.

): חברי חברי הכנסת, הכנסת החליטה ביום ח' בכסלו התשס"ז, 29 בנובמבר 2006, להעביר את הצעת חוק פנסיה חובה, התשס"ו–2006, של חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת, את הצעת חוק פנסיה חובה, התשס"ו–2006, של חבר הכנסת זבולון אורלב, את הצעת חוק פנסיה חובה, התשס"ו–2006, של חבר הכנסת אבשלום וילן, ואת הצעת חוק פנסיה חובה, התשס"ו–2006, של חבר הכנסת רן כהן, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לשם הכנתן לקריאה ראשונה.

): בעלי הצעות החוק ביקשו להעביר את הצעות החוק מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדת הכספים, מהטעם שהצעת חוק ממשלתית באותו עניין נדונה בימים אלה בוועדה זו.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת משה שרוני, נתן את הסכמתו לכך.

): ועדת הכנסת ממליצה כי הכנסת תשנה את החלטתה ותעביר את הצעות החוק האמורות מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדת הכספים, לשם הכנתן לקריאה ראשונה.

): כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, נדרשת הצבעה על הודעה זו.

): אני מודה לך.

): תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת יושבת-ראש ועדת הכנסת.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 28 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעות חוק פנסיה חובה, התשס"ו–2006, ואת הצעת חוק הפנסיה, התשס"ו–2006, מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדת הכספים נתקבלה.

אמנון כהן: בעד ההצעה – 28, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אמנון כהן: ההודעה אושרה.

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אמנון כהן: לפני כן אני רוצה לברך.

אמנון כהן: נמצאים כאן גמלאי קריית-ביאליק, שכנראה באו להביע הזדהות עם החוק של חבר הכנסת שרוני.

אמנון כהן: אבל הדיון לא יהיה היום, נכון?

אמנון כהן: החוק שלך הוסר מסדר-היום.

משה שרוני: ביום שני – – –

אמנון כהן: בעזרת השם.

אמנון כהן: אנחנו בכל מקרה מברכים את הגמלאים שהגיעו לכאן, לכנסת ישראל.

אמנון כהן: ["דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 9875.]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אמנון כהן: על סדר-היום הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 5) (גביית חובות בעבור הסניגוריה הציבורית), התשס"ז–2007 – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: כבר היה דיון בהצעת החוק, היא נומקה, ואנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: בבקשה, אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 נגד – 9 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 5) (גביית חובות בעבור הסניגוריה הציבורית), התשס"ז–2007, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 25, נגד – 9, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 5) (גביית חובות בעבור הסניגוריה הציבורית), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אמנון כהן: [הצעת חוק פ/2544/17; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועכשיו אנחנו עוברים להצעות חוק לדיון מוקדם ולהצעות לסדר-היום.

אמנון כהן: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הזכות להיעדר), התשס"ז–2007, של חברי הכנסת גדעון סער ומרינה סולודקין – ינמק חבר הכנסת גדעון סער.

אמנון כהן: בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר המדע, התרבות והספורט, כנסת נכבדה, הצעת החוק שלנו, של חברת הכנסת מרינה סולודקין ושלי, נועדה לתקן את סעיף 7 לחוק עבודת נשים, שעניינו הזכות להיעדר, והוא קובע היום, בסעיף (ד)(1) שבו, כדלקמן: עובדת שעבדה עד תחילת חופשת הלידה אצל אותו מעביד, או באותו מקום עבודה, לפחות 24 חודשים רצופים, רשאית להיעדר מהעבודה מראשית השבוע השביעי שאחרי הלידה מספר חודשים שהוא כרבע ממספר החודשים שבהם עבדה כאמור, אך לא יותר מ-12 חודשים, וחלק של חודש לא יבוא במניין.

גדעון סער: זה כמובן מקים את אותה זכות לחופשה ללא תשלום – חל"ת – ותקופת ההיעדרות שציינתי דינה כדין חופשה ללא תשלום, וזמן ההיעדרות לא בא במניין לגבי זכויות התלויות בוותק.

גדעון סער: אבל תקופת האכשרה היא ארוכה ביותר, שנתיים, ובעצם היא מותירה מחוץ למעגל הזכאות הרבה מאוד נשים.

גדעון סער: כאמור, הוותק המינימלי הנדרש הוא שנתיים רצופות, ומשך ההיעדרות המרבי תלוי אף הוא בוותק של העובדת.

גדעון סער: ההצעה שלנו, בתמצית, היא לקצר את דרישת הוותק ולהעמידה על 12 חודשים, דהיינו על שנה תמימה.

גדעון סער: אנחנו חושבים שזה פרק זמן ראוי.

גדעון סער: אגב, כך מקובל בשירות המדינה.

גדעון סער: נוסף על כך מוצע לקבוע כי משך ההיעדרות המרבי לא יהיה כרוך בוותק של העובדת.

גדעון סער: בהתאם לנוסח הצעת החוק, מרגע שעובדת עמדה בתנאי הסף לזכאות, דהיינו 12 חודשי עבודה רצופים, היא תוכל לממש את מלוא תקופת ההיעדרות הקבועה בחוק.

גדעון סער: אנחנו חושבים שההצעה הזאת היא מאוד מאוזנת, מאוד מידתית, לא קיצונית, הצעה שיכולה לשרת הרבה מאוד נשים ומשפחות.

גדעון סער: לא לגמרי ברור לי מדוע ועדת השרים לחקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק הזאת.

גדעון סער: יש לי יסוד להניח שיוגשו עררים על החלטת ועדת השרים, על-ידי שרים שאינם חושבים שזה צודק.

גדעון סער: אנחנו הסכמנו, גם עם שר התמ"ת וגם עם ממלא-מקום יושב-ראש הקואליציה, שהתשובה וההצבעה על הצעת החוק יהיו במועד מאוחר יותר.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: כולנו הבנו שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

אמנון כהן: [הצעת חוק פ/2059/17; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – עובד זר בתחום הסיעוד), התשס"ז–2007 – פ/2059 – של חבר הכנסת חיים כץ.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: יש כאן הצעות חוק מוצמדות.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים כץ ינמק את שלו.

אמנון כהן: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת נולדה כשהייתי נוכח בבדיקה של הביטוח הלאומי שנעשתה לאמי, זיכרונה לברכה, כשבאה לבקש זכאות.

חיים כץ: היא היתה אז בת 83.

חיים כץ: אני לא יכול להתלונן על סוג הבדיקה ועל אופי הבדיקה – הכול היה בסדר.

חיים כץ: אבל הייתי צריך לעבור שני תהליכים.

חיים כץ: תהליך אחד – לשכנע את אמי שתגיד, בגיל הזה, שהיא לא מסוגלת לעשות את מה שהיא באמת לא מסוגלת; כי היא רצתה להראות כמה היא כן מסוגלת.

חיים כץ: באתי ואמרתי שאני לא נזקק לכסף.

חיים כץ: יש לנו כסף, אני לא רוצה מהמדינה כלום.

חיים כץ: אני רוצה לממן את זה בעצמי.

חיים כץ: המשפחה מסוגלת, עבדו כל השנים ומסוגלים לממן עזרה של עובד זר, על חשבונם.

חיים כץ: עלות אפס למדינה.

חיים כץ: פניתי לכמה שרים.

חיים כץ: התשובה שקיבלתי לפני הדיון בוועדת שרים החרידה אותי.

חיים כץ: הם אמרו: אנחנו לא מאמינים למבוגרים האלה, הם ינצלו את הזכות וימכרו אותה.

חיים כץ: ואז הלכתי ובדקתי.

חיים כץ: היום יש במדינת ישראל 124,900 זכאים לסיעוד.

חיים כץ: בפועל מנצלים את הזכות הזאת 26,000.

חיים כץ: כמעט 100,000 לא מנצלים את הזכות הזאת, אף שיש להם.

חיים כץ: מעל גיל 85 יש 24,200 בעלי זכות, 6,500 מנצלים את הזכות.

חיים כץ: מעל גיל 91 יש 15,100, ומנצלים את הזכות הזאת 500.

חיים כץ: 27,000 לא מנצלים בכלל את הזכות.

חיים כץ: משרד הפנים טוען שיש 108,605 מעל גיל 85, והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה טוענת שיש 71,600 אנשים.

יובל שטייניץ: איך יכול להיות הפרש כזה?

חיים כץ: במדינת ישראל תוחלת החיים לגבר היא 78.3 ולאשה 82.3.

חיים כץ: באה הצעת החוק הזאת ואומרת – –

בנימין נתניהו: אתה יודע איזה מקום זה בעולם?

בנימין נתניהו: נדמה לי שמקום שני.

חיים כץ: – – שאנשים שעבדו כל חייהם ולא רוצים טובות מאף אחד ומבקשים עזרה – ויש כמה עשרות – שיאפשרו להם להביא עובד זר על חשבונם, ושלא ידביקו להם סטיגמה של גנב, כי הם לא גנבים ולא שקרנים.

חיים כץ: הם רוצים להזדקן בכבוד.

חיים כץ: אני מקווה שכנסת ישראל וסיעת הגמלאים יתמכו בהצעת החוק הזאת.

חיים כץ: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/ 717/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק דומה, הצעת חוק פ/717.

קולט אביטל: ינמק חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לאחר דבריו של ידידי חבר הכנסת חיים כץ, אין לי להוסיף אלא להצטרף אליו.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על הצעת החוק בשמו של חבר הכנסת זבולון אורלב.

קולט אביטל: ואנחנו מאחלים לו בריאות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מאחלים לו בריאות.

ניסן סלומינסקי: אני מצטרף להצעה של חבר הכנסת כץ פרט לשינוי אחד:

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק של חבר הכנסת זבולון אורלב מדבר על גיל 90, במקום גיל 85.

משה שרוני: מגיל 85.

ניסן סלומינסקי: אני אצטרף בוודאי להצעה שזה יהיה מגיל 85, אני רק נאמן להצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: ההצעה מדברת על כך שאדם מעל גיל 90 יקבל באופן אוטומטי זכות להעסיק עובד זר, בלי כל המבחנים.

ניסן סלומינסקי: תודה לכם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ישיב על שתי הצעות החוק השר אלי ישי.

משה שרוני: השר מסכים לזה.

אליהו ישי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוכרח לומר שעל פניו, יש היגיון – ואפילו היגיון רב – בהצעה.

אליהו ישי: אני, כממונה על המשרד, חייב לראות את כל התמונה, את כל מכלול העניינים בצורה הרבה יותר רחבה.

אליהו ישי: אין תחום במשרד, במסגרת עובדים זרים, שאין בו הגבלה על מכסות העובדים הזרים.

אליהו ישי: בכל תחום, להוציא הסיעוד, יש מגבלה.

אליהו ישי: בכל הענפים – בנייה, חקלאות, תיירות, תעשייה – יש מגבלה, כי כולם מעדיפים, ובצדק רב, שיעבוד כוח ישראלי ולא זר.

אליהו ישי: יש מקומות שאין ברירה, אז מביאים.

אליהו ישי: המגמה היא לצמצם ככל האפשר את היקף העובדים הזרים במדינת ישראל.

משה שרוני: לא לסיעוד.

אליהו ישי: זו המגמה וזו המטרה.

אליהו ישי: הסיעוד הוא התחום היחיד שבו מיום שאני יושב בממשלה, משנת 1996, כשיצאתי למאבק נגד העובדים הזרים – לא סוד שאני בעד צמצום התופעה, עד כדי שלא יהיו בכלל עובדים זרים במדינה – זה היה להוציא תחום הסיעוד.

אליהו ישי: שם הודעתי חד-משמעית שאסור להגביל מכסות.

אליהו ישי: אני לא אתן את ידי להגבלת מכסות לעובדים זרים לסיעוד.

אליהו ישי: יתירה מזו, נאבקתי ונלחמתי מול האוצר, אף שהעמדה הכללית שלי היתה ידועה, ואמרתי שאני לא מוכן שתהיה מכסה בתחום הסיעוד.

אליהו ישי: ואם תהיה מכסה – לאיזה קשיש אני אומר שיחכה עוד חודשיים, שלושה חודשים, או שיחכה עוד שנה?

אליהו ישי: יהיו כאלה שלא יהיה מי שיקלח או יאכיל אותם.

אליהו ישי: אני הוא זה שצריך לקבוע מי לא יאכל, מי לא יחובר לחמצן, את מי לא יקלחו, בגלל שיש לנו מכסה?

אליהו ישי: בשום פנים ואופן לא יקום ולא יהיה.

ראובן ריבלין: ככלות כוחנו אל תעזבנו.

אליהו ישי: נכון.

אליהו ישי: "ככלות כוחי אל תעזבני".

אליהו ישי: "והדרת פני זקן".

אליהו ישי: חברים יקרים, אבל לא נכון ליצור פתח לתוספת כל כך גדולה ומשמעותית של עובדים זרים לגיל 85 ומעלה, אישור אוטומטי, משום שכך נביא עוד אלפי עובדים זרים, לכאורה סתם; מה עוד שזה יהיה פתח להרבה ניצול וכניסת הרבה עובדים זרים לארץ.

אליהו ישי: אם קשיש שיכול לתפקד מביא לחינם, לאותו עובד זר לא יהיה מה לעשות בבית ולכן הוא יסתובב בבתים אחרים.

אליהו ישי: אנחנו צריכים למנוע את זה.

אליהו ישי: לכן, הודעתי לשר הבריאות שאני בוחן הקלה משמעותית לגיל 85 ומעלה.

אליהו ישי: אני רוצה שהם לא יצטרכו לעבור את כל התהליכים, אף שהיום התהליך מזורז מאוד.

אליהו ישי: בקשה לעובד זר בתחום הסיעוד נעשית בהליך מאוד קצר, מאוד מהיר ומאוד מזורז.

אליהו ישי: למרות הכול אני מוכן לשקול בחיוב ולאפשר לגילאי 85 ומעלה בהליך – לא רק בהליך קצר, וממילא היום זה קצר – אלא בהגמשה משמעותית.

אליהו ישי: הוא לא צריך להיות סיעודי לחלוטין – – –

ראובן ריבלין: – – –

אליהו ישי: לא לכל דבר צריך חוק.

גלעד ארדן: זו בדיוק ההצעה.

משה שרוני: חייב להיות חוק.

אליהו ישי: פה אסור שיהיה חוק.

אליהו ישי: אני בעד להתמודד עם הבעיה בצורה אמיתית ונכונה.

משה כחלון: חייבים חוק.

אליהו ישי: אני מאוד בעד זה, אבל לא באמצעות חוק.

קולט אביטל: מה אתה מציע?

קולט אביטל: אתה מתנגד?

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פ/2059 של חבר הכנסת כץ.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – עובד זר בתחום הסיעוד), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אורי אריאל: מי שיצא נגד הגמלאים, שיזכור שפעם גם הוא יהיה גמלאי.

קולט אביטל: 28 בעד, 12 נגד ונמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק פ/2059 התקבלה ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פ/717 של חבר הכנסת זבולון אורלב.

קולט אביטל: נא לשבת ולהצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 12 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – עובד זר בתחום הסיעוד), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קולט אביטל: 30 בעד, 12 נגד ונמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שגם הצעת החוק הזאת – פ/717 – של חבר הכנסת אורלב עברה, והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2455/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשס"ו–2006 ["דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 4491.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק פ/2455 של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, את מוזמנת לבוא ולנמק.

קולט אביטל: שר הבריאות בן-יזרי, תרצה בבקשה להשיב.

קולט אביטל: נא לשבת, אחרת נפסיק את הדיון.

קולט אביטל: חברת הכנסת נוקד וחבר הכנסת סער, אני מבקשת מכם.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, אנא נמקי מהמקום.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הבריאות, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק זו שאני מבקשת להצמיד – – –

קולט אביטל: חבר כנסת ריבלין, אתה לא נותן לאנשים לדבר.

קולט אביטל: בבקשה, גברתי.

שלי יחימוביץ': הצעת חוק זו שאני מבקשת להצמיד להצעת החוק של חברתי, חברת הכנסת אורית נוקד, באה לכלול את האשפוז הסיעודי בסל הבריאות, וזאת כדי שהנטל הקשה של האשפוז הסיעודי לא ייפול על כתפיהם של הקשישים.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להצביע בעד ההצעה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני השר, בבקשה.

קולט אביטל: יש שתי הצעות חוק דומות ותרצה אולי להשיב על שתיהן במשולב.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהצעת חוק סיעוד במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי מ-1995 – הסיעוד אינו כלול בחוק, כשם שלא נכללו אלמנטים נוספים בחוק היסוד של ביטוח בריאות ממלכתי ב-1995.

יעקב בן-יזרי: הפסיכיאטריה שעומדת על סדר-היום, הסיעוד שעומד על סדר-היום, רפואת השיניים שתעמוד על סדר-היום, כל אלה נושאים שאינם כלולים במסגרת חוק הביטוח הממלכתי.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, עונים גם לך.

יעקב בן-יזרי: אז ראשית דבר אומר שאני כשר הבריאות לא רק רוצה אלא מחויב לקדם את העברת האחריות לביטוח האשפוז הסיעודי הגריאטרי לאחריות קופת-החולים במסגרת ביטוח הבריאות הממלכתי, וזה עד סוף שנת 2008.

יעקב בן-יזרי: בימים אלה שוקד משרד הבריאות על גיבוש תוכנית כוללת בנושא, שתקיף את מלוא ההיבטים הרלוונטיים, הן ברמה התקציבית, לרבות הגדלת שיעור מס הבריאות לכיסוי ההוצאה הנוספת, שינוי תוצאות הקפיטציה ועוד, הן ברמת הזכויות, כגון ההשתתפות העצמית, המענה על שאלות רבות ומורכבות, ובכללן כמה ישלם אדם על השירות, כמה זמן ייאלץ להמתין כדי לקבל את השירות, באילו מוסדות יוכל לקבל את השירות, ומה היקף הבחירה שתינתן לו בין המוסדות השונים, כיצד יובטח הרצף הטיפולי בחולים המאושפזים כבר היום במימון המדינה, כיצד מבטיחים פתרון לקשישים הזקוקים לאשפוז סיעודי מבלי לפגוע במוטיבציה של משפחותיהם להשאירם בחיק המשפחה, כשהדבר אפשרי, כמובן; מי יהיה אחראי לקבוע שהקשיש אכן חייב לצאת מביתו ולעבור לאשפוז.

יעקב בן-יזרי: כמו כן, יש להסדיר את ההיערכות הארגונית והלוגיסטית של קופות-החולים לשינוי ולהטמעת תחום האחריות החדש.

יעקב בן-יזרי: ההצעה המונחת לפניכם אינה כוללת פתרון של מרבית השאלות האלה ורבות אחרות.

יעקב בן-יזרי: ההצעה שלפני

יעקב בן-יזרי: כם היא כוללנית ואינה מסדירה את ההיבטים המורכבים הקשורים ביישום הרפורמה החשובה מסוג זה – גם ההיבטים המשפטיים וגם ההיבטים הרפואיים והלוגיסטיים.

יעקב בן-יזרי: לא מיותר להזכיר לחברי הבית כמה מורכב וקשה הוא נושא קידומה של הרפורמה הביטוחית בתחום הפסיכיאטריה, הנמצאת בימים אלה בשלבים אחרונים לפני פרסום הצעת החוק הממשלתית והבאתה לקריאה ראשונה לכנסת, ומה עדינה מלאכת השינויים בתחום הבריאות.

יעקב בן-יזרי: רפורמה דומה בתחום הגריאטריה אינה נופלת ממנה במורכבותה, אם כי, להערכתי, במאמץ ארגוני מיוחד ניתן יהיה להשלימה בתוך התקופה של שנה, שנה וחצי.

קולט אביטל: חבר הכנסת סער.

קולט אביטל: חברי הכנסת ריבלין וברכה, נא לשבת.

קולט אביטל: אי-אפשר לנהל כך מליאה.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן.

קולט אביטל: אדוני השר, אני מבקשת.

יעקב בן-יזרי: כאמור, במשרד הבריאות עובדים ללא לאות ובמרץ רב לפי הוראה אישית שלי כדי לקדם את הצעת החוק הזאת, שתהיה מושלמת על מרכיביה, על פרטיה ועל כל המיוחדות שבה.

יעקב בן-יזרי: ההצעה שלפנינו אינה נותנת מסגרת מתאימה לקידום עניין כה מורכב וכבד משקל ואינה נוגעת בנושאים המורכבים כפי שפירטתי זה עתה ועוד אחרים.

יעקב בן-יזרי: על כן החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה ואכיפת החוק להתנגד להצעת החוק, והממשלה מבקשת להסירה מעל סדר-היום.

קולט אביטל: אני מבקשת שקט, חברת הכנסת נוקד, בפעם השלישית.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק פ/908 של חברת הכנסת אורית נוקד.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 33, נגד – 14.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עברה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

קולט אביטל: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

קולט אביטל: חברת הכנסת אברהם, נא להירגע.

קולט אביטל: בעד הצביעו 34, נגד – 11.

קולט אביטל: אם אתם לא רוצים להמשיך בדיון, אני מפסיקה אותו אם לא יהיה פה שקט.

קולט אביטל: הצעת החוק עברה, והיא תעבור לטיפול בוועדת העבודה הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מאוד מבקשת שלא תפריעי יותר לדיונים.

קולט אביטל: ["דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 9450.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק פ/1937, הצעת חוק אזור התיישבות מזרח לכיש, של חבר הכנסת מיכאל איתן – תשובה והצבעה.

קולט אביטל: אדוני השר, תרצה להשיב?

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שחבר הכנסת מיכאל איתן מציע היא הצעה שלדעתי אסור לכנסת בשום פנים ואופן לחוקק.

מאיר שטרית: אני מדבר לאופוזיציה, ואני אומר את זה למחנה שלי, ואני עדיין אומר: אסור.

מאיר שטרית: מה בעצם חבר הכנסת מיכאל איתן מציע?

מאיר שטרית: הוא מציע להקים ועדה מיוחדת של הממשלה – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת סער, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

גדעון סער: על מה?

קולט אביטל: על זה שאתה כל הזמן מסתובב, מפנה עורף לשר כשהוא מדבר ומפריע.

קולט אביטל: זאת הפעם השלישית שאני קוראת לך עכשיו.

גדעון סער: פעם ראשונה.

קולט אביטל: לא, זאת היתה הפעם הראשונה שאני קוראת אותך לסדר – שלוש פעמים הערתי.

קולט אביטל: אני מבקשת לשבת כבר.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מיכאל איתן מציע להקים ועדה ממשלתית שתעקוף את כל ועדות התכנון והבנייה ותהיה ועדה מיוחדת שתאשר את ההתיישבות במזרח לכיש.

מאיר שטרית: זאת אומרת שהיא תתעלם מכל הביורוקרטיה ותהליכי התכנון, כמו חוק הוול"לים, בזמנו, שהרס חצי מהאזור הירוק במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עורך-דין מסר יגיש את הבקשה, מה אתה דואג?

מאיר שטרית: זה לא מצדיק את זה.

מאיר שטרית: כפי שאתם כולכם יודעים, ועדות התכנון והבנייה אמונות על תכנון לפי פרמטרים מסודרים, עם בדיקות של כל המשמעויות של איכות הסביבה, של הפגיעה בקרקע, של הפגיעה בביוספרה, ולכן אני חושב שלא ראוי להקים ועדה כזאת, שעוקפת את כל הליכי התכנון והבנייה.

מאיר שטרית: אני חושב שגם חבר הכנסת מיכאל איתן עצמו מודע למה שאני אומר, וגם הוא עצמו אומר שהחוק הוא לא טוב.

מאיר שטרית: הוא רק רוצה באמת לדחוף את הממשלה לעשות מעשה, ואגב, אני מסכים אתו: צריך לדחוף את הממשלה לעשות מעשה.

מיכאל איתן: לעזור לה.

מאיר שטרית: אז אולי מלאכתם של צדיקים נעשית בידי אחרים – יכול להיות שהעובדה שיש שינויים בממשלה אולי תעזור לפתור את הבעיה הזאת במהירות יותר גדולה, ולא צריך את החוק הזה.

מאיר שטרית: לכן, אם חבר הכנסת מיקי איתן יסכים להסתפק בדברי ולהסיר את הצעת החוק שלו, או להפוך אותה להצעה לסדר-היום, אין לי התנגדות.

מאיר שטרית: אפשר אחר כך לקיים עליה דיון בוועדה ולהביא את מי שאתה רוצה לדון בה.

מאיר שטרית: אם לא, אני כמובן מתנגד להצעת החוק הזאת.

מאיר שטרית: אני חושב, גברתי היושבת-ראש, ואני אומר לחברי הכנסת – גם לאופוזיציה, שלא צריך להצביע על כל חוק רק משום שהוא מוגש על-ידי האופוזיציה.

מאיר שטרית: יש חוקים שלא צריך לתמוך בהם גם אם האופוזיציה מגישה אותם.

מאיר שטרית: בעיקר, לא רק כי אני פונה אליכם, אלא כל המחנה שלי פונה אליכם.

מאיר שטרית: גם אני וגם מיקי, שנינו פנינו אליכם כדי להגיד שהחוק הזה לא נכון ולא טוב ולא צריך לחוקק אותו, ואני מבקש מהכנסת להסיר את ההצעה מסדר-היום.

קולט אביטל: אתה מוכן להסיר?

מיכאל איתן: לא.

קולט אביטל: אתה רוצה הצבעה?

מיכאל איתן: כן.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק פ/1937.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 23 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק אזור התיישבות מזרח לכיש, התשס"ז–2007, נתקבלה.

אורי אריאל: אתם יכולים מאה פעם לנסות לאמלל אותם.

אורי אריאל: אני אומר לכם: לא תשברו אותם.

אורי אריאל: אתם לא תצליחו.

קולט אביטל: בעד – 21, התנגדו – 23, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק פ/1937 לא התקבלה.

קולט אביטל: [הצעה פ/2241/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, פ/2241, הצעת חוק המרכז לחקר הטרור על שם ג'ורג' בוש.

קולט אביטל: ינמק חבר הכנסת ישראל כץ.

קולט אביטל: בבקשה.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זה שנים העולם החופשי נתון בעיצומה של מלחמה עולמית, שבה מצד אחד נמצא העולם החופשי ומנגד נמצאות תנועות טרור עולמיות, ובמרכזן תנועות הטרור האסלאמיות השונות שמוכרות לנו – בראשן "אל-קאעידה", הטרור השיעי האירני וארגוני טרור אחרים.

ישראל כץ: יש אדם אחד, שהוא מנהיג העולם החופשי, נשיא ארצות-הברית, שבאופן נחוש, נחרץ ועקבי מפעיל את כל עוצמתה של המעצמה המובילה בעולם במאבק נגד הטרור.

ישראל כץ: הצעת החוק היא להקים מרכז לחקר הטרור, כאן, במדינת ישראל, כי לנו יש עניין גדול ורב בהדברת הטרור, בחקר המניעים לטרור ושורשי הטרור – ניתוח אקדמי – מדובר בכניסת אקדמאים, בהבאת אנשים בעלי ניסיון מהארץ ומהעולם שיהיו חברים בחבר המנהלים של הגוף, יערכו מחקרים ויציעו דרכים להתחקות אחר הטרור העולמי, ובראשו, כאמור, הטרור האסלאמי העולמי, ולהתמודד עמו.

ישראל כץ: יש בישראל מוחות רבים וניסיון רב.

ישראל כץ: יש בעולם – גם באקדמיה, ובין אלה שעסקו בדברים – מוחות רבים ואנשים עתירי ניסיון ויכולת.

ישראל כץ: לכן אני מציע, שכמו שיש מרכזים על שם אישים, או לנושאים מסוימים, יוקם כאן, במדינת ישראל, גם המכון הזה.

ישראל כץ: ישבתי בממשלה, הייתי חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה, וראיתי שהובאו – וגם קיבלו גם את תמיכת הממשלות השונות – הצעות להקים מכונים שיעסקו בעניינים תרבותיים כאלה, בענייני עדה כזאת, בעניינים כאלה ואחרים.

ישראל כץ: ברגע שתתקבל הצעת החוק היא תאפשר למי שירצה – בארץ ובעולם, ובארצות-הברית – לתרום כדי לסייע בהקמת הגוף הזה, ולמי שירצה להשתתף היא תאפשר ריכוז כוחות משמעותיים לקיום מחקר, ארכיב, ארכיון, דיונים ועיסוק בנושא החשוב הזה.

ישראל כץ: הרבה פעמים הממשלה והכנסת והשרים המכהנים אינם רואים את התמונה הכוללת ואינם יכולים להתפנות לטיפול עמוק ושורשי בצורך להיערך מול תופעה כזו שאני מדבר עליה, שהיום היא התופעה המרכזית ביותר בחייו של העולם החופשי.

ישראל כץ: ראינו רק עכשיו איך ברגע שנכנס לתפקידו ראש ממשלה חדש בבריטניה, הוא מייד זכה לקבלת פנים בדמות ניסיונות פיגוע.

ישראל כץ: ראינו מה קרה בספרד לפני הבחירות הקודמות – פיגוע שהשפיע אפילו על תוצאות הבחירות.

ישראל כץ: אנחנו רואים איומים כמעט בכל בירה בעולם המערבי.

ישראל כץ: אנחנו, שנמצאים בחזית המאבק מול הטרור האסלאמי, רואים עכשיו בלבנון חדירה וגלישה של ארגון "אל-קאעידה" לדרום-לבנון, מעבר לתשתית ה"חיזבאללה".

ישראל כץ: אנחנו רואים חדירה של "אל-קאעידה" לתוך החברה הפלסטינית וההתארגנות שלה.

ישראל כץ: אנחנו רואים את זה בעזה, עם העיתונאי החטוף, אנחנו רואים את זה במקומות אחרים, ואנחנו חייבים להקים מרכז שייערך ברמה הנאותה, במידה הנדרשת, כדי להכין תשובות ופתרונות להתמודדות אמיתית עם האיום הגדול שכולנו נצטרך להיערך לקראתו ולעסוק בו.

ישראל כץ: ההצעה לקרוא למרכז על שמו של ג'ורג' בוש, כמו שאמרתי, היא ביטוי להערכה לידידותו כלפי מדינת ישראל, ידידות חסרת תקדים, לעמידתו חסרת התקדים מול הטרור העולמי, אם באפגניסטן, אם בעירק, מול סוריה ומול ה"חיזבאללה", מול כל ארגון וכל חזית, אם באפריקה או בכל מקום אחר שבו הוא תומך ומנסה לחזק גורמים שאינם חלק מהטרור ועומדים מול הטרור – ראינו עכשיו את הפיגוע בתימן – גם בארצות הערביות, שיש להן הנהגה ריאליסטית, בשיתוף פעולה עם העולם המערבי.

ישראל כץ: אנחנו יודעים היטב שהמטרה של ארגון כמו "אל-קאעידה" היא להפיל את מלך ירדן, להדיח את נשיא מצרים, לפגוע בכל מדינה ערבית שמוכנה לדיאלוג ולא תומכת בקיום טרור.

ישראל כץ: לכן, מן הראוי שמדינת ישראל וכנסת ישראל יתמכו בהצעה הזאת שבאה להיערך, לסמל ולשדר שאנחנו נמצאים בחזית של אותו מאבק בטרור.

ישראל כץ: אבקש מחברי הכנסת לתמוך.

קולט אביטל: אפשר שאלה?

ישראל כץ: אני חייב לציין, שביקשתי מראש הממשלה בוועדת החוץ והביטחון לתמוך בחוק הזה.

ישראל כץ: זה לא הגיוני בעיני שראש הממשלה ייסע לארצות-הברית, ישב עם נשיא ארצות-הברית, יחזור וישבח בצדק את התמיכה שהנשיא הזה מעניק לישראל בתחומים ביטחוניים, לרבות האפשרות של הגדלת התקציב הביטחוני, אפשרות ריאלית מאוד, והקואליציה שלו לא תתמוך בהצעת חוק שבאה גם לתרום מבחינה מעשית, אבל גם לתת ביטוי לפועלו של נשיא ארצות-הברית.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, אני מקווה שייווצר רוב בכנסת על מנת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

קולט אביטל: אדוני, אפשר שאלה?

קולט אביטל: תאיר את עינינו לגבי המימון.

קולט אביטל: האם המימון למכון כזה הוא רק ישראלי, או שתבואנה גם תרומות?

ישראל כץ: לא, הוא בהחלט מבוסס במידה רבה גם על תרומות.

ישראל כץ: זה נותן את הפתח לאנשים ולגורמים – ויש גורמים רבים, לפי מיטב ידיעתי, שמעוניינים לתרום ולהיות שותפים.

ישראל כץ: זה נותן את הבסיס וההכרה הישראלית למהלך הזה.

מיכאל איתן: להיפך, זה יהיה ענף ייצוא, נקבל הרבה תרומות ונוציא מעט.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: השר מג'אדלה ישיב.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי חברי הכנסת, נתבקשתי על-ידי השר יעקב אדרי – שנקרא לראש הממשלה – להשיב לחבר הכנסת ישראל כץ.

גאלב מג'אדלה: הממשלה מבקשת להתנגד להצעת החוק מהסיבות הבאות – – –

משה כחלון: אני לא מאמין.

ישראל כץ: אתה הקמת את המורשת לחקר הלשון הערבית – – –

גאלב מג'אדלה: התבקשתי על-ידי השר יעקב אדרי – – –

ישראל כץ: אה, אתה לא מתנגד – – –

גאלב מג'אדלה: להשיב לך עקב כך שהוא נקרא באופן דחוף לראש הממשלה.

לימור לבנת: למה הוא נקרא באופן דחוף לראש הממשלה?

משה כחלון: תספר לנו מה קורה שם?

זהבה גלאון: אדוני השר, איפה ביבי?

זהבה גלאון: למה ביבי לא בא לתמוך בג'ורג' בוש?

גאלב מג'אדלה: במערכת הביטחון כבר קיימות יחידות שונות המטפלות בחקר הטרור ובמציאת דרכים שונות להתמודד אתו.

גאלב מג'אדלה: מעבר לכך, גם באוניברסיטאות קיימים חוקרים רבים אשר חוקרים נושא זה.

גאלב מג'אדלה: אין להקים תאגידים סטטוטוריים נוספים, בפרט כאשר כבר קיימות היום לא מעט יחידות אשר מטפלות בנושא.

גאלב מג'אדלה: להקמת תאגיד סטוטורי יש עלויות של 3–8 מיליוני שקלים בשנה.

גאלב מג'אדלה: בנוסף, מדובר בעלויות גדולות של הקצאות קרקעות.

גאלב מג'אדלה: סעיף 13 להצעת החוק מסדיר את נושא הגמול בגין ההשתתפות בישיבות הוועד המנהל והחזר הוצאות.

גאלב מג'אדלה: נושאי הגמול והחזר ההוצאות נמצאים בבחינה מחודשת באגף שכר והסכמי עבודה במשרד האוצר, וזאת בין היתר בעקבות הביקורת של מבקר המדינה בדבר חוסר האחידות הקיים כיום בנושאים האמורים ומביא לפגיעה בשוויון.

גאלב מג'אדלה: סעיף 20 בהצעת החוק קובע את תנאי העסקתו של יושב-ראש המרכז.

גאלב מג'אדלה: המרכז הינו תאגיד סטטוטורי.

גאלב מג'אדלה: כללי העסקתם של כלל העובדים בתאגידים סטטוטוריים, לרבות אלה של ראש התאגיד, כפופים להוראות סעיף 29 לחוק יסודות התקציב, הקובע שגוף מתוקצב לא יסכים על שינויים בשכר, אלא בהתאם למה שהוסכם לגבי כלל עובדי המדינה ובאישורו של שר האוצר.

גאלב מג'אדלה: מכאן שיש לקבוע כי תנאי העסקתו של ראש המרכז יהיו כפופים לאישור שר האוצר.

גאלב מג'אדלה: אני מבין, חבר הכנסת כץ, שהתשובה לא מספקת אותך, אבל לצערי זאת התשובה.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 26 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק המרכז לחקר הטרור על שם ג'ורג' בוש, התשס"ז–2007, נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 15, 26 התנגדו, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק הזאת לא עברה.

אחמד טיבי: הכנסת אמרה לא לכלב.

ישראל כץ: אני רוצה למחות על כך שחבר הכנסת טיבי אמר, כאשר החוק נפל: "הכנסת אמרה לא לכלב".

ישראל כץ: זה חמור מאוד, זה דורש בירור.

ישראל כץ: זה שבוש נגד הטרור לא יכול לאפשר לטיבי לומר דברים כאלה.

ישראל כץ: [הצעת חוק פ/2286/17; נספחות.

ישראל כץ: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק פ/2286, הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – הכנסה נוספת וכפל קצבה), התשס"ז–2007.

קולט אביטל: חבר הכנסת הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת בראש, חברות וחברי הכנסת – סיעת הליכוד, אני מבין שההתרגשות גדולה כתוצאה מבוש – אני מעלה כאן הצעת חוק שהכנתי עוד בכנסת הקודמת, נדמה לי, מעט לאחר פרישתי מתפקיד יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, שהיתה לי הזכות להעביר אותה לניהול תחת שרביטך, והיא נוגעת לנכי רדיפות הנאצים.

צבי הנדל: מאחר שזה לא חוק פוליטי או קבוצתי, השתדלתי שלא להעלות את הצעת החוק כל זמן שלא חשתי שיש אווירה מתאימה ויש סיכוי שהיא תעבור בתמיכה מקיר אל קיר.

צבי הנדל: שמעתי שרים בשבועות האחרונים, מאז יום השואה והגבורה – – –

ראובן ריבלין: לפני שבוע עברה הצעת חוק, נדמה לי של שרוני, שהציעה לפתור – – –

קולט אביטל: עברו גם הצעות חוק דומות.

ראובן ריבלין: גם של חברת הכנסת אביטל.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: עברו והן כבר מוכנות לקריאה שנייה ושלישית.

צבי הנדל: לכן חשבתי שזאת אווירה מתאימה להעלות הצעת חוק כזאת, ובאווירה כזאת יש סיכוי להעביר אותה בהצבעה להכנה לקריאה ראשונה.

צבי הנדל: בחוק נכי המלחמה בנאצים מדובר בכך שמי שמקבל גמלה על-פי חוק זה, לא יפחיתו לו מגמלה אחרת.

צבי הנדל: הכלל, שלא יהיה כפל גמלה, גם בקבלת תרופות, גם בדיור ציבורי, לגבי מי שכלול בחוק נכי המלחמה בנאצים, שהוא קיים, אני לא ממציא אותו.

צבי הנדל: לא ייגרע ממנו, לא מהחוק הזה וגם לא מהתרופות ושכר הדירה שהוא מקבל.

צבי הנדל: בסופו של דבר, אנחנו מדברים על קבוצת אוכלוסייה קטנה מאוד, בלתי מבוססת.

צבי הנדל: אל תשכחו שבסוף אני מדבר על נכים; זה לא כל אלה שנלחמו בנאצים, אלא רק כאלה שהוכרו בנכותם, לפי אחוזי נכות.

צבי הנדל: מי שיש לו נכות באחוזים גבוהים יקבל סכום גדול יותר, ובאחוזים נמוכים יקבל סכום קטן יותר.

צבי הנדל: לא מדובר בסכומים גדולים, מדובר בסכום סביר.

צבי הנדל: מדובר באדם שהוא נכה במצב קשה, הוא מבוגר כי הוא נלחם בנאצים, זה לא קרה אתמול, וכבר אין הרבה כאלה.

צבי הנדל: אין-ספור פעמים דובר בסוגיה הזאת, גם אין-ספור פעמים התחייבו ללכת עם החוק הזה.

צבי הנדל: לכן, כאשר נדרשה יושבת-ראש הישיבה ואמרה לי שחוקים דומים עברו בזמן האחרון והאווירה היא נכונה – לכן הופתעתי מאוד לשמוע שוועדת השרים לא אישרה את הצעת החוק.

צבי הנדל: אני קורא לכל מי שנמצא פה, בעיקר מהקואליציה – האופוזיציה אני מבין – לתמוך בהצעת החוק הזאת.

צבי הנדל: הרי כל מי שעולה לריאיון – ובשבועות האחרונים התראיינו המון חברי כנסת ושרים בכל כלי התקשורת, ולא היה אחד שאמר שהמצב הכלכלי הוא כזה שבסוגיה הזאת אנחנו לא מטפלים.

צבי הנדל: לכן אני מבקש מכל הנוכחים לתמוך בהצעת החוק הזאת על מנת להעלות אותה להכנה לקריאה ראשונה.

צבי הנדל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2702/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הוצמדה להצעת החוק הזאת הצעת החוק של חברת הכנסת יחימוביץ – פ/2702.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל שההצעה הזאת באה לבקש הוא שנכי המלחמה בנאצים יקבלו גם גמלת זיקנה וגם גמלה כנכי המלחמה בנאצים בתקופת השואה והגבורה.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על חלק הגבורה, על ניצולי השואה שהיו פרטיזנים, שמרדו בגטאות, שנלחמו בצבאות בעלות-הברית.

שלי יחימוביץ': נשארו מעטים מעטים מהם, ובדרך כלל מדובר באנשים עניים מאוד.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להזכיר שכמה חברי כנסת לפני הניחו את הצעת החוק הזאת, חשוב לי לציין זאת.

שלי יחימוביץ': הניחו אותה אילן גילאון, אברהם פורז, קולט אביטל – – –

גדעון סער: שלי, שכנעת את כולם.

שלי יחימוביץ': אומרים לי כאן ששכנעתי את כולם.

שלי יחימוביץ': אם כך, אני מצרפת את הצעתי להצעתו של חבר הכנסת צבי הנדל ומבקשת מכם להצביע בעדה.

שלי יחימוביץ': תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, באופן עקרוני היה אמור להשיב השר נהרי על שתי הצעות החוק.

קולט אביטל: כיוון שהוא איננו, בהעדר שר, אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: מי בעד?

קולט אביטל: מי נגד?

קולט אביטל: ראשית, אנחנו מצביעים על הצעת החוק 2286 של חבר הכנסת הנדל.

קולט אביטל: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – הכנסה נוספת וכפל קצבה), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 28, התנגדו ארבעה, ונמנעים – אין.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק פ/2286, חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – הכנסה נוספת וכפל קצבה), של חבר הכנסת צבי הנדל, עברה, והיא תעבור לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות להכנתה לקריאה ראשונה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק של חברת הכנסת יחימוביץ – פ/2702.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 28 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי המלחמה בנאצים (תיקון – כפל קצבה), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 28, נגד – 2, ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שגם הצעת חוק פ/2702 עברה, והיא תעבור לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/1541/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

קולט אביטל: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שיעור ארנונה לעסק שלא נעשה בו שימוש), של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

קולט אביטל: בבקשה.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק מדברת על כך שעסק מסחרי שאין בו שימוש במשך שישה חודשים, ישלם ארנונה כבית-מגורים ולא כעסק שמניב רווח.

מוחמד ברכה: על כן אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ישיב השר רוני בר-און.

קולט אביטל: השר איננו.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 23 נגד – 10 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שיעור ארנונה לעסק שלא נעשה בו שימוש), התשס"ז–2006, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 23, נגד – 10, ואין נמנעים.

קולט אביטל: הצעת החוק עברה, והיא תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2473/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

קולט אביטל: הצעת חוק ההתגוננות האזרחית (תיקון – הפעלת מערך משק לשעת-חירום לאחר הכרזה על מצב מיוחד בעורף), של חבר הכנסת עמי אילון – פ/2473.

עמיחי אילון: כפי שכולם יודעים, אני חבר קואליציה נאמן, לכן הסכמתי לא להעלות את הדברים להצבעה – – –

ראובן ריבלין: אתה גם אזרח נאמן למדינה.

עמיחי אילון: אני לא רואה סתירה בין היותי אזרח נאמן למדינה להיותי חבר קואליציה, במקרה הזה לפחות.

עמיחי אילון: לכן, ברשותכם, אני רוצה להבהיר, שלהערכתי התנגדות ועדת השרים – שנראתה לי כל כך תמוהה, עד שהחלטתי לתת ארכה על מנת שמה שלדעתי כל ילד בגן-ילדים במדינת ישראל מבין, תבין גם הממשלה, אפילו אם זה ייקח עוד שבוע.

עמיחי אילון: על מה בעצם הסערה?

עמיחי אילון: לתומי חשבתי שחברתי חברת הכנסת לימור לבנת ואנוכי עשינו את מה שהתבקש אחרי שראינו את התמונות הקשות מאוד במלחמה, שהדברים לא יגיעו לכדי איזה דיון של יותר מחמש דקות, הדברים יתוקנו בהצעת חוק שנראתה לנו הדבר הנכון ביותר לעשות, לכן הגשנו אותה.

עמיחי אילון: עד כדי כך נראה לי הדבר טבעי, שאפילו לא התקשרתי לידידי השרים על מנת לשכנע אותם שבאמת יתמכו, מה שכן עשיתי בעניין הצעת חוק הרבה יותר בעייתית, שיש בה עלות תקציבית אדירה, שהגשתי עם חברי בנושאים של איכות הסביבה.

עמיחי אילון: על כל פנים, אני רוצה לומר כמה מלים.

עמיחי אילון: מה בעצם קרה במלחמה?

עמיחי אילון: אומרת ועדת-וינוגרד – אני לא מצטט, אבל ברוח הדברים – שהיתה פה מנהיגות זחוחה ומנהיגות יהירה.

עמיחי אילון: אבל זחיחות ויהירות, קטונתי מלנסות לתקן.

עמיחי אילון: יש דבר שאפשר לתקן.

עמיחי אילון: ועדת-וינוגרד אומרת את זה במלים עדינות, דוח מבקר המדינה שיפורסם להערכתי בעוד כשבועיים יאמר את זה במלים קשות, והוועדה, בראשותי, של ועדת החוץ והביטחון, שבדקה את הצורה שבה פעלה הממשלה בחזית האזרחית, אומרת את זה במלים שלא משתמעות לשתי פנים.

עמיחי אילון: היה פה היבט מאוד בעייתי של חוסר מקצועיות, ובניגוד לזחיחות ויהירות, חוסר מקצועיות אפשר לתקן.

עמיחי אילון: לכן, כשאנחנו מסתכלים ורואים שלאורך כל המלחמה לא היה אפילו דיון אחד בממשלה ו/או בקבינט בנושא העורף והחזית האזרחית; לאורך כל המלחמה לא היה אפילו דיון אחד במערכת הביטחון בראשות שר, לא בקבינט ולא בממשלה, בנושא הפשוט שקוראים לו "הפעלת מל"ח".

עמיחי אילון: דקה אחת שרי ממשלת ישראל לא הקדישו למה שראש הממשלה הגדיר כגורם שיקבע יותר מכל גורם יחיד אחר את יכולתנו לעמוד ולנצח במלחמה הזאת, שזו בעצם החזית האזרחית.

עמיחי אילון: מסתבר שהממשלה מצאה לנכון, בהתאם להמלצת שר הביטחון, להכריז על מצב מיוחד בעורף.

עמיחי אילון: היא רק שכחה שעל מנת להתמודד עם המצב שאותו היא יצרה, צריך להפעיל את מערך מל"ח.

עמיחי אילון: אני אומר לכם, עד כמה שזה נשמע תמוה, זה יותר שכחה מכל דבר אחר.

עמיחי אילון: זה יותר חוסר הבנה של מה זה מל"ח מכל דבר אחר.

עמיחי אילון: אני אומר את זה אחרי שקראתי פרוטוקולים של דיונים פנימיים גם של אנשי העורף וגם של ועדות המנכ"לים שעסקו בעניין הזה.

עמיחי אילון: לכן, מבלי להרחיב, חשבנו, חברתי חברת הכנסת לימור לבנת ואני, שהדבר המתבקש הוא לעשות דבר אלמנטרי שקוראים לו "רשימת תיוג", ולומר לממשלה: ברגע שאתם מכריזים על מצב מיוחד בעורף, אוטומטית מצטרף לזה אותו מנגנון שיותר מכל דבר אחר הוא מנגנון ניהול, שקוראים לו מל"ח.

עמיחי אילון: לכן, מל"ח יופעל בצורה אוטומטית אלא אם אתם, חברי הממשלה, מחליטים שלא להפעיל.

עמיחי אילון: זאת אומרת, ברירת המחדל היא, שברגע שמוכרז מצב מיוחד בעורף, מל"ח מופעל.

עמיחי אילון: אם חברי הממשלה חושבים שאין צורך, זכותם להחליט שבאופן חריג שבמקרה הזה לא יופעל מל"ח.

עמיחי אילון: כששאלתי את ידידי השרים: למה התנגדתם, אמרו לי: יש פה עלות תקציבית.

עמיחי אילון: אמרתי: הכיצד?

עמיחי אילון: איזו עלות תקציבית?

עמיחי אילון: אנחנו בסך הכול נותנים לכם את האופציה לדון ולהחליט.

עמיחי אילון: ואני אומר לכם שקטונתי מלפרש מה קרה שם, בוועדת השרים.

עמיחי אילון: להערכתי, באמת לא הובנו הדברים, ולכן הגעתי עם עצמי לפשרה, ואני מקווה שזה על דעת חברת הכנסת לימור לבנת, להציג היום את החוק, ומאחר שחבר הכנסת והשר הרצוג מערער על החלטת ועדת השרים, אני מבקש שלא להצביע היום אלא להצביע במועד מאוחר יותר.

עמיחי אילון: אני מעריך ומקווה שזה יהיה עוד במושב הנוכחי, ואני מאוד מקווה שההצעה הזאת, שהיא פשוטה ברמה של גן-ילדים, תעבור בהקדם האפשרי.

עמיחי אילון: תודה רבה.

לימור לבנת: יש לנו רוב עכשיו, אפשר להעביר את זה.

עמיחי אילון: אני לא נולדתי דווקאי.

קולט אביטל: לפי בקשת המגיש, אנחנו לא נצביע היום.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2302/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק פ/2302, הצעת חוק אתר הנצחה לזכר נופלי אסון המסוקים.

קולט אביטל: ינמק חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אין שר?

רן כהן: יושב פה סגן השר וילנאי.

רן כהן: חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להעלות כאן הצעת חוק הקמת אתר הנצחה לזכר נופלי אסון המסוקים, התשס"ז–2007.

רן כהן: אני בטוח שכל יושבי הבית זוכרים את היום הארור ההוא, ב-4 בפברואר 1997, כאשר התרחש אסון המסוקים ונהרגו בו 73 לוחמי צה"ל בדרכם ללבנון.

רן כהן: האסון הפך להיות אחד מימי השכול הקשים ביותר מאז ועד עכשיו.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, נדמה לי שאף-על-פי שכל שכול הוא שכול נורא, יש הבדל בין מקרים שבהם נהרג חייל אחד או אזרח אחד או שניים או שלושה, לבין האירוע הטראומטי הזה, שהפך להיות אירוע נורא ומכונן בחייהן של 73 המשפחות, של השותפים שלהם מהיחידות הצבאיות שהשתתפו במבצע ההוא, בחיי חיל האוויר וחיי צה"ל בכלל.

רן כהן: זכרם של כל ה-73 הללו לא מונצח באתר.

רן כהן: כל ניסיונות ההורים השכולים, שהקימו עמותה לעניין, כדי לנסות ולהנציח את זכרם באזור דפנה ושאר-ישוב, במקום שבו התרחש האסון, לא עלו יפה.

רן כהן: יש היום תבנית של אתר, דוגמה של אתר, יש אישור להקים אותו – אין כסף להקים אותו.

רן כהן: אני מודה על האמת שהיוזמה לחוק הזה, שעליו חתומים גם משה שרוני, אורי אריאל, רובי ריבלין, משה גפני, יצחק לוי, מתן וילנאי ואליהו גבאי, כל אלה יוזמי החוק ובתוכם מי שהיה אתמול, שלשום סגן שר הביטחון, שאמור גם לענות על הצעת החוק הזאת.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, למשפחות הללו אין תקציב להקים את האתר.

רן כהן: והנה, לפני זמן מה אני קורא בעיתון שהם הולכים לקבל תרומה מגאידמק – 2 מיליוני שקלים.

רן כהן: הוא מוכן לפתוח את הכיס ולקנות – –

ראובן ריבלין: זאת חרפה להנציח את חללי צה"ל – – –

רן כהן: אני בדיוק ניסיתי לבדוק איזה צבע כומתה יש לו.

רן כהן: אמרתי לסגן שר הביטחון שלא אסכים בשום פנים ואופן שזכר חיילי צה"ל יונצח בכסף פרטי, בתרומה של גאידמק או של מישהו אחר.

רן כהן: אין שום סיבה בעולם שמדינת ישראל לא תנציח אותו ולא תיקח חלק בהנצחתו.

רן כהן: זו תהיה חרפה שצריך נדבן מיליארדר כדי לקנות את התואר הזה של מי שהקים אנדרטה לזכרם של חיילי צה"ל שנפלו באסון המסוקים.

רן כהן: זה צריך להיות מתן בסתר, וזה לא קורה אצל גאידמק וחבריו אף פעם – – –

מיכאל איתן: תסלח לי, אם הם היו נותנים בסתר לא היית יודע – – –

רן כהן: נכון, אז לא היתה בעיה.

רן כהן: חבר הכנסת מיקי איתן, אבל כשזה לא ניתן בסתר, אני יודע וגם אתה יודע.

רן כהן: אז אני לא צריך לשתוק ואני לא מציע שהכנסת תשתוק.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני מציע שהיום לא נקיים על זה הצבעה, משום שהממשלה החליטה נגד, אלא אם כן סגן השר יגיד שהוא יתמוך.

רן כהן: אם לא, בהסכמה עם סגן השר מתן וילנאי נדחה את התשובה וההצבעה.

רן כהן: אני אבוא בדברים עם משרד הביטחון ועם השר כדי להגיע לפתרון של העניין, ואם לא, נביא את זה לכאן להצבעה.

רן כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אם כך, לפי הצעתך, תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: רציתי לפני כמה דקות – – – לכן אני מתנצל מול בעלי-חיים – – –

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2714/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מוסד חינוך תרבותי ייחודי), התשס"ז–2007; הצעת חוק פ/2714.

קולט אביטל: ינמק חבר הכנסת יעקב ליצמן.

קריאות: הוא לא נמצא.

קולט אביטל: אני מתנצלת.

קולט אביטל: ינמק חבר הכנסת פרוש.

גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בשם חברי, כל חברי סיעת יהדות התורה, אני מבקש לנמק מדוע החלטנו להעלות להצבעה בקריאה טרומית את חוק החינוך החרדי.

זאת, מתוך הכרה שהחוק הזה – כאשר בעזרת השם יתקבל – יעניק אות כבוד למדינה.

החוק הזה יעניק למדינה תהילה כי זה חוק טוב ליהודים וליהדות.

אמר לי פרופסור להיסטוריה של העת החדשה המלמד באוניברסיטה אמריקנית: אני יהודי, אינני מקפיד אומנם בקלה כבחמורה, ולכן אני מגדיר את עצמי כיהודי מסורתי.

למותר לציין, הוא אומר, שאני ידיד מדינת ישראל ומבקר בה לעתים תכופות, אך לדאבוני אני חי לאחרונה בדאגה רבה לנוכח הנתק האומלל של המדינה מן היהדות, לנוכח הפניית הגב אל המורשת, המסורת והתרבות היהודית השורשית.

היהודי האמריקני הזה ביטא בכאב-לב את אשר חשים יהודים רבים אוהבי המדינה אשר חיים בתפוצות ויהודים שומרי מצוות או מסורתיים החיים במדינת ישראל.

הנטייה לחילון החיים במדינה הולכת וגוברת משנה לשנה, והיא חזקה במיוחד בקרב הדור הצעיר.

אנחנו מאבדים בקצב מהיר את הייחוד שלנו, את הזהות היהודית שלנו, מושגי יסוד של ההוויה היהודית נשכחים, סימני היכר יהודיים נשחקים, ואנחנו צועדים כאן במלוא התנופה לעבר התפרקות מוחלטת מערכים לאומיים לעבר "אוניברסליזם" שאינו קיים למעשה.

עמיתי חברי הכנסת, אנחנו חייבים לעצור את השחיקה הזאת – – –

גדעון סער: כבר שכנעת את הבית, לדעתי.

אברהם רביץ: אבל החוק לא בא לעצור את השחיקה.

אברהם רביץ: החוק בא – – –

קולט אביטל: המשך בבקשה.

הוא בא כדי שלא נגיע למצב שבו העם היהודי יאבד לחלוטין, חלילה, את קלסתר פניו, דווקא במסגרת המדינית הריבונית שלו, דווקא במדינת ישראל.

אבל אני זוכר את הטענה כלפינו: אתם כופים את אורח-החיים שלכם עלינו.

ומה אנחנו מבקשים היום?

אנחנו בסך הכול מבקשים – וזאת אחרי שבג"ץ קבע שמספט

מבר 2007 יפסיקו לקבל המוסדות העל-יסודיים לבנים תקציב – אנחנו באים עם הצעה לתיקון בחוק.

קולט אביטל: חבר הכנסת מרגי, אתה מפריע.

ואנחנו קבוצה תרבותית – נקרא לזה כך – קבוצה שמאמינה שהחינוך היהודי המיוחד שלנו הוא זה שעמד במבחנים קשים של גלויות ופורענויות בהיסטוריה הקשה של עמנו.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה לסגור את הפלאפון.

האם היגר עם אחר בהיסטוריה האנושית מארץ לארץ, מיבשת ליבשת, כמו קדמונינו, ונשא את אמונתו כנכס יחיד שממנו לא נפרד?

ונשא את ספר התורה חבוק אל לבו, ונשא את המשפט הנצחי: "שמע ישראל, ה' אלוקינו, ה' אחד"?

אנחנו מבקשים – תתחשבו.

תתחשבו בנו.

ואנחנו מבקשים שחברי הכנסת יתקנו עם תיקון החוק הזה את מה שאנחנו מבקשים, שנקבל את מה שמגיע לנו, את מה שעד היום היו נותנים לנו, וכמובן שאנחנו מתחייבים שכאשר החוק הזה יעבור בקריאה טרומית, אנחנו לא נתקדם אתו עד שנבוא עם הממשלה בדברים ונקדם את זה ביחד.

אנחנו מקווים שהכול ייעשה במסגרת המושב הזה, במסגרת הקיץ הזה.

תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: תשיב שרת החינוך.

קולט אביטל: בבקשה.

יעקב מרגי: יש עוד מציע.

קולט אביטל: איזה עוד מציע?

קולט אביטל: סליחה, יש עוד הצעת חוק דומה, נכון.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2733/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הצעת חוק פ/2733 – של חבר הכנסת מרגי.

קולט אביטל: נא לעלות.

דוד טל: – – –

יולי תמיר: – – –

קריאות: – – –

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת טל, נא לשבת.

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן.

קולט אביטל: נא לתת לחבר הכנסת מרגי לדבר.

קריאות: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת טל, אני קוראת לך לסדר.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אפילו מתנגדי הממסד הדתי, בהשקפתם, הגיעו למסקנה שהציבור הדתי בישראל – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, נא לשבת.

יעקב מרגי: אפילו מתנגדי הממסד הדתי, בהשקפתם, הגיעו מזמן למסקנה שהציבור הדתי במדינה הוא הוא שומר הגחלת של הזהות היהודית במדינת ישראל.

יעקב מרגי: ב-1 בספטמבר יכולה להיות סיטואציה שתלמידים בגיל התיכון לא יהיו מתוקצבים בחוק חינוך חינם של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אני קורא כאן לכל החברים לתמוך בהצעות החוק, הן של יהדות התורה והן שלנו, בקריאה טרומית.

יעקב מרגי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מבקשת מהשרה לעלות להשיב.

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן, נא לשבת.

יולי תמיר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מה שנעשה כאן היום הוא בלתי תקין, בשתי רמות.

יולי תמיר: קודם כול, ברמה הראשונה – ברמה הפרוצדורלית.

יולי תמיר: הוגשה הצעת חוק לעיוני לפני שלושה ימים – בשבוע שעבר.

יולי תמיר: הלכנו לוועדת השרים לענייני חקיקה, ביקשנו – – –

משה גפני: הצעת החוק הזאת הוכנה על-ידי המשרד שלך – –

יולי תמיר: סליחה.

יולי תמיר: סליחה, אדוני.

משה גפני: – – זה לא החוק שלנו.

יולי תמיר: מר גפני, היזהר בדבריך, כדי שתהיה בהם אמת.

קריאות: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת ליצמן.

יולי תמיר: הוגשה לי הצעת החוק הזאת.

יולי תמיר: באנו לוועדת השרים לענייני חקיקה.

יולי תמיר: היתה בוועדת השרים לענייני חקיקה – גדעון, סליחה, אתה מפריע לי – תמימות דעים שיש צורך ללמוד את החוק, וניתנה דחייה של שבועיים.

גדעון סער: אז איפה כל השרים?

יולי תמיר: השאלה שלך ראויה, חבר הכנסת גדעון סער.

יולי תמיר: שאלתך ראויה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן, אתה מפריע.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן.

קולט אביטל: נא לשבת, מספיק.

יולי תמיר: לכן, מן הראוי היה שההצעה לא תעלה היום, כי זה היה בניגוד להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה ובניגוד לכל ההסכמות שהיו בנושא.

יולי תמיר: אבל מעבר לזה, הצעת החוק הנוכחית חורגת חריגה ניכרת מאוד מהבעיה האמיתית שקיימת, ואני אכן אמרתי שאני אתן לה פתרון, כדי שלא יהיה מצב שהסדר שהיה נהוג הרבה שנים, יבוטל.

יולי תמיר: אבל זו אינה הפעם הראשונה שמתוקף הנכונות להגיע להסדרים מוגשת לכנסת הצעת חוק שסותרת באופן מהותי את ההבנות ואת הכללים של משרד החינוך.

אופיר פינס-פז: אבל את לא יודעת לעמוד על הרגליים האחוריות?

אופיר פינס-פז: אני לא מבין את הדבר הזה.

יולי תמיר: חבר כנסת פינס – – –

אופיר פינס-פז: את שרת החינוך – – – את נושאת באחריות לדבר הזה.

יולי תמיר: אני שרת החינוך.

יולי תמיר: מר פינס, מה שנעשה פה הוא בניגוד לדעתי.

יולי תמיר: מפלגתנו מצביעה נגד זה, ובניגוד לדעת כל חברי המפלגה – –

מיכאל איתן: איפה היא, איפה המפלגה?

יולי תמיר: – – שאכן פנו וביקשו שההצעה הזאת לא תהיה.

יולי תמיר: לא זה, אם תרצה – ולא מעל הדוכן הזה – – –

גדעון סער: עכשיו את מדברת בשם המפלגה או הממשלה?

יולי תמיר: גם וגם.

יולי תמיר: אני גם חברת מפלגה וגם חברת ממשלה.

יולי תמיר: ואם תרצה, אני אפרט לך עוד דברים שנעשו בכמה שעות האחרונות בניגוד לעמדתנו.

יולי תמיר: מעבר לזה, בחוק הנוכחי הוכנסו תיקונים שמרחיבים באופן בלתי סביר לחלוטין את אופן המימון של החינוך העצמאי.

יולי תמיר: באופן שהוא יכול להגיע בסופו של תהליך – ואני מפנה אתכם לסעיף 11 בחוק – מי שמצביע בעד החוק הזה, צריך להבין שבאמצעות החוק הזה אפשר יהיה לממן חינוך – – –

יעקב כהן: – – –

יולי תמיר: סליחה, אדוני חבר הכנסת כהן.

יולי תמיר: חבר הכנסת כהן, אני פניתי אליכם וסיכמנו שהנושא לא יעלה להצבעה היום.

יולי תמיר: הנושא עולה להצבעה כהחלטה חד-צדדית שלכם.

יולי תמיר: כך אתם נוהגים – כך גם אני אנהג.

יולי תמיר: אני באתי עם נכונות להגיע להסדר במקום שיש בעיה אמיתית.

יולי תמיר: אתם, באמצעות החקיקה הזאת, מנסים להגיע למצב שבו החינוך שאיננו חינוך ממלכתי, שאיננו מחויב לכללי המדינה, יקבל תקציב גדול ורב ועולה על החינוך הממלכתי.

רן כהן: – – –

יעקב כהן: נכון, על זה מדובר.

יולי תמיר: החוק הזה, כפי שהוא מונח כאן היום, הוא חוק בלתי ראוי, ומי שמצביע בעדו צריך להבין את המשמעות של הצבעתו.

יולי תמיר: צריך להבין שבתהליך הזה אנחנו מערערים פעם נוספת – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מרגי, אתה מפריע.

קולט אביטל: אתם מפריעים בפינה.

יולי תמיר: – – את מעמדו של החינוך הממלכתי ופורצים פרץ לתקצוב נוסף של החינוך הפרטי.

יולי תמיר: אם המגמה הזאת תימשך נמצא את עצמנו מערערים באופן מוחלט את החינוך הממלכתי.

יולי תמיר: השר אלי ישי, אני פונה אליך באופן אישי: הפעילות שאתם עושים כאן היום היא בניגוד להסכמות בינינו.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, אתה מפריע.

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן, אני קוראת אותך פעם ראשונה לסדר.

יולי תמיר: אני עושה מאמץ רב לעמוד בכל ההסכמים ובכל ההסכמות שיש.

יולי תמיר: נדמה לי שהמהלך שנעשה כאן, וכל מי שמבין אותו לעומק יודע את משמעותו, הוא מהלך לא ראוי.

יולי תמיר: היה ראוי שלא יצביעו היום על החוק, יביאו את החוק לוועדת השרים לענייני חקיקה, כפי שראוי, ואם אכן – כפי שהודיע לי חבר הכנסת טל היום – אנחנו כפופים כולנו להחלטות ועדת השרים לענייני חקיקה, הבה נהיה כפופים כולנו, חבר הכנסת טל, להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה.

דוד טל: וזה כולל גם אותך, וזה לא מה שעשית.

יולי תמיר: וזה כולל גם אותי.

יולי תמיר: חבר הכנסת טל, כשזה כולל אותך זה כולל אותי.

יולי תמיר: עד היום פעלתי באופן מלא ומדויק לפי כל ההסכמות.

יולי תמיר: מי שהפר את ההסכמה היום לא היה אני; מי שהפר את החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה, וידע שהוא עושה את זה בניגוד לעמדתי ובניגוד להחלטת הוועדה, לא היה אני.

יולי תמיר: הודיעו לי לפני כשעה שאנחנו פועלים בניגוד להחלטות שהיו קודם.

יולי תמיר: אני חושבת שזאת החלטה רעה, אני חושבת שזאת החלטה לא הוגנת, ואני קוראת לכנסת להצביע נגדה.

קולט אביטל: גברתי השרה, את מציעה להסיר את ההצעות, נכון?

קולט אביטל: לא להצביע היום?

קולט אביטל: לפי התקנון אני צריכה לפנות למציעים.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש, אתה מסכים לדחות את ההצבעה?

קולט אביטל: אין הצבעה.

ראובן ריבלין: רק אם הם מסכימים יש הצבעה.

קולט אביטל: אתם לא מסכימים להסרה?

קולט אביטל: אנחנו עוברים, אם כך, להצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע על הצעת החוק פ/2714.

קולט אביטל: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מוסד חינוך תרבותי ייחודי), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 33, התנגדו – 16, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עברה, והיא תעבור להמשך טיפול לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק פ/2733 של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מוסד חינוך תרבותי ייחודי), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 33, התנגדו – 16, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שגם הצעת החוק הזו, של חבר הכנסת מרגי וקבוצת חברי הכנסת, עברה, והיא תעבור להמשך טיפול לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2466/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, של חבר הכנסת יוסי ביילין, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקלות בניידות), התשס"ז–2007, הצעת חוק פ/2466.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מדובר כאן בתיקון לחוק הביטוח הלאומי, שאמור לאפשר לאנשים שהם נכים להגיע ממקום למקום באמצעות רכב שלא הם עצמם נוהגים בו.

יוסי ביילין: המצב כיום הוא, שאם יש אדם כזה, שהוא נכה אבל יכול לחיות בביתו באופן עצמאי ואיננו יכול לנהוג, כאשר מדובר בקרובי משפחה שלו, הם רשאים לרכוש את הרכב בעבורו ולנהוג אותו בשבילו.

יוסי ביילין: אבל זה בתנאי שהמרחק של קרובי משפחתו ממנו לא עולה על 500 מטר.

יוסי ביילין: אני רוצה להסתפק בקריאה של מכתב קצר שקיבלנו: "בננו הוא בן 25, נכה הסובל משיתוק מוחי וחירשות בדרגות חמורות ומרותק לעגלת נכים חשמלית כבדה, שאיננה ניתנת לקיפול.

יוסי ביילין: הוא מוגדר על-ידי הביטוח הלאומי כנכה מלא, הזכאי גם לקצבת נכות, לקצבת ניידות ולקצבת שירות רפואי מיוחד.

יוסי ביילין: הוא אינו יכול לשלוט בגופו באופן כזה שיאפשר לו נהיגה בעצמו.

יוסי ביילין: לפיכך הוא זקוק לנו להסעותיו היומיומיות.

יוסי ביילין: מצד שני, הוא הגיע לעצמאות תפקודית מרשימה; הוא לומד באוניברסיטה ועבר לגור בדירה משלו, הנמצאת באזור מגורינו.

יוסי ביילין: "פנינו לביטוח הלאומי כדי לרכוש בעזרתו עבורו רכב ואן מתאים ומעלון לעגלות מסוג זה.

יוסי ביילין: התברר לנו שהכללים קובעים שבן משפחה הנוהג ברכבו של הנכה חייב לגור במרחק של עד 500 מטר מביתו של הנכה.

יוסי ביילין: אנו גרים במרחק של קצת יותר מקילומטר.

יוסי ביילין: ההבדל בין המרחק המותר על-פי הביטוח הלאומי למרחק לביתנו הוא שולי וחסר משמעות מבחינת יכולתנו להסיעו.

יוסי ביילין: " אני אומר לכם, יש כאן שרירות לב.

יוסי ביילין: את הבעיה של חשש מניצול יתר ניתן לפתור על-ידי זה שהביטוח הלאומי יפעיל את יחידת הפיקוח שלו ויראה שלא מסדרים אותו.

יוסי ביילין: הדברים האלה גם אמורים בקצבאות אחרות.

יוסי ביילין: בנושא הזה אין סיבה להגביל את המרחק לחצי קילומטר.

יוסי ביילין: הרבה אנשים מעלים את זה, ואני מציע לכנסת לקבל את התיקון הקל הזה ולאפשר גם לקרובי משפחה שגרים רחוק יותר להסיע את הנכים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ישיב השר הרצוג, בבקשה.

חיים אורון: תנו לזה לעבור.

חיים אורון: העברתם את חוק – – – מה לא עבר פה היום?

יצחק הרצוג: חבר הכנסת אורון, אפשר לנהל דיון ענייני ואפשר לא.

יצחק הרצוג: אני שוחחתי עם חבר הכנסת ביילין על הנושא הזה.

יצחק הרצוג: הנושא הזה סבוך מאוד, כיוון שזכויותיהם של מוגבלים בניידות מעוגנות, בין היתר, במסגרת הסכם בדבר גמלת הניידות, שנחתם בין המוסד לביטוח לאומי למדינת ישראל בשנת 1977.

יצחק הרצוג: סעיף 5 להסכם קובע כי מוגבל בניידות שאין ברשותו רשיון נהיגה יהיה זכאי להלוואה עומדת לרכישת רכב, ובלבד שיש לו מורשה נהיגה הדואג לצרכיו, המסוגל ומחויב להסיעו באורח קבע למען צרכיו היומיומיים.

יצחק הרצוג: תכלית מינויו של מורשה הנהיגה, אם אין למוגבל רשיון נהיגה, היתה לאפשר למוגבלים בניידות להתנהל ברכב שהיה בבעלותם, וזאת באמצעות מורשה אשר יעשה שימוש ברכב לצורכי מבוטחים בלבד.

יצחק הרצוג: עכשיו, זאת הבעיה – הבעיה היא, מהם גבולות הגזרה.

יצחק הרצוג: איך אתה מוודא באמת שאין פה סוג של תכמנות?

יצחק הרצוג: זאת לא הערה בעלמא.

יצחק הרצוג: אנחנו מבינים שיש מצב שבו מישהו יקבל את הפטור ומישהו אחר ינהג, בניגוד למטרה של הסעיף הזה.

יצחק הרצוג: לכן, במקור, סעיף 2 להסכם קבע שעל המורשה להיות קרוב משפחה המתגורר במרחק אווירי של עד 500 מטר מביתו של המוגבל בניידות, וזאת על מנת להבטיח שהשימוש שייעשה ברכב הינו אך ורק לצורכי המוגבל בניידות.

יצחק הרצוג: לא למותר לציין בהקשר זה כי בנוסחו המקורי של הסכם הניידות היתה חובה על הנהג להתגורר בבניין.

יצחק הרצוג: לאחר מכן, בתיקון משנת 1990 הוארך המרחק ל-100 מטר מבית המוגבל; בשנת 1991 – ל-200 מטר; בשנת 1995 – ל-500 מטר.

יצחק הרצוג: הצעת החוק כרגע מבקשת לבטל לחלוטין את המגבלה.

יצחק הרצוג: במצב דברים זה מתעורר חשש שהשימוש ברכב לא ייעשה לצורכי המוגבל בניידות ולכן לא ישמש את תכלית ההסכם.

יצחק הרצוג: אשר להצעה בדבר קביעת פרק זמן מרבי של 30 יום לטיפול בבקשה במסגרת הסכם הניידות, יצוין כי הטיפול בבקשות דורש, בין היתר, קביעת דרגת נכות על-ידי ועדות רפואיות של משרד הבריאות.

יצחק הרצוג: אני לוקח את כל נושא הוועדות הרפואיות לטיפול מהותי ורציני, כיוון שיש הרבה ביקורת על הנושא הזה, ואנו מתכוונים לעשות רפורמה משמעותית בתחום הזה.

יצחק הרצוג: כך או כך יודגש כי ככל שיש מקום לתקן את הסכם הניידות, הדרך הראויה לתקנו הינה באמצעות תיקון ההסכם ולא באמצעות החוק, ואני מבקש מהכנסת להתנגד לחוק.

צבי הנדל: מאחר שזה עניין מהותי ולא פוליטי, השאלה, האם יש איזה פתח מילוט?

יצחק הרצוג: יכול להיות שאנו צריכים לבחור סוג של ערר שמראה, מביא את האסמכתאות.

יצחק הרצוג: אך כולנו אנשים מפוכחים, אנו מבינים שיש בעיה בסוף, בשאלה אם אתה שם תנאי ארביטררי או לא.

יצחק הרצוג: 500 מטר – נראה סביר.

יצחק הרצוג: אם באמת הבן-אדם הוא זה שנוהג וצמוד אליו, אז הוא גר לידו.

יצחק הרצוג: עובדה שזה קיים עשר שנים, יותר, ומתפקד בסדר בסך הכול.

יצחק הרצוג: יש מקרה שהובא בפני חבר הכנסת ביילין, אני מוכן אישית לראות בפנייה מסודרת אלי אם יש אפשרות ליצור איזה סוג של הטבה במקרה הזה במסגרת הכללים הקיימים.

יצחק הרצוג: אין לי המידע, אולי יש סוג של בדיקה או ערר, חבר הכנסת ביילין, אבל אני חושב שזו תהיה טעות לשבור את הקוד הזה שכבר קיים קרוב ל-13 שנה ועומד על מתחם סביר.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 11 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הקלות בניידות), התשס"ז–2007, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 17, נגד – 11.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עברה, והוועדה המוסמכת לדון בה היא ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2224/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי פ/604 של חבר הכנסת אבשלום וילן.

קולט אביטל: סליחה, אני מתנצלת – הצעת החוק פ/2224, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה בתקופת הכשרה מקצועית), חבר הכנסת אמנון כהן.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן, פעמיים אני קוראת לך להציג את הצעת החוק שלך, כנראה זה לא מעניין.

קולט אביטל: כדאי להקשיב לדיונים, חוץ מזה שאתה גם מפריע.

קולט אביטל: תודה.

ראובן ריבלין: זה מרוב התרגשות.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חבר הכנסת ריבלין, על ההודעה החשובה שאמרת, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו מתייחסת למובטל שנשלח להכשרה מקצועית.

קריאה: מה עם הצבעה?

קולט אביטל: אין הצבעה היום.

אמנון כהן: בשבוע הבא תהיה הצבעה, ואני רוצה לשכנע את חברי להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

אמנון כהן: הצעת החוק שלפנינו מתייחסת למובטל שנשלח להכשרה מקצועית תוך כדי ימי אבטלתו, ובשעה שהוא מתחיל את ההכשרה הוא מקבל דמי אבטלה מופחתים בשיעור של 50%-30% מדמי האבטלה שהוא למעשה היה זכאי להם אילו היה נשאר באבטלתו ולא יוצא להכשרה.

אמנון כהן: כלומר, אם המדינה רוצה שהמובטלים – – –

קולט אביטל: גברת עליזה, את מפריעה מאוד.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון.

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, אתה מפריע לשר להקשיב.

אמנון כהן: יש לו משימה קשה, להעביר את זה ביום ראשון בוועדת שרים, תן לו להקשיב.

אמנון כהן: מצד אחד המדינה רוצה להוציא את האנשים ממעגל האבטלה, שילמדו במסגרת הכשרה מקצועית וייכנסו למעגל העבודה.

אמנון כהן: אז קורה מצב הפוך, שברגע שהמובטל נכנס למעגל של הכשרה, בין 30% ל-50% מדמי האבטלה שהוא זכאי להם כבר מורידים לו.

אמנון כהן: מה עוד שתקופת ההכשרה שבעדה משלמים ללומד דמי אבטלה מופחתים אינה עולה על התקופה שבה העובד זכאי לדמי אבטלה.

אמנון כהן: משמעות הדבר היא שעובד שהתחיל את הכשרתו צריך לשאת בעול דמי מחייתו במהלך אבטלתו והכשרתו.

אמנון כהן: כלומר, אם מגיעים לו ארבעה חודשי אבטלה, הוא ניצל חודשיים, ועוד חודשיים יש לו עדיין דמי אבטלה, והקורס שהוא לוקח הוא חצי שנה, למשל, מה קורה – החודשיים שמגיעים לו דמי אבטלה הוא מקבל אותם, בשיעור מופחת כמובן, עד 50%, לאחר חודשיים שהוא כבר למד הוא לא יכול לקבל דמי קיום, כלומר עוד ארבעה חודשים הוא צריך להמשיך את ההכשרה שלו, אבל הוא לא יכול, כי אין לו שום תמיכה משום מקום ונוצר מצב שהוא מפסיק את הלימודים, את ההכשרה שלו.

אמנון כהן: מה הרוויחה המדינה כאן – רק מפסידה.

אמנון כהן: במלים פשוטות, נוצר מצב בלתי אפשרי מבחינת מובטל שנשלח להכשרה מקצועית הארוכה מתקופת זכאותו לדמי אבטלה, וכשמופסק תשלום דמי אבטלה, המובטל נשאר ללא אמצעי קיום ולעתים קרובות הוא נאלץ להפסיק את ההכשרה המקצועית כדי להשיג דמי מחיה וקיום.

אמנון כהן: החוק, כפי שהוא כיום, צמצם את הזכאים לדמי אבטלה בהכשרה מקצועית רק לאוכלוסיות מקבלי הבטחת הכנסה ומובטלים שלא השלימו 12 שנות לימוד, וכתוצאה מהחוק הקיים משתתפת בהכשרה מקצועית אוכלוסייה שעיקרה מקבלי הבטחת הכנסה, או שהשכלתה הינה בסיסית ביותר, שאינה עומדת בתנאי סף נדרשים בענפים מסוימים במשק שבהם יש ביקוש גדול לעובדים.

אמנון כהן: לחיזוק דברי הייתי רוצה להוסיף שקיצוץ משך זמן הזכאות לדמי אבטלה וגובה דמי האבטלה שלהם זכאי מי שמצוי בהכשרה מקצועית מונע השתתפות בהכשרה מקצועית של כל האוכלוסיות החסרות משאבים כדי שיוכלו ללמוד לבד.

אמנון כהן: הם לא יוכלו ללמוד לבד אף פעם, ומי אלה – החוליות הכי חלשות בחברה הישראלית, בני המיעוטים, חרדים, תושבי קו העימות, אנשים עם מוגבלויות, עולים מקהילות חלשות, שאין באפשרותם להבטיח אמצעי קיום במהלך ההכשרה, שנמשכת בדרך כלל בין שישה חודשים לשנה.

אמנון כהן: ומה המטרה למעשה?

אמנון כהן: למעשה, אנו רוצים שיצאו לעבוד, אז תן להם את ההכשרה, תן להם לחיות בתקופת ההכשרה.

אמנון כהן: את זה – לא.

אמנון כהן: עקב כך השתתפות האוכלוסייה הזאת בשוק העבודה נשארת נמוכה, כל זאת בשעה שקיים עניין מיוחד בשילוב קבוצות אלה בשוק העבודה.

אמנון כהן: לפיכך, על מנת שיאפשרו לדורשי העבודה להשתתף בהכשרה מקצועית בענפים נדרשים, וכן במטרה לאפשר לאוכלוסיות חסרות משאבי עבודה להשתלב בשוק העבודה, מוצע בהצעת החוק שלפניכם לחזור לקביעה הראשונית, כפי שהיתה בעבר, ולפיה מי שמשתתף בהכשרה מקצועית יהיה זכאי למלוא דמי האבטלה המגיעים לו, ולא עד 70% מדמי האבטלה, כפי שהם היום.

אמנון כהן: וכן, להחזיר על כנה את ההוראה שאפשרה תשלום דמי אבטלה בכל משך ההכשרה המקצועית, באופן שיאפשר שילוב ישראלים בעבודה באמצעות הכשרה מקצועית, לרבות במקצועות נדרשים.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, מדינה התומכת בעידוד יציאה לעבודה, צריכה להשקיע בהקניית מקצוע למובטלים, אך גם לאפשר להם להתקיים בזמן הזה, מתוך תקווה שבעתיד הם יהיו מסוגלים לפרנס את עצמם, ולא יהיו נטל על המדינה.

אמנון כהן: עדיף לשלם למובטל דמי אבטלה עוד כמה חודשים מלהמשיך ולשלם לו הבטחת הכנסה וקצבאות שנים רבות אחר כך.

אמנון כהן: אני רוצה להודיעכם, אדוני השר, שתדע שבכנסת השש-עשרה משרד התמ"ת – – – השר אדרי, אני רוצה שהשר יקשיב, ואתה מפריע לי.

אמנון כהן: אדוני השר, שתבין שבכנסת השש-עשרה משרד התמ"ת, שהיה האחראי, והביטוח הלאומי הביעו הסכמתם להצעת החוק המוצעת, ואכן היא עברה בקריאה טרומית, וכבר התחילו דיונים בוועדת העבודה והרווחה.

אמנון כהן: אבל בגלל הבחירות נמצא הנושא כרגע בשלב התחלתי.

אמנון כהן: לכן אני מבקש, אדוני השר, וזו גם העמדה שלך, רגשית, שגם יש לך עניין לשלב את המובטלים במעגל העבודה.

אמנון כהן: אני יודע שזה עולה כסף, אבל במשאבים הקיימים, אולי בתוך מעטפת התקציב שלך, אולי בגיבוי – קצת תוספת ממשרד האוצר – הנושא חשוב, ובסופו של דבר בעתיד התרומה שיתרמו אותם אנשים שיעבדו ולא יקבלו דמי אבטלה או הבטחת הכנסה תהיה יותר כדאית למדינה.

אמנון כהן: למעשה, הם ייכנסו למעגל העבודה, ויקבלו את הכבוד שלהם, כי הם יעבדו באופן מסודר, בעבודה מסודרת, לאחר שהם רכשו השכלה מתאימה על-פי צורכי המשק ועל-פי צרכיו של אותו אדם שרוצה לקבל את ההכשרה.

אמנון כהן: אדוני השר, ציינתי בפניך מי אלה הזקוקים להכשרה המקצועית.

אמנון כהן: אני תיאמתי עם אדוני השר שאדוני השר יעביר את הנושא הזה בוועדת השרים לענייני חקיקה ביום ראשון, ואני מקווה שאדוני השר גם יזכה לרוב בוועדת השרים, כאשר בשבוע הבא, בעזרת השם, בתיאום אתכם נקבל את ההחלטה, ותהיה תמיכת הממשלה בהצעת החוק החשובה הזאת.

אמנון כהן: כפי שציינתי, תשובה והצבעה בשבוע הבא.

אמנון כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אכן כך.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2511/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק פ/2511, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (דגימת רוק), של חבר הכנסת נסים זאב.

קולט אביטל: הנמקה מהמקום ללא תשובת שר.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, לפי סעיף 64ב לפקודת התעבורה, רשאי שוטר לדרוש מאדם בנסיבות מסוימות להיבדק כדי לברר אם מצוי בגופו אלכוהול, ובאיזה ריכוז, או סם מסוכן, או חילוף חומרים של סם מסוכן.

נסים זאב: בין הבדיקות שהפקודה מתירה נמנות גם בדיקות דם, שתן ונשיפה.

נסים זאב: מוצע להוסיף לסוגי הבדיקות שהמשטרה רשאית לערוך לשם בדיקת שכרות או שימוש בסמים גם בדיקת רוק.

נסים זאב: ההצדקה לנטילת דגימת רוק נובעת מהיותה פולשנית פחות מבדיקת דם הקבועה בחוק, ופוגעת במידה פחותה בפרטיות ובכבוד האדם מאשר בדיקת שתן ודם.

נסים זאב: ברצוני לציין כי בדיקות רוק אינן קבילות על-פי רוב כראיה משפטית, אבל הן משמשות כבדיקות סריקה, אינדיקציה ראשונית, האם הנבדק נטל סמים.

נסים זאב: אם יוכח כי החשוד נטל סמים יהיה ניתן לדרוש ממנו דגימה נוספת אשר רק היא תוכל לשמש ראיה בהליכים פליליים נגדו.

נסים זאב: חשוב לציין כי בדיקת רוק עשויה להצביע גם על נטילת חומרים שאינם בהכרח סמים אסורים.

נסים זאב: למשל, תרופות נפוצות נגד שיעול, או תרופות לשיכוך כאבים.

נסים זאב: לאור האמור, מן הראוי שייעשה שימוש בבדיקת הרוק כדי לצמצם את תאונות הדרכים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כיוון שאין תשובת שר אנחנו יושבים ומצביעים.

קולט אביטל: נא לשבת ולהצביע.

קולט אביטל: אנחנו מצביעים על הצעת החוק פ/2511 של חבר הכנסת נסים זאב.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 17 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (דגימת רוק), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 17, מתנגד אחד, נמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עברה, והוועדה המוסמכת לדון בה היא ועדת הכלכלה.

נסים זאב: לא, אנחנו דנים בסוגיות האלה גם בוועדה למאבק בנגע הסמים.

נסים זאב: יש יועצת משפטית – – – מה הקשר לוועדת הכלכלה?

קריאות: ועדת סמים.

קולט אביטל: בסדר, זה יעבור לוועדת הכנסת להכרעה.

קולט אביטל: צר לי, אני יכולה לעשות רק מה שרשום כאן.

קולט אביטל: כיוון שזה הסיכום שאני קיבלתי, ההצעה תעבור לוועדת הכנסת לקביעה.

קולט אביטל: תודה רבה.

גלעד ארדן: אני מבקש – ועדת הכלכלה.

גלעד ארדן: [הצעת חוק פ/2005/17; נספחות.

גלעד ארדן: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק פ/2005, הצעת חוק-יסוד: הצבא (תיקון – מינוי ראש המטה הכללי לפי המלצת ועדה ציבורית), של חבר הכנסת גלעד ארדן.

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאותם חברי כנסת שמרגישים היום קצת פראיירים, כי הם נענו לפניית הממשלה, והסכימו להציג את החוק, ולהסכים על תשובה והצבעה במועד אחר.

גלעד ארדן: אז ההצבעה לא תתקיים בסוף דברי.

גלעד ארדן: אבל הייתי מבקש בכל זאת להקשיב להנמקת הצעת החוק.

גלעד ארדן: סעיף 3(ג) לחוק-יסוד: הצבא קובע כי הרמטכ"ל מתמנה בידי הממשלה לפי המלצת שר הביטחון.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, אני חושב שלאור מה שעברנו בשנה האחרונה, כולנו צריכים לחשוב היטב היטב על הסעיף הזה, כי, לטעמי לכל הפחות, ראוי לשנות אותו מן היסוד.

גלעד ארדן: ביטחון מדינת ישראל זה לא דבר שאנחנו יכולים לתת ליד המקרה, וליד הגורל.

גלעד ארדן: כל עוד השיטה הדמוקרטית במדינת ישראל היא כזו שתפקיד שר הביטחון הוא תפקיד של נבחר ציבור, של פוליטיקאי שלא בהכרח בא מתחום הביטחון, אי-אפשר לאפשר שהמצב החוקי יקבע שאדם אחד, קרי שר הביטחון, הוא בעצם מביא לבדו את מי שיהיה מועמד להיות רמטכ"ל.

גלעד ארדן: נתאר מקרה דמיוני לחלוטין שראש ממשלה, מתוך אילוצים קואליציוניים כאלו או אחרים, מחליט למנות לשר ביטחון דווקא אדם שאין לו שום רקע בביטחון – גם זה יכול לקרות.

גלעד ארדן: אותו אדם יכול לפעמים לשקול אולי שיקולים פוליטיים, אולי שיקולים של יחסי ציבור עצמיים שלו – –

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב, אתם מפריעים.

גלעד ארדן: – – או שיקולים זרים אחרים, ובעצם על-פי חוק-יסוד: הצבא הוא האדם היחיד שמוסמך להביא את מינויו של הרמטכ"ל, את זהותו, בפני ממשלת ישראל.

גלעד ארדן: או ניקח מקרה אחר שבו יש כבר רמטכ"ל מכהן, אבל הוא מביע עמדות ביטחוניות, אולי הממשלה וגם ראש הממשלה, וגם שר הביטחון, לא כל כך אוהבים את עמדותיו, והם מעדיפים להחליף אותו ברמטכ"ל אחר, שבאותו זמן אולי הם חושבים שיהיה להם יותר נוח איך שהוא יציג את המצב הביטחוני.

גלעד ארדן: נגיד שיקראו לו דן חלוץ במקום בוגי יעלון – ממש נגיד.

גלעד ארדן: במצב כזה – שוב, ביטחון ישראל זה לא דבר פעוט, זה הדבר החשוב ביותר, ועל כולנו מוטלת החובה המוסרית לוודא שמי שעוסק בביטחון מדינת ישראל אלה האנשים הטובים ביותר, המוכשרים ביותר והמתאימים ביותר לתפקידם.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שמתוך המגמה – בכלל בכל הנושא של מינויים שאנשים פוליטיים ממנים אנחנו רוצים לוודא שאותו אדם שמתמנה יש לו הכישורים הטובים ביותר והמתאימים ביותר למינוי.

גלעד ארדן: אני חושב שככל שהגוף הבוחר הוא גוף רחב יותר, עם ידע מקצועי יותר, וספקטרום של השקפות רחב יותר ומתחומים שונים, מובן שהתוצאה תהיה טובה יותר.

גלעד ארדן: לכן אני חושב שהצעת החוק שמונחת בפניכם היא הצעה מידתית.

גלעד ארדן: ההצעה קובעת ששר הביטחון, במקום שהוא באופן אישי יקבע מי יהיה המועמד היחיד לרמטכ"ל הבא, הוא זה שיקים ועדה ציבורית.

גלעד ארדן: הוועדה הציבורית הזאת תהיה בת חמישה חברים: שופט בדימוס של בית-המשפט העליון; שלושה אלופים במיל'; מישהו שהיה בעברו מנכ"ל משרד הביטחון.

גלעד ארדן: מובן שההרכב הזה יכול להשתנות אם יהיו הצעות טובות יותר במהלך החקיקה.

גלעד ארדן: אני מדגיש שוב ששר הביטחון הוא זה שיקבע את זהות החברים בוועדה, אבל לפחות נדע כולנו שמבחינת הידע הביטחוני וניקיון האינטרסים של מי שיושב וממליץ על המועמד לרמטכ"ל, עשינו את המיטב שיכולנו ולא התערבבו פה שיקולים זרים.

גלעד ארדן: אני חייב לציין שלאחר מלחמת לבנון האחרונה, כאשר שר הביטחון לשעבר עמיר פרץ היה מעורב בהמלצה למינוי הרמטכ"ל הנוכחי – דרך אגב, במקרה הזה אני הסכמתי לחלוטין עם המלצתו, אבל אי-אפשר להשאיר את זה ליד המקרה וצריך שהממליצים יהיו בוודאות אנשי מקצוע בתחום – הופעתי בכמה ערוצי תקשורת ויחד אתי הופיע מתן וילנאי, שהיה אלוף בצה"ל והיום מכהן כסגן שר הביטחון.

גלעד ארדן: הוא הביע תמיכה מלאה בהצעת החוק ואף הוסיף עוד טענות שונות לכך שצריך לתמוך בהצעת החוק הזאת.

גלעד ארדן: מסיבות שאינן ברורות לי – אני עוד אברר אותן – לצערי ועדת השרים לחקיקה החליטה להתנגד.

גלעד ארדן: אני מקווה שלא מתוך שיקולים צרים ופרטיים של שר הביטחון הנוכחי, שידוע עליו שהוא אדם שלא כל כך אוהב לשמוע אנשים אחרים.

גלעד ארדן: נכון שיועצי התקשורת אמרו לו שהוא צריך להיראות כאהוד המתייעץ, אבל אני חושש מאוד שההתנגדות שהיתה בוועדת השרים לחקיקה לא היתה התנגדות עניינית, כי עד לרגע זה לא הצלחתי להבין מה הסיבה.

גלעד ארדן: שוב, אני לא מפקיע את הסמכות משר הביטחון, אני רק מבקש שהוא יביא את ההתייעצות הזאת – אני לא אקרא לזה רעיונות עבודה – את המועמדים בפני ועדת אנשי מקצוע, אשר תמליץ בפניו מי היא חושבת שיהיה האדם המתאים ביותר.

גלעד ארדן: מובן שאפשר להוסיף לחוק הזה עוד הליכים שיאפשרו לו לבקש מהוועדה עוד מומלצים ולהכניס הליכים נוספים.

גלעד ארדן: לטעמי הרעיון בבסיסו הוא רעיון נכון ואני מקווה שבסופו של דבר הכנסת תתמוך בו.

גלעד ארדן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, אין תשובה, אבל יש מתנגד – חבר הכנסת אורון.

יצחק לוי: אין הצבעה כי אין תשובה.

קולט אביטל: השר לא נמצא ואין תשובה, אבל יש מתנגד להצעה.

יצחק לוי: אי-אפשר.

יצחק לוי: הוא לא יכול להתנגד.

רן כהן: גם ההתנגדות תהיה במועד אחר.

מיכאל איתן: אולי השר ישכנע אותנו להתנגד, אז איך אנחנו יכולים להצביע בעד או נגד?

יצחק לוי: ההתנגדות תיעשה לאחר התשובה.

קולט אביטל: אין תשובת ממשלה.

קולט אביטל: אפשר להביע התנגדות ותהיה הצבעה.

קולט אביטל: יכולה להיות הצבעה.

יצחק לוי: חבר הכנסת ארדן אמר שלא תהיה הצבעה.

קולט אביטל: אתה לא רוצה?

גלעד ארדן: היום בבוקר הממשלה ביקשה ממני לדחות ואני הסכמתי.

קולט אביטל: בסדר גמור.

קולט אביטל: חבר הכנסת וילן, אתה רוצה להתנגד?

יצחק לוי: הוא לא יכול להתנגד, אם אין תשובת שר.

מיכאל איתן: ההתנגדות יכולה להיות רק אחרי תשובת השר.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/1069/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הנושא הבא: הצעת חוק הפטנטים (תיקון – ועדת פיצויים ותגמולים), התשס"ו–2006 – הצעת חוק פ/1069, של חבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מבקש מהכנסת לאשר באה כדי לתקן עיוותים מסוימים בקונפליקט שבין ממציאי פטנטים לבין צרכים של המדינה שמסייגים במידה מסוימת את התוצר של ממציאי הפטנטים.

מיכאל איתן: הממשלה הביעה הסתייגות מסוימת וקיבלה את ההצעה שלי בחלקה.

מיכאל איתן: לכן אני מסכים שההצעה תעבור לוועדה בכפוף להסתייגויות של הממשלה.

מיכאל איתן: אני מקווה ששם אצליח לשכנע את נציגיה להגמיש ונגיע לעמק השווה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע.

מיכאל איתן: הראש היהודי ממציא לנו פטנטים.

מיכאל איתן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפטנטים (תיקון – ועדת פיצויים ותגמולים), התשס"ו–2006, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 15, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עוברת לטיפול נוסף בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2592/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק שמספרה פ/2592, הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – מידתיות ושמירת זכויות בהטלת קנסות מינהליים), של חבר הכנסת שי חרמש.

שי חרמש: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לכאורה זה חוק פורמלי, יבש, נורא לא – – –

ראובן ריבלין: הממשלה אתך?

שי חרמש: יש פה דבר דרמטי.

שי חרמש: זה החוק היחיד היום מבין עשרות החוקים שהממשלה תומכת בו.

מיכאל איתן: אז יש בעיה קשה מאוד.

קולט אביטל: יש בעיה קשה.

קולט אביטל: מה עושים היום?

ראובן ריבלין: אנחנו נעביר את זה לפרוטוקול.

שי חרמש: יש לי הצעה: אלה שתומכים בממשלה יצביעו בעד, ואלה שתומכים בי – גם יצביעו בעד.

שי חרמש: מיקי, אתה יכול להישאר.

מיכאל איתן: אני מוכן להצביע בעד, אבל להישאר זה יותר מדי.

שי חרמש: בקצרה ולעניין – זו הצעת חוק שלא תופיע מחר בתקשורת, לא תקבל כותרות.

שי חרמש: אני בספק אם מישהו, חוץ מבעלי העניין, מודע למה שמדובר בה.

שי חרמש: חוק הקנסות המינהליים במדינת ישראל הפך במשך השנים לחוק דרקוני, בלתי מידתי, שיוצר מציאות שמחריבה משקי-בית ומשקים חקלאיים ומביאה אנשים לידי נטל חוב וקנסות, לא רק של עשרות אלפי שקלים, אלא לעבירות שחלקן טכניות, אפילו זוטי דברים, לקנסות בסדר-גודל של מאות אלפי שקלים.

שי חרמש: מקור הצרה בנושא הוא בחתימה על החוק של שר המשפטים לשעבר, דן מרידור, שקבע בתקנה מידה אחת ושווה: כל עבירה מינהלית גוררת בעטיה קנס של 5,000 שקל, בלי הבדל אם מדובר בעיוותים קשים, כמו פגיעה קשה בתנאי עבודה של עובדים, או בעניין טכני, כמו שולחן שבור, אסלה לא נקייה, דלת לא מוגפת או תריס שלא עולה או לא יורד או לא ננעל.

שי חרמש: זה הגיע לכדי אבסורדים בלתי אפשריים.

שי חרמש: בעצם איננו באים עתה להגן על עבריינים שפוגעים בזכויות עובדים, אולם אין להתייחס לציבור שלם, בעיקר חקלאים ורובם בפריפריה, כאל עבריינים, כאל קלון לציבור כולו.

שי חרמש: הצעת החוק היא פרי עבודה של חודשים מספר, בשיתוף פעולה עם היועצים המשפטיים של משרד המשפטים ומשרד התעשייה והמסחר.

שי חרמש: ולא בכדי הגענו לפה בחזית אחת ובהסכמה מוחלטת להציגה פה עם התיקונים.

שי חרמש: בחוק הזה יש כמה תיקונים מאוד משמעותיים, ביניהם – חבר הכנסת איתן, בוודאי תעריך את הנושא – מתן נגישות לחומר הראיות לנאשמים; מתן אפשרות סבירה להתגונן; מתן אפשרות למי שמואשם לשלם את הקנס שלו בתוך 120 יום, כאשר יש הזדמנות וזמן גם לבקש את ביטול התביעה; הקטנת קנס הפיגורים האוטומטי מ-50% ל-20%; זכות להישפט לאחר תשלום הקנס; והעיקר והחשוב מכול – מה שלא מופיע בהצעה שאתם מחזיקים כרגע ביד – הסכמה ביני לבין משרדי הממשלה שלפיה במעבר מהקריאה הטרומית לקריאה הראשונה משרד התעשייה והמסחר אמור להגיש תעריף דיפרנציאלי לקנסות מינהליים.

שי חרמש: כלומר, לא דין אחד – 5,000 ש"ח על כל דבר שזז או לא זז – אלא כל דבר במידתו ובחומרתו.

שי חרמש: מה שחמור ייענש באופן חמור ומה שזוטי דברים לא יבוא לידי ביטוי.

שי חרמש: יתירה מכך, בהסכמה בעל-פה תינתן אפשרות לפקחי משרד התעשייה והמסחר, מה שלא היה קיים עד היום – שר התעשייה והמסחר לשעבר רן כהן, תינתן לפקחים האפשרות לתת התראות ואזהרות בדברים שהם שוליים ולתת לחקלאי את האפשרות לתקן.

שי חרמש: הייתי אומר פה אמירה דרמטית, שלא תזיז את אמות הספים, אבל הייתי אומר שבשמם של עשרות אלפי בתי-אב, במשק החקלאי בעיקר, זה יום שכולם ציפו לו, אלפי מעסיקים, אלפי חקלאים.

שי חרמש: זהו יום של בשורה על שמירת החוק והסדר מצד אחד, אבל מצד שני זה חוק של מידתיות, שקיפות וצדק מלא.

שי חרמש: אני שוב חייב תודה למי שמגיע לו, וזה קודם כול שר המשפטים, שהתייצבתי בפניו והראיתי לו את החוק ברגע שהוא נכנס לתפקידו, והוא אמר לי: העוול, חוסר ההגינות וחוסר המידתיות זועקים, רוץ עם זה קדימה ואני אתן את כל העזרה כדי שהחוק יבוא לידי קריאה פה, שוב קריאה טרומית.

שי חרמש: בין הקריאה הזו לקריאה הראשונה יבואו התאמות ותיקונים מוסכמים על כולנו של משרד התעשייה והמסחר, ותקוותי שלא נצטרך לחכות הרבה ויבואו השקט והשלווה, ומי שעושה מלאכתו נאמנה לא ייענש, ומי שראוי להיענש טוב שייענש בחומרה הראויה.

שי חרמש: תודה לאלה שמצביעים בעד החוק בגלל תמיכת הממשלה בו, ותודה לאלה שהצטרפו משום שהוא מבטא באמת צדק, הגינות, שקיפות ומידתיות.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: כיוון שהממשלה מסכימה ואין תשובה, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק לוי: ההצעה שלי צמודה.

קולט אביטל: זה לא צמוד.

קולט אביטל: אנחנו קודם מצביעים על הצעת החוק הזו ולאחר מכן נעבור לדיון בחוק שלך.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – מידתיות ושמירת זכויות בהטלת קנסות מינהליים), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק פ/2592, הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – מידתיות ושמירת זכויות בהטלת קנסות מינהליים), עברה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2304; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק דומה, של חבר הכנסת יצחק לוי, שמספרה פ/2304.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתפלא שההצעה לא הוצמדה, מכיוון שזו אותה הצעה.

יצחק לוי: חבר הכנסת חרמש ואני עברנו את אותם הליכים במשרד המשפטים, ולכן אני מייתר את כל דברי ההסבר שרציתי להסביר, כי אני מצטרף למה שחבר הכנסת חרמש הסביר.

יצחק לוי: הגענו להבנה עם משרד המשפטים על נוסח שדרכו אפשר יהיה לתקן את ההצעות שלנו לקריאה ראשונה, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה זו, שנתמכת על-ידי הממשלה, ולהמשיך את הדיון בוועדת הכלכלה; נדמה לי שזה המקום.

קולט אביטל: הצעת החוק של חבר הכנסת שי חרמש עברה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק לוי: אז אני אצרף גם את שלי – לוועדת החוקה, חוק ומשפט, נעשה את זה יחד.

יצחק לוי: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פ/2304 של חבר הכנסת יצחק לוי.

קולט אביטל: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – פיקוח על הטלת קנסות), התשס"ז–2007, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק פ/2304 עברה, והיא תעבור לפי תקנון הכנסת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2161/17; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה של חבר הכנסת יצחק לוי, הצעת חוק פ/2161, הצעת חוק איסור שימוש חוזר במכשירים רפואיים חד-פעמיים.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת – – –

קולט אביטל: נדמה לי שכבר הגשת את זה פעם אחת.

יצחק לוי: זו הפעם הראשונה שאני מגיש את ההצעה הזו; הגשתי פעם שאילתא בעניין הזה, אבל לא הצעת חוק.

יצחק לוי: לפי סיכום עם אנשי הקואליציה אנחנו לא נצביע היום, כיוון שוועדת השרים התנגדה, ואני מקווה שיהיה שיקול נוסף.

יצחק לוי: אנחנו מדברים על מכשירים רפואיים המסומנים לשימוש חד-פעמי ומשתמשים בהם שוב ושוב במיחזור מסוים.

יצחק לוי: אני לא יודע איזה סוג של מיחזור, אבל אין לנו הוראות של מיחזור או תקנים של מיחזור.

יצחק לוי: בתי-חולים מסוימים רוצים לחסוך כסף – ואני מבין שיש מצוקה כלכלית ואין להם מספיק תקציב, אבל החיסכון הוא על חשבון החולים במידה מסוימת, מכיוון שאותם מכשירים שהוגדרו כמכשירים חד-פעמיים חוזרים לשימוש כאשר איננו יודעים אם אכן נעשה מיחזור ראוי.

יצחק לוי: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, אם שר הבריאות היה אומר שיתקן תקנות והמיחזור יהיה מיחזור נכון ומיחזור בדוק, אז זה בסדר, אין לי התנגדות, אני לא בעד לבזבז כסף.

יצחק לוי: אם יש מכשירים כאלה מהסוג החד-פעמי שניתן למחזר אותם בצורה מסודרת, בבקשה.

יצחק לוי: אבל זה לא מה שקורה.

יצחק לוי: כל בית-חולים קובע לעצמו איך למחזר אותם.

יצחק לוי: אני מקווה שבכלל ממחזרים, אני לא יודע עד כמה.

יצחק לוי: לכן אני מציע בחוק לאסור שימוש חוזר במכשיר שמסומן על-ידי היצרן כחד-פעמי.

יצחק לוי: והיה אם יבוא שר הבריאות ויתקין תקנות ונמצא דרך למחזר מכשירים כאלה, אשמח מאוד לסגת מההצעה או להוסיף אותן להצעת החוק.

יצחק לוי: אבל היום אין דבר כזה, זה לא קיים במציאות, ויש בתי-חולים שעושים את זה.

יצחק לוי: לכן אני אבקש מהכנסת לאשר את ההצעה.

יצחק לוי: מכיוון שסיכמתי עם הקואליציה שאני לא מעלה את זה להצבעה היום, אני אמתין.

יצחק לוי: אני מקווה שעד השבוע הבא אפשר יהיה להגיע לסיכום כדי לקדם את ההצעה.

יצחק לוי: תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: אכן, תשובה והצבעה במועד אחר.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2103; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק פ/2103, הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון- שני הרבנים הראשיים לישראל), של חבר הכנסת עתניאל שנלר.

קולט אביטל: גם בנושא זה תשובה והצבעה במועד אחר.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שאמרה היושבת-ראש, אנחנו לא נצביע היום, בשל התנגדות ועדת השרים.

עתניאל שנלר: לא הצלחתי להבין את מהות התנגדות ועדת השרים, זה כנראה מטעמים חסויים ביותר, שלא ניתנים להסבר.

עתניאל שנלר: ולכן אני צריך לקבל את זה כעובדה שיש התנגדות בשלב הזה.

עתניאל שנלר: יש בנושא הרבנים הראשיים שתי בעיות יסוד מאוד חמורות בעיני.

עתניאל שנלר: הבעיה האחת היא העובדה שנבחרים שני רבנים ראשיים לתקופה של עשר שנים.

עתניאל שנלר: האחד משמש כנשיא מועצת הרבנות הראשית והשני כנשיא בית-הדין הגדול הרבני, אחד אשכנזי ואחד ספרדי, ובתום חמש שנים הם מתחלפים זה עם זה.

עתניאל שנלר: מה משמעות הדבר?

עתניאל שנלר: המשמעות היא ששניהם כאחד אינם רשאים להביע דעה בשום נושא שאסור על שופט להביע עליו דעה, כי על שניהם חל אותו חוק שאסור להם כדיינים להתבטא בנושאים שונים ומשונים.

עתניאל שנלר: אני לתומי חשבתי שתפקידו של רב ביהדות הוא להיות מורה, מורה דרך, מביע עמדות, שאומר מה הוא חושב שצריך לעשות ואיך לנהוג.

עתניאל שנלר: זה תפקידו של רב, אבל החוק לא מאפשר לו את זה.

עתניאל שנלר: הדבר השני שצריך להטריד את כולנו הוא, שאם מקבלים תפקידים ברוטציה, הרי בהכרח, ואולי לא בהכרח, לא נבחנות ההתאמות לכל נושא ספציפי, אלא יש משהו כללי כזה.

עתניאל שנלר: מי שהולך לכהן כנשיא בית-הדין הגדול הרבני לא בהכרח הוא דיין, ומי שהולך לשמש כנשיא מועצת הרבנות לא בהכרח היה רב עיר, וגם הדבר הזה נראה תמוה מאוד.

עתניאל שנלר: הצעת החוק באה להסדיר את העניין הזה והיא אומרת כך, במשפט אחד: ייבחרו, אכן, שני רבנים ראשיים.

עתניאל שנלר: אחד ישמש לאורך כל הקדנציה כנשיא מועצת הרבנות, והוא ייבחר על סמך היותו רב עיר, או גדול בתורה או מתאים לעניין.

עתניאל שנלר: השני ייבחר לכל הקדנציה רק להיות נשיא בית-הדין הגדול הרבני, ואז הנשיא ייבחר לאחר שהוא שימש כ-15 שנה כדיין, ויש לו ידע בדיינות.

עתניאל שנלר: למעט מקרים חריגים, החוק יאפשר שגם אחרים יתמנו לעניין הזה.

עתניאל שנלר: אבל אם לכל הקדנציה, אי-אפשר להשאיר קדנציה של עשר שנים, זה לא סביר בשירות הציבורי.

עתניאל שנלר: לכן ההמלצה, או הבקשה של החוק, היא לצמצם את הקדנציה – כמו של נשיא מדינה – לשבע שנים.

עתניאל שנלר: אם כן, לסיכום, הצעת החוק מדברת על כך ששבע שנים יכהן רב אחד כנשיא מועצת הרבנות ושבע שנים רב אחר, שיש לו הרקע המתאים לעניין, ישמש כנשיא בית-הדין הגדול הרבני.

עתניאל שנלר: נדמה לי שאז ניהנה גם מיוקרה רבה יותר של המוסדות החשובים האלה וגם נזכה לתחלופה פעם בשבע שנים, וכך נוכל להוסיף למעגל גדולי תורה נוספים, שיוכלו להשתתף במעגל הזה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, לצערי, אף שיש תמיכה של רוב סיעות הבית, לא נצביע היום, ואני מקווה שהממשלה תראה את החוק ולא תתנגד, ונוכל להצביע ולאשר את החוק.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת שנלר.

דוד רותם: [הצעת חוק פ/2551; נספחות.

דוד רותם: ]

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק האזרחות (תיקון – הבעת תמיכה בשלטון הנאצי, התשס"ז–2007, של חברת הכנסת קולט אביטל.

דוד רותם: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני זמן מה הגשתי הצעת חוק: שלילת אזרחות בשל הבעת תמיכה בשלטון הנאצי.

קולט אביטל: זאת הצעת חוק שהרבה מאוד חברי כנסת חתמו עליה, ואני רוצה אולי להסביר לחברי הכנסת שנמצאים כאן, לשר שמדבר עם חברי כנסת אחרים ולא מקשיב, שאני נאלצתי להגיש הצעת חוק כזאת, אדוני השר, מכיוון שלצערי הרב התגלו בישראל תנועות ניאו-נאציות.

קולט אביטל: אנחנו לא חשבנו, בעצם, שבמדינה כמו מדינת ישראל נמצא הבעות לא רק של שטנה, לא רק של תמיכה בכל המטרות של הנאצים.

קולט אביטל: אנחנו גילינו גם שבין כל התנועות האלה, שהמשטרה לא כל כך שמה לב אליהן משום מה, יש מספר לא מבוטל של עולים חדשים.

קולט אביטל: חלקם הגיעו לארץ – כמובן, כולם הגיעו לארץ בתמיכתנו, כולם קיבלו סל עלייה, סל קליטה.

קולט אביטל: כולם בעצם הביעו את רצונם לעלות למדינת היהודים.

קולט אביטל: וכשהם מגיעים למדינת היהודים, אחרי שהם מקבלים את האזרחות, אחרי שעושים את כל מה שעושים עבורם, הם מחליטים שהם בעצם מפיצים בארץ תמיכה בכל התנועות הניאו-נאציות ובכל המטרות של הנאצים.

קולט אביטל: הגשתי עם חברים את הצעת החוק הזאת לא בקלות ראש, ואני אמרתי בהצעת החוק הזאת ששר הפנים רשאי לבטל את אזרחותו הישראלית של אדם שהורשע בעבירה לפי החוק לעשיית דין בנאצים ובעוזריהם משנת 1950.

קולט אביטל: אני רוצה להבהיר: הממשלה לא קיבלה את הצעת החוק הזאת.

קולט אביטל: ועדת השרים דנה בה ולא קיבלה אותה, משום שהיא טענה שמשרד הפנים לא רשאי, בצורה סתמית, לבטל אזרחות.

קולט אביטל: אני רוצה לחזור על כך, חברי חברי הכנסת, גם לפרוטוקול: לא מדובר בקלות ראש, מדובר אך ורק כאשר אדם הופלל על-ידי בית-משפט, אחרי שהוא נמצא אשם בפלילים.

קולט אביטל: ולכן את ההצעה הזאת, את ההצעה לשלילת האזרחות, אני מבססת רק על כל אותן ההחלטות של בית-משפט, ואחרי שהיתה הצעה, או יותר נכון החלטה, של בית-משפט.

קולט אביטל: כאמור, ועדת השרים, בשלב הזה, לא קיבלה את הצעת החוק שלי.

קולט אביטל: אני מתכוונת לערער ולהסביר, ולכן ההצבעה תהיה במועד אחר.

קולט אביטל: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

דוד רותם: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים, בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברת הכנסת , בנושא: ייבוש מרכזי ההכשרה המקצועית בכל הארץ.

נאזם בדר: החלטה בדבר חלוקת הצעת חוק הגבלת העישון במקומות ציבוריים (תיקון מס' 2) (מניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון), התשס"ז–2007.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [הצעת חוק פ/2554; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת החוק פ/2554, הצעת חוק שלילת התשלומים לחבר הכנסת שחשוד בעבירה נגד ביטחון המדינה (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת דוד רותם.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לאחרונה יורדת קרנה של הכנסת בשל טענות חמורות הנטענות כי חברי הכנסת דואגים לעצמם.

דוד רותם: הדבר החמיר כאשר חברי כנסת שעברו עבירות חמורות, או לפחות חשודים בביצוע עבירות חמורות, ואפילו נגד ביטחון המדינה, המשיכו לקבל שכר וטובות הנאה מהקופה הציבורית, אף-על-פי שעזבו את הארץ, במקרים מסוימים, והשאירו אותנו לאנחות.

דוד רותם: הדבר השני הוא, שאם מדובר בחבר הכנסת לשעבר, הרי שוב, עם העברת הודעה על חשדות נגדו הוא יפסיק לקבל את הזכויות המוקנות לו בחוק הגמלאות לנושאי משרה, ולאחר מתן פסק-הדין, אם יתברר שהוא זכאי, הוא יקבל את כל הכספים המגיעים לו.

דוד רותם: אם יתברר שהוא חייב, הוא לא יקבל את הכספים, ואם קיבל במקרה או בטעות כספים על החשבון, הוא יצטרך להחזיר אותם.

דוד רותם: החוק הנדון הובא כבר פעמיים בפני ועדת השרים וזו טרם קיבלה החלטה.

דוד רותם: ניהלו אתי משא-ומתן על תיקונים מסוימים.

דוד רותם: לצערי הרב, עד הרגע אין החלטה של ועדת השרים, ולכן היום אנחנו עוסקים בחוק ללא תשובה וללא הצבעה.

דוד רותם: עם זאת, אני רוצה לומר לחברי הכנסת:

דוד רותם: אם ועדת השרים תתנגד לחוק זה אף-על-פי שחתומים עליו חברי כנסת מכל סיעות הבית ואף-על-פי שיש בו כדי להיענות לרחשי הציבור, הרי שלאחר ערעור, החוק יובא להצבעה בניגוד לעמדת הממשלה.

דוד רותם: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קליטת ערבים בשירות הציבורי

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 3207:

קולט אביטל: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קליטת ערבים בשירות הציבורי, של חבר הכנסת .

קולט אביטל: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מדובר בהצעה המתייחסת למצב הקיים מאז חקיקת חוק ייצוג הולם לערבים בהרכב של דירקטוריון של חברה ממשלתית משנת 2000, ששם נותנים ביטוי הולם לאוכלוסייה הערבית.

אחמד טיבי: באותה שנה, גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, נתקבל תיקון נוסף לחוק שירות המדינה (מינויים), שקבע את חובת הייצוג ההולם לבני המיעוט הערבי בשירות המדינה, והתיר לממשלה לייעד משרות, לתת העדפה למועמדים ערבים כאשר הכישורים דומים לאלו של מועמדים אחרים.

אחמד טיבי: בעקבות החוקים האלה נתקבלו כמה החלטות ממשלה, שקבעו יעדים להעלאת שיעור העובדים הערבים בשירות המדינה.

אחמד טיבי: אולם יעדים אלה לא הושגו.

קולט אביטל: מה קרה?

אחמד טיבי: ביקשתי מהעוזרת שלי שתקרא לחברים אחרים מהסיעה.

אחמד טיבי: אני מתנצל.

אחמד טיבי: אל מול ריבוי ההחלטות, נעדר יישום הלכה למעשה, ובמקרה הטוב החלטות הממשלה יושמו רק באופן חלקי ולא מספק.

אחמד טיבי: כך, לדוגמה, שלוש החלטות ממשלה משנים שונות – 1999, 2004 ו-2006 – קבעו יעד להעלאת שיעור הערבים ל-8%, אך עד עצם היום הזה יעד זה לא הושג.

אחמד טיבי: עובדה היא שהתת-ייצוג של המיעוט הערבי ממשיך להתקיים על אף החוקים שחוקקו ועל אף החלטות הממשלה שנתקבלו.

אחמד טיבי: הנתונים של נציבות שירות המדינה, אף שהם מצביעים על עלייה משנות ה-90, מראים כי שיעור הערבים בשירות המדינה נותר זניח ורחוק מלהשתוות לשיעורם באוכלוסייה.

אחמד טיבי: ב-1992, למשל, השיעור היה 2.1% מהעובדים בשירות המדינה; ב-1995 – 3.6%; ב-1999 – 4.8%, וזה ערב חקיקת החוק; ב-2000 – 4.8%; ב-2001 – 4.9% בלבד; ב-2003 – 5%; ב-2005 – 5.7%.

אחמד טיבי: לגבי נשים: ב-2003 רק 31% מהעובדים הערבים היו נשים; ב-2005 – 34.7% בלבד היו נשים.

אחמד טיבי: כלומר, 2% מכלל העובדים בשירות המדינה היו נשים ערביות.

אחמד טיבי: מהנתונים ניתן ללמוד גם כי שיעור הערבים לפני ואחרי חקיקת התיקון לחוק שירות המדינה לא השתנה רבות.

אחמד טיבי: בשנת 2000, שבמהלכה נתקבל החוק, עמד השיעור על 4.8%.

אחמד טיבי: שנתיים לפני כן – על 4.2%, ואילו שנתיים לאחר מכן – על 5%.

אחמד טיבי: העלייה לפני החוק היתה גדולה יותר מהעלייה אחרי חקיקת החוק.

אחמד טיבי: אם משווים את שיעור הערבים בשירות הציבורי לזה של מיעוטים ילידים במקומות אחרים, הזוכים להעדפה מתקנת, מתגלה פער ענקי.

אחמד טיבי: יש מדד שנקרא "מדד סובראמאניאם", על שמו של האיש שעשה את המדד הזה, המציע שיטה פשוטה להערכת הייצוג של מיעוט מסוים, והוא אומר: הייצוג שווה למספר עובדי המדינה מקרב בני המיעוט מסך כל עובדי המדינה חלקי מספר בני המיעוט מסך כל האוכלוסייה במדינה.

אחמד טיבי: אם המדד שווה ל-1, זה אומר שיש ייצוג מלא.

אחמד טיבי: פחות מ-1, יש תת-ייצוג.

אחמד טיבי: יותר מ-1, יש ייצוג יתר.

אחמד טיבי: כפי שתראו, יש קבוצות בעולם הזוכות לייצוג יתר.

אחמד טיבי: לפי מדד זה, בעוד שייצוג הערבים בשנת 2005 עמד על 0.29 מתוך 1, הייצוג של האפרו-אמריקנים בכוח העבודה הפדרלי באותה שנה בארצות הברית עמד על 1.43.

אחמד טיבי: הייצוג של הקבוצות הילידות בקנדה עמד על 1.4, והייצוג של הצבעונים בדרום-אפריקה עמד כמעט על 1.

אחמד טיבי: אפילו בדרום-אפריקה יש ייצוג מלא.

אחמד טיבי: כלומר, אחרי נפילת שלטון האפרטהייד, קליטת שחורים בשירות הציבורי, קליטת שחורים בדרום-אפריקה היא הרבה יותר טובה ועמדה על 1.

אחמד טיבי: הייצוג הרבה יותר טוב מאשר כאן.

אחמד טיבי: גם בחברות הממשלתיות קיים תת-ייצוג אף-על-פי שהחובה חלה על רמת הדירקטוריונים בלבד ולכאורה היישום צריך להיות פחות קשה.

אחמד טיבי: מנתונים של רשות החברות עולה כי שיעור הערבים בדירקטוריונים באוגוסט 2006 עמד על 9% בלבד.

אחמד טיבי: ברשויות סטטוטוריות, וכאן האסון, התת-ייצוג הוא הכי חמור, כי עד היום לא הוחל חוק ייצוג הולם על הרשויות הסטטוטוריות.

אחמד טיבי: לאחרונה אני מקדם ויוזם חוק בנושא הזה.

אחמד טיבי: אני מקווה שבשבוע הבא אכין אותו לקריאה שנייה ושלישית ולפני תום הפגרה זה יתקבל כחוק, ואז אפשר להחיל אותו ולאלץ רשויות סטטוטוריות – כמו בנק ישראל למשל, שמתוך 880 עובדים יש בו עובד אחד ארעי.

אחמד טיבי: כל הזמן אומרים לי שלא קולטים עובדים, ואני מקבל מידע מתוך הבנק, עם שמות של אנשים שמתקבלים כל שבוע.

אחמד טיבי: סטנלי פישר מסר הודעה בוועדת הכספים פעם אחר פעם וגם בכתב אלי, לא אמר אמת וגם הטעה את ועדת הכספים והכנסת ולא קיים את הבטחתו לקליטת ערבים, כאשר הוא טען שיש צמצום.

אחמד טיבי: כנראה הצמצום חל רק על קבוצה מסוימת אחת.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, היות שהדבר עולה בקנה אחד עם מדיניות הממשלה, הממשלה פועלת על-פי חוק ומדיניות הממשלה מדברת על העדפה מתקנת – מי השר שעונה לי?

קולט אביטל: השר נהרי.

אחמד טיבי: כאשר באתי בדברים עם הקואליציה, בסופו של דבר נשאלתי אם אני מוכן שחבר הכנסת פרופסור מנחם בן-ששון יהיה בוועדה הפרלמנטרית שתקום בראשותי.

אחמד טיבי: לא רק שהסכמתי, אמרתי שזה מכובד וזה יוסיף מקצועיות ורספקט לוועדה.

אחמד טיבי: אני מכבד את בן-ששון, ואני מתכוון לעבוד אתו ועם חברי כנסת אחרים מהקואליציה ומהאופוזיציה, כדי ליצור מכניזם שיבדוק מהן נקודות התורפה שהממשלה תפתור כדי ליישם את החוק בסופו של דבר.

אחמד טיבי: לכן כאן אין התנגשות, לכפות מדיניות על ממשלה שהיא לא רוצה; הממשלה אומרת, היועץ המשפטי לממשלה, החלטות בג"ץ, עמדת ראש הממשלה, עמדת ראש הממשלה הקודם.

אחמד טיבי: לכן זה כלי פרלמנטרי כדי לבדוק ולמצוא דרך ומכניזם ליישום אמיתי יותר, לטובת השוויון בכלל הציבור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: אדוני השר נהרי, תרצה להשיב, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, בשנה האחרונה קיבלה הממשלה, בתוקף סמכותה לפי סעיף 15א לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט–1959, שתי החלטות בעניין קידום ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, בקרב העובדים בשירות המדינה.

משולם נהרי: ב-12 במרס 2006 החליטה הממשלה כי בשנים 2006–2008 ייועדו 337 משרות לצורך שילובם של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, בשירות המדינה.

משולם נהרי: כמו כן החליטה הממשלה על הקמת צוות בין-משרדי על מנת לבחון דרכים נוספות לקידום ייצוגם ההולם של בני אוכלוסייה זו בקרב העובדים בשירות המדינה.

משולם נהרי: ב-31 באוגוסט 2006 החליטה הממשלה לאמץ את רוב המלצות הצוות הבין-משרדי, ובין השאר נקבעו יעדים חדשים לקידום הייצוג ההולם.

משולם נהרי: הוטל על משרדי הממשלה לגבש תוכניות עבודה שנתיות בנושא.

משולם נהרי: הוחלט על ייעוד משרות נוספות לבני האוכלוסייה הערבית מתוך כלל המשרות הקיימות במשרדי הממשלה.

משולם נהרי: הוחלט להאריך את החובה לתת עדיפות בקבלה לעבודה ובקידום בעבודה לבני האוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: הוטל על כל משרדי הממשלה למנות בכל משרד אחראי לנושא קידום ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: הוקם צוות בין-משרדי לצורך מעקב אחר יישום החלטת הממשלה.

משולם נהרי: נציבות שירות המדינה פועלת מול הנהלות כל משרדי הממשלה ויחידות הסמך ליישום החלטות הממשלה בנושא זה, במטרה לעמוד ביעדים שהממשלה קבעה ולקדם את ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, בקרב העובדים בשירות המדינה.

משולם נהרי: לצורך כך פורסמו הוראות ביצוע ליישום החלטות הממשלה, ובמהלך החודשים האחרונים התקיימו ישיבות עם כל הסמנכ"לים הבכירים למינהל ולמשאבי אנוש במשרדי הממשלה וביחידות הסמך, ובהן התקבלו דיווחים על אודות אופן יישום החלטות הממשלה בכל אחד מהמשרדים.

משולם נהרי: לגבי קליטת ערבים בחברות הממשלתיות: על סדר-יומה של הכנסת הונחה בשבוע שעבר הצעת חוק ממשלתית להרחבת הייצוג ההולם של בני האוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: מדובר בתיקון לחוק החברות הממשלתיות שעניינו קביעת חובת ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בקרב עובדי חברות ממשלתיות.

משולם נהרי: הצעת החוק אף קובעת כי רשות החברות הממשלתיות תגיש לממשלה ולוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אחת לשנה, דין-וחשבון באשר לפעולות שננקטו באותה שנה לשם ביצוע הוראות החוק החלות על החברות הממשלתיות, וכן נתונים באשר לייצוגם של בני האוכלוסייה הערבית בקרב עובדי החברות הממשלתיות באותה שנה.

משולם נהרי: בנסיבות אלו, לאור הפעולות המעשיות שנוקטת הממשלה לקידום ייצוגם ההולם של בני האוכלוסייה הערבית, לרבות הדרוזית והצ'רקסית, בקרב העובדים בשירות המדינה ובחברות הממשלתיות, אין מקום להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

משולם נהרי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טיבי.

נסים זאב: לא נמצא.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: הצעת השר היא להסיר.

קולט אביטל: בעד – זה הסרה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טיבי, השר מציע להסיר את ההצעה.

אחמד טיבי: מה להסיר?

אחמד טיבי: הממשלה תומכת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה, בעד – זה הסרה, נגד – זה בעד הקמת ועדת חקירה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 3, נגד – 9.

קולט אביטל: אני קובעת שתקום ועדת חקירה פרלמנטרית.

קולט אביטל: הודעה למזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 158), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם חברי הכנסת: נוסח מתוקן של הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 97) (תשלום גמלה בעד תקופה שקדמה להגשת התביעה – ביטוח זקנה ושאירים), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק חופש המידע (תיקון מס' 5) (חברות ממשלתיות), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק הגבלת הפרסומות והשיווק של מוצרי טבק (תיקון מס' 4) (החלה על מוצרים המשמשים לעישון טבק), התשס"ז–2007, חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף שאילתות ותשובות לשר הרווחה והשירותים החברתיים.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר.

משולם נהרי: לא, יש לי שתי הצעות נוספות.

אחמד טיבי: המזכירות קובעת, אדוני.

יצחק הרצוג: הודיעו לי שכעת אני.

יצחק הרצוג: האמת, זה תואם אתי בגלל אילוצים נוספים.

אחמד טיבי: השר ישיב על שאילתא מס' 665: עלייה במספר הפניות למרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית; חברת הכנסת – איננה; לפרוטוקול.

אחמד טיבי: השר ישיב על שאילתא מס' 685 של חברת הכנסת – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: השר ישיב על שאילתא מס' 882 של חבר הכנסת עמי אילון – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 910 של חברת הכנסת – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שאלה את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום ט"ו בכסלו התשס"ז (6 בדצמבר 2006):

אחמד טיבי: פורסם כי בתשעת החודשים האחרונים חל זינוק של כ-20% בפניות למרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם הידיעה נכונה?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – האם משרדך מתקצב את המרכזים הללו, ואם כן – האם, לנוכח העלייה במספר הפניות, יוגדל התקציב?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: האם מפעיל משרדך או מתקצב תוכניות מניעה והסברה לילדים ולנשים?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק הרצוג: הידיעה נכונה.

יצחק הרצוג: בתשעת החודשים הראשונים של 2006 חלה עלייה של 20% בהיקף הפניות לעומת התקופה המקבילה ב-2005.

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: משרד הרווחה תקצב את עשרת מרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית בסך של 3.91 מיליוני ש"ח ב-2006.

יצחק הרצוג: סכום זה יגדל מעט ב-2007, אך לא ב-20%.

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: כן, משרד הרווחה מפעיל תוכניות הסברה ומניעה לילדות, לנערות ולנשים במצבי מצוקה, באמצעות עובדות סוציאליות בשירותי הרווחה ברחבי הארץ.

יצחק הרצוג: חברת הכנסת שאלה את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום כ"ב בכסלו התשס"ז (13 בדצמבר 2006):

יצחק הרצוג: הגיע לידיעתי שלא בכל לשכות המוסד לביטוח לאומי יש מסמכים בשפה הערבית.

יצחק הרצוג: רצוני לשאול: 1.

יצחק הרצוג: האם נכון הדבר?

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: אם כן – האם קיים נוהל מסודר בעניין?

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: כיצד יתוקן המצב?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק הרצוג: המוסד לביטוח לאומי תרגם את טופסי התביעה העיקריים המצויים בשימוש המבוטחים, וכן טפסים של ביקורי בית במסגרת הייעוץ לקשיש ודברי הסבר לכמה טופסי תביעה שלא תורגמו.

יצחק הרצוג: הטפסים הועברו ביוני 2004 לשימושו של הסניף במזרח-ירושלים, וזאת במסגרת ניסוי שנועד לבחון את מידת השימוש בטפסים בערבית.

יצחק הרצוג: מאז לא נדרשנו להדפיס כמות נוספת של הטפסים, ומהניסוי שערכנו עולה כי מידת השימוש בטפסים אלה היא אפסית ורובם מונחים בסניף ללא שימוש.

יצחק הרצוג: יודגש כי בסניף מועסקים מתורגמנים המסייעים לאוכלוסייה בהבנת הטפסים ובמילוים, והוברר לאורך זמן כי האוכלוסייה מעדיפה להסתייע בשירותי המתורגמנים ולא למלא את הטופס בערבית.

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: לא קיים נוהל בנושא תרגום טפסים לערבית אלא נוהל לתרגום מסמכים המוגשים למוסד בשפות זרות.

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: לאחרונה נבנה באינטרנט אתר של המוסד לביטוח לאומי בערבית ובמסגרתו נכלל מידע רב למבוטחים בכל נושאי הביטוח הלאומי וכן נכללו בו חלק מהטפסים שתורגמו לערבית.

יצחק הרצוג: נוסף על כך, תורגמו לערבית חוברות הסברה, ובהן חוברת מקיפה "דע את זכויותיך", הנותנות מידע מגוון על חובות וזכויות במוסד לביטוח לאומי בהיבטים שונים.

יצחק הרצוג: חבר הכנסת עמיחי אילון שאל את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום ה' בשבט התשס"ז (24 בינואר 2007):

יצחק הרצוג: פורסם לאחרונה בכלי התקשורת כי המוסד לביטוח לאומי אימץ מדיניות חדשה, המקצצת או שוללת את קצבת הנכות לילדים אוטיסטים אשר מצליחים לתפקד ולהשתלב במערכת החינוך הרגילה.

יצחק הרצוג: רצוני לשאול: 1.

יצחק הרצוג: האם הפרסום נכון?

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: אם כן – מה הם השיקולים העומדים מאחורי מדיניות זו, והאם היא מקובלת על משרדך?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק הרצוג: הפרסום בתקשורת איננו נכון.

יצחק הרצוג: המוסד לביטוח לאומי נותן גמלאות לילד נכה לילדים עם נכות קשה.

יצחק הרצוג: לפי התקנות, יש לתת גמלה לילד נכה לילד "הסובל מאוטיזם או פסיכוזה וכן ילד במצב פסיכיאטרי-התנהגותי דומה לליקויים האמורים".

יצחק הרצוג: המוסד לביטוח לאומי מאשר קצבה לכל הילדים שהוכרו על-ידי רופאים מטעמו כילדים בספקטרום האוטיסטי.

יצחק הרצוג: חברת הכנסת שאלה את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום י"ב בשבט התשס"ז (31 בינואר 2007):

יצחק הרצוג: ילדים רבים מוצאים מביתם בצווי השגחה וצווי נזקקות של בית-משפט.

יצחק הרצוג: קיים חשש שמחלקות רווחה חלשות, הנעדרות יכולת לטפל בילד ובמשפחתו בקהילה, נוטות להוציא את הילד מביתו.

יצחק הרצוג: רצוני לשאול: כמה ילדים הוצאו מביתם מכוח צווים אלה, לפי יישוב, בחמש השנים האחרונות?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) חברת הכנסת יחימוביץ מבקשת פירוט של מספר הילדים בסיכון שהוצאו מביתם בצו בית-משפט, לפי יישוב, בחמש השנים האחרונות.

יצחק הרצוג: לא אוכל להקריא נתונים אלה בשל הפרטים הרבים, אך אוכל לתת אותם לחברתי.

יצחק הרצוג: לגבי החשש שחברת הכנסת רוצה לבדוק, כאילו רשויות חלשות נוטות להוציא ילדים מבתיהם משום שאין ביכולתן לטפל בילד במשפחתו ובקהילתו: כידוע, מימון תקציב הרווחה של הרשויות המקומיות מתחלק בין משרד הרווחה, שחלקו הוא 75% מהתקציב, לבין הרשויות המקומיות, שצריכות לממן 25%.

יצחק הרצוג: הרשויות החלשות מתקשות מאוד להשתתף בחלקן ולכן הן אינן נהנות מכל התקציב שמגיע להן ממשרד הרווחה, ואת יתרת התקציב שהן אינן מנצלות אנו מעבירים לרשויות החזקות.

יצחק הרצוג: כך נפגעים תושבים ברשויות החלשות, שמקבלים שירות פחות טוב מתושבים ברשויות החזקות.

יצחק הרצוג: לכן אני חושב שצריך לעשות רפורמה ברשויות המקומיות, כך שיהיה שוויון בין האזרחים וכל אחד יקבל את המגיע לו, אם הוא גר בהרצלייה או בירוחם.

יצחק הרצוג: מיניתי את מנכ"ל משרדי, נחום איצקוביץ, לעמוד בראש ועדה בין-משרדית, שבשיתוף עם המרכז לשלטון מקומי תציע רפורמה בשירותי הרווחה ברשויות המקומיות.

יצחק הרצוג: אני מקווה שהוועדה תגיש את מסקנותיה בתוך כמה חודשים ונוכל להפעיל את הרפורמה שהיא ממש מחויבת המציאות.

יצחק הרצוג: אין הבדל בנושא זה בין טיפול בקהילה לבין טיפול חוץ-ביתי.

יצחק הרצוג: יתירה מכך, מאחר שעלות הטיפול החוץ-ביתי היא פי-ארבעה ויותר מהטיפול בקהילה, לרשויות החלשות יש קושי רב מאוד במימון טיפול זה, ולכן הן יעשו הכול כדי להימנע מלהוציא ילד מביתו.

יצחק הרצוג: התופעה של מחלקות לשירותים חברתיים שמעדיפות להוציא ילדים מביתם בצווי בית-משפט בלטה יותר דווקא ברשויות החזקות, והיתה מוכרת עד לפני שלוש שנים.

יצחק הרצוג: עד אז היתה למשרד הרווחה מכסה של כ-10,000 סידורים לילדים בפנימייה ובמשפחות אומנה – מכסה אשר לא קוצצה.

יצחק הרצוג: בתחילת שנות ה-90 הושקעו כ-70% מתקציבי השירות לילד ולנוער במענים חוץ-ביתיים – אומנה ופנימיות – לעומת 30% במענים בקהילה.

יצחק הרצוג: יתר על כן, מרבית המשאבים לסידורים חוץ-ביתיים שירתו רק 5% מכלל הילדים בסיכון המוכרים במחלקות לשירותים חברתיים.

יצחק הרצוג: בסעיף התקציבי לטיפול בילדים בקהילה בוצעו קיצוצים רבים במהלך השנים, בשל קיצוצי הרוחב, מאחר שתקציב זה לא היה קשיח.

יצחק הרצוג: כך נוצר מצב בלתי הגיוני, שבשל חוסר בתקציב לטיפול בקהילה נשלחו ילדים לטיפול בפנימיות, כשהעלות התקציבית לסידור ילד בפנימייה היא פי-ארבעה ויותר מעלות הטיפול בו בקהילה.

יצחק הרצוג: החזקת ילדים בפנימייה היא יקרה ועומדת על 44,000 ש"ח בממוצע בשנה.

יצחק הרצוג: בשל עלויות גבוהות אלה, הרשויות החלשות לא הוציאו מהבית את כל הילדים שהיה צורך להוציאם מהבית, אך גם לא נתנו להם שירות בקהילה, ואילו הרשויות החזקות ניצלו את עודפי המכסות שהותירו הרשויות החלשות ושלחו לפנימיות מעבר למכסה שהוקצבה להם.

יצחק הרצוג: לפני שלוש שנים החל משרד הרווחה בתוכנית "עם הפנים לקהילה", שמטרתה לחזק את השירותים בקהילה.

יצחק הרצוג: בשיתוף עם האוצר הומרו מכסות לסידור בפנימייה לתקציב לטיפול בקהילה.

יצחק הרצוג: מאז המירו הרשויות המקומיות 800 מכסות של ילדים בפנימייה והעניקו בכספי ההמרה 10,000 יחידות שירות.

יצחק הרצוג: ההמרה היטיבה מאוד גם עם הרשויות החלשות, וגם הן הצליחו לפתח שירותים בקהילה על חשבון מכסות שלא ניצלו בעבר.

יצחק הרצוג: גם התוכנית הלאומית לטיפול בילדים בסיכון, המבוססת על דוח-שמיד, מקצה משאבים נוספים לטיפול בילדים בסיכון, שחלק גדול מהם יופנה לתוכניות בקהילה, למניעת הוצאתם של ילדים מהבית.

יצחק הרצוג: אנו מאמינים שבעקבות המאמצים המרובים שנעשו בשלוש השנים האחרונות ויימשכו גם בעתיד, התופעה של הוצאת ילדים מהבית בשל מחסור במשאבים ותוכניות בקהילה תלך ותקטן.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1019 של חבר הכנסת – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1027 של חבר הכנסת – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1069 של חבר הכנסת – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1086 של חברת הכנסת -בלילא – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שאל את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום י' באדר התשס"ז (28 בפברואר 2007): קשישים קובלים על כך שהמוסד לביטוח לאומי הפסיק את המענה הטלפוני האנושי, דבר שיאריך את התורים בקבלת הקהל ויקשה על הקשישים.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם נכון הדבר?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מדוע לא הוספו ימי קבלת קהל?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: מה הן החלופות שמציע המוסד לקשישים המתקשים לעקוב אחר הוראות המענה הממוחשב?

אחמד טיבי: חבר הכנסת שאל את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום י' באדר התשס"ז (28 בפברואר 2007):

אחמד טיבי: נודע לי כי המוסד לביטוח לאומי החליט להפסיק את המענה הטלפוני האנושי לפניות הציבור.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם הידיעה נכונה?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מדוע מפסיקים שירות זה העוזר לקשישים ומוגבלים שאינם יכולים להגיע פיזית?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: כיצד ישופר השירות?

אחמד טיבי: חברת הכנסת שאלה את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום ב' בניסן התשס"ז (21 במרס 2007):

אחמד טיבי: נודע לי כי הופסק המענה הטלפוני האנושי לפניות הציבור במוסד לביטוח הלאומי.

אחמד טיבי: הפסקת השירות פוגעת בעיקר באוכלוסיית הקשישים.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם הידיעה נכונה?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מדוע הופסק השירות?

אחמד טיבי: חברת הכנסת -בלילא שאלה את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום ו' בסיוון התשס"ז (23 במאי 2007):

אחמד טיבי: בפניות שהגיעו ללשכתי נטען כי המוסד לביטוח לאומי החליט להפסיק את המענה הטלפוני לפניות ציבור על-ידי נציג שירות – מענה אנושי.

אחמד טיבי: השימוש במוקד הטלפוני הקולי האוטומטי מתאים לאוכלוסיות מסוימות ולחלקן לא.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם נכון הדבר, ואם כן – מדוע?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: כיצד יטפל המוסד לביטוח לאומי באוכלוסיות שאינן יכולות או יודעות להשתמש במענה קולי?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) הידיעה אינה נכונה.

יצחק הרצוג: המענה הטלפוני האנושי לא בוטל והוא אף הורחב: במקום שהמענה הטלפוני האנושי יספק מענה במשך שעתיים ביום, פעילותו הורחבה לשבע שעות ביום.

יצחק הרצוג: המגמה היא להרחיבו עוד, כך שיספק שירות מ-08:00 עד 20:00 – 12 שעות – ובימי שישי וערב חג מ-08:00 עד 14:30 – 6.5 שעות.

יצחק הרצוג: באשר לשיפור השירות לציבור – הביטוח הלאומי מפעיל מגוון ערוצים ומצוי גם בתהליך של הקמה והפעלה של מיזם חדש שנועד לשפר את השירות – כאמור, המענה הטלפוני האנושי כבר הורחב ויורחב עוד בתקופה הקרובה: מרכז מידע טלפוני ארצי – 6050*: מספק שירותים אוטומטיים 12 שעות ביממה; עמדות שירות עצמי להוצאת אישורים מצויות בסניפי המוסד; אתר אינטרנט ידידותי מאפשר קבלת מידע רחב וכן פניות בכתב – הכתובת: .

יצחק הרצוג: כאמור, המוסד מצוי בהליך של שינוי מערך המענים, כדי לשפר את השירות לציבור ולהופכו לנגיש ולידידותי.

יצחק הרצוג: בתהליך מעבר זה יש קשיים בקבלת מידע טלפוני, אך יש פעילות נמרצת להסרתם.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1296 של חבר הכנסת אורי אריאל – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: שאילתא מס' 1337 של חבר הכנסת אלי אפללו – לפרוטוקול.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום י"ח בתמוז התשס"ז (4 ביולי 2007): זה כארבעה חודשים מוחזקות כ-30 נערות בסיכון במעון ללא שום טיפול.

אחמד טיבי: רצוני לשאול: 1.

אחמד טיבי: האם נכון הדבר?

אחמד טיבי: 2.

אחמד טיבי: אם כן – מה הן הסיבות לאי-חידוש התקנים שאוישו בעבר?

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: מתי יינתנו האישורים לתקנים הנדרשים?

אחמד טיבי: 4.

אחמד טיבי: מה ייעשה כדי שלא יישנו מקרים של הזנחת נוער בסיכון?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יצחק הרצוג: הקביעה כי 30 נערות החוסות במעון "צופייה" אינן מקבלות טיפול אינה נכונה.

יצחק הרצוג: כל הנערות במעון מקבלות טיפול, אם כי לא הטיפול המיטבי שהיינו רוצים שיקבלו.

יצחק הרצוג: החוסות במעון מחולקות בחמש קבוצות ובכל אחת 13 בנות.

יצחק הרצוג: לכל קבוצה יש עובד או עובדת סוציאלית שצמודים לקבוצה, קובעים את תוכנית הטיפול לכל נערה ומטפלים באופן קבוצתי ופרטני בנערות בקבוצה.

יצחק הרצוג: ברגע שיש מחסור בעובד סוציאלי, העובדות האחרות נאלצות לחלק את זמנן בין הקבוצות, וכמובן, טיפול זה אינו אידיאלי.

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: למעון יש חמישה תקנים לעובדים סוציאליים, המועסקים באמצעות עמותה.

יצחק הרצוג: שתי עובדות סוציאליות שעבדו במקום עזבו לפני כאר

יצחק הרצוג: בעה חודשים ומאז איננו יכולים לאייש את המעון בעובדות סוציאליות במקומן.

יצחק הרצוג: הסיבה לאי-איוש התקנים היא הוראת החשב הכללי שלא לאייש תקני עמותות הפועלים כזרוע ארוכה של המדינה.

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: מאז כניסתי לתפקיד, אני ומנכ"ל משרדי פועלים ללא לאות כדי למצוא פתרון לבעיות הקשות של מחסור בכוח-אדם בכלל שירותי הרווחה.

יצחק הרצוג: לא די שיש מחסור בתקנים, התקנים הקיימים אינם מאוישים מסיבות שאינן קשורות במשרד הרווחה והשירותים החברתיים.

יצחק הרצוג: לצערנו יש ויכוח בתוך משרד האוצר באשר לדרך לאיוש התקנים החסרים.

יצחק הרצוג: בסיכום עם נציבות שירות המדינה ואגף התקציבים, מתקיימים דיונים דחופים ליצירת מנגנון לאיוש דחוף של התקנים שאינם מאוישים, ויש גם הבנה כי במקרה הצורך תקנים המופעלים על-ידי עמותה שיתפנו, יתוקננו במסגרת שירות המדינה.

יצחק הרצוג: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שר הרווחה והשירותים החברתיים ביום י"ח בתמוז התשס"ז (4 ביולי 2007): פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" ב-21 ביוני 2007 כי ילדים עד גיל 14 שהותקפו בשנה האחרונה לא טופלו בשל מחסור בחוקרי נוער.

יצחק הרצוג: רצוני לשאול: 1.

יצחק הרצוג: האם נכון הדבר?

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: אם כן – מדוע הוקפאו תקנים של חוקרי נוער?

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: מה ייעשה על מנת למנוע הפקרתם של הילדים?

יצחק הרצוג: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יצחק הרצוג: הנושא של מחסור בחוקרי ילדים נדון כאן במליאה בהצעה לסדר-היום של חברת הכנסת ודיון נערך גם בוועדה לזכויות הילד.

יצחק הרצוג: היחידה לחקירות ילדים במשרד הרווחה והשירותים החברתיים היא היחידה המוסמכת על-פי חוק לחקור ילדים עד גיל 14 שנפגעו מינית או פיזית או היו עדים לאלימות, ולאחרונה – גם מבוגרים נכי נפש או עם מוגבלות שכלית שנפגעו מהתעללות.

יצחק הרצוג: היחידה שייכת לשירות המבחן לנוער והוקצו לה 52 תקנים לחוקרי ילדים וחקירות מיוחדות.

יצחק הרצוג: 29 מהתקנים הם תקני עובדי מדינה ו-23 תקנים מופעלים על-ידי עמותה ציבורית – עמותת "קשת".

יצחק הרצוג: מספר התקנים הולם את הצורך, ויש הסכמה עם אגף התקציבים באוצר על בסיס מפתח מוסכם לתוספת תקנים במידת הצורך.

יצחק הרצוג: הבעיה אינה במספר התקנים אלא באיושם.

יצחק הרצוג: כיום לא מאוישים 9.75 תקנים – שלושה תקני עמותה ו–6.75 תקני מדינה – שהם כחמישית מ-52 התקנים.

יצחק הרצוג: תקני עובדי העמותה אינם מאוישים לפי הוראת החשב הכללי שלא לאייש תקני עמותות הפועלים כזרוע ארוכה של המדינה.

יצחק הרצוג: 6.75 תקני המדינה אינם מאוישים עקב התמשכות הליכי המכרז.

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: בסיכום עם נציבות שירות המדינה ואגף התקציבים, מתקיימים דיונים דחופים ליצירת מנגנון לאיוש דחוף של התקנים שאינם מאוישים, ויש גם הבנה כי במקרה הצורך תקנים המופעלים על-ידי העמותה שיתפנו, יתוקננו במסגרת שירות המדינה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני השר.

אחמד טיבי: כוונת האוצר לבצע רפורמה בתקציב מערכת הבריאות

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 3328:

אחמד טיבי: כוונת האוצר לבצע רפורמה בתקציב מערכת הבריאות, של חבר הכנסת .

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר הופרחו לחלל הציבורי כמה בלוני ניסוי מבית-מדרשו של שר האוצר.

אריה אלדד: לא שר האוצר הקודם לקודם, שעומד לדין פלילי; גם לא זה שלא נתנו לו להחליף את שר האוצר הקודם בגלל התיקים הפליליים, שגם הוא אמור לענות עליהם בקרוב; וגם לא החדש, שזכה לתהילת עולם כי לא נתנו לו להיות היועץ המשפטי לממשלה בעסקת בר-און–חברון.

אריה אלדד: לא בגלל השרים המושחתים הללו הופרחו בלוני הניסוי לחלל האוויר, אלא הם דווקא מבית-מדרשם של פקידי האוצר.

אריה אלדד: לא מהדרג המיניסטריאלי אלא מהדרג הפקידותי.

אריה אלדד: והבלונים האלה הפעם באו לנסות לפגוע באופן משמעותי מאוד במערכת הבריאות בישראל.

אריה אלדד: הבלונים הללו, שהפריח האוצר לפני שבוע, באו לפגוע במערכת הבריאות בכמה תחומים.

אריה אלדד: האחד הוא קיצוץ משמעותי מאוד בסל הבריאות והעברת שליש ממנו לשיפוטם של קופות-החולים, כדי שהם יחליטו – קופת-חולים אחת, למשל, תעדיף תרופות לאוכלוסייה צעירה ובריאה, כדי למשוך אותה, וזאת אוכלוסייה שכדאי לקופות לטפל בה.

אריה אלדד: למעט מאוד קופות כדאי לטפל באוכלוסייה של קשישים וחולים כרוניים, כי זאת אוכלוסייה יקרה.

אריה אלדד: אבל כל היתרון בסל הבריאות היה לחייב כמקשה אחת לתת מינימום נדרש לכל האוכלוסייה, ולא לפי החלטתה של קופת-חולים כזאת או אחרת.

אריה אלדד: תחום אחר שהאוצר החליט לפגוע בו במערכת הבריאות: במקום לעדכן את סל שירותי הבריאות בגובה של 2% מדי שנה, כנדרש על-פי הגידול והשינוי בדמוגרפיה, גם גידול האוכלוסייה, גם הזדקנות האוכלוסייה, גם ההשתנות של הטכנולוגיות הרפואיות שמחייבת עדכון מדי שנה – במקום לעדכן את הסל באופן אוטומטי ב-2%, או לפחות להקפיא אותו על 1.3%, כפי שזה היום, האוצר ממליץ לקצץ אותו ל-0.8% עדכון של סל התרופות מדי שנה.

אריה אלדד: והתחום השלישי שהאוצר בחר לפגוע בו במערכת הבריאות הוא הצעתו לבטל את חוק בית-החולים באשדוד.

אריה אלדד: עכשיו ייאמרו הדברים מהדוכן הזה: פקידי האוצר היום הם עבריינים, הם עוברים על החוק בשעה שאין הם מיישמים בכל רגע ורגע חוק שהבית הזה קיבל, והוא חוק בית-החולים באשדוד.

אריה אלדד: במקום לעשות מה שהמחוקק קבע שהם צריכים לעשות, הם נמנעים מעשייה והולכים לבטל את החוק.

אריה אלדד: אז זכותם לתבוע ביטול חוק, אבל עד שהחוק לא יבוטל, הם חייבים לקיים את החוק.

אריה אלדד: נדמה לי שהגיע זמן שיתחילו להעמיד לדין פקידים שאינם ממלאים חוקים, משום שזה הסטטוס היום.

אריה אלדד: על כל פנים, הטכניקה של האוצר היא, מדי שנה, לקראת דיוני התקציב, לגדל כמה עזים שמנות, לדחוף אותן לתוך החוק ולתוך חוק ההסדרים, ולראות לפי ההתנגדות הציבורית אילו מהעזים יוציאו.

אריה אלדד: נדמה לי שהבית הזה צריך להודיע לאוצר שיוציא, ולאלתר, את כל העזים השמנות שהוא מנסה לדחוף לתוך מערכת הבריאות של ישראל, משום שהבית הזה יתלכד כנגד הניסיון לפגוע במערכת הזאת, ולא ייתן לאוצר לשחק את המשחקים שלו על חשבון בריאותם של אזרחי ישראל.

אריה אלדד: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: תשובת השר משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת אלדד, אחלק את התשובה שלי לשני חלקים.

משולם נהרי: בחלק הראשון, אני מסכים אתך שהנושא הזה צריך לעבור הרבה שיפורים והנושא הזה של סל התרופות לוקה בחסר.

משולם נהרי: אני יכול רק לקוות שגם שר האוצר שייכנס עכשיו לתפקידו וגם שר הבריאות – שאני משוכנע שהוא נלחם כדי לשפר ולעשות הכול במערכת הבריאות; הייתי גם עד לכל המלחמות הקשות שלו בנושא סל הבריאות – נעשה הכול בדיונים על התקציב כדי לתמוך ולשפר ככל האפשר, יותר ממה שיש כיום.

משולם נהרי: תשובת משרד האוצר: במסגרת ההיערכות לקראת התקציב לשנת 2008 וגיבוש המדיניות הכלכלית לשנת הכספים הבאה, מתקיימים בימים אלה דיונים מקצועיים בתוך משרד האוצר, הנוגעים לרפורמות ולשינויים המבניים הנדרשים במשק, ובכלל זה במערכת הבריאות.

משולם נהרי: הדיונים בנושאים אלה טרם הסתיימו ועל כן מן הראוי שלא להתייחס לידיעות המתפרסמות בתקשורת.

משולם נהרי: לכשתגובש הצעת משרד האוצר, היא תועבר להתייחסות משרד הבריאות, טרם הגשתה לאישור הממשלה, כנהוג.

משולם נהרי: אני גם אומר לך מעל הדוכן: לא רק שזה יובא לממשלה, אני סומך על שר הבריאות, כמו שאמרתי, שהוא נאבק חזק בנושא.

משולם נהרי: גם אנחנו נעשה הכול וניקח לתשומת לבנו כדי לדרוש לשפר את כל הנושא הקשור לסל הבריאות.

משולם נהרי: תודה.

אחמד טיבי: מה מציע השר?

משולם נהרי: אני מציע להמתין.

אחמד טיבי: אתה מציע להסתפק בדברי השר?

אריה אלדד: אני מבקש לקיים דיון במליאה בנושא.

אחמד טיבי: אדוני מבקש לקיים דיון במליאה.

אחמד טיבי: לחבר הכנסת אורון יש הצעה אחרת.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני מציע להעביר את זה לוועדה, לא רק באופן טכני כדי לדבר, אלא באופן מהותי, מסיבה פשוטה: אני לא סומך על הממשלה.

חיים אורון: למה אני לא סומך על הממשלה?

חיים אורון: היא מוכיחה כל יום, ושר הבריאות, שנוכח כאן, יאשר את דברי, שהממשלה – אל תגידו לי האוצר, מבחינתי הממשלה – פוגעת יום-יום במערכת הבריאות.

חיים אורון: ומערכת הבריאות הציבורית במדינת ישראל, שהיתה פעם דוגמה בעולם כולו, הולכת ומאבדת את מעמדה, גם בהשוואה לעמים אחרים, בעיקר בסיפוק צורכי האוכלוסייה.

חיים אורון: מצד אחד, עכשיו יש לנו סיפור של ביטוחים משלימים שמספקים תרופות שהן בתוך הסל.

חיים אורון: יש לנו תופעה שלמיטב ידיעתי, על-פי הצעת האוצר, תלך ותחריף – מחסור במיטות בחלקים של הארץ.

חיים אורון: ואל תביאו לי ממוצעים ארציים.

חיים אורון: אני יודע שבתל-אביב יש מספיק, אבל בנגב ובגליל חסר.

חיים אורון: יש בעיה קשה של רפואה מונעת.

חיים אורון: יש בעיה קשה של תשלומי יתר, וכו' וכו' וכו'.

חיים אורון: אני אומר בצער רב: אין לי הרגשה שעומד לחול שינוי, יש לי הוכחה פשוטה לזה, ובזה אני רוצה לסיים.

חיים אורון: מדי שבוע, ביום שני, מונחת על שולחן הכנסת הצעת חוק שעברה בקריאה טרומית לקריאה ראשונה, לעגן בחוק עדכון של סל התרופות ב-2%, ומדי שבוע אנחנו מושכים את הצעת החוק כי הממשלה מתנגדת והקואליציה לא נענית להצעת החוק הזאת.

חיים אורון: וסל התרופות ב-2007 נראה כמו שהוא נראה, אפס מאופס.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד – בעד להסתפק – – –

אריה אלדד: אני אסכים שזה יהיה בוועדה.

אחמד טיבי: מי שבעד – בעד ועדה, מי שנגד – בעד הסרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: שלושה בעד, שישה נגד.

אחמד טיבי: ההצעה הוסרה.

אחמד טיבי: הידיעות בדבר קיצוץ קצבאות הזיקנה

אחמד טיבי: אנחנו חוזרים בסדר-היום להצעה לסדר-היום מס' 3329, של חבר הכנסת : הידיעות בדבר קיצוץ קצבאות הזיקנה.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, כנסת נכבדה, הכוונה המסתמנת לקצץ בקצבאות הזיקנה היא שערורייה כפולה ומכופלת.

אלחנן גלזר: ראשית, לא ברור לי למה צריך לקצץ בקצבאות, שהן ממילא צנועות, צנועות מדי, בפרט בתקופה שבה קופת המדינה מלאה, הגבייה ממסים רק עולה וכל הפרמטרים המקרו-כלכליים שלנו טובים ומאפשרים רווחה.

אלחנן גלזר: שנית, קיצוץ הקצבאות עומד בסתירה מוחלטת להסכם עמנו ולהתחייבויות חד-משמעיות שניתנו לנו בהסכם הקואליציוני.

אלחנן גלזר: יותר מזה, סוכם עמנו על העלאה מודרגת של הקצבאות.

אלחנן גלזר: אולי צריך להתחיל לחתום על הסכמים קואליציוניים עם דרישה להפקדת ערבות כספית.

אלחנן גלזר: כי אם הסכמים שחתומים עם השלטון אינם מכובדים, אז לְמה כן יש תוקף?

אלחנן גלזר: זאת התפרקות מוחלטת.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כל הדיבורים הקבועים והצפויים של האוצר לקראת תקציב 2008 הם במסגרת מסעות ההפחדה והליכת האימים הרגילה, שחוזרת כל תקציב.

אלחנן גלזר: מלת המפתח היא כמובן קיצוצים.

אלחנן גלזר: התפיסה הזאת הופכת כאן לדת חדשה.

אלחנן גלזר: הרי קברניטי המשק אומרים שהכלכלה משגשגת, שיש כסף בקופה הציבורית, ששיעורי הצמיחה נאים מאוד, שההכנסות ממסים עולות.

אלחנן גלזר: אם כך, אולי זו השעה לשקם את מדינת הרווחה, לעדכן קצבאות, לאפשר לקשישים ולאוכלוסיות מוחלשות אחרות חיים קצת יותר ראויים.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תשובת כבוד השר נהרי – בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת גלזר, אני לא הבנתי אם יש כוונה או שכבר ביצעו את זה.

אלחנן גלזר: יש כוונה.

משולם נהרי: רק כוונה.

משולם נהרי: על סדר-יומה של הממשלה לא מונחת הצעה בדבר הפחתה של קצבאות הזיקנה.

משולם נהרי: אבקש לציין כי בחודש יולי 2002 נקבעה הפחתה של 4% מגובה קצבת הזיקנה.

משולם נהרי: בחודש מאי 2005 בוטלו 2.5% מההפחתה, ובחודש יולי 2006 בוטלה יתרת ההפחתה.

משולם נהרי: עלות ביטול ההפחתה בשיעור של 4% כאמור עומדת על כ-350 מיליון שקל.

משולם נהרי: במסגרת חוק ההסדרים במשק לשנת 2005, הוקצו כ-450 מיליון שקל במטרה להעלות את קצבת השלמת ההכנסה לקשישים ב-170 שקל ליחיד וב-230 שקל לזוג.

משולם נהרי: מעבר לכך, בעקבות ההסכמים הקואליציוניים עם סיעת גיל, הוקצו 200 מיליון שקל להגדלת קצבת הזיקנה הבסיסית ו-200 מיליון שקל נוספים להשלמת הכנסה לקשישים.

משולם נהרי: אני מקווה שהרגעתי אותך.

משולם נהרי: תודה.

אחמד טיבי: מה הצעתו של אדוני?

משולם נהרי: להסתפק.

אחמד טיבי: להסתפק בדברי השר.

אחמד טיבי: הצעת המציע.

אלחנן גלזר: להסתפק בדברי השר.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא.

אחמד טיבי: האם השר שטרית נמצא פה?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: היות שהשר שטרית לא כאן, אני רשאי להודיע על הפסקה של כמה דקות, אלא אם השר שטרית ייכנס.

משה שרוני: אתה רוצה לשתות קפה?

אהוד אולמרט: חמש דקות.

אחמד טיבי: אני מודיע על הפסקה של חמש דקות.

אחמד טיבי: לא, אני מודיע על הפסקה של שש דקות – פה אני קובע, לא ראש הממשלה.

אחמד טיבי: שש דקות.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, כל הכבוד.

אהוד אולמרט: כבוד היושב-ראש, אי-אפשר לומר שאני לא מתפעל מגילויי העצמאות של היושב-ראש, שבוודאי זוכים להערכת כל חברי הבית.

אהוד אולמרט: לפיכך, אני מציע – – –

אחמד טיבי: אדוני מציע.

אהוד אולמרט: ארבע דקות.

אחמד טיבי: ארבע דקות.

אחמד טיבי: מתוך כבוד לראש הממשלה, נתפשר על חמש.

אחמד טיבי: (הישיבה נפסקה בשעה 16:44 ונתחדשה בשעה 16:47.

אחמד טיבי: )

אחמד טיבי: הדיון מתחדש.

אחמד טיבי: השר שטרית, נא לעלות לבמה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: הנושא הבא: הודעת הממשלה על החלטותיה, כדלקמן: צירוף שרים לממשלה בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה – – –

נאדיה חילו: ככה אתה גומר את שיקום השכונות של יפו.

מאיר שטרית: זה מסודר.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש למסור לכנסת הודעות כדלקמן: ראשית, הודעה על הפסקת כהונתו של שר.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מבקש להודיע – – –

דליה איציק: סליחה, אדוני, תמתין בבקשה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: נא לסגור את הדלתות.

דליה איציק: היכן חברי הכנסת?

דליה איציק: אדוני המזכיר, נא לצלצל.

דליה איציק: שרי הממשלה.

חיים אורון: למה לצלצל?

חיים אורון: יש דיון.

דליה איציק: כן, אבל היתה הפסקה וחברי הכנסת לא יודעים שהתחדשה הישיבה.

דליה איציק: בבקשה, נא לצלצל.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר.

משה גפני: לפי דעתי, חברי הכנסת לא יודעים שהיתה הפסקה.

חיים אורון: לא יודעים שיש ממשלה.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד למסור את הודעות הממשלה כדלקמן: ראשית, הודעה על הפסקת כהונתו של שר.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מבקש להודיע לכנסת כי כהונתו בממשלה של השר אברהם הירשזון נפסקה ביום 3 ביולי, לאחר ש-48 שעות קודם לכן הוא הגיש את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

דליה איציק: סליחה.

דליה איציק: הסדרנים שם.

מאיר שטרית: שנית, אני מבקש למסור הודעה: א.

מאיר שטרית: על צירוף שרים לממשלה; ב.

מאיר שטרית: על שינוי שם משרד המשנה לראש הממשלה למשרד לפיתוח הנגב והגליל; ג.

מאיר שטרית: על שינויים בחלוקת התפקידים בין שרים.

מאיר שטרית: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה בישיבתה היום כדלקמן: צירוף שרים לממשלה בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה.

מאיר שטרית: אני מבקש לומר, גברתי היושבת-ראש, לפני שאני מוסר את ההודעה, כי ראש הממשלה, בדבריו בישיבת הממשלה שבה אושרו השינויים הללו בממשלה, אמר כדלקמן: חבר הכנסת חיים רמון הורשע בבית-המשפט.

מאיר שטרית: צריך לומר שבית-המשפט, כשדן בנושא העונש, פסק את העונש במפורש באופן כזה שלא ימנע ממנו פעילות ציבורית בכנסת ובממשלה, וזאת אף-על-פי שהתביעה ביקשה לפסוק שיהיה בעניינו קלון, ואף ביקשה עונש שימנע ממנו לחזור לכנסת ולממשלה.

מאיר שטרית: שקלתי את המינוי של חיים רמון ואת כלל השיקולים בנושא זה – מחד גיסא, את פסק-הדין, העונש, ואת כל מה שכרוך בנושא; מאידך גיסא, את התרומה שיש למינוי חיים רמון לממשלה, לכנסת ולעבודתי כראש הממשלה.

מאיר שטרית: לאחר ששקלתי בנושא, החלטתי שבאיזון בין השיקולים, גוברים השיקולים למנותו לשר משלא למנותו, ועל כן קיבלתי את ההחלטה, וזאת אחרי שלמדתי את החלטת בית-המשפט בנושא.

מאיר שטרית: על כן, קיבלתי את ההחלטה, זאת אחרי שלמדתי את החלטת בית-המשפט בנושא.

מאיר שטרית: על בסיס הדברים האלה של ראש הממשלה, ביקש ראש הממשלה – וכך החליטה הממשלה – לצרף את חבר הכנסת חיים רמון כשר נוסף בממשלה; לצרף את חברת הכנסת כשרה נוספת בממשלה.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישור הכנסת להודעה.

מאיר שטרית: הממשלה החליטה גם כי חבר הכנסת חיים רמון יהיה המשנה לראש הממשלה.

מאיר שטרית: חברת הכנסת רוחמה אברהם תהיה המקשרת בין הממשלה לכנסת במקום השר יעקב אדרי.

מאיר שטרית: שינוי שם משרד המשנה לראש הממשלה למשרד לפיתוח הנגב והגליל, בשונה מהחלטת הממשלה מס' 13 מיום 7 במאי 2006 – לשנות את שם משרד המשנה לראש הממשלה.

מאיר שטרית: המשרד ייקרא "המשרד לפיתוח הנגב והגליל".

מאיר שטרית: אף כי אין חובה בחוק להודיע על החלטה זו לכנסת, היא מובאת לידיעת חברי הכנסת מטעמים של סדר טוב.

צבי הנדל: מי זה יהיה, חיים רמון?

מאיר שטרית: שינויים בחלוקת התפקידים בין שרים – עוד החליטה הממשלה היום, בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כדלקמן: השר רוני בר-און יהיה שר האוצר במקום שר הפנים; השר מאיר שטרית יהיה שר הפנים במקום שר הבינוי והשיכון; השר זאב בוים יהיה שר הבינוי והשיכון; השר יהיה השר לפיתוח הנגב והגליל והשר לקליטת העלייה.

מאיר שטרית: בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת לכך.

מאיר שטרית: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דליה איציק: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת בני אלון, שמחליף את חבר הכנסת מיקי איתן.

דליה איציק: אלה שיפספסו את תורם, לא נמתין להם.

דליה איציק: נא לקרוא לחברי הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, יש לך חמש דקות.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, כנסת נכבדה, אני מזכיר בצער את הצעתך, גברתי היושבת-ראש, לראש הממשלה בעקבות המלחמה, שחזרת עליה בטקס העצוב של הפצע הפתוח, שהתקיים במלאות שנה למלחמת לבנון השנייה.

בנימין אלון: ההצעה שאת הצעת לראש הממשלה היא לאחד את העם ולא ללכת למשחק של הישרדות פוליטית, אלא לדבר אמיתי שייתן ביטוי גם לסכנות שבפתח, אם סכנה מצפון, מאירן או מצפון של גבול קרוב יותר, וגם ייתן איזה ביטוי לפער האדיר, שאני יודע שראש הממשלה לא מתרגש ממנו, בין האי-אמון הפוליטי שלא קיים, כי הממשלה צולחת כל יום שני ברוב מוחץ את הצעות האי-אמון הפוליטיות של הכנסת, של האופוזיציה – אבל ראש הממשלה והממשלה לא צולחים בהצלחה את האי-אמון של הציבור.

בנימין אלון: יכול ראש הממשלה לומר שוב ושוב: זה מקום העבודה שלי, כאן אני עובד ולא אכפת לי אם אני פופולרי או לא.

בנימין אלון: אבל פופולריות של ראש ממשלה היא מבחן בזמן חירום, כי אם חלילה פורצת מלחמה, אז אם ראש הממשלה פופולרי או לא זו שאלה קיומית.

בנימין אלון: אם העם מתנדב ומגיע ומאמין לממשלה, שעושה את הכול למנוע מלחמה, ואם חלילה היא פורצת וצריך לרוץ אל החזית, זו שאלה קיומית, זו לא שאלה של סקרים, שיכול ראש הממשלה לומר: מה אכפת לי, אני עובד, זה מקום עבודתי, מה זה משנה אם אני פופולרי או לא.

בנימין אלון: לכן, הערכתי בזמנו כשפנית אליו, ואני מעריך גם עכשיו את הפנייה שלך אליו.

בנימין אלון: לא פוליטית, פוליטית אין לנו עניין בזה, אבל ברמה הציבורית, שהבנת שצריך לצאת מן הבועה המטעה הזאת, שהנה, אני חכם, אני מניפולטור, הנה שרדתי, הנה העבודה משחרת לפתחי, הקדוש-ברוך-הוא עזר לי ואהוד ברק נבחר, אז יש לי עוד חודש, יש לי עוד חודשיים, ליברמן כאן וזה כאן.

בנימין אלון: העם לא קולט את הדקויות האלה והעם בז להן.

בנימין אלון: אין לי דבר נגד האנשים שיקבלו היום קידום.

בנימין אלון: להיפך, אני חושב שבממשלה הזאת יש הרבה שרים טובים ברמה האישית, אבל יש לי הרבה נגד האוטיזם הזה, חוסר היכולת של ראש הממשלה להבין את מה שאת אמרת לו.

בנימין אלון: לא ברמה האישית, אינני רוצה להחניף לך, גברתי היושבת-ראש.

בנימין אלון: אני חושב שברמה הציבורית אפשר – אוקיי, אז אהוד אולמרט ראש ממשלתנו הוא מניפולטור חכם, הוא ידע לעבור גם את אלו במפלגה שלו שלרגע אינם מרוצים, והוא גם ישלח להם איזה משלוח, משהו שיפצה אותם.

בנימין אלון: אבל לא זה מה שמטריד את עם ישראל.

בנימין אלון: אני יודע, בדמוקרטיה צריך מנהיג לפעמים לומר: אינני מסתכל בסקרים.

בנימין אלון: להיפך, אני מכבד את זה.

בנימין אלון: בדמוקרטיה ייצוגית צריך מנהיג לומר: קיבלתי מנדט ואני מוביל את העם.

בנימין אלון: אני מכבד את זה.

בנימין אלון: אבל מי שמקצין וחושב שדמוקרטיה זה שפעם בארבע שנים בוחרים דיקטטור, לא מבין מהי דמוקרטיה.

בנימין אלון: מי שחושב שארבע שנים אין לעם מה לומר, עד ליום הבחירות, לא מבין מהי דמוקרטיה ייצוגית.

בנימין אלון: מי שחושב שהפגנה בכיכר איננה אומרת כלום, לא מבין מהי דמוקרטיה ייצוגית.

בנימין אלון: לצערי, ראש ממשלתנו לא מבין מהי דמוקרטיה ייצוגית.

בנימין אלון: אני מצר על כך.

בנימין אלון: אני שוב חוזר, ברמה החברית – אני כאן כבר כמה שנים בחבורה הזאת של חברי הכנסת – עם הרבה מן המינויים אין לי בעיה אישית, אני שמח בשמחתם ומאחל להם שישרתו את עם ישראל בכל הכשרונות שיש להם.

בנימין אלון: אבל ברמה הציבורית אני מצר על כך שראש הממשלה יכול היה לשאת את נאום הפופולריות, שגילה חוסר הבנה, ועדיין, לדעתי, שרוי באותן תפיסות יסוד.

בנימין אלון: חבל לי על כך, ואני מאוד מקווה שלא נצטרך לקבל מכה חיצונית קשה כדי לחזור לעצמנו.

בנימין אלון: תודה.

דליה איציק: אדוני, אני מאוד מודה לך.

דליה איציק: הואיל והזכרת את שמי, חבר הכנסת בני אלון, מוכרחים הפעם להגיד, הגם שאני מאוד זהירה וגם הפעם אחפש את מילותי בקפידה, לא רק צד אחד לא הסכים הפעם.

דליה איציק: היו עוד כמה צדדים שלא הסכימו וסירבו לרעיון שאתה ואני תמכנו בו כל כך.

דליה איציק: עד שאנחנו שכנענו את ראש הממשלה, היו כאלה שלא הצטרפו.

דליה איציק: אתה יודע, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יעקב מרגי מש"ס.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

קריאה: כמה דוברים יש?

דליה איציק: כמספר הסיעות.

דליה איציק: לכל סיעה יש חמש דקות.

דליה איציק: יש 13 סיעות.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, ברצוני לברך תחילה את ראש הממשלה על מינוי השרים החדשים בממשלתו.

צבי הנדל: תרחיב את הדיבור בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: ארחיב בכל הסוגיות.

יעקב מרגי: כמו כן, אני רוצה לברך את השרים על תפקידם החדש, שרים ישנים-חדשים, לאחל להם הצלחה; לברך את חברת הכנסת , שעוזבת אותנו בוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: אני חושב שהיא עשתה עבודה נפלאה בוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בנימה אישית, כחבר בוועדת הכנסת.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר שהכנסת תחסר אותה, אבל אין לי ספק שהיא תחזיר לנו כפל כפליים בעבודתה כשרה המתאמת בין הממשלה לכנסת.

יעקב מרגי: אני מברך היום, ועל זה אני רוצה לפרט, כי בתקופה האחרונה כל מי שמאוכזב מעצמו – – –

רן כהן: חבל להתחיל לייצג בהתלהבות גדולה מדי את הממשלה.

יעקב מרגי: אם תשמע את הסיפא של דברי, תבין למה אני חותר.

יעקב מרגי: לאחרונה יש אופנה שכל מי שמשועמם מעצמו, כל איזה אמן, זמר, סופר, שכנראה הקריירה הסתיימה לו, חושב שגם המדינה הסתיימה לו.

יעקב מרגי: ויש אופנה מוזרה של ראיונות – הן ברדיו, הן בטלוויזיה והן בעיתונות – שבהם אומרים לנו שהמדינה נגמרה, שהכול שחור, שהכול לא טוב; והצליחו להכניס מורך בלב העם.

רן כהן: הכול טוב.

יעקב מרגי: לא הכול טוב, אבל לא הכול שחור.

יעקב מרגי: לא הכול שחור.

ראובן ריבלין: אתה, תן לנו פירוט מה לא שחור בממשלה.

יעקב מרגי: אני לא אתן.

יעקב מרגי: אני בא לומר מה לא טוב.

יעקב מרגי: אני עוסק בלא טוב.

יעקב מרגי: מה שלא טוב זה ההלקאה העצמית של הרבה אנשים שיש להם השפעה בציבור.

יעקב מרגי: הם מקבלים במה בתקשורת, בעיתונות, בטלוויזיה, ברדיו, והם מכפישים – הכול מושחת והכול לא טוב.

יעקב מרגי: תראו את זה בסקרים שאחר כך: מדד האמון בכנסת נמוך, מדד האמון בבתי-המשפט נמוך – מה קרה?

יעקב מרגי: זה יום שבא לומר לציבור: רבותי, יש הנהגה – אולי לא טובה מספיק – – –

רן כהן: מרגי, הכול נהדר; אין פערים, אין זימה, אין שחיתות – הכול נהדר.

יעקב מרגי: אני לא אומר שהכול נהדר, אבל תראו מה אנחנו עושים – כולנו יחד, מה אנחנו עושים לעם היושב בציון.

יעקב מרגי: אנחנו משדרים לו שהכול רקוב, שהכול מושחת, וזה לא נכון, רבותי.

יעקב מרגי: יש לנו צבא טוב, יש לנו כנסת טובה, יש לנו ממשלה טובה, יש לנו עם טוב, וצריך לשפר את הטעון שיפור.

יעקב מרגי: זה יום לברכות, וזה יום טוב, ואני מאחל לממשלה הזאת אריכות ימים – שתמלא את ימיה.

יעקב מרגי: אני מאחל לה כמובן קודם כול הצלחה, כי הצלחתה היא הצלחתנו והצלחת העם.

יעקב מרגי: תודה.

ראובן ריבלין: אתה מאוד אופטימי.

רן כהן: אין סיכוי שהיא תמלא את ימיה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגי מתכוון לכך שצריך לשנות את העולם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד רותם – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי איתן, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אפילו את ועדת החקירה העברת.

נסים זאב: אין ממשלה טובה כמו הממשלה הזאת?

נסים זאב: מה שרצית – העברת.

נסים זאב: יש חוק שלא עבר היום?

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודמי, חבר הכנסת מַרג'י – – –

ראובן ריבלין: מֶרגִי.

מיכאל איתן: מרג'י.

ראובן ריבלין: מֶרגִי.

מיכאל איתן: חבר הכנסת מֶרגִי התפלא.

מיכאל איתן: הוא אומר: מה אתם רוצים?

מיכאל איתן: למה שלא נהיה מרוצים?

מיכאל איתן: ובירך את ראש הממשלה שעשה היום מהלכים חשובים כדי להגביה את מפלס שביעות הרצון.

מיכאל איתן: אני יכול להעיד שאני מסכים אתו במידה מסוימת; קחו למשל את רוני בר-און – היום הוא הופך להיות שר האוצר, אז הוא מרוצה.

רוני בר-און: מאוד.

מיכאל איתן: מאוד.

מיכאל איתן: חברת הכנסת רוחמה אברהם הופכת להיות שרה, והיא מרוצה.

מיכאל איתן: חיים רמון חוזר לממשלה בתור המשנה לראש הממשלה, והוא מרוצה.

מיכאל איתן: חבר הכנסת ושר השיכון מאיר שטרית הופך להיות היום שר הפנים במקום שר השיכון והוא כל כך מרוצה – פגשתי אותו והתחבקתי אתו, כי אנחנו חברים באופן אישי, וראיתי שהוא כל כך מרוצה, וחבר הכנסת זאביק בוים, שגם הוא חבר שלי זה שנים רבות, מאוד מרוצה – עד היום הוא היה שר הקליטה, ועכשיו הוא יהיה שר השיכון.

ראובן ריבלין: לא שהקליטה לא חשובה.

מיכאל איתן: כולם מרוצים.

מיכאל איתן: גם המדינה מרוצה?

מיכאל איתן: תגידו לי: גם המדינה מרוצה?

מיכאל איתן: מה יוצא למדינה שלנו מכל שביעות הרצון של הקואליציה?

מיכאל איתן: מה יוצא למדינה שלנו מכל שביעות הרצון של ראש הממשלה, שהפגין וירטואוזיות בהשבעת רצונם של אלה שצריכים להרים פה יד ולהתחייב שימשיכו לתמוך בו ויגרמו לכך שממשלתו תשרוד?

מיכאל איתן: אז מה?

מיכאל איתן: כאן כולם מרוצים.

מיכאל איתן: איך הוא אמר?

מיכאל איתן: יש לנו כנסת טובה, יש לנו ממשלה טובה, כולם מרוצים.

מיכאל איתן: שמחה וששון.

מיכאל איתן: רבותי, בואו ניקח את הדברים גם בממד הרציני שלהם, ואני אפנה דווקא לחברים שלי.

מיכאל איתן: אחד הדברים שמאוד מאוד קשה לי זה לדבר אל החברים ולהגיד להם דברים נכוחים.

מיכאל איתן: מה קורה?

מיכאל איתן: מאיר שטרית, חבר שלי, אדם מוכשר וטוב, היה שר השיכון, ומהיום הוא שר הפנים.

מיכאל איתן: מה הרוויחה מדינת ישראל מהשינוי הזה?

מיכאל איתן: שהיום יש במשרד השיכון בלגן – השר עוזב, יבוא שר חדש, חצי שנה הסתגלות.

מיכאל איתן: במשרד הפנים – עוד בלגן.

מיכאל איתן: חצי שנה הסתגלות.

מיכאל איתן: ולכמה זמן זה יהיה – לשמונה חודשים?

מיכאל איתן: לעשרה חודשים?

מיכאל איתן: לשנה?

מיכאל איתן: הרי כולם שומעים את המרכיבה השנייה בגודלה בקואליציה, מפלגת העבודה, אומרת לנו תחזית ברורה: לכל היותר עד 2008.

מיכאל איתן: למען השם, אני שואל, איפה ההיגיון של הבית הזה?

מיכאל איתן: איפה ההיגיון של החברים שלי?

מיכאל איתן: איפה ההיגיון של ראש הממשלה, שצריך טיפ-טיפת אחריות?

מיכאל איתן: למה הוא לא אומר לאותם שרים: חברים יקרים, ההבדל בין שר השיכון ובין שר הפנים, בין שר הקליטה ובין שר השיכון, מצדיק שנעשה כזה בלגן במדינה?

מיכאל איתן: שבו בתפקידים שלכם.

מיכאל איתן: עד אתמול שמענו את החבר זאב בוים אומר עד כמה הקליטה חשובה, שצריך להשקיע, שצריך לעבוד; שמענו את מאיר שטרית מסביר כמה השיכון חשוב, ואת חבר הכנסת רוני בר-און אומר כמה חשוב הפנים.

מיכאל איתן: אז מה קורה לנו?

מיכאל איתן: מה קורה לנו?

מיכאל איתן: אני אהיה אתכם לארג', בלי הבדל מפלגות.

מיכאל איתן: ככה אנחנו מנהלים מדינה?

מיכאל איתן: אנחנו, כולנו?

מיכאל איתן: ככה אנחנו עומדים פה מבסוטים – הכול בסדר, זאת תעשה נסים והוא יעשה נפלאות, רק תתחלפו בתפקידים?

מיכאל איתן: כשהיינו בטירונות החבר'ה התלוננו מאוד על זה שהם כבר שבוע בשדה ולא באה אפסנאות ולא החליפו להם את הלבנים.

מיכאל איתן: הרס"ר אמר: חבר'ה, יש לי בשורה טובה ובשורה רעה: הבשורה הטובה היא שמחר מחליפים.

מיכאל איתן: הבשורה הרעה היא שאתם מחליפים אחד עם השני.

מיכאל איתן: אז היום החלפנו.

מיכאל איתן: מה החלפנו?

מיכאל איתן: אחד בשני.

מיכאל איתן: איזה שינוי לטובה יהיה פה למדינת ישראל?

מיכאל איתן: רק לרעה.

מיכאל איתן: אלה שנכנסים במקום אלה שיוצאים יעשו טקסים; מחר תראו את הריטואל הקבוע – השר הנכנס משבח את השר היוצא, השר היוצא משבח את השר הנכנס, כל אחד מספר כמה זה טוב, והפקידים שעומדים בסך – כי בטקס של חילופי השרים הם צריכים להתייצב, כל צמרת המשרד – אומרים אחד לשני: נו, כמה פעמים כבר היינו בטקסים כאלה בחמש השנים האחרונות?

מיכאל איתן: ואז אחד מהם אומר: מה זה אומר לגבי התוכניות שאנחנו עושים?

מיכאל איתן: צריך להתחיל הכול מההתחלה.

מיכאל איתן: והשני אומר: עזוב, למה נתחיל מההתחלה?

מיכאל איתן: ממילא הם יתחלפו, גם החדש הזה יתחלף עוד מעט.

מיכאל איתן: ואז הכוח של השלטון, הכוח של הממשל, נמוג.

מיכאל איתן: והביורוקרטיה מקבלת עוצמה מעבר למה שהדמוקרטיה צריכה.

מיכאל איתן: הביורוקרטיה קובעת היום שכל השרים האלה הופכים לקישוט, כי הם רק שנה שם, והם צריכים להתמודד עם ביורוקרטיה של שנים רבות, והם גם יחליפו חלק מהביורוקרטיה, כי הם מביאים אנשי אמון משלהם, שגם הם לא יבינו שום דבר ממה שקורה במשרדים.

מיכאל איתן: המסקנה הפוליטית המיידית היא שהיום, כדי לחולל שינוי, צריך לעשות מה שמפלגת העבודה אומרת: יהיו בחירות בעוד שנה, שנה וחצי; אין טעם בכל החילופים האלה.

מיכאל איתן: צריך להשלים עם העובדה הזאת, להיערך לבחירות ולהחזיק את הממשלה הזאת, אם אין ברירה, עוד השנה הזאת – לא בחילופים, לא בתוכניות ולא בשום דבר – בהישרדות של שנה.

מיכאל איתן: מסקנה יותר ארוכת טווח – וכולכם יודעים את זה.

מיכאל איתן: השיטה שאנחנו עובדים בה היא שיטה דפוקה.

מיכאל איתן: איך הוא אמר?

מיכאל איתן: כולם אומרים שהמדינה נגמרת.

מיכאל איתן: היא לא נגמרת.

מיכאל איתן: יש לי הודעה בשבילכם: הוא צדק.

מיכאל איתן: המדינה לא נגמרת, היא עדיין מחזיקה מעמד, למרות כל מה שאנחנו מעוללים לה.

מיכאל איתן: אני אומר: אם רוצים ללכת לפתרון רציונלי, מוכרחים לשנות משהו בשיטה.

מיכאל איתן: לא יכול להיות ששרים במשרדי הממשלה יתחלפו בקצב של כל שנה שר חדש – או כל שנה וחצי, כי בסופו של דבר המדינה לא תחזיק מעמד עם כל מה שאנחנו מעוללים לה.

אני מודה לאדוני.

חבר הכנסת .

אדוני, השעון – שים לב.

השעון מורה חמש דקות, אבל הוא לא רץ.

הוא יכול להישאר ככה – 5 כפול 5 – עד יום שני.

מיכאל איתן: לא, זה אומר שעד חמש בבוקר אתה יכול לדבר.

אחמד טיבי: אתה תסתכל לשם.

אחמד טיבי: הנה, התחיל לרוץ.

משה שרוני: אני אסתכל עליך.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, כולנו מדברים לפם ללא מחשבה וללא היגיון.

משה שרוני: עד עכשיו צעקו כאן שאין שר אוצר.

משה שרוני: צעקו, הלכו לבג"ץ, בג"ץ התערב, והיום אומרים: מה פתאום?

משה שרוני: אני חושב שהגיע הזמן שיהיה שר אוצר, שתהיה כתובת, שיהיה איש עם יד ברזל שיד את כל פקידות האוצר במקום הנכון ויעשה סדר.

משה שרוני: המדיניות היא של שר האוצר, לא של הפקידים.

משה שרוני: חבר הכנסת רמון היה שר, אז מה אתם קופצים?

משה שרוני: הוא מקבל בחזרה את מה שמגיע לו.

ראובן ריבלין: אנחנו כל הזמן יושבים במקום, למה אתה אומר שאנחנו קופצים?

ראובן ריבלין: היחיד שמקפיץ אותנו זה אתה.

יעקב כהן: מי שקובע זה הפקידים, לא השר.

משה שרוני: אוי כהן, כהן.

משה שרוני: הכוהנים – שיהיו בריאים.

רן כהן: תעשה לי טובה, אל תשים את כולנו – יש כוהנים ויש כוהנים.

משה שרוני: לא יודע, אומרים: כל כך רע במדינה הזאת, שלמיליון ו-600,000 ישראלים כבר יש כרטיסים לנסוע לחוץ-לארץ.

משה שרוני: רע – זה שלאנשים רע.

משה שרוני: המפלגה של רובי ושל מיקי איתן ובראשה נתניהו הדה את האנשים ועשו אותם יותר חלשים, עד הרצפה, ועכשיו הם באים, חביבי, ומדברים, מה זה?

משה שרוני: אה-אה-אה, ראינו אתכם.

אחמד טיבי: האם הבנתם, חברי הכנסת, את הקטע האחרון?

ראובן ריבלין: – – – הבנו שבגללנו שרוני נכנס לכנסת; אנחנו היינו החטא – והוא העונש.

משה שרוני: לא בגללכם באמת.

משה שרוני: אתם עשיתם דברים והעם שפט אתכם.

משה שרוני: לא אני שפטתי אתכם.

משה שרוני: מה אתה רוצה?

משה שרוני: העם – אלה שעשיתם אותם מיליונרים.

מיכאל איתן: מיליון ו-600,000 ישראלים נוסעים.

מיכאל איתן: תחשוב למה, איך הם הגיעו לזה?

משה שרוני: רבותי, מה כל זה?

משה שרוני: מה קרה?

משה שרוני: יש מפלגה שרוצה לשנות את ההרכב, שינוים פרסונליים בתוך הממשלה.

משה שרוני: בתוך זה, שר זה יהיה שר זה ושר זה יהיה שר זה.

משה שרוני: מה הבעיה?

משה שרוני: כל הממשלות עשו את זה, אבל פתאום קופצים.

משה שרוני: חברת הכנסת רוחמה אברהם, כל הכבוד שהיא תהיה בממשלה.

משה שרוני: היא תוסיף הרבה יותר ממה שאחרים, אם היו במקומה, היו מוסיפים.

אחמד טיבי: אתה יכול לפרט, אדוני?

משה שרוני: אני אפרט לך אחר כך.

משה שרוני: הוא רוצה רק פירוט.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני אתן לו יותר זמן, כי זה מעניין.

אחמד טיבי: אני מודה שזה מעניין.

משה שרוני: אני רוצה לאחל לשר האוצר הרבה הצלחה, ואני חושב שההצלחה שלו תהיה הצלחת הכנסת.

משה שרוני: אני רוצה לאחל לחברת הכנסת רוחמה אברהם, באמת מהלב, בשם סיעת גיל – אנחנו בטוחים שהיא תמלא את התפקיד מעל ומעבר, ורק חבל שהפסדנו את יושבת-ראש ועדת הכנסת.

משה שרוני: נתגעגע אלייך.

משה שרוני: לכל השרים שעושים סיבוב מתיק לתיק, אני בטוח שהם יצליחו כמו שהצליחו בתפקיד הקודם שלהם.

משה שרוני: השר שטרית יצליח בפנים לא פחות מאשר בשיכון; מי שייכנס לשיכון יצליח לא פחות מאחר.

משה שרוני: באמת, חבר'ה, תתנהגו קצת יותר כמו בוגרים.

משה שרוני: תהיו קצת בוגרים, תשלימו.

משה שרוני: תשלימו שיש דברים צודקים, וחבל על הזמן.

משה שרוני: אני מודה לך.

אחמד טיבי: אני מודה לך, ואנחנו שותפים לברכה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אברהם רביץ.

מיכאל איתן: על הסיום אפשר להתאחד.

רן כהן: שרוני, מה זה היה: אה-אה-אה?

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אין לי תלונות מיוחדות או טענות נגד המינויים החדשים.

אברהם רביץ: להיפך, כמה מהם נראים בעיני ראויים בהחלט.

אברהם רביץ: אני מברך את הממשלה על המינויים החדשים באופן כללי, אבל אני מצר על כך שבאותה קלות שממנים שרים אי-אפשר לפטר שרים.

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, היום נעשה כאן מעשה שלא ייעשה.

אברהם רביץ: היתה הצעת חוק של סיעת ש"ס ושל סיעת יהדות התורה בעניין החינוך החרדי – תיקון להצעת חוק חינוך ממלכתי.

אברהם רביץ: מותר להתנגד להצעת חוק כזאת, אבל מה שאסור לעשות כאן, בכנסת, ובפרט מעל במת הכנסת – אסור לשקר.

אברהם רביץ: אסור לומר דברים שאינם אמת.

אברהם רביץ: היתה כאן שרת החינוך – – –

ג'מאל זחאלקה: אין סעיף בחוק הזה כמה שרים וחברי כנסת צריך לפטר?

אברהם רביץ: אבל יש מקובלות כזאת, שלא משקרים מעל במת הכנסת.

אברהם רביץ: בפרט לא שקר שמתגלה תוך כדי.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת רביץ, לפי הדרישה שלך לא יישאר אף שר בממשלה.

אברהם רביץ: אתה הרי לא משקר, והנה אתה יושב כאן, אז למה?

אברהם רביץ: יש כמה שרים שלא משקרים.

אברהם רביץ: למשל השר בן-יזרי – הוא לא משקר.

אברהם רביץ: אף פעם לא תפסתי אותו בשקר.

אברהם רביץ: איש הגון.

אברהם רביץ: ויש עוד כמה.

אברהם רביץ: הוא לא היחיד.

אברהם רביץ: אבל עלתה לכאן שרת החינוך, ואמרה בשפתה, בשפה העברית, שהחוק המוצע יגרום לכך שהחינוך החרדי, רחמנא ליצלן, יקבל יותר מהחינוך הממלכתי.

רן כהן: הילד.

אברהם רביץ: הילד?

אברהם רביץ: החינוך.

אברהם רביץ: הילד לא מקבל שום דבר, הוא מקבל מהבורא.

אברהם רביץ: אני רוצה לקרוא לכם מהחוק שהצבענו עליו היום.

אברהם רביץ: יש סעיף 5 שאומר כך: מוסד חינוכי תרבותי ייחודי העומד בתנאי הרשיון הבסיסיים יתוקצב על-ידי משרד החינוך, התרבות והספורט בסך 55% מיחידת המימון בעבור כל תלמיד הלומד במסגרתו, וכו'.

אברהם רביץ: כלומר, צריך לפטר אותה גם כי היא לא יודעת חשבון.

אברהם רביץ: היא חושבת ש-55% זה יותר מ-100%.

אברהם רביץ: אשאל את פרופסור ברוורמן, שהיה פרופסור באוניברסיטת באר-שבע – מה יותר, 100% או 55%?

אברהם רביץ: שרת החינוך של מדינת ישראל – – –

אחמד טיבי: למה להביך את הפרופסור בשאלה כזאת?

אברהם רביץ: אפשר לעשות את זה כתרגיל באוניברסיטה.

אברהם רביץ: מה כן יש?

אברהם רביץ: אני יודע למה היא מתכוונת; יש סעיף מס' 6 בהצעת החוק שהצבענו עליה היום, 6(ב), שאומר כך – מעבר ל-55% של המוסדות האלה, שבהם לא לומדים את כל הליבה, נותנים למוסדות האלה אפשרות, ונותנים להם תמריץ, כן ללמוד מתוך הליבה עוד שיעורים, ואז יהיה אפשר להוסיף להם מתוך המסגרת, ונאמר שם בסעיף: השר מוסמך לקבוע בתקנות כי מוסדות חינוך תרבותיים ייחודיים המלמדים תכנים חינוכיים שיקבע יהיו זכאים לתקציב נוסף.

אברהם רביץ: השר יחליט על זה – מעבר ל-55% – בהתאם לשיעור שייקבע ובאישור ועדת החינוך של הכנסת.

אברהם רביץ: מה למשל יש שם?

אברהם רביץ: תוספות בשביל האזרח הקטנצ'יק הזה, שלומד במוסד וכולנו רוצים שהוא יגיע להשכלה?

אברהם רביץ: לא אקריא לכם את כולן.

אברהם רביץ: מובן שיש לימוד תורה, ותולדות העם היהודי, ומורשת ישראל, ומסורת – דברים שהם לא טרפה, אבל יש סעיף קטן (ב)(3): לבסס את ידיעותיהם של התלמידים בתחומי הדעת והמדע השונים – אז הם נשארים בורים ו הארצות, גם אם הם רוצים, ועל זה היא מלינה.

אברהם רביץ: ויש אפילו כאלה שמדברים על כך שכל ילד – – –

אחמד טיבי: נא לשאוף לסיים.

אברהם רביץ: אשתדל לסיים מייד.

אברהם רביץ: יש גם סעיף קטן (ב)(4) – איך יכול להיות ילד עברי שלא ידע שפה לועזית?

אברהם רביץ: יש סעיף קטן (ב)(4) – לבסס את ידיעותיהם של התלמידים בשפה נוספת מלבד השפות הרשמיות במדינה – וזה רע ולא לתת את זה, רחמנא ליצלן.

אברהם רביץ: והכול בפיקוח השרה, והיא יכולה להחליט או לא להחליט, אבל כשהיא מדברת על הציבור החרדי, אני מצטער לומר זאת, היא הזויה, היא לא שולטת בעצמה.

אברהם רביץ: רוח תזזית נכנסת בה, והיא עולה לכאן – אם הייתם צריכים להסתכל על הפרופיל שלה, רחמנא ליצלן, שר בישראל: היא אינה שולטת בעצמה.

אברהם רביץ: לכן, לדעתי, בהזדמנות חגיגית זו, כפי שאמרתי, אני מברך את השרים החדשים, כולם ראויים, כולם יפים, כולם טובים, אבל באותה הזדמנות אנו צריכים לחתור למצוא את הדרך כיצד לפטר שרה שמביאה ביזיון ומשקרת מעל במת הכנסת – למי?

אברהם רביץ: לחברי הכנסת, שיודעים לקרוא עברית.

אברהם רביץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

אחמד טיבי: גם לך – חמש דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היות שהפוליטיקה נעשית יותר ויותר פרסונלית, מה שהייתי צריך לעשות עכשיו זה לומר אם השר בר-און יותר טוב או פחות טוב מהשר הירשזון, יותר טוב או פחות טוב ממי שקדם לו, השר אולמרט, ואם השר שטרית הוא יותר טוב או פחות טוב במשרד הפנים מאשר השר רוני בר-און.

חיים אורון: אבל אני לא רוצה להימצא שם.

חיים אורון: מבחינתי כולם ראויים.

חיים אורון: איני יכול לומר שיש השבחה מרחיקת לכת של הממשלה בכך שהם מצטרפים אליה, ואני גם לא בטוח שהיה נגרע משהו דרמטי מהממשלה אם חלק מהם לא היו בה, אך אני מודה – בתקופה שבה הממד הפרסונלי כל כך חשוב, חשוב עד כדי כך שלמשל לראש המפלגה שהיא השותפה הבכירה בקואליציה נבחר מישהו שכרגע הטוטו הלאומי הוא לדעת מה הוא, ברק, חושב על – מה ברק חושב על הפלסטינים, מה ברק חושב על התקציב, מה ברק חושב על הפתרון עם סוריה – לא יודעים.

ראובן ריבלין: דבר אחד אנחנו כן יודעים – מה ברק חושב על עצמו.

חיים אורון: אבל אמרתי כבר קודם שאני לא עוסק בפרסונות.

חיים אורון: בדיוק מהסיבה הזאת אנו נצביע נגד הממשלה הזאת גם בהרכבה החדש, למשל.

חיים אורון: אגב, אני חושב, הרב רביץ, שאתה יכול להצביע בעדה, כי דבר אחד ברור: הממשלה שוב מורכבת מאנשים דתיים.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: שר האוצר המיועד, עוד לפני כניסתו, נשבע על הדיבר הראשון.

חיים אורון: מהו הדיבר הראשון, בריאיון ל"הארץ"?

חיים אורון: יש לשמור על גודל התקציב והגירעון.

חיים אורון: זה הדיבר הראשון, הקודם לכל שאר הדיברות.

חיים אורון: רגע, בדקת?

חיים אורון: אתה כבר יודע?

חיים אורון: ראיתי שאנשים רציניים מאוד אמרו – למשל ברודט, אלי הורביץ – בוועדה שהוקמה, שאפשר השנה להגדיל את התקציב ב-2.4%.

חיים אורון: אני אפילו העזתי לומר לפני שנה, שאולי ב-2.8%, כי היתה צמיחה בשנה הקודמת.

חיים אורון: אז – לא.

חיים אורון: כבר יש אבן פינה.

חיים אורון: אני רוצה להודיע לכל חברי הקואליציה, כל הכיסים שאתם תופרים, אתם פשוט תופרים עכשיו פרקים בחוק ההסדרים הבא, כי בהגדלת ההוצאה בתקציב ב-1.7% אין כסף.

חיים אורון: חברת הכנסת תירוש, אין כסף לכיתות ב-1.7%.

חיים אורון: חבר הכנסת טל, אין כסף אפילו לשמיטה ב-1.7%.

חיים אורון: אין כסף לכלום ב-1.7%.

דוד טל: לשמיטה יש.

חיים אורון: לשמיטה יש.

חיים אורון: אתה צודק.

חיים אורון: זמני עוד מעט נגמר, ואני שואל את ראש הממשלה ואת כל שריה: אתם כל הזמן עושים "שאטל" כזה – אגב, אני לא מבין, למה כשממנים שר אחד מחליפים ארבעה משרדים?

חיים אורון: למה?

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: במקרה אני יודע שמשרד השיכון – על שולחן הממשלה מונחת זה כמה שבועות – נכון, חבר הכנסת טלב אלסאנע – רפורמה מרחיקה לכת לטיפול בבדואים.

חיים אורון: אגב, זאת כבר הפעם החמישית שאני מכיר, ואם אדבר ברצינות, אולי כבר הפעם ה-500.

חיים אורון: עכשיו נחכה; יבוא שר חדש, ילמד את התיק, הוא כמובן יצטרך להחליף אחד או שניים, להביא אנשים חדשים – שיחכו הבדואים.

חיים אורון: זאת דוגמה אחת.

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: למה צריך להחליף את שר השיכון?

חיים אורון: למה צריך להחליף את שר הקליטה?

חיים אורון: למה צריך לשדרג?

חיים אורון: החוכמה הזאת, של משרד הקליטה ופיתוח הנגב – אני בתור איש הנגב והגליל מתחנן לפניכם: תפסיקו את הבלוף הזה.

חיים אורון: לוקחים כמה מיליוני שקלים, מזיזים אותם מצד לצד, פעם הם רשומים במשרד מסוים, אחר כך הם רשומים במשרד של השר הממונה, מחלקים כמו חרוזים לאינדיאנים כל מיני הטבות – תעזבו אותנו מזה.

חיים אורון: אתם רוצים לטפל בנגב ובגליל?

חיים אורון: תקבלו החלטת ממשלה, ואני מעביר לכם אחת מתוך עשר התוכניות שכבר התקבלו לפיתוח הנגב והגליל.

חיים אורון: בצעו אותה, אל תמציאו תוכנית חדשה.

חיים אורון: בנושא המדיני, שבכל זאת הוא הנושא החשוב, לאן הממשלה הזו הולכת אתם יודעים?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לאן בדיוק מוליכים אותנו?

חיים אורון: אני מבין שהיה נאום טוב בשארם-א-שיח', ואני שמחתי על הנאום הזה, בפרט על כמה מרכיבים בו, שלא היו בעבר, ומה עושים עם זה אחר כך?

חיים אורון: חבר הכנסת אילון, בתפקידך כראש השב"כ לשעבר, מה עושים עם זה אחר כך?

חיים אורון: כל לילה מחסלים אנשי "פתח" בג'נין – עם מה מתחבר בדיוק הדבר הזה?

חיים אורון: לאן בדיוק הולכים עם זה?

חיים אורון: אני רוצה לראות כבר את הרשימה של 250 האסירים שמשתחררים.

חיים אורון: אני מקווה ששוב יביאו רשימה של גונבי מכוניות וסרסורי סמים ויגידו לאבו-מאזן: קיבלת מתנה.

חיים אורון: ואז הוא יתבייש לחזור לרמאללה.

חיים אורון: וכך הלאה וכך הלאה.

חיים אורון: במבחן העיקרי, אתם נכנסים לבריכה הזאת?

חיים אורון: אתם הולכים היום לנצל את הסיכוי ולהציל אותנו מפני קטסטרופה שעזה תהיה בגדה והגדה תהיה סומליה בפאתי ירושלים?

חיים אורון: או שאתם עוסקים ב-reshuffle – ההוא יזוז לפה וזה יזוז לפה ונפצה את ההוא.

חיים אורון: מזל שאיכשהו, ברגע האחרון – היינו צריכים לאשר היום גם חמישה סגני שרים, כנראה הבושה כבר הגיעה ועצרו את זה, אחרת לא היה נשאר אף אחד לעבוד בכנסת, כי יש 28 שרים ושמונה סגני שרים – – –

אחמד טיבי: לא נמצאו חמישה חברי כנסת פנויים מקדימה.

חיים אורון: אז זו הסיבה שלא עשו סגני שרים?

חיים אורון: מאה אחוז, גם הנימוק הזה טוב.

רן כהן: הם עוד יבואו.

רוחמה אברהם-בלילא: לא כל החמישה מקדימה.

חיים אורון: טוב, זה נחסך מאתנו.

יעקב מרגי: להרגיע אותך, זה יבוא בשבוע הבא.

חיים אורון: האמן לי, אני חושב שאתה צודק.

חיים אורון: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לדובר לפתוח בדבריו.

טלב אלסאנע: – – חבר הכנסת אורון ממשיך למטה את הנאום שנשא למעלה, מכאן.

טלב אלסאנע: אני רוצה להמשיך את הדברים של חבר הכנסת אורון.

טלב אלסאנע: מה שמעניין כאן שבפעם הראשונה מחליפים שרים שמצליחים.

טלב אלסאנע: אני יודע שכשמישהו נכשל, מחליפים אותו כדי להביא מישהו יותר מוכשר.

טלב אלסאנע: אבל לא שמעתי מאף נואם, גם לא מראש הממשלה, שהוא מחליף שר כלשהו מהממשלה הזאת כי הוא נכשל בתפקידו.

טלב אלסאנע: למשל, על שר הפנים הוא אמר שהוא היה שר מצוין, ממש מאוד מוכשר, סיפור הצלחה.

טלב אלסאנע: אם הוא היה כל כך מוכשר וכל כך מצליח – – –

אחמד טיבי: אדוני, אתה מרשה לי לומר בהערת ביניים שאחד מסימני ההצלחה של שר הפנים היה ההחלטה האחרונה שלו, למשל, לפרק את עיריית טייבה.

אחמד טיבי: ואת מי הוא מינה לראש עיריית טייבה?

אחמד טיבי: הכנסת והציבור יודעים?

אחמד טיבי: אז אני אעדכן אתכם.

אחמד טיבי: ההחלטה האחרונה של שר הפנים המצליח, כדברי חבר הכנסת טלב אלסאנע, היא למנות לראש עיר בטייבה את שלמה טוויזר, פעיל ישראל ביתנו, מפקד כלא באר-שבע.

אחמד טיבי: עכשיו הוא התמנה להיות ראש עיריית טייבה.

רן כהן: הכי מתאים.

רן כהן: בלי ספק, הכי מתאים.

אחמד טיבי: למה אתם צוחקים?

אחמד טיבי: בכל זאת אתם באותה קואליציה, חבר הכנסת ברוורמן.

אחמד טיבי: מה, אי-אפשר למנות מפקד כלא לראש עיריית טייבה, ועוד מישראל ביתנו, שרוצה להעביר את טייבה לשטחים?

אחמד טיבי: מה רע בזה?

אחמד טיבי: מדובר בשר מצליח, כדברי חבר הכנסת טלב אלסאנע, ולכן הוא שודרג.

זאב בוים: היושב-ראש פסול לעדות בעניין.

אחמד טיבי: אני פסול?

אחמד טיבי: כאיש טייבה?

אחמד טיבי: כי אני אזרח?

יעקב מרגי: עכשיו יהיו אנשים שיחשבו – – –

זאב בוים: אתה לא יכול להעריך נכוחה את המינוי הזה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לשמור על זכויותיו של הנואם ולהחזיר לו – – –

אחמד טיבי: כידוע לך, הוא יפוצה.

טלב אלסאנע: יכול להיות שאחד הדברים החיוביים שיוצאים מההחלטה הזאת הוא שלו המשיך רוני בר-און בתפקידו כשר הפנים עד סוף הקדנציה, הוא היה מפרק את כל הרשויות המקומיות, היה מביא את כל מפקדי הכלא – –

אחמד טיבי: בכל זאת צריך למצוא עבודה לעסקנים של קדימה.

טלב אלסאנע: – – ומציל את השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: ייתכן שההחלטה הזאת באה משום שיש כל כך הרבה עבירות, אז הוא אמר שבמקום שייקחו אותם לכלא, יביאו מפקד כלא ליישובים.

טלב אלסאנע: אין שום היגיון אחר בהחלטה המוזרה והתמוהה הזאת.

רן כהן: זה רעיון טוב.

טלב אלסאנע: אני יודע שחבר הכנסת טיבי יעלה את הנושא הזה בהמשך הדיון, זה נושא שהוא מאוד רציני – – –

יצחק גלנטי: – – – אני לא זוכר שיש בתקנון זכות ליושב-ראש לנהוג כך.

אחמד טיבי: סליחה, יכול להיות שאדוני לא מכיר את התקנון.

אחמד טיבי: תסבירו לו בהפסקה.

אחמד טיבי: תמשיך.

טלב אלסאנע: לכן, רבותי חברי הכנסת, אם השרים היו כל כך מוכשרים, אני לא רואה שום סיבה להחליף אותם.

טלב אלסאנע: שר מצליח, מוכשר, צריך להמשיך ולמלא את תפקידו.

טלב אלסאנע: אני יודע שאחת הסוגיות הבעייתיות ביותר היא ששרים נכנסים לתפקיד ולוקח להם זמן להסתגל, כך גם לפקידים הבכירים, וגם לגבש מדיניות.

טלב אלסאנע: למשל, אני יודע שהשר מאיר שטרית, שקיבל על עצמו את הסוגיה הסבוכה מאוד של הטיפול ביישובים הלא-מוכרים במגזר הערבי בנגב, החל לקדם את הנושא והקים ועדה בראשות שופט בדימוס.

טלב אלסאנע: אז יש התחלה של גישה, ובאמת ובתמים, בפעם הראשונה חשנו שיש רצון לפתור את הבעיה.

טלב אלסאנע: אז הכול נגדע, הכול יתחיל מההתחלה, ואז מי בעצם נענש?

טלב אלסאנע: האזרחים שמחכים לפתרונות.

טלב אלסאנע: שרים מתחלפים, אבל הבעיות נשארות.

ראובן ריבלין: האזרחים בחרו את הכנסת – – –

אחמד טיבי: החטא ועונשו.

טלב אלסאנע: לא עד כדי כך מגיע להם עונש.

טלב אלסאנע: העונש כבד מדי.

טלב אלסאנע: אפילו אם חטאו, לדעתי זהו עונש יותר מדי גדול.

יולי יואל אדלשטיין: לא מידתי.

טלב אלסאנע: נכון, צריכה להיות סבירות, מידתיות, בין העונש לבין הטעות שטעו.

טלב אלסאנע: כנראה היו בפניהם שתי אפשרויות, האחת גרועה מהשנייה.

טלב אלסאנע: לא היתה להם אפשרות שלישית יותר טובה.

טלב אלסאנע: לכן, רבותי, הבעיה אינה במינוי עצמו.

טלב אלסאנע: הבעיה היא בתפיסה של הממשלה.

טלב אלסאנע: הממשלה הזאת מציגה לנו שרים, מציגה את הפרסונה, את האדם, אבל אנחנו לא רואים את המדיניות של הממשלה.

טלב אלסאנע: האם זו אותה גברת רק בשינוי אדרת, רק בשינוי חיצוני?

טלב אלסאנע: או שיש כאן מגמה לשינוי תפיסה, שינוי מדיניות, בתחום החברתי, בתחום הכלכלי, בתחום המדיני.

טלב אלסאנע: אנחנו לא שומעים את זה, אנחנו לא חשים את זה, שהממשלה מנווטת לכיוון כלשהו.

טלב אלסאנע: אנחנו מרגישים שיש ניסיון לרצות שרים בתוך קדימה כדי להגיע לאחדות, כדי שיוכלו לדלג על הבעיות שהולכות ומתקרבות, או כדי להוריד את המתח בתוך המפלגה.

טלב אלסאנע: בכל מקרה, זה לא אינטרס ציבורי.

טלב אלסאנע: עם כל הכבוד, אם יש בעיות בתוך המפלגה, כדי לרצות את חברי המפלגה להתחיל לגזור גזירות, לשנות את המידות כדי להתאים אותן לאנשים בתוך המפלגה עצמה?

אחמד טיבי: אבל יש מישהי שבאמת הצליחה וקיבלה שדרוג, זאת חברת הכנסת רוחמה אברהם.

אחמד טיבי: אני אומר את זה בתור חבר ועדת הכנסת.

טלב אלסאנע: אני לא אוכל לחלוק עליך.

קריאה: מסכים ואפילו תומך.

טלב אלסאנע: אני תומך, אבל אצביע נגד.

טלב אלסאנע: זה דבר מאוד מעניין.

טלב אלסאנע: באופן אישי אני מברך את השרים שקיבלו את המינויים וייכנסו בקרוב לתפקידים החדשים.

טלב אלסאנע: אני מקווה שהם ימלאו את התפקידים בצורה מוצלחת, מוכשרת ומושכלת.

טלב אלסאנע: אני מאמין שזה כמו תלמיד שניתן לו מועד ב' – לא הצליח במועד א', יש לו מועד ב', יש לו הזדמנות שנייה, אבל לא תהיה הזדמנות שלישית.

טלב אלסאנע: לכן ההצלחה שלהם חשובה גם לממשלה, אבל גם לחברה.

טלב אלסאנע: אינני סבור שזו החלטה נכונה בזמן הזה.

טלב אלסאנע: כמו שאמרו קודמי, ראש הממשלה היה יכול לפתור את כל הבעיה ואת כל ההמתנה ואת כל הדיונים שהיו – מי ימונה ומי יקבל תפקיד – אם לא היה המינוי של שר האוצר במקום שר האוצר הקודם שהתפטר, מסיבות שכולנו יודעים.

טלב אלסאנע: להפוך את זה לסוגיה המהותית, החשובה – לדעתי יש דברים הרבה יותר חשובים.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים מה שמתרחש לידנו, העניין הפלסטיני: מרוב שדיברו על לחזק את אבו-מאזן, אתם יודעים מה קרה?

טלב אלסאנע: בעצם חיסלו את אבו-מאזן.

טלב אלסאנע: כל דבר שהם אומרים שהולכים לעשות, הם עושים הפוך.

טלב אלסאנע: לכן צריך להפסיק לדבר בצורה אחת ולעשות בצורה אחרת, לדבר בכיוון מסוים ולעשות להיפך.

טלב אלסאנע: צריך לדבר ולעשות באותו כיוון ולהתאים את הציפיות גם למעשים שאתם עושים.

טלב אלסאנע: אנחנו נצביע נגד ההחלטה הזאת של ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שמה שהממשלה מציעה לנו היום זה אותה גברת בשינוי אדרת, או במלים אחרות זה מה שנקרא משחק סכום אפס, ללא כל כוחות רעננים, מלבד חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, שבמישור האישי אני מאחל לה הצלחה כמובן, אבל הקונספציה והקווים הכלליים של הממשלה שתהיה הם אותם קווים ואותה קונספציה כמו הממשלה שהיתה.

חנא סוייד: חשוב לשים לב לכך שכנראה כל שר שיושב בממשלה הזו יושב במשרד שלו ישיבה זמנית, אין ישיבת קבע.

חנא סוייד: נדמה שכל השרים בממשלה לא מרוצים מהמשרדים שלהם ורוצים להשתדרג.

חנא סוייד: במקרה הזה ראש הממשלה צריך לחשוש מאוד כי כולם לא מרוצים מהמשרדים שלהם והם רוצים לקפוץ הלאה וקדימה, כמובן עד ראש הפירמידה, שזה ראשות הממשלה.

חנא סוייד: לשרים שמשתדרגים לכאורה היום, היו תוכניות גדולות בכניסתם לתפקיד.

חנא סוייד: אני זוכר את שר השיכון, רק בשבוע שעבר, מדבר כאן על שינוי עצום לגבי מינהל מקרקעי ישראל, לגבי ההתייחסות לאוכלוסייה הבדואית בנגב ולגבי עוד דברים אחרים, אבל זה רק מלפני יום-יומיים.

חנא סוייד: מה יקרה עם התוכניות הגדולות הללו?

חנא סוייד: משרד הפנים הכביר מלים על רוויזיה בחוק העיריות, זה שהוא מביא, חוק עיריות חדש, וכמה חשוב שמשרד הפנים יעשה – וכבר נאמר כאן שהדברים הגדולים שהשר עשה במשרד הפנים זה לפזר מועצות ועוד מועצות ועוד מועצות מבלי לעשות שום דבר שאפשר לזכור לטובה משר הפנים היוצא.

חנא סוייד: אני לא חושב שהוא יעשה טוב יותר במשרד האוצר.

חנא סוייד: יגידו שאולי השרים החדשים יאמצו את אותה מדיניות, אבל אנחנו יודעים שלא, כי כל שר בא עם האג'נדה שלו והוא כמעט מתבייש לאמץ את אותה אג'נדה כמו השר הקודם.

חנא סוייד: לכן אני חושב שבשינויים האלו במישור הפרסונלי לא יצא שום דבר טוב.

חנא סוייד: נוסף על כך, בשני התחומים העיקריים, מאחר שאנחנו מדברים על משחק סכום אפס, אין ראייה חדשה: גם בתחום החברתי הקונספציה החברתית תישאר אותה קונספציה, אנחנו נישאר עם אותה מדיניות, ושר האוצר כבר הצהיר שמבחינת התקציב ומבחינת סדרי העדיפויות שום דבר לא ישתנה; גם בתחום המדיני אותם שחקנים ראשיים יישארו, לכן אנחנו לא צפויים לשמוע או לדעת מהממשלה החדשה שיהיו שינויים אמיתיים, שתהיה הליכה אמיצה ואמיתית כלפי השלום, כלפי הידברות.

חנא סוייד: לכן, בסופו של דבר אנחנו נישאר תקועים עם אותה ממשלה, עם אותם קווי מדיניות, עם אותם שרים, ושום דבר במישור המדיניות הכלכלית והמדינית לא ישתנה.

חנא סוייד: לכן אנחנו לא רואים בחיוב, לא נסכים ונצביע נגד השינוי שהממשלה מציעה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, פעמים רבות, ולדעתי בדרך כלל, שפת ה"פוליטיקלי קורקט" רק מטעה ומוליכה שולל ויש לדחות אותה.

ג'מאל זחאלקה: מה זה לאחל הצלחה לשרים החדשים ולאחל הצלחה לממשלה הזו?

ג'מאל זחאלקה: ממשלה עם מדיניות כזו, צריך לאחל לה כישלון.

ג'מאל זחאלקה: הייתי מצביע בעדה אם אני מאחל לה הצלחה.

ג'מאל זחאלקה: אני מאחל לה כישלון.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה למנוע שלום צריך לאחל לו שייכשל; מי שמצהיר שהוא לא רוצה ליישם את חוק הפוליו, כמו השר בר-און, צריך לאחל לו כישלון במדיניותו זו.

ג'מאל זחאלקה: מי שלא רוצה להקנות תקציבים לסגירת פערים חברתיים, אני רוצה לאחל לו כישלון בתוכניתו זו.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה לעשות מעשים טובים, אני מאחל לו כל הצלחה בעולם, אבל מי שרוצה למנוע שלום, אני רוצה לאחל לו כישלון במדיניות שלו.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה להרעיב את עזה שייכשל, מי שרוצה לרצוח אנשים בגדה המערבית וממשיך לעשות התקפות כל יום, למרות הנאומים הגדולים, שייכשל.

ג'מאל זחאלקה: אני מאחל לממשלה הזו שתיכשל.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נצביע נגדה כי זו ממשלה רעה בכל המובנים.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, סיבת הקיום של הממשלה הזו היא שני דברים.

ג'מאל זחאלקה: תוכנית ההתנתקות – עשינו תוכנית התנתקות, בואו נמשיך אותה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, גם מפלגת העבודה וגם קדימה דיברו על צדק חברתי: היה מצב גרוע, נתניהו הרס הכול, ואנחנו נבוא ונשנה.

ג'מאל זחאלקה: בשני הדברים האלה נכשלו כישלון חרוץ, אז אין סיבת קיום לממשלה הזו, חוץ מהידבקות לכיסא.

ג'מאל זחאלקה: מה שקרה בימים האחרונים זה כיסאות מוזיקליים: התפנו שני מקומות ושרים התחילו לזוז ממקום למקום.

ג'מאל זחאלקה: לא בכדי העניין הזה הפך לעניין העיקרי, כי הממשלה הזו היום היא בלי תוכנית מדינית.

ג'מאל זחאלקה: תוכניתה היא רק לנהל.

ג'מאל זחאלקה: כמו שאמר מר אולמרט, אין אג'נדה.

ג'מאל זחאלקה: הוא מנהל את הסכסוך, אין לו אפילו היומרה והשקר.

ג'מאל זחאלקה: עם אולמרט התגעגענו לשקרנים, לשקרים הקודמים.

ג'מאל זחאלקה: הוא אפילו לא מוליך שולל, הוא אומר שהוא מנהל את העניינים: אני רוצה לנהל את הסכסוך, לא רוצה לפתור שום בעיה, להרוויח זמן.

ג'מאל זחאלקה: על חשבון מי זה?

ג'מאל זחאלקה: על חשבון חייהם של פלסטינים וישראלים.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הזאת לא צריכה תיקונים והזזת שר ממקום למקום.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה צריכה ללכת.

ג'מאל זחאלקה: צריך להצביע נגדה ולהפיל אותה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, השינויים שנעשו היום מצביעים על משבר של הממשלה הזו והיא לא תחזיק מעמד.

ג'מאל זחאלקה: כל זה נעשה כדי לחזק את מעמדו של אולמרט בממשלה, להרוויח תמיכה של שרים בסערות שבאות על קדימה.

דוד רותם: – – –

ג'מאל זחאלקה: גם זה לא יעזור, כי הוא לא פותר שום בעיה.

ג'מאל זחאלקה: גם מה שהוא מציע לפלסטינים, עד מהרה יתברר שהכול – בשפה שלך עורבא פרח – כלאם פאד'י.

ג'מאל זחאלקה: 250 אסירים שהוא רוצה לשחרר, היינו כבר בסרט הזה כמה פעמים.

ג'מאל זחאלקה: זה הרי שקר, הבטחות גדולות.

ג'מאל זחאלקה: אני מחכה שיסירו שלושה מחסומים בגדה המערבית ואת זה לא עושים.

ג'מאל זחאלקה: להזכיר לכם, בשנת 2005 שרון הבטיח את אותו דבר, ואת מחסום חורה לא הצליחו להזיז.

ג'מאל זחאלקה: רק מוליכים שולל, משקרים לאנשים, משקרים לעם ומשקרים לכולם.

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלה שאין לה תוכנית מדינית.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו בא השר החדש ואומר שהמצב יהיה אפילו יותר גרוע ממה שהיה קודם; מבטיח לנו שהמצב יהיה יותר גרוע מבחינה כלכלית-חברתית.

ג'מאל זחאלקה: אני מתפלא על הגמלאים שממשיכים לתמוך בממשלה הזו, כשאתה יודע טוב מאוד שהמצב החברתי והכלכלי מידרדר אף-על-פי שיש צמיחה, אבל הצמיחה לא מופנית לפתרון בעיות חברתיות, היא מופנית לחיזוק השכבות החזקות.

ג'מאל זחאלקה: אין אפילו תוכנית רצינית למלחמה בעוני, אז איך אפשר לתמוך בממשלה כזו?

ג'מאל זחאלקה: אין התנתקות, אין תוכנית מדינית, אין מלחמה בעוני.

ג'מאל זחאלקה: הזיזו שר כזה ממקום כזה לאחר, זה לא ישנה שום דבר, זה משחק פוליטי, אין לו משמעות מדינית, משחק פוליטי של אולמרט, וגם זה לא יעזור לו.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד טל יחתום את הדיון.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני לא יכול שלא להתייחס, רציתי לא להתייחס, לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דוד טל: ג'מאל, שים יד על הלב ותגיד בכנות: יש איזו ממשלה שהיית מצביע בעדה בבית הזה?

דוד טל: התשובה היא לא.

דוד טל: לא באל"ף רבתי.

דוד טל: אז אל תעלה פה ותאמר שממשלה טובה או לא טובה.

דוד טל: בכל אופן, אני לא רוצה לפגום במעמד הזה ואני רוצה להתייחס למינויים שיש כאן.

צבי הנדל: אולי תאמר מלה לגבי חיים רמון.

דוד טל: תיכף.

ראובן ריבלין: אתה תהיה יושב-ראש הקואליציה?

דוד טל: לא.

דוד טל: בכל אופן, עדיין לא.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, לאחר צירי לידה לא מעטים אני חושב שניתן לברך על המוגמר.

דוד טל: כשאתה מתבונן על מלאכת הפאזל שהיה על ראש הממשלה להרכיב, יש רגעים רבים שאתה מברך בלבך בכנות: ברוך שלא עשני במקומו.

דוד טל: אתה מנהיג מפלגה שלטת, ובדרך הטבע כולם מבקשים לעלות כיתה, לשדרג עצמם, ואין טבעי מזה, ואין מובן מזה, בהיותך חי ונושם פוליטיקה, שאתה מבקש בתוקף להביא את כישוריך לידי מיצוי מקסימלי, אותו ביטוי חד וחריף – להביא את ה"אני מאמין" שלך לידי עשייה.

דוד טל: לתנועת קדימה זו שעת רצון.

דוד טל: כמה שעות כאלה יש לנו באמתחתנו?

דוד טל: מעט מזעיר.

דוד טל: אתה מנסה להרכיב את הרשימה העתידית של המטלות הצפויה לנו ומייד משתלטת עליך תחושת עייפות, לעתים אפילו דכדוך.

דוד טל: יש ונדמה לך שזו שעה הרת-עולם, אולי חלילה אתה מחמיץ דבר-מה עם הפלסטינים, עם הסורים – וברקע האירנים, מה יהיה עליהם?

דוד טל: ולבנון והחטופים והכלכלה וסל התרופות והתארים?

דוד טל: והזמן יכלה והרשימה תלך ותתפח.

דוד טל: תפקידו של ראש הממשלה, כמה שתעלה בדעתך, אין כפוי טובה ממנו.

דוד טל: נברתי מעט בזיכרונותיו של עם ישראל, לקחתי לדוגמה את בן-גוריון.

דוד טל: ראש הממשלה הראשון פרש לשדה-בוקר והשאיר ליורשו את סוגיית דימונה והממשל האמריקני, את סוגיית מהנדסי הטילים מגרמניה ששירתו את נאצר ואת האיחוד הערבי, שהוביל שליטה של מצרים באיחוד עם עירק וסוריה.

דוד טל: בא אחריו לוי אשכול, ניסה, ולמרות מעשיו הטובים והגדולים, על דבר-מה שולי – ספק גמגום ספק מלה לא מובנת בשידור חי – נשאר בהיסטוריה העממית כמי שכשל ברגע אחד.

דוד טל: וניתן להמשיך, כיצד סיימה גולדה מאיר, כיצד סיים מנחם בגין, מיוסר ושותק.

דוד טל: ולהבדיל, הרצח הנורא של יצחק רבין ועוד ועוד.

דוד טל: כעת, כך נדמה לי, יכולה השעה הזו להיבדל מקודמותיה, בשל הרצון הבריא הקיים בתוכנו לייחל לשקט של עשייה, לרגעים של הכרעות בצוות הפועל יחדיו.

דוד טל: יש לי מלה טובה להגיד לכל אחד ואחת.

דוד טל: לא אכחד, אני אפילו מקנא באותם חברים שמעתה ואילך יקבלו הכרעות במיטב מטען עברם.

דוד טל: היכן יבדילו בין המוץ לתבן והיכן יבינו כי השליטה משמעה, בסופו של דבר, לעשות את הטוב בעיני אלוהים ואדם.

דוד טל: אי-אפשר לברך מבלי להיזכר כי הימים, רבותי חברי הכנסת, ימי בין המצרים.

דוד טל: שני בתים נחרבו, והכול בשל שנאת חינם.

דוד טל: אנחנו מצטטים, והרבה, את חז"ל, בוודאי את המקרא.

דוד טל: כמה אנו מטמיעים את דבריהם, זאת כבר שאלה אחרת.

דוד טל: משל אמרנו, בהשוואה, אנחנו אוהבים את העלייה – לא כל כך את העולים.

דוד טל: אנו דואגים לאלמנה, לגר וליתום, הרבה ברמה ההצהרתית, פחות למעשה, וממדי הפערים מכים בנו מכל עבר כל הזמן.

דוד טל: אז בצד איחולי לכל אחד ואחת, אל תשכחו, רעי, את העיקר.

דוד טל: ותרשו לי: נימה אישית והערה אחרונה מעומקא דליבא מוקדשת לידידתי מנוער, לשכנתי משיכון המזרח בראשון-לציון, לרוחמה אברהם-בלילא.

דוד טל: באנו, איך תשכחי, מאותם רחובות מאובקים שבהם אבותינו ייחלו לעבודה, לא חשוב היכן, ובלבד שיביאו טרף לביתם.

דוד טל: גדלנו באותם בתים צנועים שהמו מילדים, שיחקנו באותן חצרות של גנים, בתי-ספר.

דוד טל: למדנו מאותם גננות ומורים.

דוד טל: אמותינו בישלו לנו ממים ומעט בשר את אותן קציצות, על אותן פתיליות שקטות או פרימוסים רועשים.

דוד טל: וכעת את מצטרפת לשרי ממשלת ישראל – בזכות.

דוד טל: בזכות חריצותך ויכולת של התמדה, בפרט בוועדת הכנסת, בזכות הבנת נבכי הפוליטיקה ורזיה, ובעיקר בשל זכות אבות.

דוד טל: כשאני אומר זכות אבות, לא מדובר הפעם בייבוש הביצות ובהדברת המלריה – שכן בתולדות ישראל, כמו בעמים רבים, נכנס בשערי האתוס הישראלי אותו ממד השייך לחלוצים, אנשי העלייה השנייה, ולמצער, העלייה השלישית.

דוד טל: אהיה האחרון שיזלזל במעשיהם של הראשונים.

דוד טל: להיפך, את דרכם, בעיקר את דרכם הצנועה, אשא תמיד על כנפי זיכרוני.

דוד טל: אבל כעת, אולי יותר מאשר בעבר, נמדד אדם ביכולתו האישית, קרוב לוודאי בעמל אישי, הנקנה לעתים קרובות בייסורים לא מעטים.

דוד טל: את ואני, רוחמה, אנשים מאמינים.

דוד טל: בבואך להישבע אמונים, כעת מול הדוכן, כשאת מזכירה את הורייך, כשאת מונה את שמותיהם, יש מי שמתבונן בך מלמעלה, אותו יקר לך, שהובלת אך לפני ירחים ספורים למקום מנוחתו האחרונה, אביך עמרם בלילא זיכרונו לברכה.

דוד טל: אני בטוח שהוא היה גאה מאוד להיות כאן היום ולראות את בתו מצהירה אמונים למדינה ומצטרפת לשולחן הממשלה.

דוד טל: הייפלא ממך שהוא, שם במרומים, מזיל דמעה של אושר?

דוד טל: קחי באמתחתך, ידידתי, את אורחות חייו בכל אשר תלכי, ואז קרובייך, וגם אני בתוכם, נרווה נחת.

דוד טל: אם תזכרי מאין באת תדעי לאן ללכת.

דוד טל: שנו רבותינו בתלמוד הירושלמי במסכת תענית: "אשרי שזכו לו אבותיו; אשרי שיש לו יתד להיתלות בה".

דוד טל: היום בפרבר של ראשון-לציון, בשיכון המזרח, תושבי השיכון גאים בך ומברכים אותך.

דוד טל: אני רוצה לברך את כל חברי השרים, ואותך, רוחמה, יהי רצון שלא תצא שום תקלה מתחת ידך ובכל אשר תפני תשכילי ותצליחי.

דוד טל: אמן, כן יהי רצון.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: ההצבעה על הודעת הממשלה, כפי שמסר השר שטרית.

דליה איציק: הצבעה – בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 22 בעד הודעת הממשלה – 46 נגד – 24 נמנעים – אין הודעת הממשלה על צירוף שרים לממשלה, על שינויים בחלוקת התפקידים בין השרים ועל הפסקת כהונתו של שר נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהודעת הממשלה, כפי שנמסרה על-ידי השר שטרית, נתקבלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחלק הטקסי של המינוי.

דליה איציק: הצהרת אמונים של חברי הכנסת חיים רמון ורוחמה אברהם.

צבי הנדל: באותה לשון הוא גם יצהיר אמונים?

דליה איציק: אני מזמינה את המשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת חיים רמון, לעלות לדוכן ולהצהיר אמונים לפני הכנסת.

דליה איציק: מי שידבר עכשיו – יצא החוצה.

אריה אלדד: אני יוצא החוצה.

אריה אלדד: זאת ממשלה שיש עמה קלון.

חיים רמון: אני, חיים רמון, בן אשר וישניה, זכרו לברכה, ובינה לבית נודלברג, תיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

חיים רמון: (חותם על ההצהרה)

צבי הנדל: הוא יטפל בציפי לבני, הוא מומחה לטיפול בנשים.

צבי הנדל: תתביישו לכם, ביזיון של הבית הזה.

צבי הנדל: חיימק'ה, יקיר.

דליה איציק: אני מזמינה את השרה המקשרת בין הממשלה ובין הכנסת, רוחמה אברהם, לעלות לדוכן ולהצהיר אמונים לפני הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת יניח לפנייך את נוסח הצהרת האמונים, את תקראי אותה ולאחר מכן תחתמי עליה.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: אנא, קראי את הצהרת האמונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני, רוחמה אברהם-בלילא, בת עמרם, שלא זכה לראות את הרגע הזה, זכרו לברכה, וסימה שמחה, שתיבדל לחיים ארוכים, מתחייבת כחברת הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחברת הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: (חותמת על ההצהרה)

דליה איציק: הפסדנו יושבת-ראש ועדת הכנסת מוצלחת מאוד.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: קבלת פנים צנועה לשרים החדשים בחדרי.

דליה איציק: הנכם מוזמנים – המשפחות.

דליה איציק: בבקשה.

אחמד טיבי: אני מבקש מהמברכים והמבורכים להתפזר או לשבת במקום.

אחמד טיבי: הכוונה להעלות את מחיר הלחם

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 3329, 3307, 3308, 3309, 3311, 3315, 3319, 3326 ו-3327: הכוונה להעלות את מחיר הלחם.

אחמד טיבי: בכל זאת, אתן כמה שניות כדי שהשמחים והמתוסכלים יירגעו.

אחמד טיבי: נא לאפשר לשרה -בלילא לשבת ליד שולחן הממשלה.

אחמד טיבי: אני מבקש מחבר הכנסת נסים זאב לעלות לדוכן כדי להעלות את ההצעה הראשונה שעל סדר-היום.

אחמד טיבי: עד שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני רוצה לאחל הצלחה רבה, עם חילופי הגברי של השרים הנכבדים: השר שטרית, השר בר-און, השר אדרי, כל אחד בתפקידו.

נסים זאב: עכשיו דיברתי עם שר האוצר ואמרתי לו שאני בטוח שעכשיו יהיה הרבה כסף.

נסים זאב: עם שר אוצר כמו בר-און – אני בטוח שהוא יפעל ביתר נחישות וכל הנושא של ייקור הלחם יהיה מיותר לחלוטין, כי אני מניח ששר האוצר החדש, הדבר הראשון שהוא יעשה יהיה לפתור את הבעיה הזאת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני לא רגיל לדבר על כוונות עתידיות – אם בכוונת הממשלה לייקר את הלחם או לא – כי לא על הלחם לבדו יחיה ה.

נסים זאב: אני רוצה לומר שהלחם הוא לא הדבר היחיד שיקר במדינה.

נסים זאב: אם יש לעניים במדינה דבר שהוא מוצר כל כך בסיסי – היום אלה החלב והלחם.

נסים זאב: בדיוק לפני שנה וחודש הוחלט לייקר את הלחם ב-14%, ובסופו של דבר ראש הממשלה התערב ואמר: לא נייקר ב-14%, אלא ב-7% בלבד.

נסים זאב: צריך להבין שיש כאן בעיה בין המאפיות, שאומרות – בצדק – שהן לא יכולות להשאיר את המחיר שבו הן מוכרות את הלחם בשוק.

נסים זאב: רשתות השוק אינן יכולות לספוג את המחירים ואת ההעלאה בשוק העולמי.

נסים זאב: יש כאן שני מרכיבים בסיסיים שמייקרים את הלחם: הקמח, שבעולם כולו התייקר בעשרות אחוזים, וייקור הדלק.

נסים זאב: אז בצדק באים בעלי המאפיות ואומרים: אנחנו לא מוכנים לספוג באופן נצחי, באופן קבוע, את העלאת מחירי הלחם.

נסים זאב: נכון שהיתה הצעה לייקר את הלחמים שבלאו הכי אין עליהם שום הגבלה של מחירים.

נסים זאב: למשל, לחם אחיד נמכר היום ב-3 או ב-4 שקלים.

נסים זאב: אנחנו יודעים שלחם מחיטה מלאה נמכר ב-10 שקלים, תלוי איזה סוג של לחם.

נסים זאב: אז בעצם בואו נאמר:

נסים זאב: במקום 10 שקלים, ייקרו את זה ב-10%, ונשאיר את הלחם הרגיל באותו מחיר ובאותו שיעור – – –

אחמד טיבי: אדוני, חצי דקה מעבר לזמן, נא לסיים.

יצחק כהן: תן לו, תן לו.

נסים זאב: לא שמעו אותי פשוט, אדוני היושב-ראש, ולכן אני – – –

אחמד טיבי: אני נותן לך עוד 20 שניות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אני אסיים.

נסים זאב: ולכן, אדוני היושב-ראש, מכיוון שמדובר במוצר יסוד בסיסי, ובמדינה שבה שיעורי העוני כל כך גבוהים, אנחנו לא צריכים להמשיך את בתי-התמחוי, את הביזיון במדינת ישראל, ואת הדבר הזה הממשלה צריכה לסבסד.

נסים זאב: הגיע הזמן שבמוצרים בסיסיים, כמו חלב ולחם – המדינה צריכה להשתתף.

נסים זאב: אם לקחו את הלחם מהילדים, אם לקחו את קצבאות הילדים – לפחות הממשלה צריכה לתת.

נסים זאב: אגב, בשנה שעברה בא שר התמ"ת ואמר: אני מוכן לתת מהתקציב שהקצו לש"ס.

נסים זאב: זה לא לחם של ש"ס, אדוני היושב-ראש – –

אחמד טיבי: נא לסיים, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: – – אי-אפשר שבכל שנה ש"ס תבוא ותאמר:

נסים זאב: אנחנו נדביק את הפערים.

נסים זאב: הממשלה צריכה לשאת באחריות הזאת.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חנא סוייד.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אולי זה נושא איזו משמעות מסוימת שהנושא הראשון שאנחנו דנים בו – שהכנסת דנה בו – לאחר אישור חילופי הגברי בממשלה, הוא העלאת מחירי הלחם.

חנא סוייד: אני מתפלא מאוד על הממשלה, גם הקודמת וגם החדשה, על ההחלטה האומללה הזאת.

חנא סוייד: כאילו הממשלה סימנה לה אויב, והאויב הזה הוא השכבות החלשות במדינה, שבשבילן מחיר הלחם – הלחם הוא מרכיב חשוב מאוד בתפריט היומיומי שלהן.

חנא סוייד: עצם העובדה שחושבים על דבר כזה בממשלה שטוענת שיש לה הרבה כסף – הרי אנחנו כולנו יודעים שהממשלה אומרת שכתוצאה מהמדיניות הכלכלית האחראית שהיא נוקטת, יש באוצר הרבה כסף.

חנא סוייד: אז אם יש הרבה כסף, כפי שהממשלה אומרת, אנחנו לא מבינים איך הממשלה בכלל יכולה לחשוב על העלאת מחיר הלחם עבור השכבות החלשות.

חנא סוייד: השכבות החלשות נפגעו ממכלול המדיניות של הממשלה – מכלול המדיניות הכלכלית והחברתית.

חנא סוייד: נפגעו מהקטנת הקצבאות, אם לילדים, אם לזקנים, מעליית מחירים, מעליית מחיר הלימודים באוניברסיטה ומכל מיני העלאות וכל מיני גזירות כלכליות כאלה ואחרות.

חנא סוייד: לבוא בסופו של התהליך וגם להתלבש על מחיר הלחם זה דבר מוזר, זה דבר משונה, ואני מתפלא, כפי שאמרתי, על ההחלטה הזאת של הממשלה.

חנא סוייד: אני הבנתי, שמעתי, ששר התמ"ת סירב לחתום על הצו הזה שמעלה את מחיר הלחם, ואני רוצה לברך אותו כמובן על החלטה אמיצה זו.

חנא סוייד: אני רוצה לחזק אותו, אבל אני רוצה לקרוא לו שלא להסתפק רק בשלושה חודשים, אלא צריך להימנע מחתימה על צו כזה של העלאת מחיר הלחם לשלוש שנים, ואולי לעשור שלם, כי אין כל הצדקה שממשלה שיש לה כסף תגרום לכך שמחיר הלחם יעלה, והשכבות החלשות והעניות במדינה יסבלו מהחלטה לא נכונה ולא ראויה זו.

חנא סוייד: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יעקב כהן – כן נמצא.

אחמד טיבי: בבקשה.

יעקב כהן: אין כאן שרים?

יעקב כהן: החליפו שרים.

אחמד טיבי: יש, יש שר.

יעקב כהן: סליחה, ועוד איזה שר.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך על חילופי המשמרות ועל השרים החדשים – שיצליחו.

יעקב כהן: במעמד זה, בהזדמנות זו, אני רוצה להעיר ולומר: אנא מכם, בראשית דרככם, אנא, תרדו לשכבות החלשות, תאזינו לשוועתם של העניים.

יעקב כהן: אני חושב שזאת סגולה בדוקה להצלחה.

יעקב כהן: הניסיון הוכיח שמי שפגע בשכבות החלשות – הוא נפגע בסוף.

יעקב כהן: לכן, אנא תרדו, תעזרו לשכבות במצוקה, וזה יהיה מרשם טוב להצלחה.

יעקב כהן: ולענייננו.

יעקב כהן: השבוע דובר על ייקור הלחם.

יעקב כהן: מדברים על שיעור של 12%, והסיבה היא העלאת מחירי החיטה בעולם ב-30%.

יעקב כהן: אני חושב שאם מדברים על כל מחזור הלחם במדינה, מתברר שמדברים על סך של 2 מיליארדי שקל.

יעקב כהן: בלחם מתכוונים לכל מוצרי המאפה – הלחמים, הפיתות.

יעקב כהן: ייקור הלחם שבפיקוח הוא בסך הכול ב-300 מיליון שקל, ואני חושב שאין בזה מן התבונה, ולא יכול להיות שנרשה את זה במצב שהמדינה נמצאת בו.

יעקב כהן: אני שמח שבינתיים, כפתרון זמני, ראש הממשלה ושר התמ"ת חתמו על הארכת הפיקוח בשלושה חודשים, אבל אני חושב שזה לא צריך להיות שלושה חודשים.

יעקב כהן: אנחנו צריכים פתרון יותר תמידי.

יעקב כהן: נאמר שיש בעיה של ייקור החיטה, ואת זה צריך לסבסד.

יעקב כהן: ואם יש בעיה לאופים, למאפיות, אז אנחנו צריכים למצוא פתרון, אבל לא ייקור הלחם.

יעקב כהן: אפשר לסבסד את הלחם האחיד.

יעקב כהן: בעבר, בכל השנים המדינה סבסדה לחם.

יעקב כהן: לחם זה דבר סמלי, לחם זה מרכיב עיקרי, במיוחד אצל שכבות המצוקה.

יעקב כהן: לכן אני חושב שאין מקום לייקור.

יעקב כהן: אבל יש עוד דבר שאני מאוד מתפלא עליו.

יעקב כהן: בזמן שמדברים על ייקור הלחם, יש עוד מוצרי מאפה שהחיטה בהם היא מרכיב עיקרי, כמו האטריות, הביסקוויטים, ולא שומעים שייקרו אותם.

יעקב כהן: איפה שם מתבטא הייקור של החיטה ולמה לא מבקשים לייקר?

יעקב כהן: יש אפילו דברים שהוזלו.

יעקב כהן: לכן אנחנו צריכים ללמוד את הנושא.

יעקב כהן: מה שברור, אין מקום לייקור.

יעקב כהן: נזכור שלחם הוא מוצר יסודי, ובזמן שהיקף העוני במדינה גדל, אין מקום לייקרו, במיוחד לנוכח זה שהמדינה בעודף תקציבי של 15 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעקב כהן: לכן, יש צורך להאריך את הפיקוח על הלחם לא בשלושה חודשים אלא בתקופה ממושכת, ולא לייקרו, במיוחד כשזה מוצר בסיסי.

יעקב כהן: תודה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת כהן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עבאס זכור.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, הממשלה ממשיכה צעד אחרי צעד בפגיעה בשכבות החלשות, מקיצוץ קצבאות הנזקקים, לרבות קצבאות הילדים, ועד הכוונה הזאת לייקור הלחם, שהוא האלמנט הבסיסי והחיוני לכולם, ובמיוחד לשכבות החלשות.

עבאס זכור: לפעמים הוא המנה העיקרית או היחידה באוכל שלהן.

עבאס זכור: העלאת המחיר תביא למכה קשה נוספת לעניים, מאחר שהם יצטרכו להיות בצום הרבה זמן.

עבאס זכור: אני מברך על החלטת ראש הממשלה ושר התמ"ת להאריך את תוקף צו קיבוע מחיר הלחם, אבל זה לא מספיק.

עבאס זכור: יש צורך להקפיא את המחיר בכלל, ואפילו לפעול להורדת המחיר.

עבאס זכור: אנחנו רואים שיש השקעה אדירה בתחום הביטחון וההתחמשות.

עבאס זכור: יש צורך לשנות מדיניות זו ולהשקיע יותר ויותר בסיוע לנזקקים ולתת להם יותר חינוך ותרבות, לנקוט מדיניות שתפסיק לעשות את העשירים יותר עשירים ואת העניים יותר עניים, אחרת הפער יגדל ויתרחב ויגיע לנקודת פיצוץ ולמצב בל יתוקן.

עבאס זכור: אני מסיים באמירה של הח'ליף המוסלמי עלי אבן אבו טאלב, שהיה אומר: לו היה העוני בן-אדם, הייתי הורג אותו.

עבאס זכור: מספיק לדחוף את העניים לפינה, כדי שלא לגרום להם לא לגנוב, לא לשדוד ולא להרוג כדי להביא אוכל לילדים.

עבאס זכור: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברת הכנסת סופה לנדבר – אינה נוכחת.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח.

יצחק זיו: תשובת שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אלי ישי.

יצחק זיו: ישיב במקומו .

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר את דבריו של שר התמ"ת אלי ישי.

יצחק כהן: כך הוא אומר: אין בכוונתו של השר לחתום על העלאת מחיר הלחם.

יצחק כהן: בכוונת השר להגיש לממשלה הצעת מחליטים שתציג כמה חלופות לפיצוי אוכלוסיות חלשות.

יצחק כהן: כמו כן, ביום 2 ביולי 2007 נכנס לתוקפו צו המחדש את קיבוע מחיר הלחם לקמעונאי עד 30 בספטמבר 2007.

יצחק כהן: צו זה מונע מרשתות השיווק לקבל הנחות מהמאפיות ובכך מונע את הצורך בהעלאת המחיר בשיעור של 8.3% שמגיעים לענף בגין שחיקת רווחיות.

יצחק כהן: בכוונת משרד התמ"ת, לאחר סיכום עם בעלי המאפיות, להביא לממשלה הצעת מחליטים שלפיה ייקבע מנגנון לפיצוי לשכבות החלשות בעקבות העלאת מחיר הלחם.

יצחק כהן: בשלב זה מדובר, כאמור, על התייקרות שוטפת בשיעור 3.9%, וב-1 באוקטובר 2007, לאחר פקיעת תוקף צו הארכת הקיבוע – על התייקרות הלחם בשיעור נוסף של 8.3%.

יצחק כהן: משרד התמ"ת נמצא בעיצומו של הליך בחירת מומחה בעל שיעור קומה לבחינת מכלול הבעיות הקשורות לשוק הלחם והלחם המפוקח.

יצחק כהן: המלצות המומחה יובאו מוקדם ככל האפשר לדיון ועדת המחירים, כדי שתגבש החלטה.

יצחק כהן: אני חוזר על דבריו של השר.

יצחק כהן: אין בכוונת השר לחתום על העלאת מחירי הלחם.

יצחק כהן: בכוונתו להגיש לממשלה הצעת מחליטים שתציג כמה חלופות לפיצוי אוכלוסיות חלשות.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: מה השר מציע?

יצחק כהן: להוריד מסדר-היום.

נסים זאב: אפשר להסתפק.

יצחק כהן: אתם מוכנים להסתפק בתשובת הממשלה?

עבאס זכור: מסתפקים.

עבאס זכור: החלטת שר הפנים לפרק רשויות מקומיות

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום שמספרן 3288, 3314 ו-3339: החלטת שר הפנים לפרק רשויות מקומיות.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אמרו לי ששר הפנים הקודם, שר האוצר, יענה לי.

אחמד טיבי: דווקא חשוב לי לדבר כשהשר נמצא, אדוני.

אחמד טיבי: האם תואיל להפסיק את הדיון לחמש דקות.

יצחק זיו: הוא נמצא כאן כרגע.

יצחק זיו: אתה יכול לדבר, אני לא מחשיב את הזמן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אמרו לנו שמי שיענה לנו הוא בכל זאת שר הפנים לשעבר, שר האוצר הנוכחי, רוני בר-און.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בבחירות דמוקרטיות מכריע הציבור מי ינהיג אותו בכל קדנציה.

אחמד טיבי: בכמה רשויות מקומיות היתה הכרעה דמוקרטית ברורה.

אחמד טיבי: היתה הכרעה בכפר-כנא; היתה הכרעה בכפר-מנדא; היתה הכרעה בטייבה; היתה הכרעה בזמר; היתה הכרעה בירכא; היתה הכרעה בערד.

אחמד טיבי: נכון, יש סעיף המקנה לשר הפנים סמכות לפרק רשויות.

אחמד טיבי: זהו סעיף קיצוני ביותר, שאל לשר להשתמש בו אלא במקרים מאוד מאוד מאוד קיצוניים.

אחמד טיבי: אני מביט אל העבר ולא רואה הרבה מקרים כאלה בשנים האחרונות.

אחמד טיבי: אבל בשבועות האחרונים, רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, יש שימוש סיטוני בסעיף הזה של פירוק מועצות ועיריות.

אחמד טיבי: האחרון בהם הוא פירוק עיריית טייבה.

אחמד טיבי: איך טייבה שונה מכל השאר?

אחמד טיבי: היא שונה מכל השאר, כי מדובר בראש עיר שנבחר לפני כשנה וחצי, קצת יותר, ומענישים אותו ואת מועצת העיר על חובות שהצטברו בשנת הכספים 2005, כאשר הוא לא היה ראש העיר, ומי שהיה אז ראש העיר לא נבחר בבחירות דמוקרטיות אלא בא אחרי שמישהו אחר התפטר.

אברהים צרצור: בליווי חשב מלווה.

אחמד טיבי: יש חשב מלווה של משרד הפנים, שליווה כל פעולה.

אחמד טיבי: בהנהלה הקודמת הממשלה תמכה, היא שילמה מיליונים, כיסתה את החוב הקודם של ראש העיר, שלא נבחר בבחירות דמוקרטיות, שמונה על-ידי מועצת העיר.

אחמד טיבי: כאן התושבים, מועצת העיר, ראש העיר, ביקשו והתחננו לסיוע, כמו כל אזרחי המדינה, כמו כל רשות שנמצאת במצוקה.

אחמד טיבי: הרי כל השלטון המקומי נמצא במצוקה מאז בוטל מענק האיזון.

אחמד טיבי: ודווקא בעיר טייבה, שמגיע אליה ראש עיר, ופתאום מתחילים להצטבר חובות – עשרות מיליונים התחילו להצטבר כל חודש.

אחמד טיבי: פוטרו עובדים.

אחמד טיבי: אבל בכל זאת העול היה כבד.

אחמד טיבי: היתה עלייה בשיעור גביית חשבונות המים, וקצת בארנונה.

אחמד טיבי: נכון, השיעור לא מספיק.

אחמד טיבי: יש להעלות את שיעור הגבייה בכל היישובים, לרבות היישובים הערביים.

אחמד טיבי: יש בעיה בנושא הזה, אבל מי אמר שבשל מצוקות כאלה יפרק שר הפנים מועצת עיר שנבחרה באופן דמוקרטי?

אחמד טיבי: בתחילת הקדנציה של ראש העיר הנוכחי היה מנכ"ל אחר למשרד פנים, אוסקר אבו-ראזק.

אחמד טיבי: הוא אמר לי, כאן בכנסת: ראש העיר עבד-אלחכים חאג'-יחיא הוא רציני, וצריך לעזור לו.

אחמד טיבי: למה לא עזרתם לו?

אחמד טיבי: לא רק שלא עזרתם לו, הקשיתם עליו, ובאמצעותו – על כלל תושבי העיר.

אחמד טיבי: מה לא ביקשנו משר הפנים?

אחמד טיבי: ביקשנו, מאוד ביקשנו, שייתן הזדמנות.

אחמד טיבי: אני, חברי הסיעה שלי, השיח' אברהים צרצור, טלב אלסאנע, זכור ושאר החברים מכל הסיעות הערביות, ביקשנו מהשר שייתן הזדמנות.

אחמד טיבי: אתם יודעים מה?

אחמד טיבי: העברנו לו בקשה כדי לרדת מהעץ, להקים ועדת חקירה בראשות כל מי שהוא רוצה, שתבדוק את המצב בעירייה, ומה שהיא תמליץ – יכובד; בראשות משפטן, בראשות כל מי שהוא רוצה.

אחמד טיבי: הוא דחה את זה על הסף.

אחמד טיבי: גם המנכ"ל וגם הוא היו נחושים לקבל את ההחלטה, לא הבנתי למה.

אחמד טיבי: מה הנחישות הזאת?

אחמד טיבי: לפני כמה ימים אמרנו לו: תשמע, אתה מסיים את תפקידך בעוד כמה ימים.

אחמד טיבי: תשאיר את ההחלטה לשר החדש.

אחמד טיבי: בכל זאת, זה מקובל.

אחמד טיבי: לא, הפור נפל.

אחמד טיבי: אחר כך אנחנו מתבשרים על משהו שלא מן העולם הזה, או כן מן העולם הזה – מינו ועדה קרואה לאחר שפורקה העירייה.

אחמד טיבי: ומי התמנה לעמוד בראש הוועדה הקרואה על-ידי השר ומשרד הפנים?

אחמד טיבי: מר שלמה טוויזר.

אחמד טיבי: מי זה מר שלמה טוויזר, למי שלא מכיר?

אחמד טיבי: מפקד לשעבר של כלא באר-שבע.

אחמד טיבי: ב-2003 הוא הצטרף למפלגת ישראל ביתנו, מפלגתו של אביגדור ליברמן, היה ראש מטה ארגון, ואחר כך היה עסקן בקדימה בשנה, שנה וחצי האחרונה.

אחמד טיבי: אותו, מכל האנשים, לשים בראש העיר הכי גדולה באזור המשולש הדרומי?

אחמד טיבי: מה זה צריך להביע?

יצחק זיו: חבר הכנסת טיבי, השר בוים ישיב לך.

אחמד טיבי: במקום השר בר-און.

יצחק זיו: אנחנו מתחילים – – –

אחמד טיבי: לספור את הזמן.

אחמד טיבי: אני מאוד מודה לאדוני.

אחמד טיבי: אנחנו מתנגדים מלכתחילה לעצם הפירוק, אבל גם מפרקים וגם מביאים איש ישראל ביתנו כדי לעמוד בראש עיריית טייבה?

אחמד טיבי: מה יבינו תושבי טייבה?

אחמד טיבי: מה המסר כאן שאיש שלמפלגתו יש משנה שאת טייבה בכלל צריך להעביר לרשות הפלסטינית, שמים בראש העיר?

אחמד טיבי: מה זה המוח החולני הזה שקושר בין מפקד כלא לבין ראשות עיריית טייבה, בין איש ימין קיצוני לבין פיקוד על יישוב ערבי כמו טייבה?

אחמד טיבי: מה המסר?

אחמד טיבי: מה אומרת הממשלה לתושבי טייבה?

אחמד טיבי: אתם שייכים לנו?

אחמד טיבי: אתם אזרחים שווים?

אחמד טיבי: מה הכישורים שלו לנהל?

אחמד טיבי: לא, העיקרון – ואני חוזר ואומר – הוא עצם ההחלטה לפרק, ולחלופי חלופין אנחנו תוקפים את המינוי.

אחמד טיבי: מה המסר במינוי אדם שעכשיו הודה ב-Ynet שהוא אכן היה בישראל ביתנו והוא תמך ברעיונות המפלגה?

אחמד טיבי: מכל האנשים במדינה לא מצא משרד הפנים אדם להעמידו בראש יישוב עירוני כמו טייבה אלא טוויזר?

אחמד טיבי: תגידו, מה הייתם אומרים אם נביא אדם מ"הג'יהאד האסלאמי" להיות בראש עיריית רעננה, למשל, אף-על-פי שאין סימטריה?

אחמד טיבי: האם זה נראה לכם סביר?

אחמד טיבי: לא מ"הג'יהאד האסלאמי" – נשים את שיח' אברהים צרצור בראש עיריית הרצלייה.

אחמד טיבי: האם זה נראה לכם סביר?

אחמד טיבי: האם מישהו היה מסכים?

אחמד טיבי: האם אזרח אחד של הרצלייה היה מסכים?

אחמד טיבי: הייתם חושבים על זה בכלל?

אחמד טיבי: זה יחס אדנותי, מתנשא, שאומר שלתושבי טייבה יש נציב עליון.

אחמד טיבי: אנחנו נכריע מי ינהיג אתכם.

אחמד טיבי: אני לא אומר שהכול טוב בעיריית טייבה, גם ראש העיר לא אומר שהכול טוב, וגם לא מועצת העיר.

אחמד טיבי: יש בעיות רציניות – יש חובות כספיים כבדים, שהצטברו מ-2005, עשרות מיליונים.

אחמד טיבי: ההנהלה הקודמת קיבלה סיוע נדיב.

אחמד טיבי: נדיב.

אחמד טיבי: החוב אז הגיע, רבותי, כמעט ל-400 מיליון שקלים, והעירייה קיבלה סיוע נדיב.

אחמד טיבי: העירייה הזאת לא קיבלה סיוע.

אחמד טיבי: איך תעמוד על רגליה?

אחמד טיבי: למרות זאת תושבי העיר טייבה אמרו: אנחנו רוצים את ראש העיר הזה ואת מועצת העיר הזאת.

אחמד טיבי: סעיף פירוק עיר הוא סעיף רדיקלי, קיצוני, דרקוני.

אחמד טיבי: לא משתמשים בו בסיטונות כזאת.

אחמד טיבי: מה ביקשו חברי הכנסת הערבים מהממשלה ומשר הפנים?

אחמד טיבי: להתחשב בהכרעה הדמוקרטית של האנשים, למרות הקשיים.

אחמד טיבי: הצענו להקים ועדת חקירה, בינתיים.

אחמד טיבי: העירייה הסכימה.

אחמד טיבי: הצענו לוועדת הפנים ועדת חקירה לשנה – אם לא לשנה, לשישה חודשים.

אחמד טיבי: תמנו את מי שאתם רוצים, מה שהיא תקבל, בסופו של דבר כל המלצה תתקבל.

אחמד טיבי: גם את זה דחו.

אחמד טיבי: לכן בשבת קראו ועדת המעקב והוועד הארצי להפגנה רבתי בטייבה נגד פירוק המועצות – גם הפירוק וגם המסר הזה של מפקד כלא בטייבה.

אחמד טיבי: מה התפיסה של משרד הפנים ושל שר הפנים שהחליטו למנות את האיש הזה?

אחמד טיבי: מה היחס שלו לתושבים?

אחמד טיבי: מה הוא חושב?

אחמד טיבי: איך הוא חושב שאנחנו חייבים להגיב?

אחמד טיבי: אגב, יכול מאוד להיות שמשרד הפנים יעביר כסף לטוויזר שלא העביר קודם לשיח' עבד-אלחכים חאג'-יחיא.

אחמד טיבי: לא יכול להיות – אני בטוח שכך יהיה.

אחמד טיבי: מי אמר שזה מצדיק את המינוי?

אחמד טיבי: אני רוצה להביא דוגמה קיצונית.

אחמד טיבי: בעזה, כאשר היה כיבוש לפני כמה שנים, לא היו חמושים ברחובות כי היה כיבוש, ירו באנשים.

אחמד טיבי: מי אמר שהכיבוש יותר טוב מהמצב הנוכחי, אף-על-פי שהמצב גרוע?

אחמד טיבי: מהמצב הגרוע לא מתבקש להחזיר כובש ומושל צבאי, אלא הוא מצריך לתקן את הטעויות ברחובות עזה על-ידי תושבי עזה, ולא על-ידי נציב עליון ומושל צבאי.

אחמד טיבי: לכן אני פונה אל הממשלה, פונה אל ראש הממשלה, פונה אל שר הפנים החדש וגם אל שר הפנים הקודם: נא לשקול מחדש את ההחלטה הדרקונית הזאת, שפגעה לא רק באינטרסים של תושבי טייבה, אלא בכבודם של תושבי טייבה, ואני אחד מהם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, טייבה וכפר-מנדא הצטרפו לרשימה – – –

זאב בוים: רבותי השרים.

רוני בר-און: אני אצא.

ואסל טאהא: המועצות טייבה וכבר-מנדא הצטרפו לרשויות שפורקו, מדבורייה לכפר-כנא, לירכא, לבאקה-אל-ע'רביה–ג'ת, לעארה; לרשויות אשר מונתה להם ועדה קרואה.

ואסל טאהא: ביישובים טירה, זמר, נחף ואבו-גוש פוזרו המליאות, אולם ראשי העיר ממשיכים לכהן.

ואסל טאהא: לטירה ולעין-מאהל מינו ועדת בדיקה.

ואסל טאהא: יש כאן מדיניות שיטתית, מדיניות שרירותית, שמופנית נגד רשויות מסוימות בצורה מגמתית.

ואסל טאהא: ואם אנחנו נבדוק כיצד פירקו, כיצד השר לקח את הסמכות שלו והשתמש בה – אף-על-פי ששרים רבים לפניו, שהיתה להם הסמכות, לא השתמשו בה, וניסו לפתור בעיות, ניסו לחקור את הסיבות, כבודו לא רצה לשמוע, יצא.

ואסל טאהא: בצורה קשה ביותר החליט, בתוך פרק זמן קצר, לפרק כמה מועצות, כמה רשויות ערביות, בטענה שהן גירעוניות.

ואסל טאהא: כבודו לא שאל למה המצב כל כך קשה ברשויות הערביות.

ואסל טאהא: רציתי להזכיר לו שבישיבה הראשונה בקדנציה שעברה, עם שר הפנים לשעבר, מר פורז, הזהרתי בישיבה ביני לבינו – היה שותף גם עדי אלדר, יושב-ראש מרכז השלטון המקומי – ואמרתי לו: מר פורז, הקיצוצים, הגזירות נגד הרשויות, יפגעו קשה ויגרמו לקריסת השלטון המקומי בסקטור הערבי.

ואסל טאהא: ואם לא תימצא דרך להחזיר את התקציבים, אתה תהיה שותף מלא לכך שגרמת במדיניות הזאת לקריסת השלטון המקומי – הרשויות המקומיות הערביות.

ואסל טאהא: אוזניו היו אטומות, לא רצו לשמוע.

ואסל טאהא: גזרו על השלטון המקומי גזירות קשות, והנה התוצאות.

ואסל טאהא: הסלקציה הזאת – גם בתוך הסקטור הערבי יש סלקציה.

ואסל טאהא: כבוד השר בוחר מי קרוב לקדימה – לא מתקרב אליו.

ואסל טאהא: מי שלא מזדהה עם קדימה – כן מפרקים.

ואסל טאהא: זה מה שקרה לעבד-אלחכים חאג'-יחיא – – –

אחמד טיבי: – – –

ואסל טאהא: ומביאים, מחפשים ג'ובים לאנשי קדימה, או למי שרוצים למשוך אותם לקדימה.

ואסל טאהא: הציעו גם את אליק רון לדבורייה, ואתם יודעים מי זה אליק רון – זה שנתן את הפקודות והרג 13 צעירים ערבים.

ואסל טאהא: רצו שישלוט גם בכפרים הערביים.

ואסל טאהא: את המדיניות הזאת, אדוני היושב-ראש, צריך להפסיק.

ואסל טאהא: כולי תקווה שהשר החדש ישקול מחדש את המדיניות הקשה הזאת, הלא-רצויה והסלקטיבית, של השר היוצא.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את השר בוים על מינויו לשר השיכון והבינוי.

חנא סוייד: אני חושב שהוא מאוד רלוונטי לדיון שאנחנו מנהלים כאן, כי בתפקידו הקודם כשר הקליטה הוא היה אקסטריטוריאלי לגבי הרשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: עכשיו הוא בוודאי ייאלץ להיכנס בעובי הקורה, כי גם בנושאים של פיתוח ושל תשתיות יש הרבה מה לעשות ביישובים הערביים, ואני מאוד מקווה שכבוד השר ייקח את זה כמובן – – –

זאב בוים: במשרד לקליטת העלייה יש מגזר שנקרא תושבים חוזרים, ובתוכם לא מעט ערביי ארץ-ישראל שמסיבות שונות עזבו את הארץ ללימודים, להשתלמויות, לשליחויות, והם חוזרים, והמשרד שלי מטפל בהם כתושבים חוזרים.

חנא סוייד: כן, אבל תסכים אתי, כבוד השר, שזה מינימלי, זה מזערי.

זאב בוים: עם זה אני מסכים.

חנא סוייד: לעניין הפיזור של רשויות מקומיות – כבר נאמר כאן שמדובר בהתערבות גסה של השלטון המרכזי, בפגיעה בעיקרון דמוקרטי חשוב מאוד, שהאוכלוסייה המקומית בוחרת את המועצה המקומית, את הרשות המקומית, לנהל את ענייניה.

חנא סוייד: לכן, האקט הזה של פירוק ופיזור מועצה ביד גסה – לא רק את ראש המועצה, היושב-ראש, אלא גם את המועצה כולה – הוא אקט גס ואנטי-דמוקרטי.

חנא סוייד: אנחנו מכירים כמובן את טיעוני משרד הפנים לפיזור רשויות מקומיות.

חנא סוייד: יש כאן טיפול בתוצאות ולא בגורמים.

חנא סוייד: התוצאות במקרה שיש מחסור בתקציבים – מדובר באוכלוסייה שהרמה הסוציו-אקונומית שלה מאוד נמוכה, ואין מקורות הכנסה עצמיים לרשויות המקומיות, אז מובן שההכנסות – שהתקציב של הרשות המקומית לא יהיה הכי מאוזן בעולם.

חנא סוייד: בוודאי, אנחנו יוצאים מנקודת מוצא שיש בעיות כספיות, יש בעיות תקציביות ביישובים הערביים, והפיזור הוא בעצם טיפול בתוצאות ולא בגורמים.

חנא סוייד: אני חושב שהאחריות של הממשלה, האחריות של משרד הפנים ושל שר הפנים, היא לטפל בגורמים של הבעיה, ולא רק בתוצאות שלה.

חנא סוייד: אני רוצה לציין כאן שכמעט בכל הרשויות המקומיות הערביות – וצריך לציין שרוב המועצות והרשויות שפוזרו הן רשויות מקומיות ערביות – ברוב הרשויות המקומיות הערביות מונו חשבים מלווים.

חנא סוייד: החשב המלווה ממש מלווה את הנהלת המועצה, ואם התוצאה הסופית היא כישלון, זה גם כישלון של מדיניות משרד הפנים שחושב שמינוי חשב מלווה ירפא את המצב.

חנא סוייד: אדוני שר הפנים לשעבר, שר האוצר לעתיד, שאני מאחל לו הצלחה, יסכים אתי שבעצם זה לא ירפא.

חנא סוייד: זה לא עזר בשום פנים ואופן, כי בכל הרשויות שפוזרו יש חשבים מלווים.

חנא סוייד: זאת אומרת, זה לא המרפא, זה לא הפתרון, אלא צריך לחפש פתרון אמיתי.

חנא סוייד: הפתרון האמיתי הוא טיפול מערכתי ברשויות המקומיות הערביות.

חנא סוייד: מפאת קוצר הזמן אני מציין שהשוואת המענקים לרשויות המקומיות הערביות היא תחום שעדיין צריך לפעול בו, ואני חושב ששר האוצר החדש אכן יכול לתרום גם בתפקידו החדש לעניין הזה.

חנא סוייד: מצד שני, הגדלת ההכנסות העצמיות של הרשויות המקומיות הערביות, ובעיקר תכנון אזורי תעשייה ויצירת מקומות עבודה ביישובים הערביים, כך שבסופו של דבר המצב הכולל ביישובים הערביים ישפר את המצב של הרשויות המקומיות הערביות, והן לא תהיינה תלויות אך ורק במענקי האיזון, שאנחנו יודעים שבשנים האחרונות נפגעו וקוצצו ביותר מ-50%.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: כבוד השר רוני בר-און ישיב.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, נושא הדיון הוא החלטת שר הפנים לפרק מועצות ועיריות במגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: פיזור מועצה מקומית, הדחת ראש עיר, הדחת רשות מקומית, זה מעשה קשה, מעשה חריג, הייתי אומר מעשה דרמטי.

רוני בר-און: זו התערבות בוטה בהליך הדמוקרטי.

רוני בר-און: אתה בא לנבחרים ואתה אומר להם: נכשלתם.

רוני בר-און: במעשה מינהלי אתה אומר להם: לכו הביתה, לאחר שהם נבחרו באופן הדמוקרטי ביותר בפתקים.

רוני בר-און: זה לא קל, וזה לא קל לי במיוחד, כי אני באמת באמת באמת מחשיב את הדמוקרטיה.

רוני בר-און: אבל החלטה מהסוג הזה מתקבלת אחרי שנעשה תהליך מקצועי ממושך שבמהלכו נבחנת התנהלות הרשות, ולאחר שבאמת, אבל באמת, כלו כל הקצין.

רוני בר-און: בחלק מהמקרים אנחנו מקבלים את ההחלטות על סמך המלצות של ועדות חקירה שאנחנו ממנים לבדיקת אי-סדרים.

רוני בר-און: חבר הכנסת , עם כל מה שדיברתי אתי ואני דיברתי אתך – ועדת חקירה היא לא גוף שמנהל עיר.

רוני בר-און: ועדת חקירה היא גוף שבא, מסתכל, בודק, אם נותנים לו לבדוק, מנסה להביא ממצאים, אם מספקים לו את הממצאים, ומניח את החומרים לפני המנכ"ל.

רוני בר-און: מתקיים שימוע, ראש העיר מסביר, חברי הרשות מסבירים, הם אומרים את טענותיהם, הם נשאלים שאלות, הם משיבים תשובות, הם טוענים טענות משפטיות, הם באים עם עורך-דין, ובמקרה של טייבה – עם אחד מעורכי-הדין שאני יכול לומר עליו, על סמך היכרות אישית, שהוא אולי הטוב שבהם.

רוני בר-און: הדברים נבחנים על-ידי הצוות המקצועי של המשרד, על-ידי מינהל השלטון המקומי, על-ידי המנכ"ל, אגף התקציבים של המשרד, היועץ המשפטי של המשרד.

רוני בר-און: זה לא גחמה פרטית של שר.

רוני בר-און: תאמינו לי שכל פעם שאני רואה המלצה להדיח ראש רשות, אני חש את עצמי במבוכה, ואני מנסה לעשות את כל האפשר כדי להימנע מהחלטה קשה.

רוני בר-און: מה אני יכול לעשות שבמספרים – המספרים במגזר הלא-יהודי גדולים לאין שיעור מאלה שבמגזר היהודי, גם בגלל מצוקה, גם בגלל הזנחה של השלטון המקומי, אבל גם השלטון המרכזי.

רוני בר-און: די אם אני אתן לכם את המספר הפנומנלי שהיינו עדים לו פה לפני ארבעה חודשים, כשסיימנו סוף-סוף את הטיפול במשבר השכר ברשויות המקומיות.

רוני בר-און: by the way טייבה היתה שיאנית, יותר מפי-שניים חודשי הלנת שכר מזו שבאה אחריה.

רוני בר-און: אבל המספרים – לא האמנתי למראה עיני.

רוני בר-און: אחרי שהורדנו מ-102 רשויות מלינות – נקבע שרשות מלינה היא מי שמלינה יותר מחודשיים ולא שילמה 25% מהשכר – הגענו למספר הקשיח האחרון של 29 רשויות שאתן היתה בעיה כמעט בלתי עבירה.

רוני בר-און: 28 מהרשויות האלה היו מהמגזר הלא-יהודי.

רוני בר-און: אז אני אומר, אני לא מטיל את כל האחריות על השלטון המוניציפלי, אני לוקח חלק מהאחריות גם עלינו, משרד הפנים.

רוני בר-און: כשאני אומר אחריות עלינו במשרד הפנים אני מתכוון שגם עלי, אף שזה לא נוצר בקדנציה שלי.

רוני בר-און: באמת פתרנו אחת ולתמיד; ראינו את הרצפה של האורווה, יישרנו את הקו.

רוני בר-און: נכון שלא גמרנו עם תשלומי חובה, ביטוח לאומי, פנסיה, אבל זה בתהליך וזה גם יקרה.

רוני בר-און: יש מקרים שבהם החוק לא מותיר לי ברירה, ואמנה אותם להלן.

רוני בר-און: החוק אומר, זה המצב: ידיח שר הפנים את ראשי הרשויות ואת המועצה.

רוני בר-און: אני לא משחק פה משחק של צדקנות ואומר שאלמלא היתה הוראה חוקית מפורשת שמחייבת אותי להדיח, לא הייתי מדיח, אבל בחלק גדול מהמקרים שיקול הדעת שלי מצומצם לאפס.

רוני בר-און: יש תקנות העיריות, כללים למינוי ועדה לתפקוד ראש רשות והמועצה, שמטילות חובה על שר הפנים למנות ועדה בכפוף לנסיבות המתוארות בתקנות.

רוני בר-און: לא אציג את זה בלשון המשפטית, אומר את זה בלשון העם: ניהול כושל, שימוש לא תקין בכספי ציבור, מינויים לא ראויים של בעלי תפקידים, אי-מתן שירותים בסיסיים לאזרח, אי-גביית מסי עירייה וצבירת חובות ההולכים ותופחים שבסוף הדרך מביאים לקריסת כל המערכות.

רוני בר-און: אם אנו לא נעשה כך, מה יהיה בסוף?

רוני בר-און: יהיו פה שבוע אחרי שבוע הצעת אי-אמון, הצעות לסדר-היום – משבר השכר ולמה לא משלמים – ונצטרך להביא כסף.

רוני בר-און: בסוף היום גם מהמגזר היהודי וגם מהמגזר הערבי – אתם לא אוהבים שאני קורא לא-יהודי – הכסף הזה שאנו מביאים לרשויות הכושלות הוא כסף ששייך לאזרחים אחרים, לכלל הרשויות, למשלמי המסים במדינת ישראל.

רוני בר-און: זה לא כסף צבוע ירכא, זה לא כסף צבוע טייבה, זה לא כסף צבוע כפר-מנדא.

רוני בר-און: זה כסף של כל יתר 80 הרשויות הערביות, הדרוזיות והבדואיות והצ'רקסיות, אבל גם של היהודיות.

רוני בר-און: כשאתם אמרתם שצריך לטפל במחלה ולא בסימפטומים, אני מסכים אתכם במאה אחוז.

רוני בר-און: אנחנו מטפלים במחלה, לא בסימפטומים.

רוני בר-און: להביא את הכסף ולפתור את בעיית השכר זה לטפל בסימפטום, לא במחלה.

רוני בר-און: אני אומר לכם, אני מסיים את תפקידי היום, הייתי בדיוק 14 חודש שר הפנים, ואני מקווה שמאיר שטרית שמחליף אותי היום יאמץ את המסר הזה שהבאנו.

רוני בר-און: אנו לא היינו מוכנים, ואם היינו ממשיכים בתפקיד לא היינו מוכנים לסבול חוסר אחריות ניהולית ותקציבית, כי בסוף היום מי שמשלמים את זה אלה תושבי ירכא ותושבי כפר-מנדא וכל התושבים של המועצות שהניהול שלהן הוא כושל.

רוני בר-און: בואו נראה מה קרה בטייבה; לא אמנה לכם את כל הרשויות.

רוני בר-און: עיריית טייבה פוזרה לאחר 17 חודשי תפקוד, וכל 17 החודשים האלה לא מצאה טייבה את הזמן, את המקום ואת ההזדמנות למנות לפי חוק מזכיר לרשות, מנכ"ל לרשות וגזבר לרשות.

רוני בר-און: רוב הוועדות של הרשות, כמעט כולן, לא מילאו את תפקידיהן, ובחלק גדול מהמקרים אפילו לא התכנסו אף פעם אחת.

רוני בר-און: הרב נסים זאב, שהיה חבר מועצת העיר ירושלים הרבה מאוד שנים, יגיד לכם מה התוצאות של הדברים האלה.

רוני בר-און: חוקי העזר של טייבה, חבר הכנסת , אלה שמאפשרים לעירייה את ההתנהלות הכספית שלה, לא עודכנו.

רוני בר-און: תאמינו או לא תאמינו, החוקים והקנסות והמספרים נקובים בלירות – לא בשקלים ישנים, בלירות.

רוני בר-און: כמה שנים אין לירות?

רוני בר-און: 30 שנה?

רוני בר-און: שלחנו חשב מלווה, אמרנו: תביא מספרים, תגיד לנו מה הגירעון, שנדע איפה אנחנו עומדים.

רוני בר-און: לא שיתפו אתו פעולה, לא הכניסו אותו לספרים.

רוני בר-און: אחרי חודש הוא אמר: חבל על הכסף שלכם, חבל על העצבים שלי, אני הולך הביתה.

חנא סוייד: לכן זה לא פתרון.

יצחק זיו: זמנך מסתיים.

רוני בר-און: אני לא בטוח שאני מוגבל לעשר דקות, אבל אם אתה ממהר וחברי הכנסת ממהרים – – –

יצחק זיו: לא, לא.

רוני בר-און: אני בטח ממהר.

רוני בר-און: אתן לכם מהר, טלגרפית.

רוני בר-און: בירכא ניתנו הנחות בלתי חוקיות בארנונה.

רוני בר-און: זה בלשון העם גנבה.

רוני בר-און: אתה יודע, חבר הכנסת חנא סוייד, שהיית ראש רשות למופת, מה שיעור גביית הארנונה בירכא?

רוני בר-און: 14%.

רוני בר-און: אתה יודע כמה גובים על המים?

רוני בר-און: 8%.

רוני בר-און: משלמים פעמיים על כל מטלה – ספק בא, מקבל פעמיים תשלום על כל מטלה שהוא מבצע; מחברים חלק מהבתים של היישוב לרשת החשמל של המועצה בחיבור פיראטי, והמועצה משלמת את החשמל של האנשים שהיא חפצה ביקרם; חוזים בלי אישור חשב מלווה; אחד מחברי המועצה בירכא חייב למועצה למעלה מ-230,000 ש"ח, והמועצה לא עושה שום דבר כדי לגבות את זה; ראש המועצה מעסיק קרובי משפחה – אז אני יודע, אני מכיר, יש חמולות, וקשה למצוא בכפר מישהו שהוא לא חבר או קרוב משפחה כזה או אחר, אני מכיר את זה – אבל באופן בוטה; ובית-המשפט קובע שראש המועצה עשה שימוש במכתב מזויף.

רוני בר-און: אני לא רוצה להלאות אתכם, אני רק חייב תשובה לחבר הכנסת בעניין הטענה הלא-צודקת שלו כלפי מי שמינינו בטייבה ליושב-ראש הוועדה הקרואה.

רוני בר-און: יש הרבה שהדחתי ולא היה לי ראש ועדה קרואה ממונה זמין, ואז באופן אוטומטי אחד מהסגנים של הממונה על המחוז תופס תפקיד.

רוני בר-און: לטייבה זה לא מתאים.

רוני בר-און: היא עיר ואם בישראל, עיר גדולה, לא היה אפשר להשאיר אותה בלי הנהגה אפילו שעה אחת.

רוני בר-און: לכן עיכבתי את ההחלטה שלי עד שהיה לי ראש ועדה קרואה שנראה לי מתאים.

רוני בר-און: האיש הזה, נכון שהוא בא משירות בתי-הסוהר, אך הוא לא כלאי רגיל, הוא לא מפקד בית-סוהר רגיל כמו שניסית לומר עליו.

רוני בר-און: האיש היה מספר שתיים, ראש מטה שירות בתי-הסוהר, איש שמבין בניהול, איש שיודע, איש שניהל תקציבים של 2 מיליארדי ש"ח, איש טוב, איש רחום, דובר השפה הערבית כמוך וכמו חבריך, מבין את המנטליות.

רוני בר-און: הוא הבין את גודל הדבר הזה ואמר לי: אני הולך לגור שם, לישון שם.

רוני בר-און: הוא בא לטייבה לפני שלושה ימים – אין לו על מה לשבת.

רוני בר-און: אין ריהוט במועצה.

רוני בר-און: לקחו את השולחנות, את הכיסאות.

רוני בר-און: הלוואי שהייתי יכול להימנע מזה.

רוני בר-און: אני לא עושה את זה לא בשביל לשרת את האגו ולא בשביל לשרת את העוצמה של משרד הפנים.

רוני בר-און: יש למשרד הפנים ולשר הפנים עוצמות עד התקרה, הוא לא צריך את הדבר הזה.

רוני בר-און: עשיתי את זה משכלו כל הקצין; בשבילך, חבר הכנסת טיבי, כתושב טייבה, בשביל המשפחה שלך, בשביל השכנים שלך ובשביל כל החברים שלך שגרים בטייבה וכל החברים האחרים שלי ושלך שגרים בכל המקומות בלוד, ובמגדל, ובקציר-חריש, ובכל המקומות האחרים שבהם הדחנו את ראשי הערים ואת המועצות שפיזרנו, בערד ובמצפה-רמון.

רוני בר-און: זה לא שום משחק – לא פוליטי, לא לפי דת, לא לפי מין ולא לפי גזע, אלא בניקיון כפיים מוחלט מתוך שיקולים נקיים של טובת הציבור.

רוני בר-און: תודה רבה.

יצחק זיו: מה מציע כבוד השר?

רוני בר-און: אני מציע להסתפק.

רוני בר-און: אני מניח שהחברים ירצו להביא את זה לוועדה.

רוני בר-און: בסוף היום, בוועדה יתקיים אותו דיון עוד פעם, עם אותן טענות, אבל אולי יבואו יותר אנשים, ואז יהיה קצת יותר – – –

חנא סוייד: נשמע את השר החדש.

חנא סוייד: רק בשביל זה – – –

רוני בר-און: אולי.

רוני בר-און: זו טענה שלי היא נראית.

רוני בר-און: אם הם רוצים לשמוע את השר החדש בוועדה – אבל תבטיחו שתיתנו לו לדבר, כי בדרך כלל הישיבות האלה הן מה שנקרא ישיבות חד-כיווניות, רק צועקים מהקיר והשר לא יכול לדבר.

חנא סוייד: אין בעיה.

רוני בר-און: תודה רבה לכם.

רוני בר-און: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד.

רוני בר-און: אני – ויודעים זאת גם חברי הכנסת הערבים ויודע את זה שאוקי חטיב ויודעים זאת ראשי הרשויות – ביום כניסתי לתפקיד הזמנתי את ועד ראשי הרשויות הערביות לדיון אצלי במשרד, והם הציגו לי נתון מזעזע.

רוני בר-און: הם הראו לי שהממוצע של מענקי האיזון במגזר היהודי עומד על 84% מהנוסחה, ובמגזר הלא-יהודי – על 11% פחות.

רוני בר-און: נדרתי בפניהם שאני אשווה את זה.

רוני בר-און: מובן שהציעו לי במקום שאליו אני הולך עכשיו שאין בעיה להשוות: אם תוריד את היהודים לכיוון של הלא-יהודים, אפשר להשוות.

רוני בר-און: אמרתי: לא.

רוני בר-און: היום, באמצע שנת 2007, למרות כל ההוצאות הענקיות שהיו לנו בעקבות המלחמה, הפער הוא של 1%.

רוני בר-און: לא הורדנו את היהודים והעלינו את המגזר הלא-יהודי, והבטחתי להם בפגישתנו האחרונה שעד סוף השנה הפער הזה יימחק.

רוני בר-און: אם יש לי משהו להתגאות עליו כשאני מדבר היום בפעם האחרונה כשר הפנים, זה הנתון הזה.

רוני בר-און: תודה רבה לכם.

יצחק זיו: אתה מציע לוועדה?

רוני בר-און: לא אכפת לי – – –

יצחק זיו: טוב.

יצחק זיו: הצעה אחרת לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדבר שציין השר לגבי השוואת התקציבים – אנחנו מברכים על השוואת התקציבים.

טלב אלסאנע: אבל אין ספק שכאן מענישים פעמיים את הרשויות המקומיות הערביות, וגם את התושבים של היישובים הערביים: הפעם הראשונה – כאשר אין הכנסות עצמיות של היישובים, ולאחר מכן מאשימים אותם בגירעון ומפטרים את ראשי הרשויות וממנים ועדות קרואות, כאשר אנחנו יודעים שהוועדות הקרואות לא פתרו בעיות.

טלב אלסאנע: בלוד היה פעם נציב – לא סגן נציב – של שירות בתי-הסוהר, והוא לא פתר את הבעיה.

טלב אלסאנע: לכן הפתרון הוא העצמת הרשויות המקומיות והקצאת תקציבים, ולא לפטר ראשי רשויות, כי בעצם ראש רשות שאין לו אמצעים לא יתמודד עם הבעיות.

טלב אלסאנע: הדבר האחרון.

טלב אלסאנע: אדוני שר הפנים לשעבר, שר האוצר בעתיד, ואני מאחל לך הצלחה, אמרת – והכול היו דברים שאי-אפשר להתווכח אתם – אבל אמרת: טוויזר מבין את המנטליות.

טלב אלסאנע: את זה אני לא הבנתי.

טלב אלסאנע: מה זאת אומרת?

טלב אלסאנע: איזו מנטליות?

טלב אלסאנע: מה הכוונה?

טלב אלסאנע: מאיפה הוא מביא אותה?

טלב אלסאנע: מבית-הסוהר?

טלב אלסאנע: מהבית?

יצחק זיו: תודה רבה.

רוני בר-און: – – – אזור הבחירה שלך – – –

טלב אלסאנע: אני מכיר אותו.

טלב אלסאנע: נפגשתי אתו בכלא באר-שבע, ואני מכיר אותו טוב.

טלב אלסאנע: אבל את המשפט הזה אני לא הבנתי.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הצעה אחרת לחבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, מה שאתה עשית עכשיו זה "אחרי המבול".

נסים זאב: לא הבנתי איך אתה מאפשר דיון כזה בוועדת הפנים.

נסים זאב: אתה עצמך אמרת שיבואו חמולות, ואתה יודע איך ועדת הפנים מתנהלת בראשות מי שהיה אז, גאלב, ועכשיו היושב-ראש החדש.

נסים זאב: אין שליטה עליהם.

נסים זאב: הם באים לפה קבוצות-קבוצות, ואי-אפשר לדבר ואי-אפשר לנהל דיון.

נסים זאב: אני לא מבין.

נסים זאב: מה?

נסים זאב: הכנסת היא במה רק לחברים מהצד הערבי?

נסים זאב: מה אנחנו פה?

נסים זאב: צריך להבין שזה ממש – – –

אחמד טיבי: – – – אפשר לקרוא לד"ר ליפשיץ?

נסים זאב: יש לנו את ד"ר אחמד טיבי.

אברהים צרצור: יש לו בעיה.

נסים זאב: ד"ר אחמד טיבי, אתה אולי מומחה לנושאים אחרים, אבל מה שאתה אומר עכשיו לא רלוונטי.

אחמד טיבי: – – – אקוטית.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אתה רק תאפשר לו לסיים.

יצחק זיו: יש לו עוד כמה שניות לדבר.

יצחק זיו: תאפשר לו לסיים.

חנא סוייד: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שמענו את הנתונים.

נסים זאב: מה שקורה ברשויות האלה זה פשוט הפקרות.

נסים זאב: במקום שהם יתפסו את ראשי הערים, אותם ראשי רשויות שיש להם השפעה כל כך רבה עליהם, ויגידו להם: הגיע הזמן שתעשו סדר בתוך הרשויות, ולא יתנהלו שם כמו איזה חמולות, אז הם מבקשים פה שהשר הוא שייתן את התקציב ויכסה את הגירעונות.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: אז קודם כול התקוששו וקושו.

טלב אלסאנע: מה זה?

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

אחמד טיבי: לא הזכרת ועדה קרואה – – –

יצחק זיו: כהצעת השר – לוועדת הפנים.

רוני בר-און: לא.

רוני בר-און: אני מציע להסיר.

יצחק זיו: הסרה מול ועדת הפנים.

יצחק זיו: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – אין

ג'מאל זחאלקה: בעד – זה פנים.

יצחק זיו: לא.

יצחק זיו: בעד – זה הסרה.

רוני בר-און: בעד – זה הסרה.

יצחק זיו: בעד – זה הסרה.

קריאה: בעד – זה פנים.

קריאות: – – –

יצחק זיו: זה מה שהוא הציע.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: בעד – זה לוועדת הפנים, ונגד – זה הסרה.

יצחק זיו: סליחה, רק רגע.

יצחק זיו: אם כך, כדי להבהיר את הנושא, לא אכפת לי שנצביע פעם שנייה.

יצחק זיו: אני מבהיר את הנקודה.

יצחק זיו: בעד – זה ועדת הפנים, ונגד – זה הסרה.

יצחק זיו: אנחנו חוזרים על ההצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 7, נגד – 1, ונמנע אחד.

יצחק זיו: הנושא עובר לוועדת הפנים.

יצחק זיו: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת בקשתו של חבר הכנסת להסיר את שמו מהצעת חוק מימון מפלגות (תיקון – מימון פעילות הסיעות בכנסת), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: ההצעה היא של חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 3234 – שילובם של מורים יוצאי אתיופיה.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה כחלון – אינו נוכח, ולפיכך הנושא מוסר.

יצחק כהן: אישור ופיתוח אזורי תעשייה.

יצחק כהן: שחרור או חנינה לאסירים יהודים שפגעו בערבים

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצעה לסדר-היום מס' 3295:

יצחק זיו: שחרור או חנינה לאסירים יהודים שפגעו בערבים.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יצחק זיו: זה ללא תשובת שר.

טלב אלסאנע: לא עונה – לא מעלה את הנושא.

טלב אלסאנע: בשבוע הבא.

טלב אלסאנע: ללא תשובת השר לא מעלים את הנושא.

טלב אלסאנע: תמשיך הלאה, תמשיך הלאה.

נסים זאב: שישמע אותי.

נסים זאב: אני לא איזה קול קורא במדבר.

טלב אלסאנע: נכון.

יצחק זיו: אין חובה לתשובת שר.

טלב אלסאנע: הוא לא רוצה.

טלב אלסאנע: למה שתעלה ללא שר?

טלב אלסאנע: מה יצא לך מזה?

נסים זאב: אני רוצה – ועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלב אלסאנע: תשמע בעצתי.

טלב אלסאנע: תדחה את זה לשבוע הבא.

יצחק כהן: אי-אפשר.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני מוחה על כך ששר המשפטים לא נמצא.

נסים זאב: יכול להיות שהוא עסוק, אבל אני חושב שצריך להיות פה מישהו שיכול לענות על נושא שלמעשה נמצא היום בדיון הציבורי.

נסים זאב: ראש הממשלה אמר שעומדים לשחרר כמחווה – רק בשבוע שאמר הוא אמר – 250 פלסטינים שהגדרתם – לא דם על הידיים.

נסים זאב: מה זה דם על הידיים?

נסים זאב: מה זה דם לא על הידיים?

נסים זאב: כלומר, מי שרצח בפועל, לקח את הרובה והרג ורצח, זה נקרא דם על הידיים.

נסים זאב: מי ששותף בתכנון לא נקרא כמי שיש לו דם על הידיים.

נסים זאב: רוצים לשחרר 250 כמחווה לאבו-מאזן, כי אנחנו צריכים לחזק היום את אבו-מאזן וצריכים להראות שהוא באמת מנהיג של הפלסטינים, ויש תחרות היום בין הנייה לאבו-מאזן.

נסים זאב: הנייה רוצה להוכיח את עצמו בעזה שמי שנמצא אתו, שזה ה"חמאס", העזתים, הוא ייטיב עמם, וכל אחד מנסה לצד שלו.

נסים זאב: אני לא בא לחלוק כרגע ולהיכנס למדיניות הממשלה לגבי החלטתה לשחרר 250 פלסטינים, אבל אנחנו יודעים שיש עניין של "עשר תעשר".

נסים זאב: אנחנו רגילים לדבר על מעשר פירות, על מעשר כספים.

נסים זאב: יש גם מעשר בהמות ויש גם מעשר מסוג אחר, אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: אם מדובר ב-250 אסירים פלסטינים, יש בסך הכול 25 אסירים ביטחוניים יהודים, אשר ברובם המכריע אין להם דם על הידיים.

נסים זאב: העובדות מדברות בעד עצמן.

נסים זאב: הם נשפטו לתקופות ארוכות.

נסים זאב: אני רוצה לציין מספר וגם שמות של אותם אסירים ובאילו נסיבות נגזרו עליהם 18 או 15 שנות מאסר.

נסים זאב: למשל תושבי בת-עין, אותה קבוצה שניסתה לעשות פעולה כדי לגרום להרג של אזרחים חפים מפשע, אבל בפועל הם לא עשו ולא ביצעו.

נסים זאב: אחד מהם הוא עופר גמליאל.

נסים זאב: הוא נידון ל-15 שנות מאסר.

נסים זאב: יש לו שבעה ילדים – תינוקות.

נסים זאב: מדי פעם אני פוגש את אביו – אנשים קשי יום.

נסים זאב: קשה לאשה להתמודד בבית עם חיי היום-יום.

נסים זאב: הוא בבית-האסורים כבר יותר מחמש שנים.

נסים זאב: אתו נמצא גם ירדן מורג, שנידון ל-17 שנות מאסר.

נסים זאב: ודאי שאנחנו מתנערים ממעשיהם, וגם הם מתחרטים על מעשיהם.

נסים זאב: הם נקראים אסירים ביטחוניים, אבל בפועל הם לא פגעו באיש.

נסים זאב: אם כבר ראש הממשלה מכריז שאנחנו רוצים לעשות מחווה לאבו-מאזן, צריך לזכור שגם לנו יש אסירים.

נסים זאב: נסים קורקוס, תושב ירושלים, הותקף ונפצע בראשו על-ידי קבוצת ערבים, וביניהם משפחת עביאת מבית-לחם.

נסים זאב: הם באו אליו בסכינים ואגרופים.

נסים זאב: בתגובה הוא דקר למוות את אחמד עביאת, והוא נידון לתשע שנות מאסר.

נסים זאב: ייתכן שהוא יכול היה לברוח ולהימנע, אבל בפועל הוא התגונן מפני קבוצה שדקרה אותו וגם זרקה עליו אבנים.

נסים זאב: יש לי רשימה, אדוני.

נסים זאב: רפאל אסרף, אדם זקן, בן 67, תושב צפת.

נסים זאב: בתו יצאה עם ערבי והוא ביקש מאוד שהערבי יעזוב את בתו ולא ימשיך אתה.

נסים זאב: היה ויכוח ביניהם, וכתוצאה מכך הוא דקר אותו.

נסים זאב: הוא לא הרג אותו, אבל בכל זאת הוא נידון לחמש שנות מאסר.

נסים זאב: ועוד כהנה וכהנה.

נסים זאב: יש לי רשימה ארוכה של אנשים, שאם ראש הממשלה מחליט בשלב כלשהו לשחרר אסירים ביטחוניים ערבים, אי-אפשר שתהיה איפה ואיפה.

נסים זאב: אי-אפשר שהאסירים הביטחוניים הערבים ישוחררו כמחווה לאבו-מאזן, אבל מאידך גיסא להשאיר את האסירים היהודים בכלא.

נסים זאב: צריך לזכור שאנחנו לא מקבלים שום דבר בתמורה, וגם לא ברור לנו שהם לא יפגעו בנו שנית.

נסים זאב: אני חושב שהניסיון עושה את שלו וצריך לדבר בפרקטיקה.

נסים זאב: בתקופת ויצמן שוחררו כ-14 אסירים שהוגדרו כביטחוניים.

נסים זאב: אף אחד מהם לא חזר לעשות פעולות טרור.

נסים זאב: כאשר שוחררו 900 פלסטינים לפני כמה שנים, ב-1999, בעסקה שהיתה ערב הסכמי-ואי, רוב רובם של האסירים הפלסטינים חזרו לשורות ארגוני הטרור.

נסים זאב: צריך להבין שאת היהודי אתה יכול להגביל בתנאים מסוימים, אתה יכול לעקוב אחריו, יש לך שליטה עליו.

נסים זאב: לדוגמה, מרדכי ואנונו.

נסים זאב: בית-המשפט החליט להחזיר אותו לכלא, כי יש פיקוח עליו, יש ביקורת, יש מעקב.

נסים זאב: אפשר לעשות מעקב על אותם יהודים שהממשלה תשחרר בהמלצת שר המשפטים ונשיא המדינה.

נסים זאב: אפשר לעשות מעקב, ואותם יהודים ישוחררו אך ורק בתנאי שלא יחזרו לארגן פעולות עוינות נגד פלסטינים.

נסים זאב: דבר נוסף, והוא חשוב ביותר, צריך לזכור, אדוני היושב-ראש, שרוב רובם של היהודים שפגעו בפלסטינים עשו זאת בעקבות ירי, הרג, טבח שנעשה בילדים, בנשים, בטף.

נסים זאב: הם עשו את זה בתגובה, בגלל הרגישות הגבוהה שהיתה להם, וזה לא משהו פרובוקטיבי, משהו שהם שלפו מהמותן, שנאה לערבים.

נסים זאב: הם פשוט כאבו את כאבם של אותם ילדים, של אותם תינוקות שנרצחו.

נסים זאב: בעקבות זה הם יצאו ופגעו במי שפגעו.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, יש לנו מכתב עוד מלפני שנתיים, שחתומים עליו 45 חברי הכנסת, ובו הם פונים באופן ברור לראש הממשלה ואומרים, שהגם שאנחנו מבקשים לשחרר את אותם אסירים ביטחוניים יהודים, איננו מזדהים חלילה וחס עם מעשיהם.

נסים זאב: אנחנו מתנערים ומבקשים שאם יש התחשבות בפלסטינים, שגם הם אסירים ביטחוניים שהיו שותפים לטרור, אז במקביל צריך להסתכל גם על אחינו.

נסים זאב: לא ייתכן שנהיה עיוורים, אטומים, שרואים את הצד השני ולא יכולים לראות בראי לפחות את עצמנו.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, לפני שבועיים היתה התלבטות, כאשר עשרות מבוקשי "פתח" ברחו למחסום ארז משום שה"חמאס" רדף אחריהם ורצה לירות בהם.

נסים זאב: היו בהם מבוקשים ביטחוניים שהשב"כ מחפש אותם כמה שנים.

נסים זאב: בכל זאת, מדינת ישראל קיבלה החלטה, אחרי התלבטות קשה, לשחרר את כל הקבוצה הזאת, והסיעו אותם באוטובוסים לרמאללה.

נסים זאב: אני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש:

נסים זאב: זה לא נקרא לשחרר אסירים ביטחוניים שהיו צריכים להיחקר ולהיעצר?

נסים זאב: בכל זאת מדינת ישראל העלימה עין.

נסים זאב: אני לא מבקש להעלים עין, אלא שצריכים ללכת לפנים משורת הדין.

נסים זאב: אם אנחנו נותנים חנינה לצד הפלסטיני, צריך לרחם גם על עצמנו.

נסים זאב: הגיע הזמן שהמדינה תסתכל גם על אזרחיה ותבין שעברנו תקופה מאוד קשה, שאני מקווה שלא נחזור אליה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אין תשובת שר.

יצחק זיו: לכן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: בעד – זה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: נגד – הסרה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק זיו: ארבעה בעד, אחד נגד.

יצחק זיו: הנושא עובר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק זיו: אישור ופיתוח אזורי תעשייה ומסחר במגזר הערבי

יצחק זיו: הצעה לסדר-היום שמספרה 3189:

יצחק זיו: אישור ופיתוח אזורי תעשייה ומסחר במגזר הערבי – של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רק רוצה לציין במשפט אחד את התייחסותי להצעה של קודמי, חבר הכנסת נסים זאב.

טלב אלסאנע: ההצעה מאוד מעניינת, כי מה שקורה לגבי הפלסטינים – הם עם שנתון תחת כיבוש, אין לו מדינה, והוא נאבק למען הקמת מדינתו.

טלב אלסאנע: כאן יש מדינה, יש צבא, יש משטרה, יש בתי-משפט, ואתה בא להגיד שמי שעושה את המעשים האלה פועל נגד מדינתו, לא נגד העם הפלסטיני.

טלב אלסאנע: אז לשחרר אותו?

טלב אלסאנע: למען איזה אינטרס?

טלב אלסאנע: הרי הוא פעל נגד המדינה שלו, הוא לא סומך על המדינה שלו.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, אין שום היגיון בהצעה שאתה מעלה.

טלב אלסאנע: אבל אני אעבור לנושא שאני מתכוון להעלות, נושא מאוד חשוב, והוא תיעוש המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: כולנו יודעים שמדי פעם מתפרסמים הנתונים המזעזעים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, וגם של המוסד לביטוח לאומי, על ממדי העוני והאבטלה במגזר הערבי.

טלב אלסאנע: יש כאלה שמתייחסים לנתונים האלה כאל דבר מובן מאליו, כאילו יישובים ערביים צריכים לתפוס מקום ראשון בנתונים של האבטלה והעוני, ולא זה המצב.

טלב אלסאנע: זו תוצאה של מדיניות המפלה את המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: אחד התחומים שבהם ניתן ליצור מקומות עבודה, לתת לאנשים להיכנס למעגל התעסוקה והפרנסה, במקום שיהיו במעגל המובטלים והעניים או נטל על משרדי הממשלה והמוסד לביטוח לאומי, מקבלי דמי אבטלה – אחד המנופים לתעסוקה זה המשרד התעשייה והמסחר.

טלב אלסאנע: במשך שנים רבות המשרד הזה לא דאג לתכנן ולפתח אזורי תעשייה במגזר הערבי, עד היום.

טלב אלסאנע: הייתי מבקש ממך לבדוק את זה.

טלב אלסאנע: עד היום יש יישובים שאין בהם אזורי תעשייה ואין בהם אזורי מסחר, והתוצאה היא שאנשים הולכים לפתח תעשייה זעירה בתוך שכונות המגורים, ולפעמים זה גם מסוכן וגם מזהם, אבל גם יותר מזה – אי-אפשר לפתח תעסוקה ותעשייה בצורה הראויה.

טלב אלסאנע: אז נוסף על המפגע הסביבתי, התברואתי והאקולוגי, זה גם אינו מספק הכנסה או תעסוקה ראויה.

טלב אלסאנע: התוצאה של חוסר מקומות תעשייה ומסחר היא שאין מקומות תעסוקה ואין הכנסות עצמיות לרשויות המקומיות.

טלב אלסאנע: קודם היה דיון על הגירעונות של הרשויות המקומיות הערביות – למה הן גירעוניות.

טלב אלסאנע: כאשר מטילים על רשות המקומית לתקצב ב-25% את שירותי הרווחה ואין לה מקורות הכנסה עצמיים, לא במסחר, לא בתעשייה, לא בחקלאות ולא בשום דבר, אז מאיפה יהיו לה הכנסות נוספות כדי לפתח חינוך ראוי, כדי לתת שירות לאוכלוסייה?

טלב אלסאנע: כך יוצא שגם יש אבטלה, גם יש עוני, ואחר כך באים בטענות לרשויות – למה לא גובים עבור המים?

טלב אלסאנע: למה לא גובים ארנונה?

טלב אלסאנע: איך יגבו כאשר על-פי הנתונים אנחנו רואים שהרשויות המקומיות תופסות את המקום הראשון, ועל-פי מה שפורסם כאן, ואני רוצה לצטט, 95% מהרשויות המקומיות הערביות הן באשכולות מ-1 עד 4 מבחינת המצב הסוציו-אקונומי?

טלב אלסאנע: הרשויות המקומיות הבדואיות בנגב, כמעט כולן במקום הראשון, אשכול מס' 1.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: פשוט מאוד, מי שתכנן את היישובים האלה לא דאג לתעסוקה או לפרנסה, לא דאג להכנסה עצמית.

טלב אלסאנע: אך ורק מגורים – גטו.

יצחק כהן: אתה לא מדבר על הפזורה?

טלב אלסאנע: אני לא מדבר על הפזורה.

טלב אלסאנע: אני מדבר רק על יישובי הקבע הקיימים, שכולם באשכול 1 כי לא תכננו.

טלב אלסאנע: קח למשל את כסייפה.

טלב אלסאנע: אין אזור תעשייה, אין אזורי מסחר ואין חקלאות, אז איפה אנשים יעבדו?

טלב אלסאנע: מה יעשו?

טלב אלסאנע: יהיו עבריינים?

טלב אלסאנע: יקבלו נדבות מהמוסד לביטוח לאומי?

טלב אלסאנע: ביישוב כמו לקיה אין אזורי תעשייה, אין מסחר ואין תעסוקה; ביישוב חורה יש אזור תעשייה קטן; ברהט, עיר גדולה, יש אזור תעשייה קטנטן.

טלב אלסאנע: לכן, התכנון הלקוי, חסר ההיגיון, גורם לתופעה המדאיגה והמבישה של האבטלה ושל העוני.

טלב אלסאנע: אני שואל אותך, כבוד השר, אתה בדקת מה הוא חלקה של האוכלוסייה בסך תקציב המסחר והתעשייה של המדינה?

טלב אלסאנע: אם אנחנו 20% מהאוכלוסייה, האם אנחנו מקבלים 20% מתקציב הפיתוח של אזורי התעשייה והמסחר?

טלב אלסאנע: יש הודאה שלא קיבלנו שנים רבות, אז עכשיו מקבלים?

טלב אלסאנע: כאשר מקצים, כאשר היתה תוכנית של 2 מיליארדים, וגם היום, כאשר מקצים 40 מיליון ש"ח לשנה, שזה גרושים – גם את 40 מיליון הש"ח שמקצים מדי שנה, גם את זה לא מבצעים.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, גם כשמחליטים – לא מבצעים.

טלב אלסאנע: מידת הביצוע של החלטות – ניצול התקציבים הוא 50%, 60%, לא מפני שיש אזורי תעשייה והכול מפותח, אלא בגלל העדר תכנון, העדר שיתוף פעולה בין משרדי הממשלה לבין המגזר הערבי.

טלב אלסאנע: הכול הופך להיות פוליטי.

טלב אלסאנע: גם כאשר זו זכות של התושב וזו זכות של הרשות, מגיע השר ומחלק את זה כאילו זו נדבה של אבא שלו, עושה טובה וצריך למחוא כפיים ולעשות חאפלה, מסיבה.

טלב אלסאנע: זו חובתו וזו זכותם של התושבים.

טלב אלסאנע: זו חובת השלטון המרכזי וזו זכותה של הרשות המקומית.

טלב אלסאנע: לכן יש צורך להתחיל לתכנן תוכנית-אב כוללת, מקיפה, של כל המגזר הערבי, לפתח תעסוקה, לפתח מסחר בצורה ראויה, לתקצב ולגבות את זה באופן תקציבי, לשתף את הרשויות המקומיות ולהכניס פרויקטורים שילוו את היזמים כאשר הם נכנסים לפרויקט.

טלב אלסאנע: צריך ליווי, צריך הכוונה וצריך לעודד.

טלב אלסאנע: כאשר אנחנו מדברים על הכשרה – הרי אי-אפשר היום לדבר על תעסוקה בלי לדבר על הכשרה מקצועית.

טלב אלסאנע: מה תקציב ההכשרה למגזר הערבי?

טלב אלסאנע: אילו קורסים והשתלמויות להכשרה יש?

טלב אלסאנע: איך עושים את ההכשרה?

טלב אלסאנע: האם היא בתחומים שאחרי שמסיימים אותה הם יכולים להשתלב בשוק העבודה, ולא סתם הכשרה לשם עצמה?

טלב אלסאנע: המצב כל כך גרוע – אני מודע לזה שאתה ממהר, אבל 60 שנה התושבים האלה מחכים, ולאן אתה ממהר, 60 שנה הם חיכו שתעלה ותענה.

טלב אלסאנע: בעניין ההכשרה המקצועית, צריך להביא בחשבון, צריך לתקצב צריך לעשות את ההכשרה גם בתוך היישובים ולא מחוץ ליישובים, כי המובטלים – אין להם כסף לכסות את עלויות ההסעות.

טלב אלסאנע: ולכן צריך גם לחשוב על הכשרה בתחומים שהם ייכנסו אליהם ויהיו אפקטיביים, ולא עם תעודה שאין בה שום משמעות.

טלב אלסאנע: יש העניין של המשפחתונים, מעונות-היום, שיאפשרו לאמהות תעסוקה ועבודה; הקצאת שטחים – לאחרונה דיברו אתי הרבה יזמים שיש להם תוכניות עסקיות, אבל יש חסמים, יש ביורוקרטיה שמכשילה אותם וגם המינהל לא מקצה את השטחים.

טלב אלסאנע: מדוע לאורך כל צירי התחבורה המרכזיים אתה מוצא אזורי מסחר ותעשייה של הקיבוצים והמושבים?

טלב אלסאנע: המגזר הערבי לא יכול לנצל את הצמתים האלה על צירי התחבורה המרכזיים, על עורקי התחבורה, ולהיות חלק משוק התעסוקה, התעשייה והעבודה בתוך המדינה, ולא נטל על קופת המדינה?

טלב אלסאנע: לכן יש צורך והגיע הזמן לעשות את זה, בשיתוף ובשילוב, בתוכנית כוללת ומקיפה, שתתרום להעלאת מספר המועסקים, לפיתוח אזורים בתוך היישובים – אזורי תעשייה משותפים שהחלו להקים לאחרונה בשוקת, בלהבים ובכל מיני מקומות; דבר מבורך.

טלב אלסאנע: למשל, אזור התעשייה של ראש-העין בתוך כפר-קאסם עצמו – הזיהום הולך לתושבי כפר-קאסם, הארנונה הולכת לראש-העין.

טלב אלסאנע: זה דבר חסר היגיון.

טלב אלסאנע: אם יש אזורי תעשייה כאלה, אז ההכנסות צריכות להיות מחולקות באופן שוויוני כדי שטובת הנאה תצמח לכלל התושבים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: כבוד השר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, חבר הכנסת טלב אלסאנע, אישור ופיתוח אזורי תעשייה ומסחר במגזר הערבי.

יצחק כהן: ביקשתי ממשרד התמ"ת להביא את הנתונים, ושים לב, אני אקריא לך את הנתונים כדי שתדע שהנושא הזה עומד באופן קבוע על סדר-היום של המשרד ושל השר.

יצחק כהן: המשרד משקיע מאמצים רבים בצמצום הפערים בין המגזרים, כפי שאתה ביקשת וציינת פה.

יצחק כהן: למספרים: בשנת 2005 השקיע המשרד 40 מיליון שקל בהקמה ובפיתוח של אזורי תעשייה.

יצחק כהן: סכום דומה, עוד 40 מיליון שקל – בשנת 2006.

יצחק כהן: בשנת 2007 משרד התמ"ת מקצה 133 מיליון שקל במסגרת סיוע מיוחד לצפון, בגלל המלחמה, ובכלל זה לאזורי תעשייה.

יצחק כהן: כמו כן, עוד 21 מיליון הם השקעה שוטפת לאזורי התעשייה.

יצחק כהן: בסך הכול, אם מחברים את הסכומים, זה כמעט רבע מיליארד שקל לפיתוח אזורי תעשייה.

יצחק כהן: אני מבין שהנתונים לא לנגד עיניך, אבל טוב שהעלית את הנושא הזה, בתור חבר הכנסת שלא כל כך בקיא במה שנעשה במשרד התמ"ת, אבל הייתי מזמין אותך למשרד התמ"ת לעקוב מקרוב אחר הפעילות הענפה בנושאים שדיברת עליהם.

יצחק כהן: אתה יודע, תוך כדי שאתה דיברת, אמרתי כמה זה נעים לשמוע שמדברים על אזורי תעשייה, מעונות-יום, מרפאות, ולא למשל על מה שקורה בעזה, שה"חמאס", ארגון פשע, שחט את האחים שלו – – –

טלב אלסאנע: מה זה קשור?

יצחק כהן: אני אומר לך מה בינינו לבינם.

טלב אלסאנע: מה הקשר?

יצחק כהן: אני אומר לך שתבין.

יצחק כהן: כשדיברת הרהרתי, אמרתי: תראה באיזה גן-עדן אתם חיים.

יצחק כהן: איפה אתם ואיפה הם?

יצחק כהן: אני אומר לך, סתם בתור תחושה כללית, איך שם ארגוני פשע, חלאות אדם, פרצו לבתי-חולים, שחטו תינוקות, ילדים ונשים, זרקו אנשים מהקומה ה-18, רדפו מנהיגים, את האחים שלהם ברחוב, ירו בהם כמו כלבים.

יצחק כהן: שים לב באיזו גלקסיה אחרת אתם חיים.

יצחק כהן: על זה אתם צריכים לברך כל יום – לברך את העם היהודי, לברך את ממשלת ישראל.

יצחק כהן: אשרי ממשלת ישראל שאתה יכול לעמוד פה – – –

טלב אלסאנע: יש גם בסומליה, גם ברואנדה.

יצחק כהן: לא, אתה צריך לברך כל יום את ממשלת ישראל ואת העם היהודי, אשרינו.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: מה כבוד השר מציע?

יצחק כהן: אני מציע להסתפק בתשובת השר.

טלב אלסאנע: אם זאת תשובה – – –

יצחק כהן: רבע מיליארד שקל לפיתוח אזורי תעשייה מ-2005 עד 2007.

טלב אלסאנע: מאחר שהמשרד עושה רבות, כפי שאמרת בהתחלה – הסכמתי שתענה במקום השר – נעביר את זה לוועדת הכלכלה.

יצחק כהן: לא, אני חושב שנסתפק בתשובת השר.

טלב אלסאנע: אני חושב שצריך להעביר את זה לוועדה.

טלב אלסאנע: איציק, תפסיק להרגיז אותי.

יצחק כהן: אתה צריך להודות יום-יום שאתה חי במדינת ישראל.

יצחק כהן: תראה מה קורה בעזה.

יצחק כהן: דחילק, מה אתה רוצה?

טלב אלסאנע: אני רוצה להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

יצחק כהן: כלכלה לא.

יצחק כהן: אני מסכים לוועדת העבודה והרווחה.

טלב אלסאנע: מאה אחוז.

יצחק כהן: נסים, אתה מסכים?

נסים זאב: אני מסכים.

יצחק כהן: טוב, ועדת הרווחה.

יצחק זיו: ועדת העבודה מול הסרה.

יצחק כהן: אני עושה את זה לכבודו של טלב אלסאנע.

יצחק כהן: שוב, תראה איזה הבדל יש בין ממשלת ישראל לממשלות אחרות.

טלב אלסאנע: החברות משתלמת.

יצחק כהן: תראה מה זה העם היהודי.

נא להצביע.

הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 3.

יצחק זיו: אני מוסיף את השר והתוצאה היא 4.

יצחק זיו: זה עובר לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק זיו: אני מזמין את השר לענות על שאילתות.

יצחק זיו: שאילתא מס' 1240 של חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב: שימוש במכשיר לשיבוש תדרים – אינו נמצא; לפרוטוקול.

יצחק זיו: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב שאל את שר התקשורת ביום ד' בתמוז התשס"ז (20 ביוני 2007): לאחרונה החלו גורמים שונים לעשות שימוש במכשיר לשיבוש ו/או לחסימת תדרים סלולריים, כך שלא ניתן לעשות שימוש במכשירים סלולריים כל עוד המכשיר פועל.

יצחק זיו: רצוני לשאול: 1.

יצחק זיו: מה הוא הסטטוס המשפטי של המכשיר המשבש?

יצחק זיו: 2.

יצחק זיו: האם השימוש בו מותר לכל אדם, חברה או גוף?

יצחק זיו: 3.

יצחק זיו: אם כן – מי אחראי לאישור השימוש במכשיר?

יצחק זיו: 4.

יצחק זיו: מה הוא העונש הקבוע בגין שימוש במכשיר?

אריאל אטיאס: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) על-פי פקודת הטלגרף האלחוטי [נוסח חדש], התשל"ב-1972, הקמה או הפעלה של מכשיר טלגרף אלחוטי המשמש לקליטה או לשידור מחייבת רשיון מאת הממשלה.

אריאל אטיאס: נוסף על כך, על-פי תקנות הטלגרף נדרש שלמכשיר יהיה "אישור סוג".

אריאל אטיאס: השימוש במשבש מותר רק לאדם או לחברה שקיבלו רשיון לכך.

אריאל אטיאס: הגורם המאשר ומעניק הרשיון הוא שר התקשורת או מי שמוסמך מטעמו.

אריאל אטיאס: המדיניות הנוכחית היא לאשר שימוש במשבשי תדרים רק משיקולים ביטחוניים, ולא לכל אדם או חברה.

אריאל אטיאס: העונש הקבוע בחוק הוא: א.

אריאל אטיאס: מי שמסייע להפעלת תחנת טלגרף אלחוטי ללא רשיון, דינו – מאסר שישה חודשים או קנס 61,800 שקל.

אריאל אטיאס: הסכום מתעדכן מעת לעת; ב.

אריאל אטיאס: מי שמקים או מקיים תחנת טלגרף אלחוטי בלי רשיון, או שלא בהתאם לתנאיו, דינו – מאסר שנה או קנס 125,000 שקל.

אריאל אטיאס: מתעדכן כנ"ל; ג.

אריאל אטיאס: מי שמפעיל תחנת טלגרף אלחוטי בלא רשיון, או שלא בהתאם לתנאיו, בתדרים של כלי טיס או בנסיבות שיש בהן כדי לגרום לשיבוש קשר עם כלי טיס, דינו – מאסר חמש שנים, ואם עשה כן ברשלנות, דינו – מאסר שלוש שנים.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ג בתמוז התשס"ז, 9 ביולי 2007, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.