ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-וחמישים-וארבע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-07-07 00:00

עתניאל שנלר: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

עתניאל שנלר: היום יום שני, ד' בתמוז התשס"ח, 7 ביולי 2008.

עתניאל שנלר: אנחנו נתחיל בהודעה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, מזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל ינון: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – השעיה זמנית של ראש הממשלה ושר בגין ריבוי חקירות), מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – ביטול מינוי לכהונה בפועל בבית-המשפט העליון), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק לקביעת מעמדם של בני-זוג שבאו בהסכם הזוגיות, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת זאב אלקין ומנחם בן-ששון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פגיעה מינית בעבודה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גדעון סער, זהבה גלאון ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (הקמת מצבות לנפטרים גלמודים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (הצמדת שכר השוטרים לשכר משרתי קבע בצה"ל), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, משה כחלון, יוחנן פלסנר ודוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק טיפול בתיקי שוטרים וסוהרים (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס לגמלאים על ריבית על חסכונות), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הקלות בריבית לתושבי שכונות הבנייה הקלה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זאב אלקין; הצעת חוק מתן תעודה בדבר גידול בעלי-חיים בחקלאות בתנאים נאותים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, איתן כבל, יואל חסון וגלעד ארדן; הצעת חוק לעידוד ההתיישבות בקו עימות גזרת לבנון ובעוטף-עזה, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ואורית נוקד; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – פעולה עקב היתר מקדים או רשיון לפי חוק הנפט), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק למניעת אלימות באירועי בילוי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, יואל חסון ונסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הורדת שכר הלימוד במוסדות להשכלה גבוהה (יישום מיידי של מסקנות דוח-וינוגרד), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – חישוב החזקות של יחיד), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – שיפור מערכת החשמל הדירתית), התשס"ח–2008,

איל ינון: מאת חברי הכנסת רן כהן ואופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תאורה חסכונית במבני ציבור, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ניהול משא-ומתן מדיני), מאת חבר הכנסת אפי איתם; הצעת חוק איסור שימוש במידע גנטי (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – העדפת רכב ידידותי לסביבה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, אופיר פינס-פז ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – ריבית מיוחדת), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק בודקי פוליגרף (רישוי ופיקוח), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת .

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: 1.

עתניאל שנלר: הפגיעה בהשכלה הגבוהה ובמערכת החינוך;

עתניאל שנלר: 3.

עתניאל שנלר: מדיניותה התבוסתנית המובילה להידרדרות ביטחונית;

עתניאל שנלר: הנושא הראשון על סדר-היום הוא הצעות אי-האמון.

עתניאל שנלר: הצעה ראשונה, הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: הפגיעה בהשכלה הגבוהה ובמערכת החינוך.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

זבולון אורלב: מי משיב?

יולי תמיר: חילקנו לתשובה בנושא – – –

זבולון אורלב: מי עונה על ההשכלה הגבוהה?

יולי תמיר: שר האוצר.

סילבן שלום: משולם נהרי כאן.

עתניאל שנלר: על-פי הודעת מזכירות הממשלה, גברתי השרה, שרת החינוך אמורה לענות על – – –

יולי תמיר: אתמול נתנו הודעה למזכירות הכנסת, והיא אושרה, שלעניין ההשכלה הגבוהה ישיב שר האוצר.

עתניאל שנלר: יש כאן שני נציגי הממשלה, והאחריות היא על הממשלה כממשלה.

עתניאל שנלר: תוך כדי הצגת הדברים נברר את הדבר עם מזכירות הממשלה.

זבולון אורלב: אם מי שצריך לענות לי הוא שר האוצר, והוא לא שומע אותי, כיצד אתה מצפה שהוא יוכל לענות?

עתניאל שנלר: ובכן, אינך מצפה שאני אעבור לסעיף הבא.

זבולון אורלב: לא.

עתניאל שנלר: אם אתה רוצה להעלות את הדברים, בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

עתניאל שנלר: אנחנו נברר את הדברים.

עתניאל שנלר: שרת החינוך ודאי תרשום את הדברים, והיא תעביר את זה לשר.

זבולון אורלב: אני מציע שהשעון לא יופעל עד שיגיע שר האוצר.

עתניאל שנלר: השעון יופעל, כי אנחנו מתחילים את הסעיף.

משולם נהרי: מאחר ששרת החינוך יושבת במועצה להשכלה גבוהה, אין יותר מתאימה וראויה משרת החינוך לומר משהו על ההשכלה גבוהה.

עתניאל שנלר: על מנת להסיר ספקות, חבר הכנסת אורלב יציג את האי-אמון, אחריו – נציג הממשלה יענה.

עתניאל שנלר: יש לנו כאן שר במשרד האוצר ושרת החינוך, ואין שילוב ראוי וטוב מכך, לכן אדוני יתכבד לפתוח בדברים.

עתניאל שנלר: בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, בעקבות השנים הרעות של הכלכלה בישראל בראשית שנות האלפיים, קוצץ תקציב ההשכלה הגבוהה בסדר-גודל של 23%, וזה קיצוץ שעלול לסכן את המשך התנהלותה התקינה של ההשכלה הגבוהה בישראל.

זבולון אורלב: לאחר שהמצב הכללי הוטב, הצמיחה עלתה וגביית המסים עלתה וחלפו כל הסכנות הכלכליות, הקימה הממשלה באוקטובר 2006 את הוועדה שנקראת ועדת-שוחט, על שם אברהם בייגה שוחט שעמד בראש, כדי להמליץ על תקצוב רב-שנתי של המוסדות להשכלה גבוהה.

זבולון אורלב: ואומנם, סמוך להחלטת הממשלה, בינואר 2007 החלה הוועדה את עבודתה.

זבולון אורלב: הוועדה עבדה כשבעה חודשים וחצי, וב-16 ביולי 2007, לאמור לפני כשנה, חברי חברי הכנסת, הגישה ועדת-שוחט את המלצותיה לממשלה, וההמלצות האלה אמרו שהתקציב שקוצץ מההשכלה הגבוהה, פחות או יותר, יוחזר מכמה מקורות.

זבולון אורלב: ממקורות האוצר – סדר-גודל של 1.5 מיליארד שקלים, והיתרה – חלק בהתייעלות וחלק מעליית שכר הלימוד של הסטודנטים בשווי נקי של בערך 600 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: דא עקא שיד ימין בממשלה הרי לא יודעת מה עושה יד שמאל, שראש הממשלה בעקבות שביתת הסטודנטים חתם עם שר האוצר ושרת החינוך לסטודנטים ששכר הלימוד לסטודנטים לא יעלה אלא בהידברות ואלא בהסכמה.

זבולון אורלב: מה תמונת המצב?

זבולון אורלב: ועדת-שוחט מסרה את המלצותיה כאמור לפני שנה.

זבולון אורלב: מה קרה בשנה האחרונה?

זבולון אורלב: כלום.

זבולון אורלב: פשוט כלום.

זבולון אורלב: איש לא ניהל משא-ומתן עם הסטודנטים בנושא שכר הלימוד, איש לא הביא את מסקנות ועדת-שוחט לאישור הממשלה, גם החלק שהאוצר התחייב לתת במסגרת תוספת התקציב של ועדת-שוחט, כ-1.5 מיליארד, גם את זה הוא לא נתן.

זבולון אורלב: הנה חלפה שנה, אנחנו ערב פתיחת שנת הלימודים התשס"ט, הבאה עלינו לטובה, והמוסדות להשכלה גבוהה עומדים בפני שוקת שבורה.

זבולון אורלב: אז תשאלו: איך פותרים את הבעיה?

זבולון אורלב: הדבר ההגיוני ביותר, שר האוצר לשעבר סילבן שלום יודע: יש מחלוקת בין שרים?

זבולון אורלב: – מביאים זאת לראש הממשלה.

זבולון אורלב: אתה בודק: האם היתה ישיבה אצל ראש הממשלה עם שרת החינוך ושר האוצר?

זבולון אורלב: התשובה שלילית.

זבולון אורלב: לא היתה.

זבולון אורלב: האם ראש הממשלה הביא את הנושא הזה לדיון ולהכרעה בממשלה, כמו שמביאים, למשל – להקים ועדת בדיקה לבדוק את הטענות של השר רמון?

זבולון אורלב: גם על זה התשובה שלילית.

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: איך אתה מסביר את זה – – –

זבולון אורלב: אני אסביר לך.

זבולון אורלב: לדעתי, ההסבר מאוד מאוד פשוט.

זבולון אורלב: מה שקרה הוא שמאז מתנדנד כיסאו של ראש הממשלה וההתנהלות בממשלה היא התנהלות של הישרדות, ראש הממשלה לא מזמין את שר האוצר ואומר לו את החלטתו.

זבולון אורלב: ראש הממשלה גם לא מביא את זה לממשלה, מחשש שהוא יצטרך לקבל הכרעה נגד שר האוצר.

זבולון אורלב: שר האוצר הכריז על עצמאות.

זבולון אורלב: הוא מנהל אג'נדה משלו.

זבולון אורלב: הוא חתום על המלצות, הוא אינו מקיים אותן, לפחות לא את חלקו בשיעור של מיליארד וחצי.

זבולון אורלב: פשוט – הפקרות מוחלטת.

זבולון אורלב: מנהלים מאבק – אגב, פה, אתם יודעים שאני במחלוקת מאוד גדולה ובביקורת מאוד קשה על שרת החינוך.

זבולון אורלב: באמת, ביקורת מאוד קשה.

זבולון אורלב: בעניין הזה היא צודקת במאה אחוזים.

זבולון אורלב: אני לא מהסס לומר את זה: היא מנהלת מאבק צודק.

זבולון אורלב: היא ישבה גם עם ראשי המוסדות להשכלה גבוהה, הגיעה אתם להסכמה שגם אם אי-אפשר לסכם על כל החבילה, לפחות עם 1.4, 1.5 מיליארד אפשר להתקדם.

זבולון אורלב: וגם זה, היא אומרת: תביאו את הנושא הזה לדיון והכרעה בממשלה, ולא מביאים את הנושא הזה לדיון והכרעה בממשלה.

זבולון אורלב: רבותי, צריך להבין: המוסדות להשכלה גבוהה זה לא משחק ילדים.

זבולון אורלב: זה החוסן הלאומי שלנו.

זבולון אורלב: המוסדות להשכלה גבוהה – רמתם קובעת את רמת החוסן הלאומי שלנו בהיבטים רבים מאוד.

זבולון אורלב: זה החוסן הטכנולוגי, זה החוסן המדעי, זה גם החוסן הערכי, כי לומדים שם גם מדעי הרוח.

זבולון אורלב: זה החוסן ברמה הגבוהה ביותר.

זבולון אורלב: כל חולשה וכל פגיעה במוסדות להשכלה גבוהה זו פגיעה ישירה, זו הרמת יד על היכולת שלנו להתקיים, כמדינה.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל מצטיינת ומובילה בכמה תחומים בעולם.

זבולון אורלב: אנחנו אחת משש או שבע מדינות בעולם שיש להן לוויינים בשמים.

זבולון אורלב: לוויינים חכמים מאוד.

זבולון אורלב: אנחנו המדינה המובילה בעולם בהיי-טק ובמערכות תקשוב ומחשוב.

זבולון אורלב: אנחנו המדינה המובילה בעולם בשיעור הפטנטים במה שקשור בטכנולוגיות רפואיות.

זבולון אורלב: כל זה ועוד דברים רבים נוספים – בזכות זה שקודמינו, ממשלות קודמות, ידעו להשקיע בהשכלה הגבוהה.

זבולון אורלב: מה שהממשלה עושה כרגע – היא כורתת את הענף שעליו יושבת המדינה.

זבולון אורלב: אין לנו אוצרות טבע שיש לשכנינו.

זבולון אורלב: היתרון היחסי של מדינת ישראל הוא האוצר האנושי.

זבולון אורלב: אני לא אוהב לקרוא לזה "הון אנושי".

זבולון אורלב: "הון", זו מלה עם קונוטציה של כלכלה וכספים.

זבולון אורלב: אני חושב שאנשים ראויים למלה כמו "אוצר".

זבולון אורלב: יש לנו אוצר אנושי שהוא היתרון היחסי של מדינת ישראל, אבל את היתרון הזה צריך לטפח, ואין מטפחים אותו.

זבולון אורלב: ההשכלה הגבוהה קורסת והממשלה היא הגורם הראשון לכך, כשהיא אינה מקיימת את המלצות הוועדה הציבורית.

זבולון אורלב: היא גורמת נזק בל ישוער.

זבולון אורלב: מוסדות השכלה קורסים.

זבולון אורלב: פירושו של דבר, אדוני היושב-ראש, שאחד מכל ארבעה מדענים של מדינת ישראל יורד מן הארץ ומוצא את עתידו בחו"ל.

זבולון אורלב: מיטב המוחות של מדינת ישראל מוצאים את מקומם בחו"ל.

זבולון אורלב: אנשים מתחננים.

זבולון אורלב: מדענים ישראלים מתחננים לחזור ארצה ורק אין תקציב כדי להעמיד לרשותם את המעבדה ואת הקתדרה.

זבולון אורלב: הסגל האקדמי הטוב שלנו הולך ומזדקן, ולא מקבלים סגל חדש.

זבולון אורלב: זה, יחד עם בריחת המוחות, מוריד את הרמה.

זבולון אורלב: אין חידוש של ההצטיידות, אין חידוש של הספריות, ואנה אנו באים?

זבולון אורלב: חבר הכנסת סילבן שלום, כל זה בגלל מלחמות פוליטיות בתוך הממשלה.

זבולון אורלב: רק בגלל הדבר הזה, כי בממשלה מתוקנת – במשך שנה שלמה, אני שוב אומר:

זבולון אורלב: המסקנות הוגשו ביולי 2007.

זבולון אורלב: שנה שלמה.

זבולון אורלב: ועדת החינוך דנה בזה.

זבולון אורלב: מי לא דן בסוגיה הזאת?

זבולון אורלב: אנו חוזרים ושואלים: מה הבעיה להביא את הנושא הזה להכרעה?

זבולון אורלב: זו הבעיה: ראש הממשלה מפחד משר האוצר, שר האוצר מנהל אג'נדה משלו.

זבולון אורלב: לצערי, שרת החינוך בעניין הזה, שהיא צודקת – מותר לי לומר, זה הדבר היחיד שבעיני היא צודקת בו – לא יכולה להשפיע על ראש הממשלה להביא את הנושא הזה להכרעה.

גאלב מג'אדלה: זה לא הדבר היחיד.

גאלב מג'אדלה: זה בין הדברים – – –

זבולון אורלב: בין הדברים.

זבולון אורלב: בזה שהיא חברה שלך – זה גם כן דבר שעומד לזכותה.

זבולון אורלב: זה בסדר גמור.

גאלב מג'אדלה: – – –

זבולון אורלב: אני אמרתי קודם: יש לי מחלוקת עמוקה אתה באמת, ואני מבקר אותה קשה, אבל בסוגיה של ההשכלה הגבוהה אני עומד לימינה, אין לנו חשבונות.

זבולון אורלב: העניין הזה הוא עניין לאומי מהמעלה הראשונה.

זבולון אורלב: אתה, בין יתר תפקידיך, גם שר המדע, ויודע את חשיבות הנושא הזה, שאנחנו כורתים את הענף שעליו אנחנו יושבים.

גאלב מג'אדלה: אנחנו בנסיגה.

זבולון אורלב: חברי חברי הכנסת, אני אומר: אין תקווה.

זבולון אורלב: כלומר, אין כרגע צפי.

זבולון אורלב: זה לא סוד.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם הדברים נשמעו כאן לפני שהישיבה נפתחה באופן רשמי, לפני שעליתי לדוכן.

זבולון אורלב: שרת החינוך ביקשה לא לענות בשם הממשלה.

זבולון אורלב: אגב, הודיעו לי שמי שיענה בשם הממשלה זה שר האוצר.

זבולון אורלב: אני מאוד שמחתי.

זבולון אורלב: סוף-סוף נשמע משר האוצר מה קורה בממשלה הזאת.

עתניאל שנלר: מי הודיע את זה?

עתניאל שנלר: מהמזכירות הודיעו לנו ששרת החינוך עונה.

זבולון אורלב: אני לא יודע.

זבולון אורלב: אגב, כשנכנסתי לאולם שאלתי את שרת החינוך: את משיבה?

זבולון אורלב: והיא אמרה לי: לא, רק על הנושא השני.

זבולון אורלב: הגשנו את האי-אמון גם בגלל הבעיות בחינוך, אבל אני חושב שאין לי מספיק זמן לדבר על הבעיות בחינוך וצריך כרגע לרכז את כל המאמץ בסוגיה הזו של ההשכלה הגבוהה, כי ראשי המוסדות להשכלה גבוהה הודיעו ששערי האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה גבוהה לא ייפתחו בראשית שנת הלימודים הקרובה.

זבולון אורלב: אי-אפשר לפתוח את המוסדות.

זבולון אורלב: הם לא יודעים גם איך לפתוח את המוסדות.

זבולון אורלב: לצערי, הממשלה נוהגת כאילו מדובר פה באיזו בעיה זניחה לחלוטין.

זבולון אורלב: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים לקבל תשובה ברורה ולא מתחמקת מהממשלה.

זבולון אורלב: אני חושב שהפגיעה בדבר שהוא באמת מעבר לכל חילוקי הדעות בבית הזה, בכל חתך שהוא: בין ערבים ויהודים, שמאל וימין, דתיים וחילונים – מעבר לכל חילוקי הדעות, ההשכלה הגבוהה בישראל היא נושא מוסכם.

זבולון אורלב: ואם הממשלה, בדבר כה רגיש, פוגעת שנה שלמה ואין תקווה – אין ברירה, צריך לשלוח את הממשלה הזו הביתה, ולהביא במקומה ממשלה אחרת, טובה ממנה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

עתניאל שנלר: אני מזמין את שרת החינוך, חברת הכנסת יולי תמיר, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי השרה.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רק שיהיה ברור: אנחנו פנינו אתמול למזכירות הממשלה.

יולי תמיר: דיברנו והתייעצנו לגבי התשובה, משום שכפי שתשמעו תיכף, עמדתי לא משקפת את עמדת הממשלה בנושא ההשכלה הגבוהה.

יולי תמיר: קיבלנו תשובה, אחרי התייעצות עם אריה זוהר, שהתשובה תתחלק לשני חלקים.

יולי תמיר: על החלק הראשון יענה שר האוצר, ואני אענה על החלק השני.

יולי תמיר: את החלק השני חבר הכנסת זבולון אורלב לא העלה כלל ועיקר, אז לכאורה יכולתי שלא לתת תשובה.

עתניאל שנלר: גברתי השרה, רק לפרוטוקול: משום שהכנסת עצמאית ומזכירות הממשלה לא קובעת את נוהלי הבית, ומשום שכאן עונה שר אחד בשם הממשלה על כל הצעה, ממילא לא הייתי מאפשר לשני שרים.

יולי תמיר: יכול להיות, אז להבא, אנא עדכנו בזה את מזכירות הממשלה, כדי שלא תהיה אי-הבנה בעניין.

יולי תמיר: עתה, אומר את דעתי בנושא ההשכלה הגבוהה, אם כי אני מוכרחה לומר שהיא איננה מייצגת את עמדת הממשלה.

יולי תמיר: חבר הכנסת זבולון אורלב, תרשה לי, הסכמתי כמעט עם כל דבריך, חוץ מאשר עם ראשיתם.

יולי תמיר: תיארת לנו פה איזה תיאור שעקב קשיים כלכליים קוצצה מערכת ההשכלה הגבוהה.

יולי תמיר: בימיו של נתניהו כשר האוצר וכראש ממשלה, התקציב למערכת ההשכלה הגבוהה ולמערכת החינוך במדינת ישראל קוצץ כאידיאולוגיה.

יולי תמיר: למעלה מ-7 מיליארדי שקלים קוצצו מהמערכות האלה, כאידיאולוגיה.

יולי תמיר: בואו לא ניתמם.

יולי תמיר: זה לא היה מצב קשה או מצב קל, זה לא היה צורכי המשק.

יולי תמיר: זו היתה החלטה אידיאולוגית, ואני גאה שאני שייכת לממשלה שהפכה על פיה את המגמה של הקיצוצים המחרידים בתחום החינוך.

יולי תמיר: ועתה, אני לא אפרט כאן את ההתחייבויות שנתת לי, כי הן לא יאות לדוכן המליאה, אבל אתה התחייבת בפני שאם אכן אתה תראה בתקציב השנה הזו את 3 המיליארדים שהובטח לי – – –

זבולון אורלב: עוד לא ראיתי – – –

יולי תמיר: אתה תראה, כי התקציב הולך וצומח.

יולי תמיר: השנה נוספו למעלה ממיליארד וחצי, בשנה הבאה יהיו עוד מיליארד וחצי.

יולי תמיר: כשתראה את 3 המיליארדים, יש לנו הבטחה, מבחינתך.

יולי תמיר: אבל אין ספק שבנושא ההשכלה הגבוהה עדיין לא חל השינוי הרצוי.

יולי תמיר: אני חייבת לומר, שכמו שבנושא החינוך היתה השקעה ממשלתית יוצאת דופן ותקדימית, בנושא ההשכלה הגבוהה הממשלה עדיין לא הכריעה.

יולי תמיר: אני מסכימה עם התיאור שלך, חבר הכנסת אורלב, ההשכלה הגבוהה מצויה במשבר עמוק וקשה.

יולי תמיר: לא מהיום, אלא משום שקיצצנו בה ללא רחם.

יולי תמיר: דרך אגב, מיום שנכנסתי לתפקידי לא קוצץ בהשכלה הגבוהה שקל.

יולי תמיר: קודמתי העבירה כסף מההשכלה הגבוהה לחינוך, אני לא רק שלא קיצצתי אלא גם הוספתי.

יולי תמיר: אבל לא הוספתי מספיק, כי המשבר הוא עמוק ומתמשך, וצריך לתת לו לא מענה רגעי אלא מענה כולל.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים בהתדיינות על טיבו של המענה.

יולי תמיר: ברצוני לתקן אותך גם לגבי שאלת שכר הלימוד לסטודנטים.

יולי תמיר: אם תפתח את כתב המינוי של ועדת-שוחט, תראה שנאמר כך: הוועדה תסיים את עבודתה ותגיש את המלצותיה לשרים הממנים.

יולי תמיר: השרים הממנים הם ראש הממשלה, שר האוצר ואנוכי.

יולי תמיר: במקביל, התחייבה הממשלה לנהל הידברות עם הסטודנטים.

יולי תמיר: דרך אגב, כמו שידוע לך, אני העדפתי שהסטודנטים יהיו בוועדה, אבל האוצר התנגד, ואז אמרנו שנתנהל כך: תיתן הוועדה את המלצותיה, יוגשו ההמלצות לשרים הממנים, ידברו השרים הממנים עם הסטודנטים ועם גורמים אחרים בהשכלה הגבוהה ויגיעו להסכמה.

זבולון אורלב: זה מה שאמרנו.

יולי תמיר: ברצוני להודיע לך, שאחרי חודשים רבים, וזה לא היה פשוט, הגעתי להסכמה עם כל הגורמים של ההשכלה הגבוהה, כי היו עוד התנגדויות לדוח-שוחט – במכללות, בסגל, במקומות שונים ורבים במערכת ההשכלה הגבוהה היתה אי-הסכמה בשאלה כיצד צריך להתנהל.

יולי תמיר: אחרי סדרה של דיונים ארוכים, יחד עם אנשי הות"ת והמל"ג, יש היום נייר מוסכם על כל הגורמים.

יולי תמיר: גם זה בבחינת נס בעיני, כי מעולם ההשכלה הגבוהה לא הצליחה להתלכד על שום מסמך, ובטח לא על מסמך של תביעות כלפי הממשלה.

יולי תמיר: לשמחתי, הסגל הבכיר והסגל הזוטר, שפתרתי את עניינו בפעם הראשונה מקום המדינה, והמרצים באוניברסיטאות והמרצים במכללות והמכללות והאוניברסיטאות והמל"ג והות"ת ואפילו האקדמיה הלאומית למדעים – כולם הסכימו על מסמך אחד.

יולי תמיר: אני מסכימה אתך שהוא חייב לעלות לממשלה.

יולי תמיר: נאמנים עלי דבריו של ראש הממשלה, שאך היום אמר לי שבימים הקרובים הוא מתעתד להביא את העניין לדיון ולהכרעה.

יולי תמיר: זאת לא הכרעה פשוטה, זאת לא שנה כלכלית פשוטה, אבל ברור ומובן מאליו כי אם לא יינתן מענה אמיתי על צורכי ההשכלה הגבוהה, אנחנו נבוא לידי משבר שיהיה חמור מכל מה שידענו קודם.

יולי תמיר: לכן אני מקווה מאוד, יחד אתך – אני בטוחה שאתה מאחל לי ולהשכלה הגבוהה ולכולנו יחד – שהדיון יבוא להכרעה בקרוב, כפי שאמר ראש הממשלה, והעניין יוכרע.

יולי תמיר: אחרי שנים של קיצוצים יתחילו להחזיר את הכסף להשכלה הגבוהה, ואחרי שנים של חילוקי דעות בין הגורמים של ההשכלה הגבוהה תשרור ביניהם אם לא הרמוניה אז לפחות הסכמה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשרת החינוך.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת הכנסת, ביקשת להודיע הודעה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעות חוק כדלקמן: ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעות אלה, לשם הכנתן לקריאה ראשונה: 1.

): הצעות חוק הרשויות המקומיות (תיקון – ביטול איחוד המועצות המקומיות עוספיא ודאלית-אל-כרמל), התשס"ז–2006 – של חברת הכנסת נאדיה חילו וקבוצת חברי הכנסת; של חברת הכנסת שלי יחימוביץ; של חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; של חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; של חברי הכנסת ואסל טאהא וג'מאל זחאלקה.

): 2.

): הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (מס' 2) (תיקון – איחוד רשויות מקומיות), התשס"ח–2008 – של חברי הכנסת דוד אזולאי ויורם מרציאנו.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת הכספים, מטעם סיעת גיל: במקום חבר הכנסת יצחק גלנטי יכהן חבר הכנסת יצחק זיו.

): תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

עתניאל שנלר: 1.

עתניאל שנלר: הפגיעה בהשכלה הגבוהה ובמערכת החינוך;

עתניאל שנלר: 3.

עתניאל שנלר: מדיניותה התבוסתנית המובילה להידרדרות ביטחונית;

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעה השנייה, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: הידרדרות המצב הביטחוני.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת סילבן שלום לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

סילבן שלום: אני חייב לומר שיש לך חידוש מרענן.

סילבן שלום: עד עשר דקות – זה דבר שלא שמעתי בכל שנותי.

עתניאל שנלר: כן, זה התקנון.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, זה יירשם על שמך.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, מי אמור לענות על הצעת האי-אמון היום?

סילבן שלום: במשולב.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר מתן וילנאי היה אמור לענות, אבל מכיוון שהוא עבר ניתוח הוא ביקש ממני למלא את מקומו.

גדעון סער: אין שר במשרד הזה?

סילבן שלום: אני רוצה להגיע לזה.

סילבן שלום: לא סתם אני שואל את זה.

סילבן שלום: הרי היה לי ברור שאת יושבת כאן כדי לענות, כי סגן השר איננו.

סילבן שלום: אבל שאל יושב-ראש הסיעה שלנו, חבר הכנסת סער, מה עם השר.

ראובן ריבלין: הוא שר לענייני פריימריס.

סילבן שלום: אני רוצה שתדע שעשיתי בירור קצר, והתברר לי שמאז הושבע שר הביטחון לתפקידו הוא לא עלה על הדוכן פה להשיב – לא על הצעה לסדר-היום, לא על הצעת חוק, לא על שאילתות, כלום.

סילבן שלום: זה נכון שהוא לא חבר הכנסת, אבל שר אמור לענות, אמור להשיב.

סילבן שלום: אני באמת רוצה לדעת מה קרה.

סילבן שלום: לפני שבועיים, כשאמרו לו שיפטרו אותו, הוא פשוט עשה במכנסיים.

סילבן שלום: אז עשית הכול כדי להישאר, לפחות תנצל את התפקיד, תבוא לפה, לכנסת, תשתתף, תענה.

סילבן שלום: אתה לא יכול להתנהג בפחדנות כזאת כשמאיימים לפטר אותך ולהתנהג כמו איזה פודל אחרי שהיית דוברמן כזה גדול, ופתאום גם לא להגיע.

סילבן שלום: עכשיו, הוא בא וחותם על הסכם "תהדיה", ואומר שראש הממשלה אולמרט לא הסכים להגיע לרגיעה בגלל שיקולים פוליטיים.

סילבן שלום: אמר אהוד אולמרט, שברק הגיע להסכם בגלל שיקולים פוליטיים.

סילבן שלום: מה אומרים במצב כזה?

סילבן שלום: זה צודק וזה צודק, שניהם צודקים.

סילבן שלום: ההסכם הזה הוא הסכם גרוע לעם ישראל, גם מבחינה ביטחונית וגם מבחינה מדינית.

סילבן שלום: מבחינה מדינית זאת תקיעת סכין אמיתית בגבו של אבו מאזן.

סילבן שלום: מה אמר אבו מאזן רק שלשום?

סילבן שלום: – רק בכוח הזרוע אתם פועלים, רק את כוח הזרוע אתם מבינים.

סילבן שלום: הרי ברגע שעשינו את זה, הכרנו דה-פקטו בהפיכה של ה"חמאס" שהיתה שם.

סילבן שלום: חבר הכנסת ריבלין, האם העולם יהיה יותר ישראלי מאתנו?

סילבן שלום: האם הוא יהיה במצב שכאשר אנחנו מכירים ב"חמאס" דה-פקטו הם לא יכירו ב"חמאס"?

סילבן שלום: כמה שנים לקח לנו להכניס את ה"חמאס" לרשימת ארגוני הטרור.

סילבן שלום: זכורה לי שיחת טלפון באמצע הלילה עם שר החוץ הצרפתי דאז, דומיניק דה-וילפן, שהיה אחר כך ראש הממשלה, כדי לשכנע אותו, כי באיחוד האירופי צריך פה-אחד.

סילבן שלום: ועכשיו, אחרי שהכנסנו אותם לרשימת ארגוני הטרור, הממשלה הזאת מכירה דה-פקטו ב"חמאס" ובהפיכה שלו.

סילבן שלום: האם הקהילה הבין-לאומית תהיה פחות ישראלית מאתנו?

בנימין נתניהו: כן.

סילבן שלום: נראה שכן, אה?

סילבן שלום: יש בעיה.

סילבן שלום: אבל זה לא רק מבחינה מדינית.

סילבן שלום: מבחינה ביטחונית, פסק הזמן שניתן ל"חמאס", שממשיך את ההברחות באין מפריע, ממשיך לשקם תשתיות, ממשיך להתבצר, ממשיך להיערך לסיבוב הבא מול ישראל בעתיד.

סילבן שלום: הדבר הכי חמור זה לראות את הנייה, מחמוד אל-זהאר ודומיהם מסתובבים באין מפריע.

סילבן שלום: הם יצאו מהחורים.

סילבן שלום: וכל זה כאשר גם את גלעד שליט לא קיבלנו.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, גלעד שליט – למעלה משנתיים שם, ולא היה חלק מאותו הסכם מביש.

סילבן שלום: הרי גם כאן צריכים לחשוב בצורה קצת יותר חכמה.

סילבן שלום: אי-אפשר להגיד שאנחנו לא נשחרר מחבלים עם דם על הידיים, ומשחררים את קונטאר.

סילבן שלום: כשהיתה העסקה הקודמת, עם אלחנן טננבאום – שבוע לפני העסקה הייתי בברלין לפגישה עם המתווך הגרמני אורלאו.

סילבן שלום: שם הוא אמר לי: אני מבקש למסור לך את התשובה הסופית של נסראללה, לא יהיה שום הסכם בלי קונטאר.

סילבן שלום: ואני אמרתי לו: אני אביא את זה לראש הממשלה, אבל אני כבר מודיע לך שהסיכוי שנאשר את זה הוא כמעט אפס.

סילבן שלום: אני אמליץ שלא לאשר את זה.

סילבן שלום: כשהיתה ישיבת הממשלה, זה היה אחרי שכבר קיבלנו את ההחלטה יום קודם.

סילבן שלום: ראש הממשלה כל כך רצה לשחרר את טננבאום, אבל התקבלה החלטה שלא משחררים רוצחים עם דם על הידיים.

סילבן שלום: אף-על-פי שזה התקבל בממשלה, כעבור 24 שעות נסראללה אמר: יש עסקה.

סילבן שלום: ואז היה מדובר באדם שהוא בחיים, ידענו שיש ישראלי חי.

סילבן שלום: היום משחררים את סמיר קונטאר, משחררים גם את אלה שנשבו במלחמה הקודמת וגם פלסטינים.

סילבן שלום: מה זה אומר, בעצם?

סילבן שלום: שנסראללה הוא אבי הפלסטינים עכשיו.

סילבן שלום: מה זה יאמר לגבי עסקת גלעד שליט?

סילבן שלום: מה זה אומר בכלל לגבי המלחמה?

סילבן שלום: הרי יצאנו למלחמה בגלל אותם שני חיילים.

סילבן שלום: יכולנו שלא לצאת למלחמה, לחסוך חיים של 156 אזרחים וחיילים ולעשות את העסקה הזאת.

סילבן שלום: בשביל מה יצאנו למלחמה?

סילבן שלום: בין 4,000 ל-5,000 טילים על כל הצפון.

סילבן שלום: הרי גם את זה יכולנו לחסוך, את המיליארדים שעכשיו הושקעו בשיקום מה שקרה במלחמה.

סילבן שלום: הרי עשו מלחמה שהיתה צודקת במהות שלה, מבלי שהם בדקו, לא את מוכנות הצבא ולא את מוכנות העורף.

סילבן שלום: כשאנחנו תמכנו לא היה תפקידנו לבדוק, זה היה תפקידם.

סילבן שלום: אבל מעבר לזה, וזה הדבר החשוב, הם סיימו את המלחמה הזאת בהחלטה המבישה ביותר שהתקבלה אי-פעם על-ידי מדינת ישראל, ששרת החוץ שלנו התהדרה בה בכל מקום – החלטה 1701.

סילבן שלום: אני זוכר את עצמי – חבל שאני מעיד על עצמי – באותו שישי-שבת נלחם בכל ערוץ טלוויזיה ואומר שזו החלטה גרועה ביותר.

סילבן שלום: מה אמרה אותה החלטה?

סילבן שלום: 1.

סילבן שלום: שיוחזרו שני החיילים החטופים מייד.

סילבן שלום: עברו שנתיים מאוגוסט 2006, והם עוד לא הוחזרו, ללא תנאי; 2.

סילבן שלום: אמברגו על כניסת כלי-נשק.

סילבן שלום: מאז כמות הנשק בידי ה"חיזבאללה" שולשה ואפילו יותר; הדבר השלישי – שצבא לבנון שיתפרס בדרום יפרוק את ה"חיזבאללה" מנשקו.

סילבן שלום: הדבר היחיד שהצבא הזה פורק זה המשאיות שמגיעות מהצפון עם נשק ל"חיזבאללה", הם מסייעים ל"חיזבאללה" לפרוק את הנשק הזה.

סילבן שלום: זה הדבר היחיד שהם פורקים.

סילבן שלום: הלכנו למלחמה שבסופו של דבר שילמנו בה מחיר יקר, אבל אמרנו שאנחנו רוצים את החיילים בלי קונטאר.

סילבן שלום: עכשיו אנחנו נמצאים במצב שיש פיגוע בירושלים, והפיגוע הזה הוא פיגוע ראשון אחרי הרבה זמן.

סילבן שלום: והסיבה שאין פיגועים, כי גם היום צריך לדעת שהנוכחות שלנו ביהודה ושומרון, שמבצע "חומת מגן א'" ומבצע "חומת מגן ב'" הם אלה שהובילו למצב שהאפשרות שלהם לפגע ירדה כמעט לאפס.

סילבן שלום: לכן צריך לעשות את אותו מאמץ גם בעזה.

סילבן שלום: אני לא בעד פעולה צבאית לשם פעולה צבאית.

סילבן שלום: אני בעד פעולה צבאית לא כדי להישאר שם, אלא כדי להחזיר את אותו כושר הרתעה.

סילבן שלום: אם יש דבר אחד שיצא ממלחמת לבנון, זה שנסראללה אמר: היהודים השתגעו.

סילבן שלום: הרי היום יש לו נשק, הוא יכול לירות.

סילבן שלום: הסיבה שהוא לא יורה היא רק בגלל העובדה הזאת.

סילבן שלום: לכן צריך להיכנס לשם כדי לחסל את התשתיות של הטרור, כדי לעצור את המבוקשים, להרוס את המנהרות.

סילבן שלום: אבל לא עושים זאת, כי לא רוצים לפגוע בהסכם עם אבו מאזן – אולי ההסכם שייתן לממשלה הזאת ולראש הממשלה לשרוד.

סילבן שלום: האם מישהו מעלה בדעתו שאבו מאזן יקבל הצעה שהיא פחות מההצעה שערפאת דחה?

סילבן שלום: ערפאת קיבל הצעה מברק, של 97% מהשטח, 3% בחילופי שטחים, שלושה-רבעים מתוך ארבעה בירושלים, מדינה פלסטינית בגבולות 1967 ו-100,000 פליטים.

סילבן שלום: היום מישהו מאמין שמה שברק הציע וערפאת אמר "לא" – אבו מאזן יהיה מוכן לקבל פחות?

סילבן שלום: זה הרי קשקוש.

סילבן שלום: אותו הדבר גם עם סוריה.

סילבן שלום: אבל, כמו שפתחתי, שר הביטחון מסרב להגיע לכאן.

סילבן שלום: שר הביטחון מסרב להגיע ולהופיע מעל בימת הכנסת מאז נבחר לתפקידו.

גדעון סער: חבר הכנסת שלום, אני רוצה שתדע שזה בניגוד לתיקון שהכנסנו לתקנון, שמגביל את מספר מילויי המקום של שר במקום שר אחר.

סילבן שלום: אז על אחת כמה וכמה.

סילבן שלום: אבל הסיבה שהוא לא מגיע היום בגלל מתן וילנאי, זה גם בגלל חוסר הכבוד שלו אבל גם בגלל הבושה.

סילבן שלום: הבושה שלו להתייצב כאן, מול חברי הכנסת, מול הציבור, ולהסביר את ההסכם המביש שהוא חתם רק לפני שבועיים.

סילבן שלום: כמו שאמרתי בתחילת דברי, אותו חייל מעוטר, עם הכי הרבה מדליות, עשה במכנסיים כשראש הממשלה אמר שהוא יפטר אותו.

סילבן שלום: באותו רגע נגמר העניין.

סילבן שלום: אמרו לו: מה, אתה אפילו לא חבר הכנסת, אתה תהיה אזרח, האם תטפל בסניף זרנוגה?

סילבן שלום: והאיש הזה העדיף פעם נוספת את טובתו האישית על פני טובת העם והמדינה.

סילבן שלום: לכן, בגלל כל הדברים שמניתי ובגלל התנהגותו של שר הביטחון במיוחד, אין לנו אמון בממשלה הזאת.

סילבן שלום: אנחנו חושבים שהממשלה הזאת הגיעה לסוף דרכה, וגם משחקי ההישרדות שלה הם דבר שבסופו של יום לא יועיל.

סילבן שלום: עוד חודש, פחות חודש, הממשלה הזאת תישלח בלי כבוד הביתה, ובסופו של יום הציבור יעלה לשלטון ממשלה אחרת, אחראית יותר, שתטפל טוב יותר בצורכי העם והמדינה.

סילבן שלום: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת סילבן שלום.

עתניאל שנלר: השרה רוחמה אברהם תשיב במשולב גם על ההצעה הבאה, ההצעה השלישית, הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניותה התבוסתנית המובילה להידרדרות ביטחונית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, הייתי יומיים בכנס קיסריה ושמעתי את הנאום האחרון של ראש הממשלה בכנס קיסריה.

ראובן ריבלין: כנס קיסריה באילת.

ראובן ריבלין: בשנה הבאה הם ישקלו להביא אתכם לפריס.

סטס מיסז'ניקוב: אני מניח שלא זה הנושא של האי-אמון.

סטס מיסז'ניקוב: שמעתי את הנאום של ראש הממשלה והתלהבתי.

סטס מיסז'ניקוב: חשבתי אחרי הנאום של ראש הממשלה, לפחות החלק המדיני שלו, להמליץ בפני מוסדות ישראל ביתנו לקבל אותו כאורח כבוד או כאזרח כבוד או כבוחר כבוד או נבחר כבוד אצלנו במוסדות המפלגה.

סטס מיסז'ניקוב: על מה דיבר ראש הממשלה בנאום המדיני שלו?

סטס מיסז'ניקוב: הוא אמר: מספיק עם ההבלגה הזאת בנושא הטרור בתוך הבית.

סטס מיסז'ניקוב: מספיק שיש לנו אויבים מבחוץ, מספיק שיש לנו "חמאס" שיושב מדרום ויש לנו "חיזבאללה" שיושב מצפון, והם מפגעים בנו, אז יש לנו גם טרור בתוך הבית וצריך לעשות מעשה ולעצור את זה.

סטס מיסז'ניקוב: מה הציע ראש הממשלה?

סטס מיסז'ניקוב: הוא הציע לשלול זכויות סוציאליות מאותן אלמנות או משפחות של הטרוריסטים שהם תושבים או אזרחים של מדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: דבר שני, הוא אמר: בלי שום היסוס, להרוס בתים.

סטס מיסז'ניקוב: זה בדיוק הקו שנוקטת ישראל ביתנו כבר חודשים, אם לא שנים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מתריעים על כך שאנחנו יכולים להילחם נגד כל צבאות העולם, אבל אם לא נדע לטפל באויב שיושב לנו בתוך הבית, שאלה אותם אנשים שיש להם אזרחות ישראלית או תושבות ישראלית והם לא מקבלים את מדינת ישראל, להיפך, הם נלחמים בנו, הם מפגעים בנו, ואחר כך הם גם מקבלים את כל ההטבות הסוציאליות, ומשפחת האלמנה שלהם פתאום הופכת לנכס והבית שלהם הופך לבית לעלייה לרגל של כל האנשים האחרים – עד שלא נדע לטפל בזה, אין לנו זכות קיום.

סטס מיסז'ניקוב: אני שמח שראש הממשלה הכיר בקו הזה של ישראל ביתנו, ואם הוא יתמיד בכך אולי ניצלנו.

סטס מיסז'ניקוב: רבותי, מה לעשות, אנחנו לא נמצאים בפירנאים, אנחנו לא נמצאים בשווייץ, אנחנו נמצאים במזרח התיכון.

סטס מיסז'ניקוב: כל מי שמבין במזרח התיכון – יגידו גדולים וטובים ממני – יודע שכל רצון טוב פה מתפרש כחולשה.

סטס מיסז'ניקוב: מה לעשות, כל מחווה של רצון טוב מתפרשת כחולשה.

סטס מיסז'ניקוב: לכן כאשר אחרי הפיגוע לפני כמה חודשים בישיבת "מרכז הרב" לא השכלנו להרוס את בית המפגע, הטרוריסט, והפכנו אותו לבית של עלייה לרגל – אולי בגלל בית-משפט, אולי בגלל החשש מה יגידו האומות הנאורות בעולם, לא יודע ממה חששנו – ברגע זה גילינו חולשה איומה, שמתפרשת על-ידי האויבים שלנו כלגיטימציה להמשיך ולפגע בנו.

סטס מיסז'ניקוב: הוויכוח של הימים האחרונים, מה לעשות עם הבית של המחבל עם הטרקטור, שהרג שלושה ישראלים, האם להרוס אותו או לאטום אותו – אנחנו השתגענו לגמרי?

סטס מיסז'ניקוב: איזה ויכוח אנחנו מנהלים?

סטס מיסז'ניקוב: טרוריסט, אזרח ישראלי, ביצע פיגוע, ואנחנו מתדיינים בינינו לבין עצמנו מה לעשות עם הבית שלו.

סטס מיסז'ניקוב: בסופו של דבר, אתם יודעים כמוני מה תהיה ההחלטה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו לא נהרוס את הבית, מקסימום נאטום אותו, ונסתכל איך כל אלה שעולים לרגל בטח יפרקו את האיטום הזה, ושוב יפתחו אותו לעלייה לרגל.

סטס מיסז'ניקוב: זאת חולשה, זאת לגיטימציה לכל היתר שבאים ומפגעים בנו.

סטס מיסז'ניקוב: שלא יגידו לנו שאנחנו מפתחים דור חדש של מחבלים, והבן לא אחראי למעשי אביו, ואשה בטח לא אחראית למעשי בעלה.

סטס מיסז'ניקוב: אחראים, ועוד איך אחראים.

סטס מיסז'ניקוב: אם אותם טרוריסטים, ואם אותם מתאבדים – ואפילו לא מתאבדים, הם הרי כבר לא מתאבדים, מי שביצע את הפיגוע בטרקטור הוא לא מתאבד.

סטס מיסז'ניקוב: למזלנו, הרגו אותו.

סטס מיסז'ניקוב: וגם וידאו הריגה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אם היו תופסים אותו חי, היו משחררים אותו בעסקה החדשה.

סטס מיסז'ניקוב: באמת, די לירות לעצמנו ברגל.

סטס מיסז'ניקוב: במסגרת ביקורים שלי בכמה מדינות בעולם הייתי ביפן בהזמנת ממשלת יפן, וכשאני מספר ששמונה שנים הגבול הדרומי שלנו סופג ירי של "קסאמים", ממשלת יפן, ובכלל כל היפנים ששמעו אותי, אמרו: אתם השתגעתם?

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו לא היינו סובלים את זה אפילו דקה אחת.

סטס מיסז'ניקוב: אתם סובלים את זה שמונה שנים, בטח השתגעתם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו בטח חושבים שכל העולם חושב עלינו.

סטס מיסז'ניקוב: כשאנחנו יורים בחזרה, וחלילה פוגעים בילדים – שהרי הטרוריסטים הם גיבורים גדולים, הם מוצאים את המקלט בקרב הילדים – אנחנו מייד מתנצלים.

סטס מיסז'ניקוב: עוד לפני ש"אל-ג'זירה" משדרת את התמונות משם, אנחנו כבר מתנצלים ואומרים: אוי, טעינו – שיגרנו את הטיל במקרה לכיוון לא נכון.

סטס מיסז'ניקוב: תראו מה קורה עם ה"תהדיה".

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו נתנו ל"חמאס", לאויב המר שלנו, פרק זמן להתחמש, פרק זמן לנשום מחדש, ולהתחייל, ואולם גם להתאמן שם באירן ולקבל כסף מסוריה.

סטס מיסז'ניקוב: ומה קיבלנו בתמורה?

סטס מיסז'ניקוב: האם קיבלנו שקט בגבול הדרומי שלנו?

סטס מיסז'ניקוב: חבל שלא נמצאים כאן תושבי הדרום – שי חרמש ואחרים – הם יעידו שמאז ה"תהדיה" לא היה יום אחד, יום אחד, ששום טיל או "קסאם" לא נפל שם בשטח פתוח, או בשטח בנוי.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, אנחנו דומים לאותו משחק ילדים, שילד אחד עומד עם הגב, ויתר הילדים תוקעים לו אצבעות לתוך הגב, וכשהוא מסתובב הם אומרים: זה לא אני, זה הוא.

סטס מיסז'ניקוב: מה זה משנה מי יורה בנו?

סטס מיסז'ניקוב: "החמאס" אומר, זה הם – הפלגים האחרים.

סטס מיסז'ניקוב: הפלגים האחרים אומרים: זה לא אנחנו, זה הרשות הפלסטינית בכלל.

סטס מיסז'ניקוב: הרשות הפלסטינית אומרת: זה "הג'יהאד".

סטס מיסז'ניקוב: מה אכפת לנו מי יורה בנו?

סטס מיסז'ניקוב: עשינו "תהדיה", זאת היתה החלטת הממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו שומעים חדשות לבקרים שרים מאיימים: תחזיקו אותנו, עוד ירי אחד ואנחנו נהלום בהם, ואנחנו נרביץ להם.

סטס מיסז'ניקוב: ומה קורה?

סטס מיסז'ניקוב: עובר עוד יום ושוב "קסאם", ושוב פצמ"ר, ושום דבר לא קורה.

סטס מיסז'ניקוב: שמענו את שרת החוץ מאיימת: עוד ירי אחד לעבר הגבול שלנו, תחזיקו אותי, עוד מעט אנחנו מתחילים להשתגע – ושום דבר לא קורה.

סטס מיסז'ניקוב: רבותי, אנחנו מגלים חולשה איומה.

סטס מיסז'ניקוב: הממשלה הזאת אין לה אומץ מדיני לבצע שינויים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מזכיר שב-2002, באמצע הפיגועים, אחרי הפיגוע במלון "פארק", ממשלת ישראל קיבלה החלטה על מבצע "חומת מגן".

סטס מיסז'ניקוב: אז היה אומץ מדיני לעשות דברים מאוד מאוד מאוד קשים.

סטס מיסז'ניקוב: זה מה שנחוץ עכשיו לממשלה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אבל לממשלה הזאת אין שום אומץ, ואין לה שום אסטרטגיה מדינית.

סטס מיסז'ניקוב: ולכן אנחנו נמשיך לדשדש.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא נביא זעם, אבל ימשיכו לפגע בנו, ולו רק בגלל התגובה הנרפית שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא איש צבא, ואני חלילה לא מציע מחר להציב את האוגדות בפתח עזה ולהיכנס לשם ולסכן את חיי חיילינו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו יכולים לעשות דברים הרבה יתר פשוטים קודם.

סטס מיסז'ניקוב: אני הייתי בביקור בחברת החשמל, וכולנו יודעים שאו-טו-טו מתייקרות עלויות החשמל.

סטס מיסז'ניקוב: אתם יודעים כמה אנחנו משקיעים ברשות הפלסטינית?

סטס מיסז'ניקוב: 20% מ-20 מיליארד שקל מחזור של חברת החשמל הולכים לרשות הפלסטינית.

סטס מיסז'ניקוב: מתוך זה 7% מתוך 20% הולכים לעזה.

סטס מיסז'ניקוב: חבר'ה, תעשו חשבון.

סטס מיסז'ניקוב: זה יותר מ-300 מיליון שקל בשנה.

סטס מיסז'ניקוב: בכמה מתייקר החשמל?

סטס מיסז'ניקוב: במיליארד שקל.

סטס מיסז'ניקוב: אם הממשלה הזאת תאזור אומץ מחר ותחליט לנתק את החשמל לפחות לעזה, שיושבת שם ממשלת טרור, אנחנו נחסוך 300 מיליון שקל, ואנחנו נוזיל את עלויות החשמל לאזרחי המדינה שאו-טו-טו ירגישו את ההתייקרות בשליש.

סטס מיסז'ניקוב: לפחות את האומץ הזה אפשר לקבל סוף-סוף?

סטס מיסז'ניקוב: להעניש את אלה שיורים עלינו, וגם לעזור בעקיפין ובמישרין לאזרחי המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: רבותי השרים, רבותי שרי ממשלת ישראל הנוכחית, תפסיקו לדבר אתנו על שלום אוניברסלי.

סטס מיסז'ניקוב: לא רוצים שלום אוניברסלי, רוצים ביטחון, רוצים ביטחון כמו שיש לנו היום בגבול סוריה.

סטס מיסז'ניקוב: מה אתם אומרים, יש לנו שלום עם מצרים?

סטס מיסז'ניקוב: עם אותה מצרים שמ-1982 לא שולחת לפה אפילו פעם אחת נשיא שלה, או ראש ממשלה שלה?

סטס מיסז'ניקוב: זה לא שלום, אבל יש לנו ביטחון.

סטס מיסז'ניקוב: ביטחון כזה אנחנו רוצים גם עם הרשות הפלסטינית, וגם בגבול הדרום שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: תפסיקו לדבר על השלום, ותאזרו אומץ ותתחילו לעשות צעדים דרסטיים.

סטס מיסז'ניקוב: לצערי, אני פונה עכשיו לשולחן ריק.

סטס מיסז'ניקוב: אבל כיוון שאתם לא מסוגלים, אז תפנו מקום.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

עתניאל שנלר: אני מזמין את השרה רוחמה אברהם-בלילא להשיב במשולב על הצעת האי-אמון של סיעת הליכוד ועל הצעת האי-אמון של סיעת ישראל ביתנו, בשם שר הביטחון.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי השרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, צדק חבר הכנסת סילבן שלום בטענה שלו – בכל הטענות אשר השמעת, שבהן ציפייה ששר הביטחון יעלה וישיב סוף-סוף, ואולי פעם אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה גם למורת רוחי.

רוחמה אברהם-בלילא: כשרה המקשרת, אנחנו העברנו שינוי בתקנון, יחד עם יושבת-ראש הכנסת, ובאותו תיקון נאמר בצורה מפורשת ביותר שכל שר אמור להשיב על שאלות מטעם משרדו, על אחת כמה וכמה על הצעות אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: סגן השר וילנאי היה אמור להשיב על הצעת האי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: ניתן פה אישור חריג בגלל מצבו הבריאותי.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל גם אני מצטרפת לקבילה שלך נגד שר הביטחון, ואני אומר לך את זה פה באופן הברור ביותר – שזו הפעם הראשונה וזו גם הפעם האחרונה מבחינתי שאני אשיב על הצעות האי-אמון בשם שר הביטחון.

ראובן ריבלין: כל הכבוד.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שזה נושא רגיש מאוד, אני מבקשת להקריא.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אינני נוהגת לעשות את זה, אבל אני מבקשת, אדוני היושב-ראש, להקריא את תשובתו של שר הביטחון בסוגיה הזאת, בשם משרד הביטחון, ככתבה וכלשונה, וזו התשובה: נושא ביטחונם של תושבי יישובי עוטף-עזה הינו נושא מרכזי הנמצא בראש סדר העדיפויות של ממשלת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: ממשלת ישראל והקבינט דנו לא אחת במדיניות הפעולה למול ירי תלול-מסלול אל יישובים בישראל בעוטף-עזה ובהתעצמות כוח הטרור ברצועת-עזה.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה החליטה כי תפעל באופן רצוף, שיטתי ומתמשך, על מנת להביא להפסקת ירי הרקטות ופעולות טרור אחרות מעזה, בדרכים שלא אפרט כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: במקביל, ננקטות פעולות רחבות על-ידי משרדי הממשלה השונים בתחום מיגון בתי התושבים ומוסדות ציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: לצד זאת, החליטה הממשלה על קידום תהליך המשא-ומתן מול הרשות הפלסטינית, תוך שמירת חופש הפעולה למאבק בטרור.

רוחמה אברהם-בלילא: משרד הביטחון סבור כי פעולות אלו הן הנכונות בנסיבות הקיימות, וכי בסופו של דבר יביאו לתוצאה הרצויה למדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: למותר לציין כי לצד הפעולות במישור המדיני, מערכת הביטחון נערכת כהלכה לסכנות ולאיומים השונים על ביטחון מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר להסכם הרגיעה – ראשית, נציין כי הכוונה היא להבנות דה-פקטו בינינו למצרים אשר מגובות בהבנות בין מצרים ל"חמאס", כאשר בבסיס הבנות אלו הפסקת אש.

רוחמה אברהם-בלילא: אולם מדינת ישראל לא השמיטה מידיה אף אחד מהמנופים אשר עומדים לרשותנו בפעילות מול ה"חמאס".

רוחמה אברהם-בלילא: הנושא נדון לעומקו על-ידי ממשלת ישראל, וכן הדברים הוצגו במלואם בפני חברי הקבינט המדיני-הביטחוני אשר הסמיכו את שר הביטחון למצות את הדיאלוג מול מצרים עד שהושגו התנאים להסכם הרגיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: אם נבחן את המצב הביטחוני מאז ההסכם האמור, נוכל לציין כך: בנושא ירי תלול-מסלול לעבר ישראל, מאז החל הסכם הרגיעה ב-19 ביוני 2008, נורו לעבר ישראל בסך הכול שבעה "קסאמים" וארבעה פצמ"רים.

רוחמה אברהם-בלילא: הדעה האישית שלי היא שגם זה יותר מדי.

רוחמה אברהם-בלילא: פה אני סוגרת סוגריים – כ-200 "קסאמים" וכ-210 פצמ"רים נורו לעבר ישראל, בממוצע חודשי, בחודשים שקדמו להסכם, כלומר מדובר בירידה של ממש.

רוחמה אברהם-בלילא: מערכת הביטחון גורסת שארגון ה"חמאס" מעוניין לשמור על הרגיעה ואף פועל למניעת ירי נגד ישראל בשל הלחץ שהוא נתון בו.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר לתגובת ישראל על ירי תלול-מסלול נוכל לציין כי ירי כזה, שנעשה מאז הרגיעה, נענה באופן החלטי בסגירת המעברים לעזה כתגובה, וזו הוכחה ברורה לכך שמדינת ישראל אומנם שמרה לעצמה את המנוף האמור.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר להתעצמות ארגוני הטרור – לא ידוע על עלייה במספר ההברחות מצד ארגוני הטרור מאז תחילת הרגיעה, ואין עלייה בפעילות הטרור נגד צה"ל ונגד אזרחים מכיוון רצועת-עזה מאז הסכם הרגיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: נוסף על כך, המצרים התחייבו לפעול לצמצום ההברחות של אמצעי לחימה על-ידי ארגוני טרור, כחלק מההבנות.

רוחמה אברהם-בלילא: הנושא נמצא בבחינה מתמדת.

רוחמה אברהם-בלילא: בתקופת הרגיעה תושבי עוטף-עזה זוכים לשקט יחסי, שהוא חיוני בכלל, ובעיקר בחופשת הקיץ, ומצב זה מאפשר להיערך טוב יותר בתחום מיגון העורף.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר לפיגועים הרצחניים שאירעו בישיבת "מרכז הרב" בירושלים בחודש מרס 2008 ובשבוע שעבר במרכז ירושלים – מערכת הביטחון סבורה שאין קשר בין פיגועים אלה ובין ההבנות בעניין הרגיעה.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה ושר הביטחון הביעו את עמדתם, התומכת בנקיטת סנקציות נגד מחבלים, לרבות הריסת בתיהם במזרח-ירושלים, וזאת לאחר קבלת חוות דעת היועץ המשפטי לממשלה מ-3 ביולי 2008.

רוחמה אברהם-בלילא: אפשר לומר, בתמצית, כי אף שאין מניעה משפטית מוחלטת להרוס בתי מפגעים, הן במזרח-ירושלים הן בשטחי יהודה ושומרון, מדובר בצעד משפטי המעורר קשיים, בעיקר במישור המשפט הבין-לאומי, ומכל מקום, על-פי פסיקת בג"ץ יש להודיע למשפחה הגרה בבית על ההחלטה ואף לתת לה שהות לעתור לבג"ץ.

רוחמה אברהם-בלילא: מעבר לכך, פיקוד העורף עורך בדיקות מבצעיות וטכניות של האפשרות לממש באופן אפקטיבי את הצעד הזה, ונשקלות גם סנקציות אחרות שיהיה בהן כדי ליצור הרתעה של ממש נגד מחבלים אחרים הזוממים לפגוע בביטחון מדינת ישראל ובשלומה.

רוחמה אברהם-בלילא: לאור האמור לעיל אבקש להתנגד להצעות האי-אמון ולהסירן מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אוסיף ואומר שוב, אדוני היושב-ראש:

רוחמה אברהם-בלילא: ידוע לי שהעובדה ששר הביטחון אינו מגיע ואינו משיב על הצעות לסדר-היום ועל הצעות אי-אמון היא גם למורת רוחה של יושבת-ראש הכנסת, ואני בטוחה שהמצב הזה לא יישנה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשרה רוחמה אברהם.

עתניאל שנלר: אוכל לומר רק שהיום דנו בזה בנשיאות הכנסת, וודאי שהדברים יעברו ויבואו על תיקונם.

עתניאל שנלר: הצעה רביעית, הצעת סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש להביע אי-אמון בממשלה בשל עליית המחירים במשק ואי-הגדלת קצבאות הילדים.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה לנמק את ההצעה במסגרת זמן שעד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בקרוב יפורסם קצב עליית האינפלציה החצי-שנתי – ב-15 בחודש, נדמה לי.

ג'מאל זחאלקה: עדיין אנחנו לא יודעים בדיוק מה הצפי, לאחר השינויים במחירים ועליית המחירים – מה מצב האינפלציה השנתי.

ג'מאל זחאלקה: מדברים על 4%, מדברים על יותר.

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה ברור כבר היום שהנתון הזה מטעה, ובגדול, אולי יותר מכל פעם אחרת, כי מדד המחירים לצרכן של השכבות החלשות עלה פי-שניים ואולי פי-שלושה מהממוצע.

ג'מאל זחאלקה: סל הצריכה החודשי של משפחה ענייה התייקר הרבה יותר מהמדד הכללי.

ג'מאל זחאלקה: אבל באים אלינו עם ממוצעים, וזה מזכיר לי, אדוני היושב-ראש, את השיעור הראשון בסטטיסטיקה, על סטטיסטיקה וממוצעים.

ג'מאל זחאלקה: אדם הלך לצוד ברווזים, ירה חמש יריות מימינו של הברווז וחמש יריות משמאלו, וכתב במחברת שלו: בממוצע הברווז מת, אף שלא פגעה בו אף ירייה אחת.

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: אומרים "אינפלציה של 4%", אבל תשאל כל משפחה ממוצעת, או מתחת לממוצע – משפחה ענייה, שהולכת לשוק, שנכנסת לסופרמרקט ומשלמת משכנתה וחשמל – כל משפחה כזאת רואה כמה עלה מחיר הבשר, מחיר הלחם, מחיר האורז, מחיר הירקות, מחיר הפירות, מחיר הבנזין – ותגיד לך: איפה 4%?

ג'מאל זחאלקה: רק בשנה וחצי האחרונה, לפי חישובים של הכלכלנים, משפחה ממוצעת משלמת 400 שקל יותר בעבור דלק.

ג'מאל זחאלקה: כל אדם שיש לו משכנתה ומשכנתה משלימה – הערך שהוא צריך לשלם עליו גדל במידה רבה ביותר.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לתת מספרים, כי כל אחד והמשכנתה שלו.

ג'מאל זחאלקה: הבשר התייקר ביותר מ-50%.

יובל שטייניץ: אתה רוצה להגיד שהאינפלציה עלתה ביותר מ-4%?

ג'מאל זחאלקה: הנתון מטעה, כי חלק מהמוצרים, ובפרט אלה שהשכבות החזקות צורכות, מחירם ירד, בגלל ירידת מחיר הדולר.

ג'מאל זחאלקה: בעיקר מדובר על מחירי מכוניות, מכשירי אלקטרוניקה, דברים שהאדם הממוצע או המשפחה הענייה לא צורכים בכלל.

ג'מאל זחאלקה: ואז באים לך עם ממוצע, עם ירידת המחירים של סל הצריכה של המשפחה העשירה ועם עליית המחירים של סל הצריכה של המשפחה הענייה, והממוצע הוא באמת כזה.

ג'מאל זחאלקה: המשפחה העשירה לא מרגישה.

ג'מאל זחאלקה: להיפך, יכול להיות שבממוצע היא אפילו מוציאה פחות.

ג'מאל זחאלקה: נכון, גם הם צורכים בשר ואורז ומוצרים כאלה, אבל בהוצאות הכלליות שלהם זה חלק קטן.

ג'מאל זחאלקה: ההוצאות הגדולות שלהם הן על דברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: לכן הממוצע מטעה.

ג'מאל זחאלקה: חברת "אסם" מעלה את המחירים ב-8%.

ג'מאל זחאלקה: חברת "זוגלובק" מעלה את המחירים.

ג'מאל זחאלקה: כמעט כל החברות הודיעו על העלאת מחירים; כל החברות שמייצרות או משווקות מזון.

ג'מאל זחאלקה: שיחת היום בין האזרחים היא עליית המחירים, והנושא הזה – אולי בגלל המשבר הפוליטי, אולי בגלל דברים אחרים – לא מצא את ביטויו בוויכוחים בכנסת, אף שהוא שיחת היום של האזרחים.

ג'מאל זחאלקה: אנשים מדברים על כך כשהם נכנסים לסופרמרקט.

ג'מאל זחאלקה: פעם היו קונים לבית גם תפוחים, גם אגסים וגם ענבים.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו קונים מוצר אחד.

ג'מאל זחאלקה: אוכלים פחות בשר.

ג'מאל זחאלקה: חושבים פעמיים לפני שקונים דברים שהתרגלו לקנות, ואם קונים את אותם דברים לא גומרים את החודש.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה – ובעיה קשה.

יובל שטייניץ: מה אתה מציע לעשות?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לתת פיצוי.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לא להסתכל על העניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה הכריזה מלחמה על העוני, מגויסת ומצוידת במיליארדי שקלים שיכולים להדביר את העוני, או להקטין את ממדי העוני, ובעצם קיבלנו מלחמה נגד העניים.

ג'מאל זחאלקה: למה מלחמה נגד העניים?

ג'מאל זחאלקה: לא שהממשלה אמרה: אני רוצה לפגוע בעניים.

ג'מאל זחאלקה: היא פשוט לא עשתה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: עמדה מנגד.

ג'מאל זחאלקה: ראתה איך עשרות אלפי אנשים נופלים מהרף של קו העוני, נופלים מתחת לקו העוני, ולא עשתה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה יכולה לעשות.

ג'מאל זחאלקה: למשל, הנה, סיעת ש"ס דיברה על זה שהיא תעשה משבר קואליציוני אם לא יעדכנו את קצבאות הילדים.

ג'מאל זחאלקה: שר האוצר הגיב: על גופתי המתה – אני לא יודע למה דווקא הדבר הזה הוא על גופתו המתה.

ג'מאל זחאלקה: למה דברים אחרים לא?

ג'מאל זחאלקה: שיגיד: אני מתנגד.

ג'מאל זחאלקה: ואם הוא חושב שלא צריך לעדכן או להעלות את קצבאות הילדים, בבקשה שיבוא עם תוכנית.

ג'מאל זחאלקה: שום דבר, אפס.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה פשוט לא עושה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: איפה המלחמה בעוני?

ג'מאל זחאלקה: הרי כל בר-דעת, כל אדם יכול לדעת מהיום שדוח העוני שיתפרסם בעוד שנה – זו הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אתה רואה מצב, מה שקרה בחצי השנה האחרונה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא נראה אותו בדוחות על איך זה השפיע על ממדי העוני ועל עומק העוני.

ג'מאל זחאלקה: נראה את זה בעוד חצי שנה או אולי בעוד שנה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה ברור.

ג'מאל זחאלקה: רואים את זה, לא צריך סטטיסטיקה, לא צריך מודיעין במלחמה בעוני.

ג'מאל זחאלקה: הדברים נראים, נצפים, ואפשר לעשות משהו.

ג'מאל זחאלקה: דיברו על סגירת פערים ועל זה שממדי האי-שוויון בארץ גדלים בקצב מסחרר וצריך לרסן אותם.

ג'מאל זחאלקה: ומה עשו?

ג'מאל זחאלקה: שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהממשלה צריכה היום, אפילו אתמול, לעשות צעדים כדי – אין היום פיקוח על מחירים והממשלה לא מתכוונת לקבוע מחירים וכו'.

ג'מאל זחאלקה: בסדר.

ג'מאל זחאלקה: יש עליית מחירים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אבל גם בכל העולם עושים צעדים כדי לספוג, כדי להקטין את הנזק שנגרם למשפחות העניות כתוצאה מעליית המחירים.

ג'מאל זחאלקה: אז יבוא: הצמיחה תפתור בעיות.

ג'מאל זחאלקה: הצמיחה לא פותרת בעיות.

ג'מאל זחאלקה: גם הצמיחה מטעה, כי גם קצב הצמיחה שמדברים עליו הוא בצמיחה דיפרנציאלית.

ג'מאל זחאלקה: בתחומים מסוימים, לא בכל התחומים, ובאזורים מסוימים, לא בכל האזורים.

ג'מאל זחאלקה: ומסתבר שיש ממשלה שדואגת – כל עוד השכבות החזקות לא נפגעות, כל עוד ענפים מסוימים במשק לא נפגעים, הממשלה לא עושה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: כי צמיחה צריכה להיות לכולם, אז צריך לדאוג לכך שהצמיחה לא תהיה רק בענף ההיי-טק, ותושבים בפריפריה ותושבים מעוטי יכולת יוכלו להרגיש את פירות הצמיחה ותוצאותיה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו ממדי האבטלה שירדו – גם הם מטעים, כי הם לא שינו בכהוא-זה את שיעור ההשתתפות בשוק העבודה, שהוא עדיין נמוך, ונמוך מאוד.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה גם לא עושה שום דבר.

ג'מאל זחאלקה: כי זה דבר שלא מדברים עליו הרבה.

ג'מאל זחאלקה: מדברים על אבטלה – עלתה, ירדה – ומה עם הבעיות הכרוניות?

ג'מאל זחאלקה: במיוחד בסקטור הערבי – 40% השתתפות בשוק העבודה – ומה עושה הממשלה בשביל לשנות?

ג'מאל זחאלקה: היא יכולה לעשות דברים.

ג'מאל זחאלקה: היא יכולה לתת, למשל, הקלות במס – –

קולט אביטל: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – לעודד השקעות.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה לא עושה שום דבר כדי להקטין את ממדי העוני, כדי לתת פיצוי לשכבות החלשות על העלייה במחירים, ולכן היא לא ראויה לאמון, תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני רוצה להזמין את שר האוצר, חבר הכנסת רוני בר-און, להשיב.

קולט אביטל: ועד שיגיע – אני רוצה לברך – ביציע קבוצת פרופסורים מאוניברסיטת ברנדייס מארצות-הברית.

קולט אביטל: ברוכים הבאים.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המסר המרכזי שהממשלה מבקשת להביא לציבור – וצריך לומר שהיא עושה את זה די בהצלחה בכמה השנים האחרונות – הוא שהניסיון לפעול לצמצום העוני צריך להיעשות בכלים אפקטיביים, ארוכי טווח, ולא בכלים מלאכותיים, הייתי אומר כמעט קוסמטיים, שההשפעה שלהם היא לטווח אפס והם רק מנציחים את העוני.

רוני בר-און: תוספת המשאבים שהממשלה צריכה לתת לאוכלוסייה המוגדרת ענייה, צריכה להיות באמצעות שירותים ולא באמצעות קצבאות.

רוני בר-און: הערך של השירותים, כשהוא עומד מול הערך של הקצבאות, הוא בעצם כפול.

רוני בר-און: מחד גיסא, העובדה שאתה מקנה שירותים ואתה מממן אותם, אתה נותן אותם למשפחות הנצרכות – הפעולה הזאת או העשייה הזאת מגדילה את רווחת משק-הבית או את רווחתם של הילדים באותם משקי-בית של המשפחות המוגדרות עניות.

רוני בר-און: בה בשעה היא גם מאפשרת להשיג מטרות חברתיות נוספות, כמו הגדלת שיעור ההשתתפות בתעסוקה, צמצום האבטלה וטיפול, למשל, בילדים בסיכון.

רוני בר-און: דברים ששמעתם כאן קודם מהמציע אין להם שום קשר למציאות.

רוני בר-און: שיעור ההשתתפות בתעסוקה גדל כל העת.

רוני בר-און: האבטלה צונחת כל העת, ואם תרצו – חבל שאי-אפשר להראות את זה.

רוני בר-און: אגב, התשובה שאני נותן לכם כאן מעל הבמה, אבל לכל מי שהתעניין, לרבות הרב עובדיה יוסף, לרבות חברי הכנסת של ש"ס, לרבות חברי הממשלה – הצגנו גרף מדהים.

רוני בר-און: עם העובדות אין להתווכח.

רוני בר-און: כשבאו הנה לפני שנים שר האוצר סילבן שלום ושר האוצר בנימין נתניהו והפחיתו את קצבאות הילדים, היה דיון גדול על העניין הזה.

רוני בר-און: דיון נוקב, דיון כואב, וקשה היה להוכיח את הדברים.

רוני בר-און: אמרו: איך יכול להיות שאתה לוקח כסף מהעניים ואתה עוד אומר שאתה מוציא אותם מהעוני.

רוני בר-און: היום הוויכוח הזה נגמר, ההוכחה היא הוכחה אמפירית.

רוני בר-און: אם תראו את הגרף של שיעור ההשתתפות בעבודה, עד שעבר לפני כתשע שנים חוק הלפרט – הגרף היה כל הזמן בעלייה.

רוני בר-און: שיעור ההשתתפות בעבודה במדינת ישראל הלך וצמח.

רוני בר-און: לא בקצב משביע רצון, יכול להיות שאפשר היה לצפות לקצב יותר טוב, אבל הוא היה בקו עלייה.

רוני בר-און: פעם אחת – – –

שמואל הלפרט: מה קרה עם גרף העוני?

רוני בר-און: אני מבקש – ידעתי שאיך שאני אגיד "הלפרט" הוא יקפוץ.

קולט אביטל: חבר הכנסת הלפרט, אני קוראת אותך בפעם הראשונה.

שמואל הלפרט: – – –

קולט אביטל: אני קוראת אותך בפעם שנייה.

רוני בר-און: פעם אחת שהעברנו את אותו חוק בעניין קצבאות הילדים, הגרף הזה צנח ככה, פשוט כמעט בקו ישר.

רוני בר-און: ואז קרה הדבר המדהים ב-2003, ועוד פעם קוצצו קצבאות הילדים.

רוני בר-און: והגרף הזה מאז מטפס וצומח.

רוני בר-און: מטפס וצומח.

רוני בר-און: תגידו: לא בקצב המתאים, אני אתכם.

רוני בר-און: גם אני רוצה קצב יותר טוב.

רוני בר-און: לפני חמש שנים, גברתי היושבת-ראש, במדינת ישראל, שיעור האבטלה נגע ב-11%.

רוני בר-און: זה כמעט שנה אנחנו ניצבים על 6.3%.

רוני בר-און: ברבעון הראשון של 2008, חרף המצוקה והסערה הכלכלית הגלובלית, נוספו 49,000 מקומות עבודה, יש מועסקים חדשים במדינת ישראל.

משה שרוני: בשכר מינימום.

רוני בר-און: אדוני, בשכר מינימום יוצאים מהעוני, ואני תיכף אתן לך גם את הנתון הזה.

רוני בר-און: בשכר מינימום, עוד לפני מס הכנסה שלילי, יוצאים מהעוני.

רוני בר-און: אי-אפשר להתווכח עם המספרים, חבר הכנסת שרוני.

רוני בר-און: אפשר להתווכח על תפיסת עולם, אפשר להתווכח על אידיאולוגיה, אפשר להתווכח על אמונות.

רוני בר-און: על הכול אפשר להתווכח.

רוני בר-און: על המספרים האלה אי-אפשר להתווכח.

שמואל הלפרט: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת הלפרט, זו פעם שלישית.

יעקב כהן: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן, אתה רוצה להצטרף?

קולט אביטל: קריאה ראשונה, קריאה שנייה, נא להוציא אותו.

קולט אביטל: בבקשה.

קולט אביטל: תודה רבה.

יעקב כהן: – – –

קולט אביטל: נא לצאת.

קולט אביטל: אני מודה לך.

רוני בר-און: אני לא מתקשט בנוצות שלי, יש פה לא מעט אנשים שיודעים כמה קשה לי לחלק מחמאות לכל מיני אנשים, אבל כשצריך להגיד את האמת ביושר, צריך להגיד את האמת ביושר.

רוני בר-און: קודמי בתפקיד הביאו פה לשינוי אדיר.

יעקב כהן: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת כהן, נא לצאת.

יעקב כהן: זו בושה.

יעקב כהן: (חבר הכנסת יעקב כהן יוצא מאולם המליאה.)

רוני בר-און: אין מחלוקת על זה שהממשלה צריכה לטפל בעוני וצריכה לשים לה למטרת-על את צמצום העוני וטיפול בפערים.

רוני בר-און: בפעם הראשונה בתולדות התקציבים של מדינת ישראל, השנה הגדיר האוצר את יעד-העל – המשך הצמיחה תוך צמצום הפערים.

רוני בר-און: אנחנו לא מתעסקים יותר בסיכום סכמטי או מספרי של צמיחה וירידת חוב-תוצר, אנחנו רוצים שהצמיחה הזו, שלא הגיעה בשנים האחרונות לאותם מקומות שהיתה צריכה להגיע, תגיע גם לשכבות החלשות.

רוני בר-און: אנחנו לא נקלקל את זה בקצבאות ילדים.

רוני בר-און: היה לא תהיה.

שמואל הלפרט: תמשיך להרעיב מיליון ילדים.

קולט אביטל: חבר הכנסת הלפרט.

קולט אביטל: נא להוציא אותו, זו פעם רביעית.

שמואל הלפרט: זו גם פעם חמישית.

שמואל הלפרט: מיליון ילדים רעבים.

קולט אביטל: נא לצאת.

קולט אביטל: (חבר הכנסת שמואל הלפרט יוצא מאולם המליאה.

קולט אביטל: )

רוני בר-און: הממשלה הזו, בהמשך למה שעשו קודמי, אבל גם באופן חדשני, קבעה יעדים מדידים – – –

קולט אביטל: חברי הכנסת טל ומרגי, אתם מפריעים.

רוני בר-און: – – – יעדים מדידים מספריים שגם היא עצמה יכולה לבדוק את עצמה, גם הכנסת כמפקחת על פעולות הממשלה יכולה לבדוק אותה וגם הציבור יכול לשפוט אותה – יעדים מדידים לצמצום העוני, לחיזוק השכבות החלשות, והגדלת ההשקעות בתחום החברתי לצורך מימוש היעדים האלה.

רוני בר-און: הדיון בינינו, בין כל אלה שחולקים, בין כל קצווי הקשת הפוליטית, סקטוריאליים, מיעוטים, ימין, שמאל ומרכז, הוא לא הוויכוח על המטרה – המטרה היא לצמצם פערים ולצמצם את העוני; הוויכוח הוא על הדרך: מהי הדרך הנכונה שבה נצמצם את העוני ונחזק את השכבות החלשות.

רוני בר-און: אני אומר לכם: לא ניתן לצמצם את העוני צמצום בר-קיימא, צמצום לטווח ארוך, צמצום אמיתי על דרך של קצבאות.

רוני בר-און: אני אומר לכם ואתם יודעים את זה כמוני, כל אלה שצועקים פה ומפריעים רוצים להנציח את העוני בדרך הקצבאות.

רוני בר-און: הם יודעים שהם מנציחים את העוני בדרך של הקצבאות משום שהקצבאות מורידות את התמריץ לעבוד.

רוני בר-און: מי שמקבל קצבאות יש לו יותר אינסנטיב לא לצאת לעבודה.

רוני בר-און: מחר ידברו אתכם פה על הקצבאות לאוכלוסיות של המשפחות החד-הוריות.

רוני בר-און: יש מחקר – לא אני כתבתי אותו, לא אני חקרתי אותו, לא חקרו אותו מפה ולא משם; חקר אותו בנק ישראל והוא אומר חד-משמעית שיש השפעה דרמטית של הקצבאות על שיעור ההשתתפות של משפחות חד-הוריות בעבודה.

רוני בר-און: אני לא מדבר על כך שזה יעלה 730 מיליון, ממילא יש סוג של אווירה שעכשיו הכול מותר וכל הצעת חוק פרטית צריכה לעבור ונראה איך נסתדר עם זה אחר כך, עוד 5 מיליארדים, ועוד 2 מיליארדים ועוד 1.5 מיליארד, ועוד 10 מיליארדים, הרי בסוף מישהו ישלם את זה.

רוני בר-און: או שישלם את זה, או שכשהוא יקים ממשלה הוא יעשה קיצוץ של 25 מיליארד ש"ח, כי אין מאיפה לשלם.

רוני בר-און: המכונה שמדפיסה כסף לממשלת ישראל נלקחה ממנה לפני 20 שנה, היא לא קיימת יותר.

רוני בר-און: אני אומר לכם חד-משמעית, שכאשר העלו את הקצבאות לאוכלוסיות החד-הוריות צנחו שיעורי התעסוקה במגזר הזה באופן דרמטי; כאשר הפחיתו את הקצבאות, האנשים האלה יצאו לעבודה, עם כל הקושי שבדבר.

רוני בר-און: הניסיון העולמי, שאנחנו רוצים ללמוד ממנו ורוצים להידמות אליו, הוכיח שהאמצעים היעילים ביותר לצמצום העוני הם השקעה בחינוך ובפיתוח האמצעים לשילובם של שני בני-הזוג בתא המשפחתי בתעסוקה.

רוני בר-און: מדינות ה-OECD, שאנחנו נמצאים עכשיו בתהליך הצטרפות אליהן, המדינות המפותחות, קבעו חד-משמעית שהשקעה בשירותים לצורך שילוב בעבודה, על דרך של מה שהם קוראים active labour market policy – פיתוח שוק עבודה פעיל, השקעה בפיתוח של הכשרות מקצועיות, סבסוד של מעונות-יום, התוכנית "מרווחה לעבודה", מה שקראנו "ויסקונסין" ועכשיו קוראים לזה "אורות לתעסוקה", וגם מס הכנסה שלילי.

רוני בר-און: כן, חברי הכנסת, מס הכנסה שלילי, ואתם הובלתם הצעת חוק ממשלתית ואת הצעת החוק של חבר הכנסת סילבן שלום, הוא אחד המכשירים שמעודד אנשים לצאת לעבודה, גם כשהם מקבלים שכר מינימום, כי אז הממשלה באה על דרך של מס הכנסה שלילי ומוסיפה לבן-אדם.

רוני בר-און: נראה מה אומרת הסטטיסטיקה: במשק-בית שאף אחד מהבוגרים בו לא יוצא לעבודה – תחולת העוני חלה על 70% ממשקי-הבית האלה.

רוני בר-און: כששני בני-הזוג לא יוצאים לעבודה, 70% בקו העוני.

רוני בר-און: כשיש מפרנס אחד במשק-בית, 24% נמצאים בקו העוני.

רוני בר-און: לעומת זאת, כששני המבוגרים, או כשיש משק-בית עם שני מפרנסים, גם אם זה בשכר מינימום, רק 3% נמצאים בקו העוני, והם לא יהיו בעוני גם אם יש להם שישה ילדים.

רוני בר-און: אלה מחקרים שלא אני כתבתי.

רוני בר-און: אני אומר שוב: להגדיל את הקצבאות זה פתרון מלאכותי לטווח קצר.

רוני בר-און: קצת נעלה את ההכנסות מעל קו העוני, כבר כולם ימחאו כפיים.

רוני בר-און: עוד 1% מהמשפחות יצא, עוד 2%, עוד 3% מהמשפחות יצאו מהעוני.

רוני בר-און: אבל מה זה אומר?

רוני בר-און: זה אומר שהאנשים האלה תלויים בקצבאות, זה אומר שהאנשים האלה תלויים בסיוע הממשלתי.

רוני בר-און: לעומת זאת, השקעה בחינוך, השקעה בתעסוקה, היא זו שמבטיחה את העצמאות הכלכלית גם לטווח ארוך וגם להינתקות ממעגל העוני.

רוני בר-און: אני אומר לכם שוב, ממחקר, ככל שעולה רמת ההשכלה כך עולה רמת ההשתתפות בתעסוקה, וככל שעולה רמת התעסוקה, כך עולה רמת השכר.

רוני בר-און: אין בזה משחקים יותר.

רוני בר-און: לכן, מרגע שהקצבאות לא יביאו לצמצום אמיתי של העוני, אני לא אהיה שותף לכך.

רוני בר-און: אם רוצים להתמודד עם תופעת העוני, יש צורך לעשות את זה באמצעים מוכחים שמבטיחים תוצאות אמיתיות.

רוני בר-און: מעונות-יום – שיהיה יותר קל לצאת לעבודה; מס הכנסה שלילי, שיגדיל את האינסנטיב לצאת לעבודה; רפורמה בחינוך, שתיתן יותר השכלה, שתיתן יותר אופציות, אפילו של חינוך לא-מקצועי, אבל בוודאי של חינוך טכנולוגי ומקצועי.

רוני בר-און: אתם צריכים להודות ביושר, שגם בימים ששילמנו את הקצבאות שיעור העוני בקרב הילדים המשיך כל הזמן לעלות.

רוני בר-און: אומר חבר הכנסת זחאלקה, לא הצענו שום דבר.

רוני בר-און: היתה ועדת משנה בעניין הקצבאות בראשות סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת אלי ישי, והממשלה קבעה לשבת, לדבר ולסדר, במסגרת הכספים הקואליציוניים.

רוני בר-און: אמרתי: כסף לא בעיה, לא בזה זה ייגמר, רוצים יותר – נוסיף יותר, אבל לא ילך לקצבאות.

רוני בר-און: הצענו שורה של דברים, קיבלנו נייר כתוב, התחייבנו על מפעלי הזנה – ניתן לילדים ארוחה חמה, האבא לא יצטרך להוציא כסף מכיסו ויש לו עוד כמה שקלים להרגיש יותר טוב בבית.

רוני בר-און: ניתן יום חינוך ארוך – במוסדות שבהם עדיין אין.

רוני בר-און: ניתן חינוך טכנולוגי.

רוני בר-און: נעודד ונוסיף מעונות-יום.

רוני בר-און: אלה דברים שלה

רוני בר-און: בנתנו יצמצמו צמצום אמיתי של הפערים בישראל.

רוני בר-און: אני רוצה להגיד, גברתי היושבת-ראש, עוד כמה מלים, אף שהמליאה לכאורה כמעט ריקה, אולי בכל אופן חלק מהחברים ידברו גם עם חבריהם.

רוני בר-און: תראו, נותרו עוד שלושה שבועות למושב הזה.

רוני בר-און: אני שומע – היום יש איזו הצעה, מחר יש איזו הצעה, הצעות חוק פרטיות במספרים כבדים.

רוני בר-און: אני יודע שקשה לשלוט היום במירוץ אחרי הכותרת ובמירוץ אחרי הצעות החוק.

רוני בר-און: זה איזה סוג של "בון טון" כזה – לתקוע לממשלה, לתקוע לאוצר ולהצביע כאיש אחד על הצעות חוק פרטיות.

רוני בר-און: אני באמת פונה אל האחריות שלכם.

רוני בר-און: הרי בסוף היום יושבים פה אנשים, חברי הכנסת, שיש להם אחריות כלפי הקופה הציבורית.

רוני בר-און: חלק מהאנשים רוצים להיות שרים – בממשלה הזאת, בממשלה הבאה; חלק מהאנשים בוודאי גם יהיו שרים.

רוני בר-און: תאמינו לי, ה"באז" הזה הלך, אבל זה בטרומית, ובטרומית בינתיים זה לא כלום ואין בזה נזק.

רוני בר-און: בסוף לא יהיה אפשר לעצור את כדור השלג הזה.

רוני בר-און: וטרומית תהיה קריאה ראשונה, וקריאה ראשונה תהיה שנייה ושלישית, ושנייה ושלישית זה חוק – –

דב חנין: – – –

רוני בר-און: – – ובסוף מישהו ישלם את זה.

רוני בר-און: או שזה יהיה אני, או שזה יהיה יובל שטייניץ אם הוא יהיה שר בממשלה הבאה, או שזאת תהיי את, גברתי היושבת-ראש, אם תהיי שרה בממשלה הבאה.

רוני בר-און: לא יהיה אפשר לשלם את זה – – –

אסתרינה טרטמן: אתה עושה פה אחדות לאומית.

רוני בר-און: חבר הכנסת שטייניץ, לא יהיה אפשר לשלם את זה, אתה יודע את זה טוב ממני.

רוני בר-און: בסוף זה יצטרך לבוא לקיצוץ כל כך אכזרי וכל כך כבד, שכולנו נתפוס את הראש ונגיד, איך השתתפנו בקרקס הזה?

רוני בר-און: אני פונה אליכם.

רוני בר-און: אני פונה אליכם באמת, אל האחריות שלכם.

רוני בר-און: ההצעות הן במיליארדים – 1.5 מיליארד פה ו-4 מיליארדים שם, ו-2.5 פה ו-750 מיליון שם.

רוני בר-און: תקשיבו למה שאתם עושים.

רוני בר-און: מדינת ישראל היא לא מדינה שיכולה לנוח על זרי הדפנה שלה, גם אם היא עשתה שלוש שנים או ארבע שנים או חמש שנים – –

רוברט אילטוב: כבוד השר – – –

רוני בר-און: – – של כלכלה יוצאת מן הכלל, עם צמיחה נהדרת, וגם אם – – –

רוברט אילטוב: אבל, כבוד השר – – – 2.5 מיליארדים – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אילטוב, אל תפריע.

רוני בר-און: אל תפריע לי.

רוני בר-און: בבקשה, אל תפריע לי.

רוני בר-און: – – – גם אם היא מצליחה איכשהו לשרוד מול הגלים הנוראיים של המשבר בכלכלה העולמית.

רוני בר-און: אבל הצרכים שלנו בסוף היום הם לא הצרכים של שווייץ ולא הצרכים של גרמניה ואפילו לא הצרכים של ארצות-הברית, וגם לא של מדינות המזרח.

רוני בר-און: בסוף היום, המצב הגיאו-פוליטי שלנו הוא כזה שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו כלכלה שלא יודעת לשלם אירועים וצרכים שהם כמעט אימננטיים היום, ואוי ואבוי לנו אם לא יהיה לנו הכסף הזה.

רוני בר-און: אני פונה אל האחריות שלכם.

רוני בר-און: תשקלו פעם נוספת אם בשביל להקניט או בשביל לקבל חצי כותרת בעיתון, כל העסק הזה שווה.

רוני בר-און: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך, אדוני, ואנחנו עוברים עכשיו לדיון סיעתי.

קולט אביטל: הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36) (פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים או מאריכות חיים), התשס"ח–2008; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 168), התשס"ח–2008; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם (תיקון מס' 4) (תהלוכת ניצחון), התשס"ח–2008; הצעת חוק המרכז להנצחה ולתיעוד של גוש-קטיף, התשס"ח–2008.

נאזם בדר: החלטת ועדת הכספים לחדש את הדיון בהצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 13), התשס"ח–2008, לפי סעיף 124 לתקנון הכנסת.

נאזם בדר: לדיון מוקדם: הצעת חוק רמת-הגולן (תיקון – רוב מיוחס), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת אליהו גבאי וקבוצת חברי הכנסת – פ/3813/17 – נוסח מתוקן.

נאזם בדר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: 1.

קולט אביטל: הפגיעה בהשכלה הגבוהה ובמערכת החינוך;

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מדיניותה התבוסתנית המובילה להידרדרות ביטחונית;

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו לדיון.

קולט אביטל: הדיון הוא דיון משולב, ועדת הכנסת קבעה מסגרת של שלוש דקות לכל דובר.

קולט אביטל: ראשון הדוברים, מטעם הליכוד, חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, למה לא מופיעה רשימת הדוברים?

קולט אביטל: רשימת הדוברים גלויה והיא מופיעה בכל מקום.

רן כהן: לא, היא לא מצויה בצג.

קולט אביטל: היא לא מצויה בצג?

קולט אביטל: אדוני המזכיר.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת חיים אמסלם.

קולט אביטל: בבקשה.

יובל שטייניץ: תודה, גברתי.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול הקדישה הממשלה שעות ארוכות לדיון בזוי והזוי בניסיון לחקור את המקרה של כבוד השר, המשנה, חיים רמון.

יובל שטייניץ: וכמובן, אי-אפשר לנתק גם את העובדה שהממשלה, ראש הממשלה והשר רמון רצו להקים ועדת חקירה, לפרקליטות ולמשטרה, בדיוק באותה העת – בדיוק בימים שהפרקליטות והמשטרה אמורות להחליט בעניינו של ראש הממשלה עצמו.

יובל שטייניץ: זה לא רק ביזיון לממשלה, כמו שאמר שר אמיץ אחד בלבד, השר דיכטר.

יובל שטייניץ: זה ביזיון למדינת ישראל, זה ביזיון לדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: דומה שאנחנו יורדים מהפסים.

יובל שטייניץ: הממשלה הזאת יורדת מהפסים בענייני ביטחון – עם ההסכם ההזוי, הסכם הפסקת האש ההזוי עם ה"חמאס" בעזה, ועם חוסר היכולת שלה להגיב על ה"קסאמים" והמרגמות – ואנחנו כולנו זוכרים שגם אחרי ההתנתקות זה התחיל ב"קסאם" ואחר כך בשניים, ואחר כך פגז מרגמה, ואחר כך שבוע שקט.

יובל שטייניץ: כך זה התחיל.

יובל שטייניץ: היא יורדת מהפסים בענייני דמוקרטיה ושלטון החוק, והנורמות הראויות – כמו שראינו בדיון ההזוי אתמול.

יובל שטייניץ: אין לממשלה במה לעסוק – לא אירן, לא הפסקת האש בעזה, לא העוני, לא המשבר הכלכלי העולמי – אלא במקרה של חיים רמון, עם רמז, עם ניסיון להלך אימים על החוקרים של ראש הממשלה.

יובל שטייניץ: ואפילו בנושא הרכבת לנגב, הרכבת לאשקלון ולשדרות, ההבטחה הגדולה של הקו אשקלון–שדרות–אופקים–באר-שבע – אפילו בהבטחה, בהתחייבות הזאת למען הנגב, הממשלה ירדה מהפסים.

יובל שטייניץ: הרכבת ירדה מהפסים.

יובל שטייניץ: אין רכבת, אין פסים.

יובל שטייניץ: "גורנישט".

משה שרוני: רכבת יש.

משה שרוני: אין פסים.

יובל שטייניץ: הבעיה, כמובן, גברתי היושבת-ראש, היא שהממשלה הזאת – שאיבדה את דרכה וירדה מהפסים – גוררת אחריה את הקרונות, והקרונות זה אנחנו, מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: ראו מה קורה בממשלה.

יובל שטייניץ: איך ממשלה יכולה לתפקד כשאני קורא עכשיו שראש הממשלה אומר לממלאת-מקומו, שרת החוץ: תפסיקי עם הוויברציות, מה זה הוויברציות האלה.

יובל שטייניץ: זה סגנון בממשלה?

יובל שטייניץ: זה סגנון של ראש ממשלה לשרה, לשרת החוץ?

יובל שטייניץ: ושרת החוץ כבר לפני שנה קראה לראש הממשלה להתפטר ואמרה לו שהוא לא יכול להמשיך בתפקידו, וגם שר הביטחון קרא לראש הממשלה להתפטר.

יובל שטייניץ: אבל שרת החוץ לבני ושר הביטחון ברק יושבים עם ראש הממשלה; כשהם שניהם אמרו שהוא לא יכול לתפקד יותר.

קולט אביטל: נא לסיים.

יובל שטייניץ: גברתי – – –

קולט אביטל: לא, לא.

יובל שטייניץ: אני מסיים.

יובל שטייניץ: העובדה שאתמול ישבה ממשלה, עם שרת החוץ לבני ועם כל שרי קדימה, בדיון ההזוי והבזוי – לא רק הזוי ובזוי כי הוא עסק בנושא אישי של אחד השרים, אולי גם של ראש הממשלה, ולא בבעיות הביטחון והכלכלה של ישראל – –

קולט אביטל: משפט אחרון.

יובל שטייניץ: – – אלא הזוי ובזוי מבחינה דמוקרטית, ואף אחד חוץ מהשר דיכטר לא קם ולא מחה.

יובל שטייניץ: שרת החוץ שתקה ונשארה בדיון, וכך גם שר הביטחון ושאר השרים – –

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

יובל שטייניץ: – – איש לא מחה, איש לא יצא – – –

קולט אביטל: אני מבקשת ממך לסיים.

יובל שטייניץ: ולכן, אני מסיים ואומר לממשלה הזאת: ירדתם מהפסים.

יובל שטייניץ: רדו לנו מהחיים לפני שאתם מורידים את כל המדינה הזאת מהפסים אחריכם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים אמסלם, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

קולט אביטל: יש לנו היום טקס השבעה של חבר כנסת חדש ולכן אני מאוד מבקשת: תשתדלו לשמור על לוח הזמנים.

רן כהן: מתי ההצבעה?

קולט אביטל: אחרי שאנחנו מצביעים על הצעות האי-אמון.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, ברצוני לדבר על הצעת האי-אמון בממשלה בשל הפגיעה בהשכלה הגבוהה.

חיים אמסלם: כמוני בלי ספק קיבלתם היום עשרות פניות מראשי חוגים באוניברסיטאות אשר במכתביהם מיטיבים לתאר את הנזק הרב שייגרם לחברה הישראלית ולמשק הישראלי אם לא יוגדל בצורה משמעותית תקציב המוסדות להשכלה גבוהה.

חיים אמסלם: הכותבים מתארים שמצבנו כה חמור עד כי מדינת ישראל עומדת להפוך בקרוב למדינת העולם השלישי, חס וחלילה.

חיים אמסלם: רבותי, היום פורסמה בעיתון "דה-מרקר" כתבה על דוח סודי – הוא כבר לא סודי – של הוועדה לתכנון ולתקצוב האוניברסיטאות, שהופק לפני כשנתיים, ולפיו חריגות השכר באוניברסיטאות הן כ-464 מיליון שקלים בשנה.

חיים אמסלם: לבד מזאת, 30% מהמרצים חורגים באופן קיצוני מחובות ההוראה שלהם – במקום 6 שעות הוראה בשבוע הם מלמדים 0–3 שעות בלבד.

חיים אמסלם: חריגה זו היא בזבוז של עוד 114 מיליון שקלים בשנה.

חיים אמסלם: הייתכן כי אנשי סגל האוניברסיטאות, בד בבד עם מאבקם על תקציב ההשכלה הגבוהה, שמצטמצם, מעלימים עיניהם מסכום עצום, של יותר מחצי מיליארד שקלים בשנה, ש"נעלם" בין כותלי האוניברסיטאות ונעשה בו שימוש לא ראוי, בלשון המעטה?

חיים אמסלם: רבותי, הנתונים חמורים.

חיים אמסלם: פניתי בכתב, ואני פונה גם מכאן, אל חבר הכנסת הרב מלכיאור, בתפקידו כיושב-ראש ועדת החינוך, בבקשה לקיים דיון בוועדת החינוך של הכנסת ולבדוק את הנושא.

חיים אמסלם: כאשר אני רואה נתונים אלה אני שואל את עצמי ואתכם: מה אתם רוצים מהממשלה?

חיים אמסלם: כפי שאנו נוכחים לדעת, האוניברסיטאות מחבלות בעצמן יותר מכל קיצוץ של הממשלה, שמסתכם בסכומים זעירים פי כמה וכמה מאלה.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר לסיום, שכאשר אני עושה את החשבון ואני רואה שמתגלגלים כאן 600 מיליון שקל בשנה, ואנחנו זועקים ומבקשים למצוא פתרון למשפחות שנקלעו למצוקה, לבדוק את נושא קצבאות הילדים, ואז אנחנו שומעים – כפי שאמר אחד הדוברים לפני וציטט מדברי שר האוצר: על גופתי המתה – בואו נפשפש קודם כול במעשינו, ולא בצורה נמהרת, כמתלהלה היורה זיקים, מבקשים בלא שום סיבה, בנושא תקצוב האוניברסיטאות, להביע אי-אמון בממשלה.

חיים אמסלם: אני דוחה את הבקשה הזאת, אין לה מקום בכלל.

חיים אמסלם: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת אריה אלדד.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, בראשית דברי אני רוצה להגיב על מה שאמר השר בר-און בנאום היפה והגדול, עם בקשה אישית שלא לפגוע באוצר המדינה ובכיסו של הציבור.

רוברט אילטוב: לפני שלושה שבועות הוא הכניס את ידיו לכיסו של הציבור, וביד גסה, עם הרפורמה החדשה שלו, התכוון לקחת 2.5 מיליארדי שקלים מהציבור בלי לבדוק את הנושא בכלל.

רוברט אילטוב: הייתי רוצה לנתח בקצרה למה הוא עשה את זה – הוא ודאי הרגיש שהבחירות מתקרבות ורצה להביא כותרת.

רוברט אילטוב: לנו הוא מציע לא לעשות כותרות, אבל הוא הביא את הכותרת.

רוברט אילטוב: דרך אגב, הוא אמר שהוא טעה, וגם זה עשה כותרת.

רוברט אילטוב: לא נורא, זה בסדר.

רוברט אילטוב: לו זה מותר – לחברי הכנסת אסור.

רוברט אילטוב: הייתי רוצה לגעת בכל נושא ההתנהלות של הממשלה בימים אלה – וקבלת ההחלטות, שנובעת היום מאינטרסים צרים מאוד של שני האנשים שעומדים בראש המערכת הזאת.

רוברט אילטוב: שר הביטחון רוצה להחזיק בכיסא כי הוא מבין שאם יפרוש הוא גם לא יהיה חבר הכנסת – וגם ראש הממשלה.

רוברט אילטוב: שני האנשים האלה יוצאים משיקולים צרים מאוד של הישרדות, ובעצם מושכים את כל הממשלה לכיוונים שלא היינו רוצים לראות אותה פונה אליהם.

רוברט אילטוב: אין שום חשיבה אסטרטגית, שום דיונים רציניים – הדיון הרציני ביותר שהיה השבוע היה בנושא האזנות הסתר.

רוברט אילטוב: כשלעצמו זה נושא חשוב מאוד; במדינה דמוקרטית חשוב שלא יצותתו לאזרחים, אבל כמו שזה נעשה, עם מי שזה נעשה – ובסופו של דבר זה הפריע לראש הממשלה, עד שהנושא התקפל.

רוברט אילטוב: עם כל הכבוד, ככה לא מקבלים החלטות.

רוברט אילטוב: הדברים האלה לא ענייניים, והתבוסות האלה לא ענייניות.

רוברט אילטוב: הממשלה צריכה להתנהל באופן אחר, בצורה רצינית יותר.

רוברט אילטוב: אני חושב שמה שנעשה היום גם בדרום, עם ה"חמאס", וכל ההסכמים המפוקפקים שנעשים – כאילו מדברים וכאילו לא מדברים – אחרי כל טיל שמגיע לישראל אומרים: כן נתקוף, לא נתקוף – אני חושב שהמדיניות הזאת היא לא נכונה, היא תבוסתנית, ולכן אני מבקש לתמוך בהצעה להביע אי-אמון בממשלה בנושא הזה.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חבר הכנסת יצחק זיו.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הממשלה הזאת אינה ראויה לאמון משום שהיא סובלת מפשיטת רגל ערכית ומוסרית, גם על רקע העסקה עם ה"חיזבאללה" – העסקה של החלפת גופות חטופים ברוצחים חיים.

אריה אלדד: הממשלה הזאת אינה ראויה לאמון בגלל פשיטת רגל ביטחונית.

אריה אלדד: הערבים יורים בנו בדרום ואנחנו מזרימים סחורות וחשמל לעזה.

אריה אלדד: נלחמים במוסדות הצדקה כביכול של ה"חמאס" ביהודה ושומרון ומזרימים מאות מיליונים לשלטונות ה"חמאס" בעזה.

אריה אלדד: אנחנו לא משיבים אש על הפרות של הפסקת האש, והגלגל יתהפך לגמרי, חברי חברי הכנסת, כפי שכנראה מגיע לממשלת כסילות, אבל לא מגיע לאזרחי ישראל.

אריה אלדד: במקום להתנות את הפסקת האש בדרום בשחרור גלעד שליט, עכשיו הערבים מתנים את המשך המשא-ומתן על שחרור שליט בהבלגה של ישראל על כך שהם יורים בנו בדרום.

אריה אלדד: הממשלה הזאת אינה ראויה לאמון, חברי הכנסת, משום שהיא הקדישה לוונדטה הפרטית של חיים רמון – עבריין מורשע במעשה מגונה – יותר זמן מכפי שהקדישה לשחרור רוצחים חיים תמורת גופות.

אריה אלדד: הממשלה הזאת ראויה לכך שהכנסת תביע אי-אמון בה, ואם נאסוף את מה ששר הביטחון אומר על ראש הממשלה ולהיפך, ואת מה ששרת החוץ אומרת על ראש הממשלה ועל השר לביטחון הפנים, ועוד – אם להם אין אמון באולמרט, למה שלמישהו בישראל יהיה אמון בו?

אריה אלדד: חברי הכנסת, יש מכנה משותף אחד לססמה שבשמה הסכימה הממשלה לשחרר רוצחים תמורת גופות ולאי-אמון הכללי בראש הממשלה על רקע שחיתותו וכשליו.

אריה אלדד: הרי אלה אמרו: צריך להחזיר את הבנים הביתה בכל מחיר, ואלה אומרים: אולמרט הביתה.

אריה אלדד: לכן היום אזרחי ישראל יודעים מהו צו השעה – להחזיר את אולמרט הביתה בכל מחיר.

אריה אלדד: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק זיו, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט, ואם הוא לא נמצא – חבר הכנסת ביילין.

יצחק זיו: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, מה אופייני ועממי יותר מלראות קשישים יושבים לשתיית תה עם לימון, עוגת שיש פשוטה, מתבוננים בילדים משחקים ושמחים לדעת שעתידם מובטח?

יצחק זיו: ילדים אלה הם העתיד של מדינת ישראל, או שאולי כבר לא.

יצחק זיו: היום רק זקן עשיר יכול להרשות לעצמו תה עם לימון עם שתי כפיות סוכר, שלא לדבר על פיסת עוגה יבשה שניתן לטבול בתה.

יצחק זיו: יש לנו מדד חדש במדינה, מדד "התה החם עם לימון ושתי כפיות הסוכר".

יצחק זיו: כדי לחמם את המים צריך חשמל שמחירו מרקיע לשחקים ועוד הבטיחו לנו שיעלה.

יצחק זיו: הלימון – מגיע כבר כמעט ל-30 שקלים לקילו.

יצחק זיו: מחיר הלחם הוכפל ועוד יעלה.

יצחק זיו: מחיר התחבורה הציבורית, מחיר החלב, עלו ויעלו, ועל פירות וירקות כבר אין מה לדבר.

יצחק זיו: הכול עולה מתחילת השנה.

יצחק זיו: התייקרו מצרכי היסוד בצורה מטאורית.

יצחק זיו: מחיר הדלק נקבע על-ידי האוצר, חברות הדלק קובעות כמה ירוויחו, ולנו רק נותר לכרוע תחת הנטל ולשלם.

יצחק זיו: נכים וגמלאים, הניידות שלהם לא משתנה.

יצחק זיו: יוצא מזה שיש כדאיות לאוצר, לחברות הדלק להעלות את מחירי הדלקים, שכן אז הרווחים שלהם עולים על גבם של האזרחים.

יצחק זיו: על המדינה ועל חברות הדלק לקבוע רווח סביר וקבוע תחת פיקוח.

יצחק זיו: סקר שנערך לאחרונה מציין שכשני-שלישים מהציבור סבורים שהמדינה אינה מאפשרת לאזרחיה לחיות בכבוד לאחר היציאה לגמלאות.

יצחק זיו: את כל העול הטילה המדינה על הגמלאי הקשיש ודיללה בכך את זכויותיו הפנסיוניות שנרכשו לאורך השנים שבהן עבד.

יצחק זיו: הגמלאים שכבר נסחטו עד תום נזרקו הצדה והפכו מנכס לנטל על החברה שאותה יצרו.

יצחק זיו: אנחנו, הגמלאים, שרכשנו את זכויותינו לעתיד, זכויות שנגזלו מאתנו.

יצחק זיו: כספנו וחסכונותינו שבויים בידי המדינה ומוסדותיה, כוחנו תש ואיננו יכולים ליצור כסף חדש, ואין זה גם מחובתנו.

יצחק זיו: אנו, שעמדנו בכל המשימות, הקמנו את המדינה, מסרנו אותה לדורות הצעירים שבאו אחרינו כדי לנשלנו מרכושנו ומהזכויות שרכשנו.

יצחק זיו: אנו, הגמלאים, עתידנו כבר מאחורינו, ואל לו לאוצר להשתמש בכסף צבוע שנחסך על-ידינו בעידוד האוצר לשם הבטחת עתידנו, להשתמש בו למטרות של שיפור תשתיות לעוד כמה עשרות שנים קדימה.

יצחק זיו: התנהלות האוצר בטיפול בכספי היחיד פוגעת קשות באזרחים.

יצחק זיו: כאשר מגיע הרגע שהגמלאי פונה לקבל את אשר שילם ונחסך בעבורו, האוצר משתמש במנטרה הידועה "כמה זה יעלה לאוצר".

קולט אביטל: נא לסיים.

משה שרוני: אתה הצבעת נגד הגדלת הקצבה.

יצחק זיו: חבל על המלים שאני אענה לך, כי אני לא רואה זכות לענות לך.

יצחק זיו: אתה יודע בדיוק מה אתה.

יצחק זיו: הפתרון למצוקת הקשישים בישראל חייב להיות ממשלתי, ממלכתי, שיחזיר לקשישים את היכולת להתקיים בכבוד.

יצחק זיו: אני בטוח כי הממשלה בדרך שהיא הולכת, בשיתוף מפלגת הגמלאים גיל, תוביל לדרך הנכונה, ואני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון ולתמוך בממשלה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, תקציב החינוך במדינת ישראל קוצץ בשנים האחרונות ב-25%, ב-7 מיליארדי שקלים.

שמואל הלפרט: כתוצאה מכך מערכת החינוך הגיעה למשבר קשה ומתמשך, ולפי סקר שהתפרסם היום, 51% מתלמידי י"ב המסיימים בימים אלה 12 שנות לימוד, מעניקים למערכת החינוך הישראלית ציון נכשל.

שמואל הלפרט: התוצאות לא איחרו לבוא: הישגי התלמידים יורדים משנה לשנה, בורות התלמידים בנושא יהדות מדהימה ומקרי אלימות בקרב בני-נוער בעלייה מדאיגה.

שמואל הלפרט: במגזר החרדי הקיצוץ היה יותר דרסטי.

שמואל הלפרט: תקציב הישיבות ומוסדות התורה קוצץ בשנים האחרונות ביותר מ-50%.

שמואל הלפרט: תקציבי תרבות תורנית יהודית קוצצו בשני-שלישים.

שמואל הלפרט: תקציב תגבור לימודי יהדות, שהובטח על-ידי היועץ המשפטי דאז שלא ייפגע, קוצץ גם כן ביותר מ-75%.

שמואל הלפרט: במקום שהממשלה תודה בכישלון מערכת החינוך, תעשה חשבון נפש אמיתי ותגיע למסקנה שהחינוך הוא בסיס לקיומה של חברה תקינה, וישראל ללא תורה היא כגוף ללא נשמה, היא מנסה כל מיני תוכניות שייתנו אולי מענה על בעיות טכניות, אך לא יפתרו את הבעיה האמיתית.

שמואל הלפרט: לצערנו הרב, במקום להתמודד עם הבעיה האמיתית, מעדיפים לנהל הסתה נגד החינוך המקורי, שרק הודות לו אנו קיימים כאן, לפרסם מאמרים נגד מערכת החינוך התורני ולייבש את מוסדות החינוך התורניים על-ידי קיצוץ תקציבי הישיבות, מוסדות הפטור, תקציבי ההסעות, תגבור לימודי יהדות ועוד.

שמואל הלפרט: לפני שנים מספר זכיתי לחוקק את חוק לימוד תורת ישראל, המחייב לימודי יהדות בכל מערכת החינוך.

שמואל הלפרט: לצערי, החוק אינו מיושם בבתי-הספר.

שמואל הלפרט: שרת החינוך, בתשובה על מכתב ששלחתי לה בנוגע לאי-אכיפת החוק, כותבת לי, בין היתר, ואני מצטט: עשרות בתי-ספר לומדים את הנושא "מדינה יהודית ודמוקרטית" – – – כל חומרי הלמידה שמפיק המטה הם בנושאים מגוונים כגון יום זכויות האדם, יום רבין, יום הרצל, ומחברים בין התרבות הייחודית לבין התרבות הדמוקרטית.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול, האם לימודים אלו הם תורת ישראל, האם הם תחליף לתורת ישראל, מסורת העם היהודי של אלפי שנים?

שמואל הלפרט: האם מלימוד הנושאים האלה ידעו ילדינו מה זה שבת, ציצית, תפילין, או הקשר של העם היהודי לארץ-ישראל?

שמואל הלפרט: העדר לימודי יהדות והקיצוץ בתקציבי החינוך הם הגורמים המרכזיים לכישלון מערכת החינוך בשנים האחרונות.

שמואל הלפרט: ייתכן מאוד שלרבים קשה מאוד להודות על האמת, ועוד יותר להודות בסיבות שהובילו לכישלון, אולם הפתרון היחיד לתחלואי החינוך הוא חזרה למקורות, ועל הממשלה להעמיד את התקציבים הדרושים כדי לאפשר הענקת חינוך שורשי ומקורי לילדי ישראל.

קולט אביטל: נא לסיים.

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: משפט אחרון.

שמואל הלפרט: לא רק בחינוך פגעה הממשלה, היא פגעה פגיעה קשה ואכזרית בחברה וגרמה לקרוב ל-2 מיליוני עניים במדינת ישראל, דבר שהוא ללא תקדים, ביניהם קרוב למיליון ילדים עניים ורעבים, והיא לא מציעה שום פתרון לחילוץ ילדי ישראל מהעוני, הרעב והתסכול.

שמואל הלפרט: לכן, אין לממשלה הזאת זכות קיום ונצביע אי-אמון בה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה.

קולט אביטל: ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, המפלגות שהגישו את הצעות האי-אמון השבוע לא הביאו בחשבון את יום ראשון שהיה אתמול, ואכן בדברים שהם העלו היום כמעט כולם התייחסו למה שקרה אתמול.

יוסי ביילין: האמת היא שאי-אפשר שלא להתייחס לזה, מימין ומשמאל, כל אחד מאתנו עם תפיסתו האידיאולוגית, עם המחלוקות שבתוכנו, אבל אובייקטיבית אני בטוח שגם חברי הממשלה עצמם שישבו שם אתמול – יושב כאן אחד מהם – הרגישו כמוני.

יוסי ביילין: אם למישהו יש בכלל היסוס אם יש זכות קיום לממשלה הזאת, אתמול הוא הגיע למסקנה שזה בלתי אפשרי.

יוסי ביילין: רק ממשלה בסוף דרכה יכולה להקדיש כל כך הרבה שעות לדיון משונה שכזה, ובסוף להגיע להחלטה אולי היחידה הסבירה שעליה דיברו עוד הרבה לפני שהתחילו לדבר, והיא להעביר את השאלה הזאת למבקר המדינה.

יוסי ביילין: אמרתי לעצמי שהשעות האלה, שהן מאוד יקרות – שעות של דיוני ממשלה הן מאוד יקרות, שרים מנסים להביא לישיבות הממשלה במשך חודשים ארוכים נושא ומוצאים את הנושא שלהם "מתחת לקו", מה שנקרא, של סדר-היום של הממשלה.

יוסי ביילין: עשר דקות לפעמים יכולות לשנות עבורם הרבה, והם לא מגיעים לזה; וכאן דיברו שעות על שעות על שעות על נושא אחד, שהוא באמת לא הנושא שישנה את פני האומה.

יוסי ביילין: ואני אומר לממשלה הזאת: כל עוד אתם שם – יש לכם מחויבות שאתם עצמכם התחייבתם לה: ב-2008 לסיים תהליך מדיני.

יוסי ביילין: הלכתם לאנאפוליס, אתם נוסעים לטורקיה, ואתם אומרים: השנה נסיים, השנה נגיע, השנה תהיה אבן-דרך משמעותית, נוכל לסיים את הסכסוך.

יוסי ביילין: אנחנו היום בסוף השבוע הראשון של חודש יולי.

יוסי ביילין: אין לכם זמן.

יוסי ביילין: מה שלא תשיגו השנה לא תשיגו בשנה הבאה.

יוסי ביילין: ואם לא יהיה הסדר, ואם לא יהיה הסכם השנה, אל תחשבו לשנייה אחת שבשנה הבאה יהיה סטטוס קוו, איזה המשך כזה או אחר של מה שקורה השנה.

יוסי ביילין: אם ב-2008 לא יהיה הסדר, ב-2009 תהיה אלימות.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים את זה מן העבר.

יוסי ביילין: על זה אתם צריכים לדון ביניכם.

יוסי ביילין: לא לנהל משא-ומתן כל כך אטי, ב-slow motion, אלא לעשות אותו מיום ליום, במקום מסוים, עם הפלסטינים וגם עם הסורים, אם הדבר הזה אפשרי, ולנסות להגיע למימוש ההתחייבות שאתם עצמכם נתתם.

יוסי ביילין: כי האחריות שנטלתם על עצמכם בהתחייבות הזו היא עצומה.

יוסי ביילין: במקום להקדיש את הזמן לדיונים של אתמול – הקדישו את זה כדי למנוע את האלימות של מחר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קולט אביטל: ועד שהוא יגיע, אני מבקשת לברך.

קולט אביטל: קודם כול אני רואה קבוצה גדולה של אורחים של חבר הכנסת לעתיד, ליטינצקי, ברוכים הבאים; ואני גם רואה קבוצת גמלאים וגמלאיות מבת-ים.

קולט אביטל: ברוכים הבאים לכנסת.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, אני מחזיק בידי את דוח הגזענות 2008, דוח עמותת "מוסאוא", ואני אתמקד רק בנושא חמור אחד שצריך להוות אות, תמרור אזהרה בפני החברה הישראלית ובפני מערכת אכיפת החוק.

טלב אלסאנע: לדעתי יש כאן

טלב אלסאנע: רשימה שאפשר להגדיר אותה כ"רשימה שחורה" שמהווה אות קין על מערכת אכיפת החוק וגם על מידת ההתייחסות המזלזלת שמגיעה עד כדי התרת דם בקשר לאזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: אני אתחיל בזה שאחד הסממנים המדאיגים מתבטא בעובדה שלפני שלושה ימים נפטר צעיר בדואי בשם סאברי אלג'ארגאווי, שהותקף על-ידי שוטרים ב-21 במרס, בצורה ברוטלית וקשה.

טלב אלסאנע: הוא הובהל לבית-החולים "סורוקה" כאשר הוא ללא רוח חיים.

טלב אלסאנע: בעקבות מאמצי החייאה הוא הוחזר לחיים.

טלב אלסאנע: הוא היה בטיפול נמרץ עד שנפטר לפני שלושה ימים.

טלב אלסאנע: הוא הותיר אשה וילדה בת שלוש.

טלב אלסאנע: לפני כן נפגע על-ידי המשטרה ונדרס על-ידי רכב משטרתי סלמאן אלעתאיקה, גם הוא מהנגב.

טלב אלסאנע: זה היה ב-21 בפברואר 2008.

טלב אלסאנע: למיטב ידיעתי לא נפתח תיק חקירה בגין האירוע הנ"ל.

טלב אלסאנע: לפניו נפגע גם עימאד ח'ורי מחיפה.

טלב אלסאנע: הוא נפגע בקריית-ים כאשר הותקף על-ידי אזרח אחר.

טלב אלסאנע: התיק נסגר.

טלב אלסאנע: הוחלט כי הרוצח מעורער בנפשו.

טלב אלסאנע: תיאסיר כראכי מבית-חנינא נהרג בתל-אביב ב-14 במאי 2008.

טלב אלסאנע: התיק תלוי ועומד בבית-המשפט.

טלב אלסאנע: ח'אלד אלאטראש מהנגב נורה ונפגע ב-13 בינואר 2007.

טלב אלסאנע: אנחנו מדברים על האירוע של שי דרומי, שהכנסת, הרשות המחוקקת, במקום שתוקיע את מקרה הרצח נותנת חסינות למי ששולף ויורה.

טלב אלסאנע: איאד אבו רעיה מתרקומיא נורה ונהרג ביפו.

טלב אלסאנע: הורשע חייל בהריגה ונידון לחצי שנת מאסר על-תנאי.

טלב אלסאנע: חמוד גנאים מבאקה-אל-ע'רביה – מקום ההרג: פרדס-חנה, ב-4 ביוני 2006.

טלב אלסאנע: התיק תלוי ועומד בבית-המשפט.

טלב אלסאנע: נדים מילחם מעארה, סמיר דארי מעיסאוויה, נאדר חאיק, מישל בחות' והזאר תורכי ודינא תורכי – אלה שנפגעו בשפרעם על-ידי הרוצח נתן זאדה, ותאמר סרסור מכפר-קאסם – –

קולט אביטל: נא לסיים.

טלב אלסאנע: – – לא נפתח תיק בגין האירוע.

טלב אלסאנע: מוחמד אלסעדי – התיק נסגר בידי משרד המשפטים, נאסר אבו אלקיעאן – נסגר בידי בית-המשפט – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, נא לסיים.

טלב אלסאנע: גברתי, המקרים האלה מזעזעים, כי מאחורי כל שם יש אדם שקיפח את חייו, יש משפחה שנותרה ללא מפרנס, יש הורים שנותרו ללא ילד, והשאלה הנשאלת – מדוע זה מתרחש.

טלב אלסאנע: איפה מערכת המשפט, איפה מערכת הצדק, ומדוע לא מזדעקים כאשר אנחנו שומעים שאזרח, שהמשטרה אמורה להגן עליו, מקפח את חייו על-ידי מי שאמורים להגן על חיי האזרח?

קולט אביטל: תודה רבה.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו, בהקשר הזה, לאור המדיניות הכושלת של הממשלה בתחום הכלכלי החברתי, בתחום המדיני, אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת סעיד נפאע.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הנוכחית איבדה לחלוטין את אמון הציבור.

דב חנין: אני חושב שבאמירה הזו אני לא מחדש שום דבר לאף אחד.

דב חנין: אבל יש סיבות מאוד טובות למה הממשלה הזו איבדה את אמון הציבור.

דב חנין: אנחנו יכולים להיזכר בסיבות האלה באמת בדיון המביך שהממשלה הקדישה לו את ישיבת יום אתמול שלה.

דב חנין: אנחנו בהחלט יכולים לציין לעצמנו את אותה מדיניות של התקפה על מערכת המשפט ועל בית-המשפט העליון כאחד הדברים העגומים והמצערים ביותר שמאפיינים את ממשלת ישראל הנוכחית.

דב חנין: כמובן, אפשר לבקר את בית-המשפט העליון.

דב חנין: גם לי יש ביקורת על בית-המשפט העליון.

דב חנין: הייתי רוצה לראות בית-משפט שיותר מעורב בהגנה על אזרחים מפני שרירות השלטון, אבל הממשלה הנוכחית – ביקורתה על בית-המשפט העליון באה בדיוק מהכיוון ההפוך.

דב חנין: היא רוצה בית-משפט עליון יותר חלש, יותר כנוע, שמשחרר את השלטון מדינו של החוק.

דב חנין: ומול תופעה כזו אני חושב שכל תומכי הדמוקרטיה בחברה הישראלית צריכים להתייצב ולומר אמירה ברורה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, הממשלה הזו דווקא מצטיינת בדיבורים.

דב חנין: היא מדברת על שלום, היא מדברת על חברה, היא אפילו מדברת על סביבה.

דב חנין: היא מדברת על שלום, אבל ממשיכה לבנות בהתנחלויות בהיקפים חסרי תקדים.

דב חנין: נמצאים בפני המספרים של התחלות הבנייה במזרח-ירושלים רבתי.

דב חנין: זו ירושלים, שמגיעה כמעט עד ים-המלח בהיקפים שלה.

דב חנין: בנייה בהיקפים עצומים, שהמטרה שלה היא מאוד ברורה: למנוע הקמה של מדינה פלסטינית עצמאית, אף שלכאורה מדברים על זה שרוצים שמדינה כזו תוקם.

דב חנין: יש פער עצום בין המלים לבין המעשים אצל הממשלה הזו.

דב חנין: זו ממשלה שעדיין מדברת על סדר-יום חברתי.

דב חנין: בפועל, היא מבצעת את סדר-היום האנטי-חברתי שהציבור הישראלי דחה כאשר הוא העניש את הליכוד ואת נתניהו ושלח אותם לאופוזיציה.

דב חנין: זו ממשלה שמקיימת ישיבות מאוד מתוקשרות על קידום ענייני הסביבה בתוך מערה, אבל כשהיא יוצאת מהמערה היא מפסיקה לעשות בנושאים סביבתיים עשייה כלשהי.

דב חנין: התוצאה היא עגומה וקשה.

דב חנין: הכינרת מגיעה השבוע לקו התחתון, הקו השחור שממנו אי-אפשר לשאוב יותר מים.

דב חנין: וזו תוצאה של מחדל קשה ונורא בתחום המים שממשלת ישראל אחראית לו.

דב חנין: ממשלת ישראל אחראית גם למחדל בתחום האי-חיסכון באנרגיה.

דב חנין: כשאנחנו מציעים הצעות בכנסת בתחום הזה, הממשלה מתנגדת.

דב חנין: היא עצמה לא מקדמת חקיקה משלה, אבל לחקיקה שלנו היא מתנגדת.

דב חנין: לכן, גברתי היושבת-ראש, יש סיבות רבות ומגוונות להביע אי-אמון בממשלה זו.

דב חנין: אני מקווה שהכנסת תעשה היום את המעשה הנכון ואכן תביע אי-אמון בממשלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת סעיד נפאע, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת משה שרוני.

קולט אביטל: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת יוחנן פלסנר, ואז נצביע.

סעיד נפאע: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, עמיתי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה היינו עדים לשיטפון, שיטפון עז של מעשי חקיקה פופוליסטיים שבאו כדי להצר את הצעדים, להדק את החגורה סביב הערבים במדינה.

סעיד נפאע: עד כדי כך, שלא יהיה זה פלא אם תוצע איזו הצעת חוק שתבוא כדי לעקר ו/או לסרס את הערבים במדינה הזו, שהצעה זו אכן תעבור.

סעיד נפאע: כותרת הצעת האי-אמון שלנו היתה – בגין המצב הכלכלי הקשה, בגין סירוב הממשלה להעלות את קצבת הילדים.

סעיד נפאע: הרי עיקור שכזה גם יכול להיות דרך ייבוש מקורות המחיה של המשפחות ברוכות הילדים במדינה, ולא משנה לאיזו קבוצה הם משתייכים.

סעיד נפאע: ואכן זהו, לאמיתו של דבר, העיקור האמיתי, שאם עדיין יש איזה צל של בושה כדי שלא להביא את זה באופן הישיר ביותר, אז מביאים את זה באופן העקיף, על-ידי ייבוש מקורות המחיה של אותן קבוצות חלשות, של אותן משפחות ברוכות ילדים, בעיקר – הרי זה ידוע שהן ברובן משפחות ערביות או משפחות חרדיות.

סעיד נפאע: מהטעם הזה אנחנו רואים שממשלה שכזו באמת אינה ראויה לאמון, על אף הקושיה המאוד רצינית – אנחנו מתחילים לחשוב או מנסים לחשוב על מה עומד בפתחנו אם הממשלה הזו תיפול.

סעיד נפאע: בכל אופן, לאור המדיניות הזו, ממשלה שכזו באמת אינה ראויה לאמון.

סעיד נפאע: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, חבל ששר האוצר לא נמצא כאן, אבל יש שר האוצר מספר שתיים.

משה שרוני: להביא כאן מחקרים וסטטיסטיקה זה הכי קל.

משה שרוני: במציאות יש במדינת ישראל מעל 250,000 עניים.

משה שרוני: מה התשובה של הממשלה?

משה שרוני: מדברים כאן על קצבאות הילדים.

משה שרוני: איפה קצבאות הגמלאים?

משה שרוני: כל ממשלות ישראל לקחו מגמלאי ישראל למעלה מ-84 מיליארד שקל.

משה שרוני: וכשצריכים להחזיר – גם לא 10% וגם לא 5%.

משה שרוני: כולם מתרעמים.

משה שרוני: לדוגמה: היה חוק אלמן ואלמנה בשבוע שעבר, להשוות אלמן לאלמנה.

משה שרוני: החוק נפל בגלל ההצבעה של שלושת חברי גיל, מפלגת הגמלאים.

משה שרוני: אז אני שואל: שיא הצביעות שנציג הגמלאים מופיע כאן ומדבר כשהוא מצביע נגד.

משה שרוני: איפה נשמע דבר כזה?

משה שרוני: שיא הצביעות.

משה שרוני: ואני שואל: עד איפה אנחנו נגיע עם הצביעות ועם המחקר ועם הסטטיסטיקה.

אחמד טיבי: מי זה היה?

אחמד טיבי: הרגע נכנסתי.

משה שרוני: כן, מייד.

משה שרוני: אני שואל עד מתי, עד מתי ממשלת ישראל תתנקם בגמלאי ישראל.

משה שרוני: אני חושב שהגיע הזמן שהיא תתאושש.

ראובן ריבלין: תתעשת.

משה שרוני: תתעשת.

משה שרוני: עד אז – סיעתי תצביע אי-אמון בממשלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוחנן פלסנר, בבקשה.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, עוד שבוע של הצעות אי-אמון.

יוחנן פלסנר: כבר דיברתי בשבוע שעבר על הנוהל הזה שהשתרש כמעין מוסכמה – שמדי שבוע מגישים ארבע הצעות אי-אמון.

יוחנן פלסנר: אני יחסית חדש בבניין הזה, אז חזקה עלי שאני לא חייב לקבל את כל המוסכמות שהשתרשו כאן, שמדי שבוע אנחנו משקיעים הרבה מאוד אנרגיה בדיון אם כן או לא תיפול הממשלה, במקום לדון בסוגיות המהותיות שנמצאות על סדר-היום.

יוחנן פלסנר: אז אני אנסה לנצל את הזמן לדברים האלה.

יוחנן פלסנר: הקואליציה, חברי באופוזיציה, יציבה.

יוחנן פלסנר: הקואליציה לא תיפול היום וגם לא בשבוע הבא.

יוחנן פלסנר: היא כנראה גם לא תיפול בשנה הבאה.

יוחנן פלסנר: אז בואו נדבר על הסוגיות שעומדות על סדר-היום.

יוחנן פלסנר: דיברו כאן על הקצבאות.

יוחנן פלסנר: הגישו הצעת אי-אמון בנושא הקצבאות.

יוחנן פלסנר: מדברים על סכומים של מיליארדים – תלוי את מי שואלים.

יוחנן פלסנר: יש במדינת ישראל מעל 400,000 משפחות מתחת לקו העוני.

יוחנן פלסנר: כלומר, גם במיליארדי השקלים שמדברים עליהם, מדובר בכמה אלפים בודדים של שקלים למשפחה.

יוחנן פלסנר: ואני חושב שצריך להגיד את האמת בסוגיה הזו.

יוחנן פלסנר: על פניו, איך אפשר להתנגד להגדלת התמיכה בילדי ישראל?

יוחנן פלסנר: מבקשים להגדיל את הקצבאות?

יוחנן פלסנר: להגדיל את התמיכה בילדים?

יוחנן פלסנר: מדברים על בעיית הגדלת הפערים.

יוחנן פלסנר: מי שלא תומך הוא לכאורה לא רגיש חברתית; לכאורה, לא אכפת לו מעניים.

יוחנן פלסנר: ואני דווקא אומר: מי שתומך לא אכפת לו מעניים.

יוחנן פלסנר: מי שתומך הוא לא רגיש, כי הסכום הזה לא יפתור את בעיית הפערים ולא יפתור את בעיית העוני של מדינת ישראל.

יוחנן פלסנר: מי שבאמת רוצה לפתור את בעיות הפערים צריך להשקיע במקומות – אני חושב שעד היום זו היתה מדיניות הממשלה: להשקיע במקומות שיקדמו פתרון ארוך טווח של בעיית העוני והפערים.

יוחנן פלסנר: הקצבאות מנציחות את העוני.

יוחנן פלסנר: זה לא מה שייתן את הפתרון.

יוחנן פלסנר: אם כן, מה הם הפתרונות?

יוחנן פלסנר: מה אני מציע?

יוחנן פלסנר: אני לא חושב שהממשלה לא צריכה להשקיע.

יוחנן פלסנר: אני חושב שבעיית הפערים היא מהמשמעותיות ביותר.

יוחנן פלסנר: אז בראש ובראשונה, אנחנו צריכים להגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה.

יוחנן פלסנר: ההשתתפות בכוח העבודה במדינת ישראל היא עדיין מהנמוכות בעולם המערבי והמפותח.

יוחנן פלסנר: אומנם יש שיפור, ההשתתפות גדלה והולכת, אבל זה מהפרמטרים המשפיעים ביותר בנושא המלחמה בעוני: כמה אנשים בפועל עובדים ומביאים פרנסה.

יוחנן פלסנר: לכן, את השקל הנוסף אנחנו צריכים לשים בתוכניות כמו מס הכנסה שלילי, תוכניות של שילוב במקומות העבודה, תוכניות של שילוב מגזרים ייחודיים במקומות העבודה, הקניית מיומנויות; למשל לנשים חרדיות.

יוחנן פלסנר: שם הייתי שם את הכסף.

יוחנן פלסנר: שם הייתי משקיע.

יוחנן פלסנר: על כל שקל שנשקיע שם נקבל תשואה אמיתית של הקטנת פערים, של מלחמה בעוני, ולא בתשלומי העברה שינציחו גם את העוני, וגם את התלות בממשלה, וגם, בהרבה מקרים, את המסכנות ואת תחושת הערך העצמי הנמוך.

יוחנן פלסנר: ומה עוד אני מציע לכם כמתכון או מדיניות למלחמה בפערים ומלחמה בעוני?

יוחנן פלסנר: כמובן, השקעה בהשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: גברתי היושבת-ראש, יש פה בוקה ומבולקה.

דליה איציק: חברי באופוזיציה, נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, נא לשבת.

דליה איציק: אני לא אקרא לכל אחד בנפרד.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: בקואליציה בבקשה – נא לשבת.

דליה איציק: אדוני השר, שב בבקשה.

דליה איציק: מי זה שם שותה קפה?

דליה איציק: לא לתת לו להיכנס, סדרנים.

יוחנן פלסנר: חברי חברי הכנסת, אפשר להציג את הדיון כאילו יש מישהו שלא מוכן לחלק את אוצר המדינה לנזקקים, וזאת כמובן הדרך הלא-נכונה להציג את הדיון הזה.

יוחנן פלסנר: האמת היא שבעידן הגלובליזציה יש לנו אחריות במדינת ישראל, כוח-אדם ואנשים איכותיים ויצירתיים שיכולים להתחרות ולהתמודד עם הכלכלות המובילות.

יוחנן פלסנר: זה המתכון האמיתי ליציאה מהעוני.

יוחנן פלסנר: זאת המדיניות החברתית האמיתית, ובשביל זה אנחנו צריכים להשקיע בחינוך ובהשכלה הגבוהה, וסדר-היום הלאומי צריך להשתנות בכיוון הזה, ולא בכיוונים אחרים.

יוחנן פלסנר: סדר-היום הלאומי הנוכחי, מבחינה זו, הוא לא נכון; הוא אפילו מעוות.

יוחנן פלסנר: שם אנחנו צריכים להשקיע את המשאבים – בהשכלה הגבוהה.

יוחנן פלסנר: צריך לאפשר את הקטנת הפערים בטווח הארוך, לאפשר הקניית מיומנויות.

דליה איציק: אנחנו עוברים מייד להצבעה.

דליה איציק: נדמה לי, אדוני, שאתה מדבר יותר זמן מכפי שאתה צריך לדבר.

יוחנן פלסנר: אשמח אם תפסיקי אותי – אם זה אומר שהמסר שלי התקבל.

דליה איציק: תודה רבה, חבר הכנסת פלסנר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בשל הפגיעה בהשכלה הגבוהה ובמערכת החינוך.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 49 נמנעים – 1 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת הליכוד.

דליה איציק: נא להצביע.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 53 נמנעים – 4 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של סיעת ישראל ביתנו.

דליה איציק: נא להצביע.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 56 נמנעים – 3 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת ישראל ביתנו לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש.

דליה איציק: נא להצביע.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 34 נגד – 50 נמנעים – 7 הצעת סיעות בל"ד–רע"ם-תע"ל–חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות בל"ד, רע"ם-תע"ל וחד"ש לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצהרת אמונים.

דליה איציק: ליאון ליטינצקי, אתה מוזמן לדוכן.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: אני מתכבדת להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43ב לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת דני יתום, שנכנסה לתוקפה ביום רביעי, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמינה את ליאון ליטינצקי לעלות לדוכן.

דליה איציק: אני אקרא לפניך את הצהרת האמונים של חבר הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני".

דליה איציק: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

לאון ליטינצקי: מתחייב אני.

דליה איציק: עכשיו אתה חבר הכנסת.

דליה איציק: מזל טוב.

דליה איציק: אתה רוצה להגיד כמה מלים?

דליה איציק: בבקשה.

לאון ליטינצקי: גברתי, יושבת-ראש הכנסת דליה איציק, חברי הכנסת, חברי הממשלה וחברים רבים שהגיעו לכאן, בדקות שניתנו לי – אני נזכר שכשגדלתי אבא ואמא היו עסוקים בקריירה; סבא וסבתא גידלו אותי.

לאון ליטינצקי: הם היו יהודים אנשי מסורת.

לאון ליטינצקי: כשבשבת סבא היה הולך עם תיק קטן, והייתי קטן והייתי שואל אותו, לאן אתה הולך?

לאון ליטינצקי: הוא היה עונה: אני הולך לשוק.

לאון ליטינצקי: למה?

לאון ליטינצקי: כי אני למדתי בבית-הספר, ובזמן המפלגה הקומוניסטית הוא כנראה לא רצה להגיד לי שהוא הולך להתפלל.

לאון ליטינצקי: כשהוא היה חוזר ראיתי שהוא חוזר בלי פירות וירקות.

לאון ליטינצקי: כשגדלתי הצצתי פעם לתיק שהוא הלך אתו וראיתי שם תהילים.

לאון ליטינצקי: סבא, דווקא היום אני נזכר עד כמה רצית לעלות לארץ, ולא הספקת, כי נפטרת, ואני הייתי בצבא ולא נתנו לי ללוות אותך לבית- עולמך.

לאון ליטינצקי: אני רוצה לפנות אליך, אם אתה שומע אותי, דווקא היום.

לאון ליטינצקי: כששאלת אותי: מי החברים שלך?

לאון ליטינצקי: תמיד אמרתי: יש לי חברים נוצרים, יש לי חברים מוסלמים ויש לי חברים יהודים.

לאון ליטינצקי: תמיד אמרת לי: אם תיתן כבוד לעדות אחרות, תמיד ייתנו לך כבוד.

לאון ליטינצקי: שאלת אותי גם: האם כשתקים משפחה תחזק אותה?

לאון ליטינצקי: תלווה אותה לאורך כל הדרך?

לאון ליטינצקי: אני מחזק אותה, אבל דווקא בשנים האלה המשפחה חיזקה אותי, ואשתי, והבן שלי, שעברו הרבה, יושבים פה היום.

דליה איציק: הבן רוני והאשה לובה.

לאון ליטינצקי: אני רוצה להודות לכם דווקא פה, במליאת הכנסת.

לאון ליטינצקי: וסבא, אם אתה שומע אותי, אני רוצה להגיד לך: את מה שחלמת, לעלות לארץ, אני עשיתי.

לאון ליטינצקי: אבל לא רק עליתי, אלא עכשיו גם נשבעתי במליאת הכנסת ומול עם ישראל.

לאון ליטינצקי: נשבעתי מולם, אבל אני נשבע גם לך, שאשרת את האינטרסים של מדינת ישראל, את העם היהודי ואת העם בישראל.

לאון ליטינצקי: אני מכבד מאוד את כל הסיעות בכנסת, אבל אני מאוד גאה שנכנסתי לכנסת דווקא כחבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה.

לאון ליטינצקי: דבר אחרון, סבא תמיד אמר לי: אל תלך לבד; לבד לא תשיג שום דבר.

לאון ליטינצקי: אמרתי לך תמיד שיש לי חברים רבים.

לאון ליטינצקי: ודווקא היום יושבים כאן אנשים שהולכים אתי כבר דרך ארוכה.

לאון ליטינצקי: אני מאוד מודה לכם.

לאון ליטינצקי: לבד לא הייתי עושה שום דבר.

לאון ליטינצקי: תודה רבה.

דליה איציק: ובכן, חבר הכנסת ליטינצקי נכנס לכנסת מטעם סיעת העבודה.

דליה איציק: הוא יליד ברית-המועצות, תושב כפר-סבא, למד רפואה והפסיק את לימודיו עקב עלייתו ארצה בהיותו בן 24.

דליה איציק: הוא עובד חברת החשמל וחבר בית-הנבחרים של ההסתדרות.

דליה איציק: נאחל לו כולנו קליטה מהירה ומוצלחת במערכות הכנסת.

דליה איציק: אתם מוזמנים לשבת ביציע, תיכף יש לנו אירוע.

דליה איציק: חבר הכנסת ליטינצקי, בבקשה שב במקומך.

דליה איציק: אמיר, קח את חבר הכנסת, לווה אותו בנימוס.

דליה איציק: חבר הכנסת ליטינצקי, האנשים ייגשו אליך.

דליה איציק: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: חבר הכנסת ליטינצקי, הם צריכים לבוא אליך.

דליה איציק: נא לשבת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נא לשבת.

דליה איציק: חברות הכנסת, נא לשבת.

דליה איציק: ישיבה מיוחדת לזכרו של הרצל.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אבו וילן, נא לשבת.

דליה איציק: אני לא צריכה לקרוא לכל אחד לחוד.

דליה איציק: המשנה לראש הממשלה, חבר הכנסת מלכיאור, נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת מלכיאור, נא לשבת.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: יש לנו אורחים, ואנחנו צריכים להמשיך בסדר-היום.

דליה איציק: חבר הכנסת עבאס זכור, נא לשבת.

דליה איציק: גברתי, ממלאת-מקום ראש הממשלה, אנא שבי.

דליה איציק: לכל אחד נצטרך לקרוא פה לחוד.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין, אתה לא שומע שאני קוראת לאחרים?

דליה איציק: אנחנו רוצים להתחיל.

דליה איציק: סדרנים, נא לסגור את הדלתות.

דליה איציק: לא מדברים שם למעלה, בבקשה.

דליה איציק: נורית, תעזרי לי, מדברים שם.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: אם אתם תדברו שם בצד שמאל ביציע, אני אוציא אתכם.

דליה איציק: ראש הממשלה, שרים, ראש האופוזיציה, חברי הכנסת, יושב-ראש הנהלת הסוכנות היהודית בהסתדרות הציונית העולמית זאב בילסקי, ונציגי ההנהלה שיושבים כאן אתנו, היושב-ראש העולמי של קרן היסוד אבי פזנר, ונציגים מהקרן, יושב-ראש קרן קיימת לישראל אפי שטנצלר, נציגים מהקרן, יושב-ראש המועצה הציבורית להנצחת זכרו של בנימין זאב הרצל, ד"ר דניאל פוליסר – אני מקווה שאני מבטאת נכון את שם משפחתך, חברים ממועצת העיר ירושלים, נציגים משירות בתי-הסוהר, חניכים מתנועות הנוער, ואחרונים חביבים, בני משפחת הרצל לדורותיהם.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו, תודה שאתה עוזר לי.

דליה איציק: "אינני זוכר שאי-פעם כתבתי דבר מה בהתרוממות רוח כזאת.

דליה איציק: נדמה היה לי שאני שומע משק כנפיים מעל ראשי.

דליה איציק: כשכתבתי את 'מדינת היהודים' עסקתי בכך מדי יום ביומו, עד שהייתי מותש לחלוטין" – במלים נרגשות אלה מתאר הרצל את החוויה הנפשית העזה שעברה עליו שעה שחיבר את ספרונו הצנום שחולל מהפכה בחיי העם היהודי.

דליה איציק: הרצל הנסער הגיש את כתב היד לידיד הקרוב ביותר שלו.

דליה איציק: באמצע הקריאה פרץ הידיד בבכי.

דליה איציק: בזיכרונותיו כתב הרצל: "ראיתי בכך דבר טבעי ביותר, מאחר שהוא היה יהודי.

דליה איציק: אבל הוכיתי בתדהמה כשהתברר לי שיש סיבה אחרת לדמעותיו.

דליה איציק: הוא חשב שיצאתי מדעתי".

דליה איציק: בן 36 היה הרצל כשכתב את הספרון הדק שלו "מדינת היהודים", שפתח פרק חדש בתולדות העם היהודי.

דליה איציק: שמונה שנים בלבד לאחר מכן נדם לבו, והוא בן 44 בלבד.

דליה איציק: ב-7 ביולי 1904, היום לפני 104 שנים, נקבר הרצל בווינה.

דליה איציק: אל מסע ההלוויה שלו נהרו אלפים ורבבות של יהודים מכל רחבי אירופה.

דליה איציק: עם המלווים היה הסופר סטפן צווייג, ואני רוצה לצטט מדבריו: "מדי פעם פרצו אל הארון המוני אדם, בוכים, צועקים, מקוננים מתוך ייאוש.

דליה איציק: יגון כזה מעולם לא ראיתי בשעת קבורה, ולא שבתי לראות כמותו".

דליה איציק: חבר הכנסת ברוורמן, אולי תעלה ותחליף אותי, ואז – – –

קריאה: הוא רוצה להחליף מישהו – – –

דליה איציק: "על-פי כאב אדיר זה, שפרץ ממעמקי נפשו של העם, ניתן להעריך לראשונה כמה להט ותקווה הטיל לעולם בכוח מחשבתו אדם יחיד ובודד".

דליה איציק: הרצל לא היה הראשון שחלם על הקמת מדינה יהודית.

דליה איציק: הוא גם לא המציא את הציונות.

דליה איציק: מדוע אם כן לא הוגשמה הציונות לפניו?

דליה איציק: כי היהודים האמינו – ואולי נוח היה להם בכך – כי הגאולה והעלייה ייעשו בדרך נס.

דליה איציק: הרצל לא הסתפק בטוויית חלומות; הוא הגיש תוכנית ביצוע.

דליה איציק: הוא החל בארגון, בגיבוש תנועה לאומית שלא תסתפק בחלומות אלא תנסה להפוך אותם למציאות.

דליה איציק: אם יורשה לי, ברצוני לומר משהו על הדמות הנבואית המוכרת לכולנו כל כך.

דליה איציק: אני חושבת שרובנו מרגישים שיש באיש הזה משהו ששבה את לבנו מאז ילדותנו.

דליה איציק: הקסם במנהיגותו של האיש הצעיר והמרשים הזה, שעזב את הכול ובראשית דרכו הציב חזון לעם שלם.

דליה איציק: הוא לא רק הצית את דמיון ההמונים, הוא גם יצר כלים מעשיים להגשמת החזון.

דליה איציק: ההערצה כלפיו והציות לדבריו לא היו תוצאה של הטלת מרות או משמעת; העריצו אותו וצייתו לדבריו משום שהמנגינה שלו היתה מנגינת געגועים של עם.

דליה איציק: המפעל הציוני שלו זכה להצלחה שאין לה תקדים בתולדות העמים.

דליה איציק: לא בכדי תלוי כאן רק דיוקנו של הרצל בכותל המזרח של מליאת הכנסת.

דליה איציק: הרצל הוא יקיר העם היהודי, האיש שתרם יותר מכל אישיות אחרת להפיכת הרעיון הציוני ממשאלת לב לממשות.

דליה איציק: ההיסטוריה הוכיחה את צדקתו.

דליה איציק: אדם כמוהו, גם כשעוברות 100 שנים מיום מותו עדיין נשאר מנהיגנו הדגול.

דליה איציק: הרצל, שחרד כל כך מגילויי אנטישמיות, וניבא כי היא צוברת תאוצה הולכת וגוברת, לא שיער שעל אדמת אירופה האנטישמית יופעלו בתי-חרושת למוות ותאי גזים.

דליה איציק: מי יודע, אולי אילו נשאו המאמצים הדיפלומטיים שלו פרי, היו מיליוני יהודים ניצולים ממוות אכזרי.

דליה איציק: לאסוננו, המדינה לא קמה אז; היא קמה שלוש שנים לאחר השואה.

דליה איציק: לא אחת אני חושבת לעצמי: לו ביקר בעל החלומות הזה, הרצל, היום במדינת היהודים שלו, שלנו, מה הוא היה מזהה בחזון הזה?

דליה איציק: מה הוא היה אומר לנו ועלינו?

דליה איציק: הרצל צייר לעצמו מדינה אידיאלית, מדינה שהחברה בה מושלמת.

דליה איציק: ישראל היא עדיין חברה מתהווה; יש בה פגמים, ואולי אפילו הרבה פגמים, אבל יש לי הרגשה שאפילו הוא היה מודה שההישגים שלה עולים על כל דמיון.

דליה איציק: ביקורו של הרצל בירושלים לפני 110 שנים הנחיל לו אכזבה.

דליה איציק: בתיאור נוגע ללב של העזובה, ההזנחה והאיבה בין בני הדתות השונות הוא כותב כך: "אם אזכרך ירושלים, לא בהנאה אזכרך".

דליה איציק: כך הוא כתב ביומן שלו.

דליה איציק: בחזון העתיד שלו הוא ראה ירושלים משוקמת, עיר שסמטאותיה מרוצפות באבנים חדשות, נקיות כמו בבית פרטי, עיר של מדשאות וגנים שיש בה רכבת חשמלית עירונית.

דליה איציק: והנה, ירושלים החדשה היא עיר מתוכננת.

דליה איציק: יש בה מוסדות תרבות, חינוך וקהילה.

דליה איציק: הרכבת החשמלית של הרצל עדיין לא צופרת, אבל יש גשר שכבר הוקם לכבודה – נכון, השר בר-און?

דליה איציק: הרצל האמין שניתן להפוך ארץ שוממה וצחיחה לגן פורח, והוא אמר שהמפתח טמון בשני כלים, בטכנולוגיה מתקדמת ובחריצותם של יהודים, וגם את זה עשינו.

דליה איציק: ההתקדמות שלנו מופלאה גם בשני הנושאים הללו.

דליה איציק: הוא אמר שאדמת הטרשים תתכסה ירוק והוא נטע ברוש במוצא.

דליה איציק: ארץ-ישראל היום מכוסה יערות, מעל ומעבר לחלומותיו היפים.

דליה איציק: אני מנסה להסתכל מה היה החזון שלו ומה המציאות.

דליה איציק: הוא חזה את ניצול אוצרות ים-המלח להפקת אשלג ושאר מינרלים – גם את זה עשינו.

דליה איציק: הוא דיבר על תעלת-ימים שאותה הגה, והיא טרם נחפרה.

דליה איציק: אולי גם החזון הזה יתקיים בקרוב.

דליה איציק: הרצל חלם על אקדמיה יהודית למדעים, שמשימתה לקדם פועלם של יחידים לטובת האנושות, והנה ברשימה המכובדת של חתני פרס נובל מצויים אנשי מדע ורוח ישראלים, שממשיכים לתרום לרווחת העם האנושי ברחבי העולם.

דליה איציק: אבל לא כל התחזיות של הרצל התגשמו.

דליה איציק: הרצל חלם על מדינה שחיה בשלום עם שכניה.

דליה איציק: הוא כתב: למדינה זו לא יהיו אויבים, הוא האמין בתמימותו.

דליה איציק: הרצל הוא גם אבי הפרלמנט הישראלי.

דליה איציק: הקונגרס הישראלי שהתכנס לפני כ-111 שנים פתח את הפרק הראשון בחיים הפרלמנטריים שלנו.

דליה איציק: למעשה הכנסת נולדה בבאזל.

דליה איציק: הקונגרס בחר מבין חבריו הצירים את ההנהלה הציונית, וזאת היתה בעצם ראשיתה של הממשלה שבדרך.

דליה איציק: הרצל מת בטרם הגשים את ייעודו, ובהקדמה לסיפור האוטופי שלו "ארץ ישנה חדשה" הוא כתב: "אם תרצו, אין זו אגדה – – – ואילו אם לא תרצו, הרי כל שסיפרתי לכם אגדה הוא ואגדה יוסיף להיות.

דליה איציק: החלום אינו נבדל מהמעשה, כפי שנראה למישהו.

דליה איציק: כל מעשה אדם, תחילתו חלום וסופו חלום".

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אנחנו הצלחנו לרקום את האגדה היפה לסיפור אמיתי וחי, לא יעזור.

דליה איציק: את מה שכתב הרצל בעט אנחנו כתבנו בהרבה דם.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי יושבת-ראש הכנסת הגברת איציק, חברי הכנסת, אורחיה של הכנסת, ראשי מוסדות העם היהודי, אורחים נכבדים, יש מנהיגים שחלוף השנים ושינויי הזמנים רק מחדדים את גדולת אישיותם.

אהוד אולמרט: יש דמויות שדרכן ופועלן ממשיכים להדהד ולהשפיע גם דורות אחריהם.

אהוד אולמרט: יש אנשים שעומק חזונם קונה להם מקום של נצח במורשתה של אומה.

אהוד אולמרט: בנימין זאב הרצל הוא אחד מאותם יחידי סגולה.

אהוד אולמרט: 148 שנה חלפו מאז נולד בבודפשט אחד היהודים המשפיעים ביותר בעידן המודרני.

אהוד אולמרט: 104 שנים עברו מאז נאסף אל אבותיו, ובכל השנים הללו לא קהתה, ולו במאום, תרומתו האדירה של האיש המיוחד הזה לעמו, ולימים גם לארצו.

אהוד אולמרט: אם הציונות לא ממש נולדה על ברכיו של הרצל, הרי שהיא לפחות הפכה מעשית, תכליתית והחלטית יותר מאז הופעתו.

אהוד אולמרט: האיש שהיה עיתונאי ומשפטן וסופר ומחזאי, היה גם, ואולי בראש ובראשונה, רץ למרחקים ארוכים.

אהוד אולמרט: כבר בסוף המאה ה-19 הוא היטיב לסרטט את דמותה של המדינה היהודית.

אהוד אולמרט: כבר לפני יותר מ-100 שנה הוא דיבר על חשיבותם של דגל לאום ושל גבולות מוגדרים, ולאורך חלקים ניכרים מדרכו לא חשש להלך נגד הזרם עד שתפיסתו היתה לזרם עצמו.

אהוד אולמרט: אם אליעזר בן-יהודה, בן דורו, החיה את השפה העברית, הרצל החיה את הציונות והעניק לה מעוף וסיכוי של ממש.

אהוד אולמרט: משהשכיל להניח לראשונה את השאיפה הלאומית היהודית לפתחם של רבים ממנהיגי העולם והפך את התנועה הציונית לגורם פוליטי מוכר בעיני המעצמות, הביא הרצל לכך שהחלומות והכיסופים משכבר הימים יהיו לתוכניות וליעדים בני השגה.

אהוד אולמרט: חברי חברי הכנסת, לפני ארבע שנים, בבחינת טוב מאוחר מאשר לעולם לא, החליטה כנסת ישראל לציין את יום מותו של הרצל כיום זיכרון קבוע לדורות בלוח העברי בחוקקה את חוק בנימין זאב הרצל.

אהוד אולמרט: חשיבותו של החוק היא בעיקר בהנחלת מורשתו של הרצל לדור הצעיר.

אהוד אולמרט: במערכת החינוך מקדישים בשנים האחרונות נתח נכבד יותר ללימוד פועלו וחזונו הציוני של הרצל, וכך זוכים רבים להתוודע לראשונה לדמותו הייחודית של החולם שהיה לאיש המעשה.

אהוד אולמרט: ובכל זאת מדינת ישראל ועם ישראל אינם זקוקים לחוק כלשהו כדי להכיר ולהוקיר את האיש שהניח את היסודות הרעיוניים לתקומת המדינה.

אהוד אולמרט: מחויבותנו שמורה לנצח נצחים לא רק לזכרו של בנימין זאב הרצל, אלא גם לשאריו.

אהוד אולמרט: בדיוק משום כך החליטה הממשלה בראשותי להעלות ארצה ולהביא לקבר ישראל את עצמותיהם של פאולינה והאנס הרצל, זכרם לברכה, ילדיו של חוזה המדינה, ובכך לקיים את צוואתו בדבר קבורתו וקבורת בני משפחתו הקרובים ביותר בישראל.

אהוד אולמרט: כשנאם הרצל בפתח הקונגרס הציוני השני, שהתכנס בבאזל בשנת 1898, אמר בין היתר את הדברים הבאים: "אומנם המקום הדרוש לחפצנו הוא יחיד במינו.

אהוד אולמרט: אין מקום בארץ, שהכול דרשו אותו כמקום הזה, וכל כך בערה תשוקת עמים רבים אליו, עד כי יבש מחום תשוקתם.

אהוד אולמרט: אולם אנחנו מאמינים, כי יש לפינה החרבה הזו שבמזרח לא רק עבר בלבד, אלא גם עתיד כעתידנו אנחנו.

אהוד אולמרט: על האדמה הזאת, שצמחיה עתה כה מעטים, צמחו לפנים דעות, שמהן נהנתה כל האנושות.

אהוד אולמרט: ודווקא בשביל זה לא יוכל איש להכחיש, כי יש בין עמנו ובין הארץ ההיא יחס, שלא ייבטל לעולם".

אהוד אולמרט: כך כתב.

אהוד אולמרט: ואומנם, היחס הזה בין העם לארץ לא ייבטל לעולם, הוא מחייב אותנו גם היום.

אהוד אולמרט: אף שחזונו של בנימין זאב הרצל קרם עור וגידים, ואף שחלקים נכבדים ממה ששיווה וחלם בשלהי המאה ה-19 היו כבר למציאות חיינו, המשימה עוד לא הושלמה.

אהוד אולמרט: האתגר הגדול שהציב הרצל לבני דורו ולנו כיורשיהם, לשמור על מדינת היהודים כמדינה שבה היהודי לא ישוב להיות מיעוט, הוא יעד מחייב ומכביד מאין כמוהו.

אהוד אולמרט: דומני כי לא תהא זו הגזמה אם אומר שטוב יעשה כל אחד ואחת מאתנו אם ישאל את עצמו תדירות מה עשה ומה עוד ניתן לעשות למען מימושו של אתגר זה.

אהוד אולמרט: ברוח תבונתו ואומץ לבו המדיניים של חוזה המדינה, נמשיך במאמץ להגשמת חזונו מרחיק הרואי.

אהוד אולמרט: תהא דרכנו זו הביטוי הראוי ביותר לזכרו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, הגברת דליה איציק, אורחים נכבדים, ובראשם בני משפחת הרצל, הרצל היה המדינאי היהודי הראשון בזמן החדש.

בנימין נתניהו: כלומר, היו במאה ה-19 מדינאים יהודים אחרים, גם הם נודעים, אבל לא קם לעם היהודי מדינאי משלו שדאג לאינטרסים של היהודים עצמם.

בנימין נתניהו: המדינאות של הרצל באה לידי ביטוי בשני דברים יסודיים שהוא עשה, שאיש לא עשה לפניו.

בנימין נתניהו: קודם כול, הוא זיהה מוקדם מאוד את עליית האנטישמיות וסכנת החורבן ליהודי אירופה.

בנימין נתניהו: שנית, הוא הציע את הכלים המעשיים שבאמצעותם יתגונן העם היהודי נגד האנטישמיות הזאת.

בנימין נתניהו: אנחנו נוטים להתייחס לאפקט הדרמטי של משפט דרייפוס בפריס – ואין ספק שהיה לו אפקט דרמטי מאוד על חשיבתו של הרצל, על הנעתו לפעולה, הייתי אומר.

בנימין נתניהו: אבל לא פחות מזה היתה כמובן עלייתו של לואגר, מנהיג אנטישמי מובהק, שנבחר לראשות עיריית וינה שבה חי הרצל.

בנימין נתניהו: הוא נבחר, והקיסר פרנץ יוזף פסל אותו.

בנימין נתניהו: הוא נבחר שוב, והקיסר פסל אותו שוב.

בנימין נתניהו: הוא נבחר פעם שלישית, והרצל הבין שפורץ פה ועולה כוח של שנאה שלא ניתן לכבותה, שנאה ליהודים, שתביא בסופו של דבר לאובדן יהודי אירופה.

בנימין נתניהו: ולכן הוא אמר שהיהודים חייבים להתרכז בטריטוריה משלהם, ולבנות בה את כלי המגן הריבוניים שלהם.

בנימין נתניהו: בתור מדינאי, הוא ניסה להפעיל את המנופים הקלים, או האפקטיביים ביותר, והוא ניסה לעשות את זה אצל המעצמות של אותם זמנים.

בנימין נתניהו: הוא הלך לטורקיה, דיבר עם הסולטן – מעשה מופלא כשלעצמו, כי להיפגש עם הסולטן, לעיתונאי יהודי, בסוף המאה ה-19, זה היה דבר שהוא כמעט בלתי אפשרי.

בנימין נתניהו: אבל הוא השיג את המפגש הזה משום שהוא הציע לסולטן עסקה – הוא יפתור את בעיית החוב של האימפריה העות'מאנית, החוב שהיא צברה לצרפת, באמצעות הפיננסרים היהודיים הגדולים – הוא הלך בין השאר ללונדון.

בנימין נתניהו: היה מדובר במיליוני דולרים – היום זה יותר, אבל – זה לא סכום עתק, סכום שבהחלט היה סביר.

בנימין נתניהו: אפשר לשער מה היתה ההיסטוריה היהודית ומה היה נחסך מעמנו, אם אותם גבירים יהודים היו מבינים אז שבמעות, ממש כך, ניתן היה לשנות את ההיסטוריה היהודית וההיסטוריה האנושית, אבל הוא לא גייס את הכסף.

בנימין נתניהו: הוא ניסה בבריטניה, או יותר נכון ניסה בגרמניה.

בנימין נתניהו: הוא ניסה להשפיע על הקייזר וילהלם שהוא ישפיע על הטורקים.

בנימין נתניהו: הוא נפגש אתו בארץ, בירושלים, הוא התקדם אתו.

בנימין נתניהו: אבל שם שר החוץ – לפעמים יש בעיות במשרדי חוץ – הוא נתקל בבעיה שבילוב, שר החוץ, היה עוין ליהודים – לא שהקייזר היה חובב יהודים, רחוק מזה, אבל הרצל הציע גם לו עסקה.

בנימין נתניהו: הוא אמר לו: אתה, אדוני, רוצה שהיהודים – המלווים בריבית – יצאו מהתחום, ואנחנו רוצים שהם יצאו מהתחום.

בנימין נתניהו: בילוב לא רצה הקמת מדינה יהודית כאן, יכול להיות שהיו לו סיבות טובות לכך.

בנימין נתניהו: הוא ניסה בבריטניה ושם נתקבל באהדה אצל שר המושבות ג'וזף צ'מברלין.

בנימין נתניהו: פרצו אז הפוגרומים הגדולים באירופה, ברוסיה, והוא ראה בעיני רוחו את הזמן בשעון החול אוזל, והוא נתקף בחרדה ובייאוש.

בנימין נתניהו: וכשצ'מברלין הציע לו את אוגנדה, הוא ראה את זה, כפי שהוא קרא לזה, "תחנת לילה", אבל משהו שיציל את היהודים מאותה אש אנטישמית לוחכת.

בנימין נתניהו: אבל הוא נסוג מאוגנדה.

בנימין נתניהו: הוא נסוג מזה, ובקונגרס הציוני השישי הוא סיים את דבריו ואמר: "אם אשכחך ירושלים" – כתבו לו את זה בגרמנית, אבל הוא אמר את זה בעברית, בעגה גרמנית.

בנימין נתניהו: הוא אמר: "אם אשכחך ירושלים" – כך אמר – "תשכח ימיני".

בנימין נתניהו: בזה הוא גם מנע את הפילוג בתנועה הציונית.

בנימין נתניהו: הוא לא היה זקוק לשכנוע רב, אני חייב להגיד.

בנימין נתניהו: כי כפי שאמרתי קודם לכן, הוא כבר סייר בארץ, הוא היה בירושלים.

בנימין נתניהו: הוא כתב קודם לכן את "אלטנוילנד" – "ארץ עתיקה-חדשה".

בנימין נתניהו: וכפי שאמרת, גברתי, הוא תיאר בה את הארץ, קודם כול על יסודות היישוב היהודי שהיה פה במאה ה-19, שאגב, בלעדיו, לא היתה יכולה לקום הציונות, אבל עליה הוא הוסיף את מה שהוא ראה בעיני רוחו.

בנימין נתניהו: את השכונות הבוהקות בירושלים – הוא הציע, אגב, שינקו קצת את הרחובות.

בנימין נתניהו: זו היתה אחת מההצעות המעשיות שלו, אבל הוא אמר: יש עיר עתיקה ומסביבה יקומו שכונות חדשות.

בנימין נתניהו: כן, וגם רכבת חשמלית.

בנימין נתניהו: נו, זה לקח לנו 110 שנים, אבל אנחנו כן מגיעים לשם, ברוך השם.

בנימין נתניהו: הוא תיאר את חיפה, את הכרמל, מה שהוא ראה בעיני רוחו.

בנימין נתניהו: אגב, זה התממש.

בנימין נתניהו: אני זוכר את ביקורי אצל ראובן הכט – רובי, אתה בוודאי זוכר אותו – שהקים את ממגורות דגון – ושם הוא הקציב מקום מיוחד לכל מה שהרצל אמר בנושא ארץ-ישראל, אבל במיוחד בחיפה.

בנימין נתניהו: וזה מפליא לראות כיצד האיש ראה, באמת, את אותם דברים שבאו לידי מימוש.

בנימין נתניהו: אבל הציונים – רבים מהם, ששמעו את זה, נראה להם שזה לא יבוא כל כך מהר.

בנימין נתניהו: זה נראה להם הגזמה, זה נראה להם מוגזם.

בנימין נתניהו: הוא התעקש שזה יהיה.

בנימין נתניהו: והוא התעקש על שלושה דברים.

בנימין נתניהו: הוא לא רק ראה את השכונות, את הפיתוח, את התעשייה ואת הטכנולוגיה ואת הקדמה.

בנימין נתניהו: את כל זה הוא ראה, אבל הוא אמר: יש שלושה דברים יסודיים שבלעדיהם לא תיתכן התקומה הזאת של העם היהודי.

בנימין נתניהו: הדבר הראשון שהוא אמר: דרוש צבא.

בנימין נתניהו: הוא לא היה כל כך תמים כפי שנוטים לחשוב, כי הוא הבין שללא צבא, ללא כוח מגן, שום התיישבות יהודית והתקבצות יהודית לא תחזיק מעמד.

בנימין נתניהו: הוא היה אבי הצבא היהודי.

בנימין נתניהו: זאת, אגב, היתה אחת הסיבות שאמרו – עוד יותר מהמדינה היהודית – כינון הצבא היהודי נראה אז, באותם ימים, כדבר הזוי.

בנימין נתניהו: וזה היה בוודאי אחד הדברים העיקריים שגרמו לכך שאנשים הגדירו אותו כמטורף.

בנימין נתניהו: ובכן, צבא, דבר ראשון.

בנימין נתניהו: היסוד השני: אדמה.

בנימין נתניהו: הוא אמר שפרוסה ארץ שתכיל את כל העם היהודי, לא רק זה שהיה פה, זה שיבוא הנה.

בנימין נתניהו: משום שבעיני רוחו הוא לא צפה מצב שנהיה פה 600,000 יהודים, כפי שהתקבצנו אז, ב-1948, עם הקמת עצמאותנו.

בנימין נתניהו: הוא ראה פה מיליוני יהודים.

בנימין נתניהו: הוא ראה את התזוזה הגדולה, יציאה מאירופה ומהאנטישמיות.

בנימין נתניהו: לכן מיליוני יהודים יצטרכו לא פרוסת שטח או פרוסות שטח או כתמי שטח – הם יצטרכו שטח נרחב מספיק להכיל אותם, לאפשר את בניין המדינה ולאפשר את הגנת המדינה.

בנימין נתניהו: צבא, אדמה, ודבר שלישי, כמובן: זהות.

בנימין נתניהו: קשר היסטורי.

בנימין נתניהו: קשר היסטורי לארץ-ישראל ולציון.

בנימין נתניהו: הוא קרא לתנועה הזאת ציונות.

בנימין נתניהו: אין חיבור חזק יותר לתנועה לאומית מאשר החיבור הזה.

בנימין נתניהו: אבל היה דבר רביעי, והיום אני חייב להגיד שבעיני הוא חשוב לא פחות, ואולי חשוב יותר, בוודאי כמו היסודות האלה, שאמרתי.

בנימין נתניהו: אמרתי שהיהודים נטו לבטל את החזון שלו, לפחות בהתחלה.

בנימין נתניהו: והוא אכן כתב, כפי שאמרתי, בסוף "אלטנוילנד" הוא כתב: זו אגדה, אבל אם תרצו – אין זו אגדה.

בנימין נתניהו: אם תרצו.

בנימין נתניהו: והרצל שם דגש עצום על הרצון הלאומי של העם היהודי.

בנימין נתניהו: והוא, במנהיגות שלו, הצליח להפיח את הרצון הזה אצל עם שנראה היה שכבו בו כל היכולות הלאומיות, הקולקטיביות.

בנימין נתניהו: בזה הוא לא היה שונה מכמה מנהיגים אחרים.

בנימין נתניהו: אנחנו תמיד נותנים את הדוגמה הראויה של צ'רצ'יל.

בנימין נתניהו: במלחמת העולם השנייה כל אירופה נכבשה, והנה קם מנהיג שהצליח להדליק, להצית, את הרצון של העם הבריטי להתמודד מול האימפריה הנאצית.

בנימין נתניהו: אבל אני חושב שההישג של הרצל היה גדול בהרבה, כי להפיח את הרצון הזה בין הגטאות היהודיים והנדכאים היהודים – כי שם הוא הצית את זה.

בנימין נתניהו: הוא הצית את זה במזרח-אירופה, ברוסיה – ההישג שלו לקחת את העם הזה, שהיה נטול ארץ, נטול כוחות לאומיים מרוכזים, נטול מנופים כלשהם, שלא יכול אפילו לרכז, לא יכול לגייס את אותם מיליונים בודדים שהסולטן הטורקי ביקש – להצית את הדבר הזה ולייצר תנועה שקמה והמשיכה לאחר מותו טרם עת – זה הישג כביר שאין לו באמת משל בתולדות האומות.

בנימין נתניהו: כלומר, הפחת הרצון, מרכיב הרצון הלאומי, הוא אולי ההישג הגדול ביותר של הרצל, ובמידה רבה הוא מייצג בעצם את הכוח שאפשר לנו להשיג את האדמה, את הצבא ואת ציון.

בנימין נתניהו: בימים האלה נראה לי שיש צורך להפיח מחדש את הרצון הלאומי שלנו – מול הנכונות לספוג התקפות, מול הנכונות לוותר על שטחים נרחבים משטחי המולדת, מול הנכונות לחלק את ירושלים.

בנימין נתניהו: נדמה לי, חברי הכנסת, שהיום, יותר מתמיד, ראוי לחזור אל משנתו של הרצל, לחזור לערכים שהחזירו אותנו לארץ הזאת, שקיימו ומקיימים אותנו בה: לאמונה המוצקה בצדקת שובנו לארץ-ישראל וישיבתנו בה; להכרה בצורך להדוף בתקיפות ובעוז את אלה שתוקפים אותנו ולדבקות בזכותנו המלאה על ירושלים השלמה.

בנימין נתניהו: נחזור לערכי יסוד אלה של הרצל, נשמור עליהם והם ישמרו עלינו.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: תחליף אותי חברת הכנסת קולט אביטל.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: מבצע גביית דוחות בנצרת-עילית ובטבריה, הצעתו של חבר הכנסת חנא סוייד.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושאים: המכרז של משרד החינוך לטיפולי שיניים לילדים שנפגעו בתאונות, הצעתו של חבר הכנסת יולי אדלשטיין; הפרטת גני-ילדים וגני טרום-חובה, הצעתו של חבר הכנסת מוחמד ברכה.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון) (תיקון), התשס”ח–2008 [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, וחוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

נאזם בדר: ]

דליה איציק: איפה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב?

גדעון סער: אולי חבר הכנסת ברוורמן יעלה במקומו.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: חמש דקות.

סטס מיסז'ניקוב: בשביל פואד אני אעשה את זה יותר קצר.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון) (תיקון), התשס”ח–2008, שבמקורו היה חלק מהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי תקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס”ח–2007, סעיף 96 בהצעה.

סטס מיסז'ניקוב: הסעיף האמור הוא מהסעיפים שוועדת הכנסת החליטה להפריד מהצעת החוק האמורה, בהתאם לסעיף 121 לתקנון הכנסת, ולהעביר את הדיון בהם לוועדת הכספים של הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב לציין שניסינו, בדיון בוועדה, להבין מה היתה הסיבה להכללת הסעיף הזה מלכתחילה בהצעת חוק ההסדרים, אך נכשלנו בכך, והתרשמותי היא שהוא הוכנס לחוק ההסדרים כ"עז", כדי להראות לחברי הכנסת שבמשרד האוצר כביכול משתפים אתנו פעולה ומסכימים לפיצול.

סטס מיסז'ניקוב: אז אולי אחר כך שר התשתיות יסביר לנו למה בכלל זה היה בחוק ההסדרים.

סטס מיסז'ניקוב: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לשוב ולקרוא לאוצר להפסיק להכליל כל דבר חקיקה, בין שמדובר בחקיקה ראויה ובין שלא, בחוק ההסדרים.

סטס מיסז'ניקוב: לגופו של עניין, בשנת 1998 תוקן חוק משק הדלק (קידום התחרות), התשנ"ד–1994.

סטס מיסז'ניקוב: במסגרת התיקון האמור, שנדון בוועדת הכלכלה של הכנסת, הוסף גם סעיף 4 לחוק.

סטס מיסז'ניקוב: בסעיף זה קבועות מגבלות לעניין התקשרויות אזוריות בין תחנות תדלוק של חברות דלק אחת.

סטס מיסז'ניקוב: מטרת הסעיף היתה מניעת השתלטות של חברת דלק אחת על אזור מסוים, דהיינו יצירת מונופול אזורי, דבר שעלול לסכל כל תחרות אפשרית בין חברות הדלק.

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, אתה ודאי רוצה להקשיב.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת ריבלין השתתף בדיון מאוד ער שהיה בוועדת הכספים על אישור חוק הדלק, והוא מכיר את זה בעל-פה.

סטס מיסז'ניקוב: הוא מסביר לך, פואד?

סטס מיסז'ניקוב: או שאתה מסביר לו?

ראובן ריבלין: אני מסביר לפואד שדלק בלי מדינה לא יעזור, צריך קודם כול להציל את המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל לא בעזרת הדלק, כי אחרת יחשבו שאתה מציע – – – מטרת הסעיף היתה מניעת השתלטות של חברת דלק אחת על אזור מסוים, כמו שאמרתי, דהיינו יצירת מונופול אזורי, דבר שעלול לסכל כל תחרות אפשרית בין חברות דלק.

סטס מיסז'ניקוב: כך נאסר על חברת דלק לספק דלק לתחנת תדלוק הנמצאת במרחק פחות מקילומטר אחד מתחנה קיימת שלה בדרך עירונית ופחות מ-10 קילומטרים בדרך אחרת.

סטס מיסז'ניקוב: מאחר שוועדת הכלכלה סברה באותו זמן, בשנת 1998, שיש חשש שההגבלה האמורה עלולה לגרום פגיעה כלשהי בחופש הקניין או העיסוק של חברות הדלק, הוגבל תוקף הסעיף לתקופה מרבית של עשר שנים, במחשבה שעד תום התקופה תתפתח במשק תחרות משמעותית בין חברות הדלק.

סטס מיסז'ניקוב: היום כולנו יודעים שמצד אחד תחרות כזאת היא עדיין בחיתוליה, ומצד שני אין בהוראה זו משום פגיעה בחברות הדלק, ולפיכך, ובהתחשב בכך שמגבלת המרחקים הוכחה כיעילה, הוצע לבטל את הגבלת התוקף של סעיף זה.

סטס מיסז'ניקוב: בדיון בוועדת הכספים סברתי שכדאי להישאר עם היד על הדופק ולתת לכנסת כלי יעיל להמשיך לפקח על האפקטיביות של המגבלה הזאת, והוועדה החליטה כי תוקף הסעיף יוארך בעשר שנים נוספות.

סטס מיסז'ניקוב: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לקבל אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: כאמור, אין להצעת החוק הזאת מתנגדים או הסתייגויות – סליחה, אין הסתייגויות.

קולט אביטל: אם אין מתנגדים אני לא יודעת.

קולט אביטל: לשם כך אנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 1 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

קולט אביטל: בעד הצעת החוק בקריאה שנייה הצביעו 17.

קולט אביטל: אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 17 נגד – אין נמנעים – אין חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון) (תיקון), התשס”ח–2008, נתקבל.

קולט אביטל: בעד הצביעו 17, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון) (תיקון), התשס”ח–2008, התקבלה ותירשם בספר החוקים.

קולט אביטל: מישהו רוצה להודות?

קולט אביטל: אדוני השר, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שיושב-ראש ועדת הכספים הציג, עמדה לפניכם לקריאה שנייה ושלישית הצעת חוק שתכליתה לקדם את התחרות במשק הדלק.

בנימין בן-אליעזר: המטרה היא שלא יהיו כמה תחנות תדלוק של אותה תחנת תדלוק מרוכזות בסמיכות, אלא תקומנה תחנות של חברות שונות אשר תתחרינה ביניהן.

בנימין בן-אליעזר: אלא שהסעיף הנ"ל נקבע כהוראת שעה ותוקפו עומד לפוג בסוף החודש.

בנימין בן-אליעזר: על כן הבאנו זאת אליכם להארכה לתקופה נוספת של עשר שנים.

בנימין בן-אליעזר: אני סמוך ובטוח כי ההצבעה שלכם תצדיק את המטרה.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה להודות לחברי ועדת הכספים, ובראשם ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, על עבודה נפלאה שעשה.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה לכם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בין-לאומיים – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007 ו-2008), התשס"ח–2008 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/391).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

קולט אביטל: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 166).

קולט אביטל: השר משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בחודש יולי 2006 אישרה הוועדה המקצועית של המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות את תקן חשבונאות מס' 29, הקובע כי חברות הכפופות לחוק ניירות ערך והמדווחות על-פי הוראותיו, יערכו את דוחותיהן הכספיים לגבי שנת הכספים 2008 ואילך לפי כללי חשבונאות בין-לאומיים, כללי IFRS.

משולם נהרי: תקן מס' 29 אינו קובע חובה לעריכת הדוחות הכספיים לגבי שנת הכספים 2007 על-פי כללי ה-IFRS, אך הוא מאפשר יישום מוקדם של כללים אלה גם לגבי שנה זו.

משולם נהרי: בהצעת חוק זו מוצע לקבוע כי קביעת ההכנסה החייבת לשנות המס 2007 ו-2008 לא תיעשה בהתאם לכללי ה-IFRS, כדי לאפשר לרשות המסים לבחון את יישום כללי ה-IFRS בנוגע לקביעת ההכנסה החייבת לאחר שייושמו הלכה למעשה בדוחות המוגשים לרשות ניירות ערך בידי החברות הכפופות לחוק ניירות ערך, כאמור לעיל.

משולם נהרי: יובהר, כי כללי החשבונאות המקובלים האחרים, החלים ככלל בקביעת ההכנסה החייבת, ימשיכו לחול כל עוד הם עולים בקנה אחד עם מדיניות המס של המחוקק או עם העקרונות העומדים בבסיסה של שיטת המס, גם לגבי שנות המס 2007 ו-2008.

משולם נהרי: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משולם נהרי: תודה.

יצחק זיו: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו נוכח; חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: לפיכך נעבור להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 166) (אי-תחולת תקני דיווח כספי בין-לאומיים – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007 ו-2008), התשס"ח–2008, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 166) (אי-תחולת תקני דיווח כספי בין-לאומיים – הוראת שעה לגבי שנות המס 2007 ו-2008), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/396).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 167 והוראת שעה), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את השר משולם נהרי להציג את הצעת החוק בשם שר האוצר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרותיה העיקריות של הצעת החוק המוצעת הן קליטת עלייה, החזרת הון אנושי איכותי למדינת ישראל ועידוד משקיעים בעלי יכולת כלכלית גבוהה להיות לתושבי ישראל – הכול לרגל המאמץ שנעשה בימים אלה במסגרת מבצע "חוזרים הביתה ב-60 לישראל".

משולם נהרי: לצורך השגת המטרות האמורות מוצעים בהצעת חוק זו כמה תיקונים לפקודת מס הכנסה, ובין השאר בעניינים אלה: השוואת המעמד, לעניין מס, של יחיד שחדל להיות תושב ישראל ושב והיה לתושב כאמור לאחר עשר שנים לפחות – תושב חוזר ותיק – למעמד, לעניין מס, של יחיד שהיה תושב ישראל לראשונה – עולה חדש; כהוראת שעה לגבי מי שהיה לתושב ישראל בשנת המס 2008 או 2009, מוצע לקבוע כי "תושב חוזר ותיק" יהיה יחיד ששהה דרך קבע מחוץ לישראל חמש שנים רצופות לפחות, מתוכן שלוש שנים לפחות לאחר שחדל להיות תושב ישראל.

משולם נהרי: הרחבת היקף הפטור הניתן לעולה חדש ולתושב חוזר ותיק, כך שיחול על כלל ההכנסות שהם מפיקים מחוץ לישראל, במשך עשר שנים מהיום שהיו לתושבי ישראל – כמובן, תקופת ההטבות – אם במישרין ואם בעקיפין – באמצעות חבר בני-אדם.

משולם נהרי: הרחבת הפטור הניתן לעולה חדש ולתושב חוזר ותיק כך שיחול גם לגבי הכנסות שהם מפיקים באמצעות חבר בני-אדם, שהשליטה על עסקיו וניהולם מופעלים בידיהם.

משולם נהרי: כך, מוצע לשנות גם את הגדרת "תושב ישראל" לגבי חבר בני-אדם, ולקבוע כי אם השליטה על עסקיו של חבר בני-האדם וניהולם מופעלים בישראל בידי עולה חדש או תושב חוזר ותיק, לא יראו את אותו חבר בני-אדם כחבר בני-אדם תושב ישראל במשך תקופת ההטבות, ובלבד שאותו חבר בני-אדם לא היה מסווג כתושב ישראל מסיבות אחרות מלבד היותו נשלט ומנוהל בידי יחיד, כאמור.

משולם נהרי: מתן פטור מחובת דיווח לגבי הכנסות מחוץ לישראל שמפיק עולה חדש או תושב חוזר ותיק במשך תקופת ההטבות.

משולם נהרי: לקבוע כי עולה חדש ותושב חוזר ותיק רשאים לבחור שלא להיחשב כתושב ישראל לצורך הפקודה במשך שנה אחת ממועד עלייתם לישראל או שובם לישראל, לפי העניין – שנת הסתגלות – אם הודיעו על בחירתם האמורה בתוך 90 ימים מיום הגעתם לישראל.

משולם נהרי: במקביל, מוצע להותיר על כנם את הפטורים הקבועים בפקודה לגבי יחיד שחדל להיות תושב ישראל ושהה דרך קבע מחוץ לישראל במשך שלוש שנים רצופות לפחות לאחר שחדל להיות תושב ישראל, המוגדר כיום בפקודה כ"תושב חוזר", ולהרחיב את הפטור האמור גם לגבי שחלוף תיק ניירות ערך מחוץ לישראל.

משולם נהרי: תחילה ותחולה – מוצע כי ההטבות המוצעות בהצעת החוק יחולו על מי שהיה לתושב ישראל לראשונה, על מי שהיה לתושב חוזר ותיק ועל מי שהיה לתושב חוזר, לפי העניין, החל ב-1 בינואר 2008.

משולם נהרי: במועד זה גובשו עיקרי ההטבות המוצעים בהצעת חוק זו והובאו לידיעת הציבור הרלוונטי, בכפוף להשלמת הליכי החקיקה הנדרשים של תיקון החקיקה המוצע.

משולם נהרי: לגבי מי שעלה לפני המועד האמור, ימשיכו לחול ההטבות הקיימות היום בפקודת מס הכנסה, לפני תיקונן כמוצע בהצעת חוק זו.

משולם נהרי: אבקש לאשר את ההצעה בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משולם נהרי: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני אדבר מכאן.

אברהם רביץ: אני חושב שיש לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אברהם רביץ: יש כמה סעיפים שאני חושב שיש לשפר ולתקן, ואת זה יש לעשות בוועדת הכספים.

אברהם רביץ: אני חושב ששנה אחת של הסתגלות במקרה כזה אינה מספיקה.

אברהם רביץ: אדם שהיה שם כל חייו, בנה, יצר, ויש לו שם מערכת שלמה של קשרים, זאת לא סתם איזו העברה של סטודנט, ולכן נראה לי שיש לתת תקופת הסתגלות ארוכה יותר.

אברהם רביץ: כללית החוק בכיוון הנכון, ואנחנו נתמוך בו.

אברהם רביץ: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

יצחק זיו: אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הזאת חשובה ביותר כדי להביא עולים.

נסים זאב: אין לנו עולים.

נסים זאב: יש עלייה?

נסים זאב: איזו עלייה יש היום למדינת ישראל?

נסים זאב: אם יש עלייה, לצערנו הרב רובה של גויים.

נסים זאב: זה המצב.

נסים זאב: זאת המציאות, אבל גם את זה אנחנו לא רואים לאחרונה.

נסים זאב: אין מצב שבו יכולים לשכנע היום יהודים לבוא, ואני לא מדבר על מדינות כמו ארצות-הברית, מדינות אירופה; אפילו מקסיקו, ארגנטינה או ברזיל, מדינות שיש בהן מצוקות, אפילו משם קשה להביא עולים.

נסים זאב: על אחת כמה וכמה כשאנחנו מדברים על מדינות רווחה כמו ארצות-הברית ומדינות אירופה.

נסים זאב: רבה העזובה.

נסים זאב: לעזובה יש שתי משמעויות – או שהמקום עזוב, או שעוזבים את המקום.

נסים זאב: מה שקורה, לצערנו הרב, הוא שאת ארץ-ישראל עוזבים יותר ויותר צעירים.

נסים זאב: כשאתה מסתובב במקומות שחיים בהם יהודים, כמו ברוקלין ומקומות אחרים, אתה רואה מאות אלפי ישראלים, כולם צעירים.

נסים זאב: הם עובדים בכל מיני עבודות שחורות שפה הם היו מתבזים ולא היה עולה בדעתם לעבוד בהן.

נסים זאב: נהגי המוניות שם הם או הודים או ישראלים, והם כל כך שמחים, כי הם מביאים פרנסה.

נסים זאב: אפשר לחשוב איזו פרנסה.

נסים זאב: רבותי חברי הכנסת, אני אומר לכם שהם בקושי יכולים לסיים את החודש עם המשכורת שהם מביאים, אבל הם שמחים, הם מרגישים שקט, שלווה נפשית.

נסים זאב: לכן אנחנו חייבים לעשות הכול כדי למשוך את הבנים האלה, את אותם צעירים, ולהחזיר אותם לארץ-ישראל.

נסים זאב: קראתי כמה סעיפים בהצעת החוק, וזה ודאי לא מספיק ולא משכנע לאנשים שהם בעלי עסקים בארצות האלה.

נסים זאב: הם לא נמצאים באיזו עבודה ארעית שאולי כדאי להם לעזוב כדי לחזור.

נסים זאב: כדי לשכנע אותם לבוא צריך לפטור אותם ממס, כדי שיוכלו לפתוח פה עסקים, וצריך לתת להם סטטוס מיוחד של עולים חדשים.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת מיכאל נודלמן, בבקשה.

מיכאל נודלמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול השתתפתי בישיבת המועצה הציונית, ועל סדר-היום היה נושא החזרת תושבים ישראלים מחו"ל.

מיכאל נודלמן: בוועדת העלייה והקליטה אנחנו מדברים כבר הרבה זמן על פתרון לעולים מצרפת ומדרום-אפריקה.

מיכאל נודלמן: דיברנו גם על דברים כאלה – הקלות במסים והקלות לעסקים שנשארו שם.

מיכאל נודלמן: זה חשוב מאוד, ואנחנו תומכים בחוק הזה.

מיכאל נודלמן: אלה עולים חדשים, ואנחנו עסוקים כל הזמן לא רק עם עולים מהמזרח, אלא גם עם עולים ממדינות כמו בריטניה, צרפת, ברית-המועצות לשעבר וקנדה.

מיכאל נודלמן: צברנו ניסיון, יש לנו מושג מה צריך ואיך צריך, ואני מבקש שהחוק יידון בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו נצביע על הצעת החוק.

יצחק זיו: כבוד השר, לאיזו ועדה הצעת החוק תועבר?

משולם נהרי: ביקשתי להעביר אותה לוועדת הכספים.

יצחק זיו: קודם כול נעבור להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 167 והוראת שעה), התשס”ח–2008, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק זיו: 12 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: מאחר שהועלו כאן שתי הצעות, האחת להעביר את הצעת החוק לוועדת העלייה והקליטה והאחרת להעביר אותה לוועדת הכספים, אני קובע בזה שהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 167 והוראת שעה), התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכנסת כדי שתחליט לאיזו ועדה להעביר אותה.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/386).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השר משולם נהרי להציג את הצעת החוק.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם גובשה ברשות לניירות ערך ונועדה לאפשר הפעלת מערכת אינטרנטית שתשמש צינור להעברת דרישות ומסמכים מן הרשות אל הגופים המפוקחים.

משולם נהרי: כבר היום, ומאז תיקון החוק משנת 2003, חובה על הגופים שבפיקוח הרשות לדווח לה באמצעות מערכת דיווח אלקטרוני.

משולם נהרי: מערכת זו, המכונה "מגנא", היא מערכת מידע אינטרנטית שדרכה הרשות והציבור מקבלים דיווחים מהגופים המפוקחים.

משולם נהרי: כצעד משלים לאותו תיקון, וכחלק ממגמה רחבה בשאר משרדי הממשלה, מוצע בהצעת חוק זו להתאים את חוק ניירות ערך לאפשרויות הטכנולוגיה העכשוויות ולאפשר לרשות להמציא לגופים שהיא מפקחת עליהם הודעות, דרישות או כל מסמך אחר באמצעות מערכת דואר אלקטרוני מאובטח.

משולם נהרי: מערכת זו תהיה כפופה לתנאים ולאפיונים המוסדרים בתיקון החוק המוצע ובתקנות שיותקנו לפיו; היא תהיה מאובטחת, ועקרונותיה יתבססו על חוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001.

משולם נהרי: עוד מוצע לחייב את הנמענים להשתמש במערכת הדואר האלקטרוני האמורה ולקבל באמצעותה מסמכים מהרשות – בתדירות שתיקבע בתקנות – וכן לקבוע חזקה כי מסמך שהומצא באמצעות מערכת הדואר האלקטרוני האמורה הגיע ליעדו בתוך שני ימי עסקים.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משולם נהרי: תודה.

מיכאל איתן: מה פתאום ועדת הכספים?

יצחק זיו: ועדת המדע והטכנולוגיה, לא?

מיכאל איתן: אני יושב עכשיו על חקיקה בסחר אלקטרוני.

מיכאל איתן: הממשלה העבירה את זה לוועדת המדע.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – מוותר.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת .

יצחק זיו: בבקשה.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את הרשות לניירות ערך על כך שהיא הגוף הציבורי שחי מכוח חוק, גוף סטטוטורי, המתקדם ביותר בכל הקשור לשימוש בטכנולוגיית האינטרנט.

זה לא פלא שזה קורה ברשות לניירות ערך, גם בגלל האנשים שמובילים את הגוף הזה, אבל גם בגלל העובדה שבכל העולם, כל מה שמתבצע במסחר בניירות ערך בבורסות, כל העולם הזה כבר מאוד מאוד מתקדם בטכנולוגיה הזאת, והרשות לניירות ערך אצלנו הולכת בעקבות מה שקורה בכל מקום אחר בעולם, וטוב שאנחנו לא מפגרים אחרי מקומות אחרים.

היום עבדתי שעות – ארבע שעות נמשכה הישיבה על הצעת חוק שהממשלה הביאה, הצעת חוק סחר אלקטרוני.

חלק מהחוק הזה מטפל במסמכים אלקטרוניים, וקובע שמסמכים כאלה יוכלו להיחשב כמו מסמכים שנעשו בכתב.

אפשר שדרישת הכתב תחול גם על מסמך אלקטרוני.

עמדתי בראש הוועדה שחוקקה את חוק החתימה הדיגיטלית, שגם החוק המוצע כאן מסתמך עליו, ולכן הבנתי שהחוק יובא לדיון בסופו של דבר בוועדת המדע, ושם נדון בו בהקשר של חוק המסחר האלקטרוני.

אנחנו פשוט דנים בדבר מקביל בתחומים אחרים.

מה הממשלה אומרת?

הממשלה אומרת שאפשר לתת הוראות ודיווחים בנושאים שיש להם נגיעה כספית למיליונים רבים באמצעות דואר אלקטרוני.

למה אי-אפשר להוציא כל מיני הודעות שאזרח צריך לקבל מהממשלה, למשל תעודת יולדת, מסמכים מהמוסד לביטוח לאומי, סכומים של כמה אלפי שקלים, סידורים שונים, למסור כתובת, להוציא תעודות?

למה אי-אפשר?

משרדי הממשלה אומרים: לא, זה מסוכן, מישהו יכול להיכנס במקומך.

הנה, כאן יש לנו פעולות שהתוצאות שלהן עלולות להיות משמעותיות מאוד מבחינה כספית – משמעות של מיליונים, ובכל אופן מוצאים דרך מאובטחת לקיים את הפעילות, והרשות לניירות ערך מקיימת כבר כמה שנים בהצלחה אדירה פרויקט של דיווח לרשות לניירות ערך.

יישר כוח לרשות, יישר כוח למשרד האוצר שמביא את ההצעה הזאת היום, אבל אני מאוד מבקש שנפקח את העיניים ונראה שמה שאפשר לעשות כאן אפשר לעשות גם לטובת האזרחים שלנו בהרבה מאוד תחומים אחרים שמשרדי הממשלה פועלים בהם, ודיווחים, קבלת נתונים, העברות כספיות, שהיום אפשר לעשות גם בבנקים, מקובלים – – –

משולם נהרי: עושים.

משולם נהרי: בשביל זה הגדילו את העמלות.

נכון, אני עושה הרבה מאוד פעולות של העברת כספים.

יצחק זיו: אדוני מבקש לסיים?

מיכאל איתן: אני מסיים מייד.

מיכאל איתן: משפט אחרון.

מיכאל איתן: אני מאוד מאוד מקווה שנצליח לקדם את שאר המשרדים הממשלתיים, כמו את הרשות לניירות ערך, לקדמת הטכנולוגיה, והמשרד הכי חשוב בנושא הזה, תתפלא לשמוע, הוא משרד החינוך.

משולם נהרי: אמרת שברשות לניירות ערך זה כבר עובד, אבל בדברים אחרים עדיין יש אוכלוסייה חלשה, שלא יודעת איך לפעול, ויש אנשים שתמיד יצטרכו את הפקיד ואת הדלפק.

מיכאל איתן: אני אשיב לך על זה בקצרה.

מיכאל איתן: גם בנושא הזה יזמתי הקמת פרויקט – שנקרא להב"ה – לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית.

מיכאל איתן: היינו אמורים להקים 100 מרכזים.

מיכאל איתן: בסוף עד שהאוצר זז הקימו 15 מרכזים בעיירות פיתוח ובשכונות, במקומות שבהם פועלים מרכזי אינטרנט, גם כדי ללמד וגם כדי לעזור למי שלא יכול ללמוד.

מיכאל איתן: אפשר להגיע לשם ולהיעזר במדריכים, שייתנו את השירות.

יצחק זיו: בינתיים ישלמו לבנקים את העמלה.

מיכאל איתן: אנשים יכולים לבצע פעולות עם העזרה שיקבלו שם.

מיכאל איתן: דבר שני, ובזה אני אסיים – חלק מהציבור לא יודע להשתמש באינטרנט, אבל כל אחד יודע שבאינטרנט אפשר לעשות למשל פעולות בלא עמלה.

מיכאל איתן: היום הילדים, הנוער, הקרובים – אפשר להתארגן שאנשים יעשו זה עבור זה חלק מהפעולות.

מיכאל איתן: מכל מקום, הממשלה והאוצר צריכים לבצע יותר ויותר פעולות של הטמעה, לצמצום הפער הדיגיטלי בחברה הישראלית.

מיכאל איתן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: כבוד השר, האם אתה מסכים להעביר את הצעת החוק לוועדת המדע והטכנולוגיה?

משולם נהרי: ועדת הכספים.

יצחק זיו: ועדת הכנסת תחליט.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס”ח–2008, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חיים אורון: תצרפו אותי בעד, לפרוטוקול.

יצחק זיו: בעד – 9, אין נמנעים, אין מתנגדים.

יצחק זיו: ההצבעה אושרה.

יצחק זיו: הצעת החוק תועבר לוועדת הכנסת לשם החלטה לאיזו ועדה היא תועבר.

יצחק זיו: אני קובע בזה שהצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 36) (מערכת דואר אלקטרוני מאובטח), התשס”ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, וכאמור תועבר לוועדת הכנסת.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/379).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 65), התשס”ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השר משולם נהרי.

יצחק זיו: בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ב-1 באפריל 2005 נכנס לתוקף תיקון מס' 60 לחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט–1959.

משולם נהרי: התיקון מאפשר למפעלים המקיימים תנאים שנקבעו בחוק, לרבות תנאי השקעה מינימלית ותנאי ייצוא, "מפעלים מוטבים", לקבל הטבות מס, בלא פנייה מוקדמת לאישור מינהלת מרכז ההשקעות.

משולם נהרי: בכך תרם התיקון ליצירת ודאות ויעילות ולהפחתת החסמים הביורוקרטיים שהיו כרוכים בקבלת מעמד של מפעל מאושר.

משולם נהרי: מהניסיון שנצבר ברשות המסים מאז כניסת תיקון 60 לתוקף עולה כי יש צורך בכמה תיקונים לתיקון 60, כדי להקל על המפעלים.

משולם נהרי: תיקון אחד הוא קיצור תקופות הצינון בין שנות בחירה.

משולם נהרי: במסגרת תיקון 60 נקבעו תקופות צינון בין שנות בחירה במסלול הטבות המס, כך שמפעל שקיבל מעמד של מפעל מוטב ונקבעה לו שנת בחירה לא יוכל להרחיב את מפעלו ולקבל שנת בחירה חדשה, אלא בחלוף שנתיים או שלוש שנים, לפי משך התקופה שבה נעשתה ההשקעה המזערית המזכה.

משולם נהרי: לעניין תקופת הצינון בין שנות בחירה במעבר ממסלול הטבות המס קודם לתיקון 60 – המכונה מסלול חלופי, למסלול הטבות המס לאחר תיקון 60, נקבעה בתיקון 60 הוראת מעבר, שלפיה תקופת הצינון תהיה שלוש שנים.

משולם נהרי: מוצע להתאים את תקופות הצינון לשנות הבחירה של מפעל מוטב, כך שגם במעבר ממפעל במסלול חלופי למפעל מוטב תתאפשר תקופת צינון של שנתיים בלבד, כפוף לביצוע ההשקעה הנדרשת בתוך שנתיים.

משולם נהרי: כמו כן מוצע לקצר את תקופת הצינון של מפעל מאושר, שקיבל מענקים מכוח כתב אישור שהונפק לפני 1 במאי 2005 ומבקש לקבל שנת בחירה כמפעל מוטב, מחמש שנים – כפי שנקבע בתיקון 60 – לשלוש שנים בלבד.

משולם נהרי: התיקון השני – הסמכת מנהל רשות המסים, במקום שר התמ"ת ושר האוצר, לקבוע כללים לעניין הענקת הטבות מס למפעל מבוזר – מפעל מוטב הפועל בכמה אתרים באזורי פיתוח שונים.

משולם נהרי: התיקון השלישי – הסמכת מנהל – מנהלת – מרכז ההשקעות להאריך את התקופה לביצוע תוכניות השקעה שנקבעה למפעלים באזורים שבהם הוכרז מצב מיוחד בעורף – בצפון הארץ בתקופת מלחמת לבנון השנייה ובאזור שדרות ועוטף-עזה מ-20 במאי 2007 – בתקופה שלא תעלה על שנה, לאחר שהתברר כי הכרזת המצב המיוחד בעורף הקשתה על מפעלים לעמוד בהתחייבויותיהם במסגרת תוכניות ההשקעה המקוריות.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

משולם נהרי: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ?

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני רוצה לדבר אתך – אני לא יודע עד לאן זה יגיע בדיוק.

חיים אורון: אין לי בעיה עם הצעת התיקון לחוק שאתם מביאים פה היום.

חיים אורון: אבל תראה מה שקורה.

חיים אורון: גם בדברים שאמרת או שמישהו כתב – יש מסלול, מסלול פתוח, ואני מאוד בעדו.

חיים אורון: המסלול הפתוח הזה הוא בעצם פטור ממס ללא שום מגבלה.

חיים אורון: ועדת הכספים של הכנסת מתמודדת על הוספת סכום מסוים לחוק עידוד השקעות הון, והתיקון שמופיע פה – תיקון 65, אתה מתאר לעצמך מה קרה ב-65 תיקונים על חוק מקורי.

חיים אורון: אז אני לא רוצה לדבר על הדברים האלה.

חיים אורון: אני רוצה לדבר על נקודה אחת.

חיים אורון: אני יודע שלממשלה הזו יש יד קלה ברגע שמדובר על פטור ממס.

חיים אורון: כאילו זה לא כסף.

חיים אורון: עד מתי?

חיים אורון: עד שחבר הכנסת בא ואומר: בוא ניתן פטור ממע"מ על תרופות.

חיים אורון: אומרים: לא, אי-אפשר, זה כסף.

חיים אורון: גם פה זה כסף.

חיים אורון: ואני אומר עוד פעם: אני בעד חוק עידוד השקעות הון באמצעות פטור.

חיים אורון: אבל מה קורה?

חיים אורון: חוק עידוד השקעות הון באמצעות מענק, מצמצמים כל הזמן.

חיים אורון: לא נותנים.

חיים אורון: יש עשרות אלפי מקומות עבודה שניתן היה ליצור אותם בפריפריה אם חוק עידוד השקעות הון בקטע ההוני – למי שלא יכול להשתמש בקטע של המס – היה עובד.

חיים אורון: אבל לא.

חיים אורון: אז משכללים את התחום הזה ואני אומר עוד פעם, בפעם הרביעית: אני אצביע בעד זה.

חיים אורון: מה בעצם קורה?

חיים אורון: מי נהנה מהחוק הזה יותר?

חיים אורון: מי שנמצא ברמות שכר, ברמות מס גבוהות; מי שיש לו רווחים גדולים.

חיים אורון: בקיצור: מי שיש לו, יש לו יותר.

חיים אורון: מי שיש לו פחות – מפעל תעשייתי בינוני, באזור פריפריאלי, שבלי העידוד של המדינה לא יקום.

חיים אורון: מה המשמעות של העידוד הזה?

חיים אורון: לקיחת חלק בסיכון של המשקיע.

חיים אורון: דבר אל העצים והאבנים.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי זה תקציב.

חיים אורון: גם זה תקציב.

משולם נהרי: אתה בעד עידוד – – –

חיים אורון: אני בעד.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עידוד השקעות הון (תיקון מס' 65), התשס"ח–2008, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק זיו: בעד– 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת כי הצעת חוק עידוד השקעות הון (תיקון מס' 65), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/394).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את השר אריאל אטיאס להציג את הצעת החוק בשם שר הביטחון.

גדעון סער: הצעת חוק סדר הדין הפלילי ירדה מסדר-היום?

יצחק זיו: לא, לא ירד.

יצחק זיו: פשוט – – –

קריאה: – – –

יצחק זיו: בסדר.

גדעון סער: לפי התקנון שאני מכיר – – –

יצחק זיו: לא.

יצחק זיו: השר משולם נהרי משיב במקומו.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק שירות ביטחון קובע כי תקופת שירות החובה לגברים תעמוד על 30 חודשים.

אריאל אטיאס: בפועל, תקופת השירות לגברים עומדת על 36 חודשים, וזאת מכוח הוראת שעה המחודשת מזמן לזמן והמסתיימת בסוף חודש זה.

אריאל אטיאס: בחודש פברואר 2006 אישרה הממשלה את המלצות הוועדה לבחינת סוגיית קיצור שירות החובה, הידועה כוועדת-בן-בסט.

אריאל אטיאס: אולם, מאחר שלא ניתן להתעלם מהמצב הביטחוני ומהצרכים שאליהם נחשפו צה"ל ומערכת הביטחון בעקבות מלחמת לבנון השנייה, נקבע כי לא ניתן ליישם בעת הזאת את המלצות הוועדה לקיצורו של שירות החובה.

אריאל אטיאס: לפיכך מוצע לשמור את המצב הקיים ולהאריך את תקופתה של הוראת השעה בשנתיים נוספות, עד ליום 31 ביולי 2010.

אריאל אטיאס: אני מבקש כי הכנסת תקבל את הצעת החוק בקריאה ראשונה ותעבירה לוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אני רוצה לשאול מהמקום: מדוע שנתיים?

אברהם רביץ: מדוע לא – – –

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני 39 שנים קיבלתי מסמך לגדוד שלי, שלפיו אני צריך לשרת שס"ן – שירות סדיר נוסף, עוד חצי שנה, ולקבל 600 לירות.

יוסי ביילין: החלק השני די שימח אותי.

יוסי ביילין: זה המון כסף 600 לירות.

יוסי ביילין: החלק הראשון היה קצת בעייתי.

יוסי ביילין: אנחנו חשבנו שאחרי המלחמה – מה כבר תהיה הבעיה?

יוסי ביילין: הכול יהיה יותר רגוע.

יוסי ביילין: אנחנו כבשנו שטחים, וזו היתה חגורת ביטחון נהדרת – חצי האי סיני, רמת-הגולן, כל הגדה המערבית.

יוסי ביילין: מי צריך יהיה צבא?

יוסי ביילין: אבל עכשיו עוד להגדיל את זה?

יוסי ביילין: אמרו: בכל זאת, תראה, כבשנו הרבה שטחים, צריך יהיה להקים חילות מצב.

יוסי ביילין: זה זמני.

יוסי ביילין: לכן, זה זמני 39 שנים לפחות לגבי.

יוסי ביילין: אולי זה 40 בעצם, מ-1968.

יוסי ביילין: אני שואל את הבית הזה: האם זה הגיוני?

יוסי ביילין: האם זה הגיוני לבוא אלינו כל פעם עם מחצית השנה הזאת?

יוסי ביילין: הצבא מקים ועדות ומגיע למסקנות שצריך לקצר את השירות.

יוסי ביילין: כל פעם הוא בא ואומר, ובעיקר זה קורה לפני בחירות: מודיעים שצריך לקצר את השירות לשנתיים וחצי, אולי לשנתיים, וזה לא קורה, כי כשמגיע רגע האמת תמיד הצבא אומר: רגע, רגע, לא עכשיו.

יוסי ביילין: תנו לנו עוד שנה, איך אומר הרב רביץ: למה שנתיים?

יוסי ביילין: כי ככה.

יוסי ביילין: אני אומר לכם: אם הבית הזה לא יחליט בשלב מסוים שהשירות בישראל לא חייב להיות שלוש שנים, ואני אומר לכם: הוא לא חייב להיות שלוש שנים, אז הוא לא יהיה שלוש שנים.

יוסי ביילין: הצבא יסתדר גם אחרת.

יוסי ביילין: הוא ייערך אחרת, הוא ייבנה אחרת.

יוסי ביילין: יש אפשרויות נוספות, לרבות שירות מילואים.

יוסי ביילין: אבל ברגע שהצבא יודע שמדובר בשלוש שנים והבית הזה אוטומטית יקבל כל בקשה שלו, הוא לא ייערך אחרת, והוא לא יתאמץ, וזה אף פעם, אף פעם, לא יקרה.

יוסי ביילין: כמו עם מצב החירום, שאנחנו מדברים עליו כל פעם מחדש, וכל שנה, כמו איזו תפילה, מאריכים את זה בעוד שנה ועוד שנה ועוד שנה, 60 שנות חירום ו-40 שנות חצי-שנה.

יוסי ביילין: אני מציע לבית הזה פעם אחת לנהוג אחרת, לומר לצבא: צבא יקר, אנחנו כל כך אוהבים אותך, תיבנה אחרת.

יוסי ביילין: לא חייבים לשרת שלוש שנים.

ראובן ריבלין: זה משך השירות?

יוסי ביילין: כן.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, אתה רוצה שזאת תהיה הוראה קבועה?

יוסי ביילין: נכון.

יוסי ביילין: אני אומר לכם: לא צריך לשרת שלוש שנים.

ראובן ריבלין: תגיש הצעת חוק.

יוסי ביילין: ואני אומר לכם עוד דבר פרדוקסלי, שכאשר מי שמציע את זה לפני הבית לא בדיוק מייצג את האנשים שמשרתים שלוש שנים, זה יותר בעייתי.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: אחריו – חבר הכנסת גדעון סער, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא הזה עולה מזמן לזמן, ובכל פעם אומרים שזאת הפעם האחרונה שמאריכים.

נסים זאב: אנחנו חיים את המציאות העגומה שבה הטרור מקיף את מדינת ישראל, ותארו לכם מה היה קורה בפיגוע האחרון אם לא אזרחים מהשורה, שהם יוצאי צבא, שברגע האחרון בלמו את הטרוריסט הרוצח ובעצם יכלו למנוע את האסון הכבד שהיה עלול להתרחש.

נסים זאב: בעבר היתה ססמה "כל העם צבא וכל הארץ חזית".

נסים זאב: אני רוצה לומר שהמצב שלנו היום הוא שכל הארץ היא חזית.

נסים זאב: מכל כיוון שאנחנו נמצאים, אם מהצפון ואם מהדרום – מהדרום יש לנו עזה, יש לנו ה"חמאס"; מהצפון יש לנו "חיזבאללה", יש לנו סוריה שמאיימת, ואנחנו נמצאים עדיין באמצע הדרך.

נסים זאב: 60 שנה מאז קמה המדינה, אבל אנחנו עדיין בתחילת דרכנו, עדיין נלחמים על קיומנו, ואי-אפשר להתכחש למציאות שבה אנחנו נמצאים.

נסים זאב: לכן אני חושב שאין צורך כל פעם לחזור על אותו פזמון ולומר שזאת הוראת שעה.

נסים זאב: הרי 60 שנה זאת הוראת שעה, 60 שנה המדינה הזאת קיימת וכל פעם אנחנו נמצאים במבצע אחר, בהגנה שונה.

נסים זאב: פעם מלחמת מגן, פעם מלחמת לבנון, פעם ששת הימים וכל מלחמות ישראל.

נסים זאב: כל כמה שנים יש איזו מלחמה או איזו הגנה שמחייבת היערכות מחדש של הצבא.

נסים זאב: לכן אני חושב שצריך להוריד את החוק הזה.

נסים זאב: לומר כאילו אנחנו נותנים תקווה או אשליה שעוד מעט, או-טו-טו, השירות הולך ומתקצר – זה לא נכון.

נסים זאב: בעזרת השם, כשתהיה מציאות שונה, כשתהיה מציאות אחרת, אפשר להביא את הצעת החוק אד-הוק, ליישם אותה הלכה למעשה החל מתאריך מסוים.

נסים זאב: אבל כל פעם לומר כאילו החוק קיים, אנחנו לא נוגעים בחוק, אנחנו רק מאריכים את תוקפו של החוק הקיים שהיה קודם לכן – אני חושב שיש פה לעג לרש.

נסים זאב: לכן מצד אחד צריך לתמוך בחוק הזה, כי הוא ענייני והוא חוק שמחייב אותנו לתמוך בו, אבל מצד שני, כל פעם לחזור על אותו פזמון זה דבר מיותר לחלוטין.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אחרון הדוברים, חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חולק על חבר הכנסת ביילין בכיוון שאליו הוא הוביל בדבריו, דהיינו שאין צורך בשירות של שלוש שנים וניתן לקצר את השירות.

גדעון סער: אני חושב שאחד הלקחים החשובים מהמלחמה האחרונה – בוודאי מי שמביט על נתוני הגיוס שפורסמו השבוע על הירידה בהיקפי הגיוס מבין שאין, לפחות לעת הזאת, שום הצדקה אמיתית לקיצור השירות מבחינת הראייה הלאומית.

גדעון סער: ודאי שמבחינת מי שמשרת, תמיד יותר נוח לשרת תקופה קצרה יותר.

גדעון סער: אלא מה?

גדעון סער: הבעייתיות בתיקון שמביאה הממשלה היא בכך שכל פעם אנחנו מתבקשים להאריך הוראת שעה, וזה כבר הפך למנהג של קבע.

גדעון סער: כל פעם באים ואומרים לנו: בשל המצב הביטחוני הקיים והצרכים הדחופים.

גדעון סער: וכל הזמן יש מצב ביטחוני וכל הזמן יש צרכים דחופים, והארכת הוראת השעה המבוקשת, דהיינו לשנתיים ימים, היא דבר לא רציני מבחינת המעשה החקיקתי.

גדעון סער: זה היה הרבה יותר רציני אם הממשלה היתה אומרת: אנחנו אומרים שצריך שלוש שנים, ואם יתאפשר, כאשר ירווח, ונוכל לקצר את השירות הצבאי מבלי לפגוע בביטחון, אנחנו נבוא לכנסת ונבקש לקצר.

גדעון סער: אבל מה זו הפיקציה הזאת, ארוכת השנים, שהשירות הצבאי הוא 30 חודשים על הנייר, ובפועל הוא 36 חודשים?

גדעון סער: זה דבר בלתי רצוי ובלתי ראוי.

גדעון סער: אומרים היום בדברי ההסבר שבעקבות מלחמת לבנון השנייה היו צרכים דחופים.

גדעון סער: אבל לפני זה, חודשים ספורים לפני מלחמת לבנון – אני קורא מאותם דברי הסבר שבהם אנחנו נקראים לתמוך בחוק, ב-26 בפברואר 2006 – והמלחמה פרצה כידוע בקיץ 2006 – הביעה ממשלת ישראל – אגב, זאת אותה ממשלה בראשות אהוד אולמרט בתקופת המעבר שעד לכינון הממשלה החדשה, זאת אומרת ערב הבחירות – –

ראובן ריבלין: בפברואר?

גדעון סער: כן.

גדעון סער: פברואר זה ערב הבחירות, היו בחירות ב-28 במרס.

גדעון סער: – – את תמיכתה העקרונית בקיצור שירות החובה ליוצאי צבא גברים וכדומה.

גדעון סער: והסבירה על בסיס הוועדה שמינה בשעתו שר הביטחון דאז, שאול מופז, וכו'.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: נא לסיים.

גדעון סער: מכובדי היושב-ראש, "תודה" אפשר להגיד בסוף משפט.

גדעון סער: "נא לסיים" אפשר להגיד באמצע משפט.

גדעון סער: אדוני ומכובדי היושב-ראש, מאחר שאינני חולק על חבר הכנסת ביילין על התוצאה, לא אצביע נגד התיקון, אבל אמנע, כאיתות לממשלה, לבוא ולעשות את הדבר הנכון, בתקווה שבעתיד הלא-רחוק תהיה ממשלה אשר השכל הישר ידריך אותה בכל מעשיה ופעולותיה.

גדעון סער: תודה.

יצחק זיו: כאשר סיימת ולקחת אתנחתא, אז אמרתי "תודה".

ראובן ריבלין: הילדים שלנו רוצים לדעת לכמה זמן הם הולכים לצבא.

ראובן ריבלין: תאמרו 36 חודש, נלך ל-36 חודש, תאמרו 30 חודש, נלך ל-30 חודש.

ראובן ריבלין: אבל למה לתעתע?

ראובן ריבלין: אנחנו אומרים זאת כל פעם, גם כשהממשלה היא בראשות אחד ממנהיגי הליכוד.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – 2 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), התשס"ח–2008, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק זיו: שישה בעד, שניים נגד, שני נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/393).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: נעבור להצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השר משולם נהרי, במקום שר המשפטים, להציג את הצעת החוק.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרת התיקון המוצע בהצעת החוק הזאת היא להאריך בשנה את תוקפו של החוק שנחקק כהוראת שעה ועומד לפוג ב-23 ביולי 2008, בשנה נוספת.

משולם נהרי: לפני כשנה נחקק חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה), התשס"ז–2007, אשר הוסיף לחוק סדר הדין הפלילי העיקרי את האפשרות לערוך דיון בבית-המשפט בבקשה להארכת מעצרו של חשוד, או לשחררו בערובה, באמצעות היוועדות חזותית, בהתקיים התנאים הקבועים בסימן.

משולם נהרי: לפי התנאים הקבועים בהוראת השעה, על החשוד להיות בגיר שטרם הוגש נגדו כתב אישום, עליו להיות מיוצג בידי סניגור, ויש לקבל את הסכמתו לעריכת הדיון בדרך של היוועדות חזותית, ולאחר שניתנה לו הזדמנות סבירה להיפגש עם סניגורו פנים אל פנים ולהיוועץ בו.

משולם נהרי: יצוין עוד, כי בית-המשפט רשאי לפי הוראות הוראה שעה, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להורות על עריכת דיון בבקשה להארכת מעצר, או לשחרור בערובה שלא באמצעות היוועדות חזותית, גם אם התקיימו התנאים האמורים לעיל.

משולם נהרי: החוק נקבע כהוראת שעה של שנה במטרה לבחון במהלך תקופה זו אם הדיונים המתנהלים באמצעות היוועדות חזותית מהווים תחליף ראוי לנוכחות פיזית של חשוד בדיון בבית-המשפט בבקשה להארכת מעצר או לשחרור בערובה.

משולם נהרי: במסגרת בחינה זו נערך במהלך תקופת יישום הוראת השעה מחקר מלווה שבחן את ההליכים שבוצעו באמצעות היוועדות חזותית, ובכלל זה את ההשפעה של קיום הדיונים בהיוועדות חזותית על תקינות ההליך ועל שמירת הזכויות המהותיות של החשוד במהלך הדיון בעניינו.

משולם נהרי: דיוני הארכת מעצר ושחרור בערובה של חשודים בדרך של היוועדות חזותית – במסגרת יישומה של הוראת השעה – מתקיימים בבית-משפט השלום בתל-אביב, ובו בלבד, מחודש ספטמבר 2007, כאשר החשודים נמצאים בבית-המעצר באבו-כביר, זאת באופן ניסיוני, כדי לבחון את יישום הוראת השעה.

משולם נהרי: באפריל 2008 הוגש לשר לביטחון הפנים ולשר המשפטים דוח ביניים של המחקר המלווה, ובו צוינו ממצאים חיוביים בעיקרם המצדיקים את הארכת תוקפה של הוראת השעה, לצורך המשך המחקר כאמור.

משולם נהרי: ממצאי דוח הביניים מצביעים, בין השאר, על עלייה ברורה במספר הדיונים המתקיימים באמצעות היוועדות חזותית ובשיעור החשודים המסכימים לקיים את דיוני המעצר והשחרור בערובה בדרך זו.

משולם נהרי: הליך ההיוועדות החזותית שהופעל באופן ניסיוני שמר על זכויות היסוד של החשוד, והיה תחליף ראוי לנוכחות פיזית של החשוד בבית-המשפט בדיונים להארכת מעצר או לשחרורו ממעצרו.

משולם נהרי: כמו כן, ברוב המקרים הטכנולוגיה שהופעלה בדיונים שהתקיימו באמצעות היוועדות חזותית פעלה ברמה משביעת רצון.

משולם נהרי: עם זאת, יצוין כי ממצאי דוח הביניים הצביעו גם על ליקויים המחייבים תיקון.

משולם נהרי: הצעת החוק הנוכחית להארכתה של הוראת השעה בשנה נוספת באה לאור ממצאי דוח הביניים ולצורך השלמת המחקר המלווה את היישום הניסיוני של הוראת השעה.

משולם נהרי: עם השלמת המחקר המלווה, ולאור ממצאיו, יישקל המשך תוקפה של הוראת השעה, ובכלל זה תישקל האפשרות להופכה להסדר של קבע – וכל זאת ייעשה כמובן בבוא העת באמצעות תהליך הגשתה של הצעת חוק מפורטת.

משולם נהרי: לפיכך, בנסיבות האלה, אבקש את תמיכתכם בהצעת החוק, הבאה להאריך בשנה את תוקפה של הוראת השעה, ולהעבירה לדיון בוועדת החוקה של הכנסת.

משולם נהרי: תודה.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אברהם רביץ – תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: מוותר.

יצחק זיו: מוותר.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

קריאה: – – –

נסים זאב: אני מדבר רק דקה.

יצחק זיו: אם חבר הכנסת נסים זאב אומר דקה, זה שלוש, כך שזה בסדר.

ראובן ריבלין: רק שלוש ולא יכול יותר משלוש.

ראובן ריבלין: – – – דקה, דקה – לא יותר משלוש דקות.

נסים זאב: לקיים מצוות דקה מן הדקה.

נסים זאב: יש "דקה" ויש "דקה".

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת היא לא פשוטה.

נסים זאב: לא תמיד ניתן לשמור באמת על זכויות היסוד של החשוד, כאשר החשוד לפעמים משוכנע שההתרשמות של בית-המשפט תהיה באותה מידה כאשר הוא לא יופיע פיזית בבית-המשפט.

נסים זאב: צריך להבין שתוך כדי דיונים בבית-המשפט מתגלגלים דברים.

נסים זאב: אתה לא יכול להביא איזושהי קלטת וידיאו, ושהיא תופיע בבית-המשפט, ואי-אפשר בעצם לשאול את הפסל הזה עוד שאלה נוספת, כי מה שהביאו זה מה שניתן לראות.

נסים זאב: אין פה שאלות ותשובות.

נסים זאב: אנחנו מכירים את המערכת, מתעוררים ספקות ושאלות.

נסים זאב: החשוד אפילו לא יודע מה הזכויות שלו.

נסים זאב: הוא אפילו לא מסוגל לדעת מה הוא באמת הפסיד בזכויות שהיו לו על-פי דין.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, זה שבאפריל השנה הוגשו לשר המשפטים ולשר לביטחון הפנים ממצאים חיוביים – השאלה מי עשה את המחקר הזה, על מה זה מבוסס?

נסים זאב: יכול להיות שאם אני הייתי עושה את המחקר, הממצאים היו בדיוק הפוכים.

נסים זאב: אני גם שאלתי באופן אישי חשודים, כשביקרנו עם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נסים זאב: אסירים אמרו באופן ברור: אנחנו מאוד חוששים שזכויות ייפגעו כתוצאה מכך שיכריחו אותנו – אולי הסוהרים, אולי המשטרה – באיזושהי צורה לקבל את ההצעה הזאת, כי אחרת אולי אנחנו נהיה בבעיה.

נסים זאב: לכן, הדבר לא פשוט כל כך.

נסים זאב: אבל אני אצביע בעד, כי זה עדיין ניסיוני, אז גם ההצבעה הזאת היא ניסיונית.

משולם נהרי: הוראת שעה, זה לא קבע.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: קודם כול נציין שזה היה רק שתי דקות, וזה בסדר.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, לוועדה לא נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 7, נגד – 8.

יצחק זיו: ההצעה לא אושרה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 92) – – –

קריאה: לא.

קריאה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/238).

קריאה: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 10) (חינוך ממלכתי משלב), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת אסתרינה טרטמן ומיכאל מלכיאור – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת טרטמן להציג את הצעת החוק.

יצחק זיו: הצעת החוק היא הצעה תקציבית.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה בהסכמת ממשלה.

זה בתמיכת הממשלה.

נסים זאב: זה דבר חשוב, אם הממשלה מסכימה לוותר כל כך מהר על תקציב – – –

תנוח דעתך, חבר הכנסת זאב.

זה אחרי הרבה דין ודברים.

נסים זאב: מעניין שאנחנו לא מצליחים לשכנע את הממשלה כולה.

מה זה קשור אלי?

קריאות: – – –

יצחק זיו: טוב.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת טרטמן.

אסתרינה טרטמן: אני אנמק את הצעת החוק, ויכול להיות שנצביע במועד אחר.

אסתרינה טרטמן: נקיים דיון והצבעה במועד אחר.

אסתרינה טרטמן: אנחנו ננמק את הצעת החוק, ואת ההצבעה נעשה במועד אחר.

מיכאל מלכיאור: לא.

מיכאל מלכיאור: הצבעה עכשיו.

קריאה: – – –

מיכאל מלכיאור: אבל מחקו: תקציבית.

יצחק זיו: לא, לא מחקו.

נסים זאב: – – –

יצחק זיו: הצעת חוק זו היא הצעה תקציבית.

אסתרינה טרטמן: אתם תומכים או לא?

ראובן ריבלין: אם הממשלה מסכימה אין צורך ב-50.

ראובן ריבלין: מספיק רוב רגיל.

ראובן ריבלין: השאלה אם הממשלה מסכימה.

אסתרינה טרטמן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אנמק את הצעת החוק, ובסוף דברי אודיע אם מצביעים או לא.

אסתרינה טרטמן: החוק שמדובר בו הוא חוק חינוך ממלכתי (תיקון).

אסתרינה טרטמן: כיום במדינת ישראל יש לנו זרם חינוך ממלכתי, זרם חינוך ממלכתי-דתי והזרמים של החינוך העצמאי למיניהם.

אסתרינה טרטמן: לצערי הרב, מדינת ישראל – בזרם החינוך שלנו יש פחות ופחות חיבור בין הערכים שלנו כעם היהודי וחיבור לארץ במסגרת החינוך, והדבר הזה אינו שנוי במחלוקת.

אסתרינה טרטמן: בעבר, כשלמדנו בבתי-ספר ממלכתיים, אף-על-פי שבית-הספר הוא בית-ספר ממלכתי, היו בתוכנית הלימודים גם למידה ותכנים שקשורים לאהבת הארץ, להיסטוריה של עם ישראל, לימודי מקרא, תלמוד, תושב"ע.

אסתרינה טרטמן: לצערנו הדבר הזה נעלם ממערכת החינוך הממלכתית, ולכן צמחו יותר ויותר בתי-ספר נוסח תל"י, נוסח "רעות", נוסח "קשת", שהם בתי-ספר ממלכתיים אבל לא רוצים להתנתק מבחינה ערכית מהיהדות.

אסתרינה טרטמן: זו לא הטפה לחינוך דתי אלא חיבור לשורשים שלנו כעם יהודי בארץ-ישראל.

אסתרינה טרטמן: מצאנו שבשנות האלפיים של מדינת ישראל, ובזמן שהחינוך שלנו הוא חינוך חובה, תהיה אפשרות גם לאותם בתי-ספר, שחלקם הגדול במימון גדול מאוד, פרטי אפילו – תהיה אפשרות להכיר בזרם הזה כשווה בין שווים בין הזרמים במדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: לכן, מוצע להקים במסגרת החינוך הממלכתי את הזרם של החינוך המשלב, שיהיה תחת החינוך הממלכתי, ויהיה מועשר בלימודי יהדות.

אסתרינה טרטמן: זרם זה יהיה מקביל לזרם הממלכתי והממלכתי-דתי במסגרת החינוך הרשמי.

אסתרינה טרטמן: אנחנו מבקשים מהחברים שלנו, מחברי חברי הכנסת, לתמוך בחקיקה הזאת, כי זה חוק חשוב לנו ברמה הערכית, ברמה של מדינת ישראל.

אסתרינה טרטמן: אשמח אם חברי, שהוא שותף לחקיקה הזאת, חבר הכנסת מלכיאור, יביע את עמדתו.

אסתרינה טרטמן: אנחנו מבקשים לבוא להצבעה, אדוני היושב-ראש, ולתמוך בחקיקה הזאת, כי זה חוק חשוב ברמה הערכית לארץ-ישראל.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: רשימת הדוברים: חבר הכנסת אופיר פינס-פז; אתה רוצה להתבטא בנושא הזה?

אופיר פינס-פז: – – –

יצחק זיו: התכוונת למשהו אחר, אבל ראיתי שאתה מצביע.

יצחק זיו: עכשיו הבנתי.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך על היוזמה.

אופיר פינס-פז: אני מאוד מקווה שהיא תוכיח את עצמה.

אופיר פינס-פז: מדובר כאן בחקיקה שמייצרת ניסוי מאוד מעניין של חיזוק היהדות בבתי-ספר שהם לא בזרם הדתי.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה דבר ראוי לתמיכה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שמשרד החינוך ידע לעודד את זה, ואני גם מקווה שהתוצאות תהיינה ראויות, כפי שכולנו מקווים.

אופיר פינס-פז: אני, כאדם לא דתי, מאוד בעד שערכים יהודיים ומסורת ישראל יהיו במסגרת תוכניות הלימודים שלנו, ובתנאי שהדברים ייעשו בסובלנות, מתוך ראיית המשותף, מתוך ראיית הערכים המשותפים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שזה יחזק את הקשר של התלמידים למדינה, לעם, ואני חושב שזה דבר ראוי לתמיכה.

אופיר פינס-פז: המבחן הוא לא מבחן החקיקה.

אופיר פינס-פז: המבחן יהיה מבחן העשייה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה באמת שהעשייה תוכיח את עצמה.

אופיר פינס-פז: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

משה גפני: – – –

נסים זאב: יש פה רשימה של – – –

יצחק זיו: לא, זו הרשימה של האנשים שחתמו.

יצחק זיו: אלה לא דוברים.

יצחק זיו: יש עוד מישהו חוץ מחבר הכנסת נסים זאב שרוצה לדבר?

יצחק זיו: לא.

יצחק זיו: אז אתה הדובר האחרון.

יצחק זיו: בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה בעצם בא לחסל את החינוך הממלכתי, שיהיה לכם ברור, ואני שמח.

נסים זאב: אולי הוא בכלל מיותר.

נסים זאב: אולי הגיע הזמן – אני אומר לך, היום ילדים נוהרים לתל"י, שיהיה לך ברור.

נסים זאב: אם אתם רוצים לנתק ולעשות זרם נפרד – המשמעות היא שמחר לא תראו תלמידים, בעזרת השם, בממלכתי.

נסים זאב: כולם יעברו לתל"י.

נסים זאב: אם זה דבר שהממשלה כל כך רוצה בו וחפצה בו, אני מציע ברגע זה להכניס את החינוך המשלב ולבטל את הממלכתי.

נסים זאב: תבינו, היום המצב הוא כזה – הנוער רוצה אידיאולוגיה.

נסים זאב: נמאס להם לשמוע סיפורים, בלי ערכים, בלי יסודות.

נסים זאב: הנוער לא יכול להמשיך ולהיות ציוני במדינת ישראל.

נסים זאב: במה הוא ציוני?

נסים זאב: איפה הציונות שלנו?

נסים זאב: איפה אהבת הארץ?

נסים זאב: איפה אהבת התורה?

נסים זאב: עם ישראל מחובר לשורשים שלו.

נסים זאב: השורשים שלו הם לא רק האדמה, השורשים שלנו הם המצוות.

נסים זאב: לכן, אני רוצה לומר לכם שאין לי בעיה.

נסים זאב: אני חושב שיש כאן טעות.

נסים זאב: למה?

נסים זאב: כי עד היום היה מצב – – –

אופיר פינס-פז: ככל שאתה מדבר, אני מבין שיש יותר – – –

נסים זאב: לא.

נסים זאב: אתה מבין פשוט לא נכון.

נסים זאב: מה לעשות?

נסים זאב: חבר הכנסת פינס-פז, אני רוצה שתבין שעד היום תל"י היה חלק אינטגרלי של הממלכתי, ולפעמים גם של הממלכתי-דתי, אגב.

נסים זאב: זה תלוי איזה בית-ספר.

נסים זאב: כשלא היה חוק, כל אחד השתייך לאיזה זרם שהוא רצה.

נסים זאב: אבל מבחינת המשמעות, מבחינת התכנים, ניתנו אותם תכנים.

נסים זאב: לכן, תזכרו – בעוד עשר שנים לא תראו את הזרם הממלכתי, כי כולם או יהיו חרדים או יהיו שייכים לזרם הממלכתי-דתי או לזרם המשלב.

נסים זאב: לא יהיה ממלכתי.

נסים זאב: אז היום תזכרו – אתם הולכים לחסל את הממלכתי.

אופיר פינס-פז: – – –

נסים זאב: אם לך זה לא כואב, מה אגיד לך?

נסים זאב: אם בארזים נפלה שלהבת.

נסים זאב: אם לך זה לא מפריע, כשאתה היית צריך להיות המתנגד ביותר לחוק הזה, ואני מנסה לשכנע אותך – אני לא מנסה לשכנע את הרב גפני.

נסים זאב: את הרב גפני – לא יעזור, אני לא אשכנע אותו, כי זה אף פעם לא יהיה חלק מהזרם החרדי, לכן לא אכפת לו, אבל לך צריך להיות אכפת.

אופיר פינס-פז: – – – תגבור.

נסים זאב: אני בעד תגבור.

נסים זאב: אני חושב שאסור שיהיה בית-ספר שלא ייתן ערכים יהודיים, גם הממלכתי.

נסים זאב: לא צריך להיות חוק של בתי-ספר משלבים כדי לתת ערכים יהודיים, זה צריך להיות בכל בית-ספר.

נסים זאב: לא צריך חוק, לא צריך להפעיל את בתי-הספר, לא צריך לתת תקציב.

נסים זאב: אני רוצה להבין, פתאום זה לא תקציבי, אדוני היושב-ראש?

נסים זאב: אני מבקש 50 חברי כנסת שיצביעו בעד החוק הזה.

נסים זאב: אחרת, החוק הזה לא חוקי.

נסים זאב: אני מודיע, החוק הזה הוא לא חוקי.

נסים זאב: אין פה שר שמאשר שהחוק הזה יש לו הסכמת ממשלה.

נסים זאב: לכן, אנא מכם – – –

קריאה: – – –

יצחק זיו: נא לסיים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש ממך לא לקיים עכשיו הצבעה.

יצחק זיו: בסדר.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לא לקיים הצבעה.

יצחק זיו: אני מחכה עד שחבר הכנסת נסים זאב יגיע למקומו.

יצחק זיו: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 12 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתית (תיקון מס' 10) (חינוך ממלכתי משלב), התשס"ח–2008, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

נסים זאב: אני לא רוצה – – –

יצחק זיו: בעד – 12, נגד – 1, ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון מס' 10) (חינוך ממלכתי משלב), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, וחוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, להציג את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אני לא מבין את החוק.

אופיר פינס-פז: מה זה אומר?

סטס מיסז'ניקוב: אסביר.

סטס מיסז'ניקוב: זה רק תיקון, ולא חוק.

סטס מיסז'ניקוב: את החוק כבר העברנו.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מביא בפניכם את הצעת חוק רשויות מקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת החוק מקורה בהצעת חוק ההסדרים לשנת 2008, והיא פוצלה ממנה ונדונה בנפרד בוועדת הכספים.

סטס מיסז'ניקוב: דרך אגב, אני לא מבין למה ועדת הכספים ולא ועדת הפנים, אבל כנראה הפתרונות למישהו אחר, שלא נמצא פה.

סטס מיסז'ניקוב: חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה), התשנ"ה–1995, קובע שתשלומים שהמדינה מעבירה לרשויות המקומיות יועברו כהזרמה חודשית קבועה.

סטס מיסז'ניקוב: החוק היה בתוקף משנת 1995 ועד שנת 2004.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2004, בעקבות החקיקה שנועדה להתמודד עם הגירעונות של הרשויות המקומיות, נדחה תוקפו של החוק עד לשנת 2007.

סטס מיסז'ניקוב: בחוק ההסדרים לשנת 2007 נדחה תוקפו של החוק עד ליולי 2008.

סטס מיסז'ניקוב: בהצעת חוק ההסדרים לשנת 2008 ביקשה הממשלה לבטל את חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה).

סטס מיסז'ניקוב: כשדנה ועדת הכספים בהצעת הממשלה לבטל את החוק, היא מצאה שמדובר בחוק ראוי, שייתכן שיהיה מקום להמשך הפעלתו.

סטס מיסז'ניקוב: עם זאת, ולנוכח רצונה של הממשלה בשיקול דעת לעניין מועד העברת התשלומים לרשויות המקומיות, כל עוד הגירעונות ברשויות נמשכים, החליטה הוועדה להאריך את הדחייה בתחילתו בשנה נוספת.

סטס מיסז'ניקוב: לכן, בהצעה שלפניכם מוצע לדחות את תחילתו של חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) ליולי 2009.

סטס מיסז'ניקוב: אין להצעה זו הסתייגויות – לפחות לא היו עד עכשיו – ואני מבקש מחברי לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח הוועדה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: היות שאין הסתייגויות, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: הצעת חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 5 נגד – אין נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 5, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: [מס' מ/369; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 15620; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה), התשס"ח–2008.

קריאה: מה מדלגים?

אופיר פינס-פז: לא מדלגים.

אופיר פינס-פז: מקדימים.

זהבה גלאון: – – –

אופיר פינס-פז: כי המדורים הכלכליים נסגרים.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84), שיזמה הממשלה, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: ב-20 השנים האחרונות חלו תמורות רבות בשוק המקרקעין ובתחום התכנון, וכתוצאה מכך היטל ההשבחה ותביעות הפיצויים בשל נזקי תכנון החלו להוות מרכיב משמעותי בתקציב הרשויות המקומיות.

אופיר פינס-פז: הליכי הבירור של שומות היטל ההשבחה ותביעות הפיצויים בשל פגיעה תכנונית מלווים בחוות דעת שמאיות הן מטעם הוועדה המקומית והן מטעם בעל הקרקע.

אופיר פינס-פז: על-פי ההסדר הקיים היום בחוק התכנון והבנייה, בכל הנוגע להיטל השבחה על הצדדים להליכים לפנות לשמאי מכריע במקרה של מחלוקת ביניהם.

אופיר פינס-פז: גם בתביעות פיצויים יכולים הצדדים או ועדת הערר לפנות לשמאי מכריע.

אופיר פינס-פז: בעצם, החוק מסדיר מינוי שמאי מכריע שצריך לטפל בכל הבעיות האלה.

אופיר פינס-פז: אפשר יהיה לפנות או לשמאי מכריע או לוועדת ערר על כל ויכוח לגבי שומה.

אופיר פינס-פז: באמת בעניין הזה עשינו מהלך מאוד גדול קדימה גם בכל מה שקשור למינהל תקין וגם בכל מה שקשור לפרוצדורות ראויות וקצרות.

אופיר פינס-פז: יש בחוק הזה לא מעט פרטים ולא מעט עניינים, אבל בגדול אלה עיקרי הדברים.

אופיר פינס-פז: היה ויכוח גדול עם השמאים שפתרנו על-ידי צירוף מכתב של משרד המשפטים בשם שר המשפטים לגבי חובת הגשת שומות גם לנושא שמאי מכריע וגם לנושא ועדת ערר, ובסופו של יום באמת מדובר ברפורמה מאוד חשובה בשלטון המקומי בכל מה שקשור גם להיטל השבחה וגם לתביעות פיצויים בשל נזקי תכנון – מה שנקרא: סעיף 197.

אופיר פינס-פז: לחוק הזה אין הסתייגויות, ואני מבקש להצביע עליו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: תודה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 16 בעד סעיפים 1–11 – 7 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה אושרה.

יצחק זיו: אני חוזר: הצעת החוק התקבלה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 17 בעד החוק – 7 נגד – אין נמנעים – אין חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' כ/233; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 17754; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת החוק.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: – – –

אופיר פינס-פז: זה דקה.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אין דקה.

אופיר פינס-פז: בסדר, אין דקה.

אופיר פינס-פז: כבר הייתי מסיים.

זהבה גלאון: – – –

אופיר פינס-פז: הניירות אפילו לא מול העיניים שלי.

אופיר פינס-פז: הנאום שלי איננו.

אופיר פינס-פז: מדובר בהצעת חוק שיזמה חברת הכנסת עמירה דותן.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק המקורית דיברה על טפסים ממשלתיים, שבהם – אנחנו יודעים ומכירים את זה – תמיד צריך רק לרשום את שם האב.

אופיר פינס-פז: אבל, חבר הכנסת נסים זאב ביקש לרשום גם את שם האם – לא, חברת הכנסת עמירה דותן ביקשה לרשום גם את שם האם, ובצדק.

נסים זאב: אני רושם בלי שהיא תבקש.

אופיר פינס-פז: יפה.

אופיר פינס-פז: ברשות הוועדה, אני הרחבתי את זה בכלל לא רק לטפסים שנדרשים במגזר הציבורי אלא לטפסים שנדרשים בכלל, כולל במגזר הפרטי.

אופיר פינס-פז: אין שום סיבה שהעניין לא יתוקן לאורך כל הקו.

אופיר פינס-פז: זו הצעת החוק: בכל טופס שאדם צריך למלא, כשהוא נדרש לרשום את שם האב, הוא ימלא גם את שם אמו.

אופיר פינס-פז: חברת הכנסת עמירה דותן, נכון?

אופיר פינס-פז: אני מתאר כהלכה את הצעת החוק?

אופיר פינס-פז: אני מבקש להצביע על-פי נוסח הוועדה.

אופיר פינס-פז: למיטב ידיעתי אין הסתייגויות להצעת החוק.

אופיר פינס-פז: תודה.

נסים זאב: מה קורה אם לאמא של המשפחה יש משפחה אחרת?

קריאה: – – –

עמירה דותן: – – –

אופיר פינס-פז: התשובות – לאחר ההצבעה.

קריאות: – – –

יצחק זיו: להצעת החוק אין הסתייגויות.

יצחק זיו: לפיכך, נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 18 בעד סעיפים 1–2 – 12 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה אושרה בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 19 בעד החוק – 13 נגד – אין נמנעים – אין חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, נתקבל.

נסים זאב: אני אומר לכם: מי שרוצה להעביר חוקים – שיעביר חוקים שעוברים מוועדת הפנים.

נסים זאב: שם זה מתחיל – – –

יצחק זיו: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: ההצעה אושרה.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק – – –

משה גפני: תקבל את ההצעה של חבר הכנסת נסים זאב, שרק ועדת הפנים תעסוק בחקיקה.

אופיר פינס-פז: זה מה שחבר הכנסת נסים זאב הציע?

משה גפני: כן.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת נסים זאב, זאת אחת המחמאות הכי – – –

עמירה דותן: מחמאה.

עמירה דותן: מחמאה.

יצחק זיו: אופיר, רק דקה.

אופיר פינס-פז: אני לא מדבר על החוק.

אופיר פינס-פז: רק רציתי להודות על המחמאה של חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק שיווי זכויות האשה התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' מ/378; "דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 16615; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: זה חוק שיש עליו ויכוח עם חברת הכנסת זהבה גלאון, ואולי עם חברים נוספים.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לפניכם את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17) לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: חוק הכניסה לישראל עוסק בין השאר באופן הטיפול בשוהים שלא כדין בישראל.

אופיר פינס-פז: סעיף 13יד(א) לחוק קובע כי בשהייה שלא כדין המוחזק במשמורת יובא לפני בית-הדין לביקורת משמורת שוהים שלא כדין – להלן: בית-הדין – בהקדם האפשרי, ולא יאוחר מתום 14 ימים מיום תחילת החזקתו.

אופיר פינס-פז: זה כמה שנים פועלים משרד הפנים ובית-הדין בהתאם להנחיית היועץ המשפטי לממשלה, ולפיה, ככלל, ולמעט מקרים חריגים, כל מוחזק מובא לדיון בבית-הדין בהקדם האפשרי, ולא יאוחר מארבעה ימים מיום מעצרו.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק, שיזמה הממשלה, היתה לעגן את ההנחיה האמורה כך שמגבלת 14 הימים תקוצר לארבעה ימים.

אופיר פינס-פז: ועדת הפנים והגנת הסביבה החליטה כי פרק הזמן המרבי יהיה 96 שעות, ולא ארבעה ימים, וזאת מכיוון שעל-פי חוק הפרשנות, כאשר מועד ננקב בימים, ולא בשעות, אין מביאים בחשבון את יום המעצר עצמו, או ימי מנוחה, וכך בעצם מתארך המועד שמותר להחזיק שוהה שלא כדין עד הבאתו לפני בית-הדין, כך שעשינו כאן הקלה.

אופיר פינס-פז: הממשלה הציעה כי ממונה ביקורת הגבולות יהיה רשאי להאריך את התקופה האמורה, רק מטעמים מיוחדים, לתקופות נוספות שלא יעלו – במצטבר – על שלושה ימים.

אופיר פינס-פז: גם במקרה זה החליטה הוועדה כי המועד יינקב בשעות, ולא בימים, קרי 72 שעות.

אופיר פינס-פז: תיקון נוסף המוצע בהצעת החוק עניינו מינוי בית-הדין עצמו.

אופיר פינס-פז: סעיף 13יא(א) לחוק, בנוסחו כיום, קובע כי שר המשפטים, לפי הצעת שר הפנים, ימנה את בתי-הדין לביקורת משמורת.

אופיר פינס-פז: תהליך זה יוצר קושי בתלות של דיין בשר הפנים הממליץ על מינויו, שכן תפקידו של הדיין הוא בעצם לבקר את החלטות משרד הפנים.

אופיר פינס-פז: קושי זה מתחדד עוד יותר, שכן בשנת 2004 הועברה האחריות לבתי-הדין למשרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: התיקון המוצע פותר את הבעיה האמורה בכך שהוא מבטל את מעורבותו של שר הפנים במינוי הדיינים.

אופיר פינס-פז: מובן ששר הפנים מסכים לזה.

אופיר פינס-פז: מוצע כי את המינוי יעשה שר המשפטים, ממועמדים שתבחר ועדה לאחר שתקיים הליך פומבי של הזמנה להצגת מועמדות לתפקיד ותבחן מועמדים שיימצאו מתאימים.

אופיר פינס-פז: לבסוף מוצע כי תקופת כהונתו של דיין בבית-הדין תהיה חמש שנים, ושר המשפטים יהיה רשאי, בהמלצת הוועדה, להאריך תקופה זו בתקופה אחת נוספת של חמש שנים.

אופיר פינס-פז: להצעת חוק זו הוגשו הסתייגויות.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לומר כך: הסתייגות אחת שלי – אמרתי גם בוועדה שהיא מותנית בהסכמה של נציבת השופטים ושל משרד המשפטים.

אופיר פינס-פז: שוחחתי עם הגברת שסטרסברג-כהן, והיא הסבירה לי שבית-הדין אינו יכול להיות כפוף לביקורת שלה.

אופיר פינס-פז: קיבלתי את ההסבר שלה, ולכן אני מסיר את ההסתייגות שלי.

אופיר פינס-פז: יש עוד שתי הסתייגויות: האחת שלי, שלפיה תקוצר התקופה מ-96 שעות ל-72 שעות, והאחרת של חברת הכנסת גלאון, והיא תציג אותה.

אופיר פינס-פז: לפי ההסתייגות של חברת הכנסת גלאון תקוצר התקופה ל-24 שעות.

אופיר פינס-פז: אני אומר, שאם ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון תאושר במליאה אני אצטרך למשוך את החוק, כי פרק הזמן שייווצר, 24 שעות, הוא בלתי סביר בעליל ולא יאפשר לבית-הדין לפעול את פעולתו.

אופיר פינס-פז: לכן אני מבקש מראש – – חבר הכנסת חרמש, אין יציאה.

שי חרמש: תמשיך.

אופיר פינס-פז: לא.

אופיר פינס-פז: אני מבקש.

אופיר פינס-פז: – – שלא לקבל את הצעתה של חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, משום שהיא מרחיקת לכת יתר על המידה.

אופיר פינס-פז: תודה.

יצחק זיו: אחזור להצעת החוק הקודמת: הצעת חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון לנמק את ההסתייגות מס' 1.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש הסתייגות של סיעת מרצ, ויש הסתייגות אחרת שמשותפת לחבר הכנסת דב חנין ולי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנמק.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים כאן על חוק שבעצם בא להסדיר את כל נושא המעצר והגירוש של אזרחים זרים השוהים בישראל שלא בהיתר או של אנשים החשודים בשהייה שלא בהיתר, ואני מדברת על פליטים, על מהגרי עבודה, על קורבנות סחר בנשים ועל קורבנות עבדות.

זהבה גלאון: אני חושבת שהכנסת צריכה להתייחס לאנשים האלה, שנמצאים כאן, כאל בני-אדם שמגיעות להם זכויות.

זהבה גלאון: אם עוצרים ישראלי, והחוק מחייב שהוא יראה עורך-דין בתוך 24 שעות, אין שום סיבה שכאשר אנו מדברים על שוהים בלתי חוקיים שהסתננו לישראל ולא עשו את זה על רקע ביטחוני – אין שום סיבה שיחמירו את הפגיעה בזכויות האדם של אנשים שלא נשקפת מהם כל סכנה וינקטו נגדם אמצעים מינהליים.

זהבה גלאון: בעצם, כאשר חבר הכנסת פינס-פז אומר "נשאיר את זה 96 שעות, כי אחרת זה בלתי אפשרי", אנחנו אומרים: "אנחנו הולכים עכשיו להעניש אתכם".

זהבה גלאון: מה מטרת ההצעה הזאת, להחזיק אותם בלי שיוכלו לראות עורך-דין?

זהבה גלאון: מה, הם יפגעו בביטחון המדינה?

זהבה גלאון: הם פוגעים בביטחון המדינה?

זהבה גלאון: הרי אף אחד לא טוען את זה.

זהבה גלאון: איזו הצדקה יש להחזיק אנשים כל כך הרבה זמן בלי שיוכלו לפגוש עורך-דין?

זהבה גלאון: לכן, חברי חברי הכנסת, אני קוראת לכם לקבל את ההסתייגות של חבר הכנסת חנין ושלי, שנועדה לקבוע קיצור תקופת המעצר, כי אחרת אתם צריכים להביא בחשבון שאם החוק הזה יתקבל במתכונת שהציע יושב-ראש הוועדה, החוק לא יהיה חוקתי, הוא יפגע בזכויות הבסיסיות ביותר של אנשים ששוהים כאן שלא כדין.

זהבה גלאון: חבר הכנסת פינס-פז, יושב-ראש ועדת הפנים, אנחנו לא צריכים לקבל כל דבר שנציגי המדינה אומרים בנושא הזה ככזה ראה וקדש.

זהבה גלאון: אין שום הצדקה שאנשים ישבו בבתי-מעצר 96 שעות בלי לפגוש עורך-דין.

זהבה גלאון: זה לא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: שונו החוקים במדינת ישראל, ואנחנו מתייחסים אליהם כאילו הם איזו פסולת, שלא מגיעות להם זכויות אלמנטריות.

זהבה גלאון: אני פונה אליכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעה לקצר את תקופת המעצר ל-24 שעות.

זהבה גלאון: תודה.

יצחק זיו: סליחה.

יצחק זיו: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

יצחק זיו: לא.

יצחק זיו: לסעיף 1 זו רק היתה הסתייגות דיבור, ולגבי 2 זה – – –

זהבה גלאון: בסדר – – –

יצחק זיו: טוב.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים על שם החוק, ולסעיף 1 אין הסתייגויות.

יצחק זיו: כהצעת הוועדה.

זהבה גלאון: לא, חבר הכנסת ביילין – – –

יצחק זיו: ירד.

אופיר פינס-פז: רגע, על מה ההצבעה?

יצחק זיו: על שם החוק וסעיף 1 כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 20 בעד סעיף 1 – 13 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 13, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: סעיף 1 ושם החוק התקבלו כהצעת הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: סעיף 2 – אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק זיו: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 2 נגד – 10 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת זהבה גלאון לסעיף 2 לא נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 2, נגד – 10, אין נמנעים.

יצחק זיו: ההסתייגות לא התקבלה.

יצחק זיו: לסעיף 3 אין הסתייגויות.

אופיר פינס-פז: לא, סעיף 2 כנוסח הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על סעיף 2 ועל סעיף 3 כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה – 11 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 2–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

נסים זאב: אני רוצה לדעת – – –

יצחק זיו: בעד – 11, נגד – 2, נמנעים – אין.

יצחק זיו: סעיפים 2 ו-3 עברו בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית, על כל החוק, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 10 נגד – 2 נמנעים – 1 חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 10, שני מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק זיו: אני קובע שחוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 17), התשס"ח–2008, התקבל בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [מס' כ/218; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 14039; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 37), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק זיו: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת החוק.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 37), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: סעיף 11 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות) קובע כי אדם לא יירשם בפנקס הבוחרים של רשות מקומית אם ב-12 החודשים שלפני יום הבחירות היה רשום כתושב של רשות מקומית אחרת, ובאותה רשות התקיימו בחירות בתקופה האמורה.

אופיר פינס-פז: את זה עשינו כדי למנוע זליגה פתאומית של תושבים ממקום למקום, אבל מסתבר שלא די בכך.

אופיר פינס-פז: לנוכח ריבוים של הליכי בחירות לרשויות מקומיות שונות בהפרשי זמן קצרים, מוצע בהצעת החוק – אשר יזם חבר הכנסת יעקב מרגי – להאריך את התקופה האמורה בחצי שנה – מ-12 חודשים ל-18 חודשים, כדי לצמצם עוד יותר את המקרים של שינוי מען במרשם האוכלוסין סמוך לפני בחירות לרשות מקומית אחרת לשם השתתפות בבחירות והשפעה על תוצאותיהן, ולא בשל שינוי מען בפועל.

אופיר פינס-פז: אנשים לא באמת עברו דירה, אלא עברו דירה לצורכי בחירות.

אופיר פינס-פז: כמו כן, מוצע לקבוע כי ההגבלה הזאת תחול גם אם הרשות המקומית האחרת, שבה היה רשום אותו אדם כתושב בתקופה האמורה לפני הבחירות, היא מועצה אזורית.

אופיר פינס-פז: מכיוון שההגבלה האמורה לא חלה כיום על הבחירות למועצות האזוריות, מוצע להחילה גם עליהן.

אופיר פינס-פז: כך, בעת הכנת פנקס הבוחרים של מועצה אזורית, לא יכללו בו את מי שהיה רשום בפנקס בוחרים של רשות מקומית אחרת, בין שהיא עירייה או מועצה מקומית ובין שהיא מועצה אזורית, שהתקיימו בה בחירות ב-18 החודשים שלפני הבחירות למועצה האזורית.

אופיר פינס-פז: זה תיקון שלם – זה לא מ-12 חודשים ל-18 חודשים, זה מאפס ל-18 חודשים.

אופיר פינס-פז: החלת ההגבלה האמורה על מועצות אזוריות תיעשה באמצעות תיקון לצו הכינון, שבו מוסדרים הליכי הבחירות למועצות האזוריות, עד להסדרת הבחירות למועצות האזוריות בחקיקה ראשית.

אופיר פינס-פז: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית דנה ועדת הפנים והגנת הסביבה בסוגיה של שינוי מען לשם השגת טובות הנאה, והחליטה להציע, במסגרת הצעת חוק זו, תיקון עקיף לחוק מרשם האוכלוסין, שעל-פיו מי שמוסר הודעה על שינוי מען בתוך פחות משנה ממסירת ההודעה הקודמת כאמור, יידרש להצהיר בכתב על אמיתות הודעתו, וכן להציג ידיעות ומסמכים המאמתים את ההודעה.

אופיר פינס-פז: מה מתברר?

אופיר פינס-פז: מתברר שאנשים החליפו כתובת לא רק כדי להשפיע על בחירות, אלא גם כדי לקבל, למשל, תו חנייה בתל-אביב, וגם כדי לקבל הטבות בקריית-שמונה, אף-על-פי שהם גרים למשל ברמת-גן.

אופיר פינס-פז: לכן, אם מישהו משנה כתובת פעמיים באותה שנה, הוא יצטרך להוכיח ולהצהיר הצהרה שיש לה מעמד משפטי לגבי כל העניין הזה.

אופיר פינס-פז: בכך אנחנו מקווים לצמצם באופן משמעותי את התופעה המבישה של שינוי מען פיקטיבי לשם השגת טובות הנאה, כגון הנחות במסים וזכות לבחור ולהיבחר.

אופיר פינס-פז: יצוין כי במהלך דיוני הוועדה הוצגו בפניה אמצעים נוספים אשר בעקבות הלחץ שלנו – של ועדת הפנים והגנת הסביבה – ננקטים כיום על-ידי משרד הפנים עצמו כדי לצמצם את תופעת שינוי המען שאינו אמיתי ומונע מהרצון להשיג טובות הנאה.

אופיר פינס-פז: צעדים אלה ישלימו את הצעדים המוצעים בחוק הבחירות ובחוק מרשם האוכלוסין, ויש לקוות כי תופעה פסולה זו תעבור מן העולם.

אופיר פינס-פז: להצעת חוק זו הוגשה הסתייגות, אך אבקש מהכנסת לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה, תוך דחיית ההסתייגות.

אופיר פינס-פז: של מי ההסתייגות?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת , יעלה ויבוא.

מה, נהיית גם יושב-ראש?

לא רק שעשית מחטף, אתה גם יושב-ראש?

יצחק זיו: כן, לסעיף 1 הסתייגות של חבר הכנסת .

יצחק זיו: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני תמכתי בהצעת החוק בקריאה הראשונה.

משה גפני: תמכתי בהצעת החוק כאשר המציע, חבר הכנסת , שכנראה מתבייש להיות כאן עכשיו, הודיע במליאת הכנסת – אני העליתי כמה דברים שצריך לקחת אותם בחשבון.

משה גפני: אי-אפשר, בשום פנים ואופן, אם בן-אדם עובר באמת – עובר, לא מאסה של אנשים.

משה גפני: אדם גר בתל-אביב, עבר לקריית-שמונה.

משה גפני: בתוך 18 חודש, אם היו בחירות, הוא לא יכול להשפיע על מקום מגוריו החדש.

משה גפני: הוא גר, עם משפחתו, עם ילדיו, הכול.

משה גפני: אבל יותר חמור מכך – הוא התחייב פה, במליאת הכנסת, שזה לא יחול על נבחרים.

משה גפני: שר הפנים הביא לוועדת הפנים מכתב – ליושב-ראש ועדת הפנים – שהוא תומך בעניין הזה, שעל נבחרים ההגבלה שתחול תהיה חצי שנה, ולא 18 חודש.

משה גפני: הרי מה עלול לקרות, חבר הכנסת זאב?

משה גפני: תראה מה יקרה.

משה גפני: יש יישוב, נניח יישוב קטן, אין מועמד לראשות העיר, ובעיר החליטו להביא מישהו מבחוץ – לאור היום, לא איזה דבר של מאסה של אנשים – להביא בן-אדם שייבחר בבחירות, אם לא יבחרו בו הוא לא ייבחר, והוא לא יכול.

משה גפני: החוק הזה עכשיו חוסם את דרכו.

משה גפני: העיר, או היישוב הקטן הזה, או הבינוני, או אפילו לפעמים הגדול, מבקש להביא נבחר.

משה גפני: הוא עובר לגור שם.

משה גפני: אומרים לו: לא, 18 חודש.

משה גפני: העיר תסבול?

משה גפני: זה לא משנה.

משה גפני: אני לא מדבר לגופו של עניין.

משה גפני: אני אומר: חבר הכנסת אופיר פינס הוא יושב-ראש ועדה מצוין, באמת, אני אומר לכם את האמת.

משה גפני: מה קרה לו כאן – אני לא יודע.

משה גפני: היה סיכום בוועדה, לאחר התחייבות של מגיש החוק, חבר הכנסת מרגי, שאמר שהדברים האלה יתוקנו בחוק.

משה גפני: אני, ליתר ביטחון, כשזה אושר לקריאה שנייה ושלישית, ביקשתי רוויזיה כדי שאנחנו נשלים את זה במהלך החקיקה, לפני שהצעת החוק עולה למליאה.

משה גפני: עשה חבר הכנסת אופיר פינס הצבעה על הרוויזיה שלי ביום ראשון – כשאני צריך לבוא במיוחד, הייתי בטוח שהוא ידחה את זה.

משה גפני: אני גם לא יכולתי להגיש הסתייגויות אלא רק הסתייגות דיבור.

משה גפני: להגיש עכשיו הסתייגות למליאה שזה לא יחול על נבחר, לפי הודעת שר הפנים, אני לא יכול.

משה גפני: חבר הכנסת מרגי לא פה.

משה גפני: אגב, אדוני היושב-ראש, זאת שבירת כללי משחק שנהוגים בכנסת.

משה גפני: אפשר להביא רוב, להצביע נגד דעתי – אני תמכתי בחוק.

משה גפני: אני לא בעד כל הסחר-מכר הזה, אבל יש דברים הגיוניים.

משה גפני: מה הבעירה הזאת שנפלה עליך ועל חבר הכנסת מרגי, מה?

משה גפני: לא היה אפשר לחכות עם הרוויזיה, להביא את זה למחרת, לקיים דיון על מה שאמרתי, לדון על העניין של הנבחר, לדון על העניין של משפחה שעוברת בפועל – למנוע ממנה את היכולת להשפיע בדבר הכי דמוקרטי?

משה גפני: אני לא יכול, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: אני לא אצביע בעד החוק.

משה גפני: אני אצביע נגדו, לא בגלל שאני נגד החוק.

משה גפני: אני נגד שבירת כללי המשחק.

משה גפני: אבל החמור מכול, ותגידו את זה למרגי, החמור מכול – יכול להיות שבגלל זה אופיר פינס רץ עם זה בבהילות כזאת – מתראיין חבר הכנסת מרגי ל"ידיעות אחרונות" ואומר:

משה גפני: אתה לא פועל נגד – – –

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

משה גפני: בסדר, אבל זה מעניין עכשיו.

אופיר פינס-פז: "ידיעות אחרונות" או "יתד נאמן"?

משה גפני: ב"ידיעות אחרונות".

נסים זאב: תקרא בתמצית, אל תקרא את כל העיתון עכשיו.

משה גפני: אני לא אקרא את כל העיתון.

משה גפני: אתה יודע מה?

משה גפני: אני אגיד רק את התוכן.

משה גפני: הציבור החרדי הספרדי – הוא אומר ב"ידיעות אחרונות" – לא עושה דברים כאלה – –

נסים זאב: מי אומר לך – – –

משה גפני: – – עושה את זה הציבור החרדי האשכנזי.

משה גפני: זה מה שהוא אומר ב"ידיעות אחרונות".

יצחק זיו: תודה רבה.

משה גפני: אני מציע ליושב-ראש סיעת ש"ס שלא ללכת עם גבינה על הראש כשהשמש קופחת.

משה גפני: אני לא אלך לעשות אתו עכשיו מאזנים אם יהדות התורה שומרת חוק או סיעת ש"ס.

משה גפני: אני אצביע נגד החוק.

משה גפני: נתת יד למחטף, ולא ראוי שכך ייעשה.

איתן כבל: חבר הכנסת גפני, צלקת – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

נסים זאב: אנחנו הולכים עם חמאה על הראש וזה לא משפיע.

יצחק זיו: מאחר שזו הסתייגות דיבור, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 24 בעד סעיפים 1–4 – 7 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–4, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יצחק זיו: בעד – 7, נגד – 1, נמנעים – אין.

יצחק זיו: אני קובע כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 37), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שנייה, כהצעת הוועדה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רגע, הוא מושך את זה.

משה גפני: אופיר, אתה מושך את זה בגלל שהצבעתי נגד?

אופיר פינס-פז: אני אשקול את זה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 25 בעד החוק – 7 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 37), התשס"ח–2008, נתקבל.

יצחק זיו: בעד – 7, נגד – 1, נמנעים – אפס.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 37), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/239).

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 12) (איסור הפליה בשל מצב רפואי), התשס"ח–2008, של חברת הכנסת אורית נוקד – קריאה ראשונה.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת להציג את הצעת החוק.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק באה להכיר בלקות פיזית, נפשית או שכלית של אדם, אף אם אין בה להגביל את תפקודו באופן מהותי, כמוגבלות שבגינה אין להפלותו בכל הקשור להעסקתו, לקבלתו לעבודה ולפיטוריו.

אורית נוקד: הצעת החוק עוסקת, בין היתר, במקרים שבהם אדם מבריא מסרטן או ממחלה אחרת, אך עדיין נדרש פעם בשבוע לעבור כימותרפיה לכמה שעות, וזו אינה צריכה להיות עילה לפטרו, שכן תפקודו אינו מוגבל באופן מהותי.

אורית נוקד: כבר היום החוק מגן על נשים בהיריון ועל נשים בטיפולי פוריות מפני פיטורים שרירותיים, אולם דווקא אנשים עם מוגבלויות זמניות, וביניהם חולי הסרטן, שנאבקים במחלה ורבים מהם זוכים לריפוי מלא, אינם זוכים להגנה מפני פיטורים.

אורית נוקד: הם נקלעים לקשיים כלכליים, ומפאת גילם לעתים מתקשים להשתלב בשוק העבודה עם החלמתם, ואני מאמינה שחולי הסרטן זקוקים להגנת החוק כדי לאפשר להם להיאבק במחלה ולנצח אותה.

אורית נוקד: אני הגשתי את הצעת החוק בעקבות כמה פניות ציבור, וחשבתי שיש מקום לתקן את החוק.

אורית נוקד: אני שמחה שהממשלה תומכת בהצעת החוק, ואני אודה לכם אם גם אתם תתמכו בה.

אורית נוקד: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: היא שכנעה אותי.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב כהן – אינו נוכח.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אני מוותר.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו נעבור להצבעה.

איתן כבל: זה רגע שצריך להנציח אותו.

איתן כבל: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 12) (איסור הפליה בשל מצב רפואי), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק זיו: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע בזאת שהצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון מס' 12) (איסור הפליה בשל מצב רפואי), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, ה' בתמוז התשס"ח, 8 ביולי 2008, בשעה 16:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.