ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושישים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2008-07-21 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, י"ח בתמוז התשס"ח, 21 ביולי.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, מזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק שמירת זכויות תושבי שטח המיועד לפינוי, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – הרכב הוועדה לבחירת שופטים), מאת חברי הכנסת דוד רותם וליה שמטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – ביטול העבירה של מעשה שיש בו כדי להביא ששטח יצא מריבונותה של המדינה או ייכנס לריבונותה של מדינת חוץ), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – בחירות למוסדות הלשכה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ערעור על החלטת הוועדה הרפואית לעררים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת חיים אמסלם, דוד רותם, משה גפני, יעקב כהן וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק האשפוז הסיעודי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין, אבישי ברוורמן, יעקב מרגי וראובן ריבלין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – מענק דמי קירור), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דוד טל ואורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מתן מלגת לימוד לחיילים בשירות סדיר, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלחנן גלזר, שרה מרום-שלו ומשה שרוני; הצעת חוק ההתגוננות האזרחית, (תיקון – התקן בטיחותי על דלת מרחב מוגן דירתי) התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק פיצויי פיטורים (תיקון – מתן פיצויי פיטורים עקב העתקת מקום מגורים לבני-זוג ידועים בציבור), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות תעסוקה לבני משפחות שכולות (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 7) (תיקון – תחולה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת שרה מרום-שלו ואלחנן גלזר; הצעת חוק מתן שירות במספר שפות במשרדים ממשלתיים ומסירת הודעות בשידורי רשות השידור, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בוררות חובה בתובענה כספית, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק בתי-המשפט (הקמת בית-משפט לערעורים) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יוסף ביילין;

איל ינון: הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – ביטול סייג לתחולה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – סירוב להענקת טיפול רפואי), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת משה שרוני, אלחנן גלזר, שרה מרום-שלו ואליהו גבאי; הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (תנאי זכאות לרשיון) התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – חבר הכנסת שנסע למדינת אויב), מאת חברי הכנסת ראובן ריבלין וחיים אורון; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – יום שבתון), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – הגבלת כהונה שלישית של ראש רשות מקומית), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, יוסף שגאל וליה שמטוב; הצעת חוק-יסוד: חופש הדת והמצפון, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, חיים אורון, אבשלום וילן, רן כהן ויוסף ביילין; הצעת חוק גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (תיקון – הגבלת גביית דמי כניסה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – תקופת צינון ליושב-ראש ועדה ממונה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – דחיית מועד בחירות באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פרישה מסיעה והתפלגות סיעה), מאת חברי הכנסת ראובן ריבלין, אופיר פינס-פז ודוד טל; הצעת חוק השבת ומועדי ישראל, התשס''ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן, זאב אלקין ואלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השבת ומועדי ישראל, התשס''ח–2008, מאת חבר הכנסת זאב אלקין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד השפה העברית וערכי מדינת ישראל (עולים ואוכלוסיות מיוחדות),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאור, אברהם מיכאלי, זאב אלקין, משה כחלון ושלמה מולה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לימוד השפה העברית וערכי מדינת ישראל (עולים ואוכלוסיות מיוחדות), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלכס מילר, דוד רותם וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – סייג לאחריות פלילית על עובד ציבור), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אריה אלדד, דוד טל וגלעד ארדן.

איל ינון: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: הקפאת תחלופת העובדים הזרים בחקלאות בניגוד להחלטת הממשלה – של חבר הכנסת שי חרמש; מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: התזמורת האנדלוסית – כישלון תוכנית ההבראה, התנהלות תקציבית כושלת, הלנת שכר והתנכלות להתארגנות עובדים – של חברי הכנסת שלי יחימוביץ וחיים אורון.

איל ינון: תודה.

איל ינון: 1.

איל ינון: סירובה המוחלט להגדיל את קצבאות הילדים;

איל ינון: 3.

איל ינון: כישלונה בטיפול במשבר במערכת ההשכלה הגבוהה;

איל ינון: 5.

איל ינון: מחדליה בטיפול בגמלאים ובקשישים נזקקים והפרתה הסכמים קואליציוניים בעניין הגדלת קצבאות הזיקנה

דליה איציק: הצעה ראשונה, של סיעות יהדות התורה והאיחוד הלאומי – מפד"ל, להביע אי-אמון בממשלה בנושא: סירובה המוחלט של הממשלה להגדיל את קצבאות הילדים.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב ליצמן הוא זה שיציג את הצעת האי-אמון.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, הנושא שאני מעלה היום הוא דבר חדש שאני מניח שאף פעם לא עלה כאן בכנסת – קצבאות ילדים.

רוני בר-און: היום זה חדש, זה הסירוב המוחלט – – –

יעקב ליצמן: אדוני השר, נושא קצבאות הילדים – עם כל מה שצוחקים, עוני זה עוני.

יעקב ליצמן: עוני גדול, לא סתם עוני.

יעקב ליצמן: ואם חושבים שיתאמו בזה וייתנו במקום קצבאות ילדים כמה פרוטות למרפאות שיניים וכמה פרוטות לספרים ולילקוטים ולכל מיני דברים אחרים, אדוני, זה לא פותר את הבעיה.

יעקב ליצמן: הבעיה הבסיסית, ואני חוזר ואומר את זה כל הזמן: בני-ברק היא לא עיר מוכת אבטלה.

יעקב ליצמן: בני-ברק היא לא בין הערים הגדולות שיש בהן אבטלה, אבל איזה פלא, בעוני היא מספר אחת.

יעקב ליצמן: איך משתלבים הנתונים האלה?

יעקב ליצמן: אדוני, אסביר לך.

יעקב ליצמן: בבני-ברק ב-85% מהמשפחות עובדים, או הבעל או האשה, ולכן הם לא בקטגוריה של אבטלה, אבל עוני יש.

יעקב ליצמן: למה?

יעקב ליצמן: כי יש להם ילדים.

יעקב ליצמן: עיר שיש בה הרבה ילדים, אי-אפשר לדרוש משני ההורים שיעבדו.

יעקב ליצמן: זה יחיד בעולם.

יעקב ליצמן: אתה אומר דבר אחד: לכו לעבוד.

יעקב ליצמן: אז הנה, הלכו לעבוד, או היא או הוא, אבל אין מספיק כסף, כי יש להם בית עם ילדים.

יעקב ליצמן: אז מה אתה מצפה?

יעקב ליצמן: ששניהם ילכו לעבוד?

יעקב ליצמן: מי יחנך את הילדים?

יעקב ליצמן: זה המקום היחיד בעולם שדורשים ששני בני-הזוג יעבדו.

יעקב ליצמן: לכן, אדוני, כל הסיפורים שרוצים כאילו לעודד עבודה זה לא נכון.

יעקב ליצמן: פשוט שקר.

יעקב ליצמן: הסיפור השני שאני לא רוצה להגיד שאף אחד לא אישר את זה, כאילו אומרים, ערבים; אני לא יודע בדיוק מה.

יעקב ליצמן: בסדר, אני לא יודע אם מפחדים יותר מהערבים או מפחדים יותר מהחרדים, אני לא יודע מה יותר גרוע בשבילם.

יעקב ליצמן: אבל דבר אחד ברור לי: הרי התנצלו כבר אצל הערבים שהם סובלים בגללנו.

יעקב ליצמן: גם את זה אמרנו.

יעקב ליצמן: אבל, אדוני, גם על זה היו כל מיני הצעות: לתת כסף למשפחות שיש בהן מארבעה ילדים, שלושה ילדים ומעלה, סכום כסף שיספיק, כך שיהיה עוד לבן בבית או עוד איזה פרי בבית.

יעקב ליצמן: האם אדוני קונה ירקות לפעמים?

יעקב ליצמן: אני כן קונה.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, אך קילו עגבניות היום זה דווקא זול, שמיטה, 10 שקלים לקילוגרם איפה שאנחנו קונים, אין בארץ.

יעקב ליצמן: אפרסק, אני לא מדבר על תפוח-עץ – 12.5 שקל לקילוגרם.

יעקב ליצמן: אז איך אתה רוצה שהמשפחות האלו – – –?

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על לוקסוס, על פרי.

יעקב ליצמן: דבר שהוא מינימום אין.

יעקב ליצמן: עמלות בנקים – לקחו את העשירים, אלו שעובדים עם האינטרנט, ונתנו להם בזול, הכי זול; הורידו להם.

יעקב ליצמן: אבל העניים שאין להם כסף, שעומדים בטל בתור בבנק להפקיד את הכסף לחשמל ולמים – הם צריכים לשלם פי-שבעה ממה שהיה.

יעקב ליצמן: אני יודע שעוד מעט תגיד: זה לא אני, זה בנק ישראל.

יעקב ליצמן: מה זה משנה מי?

יעקב ליצמן: שורה תחתונה, משלמים ביוקר.

יעקב ליצמן: דבר נוסף מהימים האחרונים, תתפלא לשמוע – תחבורה ציבורית.

יעקב ליצמן: האם אדוני יודע שההשקעה הכי טובה במדינה כאן היא מי שהשקיע בתחבורה הציבורית?

יעקב ליצמן: תיאורטית, אני אומר.

יעקב ליצמן: אם הוא היה משקיע את אותו כסף, מה שעלתה התחבורה הציבורית פעם, 17 אגורות, שילינג, אני לא יודע מה שהיה בעבר, לעומת המחיר היום – זה הדבר שעלה הכי הרבה מכל הדברים הבסיסיים.

יעקב ליצמן: מי נוסע בתחבורה ציבורית?

יעקב ליצמן: שוב, החלשים, העניים.

יעקב ליצמן: אני לא מדבר על דיור.

יעקב ליצמן: אמרת, ואני מתווכח אתך כבר הרבה זמן, הורדת מע"מ.

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: אבל העניים לא קיבלו מהורדת המע"מ.

יעקב ליצמן: מי שהרוויח מהורדת המע"מ זה אלה שקנו דירות ואלו שקנו רכב, לוקסוס.

יעקב ליצמן: בתחבורה הציבורית לא הורדת את המע"מ מהמחיר.

יעקב ליצמן: לא הופחתה אגורה אחת.

יעקב ליצמן: הורדת 1.5% מע"מ, אבל המחיר לא ירד.

יעקב ליצמן: הורדת 1.5% מע"מ מהלחם?

יעקב ליצמן: המחיר לא ירד.

יעקב ליצמן: שום דבר לא ירד.

יעקב ליצמן: מי שקונה רכב, מי שקונה בית, לוקסוס, ודאי הרוויח.

יעקב ליצמן: מה יש לנו מה-1.5% מע"מ הזה?

יעקב ליצמן: שלא לדבר על כל הטבות המס.

יעקב ליצמן: התברר שכל מה שעשו עם מס הכנסה שלילי – אומרים "גורנישט מיט גורנישט" – כלום.

יעקב ליצמן: לא כלום.

יעקב ליצמן: עשו את החשבון שמה שירוויחו מזה – כלום לא ירוויחו מזה.

יעקב ליצמן: אהה.

יעקב ליצמן: תגיד אהה, אבל לא הרוויחו כלום.

יעקב ליצמן: כך יש לי להגיד לך על הגמלאים, אבל אני אשאיר את זה לשרוני.

יעקב ליצמן: תן לו להוריד את המטען שלו.

יעקב ליצמן: יש לי הרבה מה לומר גם על הגמלאים.

יעקב ליצמן: כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים הבאתי לכך שכדי להקל על משפחות ברוכות ילדים לא יחשיבו בחישוב ארנונה את קצבאות הילדים כהכנסה.

יעקב ליצמן: מה עשה משרד הפנים?

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לומר לך מי עמד בראשו; הוא העלה את המחיר, את הטבלה, כדי שלא תהיה לזה שום השפעה, כדי שחלילה – חלילה – חלילה וחס – המשפחות החלשות לא ירוויחו מזה משהו.

יעקב ליצמן: מה יש?

יעקב ליצמן: יש לו כסף לשלם?

יעקב ליצמן: הוא גר בדירה קטנה, מה יש לו כאן?

יעקב ליצמן: על כל צעד ושעל, על כל צעד ושעל, הממשלה לא רוצה להיטיב.

יעקב ליצמן: אז פעם אמרו: הציעו לליצמן, והוא לא רצה.

יעקב ליצמן: היום לשר האוצר יש ססמה חדשה: יצמחו לי שערות כאן אם יהיו קצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: זה מה שהוא אמר לי לפני שבוע, ואני אומר את זה לכל עם ישראל – שכולם יראו.

יעקב ליצמן: אני בטוח, אדוני השר – אני אומר לך את זה כידיד, כחבר – שתעלה על הבמה ושוב תאמר כך.

נסים זאב: מי אמר לך את זה, שר האוצר?

יעקב ליצמן: שר האוצר, בשבוע שעבר, כאן.

יעקב ליצמן: הוא עמד במקום שבו הוא יושב כרגע, ואמר לי את זה.

נסים זאב: – – – שיאמר את זה מעל הבמה.

יעקב ליצמן: היום יש הזדמנות לכל המפלגות להתאחד.

יעקב ליצמן: לאלה שבאמת רוצים קצבאות ילדים, אני בטוח – מה יותר פשוט מלהצביע אי-אמון היום?

יעקב ליצמן: כי מי שלא מצביע אי-אמון, אני מבין.

יעקב ליצמן: למשל יש מפלגות שהיום לא יצביעו אי-אמון על קצבאות ילדים, כי לא מעניין אותם אי-אמון.

יעקב ליצמן: או שהוא יצא, או שהוא יימנע, או שיצביע נגד, כי אחרת אני לא יכול להבין מפלגה שכל הזמן מדברת על קצבאות הילדים, אבל כשיש הצעת אי-אמון על קצבאות ילדים, וכבר עבר בוש וכל הדברים האחרים – נכון, טלנסקי עדיין קיים, אבל כל הדברים האלה כבר עברו – שום דבר.

יעקב ליצמן: אדוני השר, אני לא יודע כמה זמן הממשלה הזאת תעמוד.

יעקב ליצמן: דבר אחד אני יודע: בעזרת השם, הרבה זמן לא יהיה לה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם זה יהיה בבחירות או אם תהיה ממשלה חלופית; אני יודע שכל מי שירצה להיות ראש הממשלה יצטרך לתת קצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: וייתנו.

יעקב ליצמן: ולא יעזור לדבר על מאיפה יצמחו שערות.

יעקב ליצמן: כך או כך ייתנו קצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: לכן, למה לחכות, אדוני השר, עד אז?

יעקב ליצמן: אני מציע לך שתיתן את מה שצריך לתת עכשיו.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דליה איציק: יפה, הרב ליצמן, עמדת בלוח הזמנים.

דליה איציק: שר האוצר, השר רוני בר-און, בבקשה.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המציע, חברי הטוב חבר הכנסת ליצמן, שיש לי הרבה מאוד הערכה לפועלו כפרלמנטר, כיושב-ראש ועדת הכספים, בעיקר על הדרך הנחושה, הבהירה, המדויקת והאמיתית שבה הוא מנהל את הדברים או את ענייני הציבור ששלח אותו לבית הזה, הוא העלה פה כמה טענות כבדות משקל שיש לנו מחלוקת עניינית עליהן – עובדתית, וגם תפיסתית.

רוני בר-און: רשמתי חלק מהטענות.

רוני בר-און: אני לא רוצה לרדת לרזולוציה גבוהה ולענות טענה-טענה; אני אענה על הטענות המרכזיות.

רוני בר-און: תפיסת העולם של הממשלה הזאת, תפיסת העולם שלי – וכשאני אומר שאני מתנגד לטיפול בעוני בדרך של חלוקת קצבאות, אינני מתכוון להגיד בכך שאני עוצם את העיניים מראות את העוני, את הדלות, את המסכנות, את הצרכים ואת התופעה הכואבת שאתה וחבריך, וגם חברים אחרים מסיעות אחרות של הבית, מדברים עליה.

רוני בר-און: לא נכון להגיד, חבר הכנסת ליצמן, שהממשלה מקציבה לטיפול בעוני פרוטות.

רוני בר-און: אתה יודע שזה לא נכון.

רוני בר-און: אתה יודע שמתקציב שנע בין 230 ל-240 מיליארד שקל סך כל תשלומי ההעברה כיום הם יותר מ-154 מיליארד שקל.

רוני בר-און: אתה יודע, חבר הכנסת ליצמן, שבמדינה – מה לעשות – שיש לה צרכים ביטחוניים שאתה ואני, והספסלים מימין והספסלים משמאל, יודעים שאלה בעיות – היושבת-ראש דיברה עליהם הבוקר, כפי שהיא עושה בכל פעם כשעומד כאן מנהיג של מדינה ידידותית שזוכה בכבוד לעמוד על הדוכן – היושבת-ראש מעמתת אותו עם הצרכים הביטחוניים הקיומיים של מדינת ישראל.

רוני בר-און: הצרכים האלה עולים כסף – יותר מ-50 מיליארד ש"ח בשנה.

רוני בר-און: ויש לנו צרכים לא פשוטים בחינוך, גם אם יש לנו ויכוחים על איזה חינוך צריך לתת לילדי ישראל, מהגיל הרך ועד שהם מסיימים את הלימודים האקדמיים, ואתה ואני יודעים שהחינוך וההשקעה בהון האנושי פירושם מלחמה בעוני, שיותר חינוך זה פחות אבטלה ויותר חינוך זה יותר שכר.

רוני בר-און: החינוך עולה כמעט 30 מיליארד ש"ח בערכים של תקציב 2008, והטייס האוטומטי לקראת שנת 2009 בחינוך הוא יותר מ-3.5 מיליארדי ש"ח, גם אם אתה חושב – אולי בצדק מבחינתך – שהיה אפשר לנצל את הכסף הזה אחרת.

רוני בר-און: ואתה אומר ביושר, חבר הכנסת ליצמן, ואני לא מתווכח אתך, שבני-ברק, שהיא עיר שיש בה עניים ועניים מרודים רבים, הרבה יותר מכפי שנכון וצריך שיהיו בה, היא עיר שלכאורה אין בה אבטלה, ובמשקי-בית, אם אתה אוסף מן היקב ומן הגורן, לפי הטענה שלך, ב-85% ממשקי-הבית יש לפחות מפרנס אחד – אמא, אבא או אחד הילדים.

רוני בר-און: ואתה אומר, חבר הכנסת ליצמן, שאי-אפשר לדרוש שבמשפחה שיש בה הרבה ילדים שני ההורים יצאו לעבודה, כי מי ייתן חינוך לילדים?

רוני בר-און: אני רוצה לענות לך קודם על הנתון הראשון.

רוני בר-און: אנחנו יודעים היום להגיד – וזה מעבר לוויכוח, וזה לא עניין של השקפת עולם, זה לא עניין של התפיסה שלי או של האידיאולוגיה שלי מול האידיאולוגיה שלך – המספרים מדברים בעד עצמם: במשק-בית ששני הבוגרים בו אינם משתתפים במעגל העבודה – גברתי היושבת-ראש, 69% מכלל משקי-הבית האלה מתקיימים מתחת לקו העוני.

רוני בר-און: כאשר אחד הבוגרים במשק-הבית משתתף במעגל המפרנסים, שיעור המתקיימים מתחת לקו העוני יורד ל-24%.

רוני בר-און: במשפחות שבהן שני הבוגרים משתתפים במעגל העבודה חיים מתחת לקו העוני בין 3% ל-3.25%.

רוני בר-און: זאת אומרת שיציאה לעבודה, גם אם זו עבודה חלקית, וגם אם זה פחות משכר המינימום, מורידה את המשפחה מקו העוני, וזה עד למספר של שישה ילדים בתא משפחתי.

רוני בר-און: אי-אפשר להתווכח עם זה.

רוני בר-און: אלה לא נתונים שלנו.

רוני בר-און: זה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, זה בנק ישראל, כולם יודעים את זה.

רוני בר-און: כשאתה אומר לי שבמשפחות מרובות הילדים שלכם – ובלא מעט מקרים אני מתקנא במספר הילדים הרב – אי-אפשר לצאת לעבודה, כי אז מי יחנך את הילדים, נדמה לי שהתשובה הכי טובה נמצאת אצלך, לא אצלי.

רוני בר-און: החינוך שיש לילדים שלכם, לאותן משפחות מרובות ילדים, גם בעוני, גם בבני-ברק, העיר הענייה-מרודה, הוא נושא לקנאה לרבות מהמשפחות שיש להן ילד וכלב, או ילד וחצי וכלב, והן גרות ברעננה, ברמת-השרון וברמת-אביב ג'.

יעקב ליצמן: – – –

רוני בר-און: אז זה, לפי דעתי, טיעון שאתה לא יכול להיבנות ממנו.

חיים אמסלם: ההיפך, העוני שלהם הוא – – –

רוני בר-און: תראו, אנחנו באמת רוצים להקל את העוני.

רוני בר-און: וזה דגל שממשלת אולמרט חרתה על דגלה, והיא משקיעה, אמרתי לך, בשלושה נושאים.

רוני בר-און: ואל תאשימו אותנו בפוליטיזציה.

רוני בר-און: יותר מחצי מתקציב המדינה, גברתי היושבת-ראש, הולך, זו השנה השלישית ברציפות לממשלת אולמרט, למשרדים שאינם מנוהלים על-ידי שרים של ממשלת אולמרט.

רוני בר-און: זה משרד הביטחון, זה משרד החינוך וזה משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: אני אגלה לך בסוד – אלה גם המשרדים כמעט היחידים שאנחנו מחריגים אותם פעם אחר פעם מהקיצוצים הרוחביים.

רוני בר-און: ותאמין לי שכשאני יושב לדיונים עם השרים מהמפלגה שלי, ולא רק שאני מסביר להם כמה הם לא יוכלו לקבל, אלא אני מסביר להם עוד מה אני הולך לקחת מהם לקראת התקציב הבא, אז בפוליטיקה מסתכלים עלי בעין די עקומה.

רוני בר-און: כי סופו של דבר – אדם קרוב אצל עצמו, לא אני המצאתי את זה.

רוני בר-און: ואם תרצה, עניי עירך – לא עניי עירך בני-ברק, עניי עירך הפוליטיים – קודמים.

רוני בר-און: ואנחנו לא יודעים לסדר את זה, כי אלה הדגלים.

רוני בר-און: אנחנו מדברים על הפתרון.

רוני בר-און: הוויכוח בינינו הוא לא על כסף.

רוני בר-און: וגם כשהיה המשבר הגדול עם ש"ס אמרתי: זה לא על כסף.

רוני בר-און: וכשהלכתי לרב עובדיה כדי להסביר לו, אמרתי: הוויכוח הוא לא על כסף.

רוני בר-און: הוויכוח הוא על הדרך.

רוני בר-און: אנחנו מוכנים לתת את הכסף הזה, גברתי היושבת-ראש, לשירותים ולא לקצבאות.

רוני בר-און: למה לשירותים?

רוני בר-און: כי הערך של השירותים מבחינתנו יש לו ערך כפול מהערך של הקצבאות.

רוני בר-און: בצד האחד, הוא מאפשר להקל את רווחת משק-הבית – אנחנו נותנים דברים שחוסכים כסף ממשק-הבית, שאפשר לקנות בו עוד אפרסק, עוד תפוח ועוד לבן – ואני לא זוכר את הדוגמאות הנוספות שלך – אבל מהצד השני הוא משרת, עבורך ועבורנו, מטרות חברתיות של הגדלת התעסוקה, ושל טיפול בילדים בסיכון.

רוני בר-און: אני אומר לך בידיעה, בתפיסה, שאנחנו יודעים ומאמינים שאנחנו צריכים לפעול, ולפעול כל הזמן, בלא הרף, כדבר ראשון, כמושכל ראשון, להילחם ולצמצם את מספרי העוני בבוגרים, ובילדים על אחת כמה וכמה.

רוני בר-און: וקבענו יעדים.

רוני בר-און: קבענו יעדים שניתן למדוד אותם.

רוני בר-און: נדמה לי – הממשלה הראשונה ששמה מכשיר, קודם כול לעצמה.

רוני בר-און: מראה שמולה היא מתייצבת, אומרת: שמתי יעד, הגעתי, לא הגעתי.

רוני בר-און: דבר שני, בשבילכם, בשביל חברי הכנסת שתוקפים את הממשלה, שמבקרים את הממשלה וצריכים לעשות את זה.

רוני בר-און: שיעמידו אותה במבחנים שהיא שמה לעצמה.

רוני בר-און: והדיון בינינו הוא לא דיון אם צריך או לא צריך.

רוני בר-און: צריך.

רוני בר-און: הדיון בינינו הוא על הדרך.

רוני בר-און: מהי הדרך הנכונה שיבור לו אדם או שתבור לה הממשלה כדי לצמצם את העוני ולחזק את השכבות החלשות.

רוני בר-און: אנחנו אומרים – וגם על זה היום כבר כמעט לא יכול להיות ויכוח – שהקצבאות לא זו בלבד שהן אינן מצמצמות את העוני, להערכתנו, לידיעתנו, לידיעתך, במובן מסוים הן אפילו מקבעות את העוני.

רוני בר-און: הן מקבעות את העוני – – –

דוד טל: יכול להיות שאתם טועים?

רוני בר-און: אדוני, אני עונה על שאלות של אלה ששמעו את הדברים מהתחלה.

דוד טל: אני שמעתי כל מלה.

רוני בר-און: אז אני מבקש ממך.

דוד טל: אדוני לא מוכן להשיב?

רוני בר-און: היא מורידה, הקצבה, הדרך של הקצבאות, בסוף היום, מורידה את התמריץ לצאת לעבודה.

רוני בר-און: – – –

שמואל הלפרט: כל מדינות אירופה ואמריקה לא יודעות את זה?

שמואל הלפרט: אתה המצאת את הגלגל?

שלי יחימוביץ': אנחנו במקום האחרון בעולם המערבי בקצבאות ילדים.

רוני בר-און: אני עוד פעם אראה לכם, ואני יודע שהרב הלפרט יקפוץ – בואו נדבר רגע – – –

שמואל הלפרט: – – –

דליה איציק: נא לא להפריע.

דליה איציק: אם השר ירצה להשיב הוא מוזמן, אבל – – –

שמואל הלפרט: – – –

דליה איציק: הרב הלפרט, אני מבקשת ממך.

רוני בר-און: דווקא עלה לי רעיון כשראיתי את חבר הכנסת דוד טל, חברי הטוב.

רוני בר-און: הוא מתעסק בקצבאות של המשפחות החד-הוריות, חשבתי שאני אגיד מלה או שתיים על זה.

רוני בר-און: אבל אני אגיד: אנחנו רואים את הגרפים, אנחנו בודקים את עצמנו.

רוני בר-און: הגרף של ההשתתפות בעבודה, שיעור ההשתתפות בעבודה, שזה מרכיב חברתי מאוד מאוד חשוב, היה כל השנים במגמת עלייה.

רוני בר-און: לא מספיק חדה, לא מספקת, ניתן היה לעשות יותר – אני מוכן לקחת על כתפי הצרות את מחדלי האוצר ומחדלי ממשלות ישראל לדורותיהן בעניין.

רוני בר-און: עד שבא חוק הלפרט.

רוני בר-און: בא חוק הלפרט, גברתי היושבת-ראש, הגרף הזה צנח כך.

רוני בר-און: ואז הגיע שר האוצר נתניהו, שאני לא ידוע כגדול חסידיו, וקיבל החלטה – שאני הייתי שותף לה כחבר בסיעתו, ומרבית הבית הצביע בשבילה אז, אחרת היא לא היתה עוברת – על קיצוץ הקצבאות.

רוני בר-און: קשה, חלק אמרו אכזרית, דרמטית.

רוני בר-און: מה קרה לגרף?

רוני בר-און: התחיל לעלות שוב.

רוני בר-און: במספרים פנומנליים, מספרים שלא ידענו אותם קודם.

שמואל הלפרט: גירשו 80,000 עובדים זרים, אז עלה הגרף.

שמואל הלפרט: מה הסיפורים על קצבאות?

שמואל הלפרט: אתה מסלף עובדות.

שלי יחימוביץ': – – –

רוני בר-און: גם זה, גם זה, אבל לא רק.

רוני בר-און: גם זה.

דליה איציק: הרב הלפרט, הרב הלפרט.

רוני בר-און: עדיין יש במדינת ישראל עשרות אלפי עובדים זרים, כאלה שאנחנו יודעים עליהם, ולא פחות כאלה שאנחנו לא יודעים עליהם, שאנחנו צריכים לסלק אותם מפה, ועדיין הגרף נמצא כל העת במגמת עלייה.

רוני בר-און: אנחנו לא לבד בעולם בעניין הזה.

רוני בר-און: אני יודע שאנחנו עם לבדד ישכון, ואנחנו עם סגולה, וצריכים להיבדל מהגויים – –

יעקב ליצמן: – – –

רוני בר-און: רק שנייה.

רוני בר-און: אם תרצה לשאול, אני אענה.

רוני בר-און: – – אבל עדיין אנחנו רוצים להימנות עם המדינות המפותחות, ואנחנו עושים את כל המאמצים, ובסוף היום, גם אם זה נראה כאיזו גחמה פרטית של הממשלה שרוצה לזכות בהדר ובכבוד, ובדירוג אשראי בזה שהיא מצטרפת למדינות המפותחות, בסוף היום, כשהכלכלה הישראלית מצליחה, היא מצליחה כשהיא עומדת בהשוואה לכלכלות אחרות בעולם, והיא צריכה להיות במקומות הכי טובים והכי מתקדמים והכי מפותחים, כדי להזרים הנה השקעות, כדי להישאר, ככל האפשר – ולא לעולם חוסן – כדי להישאר איזה סוג של אי מבודל מהסערה הכלכלית העולמית.

רוני בר-און: משפיע גם עלינו, נכון.

רוני בר-און: אולי ישפיע, אפילו עוד יותר, בעוד איזה זמן.

רוני בר-און: אבל לעת הזאת איכשהו אנחנו שורדים במספרים שבמתוקנות שבמדינות העולם מסתכלים עליהם ומזילים ריר מקנאה.

רוני בר-און: וגם הם יודעים להגיד, בצורה הברורה ביותר, שההשקעה בשירותים לצורך שילוב בעבודה, לצורך פיתוח שוק עבודה פעיל, על דרך של פיתוח והשמה, של הכשרות מקצועיות ושל סבסוד מעונות-יום, ושל תוכנית שהבאנו פה – ועדיין אני לא מבין מה המלחמה בתוכנית הזאת, בתוכנית של "מרווחה לעבודה", תוכנית "אורות לתעסוקה", וגם מס הכנסה שלילי.

רוני בר-און: זה גם סוג של עידוד לצאת לעבודה.

רוני בר-און: לא מוכרחים תיכף להשתכר בשולי המס הגבוהים, אפשר להשתכר גם מעט, בחצי משרה, ואז האוצר ישלים על דרך של מס הכנסה שלילי.

יעקב ליצמן: אם אתה יכול להסביר איך יכול להיות ש-35% של העובדים במשרה מלאה הם מתחת לקו העוני – – –

דליה איציק: לא, לא הבנתי.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות ש-35% מהמשפחות שעובדות משרה מלאה, נמצאות מתחת לקו העוני?

רוני בר-און: תראה, אני אומר עוד פעם – – –

יעקב ליצמן: איך זה יכול להיות?

רוני בר-און: אני לא מסכים עם הנתון הזה, אבל אני לא רוצה להתווכח.

יעקב ליצמן: אותו דבר מה שאתה אומר – – –

רוני בר-און: הרב ליצמן, אני לא רוצה להתווכח.

רוני בר-און: אני אומר לך את הדבר הבא, אני אחזור עליו עוד פעם.

רוני בר-און: משפחה ששני מפרנסיה הבוגרים, או שני הבוגרים שבה, אינם יוצאים לעבודה – הסיכוי שאתה תמצא את המשפחה הזאת מתחת לקו העוני הוא 7 ל-10; כאשר יצא מפרנס אחד מהמשפחה לשוק העבודה – הסיכוי יהיה 2.5 ל-10; וכאשר שני הבוגרים יצאו לפרנס, גם אמרתי לך: פחות משכר מינימום, עם כל ההשלמות, שני המפרנסים בחוץ, עד שישה ילדים – רק 3% מהמשפחות יהיו מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: אדוני יודע כמה עולה מעון?

דליה איציק: אבל, אדוני, אתה מרשה לי שאלה?

רוני בר-און: כן.

דליה איציק: מסכים?

רוני בר-און: בבקשה.

דליה איציק: אני רוצה לשאול אותך משהו.

דליה איציק: זה לא עושה שכל מה שאומרים.

דליה איציק: אמרה חברת הכנסת יחימוביץ קודם דבר נכון.

דליה איציק: נדמה לי ששמעתי שאמרת: הם קודם היו בבית עניים, ועכשיו הם עובדים בחוץ עניים.

דליה איציק: זה גם לא עושה שכל כי אני שואלת את עצמי – אני מבינה למה אתה לא רוצה קצבאות ילדים, אבל אתה אומר:

דליה איציק: מה אכפת לכם איך קוראים לזה, אני אתן לכם שווה-כסף אחר.

דליה איציק: זה מה שאתה אומר, נכון?

דליה איציק: אני מבינה נכון?

רוני בר-און: כן.

דליה איציק: ועל זה שווה לחשוב, אבל אני אומרת לעצמי: אני באה ממשפחה – היום קוראים לזה ברוכת ילדים, שמונה ילדים.

דליה איציק: לא היה עולה בדעתי שגם אמא שלי וגם אבא שלי יעבדו, פשוט לא היה עולה בדעתי.

דליה איציק: מזל שאמא שלי לא עבדה, כי אני לא רוצה להגיד לך איפה היינו מסיימים את חיינו.

רוני בר-און: משום שאז, גברתי היושבת-ראש, לא היו כל אותם מכשירים שעליהם אני מדבר.

רוני בר-און: זה לא שאני אומר להם: אני לא אתן קצבאות ילדים, אבל אם תקראו לזה קצבאות משפחה או פיצוי עבור התייקרויות, אז אני אשלם את זה.

רוני בר-און: אני אומר: לא.

רוני בר-און: אני אפתח עוד מעונות-יום, ואז ההורים שלך – כששניהם היו צריכים לצאת לעבודה, היה להם פתרון לילדים?

רוני בר-און: בזמנך זה לא היה, היום יש מעונות-יום – –

דליה איציק: לא היה להם כסף לשלם למעונות-היום.

דליה איציק: אין להם כסף.

שמואל הלפרט: אדוני יודע כמה עולה מעון?

רוני בר-און: – – והיום אנחנו מוכנים להאריך – – –

שמואל הלפרט: כמה עולה מעון לילד?

רוני בר-און: אבל אני לא יכול ככה.

רוני בר-און: אני לא יכול עם כל הרקע הזה, אני מוכן לנהל דיון.

דליה איציק: הרב הלפרט, זה לא הוגן.

רוני בר-און: אני מוכן לנהל דיון, אבל אני לא מוכן כל הזמן שכל מלה שאני אומר, יש לה אקו.

רוני בר-און: אנחנו מוכנים לתת יום לימודים ארוך ולהחיל אותו גם על גני-ילדים, על עוד גני-ילדים; ואנחנו מוכנים לתת צהרונים, כדי שהאמא לא תצטרך ב-13:00 לרוץ להוציא את הילד מהמעון או מהמטפלת; ואנחנו מוכנים לתת ארוחה חמה לילד – בכספנו, בכספי המדינה – מה שאומר שהאמא חוסכת את אותם דברים יקרים שהרב ליצמן אומר שזה מאוד קשה לקנות אותם לבית.

רוני בר-און: אנחנו לא מאמינים בכך שהקצבאות יביאו לצמצום אמיתי של העוני; אנחנו חושבים שזה פתרון לטווח קצר ולא לטווח ארוך.

רוני בר-און: אם רוצים להתמודד עם העוני, צריך להתמודד באותם כלים ובאותם מכשירים שעליהם דיברתי – כמו הכשרה, חינוך, לימוד, החזקת הילדים במעונות, לתת להם את אותה ארוחה חמה, לתת להם את אותו יום לימודים ארוך.

רוני בר-און: אלה דברים שההשקעה בהם משתלמת לטווח ארוך.

רוני בר-און: זה לא פתרון לרגע, זה פתרון לטווח ארוך.

רוני בר-און: גם אם התוצאות, לוקח להן יותר זמן – הן יותר אמיתיות, הן יותר מבוססות.

רוני בר-און: לכן, אנחנו נישאר בוויכוח הזה.

רוני בר-און: קשה לי להאמין שנצליח לשכנע זה את זה, אבל יכול להיות שכפי שב-2003 הדיון הזה על ביטול הקצבאות או על הקיצוץ בקצבאות היה דיון של ספקולציות, דיון שלא היה לו בסיס ברמת הנתונים וכל אחד יכול היה להיות בבחינת צדיק באמונתו יחיה, היום הדברים שונים.

רוני בר-און: היום הסטטיסטיקה מדברת.

רוני בר-און: מדינת ישראל העלתה את שיעור ההשתתפות בתעסוקה בצורה דרמטית; מדינת ישראל הורידה את שיעורי האבטלה במשך פחות מחמש שנים משיעורים של כמעט 12% לשיעורים של בסביבות ה-6%.

שלי יחימוביץ': – – – שוק העבודה – – –

רוני בר-און: ועדיין, אני יודע, חברת הכנסת יחימוביץ, שיש מקומות – – –

שמואל הלפרט: בגלל גירוש 80,000 עובדים זרים.

רוני בר-און: זה לא נכון.

רוני בר-און: אתם יכולים להמשיך לצעוק את זה, והעובדות שאנחנו מקבלים – גם מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – – –

שלי יחימוביץ': בממוצע זה יוצא יפה.

רוני בר-און: אני לא שומע.

שלי יחימוביץ': בממוצע זה יוצא יפה, אבל יש יותר ויותר עובדים עניים.

רוני בר-און: נו טוב, בוודאי.

רוני בר-און: תראי, הוויכוח בין הממוצע למקרה הספציפי, ברמה הפילוסופית, בחיים לא ייפתר.

שלי יחימוביץ': זה לא פילוסופי.

רוני בר-און: בחיים זה לא ייפתר כי הדוגמאות על הסטטיסטיקה, על זה שטובע בנהר שהעומק הממוצע שלו הוא 40 סנטימטר, זאת בדיחה טובה, אבל ברמת הניתוח – היכולת שלנו לקבל החלטות מקרו-כלכליות איפה להשקיע, מה לעשות, איך לתכנן לטווח ארוך – אנחנו לא יכולים להתעלם מהמספרים שאנחנו מקבלים – –

שלי יחימוביץ': פשוט לא נכון.

רוני בר-און: – – והמספרים האלה מדברים בצורה מאוד ברורה – כן תיתנו את הכסף, כן תילחמו בעוני, כן תילחמו בבערות, כן תשקיעו בחינוך, כן תשקיעו בחינוך הטכנולוגי, כפתרונות ארוכי-טווח, ואל תיתנו מה שנקרא מתנות לאביונים ברמה של פתרון לטווח קצר.

רוני בר-און: תודה רבה.

שמואל הלפרט: – – – באירופה?

שלי יחימוביץ': מדברים על שוק עבודה – – –

דליה איציק: תודה, אדוני, על תשובתך המקפת, אבל אני חושבת שהרב ליצמן צריך לצאת קצת מעודד, לא?

דליה איציק: כי מה שאומר פה השר – אם אני הבנתי נכון, והשר מאשר שהבנתי נכון – שיש פה בסיס לדיון.

שמואל הלפרט: אנחנו התעודדנו כולנו, מאוד.

דליה איציק: שיש פה בסיס לדיון איך קוראים להטבה הזאת למשפחות ברוכות ילדים.

רוני בר-און: הדיון הוא לא על איך קוראים.

רוני בר-און: חלילה וחס שהדיון יהיה על איך קוראים.

רוני בר-און: איך קוראים – אני מכיר את כל אוצר המלים, ויש לי הרבה מאוד מלים – – –

דליה איציק: אבל אתה מודה שצריך, נכון?

רוני בר-און: צריך.

רוני בר-און: אין פה מכבסת מלים.

רוני בר-און: אנחנו מוכנים לתת את מאות המיליונים שדרושים, אנחנו עושים את זה, אנחנו ניתן את זה ברמה שאנחנו נפיק פעמיים – גם נשיג את המטרות שאנחנו רוצים להשיג, וגם נקל את המצוקה ואת העוני.

דליה איציק: טוב, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור לחבר הכנסת ישראל כץ.

דליה איציק: איפה חבר הכנסת כץ?

דליה איציק: היה פה לפני שתי דקות.

דליה איציק: מה נעשה?

דליה איציק: נעבור למישהו אחר.

דליה איציק: חבר הכנסת מילר – אבל שרת החינוך איננה.

דליה איציק: נא לקרוא לשרת החינוך.

דליה איציק: מישהו מוכן לקרוא לחבר הכנסת כץ שם?

דליה איציק: חבר הכנסת מילר, אתה רוצה לדבר כששרת החינוך לא פה?

אלכס מילר: אני דווקא מעדיף את שר האוצר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

אלכס מילר: גברתי היושבת-ראש, תודה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, לפני יותר משנה וחצי ממשלת ישראל קיבלה החלטה להקים ועדה שהיתה אמורה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי.

דליה איציק: בבקשה.

אלכס מילר: – – – ועדה שהיתה אמורה להביא דוח והצעה לרפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה, והיתה סיבה לכך.

אלכס מילר: קודם כול, לא היתה שום תוכנית חומש למערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: הממשלות הקודמות קיצצו סכומים גדולים מהתקציב, והיינו צריכים לקבל איזו מדיניות מממשלת ישראל – – –

דליה איציק: רק שנייה, חבר הכנסת מילר; אני אוסיף לך עוד דקה.

דליה איציק: יש פה דילוג קטן בסדר-היום כי חבר הכנסת כץ איננו, ועוד אומר לי חבר הכנסת מילר שהוא שמח ששר האוצר כאן.

דליה איציק: אתה רוצה ששר האוצר יהיה כאן?

אלכס מילר: כן.

דליה איציק: שר האוצר, אתה מסכים להיות אתנו עוד שבע דקות?

דליה איציק: אה, אתה גם שר תורן – סתם אני מתחננת, אתה רואה?

רוני בר-און: למה, אבל שרת התיירות פה.

קריאות: – – –

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אלכס מילר: הוועדה שהוקמה עשתה עבודה רחבה בנושא של אבחון מערכת ההשכלה הגבוהה, הביאה את המסקנות והתחלנו לדון במסקנות הללו.

אלכס מילר: שלום, גברתי השרה.

אלכס מילר: אני אמרתי שדווקא לאי-אמון הזה הייתי מעדיף את התגובה של שר האוצר יותר מאשר את שלך, כי עמדתך ברורה ושמענו זאת גם אתמול, אבל היום הייתי מצפה משר האוצר לתת תשובות על מה שקרה בשבוע האחרון.

אלכס מילר: חברים, מה שקרה, בדוח הזה היו חילוקי דעות של גופים שונים במערכת ההשכלה הגבוהה ובסופו של דבר הגיעו להסכמות.

אלכס מילר: במשך השנתיים הללו הגופים שמייצגים את המערכת עברו טלטלות שונות, ובסופו של דבר, מי שנפגעו מהטלטלות הללו הם הסטודנטים שלנו.

אלכס מילר: אני מתחיל מאותו קיץ של מלחמת לבנון השנייה, שחלקם הגדול התגייס למילואים, אחר כך שביתות גם של הסטודנטים, גם של הסגל הבכיר, גם של הסגל הזוטר; לא היתה להם הזדמנות לעבוד בצורה מסודרת בקיץ כאשר הם היו צריכים להשלים את הלימודים שהם איבדו בגלל השביתות האלה, והשביתות היו לגיטימיות לחלוטין, אני חושב שלכל אחד יש הזכות להילחם על זכויותיו, גם לסגל – כאשר מדובר בנושא המשכורות, גם לסטודנטים – כאשר מדובר על גובה שכר הלימוד, אבל מה שטוב, שהגיעו להסכמות, וזה נדיר.

אלכס מילר: אני חושב, כל מי שהיתה לו נגיעה לנושאי חינוך בחמש-שש השנים האחרונות יכול להעיד שהיה קושי להגיע לקונסנזוס סביב רפורמה כלשהי, תמיד היו מכשולים, גם של ארגוני המורים, אם מדובר בנושא הרפורמות בחינוך.

אלכס מילר: אם מדובר ברפורמה של מערכת ההשכלה הגבוהה אז היתה התנגדות נחרצת של הסטודנטים, ואני מזכיר לחברים את היוזמה של מפלגת הליכוד, אז שרת החינוך לימור לבנת, על ועדת-ינאי.

אלכס מילר: גם אז היתה התנגדות נחרצת של הסטודנטים להעלאת שכר הלימוד.

אלכס מילר: אבל בסופו של דבר הגיעו להסכמות.

אלכס מילר: מה שקרה, שמערכת ההשכלה הגבוהה היום נמצאת במצב שהיא לא מצליחה להתנהל.

אלכס מילר: למה?

אלכס מילר: כי הדוח לא התקבל, אותן הסכמות לא התקבלו.

אלכס מילר: לפי מה ששמענו, האוצר מתנגד לחלוטין לכל הקשור להסכמות שהגיעו אליהן הגופים שמייצגים את המערכת.

אלכס מילר: אני גם שומע את חברי הכנסת ממפלגת קדימה, שאתמול החליטו להקים קבוצה של חברי כנסת שצריכים לדון על המשבר במערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: עם כל הכבוד, הנושא הזה נדון כל כך הרבה זמן שכבר הגיע הזמן לקבל החלטות.

אלכס מילר: צר לי שאתמול, אחרי כל כך הרבה זמן, ממשלת ישראל החליטה להעלות את הנושא של הרפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה ולדון בו ולא הצליחה לקבל שום החלטה.

אלכס מילר: מה קורה עם המערכת?

אלכס מילר: היא ממשיכה לקרוס.

אלכס מילר: כבר אתמול שמענו הודעה של ראשי האוניברסיטאות, שיש סכנה לפתיחת שנת הלימודים.

אלכס מילר: ממשלת ישראל צריכה להבין שכל עוד מערכת ההשכלה הגבוהה נמצאת באחריותה, כי זאת מערכת ציבורית שחלקה ממומנת על-ידי כספי הציבור, היא חייבת לקחת אחריות.

אלכס מילר: אם המערכת הזאת נמצאת בבעיה, מישהו צריך להציל אותה.

אלכס מילר: אסור לעשות את זה על-חשבון מישהו אחר.

אלכס מילר: אי-אפשר להתנות את שיקום המערכת בעליית שכר הלימוד, כי זאת שאלה פוליטית לחלוטין.

אלכס מילר: במשך חמש שנים, אפילו יותר, שמונה שנים, שום ממשלה לא קיבלה החלטה בעניין העלאת שכר הלימוד.

אלכס מילר: שום ממשלה.

אלכס מילר: להיפך, בסופו של דבר, שכר הלימוד אך ורק הופחת.

אלכס מילר: היום אנחנו יכולים להתווכח על כך שהסטודנטים כן מסכימים להקפאת שכר הלימוד, יש כאלה שאומרים, שצריך לנסות להפחית.

אלכס מילר: אבל זה ויכוח אחר, זה ויכוח פוליטי, אני לא חושב שצריך להתנות את כל מערכת ההשכלה הגבוהה בוויכוח, האם צריך להעלות את שכר הלימוד, צריך להשאיר אותו כמו שהוא או שצריך להפחית.

אלכס מילר: צריך להפריד בין שני הדברים הללו.

אלכס מילר: צריך להזרים כספים לתוך המערכת ולתת לה לנשום, כי היא נחנקת.

אלכס מילר: ראינו בשבוע שעבר, גם מפלגתך, גברתי השרה, הצביעה אי-אמון בנושא עקרוני מאוד, מינוי השרים אלי אפללו ורוחמה אברהם.

אלכס מילר: אני חושב שהיום מערכת ההשכלה הגבוהה ועצם אי-קבלת החלטות על-ידי ממשלת ישראל – לפני רגע, לפני ששר האוצר נכנס שמעתי אותו מדבר על ההשקעה בחינוך.

אלכס מילר: זאת השקעה בחינוך?

אלכס מילר: ככה משקיעים בחינוך?

אלכס מילר: כל המערכת קורסת ושר האוצר מדבר על השקעה בחינוך?

אלכס מילר: בסופו של דבר, צריך לצאת היום מסר חד-משמעי, שאם לא תהיה החלטה שהיא בקונסנזוס, שבאה להציל את המערכת כבר השבוע, אני לא חושב שתהיה אפשרות, בדרך כזאת או אחרת, להגיע להסכמות, גם עם כל הגופים שמייצגים וגם עם הממשלה.

אלכס מילר: אני חושב שהגיע הזמן שהממשלה הזאת תתחלף בכאלה שכן יכולים ומסוגלים להחליט, כן יודעים להתנהג כאשר מערכת כזאת או אחרת נמצאת במשבר.

אלכס מילר: הייתי גם מצפה שבנושא כל כך עקרוני גם מפלגתך היתה מביעה את עמדתה, לא רק בהכרזות אלא גם בהצבעות.

אלכס מילר: אני בטוח שהצעת החוק שעולה היום, של חבר הכנסת אורון, שבאה לקדם את הנושא הזה והביאה את הממשלה לאותו דיון – צר לי על כך שבשביל דיון על הרפורמה במערכת ההשכלה הגבוהה היינו צריכים לקדם הצעות חוק ולחכות שבעה חודשים עד שהממשלה תתכנס לדון במשבר הזה.

אלכס מילר: אבל אני חושב שדווקא במסר חד-משמעי, באי-אמון בממשלה אשר לא מצליחה להביא רפורמה ולהזרים תוספת תקציבית משמעותית למערכת – ואני מצפה מכל חברי הכנסת לתמוך באי-אמון הזה כי הנושא הזה בקונסנזוס וחייבים להציל את המערכת.

אלכס מילר: מבחינתנו, הממשלה נכשלה בכל הטיפול במשבר במערכת ההשכלה הגבוהה.

אלכס מילר: אני לא חושב שקבוצה של חברי הכנסת יכולה לבוא ולשנות את הדרך שמנסה לקדם שר האוצר.

אלכס מילר: אני חושב שהגיע הזמן לקבל החלטות.

אלכס מילר: מבחינתנו, הבענו את עמדתנו בנושא המשבר ואני מצפה גם משאר חברי הכנסת להביע את עמדתם.

אלכס מילר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את שרת החינוך, חברת הכנסת יולי תמיר, להשיב על הצעת האי-אמון.

יצחק זיו: לפני שתתחילי, אני מבקש לברך את הברון אריק דה-רוטשילד, תבורך.

יולי תמיר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלכס מילר, אני פונה אליך באופן אישי, כי אני יודעת שאתה באמת מעורב בנושא ההשכלה הגבוהה, ומלווה את המאבק להציל את ההשכלה הגבוהה משנים של קיצוצים.

יולי תמיר: נתחיל ונאמר שהממשלה הזאת, אחרי הרבה שנים שממשלת נתניהו קיצצה בהשכלה הגבוהה, רק הוסיפה תקציבים.

יולי תמיר: לא מספיק, אבל הוסיפה.

יולי תמיר: וצודק שר האוצר, ובזה אני מסכימה אתו, שהממשלה הזאת אחרי קיצוצים מאוד כואבים שעשתה ממשלת נתניהו בתקציב החינוך החזירה תקציב נכבד מאוד למערכת החינוך.

יולי תמיר: השאלה היא כרגע איך אנחנו נותנים למערכת ההשכלה הגבוהה את הכלים להתמודד עם המשבר שלא אנחנו יצרנו.

יולי תמיר: ירשנו ירושה כואבת, אנחנו מנסים שנה אחרי שנה להתמודד אתה.

יולי תמיר: דוח ועדת-שוחט נתן מתווה שיש בו הרבה מעלות, ונדמה לי שגם אתה תסכים – פתיחת תקנים לסגל זוטר, דבר שלא אירע כבר שנים רבות; הוספת תקציבים למחקר, דבר שבאמת המערכת זקוקה לו כאוויר לנשימה; מתן יכולת לאוניברסיטאות לעשות תהליכים של בנייה וחיזוק שהם מאוד-מאוד משמעותיים וחשובים.

יולי תמיר: הפרק שעוסק בשכר הלימוד הוא פרק שנוי במחלוקת, אני אפילו לא מתחילה כאן את הוויכוח בשאלה מהו המבנה הנכון של שכר הלימוד, כי הממשלה, עוד לפני שהיא חתמה על דוח-שוחט, חתמה על התחייבות שהיא תעגן את השינוי בשכר הלימוד במשא-ומתן עם הסטודנטים.

יולי תמיר: המשא-ומתן הזה עדיין לא הניב פירות, ולכן על-פי עמדתי – והבעתי את עמדתי בצורה ברורה מאוד וחד-משמעית -– אי-אפשר כרגע להחליט החלטה כלשהי מבלי להתווכח עכשיו איזה מודל נכון.

יולי תמיר: אולי יגיע הרגע ויחד עם הסטודנטים ננהל דיון ציבורי על זה, כרגע אי-אפשר לקבל החלטה.

יולי תמיר: אתמול היה דיון בממשלה.

יולי תמיר: הוא היה חשוב בעיני.

יולי תמיר: עיגנו בו שני דברים.

יולי תמיר: האחד, שכר הלימוד לא עולה, אפילו ה-6% שהיום היו צריכים לעלות.

יולי תמיר: ואתה יודע שהסטודנטים חיכו לראות מה יהיה עם התהליך הזה; עצרנו את זה כרגע.

יולי תמיר: אני אעשה מאבק כדי ששכר הלימוד של הסטודנטים לא יעלה עד שנגיע להידברות אתם.

יולי תמיר: נגיע להידברות אתם, יהיה מודל אחר, כל מודל שיוסכם בוודאי עוד יידון בבית הזה עשרות פעמים ונגיע להסכמה עליו.

יולי תמיר: אין לי גם שום ספק שצריך להוסיף תקציבים להשכלה הגבוהה, והוויכוח הגדול שלנו עם האוצר הוא, האם יש התליה חיונית בין שאלת העלאת שכר הלימוד כפי שדוח-שוחט ממליץ לבין שאר המסקנות.

יולי תמיר: נדמה לי שההצעה שעלתה בממשלה, שאני העליתי ורבים אחרים מעלים היום, שאם שכר הלימוד לא עולה, נבודד את הסוגיה הזאת, נשים אותה בצד ונעלה קודם כול את התקציב של האוניברסיטאות בהפרש שנותר, ב-1.8 מיליארד שקלים, היא הצעה הוגנת.

יולי תמיר: דיברנו על כך אתמול בממשלה.

יולי תמיר: לא הוכרע הדיון.

יולי תמיר: ראיתי הרבה דיונים בנושאים פחות משמעותיים ובתקציבים יותר קטנים שלא מוכרעים בישיבה אחת.

יולי תמיר: לקח ראש הממשלה על עצמו מעורבות אישית בעניין, אמר שהוא יכריע, ונתן הנחיה ברורה לשר האוצר ולי להגיע להסכמה.

יולי תמיר: משום שאני מכירה היטב את עמדתו של ראש הממשלה בנושא החינוך, וכמו שאתה יודע לא פעם ולא פעמיים שיבחתי את התמיכה המאוד משמעותית שהוא נתן לתחום החינוך במהלך כל כהונתו, אני סמוכה ובטוחה שגם הפעם הוא יכריע לטובת מערכת ההשכלה הגבוהה.

יולי תמיר: נצטרך לשבת בימים הקרובים – גם הממונים על התקציב על-פי חוק, שזה הות"ת, גם האוצר, גם משרד החינוך ובמעורבות ובליווי של ראש הממשלה, ולהגיע להסכמה.

יולי תמיר: לו קמה ממשלה אחרת – הלוא תקום בסופו של דבר בבית הזה ממשלה אחרת, אז אפשר יהיה גם לבדוק את זה – כשממשלות מתחלפות צריך לדעת מה האלטרנטיבה.

יולי תמיר: האלטרנטיבה כרגע היא ממשלות שקיצצו בחינוך ופגעו בו פגיעה אנושה.

יולי תמיר: לכן כל מי שבא ואומר לי שהוא יודע לעשות את זה טוב יותר, אני קצת סקפטית, כי ראיתי ממשלות באות והולכות בבית הזה, הרבה ממשלות שמציעות את עצמן עכשיו כאלטרנטיבה ולא עושות דבר וחצי דבר.

יולי תמיר: אנחנו לא עוסקים עכשיו בתחרות מי ירוץ ראשון לקו הגמר ויגיד שהוא יעשה את זה מחר בבוקר, כי אף אחד לא יעשה את זה מחר בבוקר.

יולי תמיר: קבענו לעצמנו פסק זמן מסוים, אני מאוד מקווה – ובעניין הזה אני נותנת את אמוני בראש הממשלה – שהדיון הזה לא רק יתקיים, אלא הוא גם יביא לסיכום שיאפשר את פתיחת שנת הלימודים הבאה באופן מכובד, יאפשר את המשך הדיון על יישום דוח ועדת-שוחט, יגן על הסטודנטים, יגן על הסגל, ויגן על הסגל הזוטר, שאף אחד לפני לא הגן עליו, וייתן למערכת ההשכלה הגבוהה איזה בסיס לעבודה נכונה בשנים הקרובות.

יולי תמיר: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת ישראל כץ לנמק את הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ההתרפסות המבישה של ראש הממשלה אולמרט ושרת החוץ לבני בפני הרודן הסורי בוועידת פריס.

יצחק זיו: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש ביטוי ישן וידוע שאומר שתמונה שווה יותר מאלף מלים.

ישראל כץ: אני חושב שהתמונה שראינו בפריס בכינוס, שאותו יזם נשיא צרפת, סרקוזי, כאשר ראש ממשלת ישראל – היתה פעם בתלמוד המלה "מהדס" – כאילו מקפץ כשרגליו קשורות או מדדה ומנסה להשיג את נשיא סוריה בשאר אל-אסד, תוך שהוא מנסה ליצור אתו מגע פיזי וללחוץ את ידו, בעוד נשיא סוריה מפנה את גבו ומתרחק בשני מקצים – – –

יואל חסון: לא ראיתי את ראש הממשלה רץ ללחוץ לו את היד.

יואל חסון: לא הבנתי את הצעת האי-אמון.

ישראל כץ: רק נכנסת.

ישראל כץ: חבר הכנסת חסון, רק נכנסת, אתה עוד תבין.

יואל חסון: קראתי אותה בעיון.

יואל חסון: זה ממש מעניין.

ישראל כץ: אם שמעת אותי, כל אזרח במדינה הזאת, בלי קשר לדעותיו הפוליטיות, התבייש.

יואל חסון: למה, מה הוא עשה?

ישראל כץ: כשהוא ראה את ראש הממשלה מנסה באופן מלאכותי לחבור, ליצור מגע פיזי עם נשיא סוריה – –

יואל חסון: זה כל כך לא נכון.

ישראל כץ: – – להתחכך בו וללחוץ את ידו.

יואל חסון: זה לא היה כך.

ישראל כץ: כולנו ראינו בטלוויזיה.

ישראל כץ: כל אחד ראה והסתכל.

יואל חסון: להיפך, הוא עשה עם היד שלו: לא, לא, לא.

ישראל כץ: נשיא סוריה, אותו נשיא שעד לפני תקופה לא ארוכה קיבלנו הערכות על חולשתו, על טירונותו, על כך שהוא גרור של נסראללה, הסתבר שהוא עושה לראש הממשלה הזאת בית-ספר, מפנה לו את גבו, הוא נזהר שלא לאפשר לו להתקרב אליו.

ישראל כץ: ומי זוכה בסוף בלחיצת יד, לפי עדותו?

ישראל כץ: חבר הכנסת אחמד טיבי, הוא זוכה ללחוץ את ידו של אסד, וראש ממשלת ישראל, תוך ויתור על הכבוד הלאומי מנסה לעשות דבר שלא עולה בידו, אבל ממחיש לכל אזרח כאן שראה את התמונה בדיוק איפה אנחנו עומדים ואיפה אנחנו נמצאים.

ישראל כץ: חבר הכנסת חסון, מה שצרם, שהיה ברור שהניסיון הזה לא נבע ממניעים לאומיים; ראש הממשלה לא חשב לחזק את מעמדה של ישראל בכך שהוא ישיג את נשיא סוריה, יצליח ללחוץ את ידו, מעמדה של ישראל ישתפר, סוריה תתמוך פחות בטרור, תהיה פחות גרורה של אירן ותתמוך פחות ב"חיזבאללה" וב"חמאס", אלא ראש הממשלה רצה תמונה ממניעים אחרים לחלוטין.

בנימין נתניהו: אולי כן.

ישראל כץ: הוא רצה תמונה שתטה את סדר-היום, עוד ספין או ניסיון לספין תוך ביזוי העמדה הלאומית והכבוד הלאומי שבא על-חשבון אינטרסים של מדינת ישראל.

ישראל כץ: מה עשתה, אדוני היושב-ראש, באותו זמן שרת החוץ, ממלאת-מקום ראש הממשלה, שגם היא נכחה באירוע?

ישראל כץ: גם היא תמרנה, אבל לא כדי להשיג את אסד, אלא כדי להימנע מלפגוש את ראש הממשלה.

ישראל כץ: עד כדי כך היא נזהרה מלפגוש אותו, שאפילו הקדימה את טיסתה ולא חיכתה לחזור במטוסו המרווח של ראש הממשלה, שנשכר במיוחד לשם כך והתשלום שולם.

ישראל כץ: היא חזרה בטיסה משלה, שש שעות קודם.

ישראל כץ: אדוני סגן שרת החוץ, אתה נמצא כאן, אני מניח שהיא לא התייעצה אתך לגבי הדבר הזה.

ישראל כץ: מה שראינו כאן ומה שרואים אזרחי ישראל בנושא כל כך כבד וחשוב, אנחנו רואים תמרונים.

ישראל כץ: המנהיגות מתמרנת והמדינה סובלת.

ישראל כץ: ראש הממשלה מתמרן – אולי אני אתפוס את אסד לאיזו לחיצת יד, וזה מפנה לו את גבו ולוחץ את ידו של אחמד טיבי, שרת החוץ מתמרנת כדי שלא לפגוש את ראש הממשלה, וכך המדינה מתנהלת.

ישראל כץ: וזה עוד רק בחלק הטקסי – החלק של הכבוד הלאומי, שאפשר לעשות אותו אחרת גם אם יש דעות מדיניות כאלה ואחרות.

ישראל כץ: הבעיה החמורה היא הבעיה המהותית בנושא הסורי ובנושא רמת-הגולן.

ישראל כץ: ראש הממשלה נוהג לומר – ואמר יותר מפעם אחת:

ישראל כץ: אני יודע מה אסד רוצה ממני, הוא יודע מה אני רוצה ממנו, וכל ראשי הממשלות בעבר – הוא מוסיף – ויתרו על הגולן; היו מוכנים לוותר על הגולן.

ישראל כץ: קודם כול, אלה אמירות לא נכונות, ושנית, להתייחס כך לרמת-הגולן, ולהניח בצורה כזאת – שכל אחד מבין למה הכלה מתכוונת כאן – עצם הנכונות לוותר על כל רמת-הגולן ללא שום משא-ומתן, וגם עם משא-ומתן – – – חבר הכנסת טיבי, כשלא היית אמרתי שזכית זכות גדולה כשאסד לחץ את ידך לאחר שסירב ללחוץ את ידו של ראש הממשלה.

ישראל כץ: אני לא יודע מה זה אומר לגביך ולגבי ראש הממשלה, אבל אלה העובדות.

דוד רותם: אמרת שזאת לא זכות ללחוץ את ידו של אסד.

ישראל כץ: רמת-הגולן אינה נתונה למשא-ומתן.

ישראל כץ: רמת-הגולן היא חלק ממדינת ישראל, וזה, בהיבט המהותי, דבר שחייבים לזכור.

ישראל כץ: יש רוב ברור בכנסת הזאת לחברים שמתנגדים לוויתור על רמת-הגולן.

ישראל כץ: יש רוב ברור בציבור של אזרחי מדינת ישראל שמתנגדים לוויתור על רמת-הגולן.

ישראל כץ: יש חוק שמחייב לפני כל ויתור על שטח – גם רמת-הגולן – ש-61 מחברי הכנסת יתמכו בזה, ואין 61 חברי הכנסת כאלה.

ישראל כץ: יש חוק שהוא כרגע בהתהוות ובתיקון, אני מקווה שהוא יושלם בקרוב, שיחייב קיום משאל-עם לפני ויתור על הגולן; ואני מקווה גם לפני ויתור על מקומות אחרים.

ישראל כץ: כלומר, הרוב בכנסת והרוב בציבור ימנעו מראש ממשלה מכהן – שמעתי ששרת החינוך הביעה תקווה שעוד בכנסת הזאת תקום ממשלה אחרת; אני מניח ומקווה מאוד שלא תקום ממשלה אחרת שתהיה חלשה עוד יותר מהממשלה הנוכחית, מבחינת שיעורי הכוח שהולכים ופוחתים.

ישראל כץ: אם ראש הממשלה מהדס אחרי אסד, היא תפתח במירוץ שליחים, ונשיא סוריה בכלל אומר שהוא מוכן לדבר עם ארצות-הברית אבל לא בממשל הזה.

ישראל כץ: הזלזול בתגובות של סוריה לעומת הנכונות הזאת לוותר מראש זה דבר חסר תקדים בתולדות מדינת ישראל.

ישראל כץ: לכן, חשוב ביותר להשלים את החוק לעניין משאל-עם, כי אז גם בכנסת וגם בציבור יהיה ברור – וחייב להיות ברור לאסד כבר היום – שכל מה שאומרים לו אלה דברים שאין להם מנדט להגיד, אין להם כיסוי, הם לא מבטאים את רצון הציבור, הם לא מבטאים את רצון הכנסת, הם נאמרים מכל מיני סיבות, לצערי, אפילו סיבות אישיות.

ישראל כץ: הגולן לעומת העניין האישי – דבר כזה עוד לא היה בתולדות מדינת ישראל.

ישראל כץ: ברמת-הגולן עצמה, כבר הרחיבו כל כך הרבה פעמים בביטוי "העם עם הגולן", שהוא ביטוי כל כך נכון.

ישראל כץ: העם עם הגולן מסיבות רבות; קודם כול הסיבה ההיסטורית, שרמת-הגולן היתה חלק מהשלטון היהודי, מהשלטון הישראלי, שנים ארוכות.

ישראל כץ: הארכיאולוגיה, בתי-הכנסת, ההיסטוריה, כל אלה מעידים על כך שרמת-הגולן היא שלנו, וגם החוק הישראלי חל עליה, כחלק רגיל ממדינת ישראל.

ישראל כץ: הנתונים וההסברים הביטחוניים על החשיבות הקריטית של הימצאות ברמת-הגולן, לשם איום על דמשק ומניעת אלימות מצד סוריה, ההתיישבות המפוארת שקמה ברמת-הגולן – יושב כאן שר האוצר לשעבר, נתניהו; הוא ואנוכי, כשהייתי שר באותה ממשלה, ממשלת שרון, העברנו תוכנית מיוחדת לפיתוח רמת-הגולן, שהכפילה את מספר התושבים בגולן במרחב הכפרי ונתנה לרמת-הגולן חוזק ועוצמה.

ישראל כץ: יש קצרין ויישובים עירוניים אחרים, ויש הדרוזים ברמת-הגולן, שיש להם חקלאות יוצאת מהכלל, והם גם מקבלים סיוע ורוצים להישאר כאן, וכולם יודעים את זה.

ישראל כץ: כלפי חוץ הם צריכים לומר מלה פה ושם לממשלות שעלולות באישון לילה להיפטר מרמת-הגולן.

ישראל כץ: כל נושא המים והדברים האחרים מעידים על כך שאנחנו חייבים לשמור על רמת-הגולן.

ישראל כץ: אני יודע, תבוא נציגת הממשלה ותשיב כמנהגה.

ישראל כץ: אומנם היא כבר שרת התיירות, אבל עדיין יש לה אחריות לקישור בין הממשלה לכנסת.

ישראל כץ: לפחות פעמיים כשהצגתי הצעת אי-אמון לא זכיתי למענה ענייני, ומייד התחילו כל מיני התקפות כאלה ואחרות.

ישראל כץ: למה אני אומר את זה?

ישראל כץ: כי נושא כל כך חשוב – גם ברמת הכבוד הלאומי, אחרי מה שראינו בפריס, ההתבזות, וגם באופן מהותי, לגבי רמת-הגולן – מחייב תשובות ענייניות.

ישראל כץ: אני חושב שאת יכולה לגנוז את מה שהכינו לך, או שהכנת, ולענות באופן ענייני על הדברים, כי אני מתאר לעצמי לאן תלכי; בפעם הקודמת אמרת שאין מגעים עם ה"חמאס".

ישראל כץ: אמרת שאין מגעים, והיום כבר יש הסכם.

ישראל כץ: כאן על הבמה אמרת שאין מגעים.

ישראל כץ: אמרת שה"קטיושות" והטילים על שדרות הם גזירת גורל ואי-אפשר להפסיק אותם.

ישראל כץ: הפעם אני מקווה שבנושא ההתנהגות של ראש הממשלה, שמייצג את כולם, ומניעת התבזות כמו שראינו, ובנושא רמת-הגולן, שאני יודע שדווקא יש לך פינה חמה בלב לעניין הזה, תאמרי את דעותייך האמיתיות, תגני את ההתבזות הזאת ותגני על הגולן.

רוחמה אברהם-בלילא: אם היית עושה שיעורי בית היית שם לב שמי שעונה לך הוא סגן שרת החוץ.

יצחק זיו: אני מזמין את סגן שרת החוץ, חבר הכנסת מגלי והבה, להשיב על הצעת האי-אמון.

ישראל כץ: זכית מן ההפקר.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה זכית.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, שרת התיירות, חברי חברי הכנסת – –

ראובן ריבלין: אנחנו נסכים לוותר על הגולן רק אם הוא יהיה מדינת הדרוזים.

מגלי והבה: – – אני מתכבד להשיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת ישראל כץ, ואני מתכונן לתת לך תשובה עניינית דווקא.

ישראל כץ: אם הייתי יודע שאתה עולה לא הייתי אומר לך את הדברים האלה.

מגלי והבה: אני מודה לך, אבל ציפיתי – אם היית אומר הצעת אי-האמון בנושא ניהול משא-ומתן על רמת-הגולן, כן או לא, זה היה עניין הרבה יותר רציני.

מגלי והבה: אבל כשאתה מתעסק חצי מהזמן בנושא רכילותי זה לא מוסיף שום דבר.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על ועידת פריס, להזכיר לך, אנחנו מדברים על מדינות אירופה פלוס מדינות אגן הים התיכון.

מגלי והבה: אנחנו מאוגדים בארגון הזה שנקרא "יורומד".

מגלי והבה: היושב-ראש לשעבר, ראובן ריבלין, שלח אותי להיות חבר בו, ומאז הממשלה הקודמת – –

ישראל כץ: – – –

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: – – מאז אני חבר ב"יורומד", שהוקם כדי לדון ברמה הפרלמנטרית בבעיות המזרח התיכון על כל גווניו.

מגלי והבה: מדינת ישראל אינה יכולה להרשות לעצמה להיעדר מארגונים כאלה.

מגלי והבה: אני שמח שהעניין התפתח, והיו לנו הישגים רבים, ואני יכול למנות לך הישג אחד שלא היה בתולדות מדינת ישראל עד היום – סגן יושב-ראש הוועדה המדינית-הביטחונית של "יורומד", של כל מדינות אירופה – 27 – פלוס עשר מדינות אגן הים התיכון, הוא נציג ישראל, עבדך שעומד כאן.

ישראל כץ: לא הגשתי הצעת אי-אמון נגדך.

מגלי והבה: אני רוצה להסביר לך את החשיבות של היותנו מדינה שמיוצגת באיחוד מדינות הים התיכון.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך שאני מסתובב – והייתי בוועידה הזאת.

מגלי והבה: עצם העובדה שישראל הוזמנה כשאר המדינות – וחשוב לנו לא להיעדר מהמקומות האלה, מכיוון שאנחנו צריכים להיות בהם כדי לייצג את האינטרסים שלנו.

מגלי והבה: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו לא להיות שם.

מגלי והבה: אנחנו לא לוב.

מגלי והבה: אגב, המדינה היחידה שלא השתתפה, מכל מדינות אגן הים התיכון, היא לוב של קדאפי.

מגלי והבה: מדינת ישראל השתתפה – היינו גם ראש הממשלה, גם שרת החוץ וגם אנוכי, ישבנו בוועידה, ואני מצפה ממך שתקרא את הודעת הסיכום של הוועידה ותראה שישראל – – – דרך אגב, ישבתי ושמעתי את כל הנאומים של כל שרי החוץ וכל ראשי המדינות – הייתי חלק מהמשלחת – ופעם ראשונה שמדינת ישראל לא הותקפה, לא הואשמה בזוועות שכל הזמן מנסים להלביש עלינו; לא באו אלינו בטענה, אלא כמדינה שותפה שווה במדינות אגן הים התיכון.

מגלי והבה: מדינת ישראל כחברה שווה זה דבר חשוב ביותר.

קולט אביטל: ועל זה נאמר: אשרי המאמין.

מגלי והבה: לסרקוזי היו כמה הישגים, אבל להגן על מדיניותו ומה יהיה בעתיד, אני לא אענה, גברתי.

מגלי והבה: אני מגן על האינטרסים של מדינת ישראל.

מגלי והבה: לדעתי, מדינת ישראל במעמד שלה בהיותה בוועידה שם, היה לה הישג חשוב.

מגלי והבה: גם בסיכום הוועידה היה לנו משא-ומתן לא קל בנושאים של הוועידה, והיו לנו שני הישגים חשובים, חבר הכנסת כץ.

מגלי והבה: האחד, שרצו להכניס את הליגה הערבית כמשקיף למדינות האלה, ואנחנו התנגדנו.

מגלי והבה: תמכו בנו בכך כל המדינות האירופיות, והם יהיו אורח שמוזמן לפגישות, אבל לא משקיף ולא בעל זכויות, ואת זה רצינו למנוע.

מגלי והבה: נקודה שנייה לא פחות חשובה היא שפתרון הסכסוך הישראלי-הערבי עם הסורים יהיה דרך משא-ומתן ויתבסס על עקרונות ברצלונה ואנאפוליס.

מגלי והבה: אלה שני הישגים חשובים למורת רוחם של אחרים.

מגלי והבה: ההתנהלות הזאת היא התנהלות חשובה ביותר גם של ראש הממשלה וגם של שרת החוץ.

מגלי והבה: הלוואי שהעיניים שלי יכלו להיות הווידיאו שיעביר לכם את התחושות.

מגלי והבה: נכנסו לשם כל ראשי מדינות ערב, והיה שלב שנכנס גם הנשיא אסד.

מגלי והבה: דרך אגב, חבל שביבי נתניהו, יושב-ראש האופוזיציה, לא נמצא כאן, כי הוא ניסה להגיע לאסד האב דרך כל מיני שליחים.

מגלי והבה: הוא הגיע אתו לסיכומים כאלה ואחרים שנודע על חלקם ועל חלקם לא.

מגלי והבה: אז עדיף לנו כממשלה לעשות את הדברים בגלוי.

מגלי והבה: אנחנו בשלב שאנחנו מנהלים אתם משא-ומתן לא באופן ישיר, ולא הגענו לשלב שהחלטנו לבוא לשולחן המשא-ומתן בצורה ישירה.

מגלי והבה: יש לנו צוות סורי, צוות טורקי וצוות ישראלי, ואנחנו ממתינים לדברים שכל צד מעביר לצד השני.

מגלי והבה: אני רוצה לתקן אותך; אתה ציטטת את ראש הממשלה שאומר, מה הוא רוצה ממני, ומה אני רוצה ממנו.

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: הוא אומר, מה אני מצפה מבשאר אסד – אני יודע, ומה הוא מצפה ממני – גם את זה אני יודע.

מגלי והבה: יש הבדל גדול בין "רוצה" לבין "מצפה".

ישראל כץ: – – –

מגלי והבה: אתה מכיר אותי שאני אוהב לדייק ולשים את הדברים על השולחן.

מגלי והבה: אז לנהל משא-ומתן ישיר וגלוי – אוקיי, אנחנו עושים את זה.

מגלי והבה: אבל לבוא ולהאשים את הממשלה שהיא מוותרת על נכסים ומוותרת על רמת-הגולן – עוד לא הגענו לשלב הזה.

מגלי והבה: אנחנו מנסים לבדוק את הרקע – כיצד נוכל לבוא היום למשא-ומתן ולשים את הדרישות שלנו ואת התנאים שלנו.

מגלי והבה: לזה עוד לא הגענו; אנחנו בשלב המקדים, אבל יש תזוזה.

מגלי והבה: אמרתי: אילו עיני היו הווידיאו שיכול להעביר את התחושות, הייתי יכול להראות שכשנכנסו ראשי המדינות לאולם הכנסים לפני הוועידה, ראשי מדינות ערב ניגשו לראש הממשלה ולשרת החוץ, כולם באו ולחצו ידיים.

מגלי והבה: היחיד שנכנס ותפס מקום בצד הוא הנשיא בשאר אסד, שהוא היום מבודד ומרגיש מבודד.

ראובן ריבלין: תגיד "נשיא סוריה".

ראובן ריבלין: "נשיא" זה – – –

מגלי והבה: אוקיי, נשיא סוריה.

מגלי והבה: אתה יודע ששפת האם שלי היא ערבית, והתבדחתי עם הנשיא מובארק על הנושאים האלה, וגם הוא אמר לי משהו על הנשיא בשאר אסד שהלך הצדה.

מגלי והבה: עמדתה של ישראל והשתלבותה באגן הים התיכון – – –

ג'מאל זחאלקה: מה אמר לך הנשיא מובארק?

מגלי והבה: אני מוכן להגיד לך את הדברים אולי בהזדמנות אחרת, לא בפרהסיה מעל במת הכנסת.

מגלי והבה: אני רק רוצה להגיד לך שנוכחותנו שם כמדינת ישראל היתה נוכחות חשובה, וחשוב שנביע את עמדתנו, נהיה שותפים למכלול הבין-לאומי האזורי הזה.

מגלי והבה: התחלת לדבר על מדיניות הממשלה.

מגלי והבה: אני רוצה להגיד לך שמעולם לא הרגשנו במדיניות חוץ מוצלחת יותר של מדינת ישראל – הייתי אומר, בין התקופות הטובות של מדינת ישראל.

מגלי והבה: אתה ראית מה אמר מעל במת הכנסת הנשיא בוש והתחייבותו למדינת ישראל; שמעת את סרקוזי והתחייבותו למדינת ישראל, ואת הצהרתו באשר לזכותה של מדינת ישראל וזכותנו לחיות בגבולות בטוחים ושלא יסכימו שיתקיפו אותנו.

מגלי והבה: ושמעת הבוקר את בראון, ראש ממשלת בריטניה, באשר לעמדתו הנחרצת כלפי מדינת ישראל.

מגלי והבה: לכן, כשאני מסכם את הדברים, אל לנו לתפוס את העמדה – האחריות הלאומית מחייבת את כולנו במעמדים כאלה להיות בכל מקום, לייצג את המדינה בכבוד, ולא להגיע למצב שאנחנו נהיה המנודים.

מגלי והבה: אני לא יודע אם זה מנחם אותך או לא, חבר הכנסת כץ, אבל באווירה של המשלחות הערביות – וזה לא היה בעבר – האהבה, הסימפתיה והאחדות, כנראה, גם עברו מהזמן הזה, וכל מדינה כבר דואגת לאינטרס שלה.

מגלי והבה: אני שמח להגיד לך וגם לכנסת, איך הם מתייחסים אלינו כמדינת ישראל – לא כבעיה במזרח התיכון, אלא כחלק מפתרון הבעיה; מתחילים לגלות הבנות לסכנות הנשקפות מאירן וממקומות אחרים, ומתחילים לראות בישראל חלק בלתי נפרד מהמזרח התיכון, שהיעד שלה להגיע לשלום, גם עם הפלסטינים, ואנחנו גם מנהלים משא-ומתן עם הסורים.

מגלי והבה: אם אני מסכם את הדברים, הייתי מצפה מחברי ישראל כץ שיעלה את הנושאים הרציניים והכבדים שצריך לדון עליהם ולא ייגרר אחרי חברים אחרים שמנסים להוריד את העסק לרכילות שאין לה מקום.

מגלי והבה: תאמין לי שמדינת ישראל, גם בוועידה האחרונה, היה לה מקום של כבוד ושל הערכה.

מגלי והבה: תודה, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: תודה רבה לסגן השר מגלי והבה.

עתניאל שנלר: תעלה ותבוא חברת הכנסת זהבה גלאון לנמק את הצעתה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: עד אז אני רוצה לברך: Welcome the member of the Japanese parliament, Mr.

עתניאל שנלר: Mikita.

עתניאל שנלר: Welcome to , welcome to our parliament; and the parliament member from the , Mrs.

עתניאל שנלר: Gonzales – welcome to , welcome to our parliament.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להביע בשם סיעת מרצ אי-אמון בממשלה בגלל מלחמת לבנון השנייה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, בלתי מתקבל על הדעת שהחודש אנחנו ציינו שנתיים למלחמה, וממשלת ישראל, לא עלה בדעתה לציין את היום הזה.

זהבה גלאון: סיעת מרצ היא היחידה בכנסת שמעלה את הנושא הזה שוב לסדר-היום, ובעיקר אני רוצה להעלות את זה היום, אחרי שבאמת היינו עדים במשך שבועות מורטי עצבים בציפייה להחזרת החיילים החטופים – ראינו את הדיון בממשלה; ראינו איך הממשלה גרמה למשפחות לכתת את רגליהן בין השרים כדי לבקש את התמיכה שלהם לאשר את ההסכם להשבת החטופים.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לכם שכל הציפייה הזאת להשבת החטופים בעצם הסיטה את תשומת הלב הציבורית מכך שבחודש הזה, ב-12 ביולי, פרצה מלחמת לבנון השנייה – מלחמת ברירה מיותרת, כושלת, מופקרת, שבה שילמו בחייהם 164 חיילים ואזרחים.

זהבה גלאון: זאת ההונאה הגדולה, חברי חברי הכנסת; כשראש הממשלה עמד כאן על הדוכן ב-17 ביולי 2006 הוא אמר: "אנחנו יוצאים למלחמה להחזרת החיילים החטופים".

זהבה גלאון: ואני אומרת לכם עכשיו, אחרי שהשיבו את החיילים – ואני מאוד תמכתי בהסכם הזה – אפשר היה להגיע לאותו הסכם של השבת החיילים החטופים תוך שילוב מאמץ דיפלומטי ותוך שילוב של גורמים מתווכים בין-לאומיים; אפשר היה להגיע לאותו הסכם מבלי שישלמו בחייהם ובלי שיקריבו את חייהם חיילים ואזרחים.

זהבה גלאון: את אותה דרמה שיצר ראש הממשלה כשהוא עמד כאן על הדוכן כשהוא יצא למלחמה הוא יצר עכשיו בהסכם לשחרור החיילים החטופים.

זהבה גלאון: גם הממשלה וגם ראש הממשלה וגורמים בכירים אחרים ידעו כבר קרוב לשנתיים או יותר שהחיילים החטופים אינם בין החיים והצליחו ליצור דיון ציבורי מחפיר, כאילו שמדובר כאן באיזושהי עסקה, כאילו שמדובר במשהו שיש לו כדאיות כלכלית, כאילו שמדובר באיזו סחורה עוברת לסוחר.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, חיילים שיוצאים להגן על המדינה מצפים שהמדינה תעשה הכול כדי להגן עליהם, כולל תשלום "מחיר" גבוה להשבתם.

זהבה גלאון: זה החוזה בין החייל למדינה.

זהבה גלאון: צדק הרמטכ"ל גבי אשכנזי שאמר לשרים: מי שלא יתמוך בהסכם הזה, לא יהיה לו תוקף מוסרי לשלוח חיילים למלחמה הבאה.

זהבה גלאון: אבל מה עשה ראש הממשלה?

זהבה גלאון: מה עשתה ממשלת ישראל?

זהבה גלאון: שוב באופן ציני הוא ניצל את פירות הבאושים של ההונאה הקטנה, אותה הונאה שלכאורה החיילים בחיים, והוא עשה את זה כדי להסיח את הדעת מההונאה הגדולה של היציאה למלחמה להשבת החטופים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני מודה שקשה לי לדבר על השבת החטופים במונחים של עסקה.

זהבה גלאון: אני רוצה שהכנסת תוציא את זה מהלקסיקון שלה.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים בבני-אדם, בין חיים בין מתים, והדבר היחיד שצריך להדריך אותנו זה ההיבט המוסרי והערכי, ולא השיקולים אם זה חלקי גופות או גופות, ולא ועדות למיניהן שהקים עכשיו שר הביטחון, שידונו מה הקריטריונים.

זהבה גלאון: הקריטריון הוא המחויבות של המדינה לחיילים שיוצאים להגן עליה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ההתמקדות במשפחות האצילות, שניהלו כאן, לשיטתן, קרב להשבת בניהן, וההזדהות שכולנו חשנו כלפי משפחות גולדווסר ורגב, לצערי הסיטו את הדעת מדרך קבלת ההחלטות של הממשלה.

זהבה גלאון: וזה כבר אחרי שנחשפה תרבות השקר הגדול, זה אחרי שכבר התברר שההחלטות התקבלו כאן כמו ברפובליקת בננות, שיצאו למלחמה תוך הצגת יעדים גרנדיוזיים, כשהיה ברור שאי-אפשר להחזיר את החיילים והיה ברור שהם כבר לא בין החיים.

זהבה גלאון: ומי שאחראי למלחמה המיותרת והכושלת הזאת הוא ראש הממשלה.

זהבה גלאון: ראש הממשלה, שמסובך בפרשות שחיתות, אבל ראש הממשלה שקיבל החלטה וסחב אליה ממשלה שלמה ועם שלם – ראש הממשלה הזה ממשיך לכהן, והמסר היה שניתן לשבור מסגרות צבאיות בכוח, ובכוח אפשר להביא את החיילים החטופים במקום למצות מהלכים דיפלומטיים.

זהבה גלאון: חברי חברי כנסת, יציאה למלחמה בפזיזות, בחוסר שיקול דעת – כבר שכחנו איך כל הכנסת הזאת מחאה כפיים, למעט חברים בודדים שהתנגדו למלחמה.

זהבה גלאון: כבר שכחנו איזה הרס מיותר היא עשתה גם בצפון וגם בלבנון, ואי-אפשר לא להזכיר שגם בלבנון 1,600 אזרחים שילמו בחייהם ונגרם נזק לתשתיות.

זהבה גלאון: חיים שם אנשים.

זהבה גלאון: חיים אצלנו, בצפון הארץ, אנשים שלא הכינו אותם שהם יצטרכו לשבת חודש ויותר במקלטים מעופשים, ולא התכוננו לזה.

זהבה גלאון: ואחרי כל זה, אחרי הביקורת הקשה בדוח-וינוגרד, ראש הממשלה ממשיך לכהן בתפקידו.

זהבה גלאון: ואחרי כל זה, כאילו לא הופקו הלקחים ואנחנו עדים עכשיו להתנהלות חסרת אחריות בכל מה שקשור לשחרורו של החייל החטוף גלעד שליט.

זהבה גלאון: היום שמעתי את שר הביטחון בהברקה חדשה.

זהבה גלאון: שר הביטחון מציע להטיל צנזורה על כל מה שקשור למשא-ומתן לשחרורו של גלעד שליט.

זהבה גלאון: מדינה מתוקנת מדברת במושגים של צנזורה כדי להסיט את הדיון הציבורי.

זהבה גלאון: איך אמר שר הביטחון?

זהבה גלאון: אנחנו רוצים להטיל צנזורה כדי שאחר כך לא נצטרך לשלם מחיר גבוה בעבור גלעד שליט.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד לכם, שאת ה"מחיר" הכי גבוה שילמה ממשלת ישראל בעסקת ג'יבריל בשנת 1985, כשהיתה צנזורה על כל מהלכי העסקה הזאת, ובה שוחררו 1,700 אסירים פלסטינים ולא היה דיון ציבורי והדבר התקבל כעובדה.

זהבה גלאון: אנחנו צריכים להוקיע את ניסיונו של שר הביטחון להטיל צנזורה, אנחנו צריכים ללחוץ על ממשלת ישראל להיכנס לדיון מהיר ביחס לשחרור אסירים תמורת שחרורו של החייל גלעד שליט.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, איך לא למדנו מלקחי פרשת רון ארד?

זהבה גלאון: איך ממשלת ישראל ממשיכה להגיד: מה, ישחררו אסירים?

זהבה גלאון: הם רוצחים.

זהבה גלאון: כן, חברי חברי הכנסת, מדובר באסירים שהם טרוריסטים, מחבלים, ואולי חלק מהם – חלילה, אני מקווה שלא – יחזרו לפעילות טרוריסטית.

זהבה גלאון: אבל זה הימור שהמדינה צריכה לקחת על עצמה, כי המדינה לא יכולה להמשיך ולהמר על חייו של גלעד שליט.

זהבה גלאון: האשליה הזאת, שכאילו אפשר להחזיר אותו הביתה בשלום בלי לשחרר מספר גבוה של אסירים, היא עוד הולכת שולל בשורת הולכות השולל שאנחנו עדים להן בשנתיים האחרונות.

זהבה גלאון: הולכת השולל הראשונה היתה ביציאה למלחמה, כשראש הממשלה עמד כאן ואמר: נשחרר את החיילים החטופים, אנחנו יוצאים למלחמה להשיב אותם הביתה.

זהבה גלאון: הולכת השולל השנייה היתה כשבע

זהבה גלאון: צם הונו את הציבור ונתנו לו להבין שהחיילים החטופים עדיין בין החיים, כשהיה ברור שהם לא בין החיים.

זהבה גלאון: והולכת השולל הנוספת תהיה לגבי גורלו של גלעד שליט.

זהבה גלאון: אסור לנו לתת יד לצנזורה, ואנחנו חייבים ללחוץ על ממשלת ישראל לשחרר את גלעד שליט.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני שבה ומדגישה: סיעת מרצ, לאור כל זאת, מביעה אי-אמון בממשלה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

עתניאל שנלר: אני מבקש להזמין את השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי השרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדברי ההסבר של סיעת מרצ נאמר שבעיקר ידובר על אי-מימוש מסקנות ועדת-וינוגרד.

רוחמה אברהם-בלילא: אשר לסוגיית השבויים, מחיר כזה או אחר, אמרתי את עמדת הממשלה וגם את דעתי האישית גם בשבוע שעבר וגם לפני כשבועיים, ואין בדעתי לחזור עליה.

רוחמה אברהם-בלילא: אנחנו נמצאים עדיין, לצערי הרב, בתקופת האבל על שני החיילים, אבלן הכבד של שתי משפחות יקרות אשר בניהן חזרו אליהן, ואני חושבת שהערך המוסרי שהחברה הישראלית מפגינה כלפי אותם חיילים שממשלות שולחות, אל מול העובדה שאנחנו צריכים לעשות הכול כממשלה, כחברה, כדי להשיב את הבנים – אני חושבת שהוא ערך מוסרי חזק ועליון.

רוחמה אברהם-בלילא: זה גם החוסן של החברה שלנו, ולכן אני לא רוצה להיכנס לכל הפרטים שהעלית כאן.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא רוצה להתייחס לעסקאות שהיו בעבר, כי בעיני עצם הסוגיה, שלצערי הרב נאלצנו לנקוב מחיר כלשהו בעבור חייהם או החזרת גופות, לצערי הרב, היא סוגיה שאנחנו לא צריכים להיכנס אליה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה, ברשותך, להתייחס לוועדת הבדיקה ולתת קצת עובדות מאותו רגע שהוועדה הזאת הוקמה וכיצד ממומשות המסקנות שלה על-ידי ממשלת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת הבדיקה לאירועי מלחמת לבנון השנייה, בראשות השופט אליהו וינוגרד, מונתה על-ידי הממשלה בספטמבר 2006.

רוחמה אברהם-בלילא: כחצי שנה לאחר מכן הוגש הדוח החלקי, ובינואר 2008, לאחר עבודה רצינית ומעמיקה של חברי הוועדה, הוגש לממשלה הדוח הסופי.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרתי לא פעם שהדוח הזה הינו מסמך חשוב, מסמך ממצה, והוא גם מקיף ביותר.

רוחמה אברהם-בלילא: בעקבות דוח הביניים הוקם צוות היגוי בראשות רב-אלוף במילואים אמנון ליפקין-שחק, אשר גיבש תוכנית מפורטת ליישום ההמלצות.

רוחמה אברהם-בלילא: במקביל הוקמה ועדת שרים בראשות ראש הממשלה אשר תעקוב אחר ביצוע בפועל של מסקנות הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציינת כי על-פי החלטתו של ראש הממשלה, עוד בטרם גובשו המלצות צוות שחק, החלה המועצה לביטחון לאומי לרכז את עבודת המטה ולגבש דפוס פעולה לקראת דיונים מדיניים-ביטחוניים.

רוחמה אברהם-בלילא: כמו כן, הוגברה תדירות התכנסותו של הקבינט המדיני-ביטחוני.

רוחמה אברהם-בלילא: בחודש יולי 2007 הוגשו המלצות צוות שחק, ובו לוח-זמנים מפורט לביצוע מסקנות הוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חבר הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להציג בפניכם את הפעולות שנעשו מאז ועד היום על-ידי ממשלת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: עיגון המל"ל בחוק – הצעת חוק הממשלה בעניין המועצה לביטחון לאומי עברה קריאה ראשונה, והיא נמצאת כעת בהכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: שינוי מבנה המל"ל – בעקבות הוספת המשימות הוחלט על תוספת תקציבית ותקני כוח-אדם במתווה עולה החל משנת 2008.

רוחמה אברהם-בלילא: אפיון המרכז לניהול משברים – ועדת השרים ליישום המלצות וינוגרד החליטה לאמץ את מסקנות צוות שחק, ועל בסיס החלטה זו החל לפעול חדר מצב במשרד ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: שינוי תקנון הממשלה – בהתאם להמלצות ועדת שרים הוחלט לעשות שינוי בתקנון בנוגע לפעילות הקבינט, כך שלמל"ל יינתן משקל רב בהכנה לדיונים, ובקביעת מועדי התכנסות.

רוחמה אברהם-בלילא: כל זה לא היה קודם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רק מסברת את האוזן.

רוחמה אברהם-בלילא: חיזוק משרד החוץ – בהתאם להמלצות הוועדה החלה שורה של תהליכים במטרה לשלב את משרד החוץ בתהליכים המדיניים ובהכנות לדיונים הרלוונטיים.

רוחמה אברהם-בלילא: העמקת בסיס הידע של חברי הממשלה – מזכיר הממשלה גיבש נוהל לעדכון מודיעיני של חברי הממשלה שיחל לפעול לאחר אישור שר הביטחון.

רוחמה אברהם-בלילא: במקביל, המל"ל החלה בתקופה האחרונה בהעברת סקירות מקיפות בנושאים ביטחוניים לחברי הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: מערך ההסברה הלאומי – בעקבות המלצות הוועדה הוקם מערך הסברה לאומי שיתפקד בשגרה ובחירום כגוף מרכזי אחד שינחה ויתאם את כלל גורמי ההסברה במדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: לסיכום, אני רוצה לצטט מהדוח הסופי של ועדת וינוגרד: "לימוד קורות העבר הוא המפתח העיקרי להפקת לקחים בעתיד, ויישומם הלכה למעשה הוא הפועל היוצא החשוב ביותר של מסקנות הוועדה".

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, עברנו מלחמה קשה מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, היו לנו הרוגים.

רוחמה אברהם-בלילא: עם זאת, היינו במצב של אי-מוכנות מספר רב של שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: אם אנחנו לא נדע להפיק את אותם לקחים ולהטמיע אותם במערכות השונות, כולל צה"ל שעבר שדרוג ועובר שדרוג, לא הייתי רוצה לחשוב לאן היו פנינו מועדות.

רוחמה אברהם-בלילא: אי לכך, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת להסיר את ההצעה מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשרה המקשרת, השרה רוחמה אברהם-בלילא.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעה החמישית – הצעת סיעת צדק לזקן, הצעה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מחדלי הממשלה בטיפול בגמלאים ובקשישים נזקקים והפרת הסכמים קואליציוניים בעניין הגדלת קצבאות הזיקנה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת משה שרוני לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת שרוני.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי שני השרים, עמיתי חברי הכנסת, הנימוס האלמנטרי שנהוג בכל פרלמנט בעולם החופשי והדמוקרטי, שראש הממשלה עם ממשלתו חייבים להיות נוכחים בזמן שמגישים הצעות אי-אמון בראש הממשלה ושריו.

משה שרוני: אבל כנראה אצלנו נוהג אחר, וזה נקרא זלזול במליאת הכנסת ובחברי הכנסת – ובאומה כולה.

משה שרוני: אני שמח על כך שאני עומד היום מעל במת המליאה ויכול לדבר על תפקודה הלקוי של הממשלה בכל הנוגע לטיפול בקשישים ובגמלאים במדינת ישראל.

משה שרוני: זוהי הצעת האי-אמון הראשונה של סיעת צדק לזקן לאחר למעלה משנתיים שבהן אנו חברי הכנסת.

משה שרוני: אודה ולא אבוש, הייתי צריך להביע אי-אמון בממשלת ישראל והעומד בראשה פעמים רבות במהלך החודשים האחרונים.

משה שרוני: לא אחת, כשעוד הייתי חבר בקואליציה, נאלצתי להישמע למשמעת הקואליציונית, אף שפעמים רבות לא הסכמתי עם התנהלותה, ובמיוחד בנושאים הקשורים לגמלאים ולקשישים.

משה שרוני: פעמיים נאלצתי להצביע על תקציב המדינה למרות שאף אחת מההתחייבויות הקואליציוניות הנוגעות לקשישים ולגמלאים לא התמלאה.

משה שרוני: שתקתי פעמים רבות מרוב בושה כשבמפ

משה שרוני: לגתי הקודמת שני שרים המטפלים בענייני גמלאים נכנעו לנוחיות כיסאותיהם בממשלה ושכחו את שולחיהם לכנסת – גמלאי ישראל.

משה שרוני: מובן שאין אני שמח על המצב הקיים, על התמונה העגומה אשר מצטיירת בנוגע לגמלאים, אלא רק על העובדה שסוף-סוף נושא זה עומד על סדר-יומה של הממשלה – דבר אשר מתאפשר הודות לקיומן של מפלגות שאכפת להן, שמציבות נושא זה באג'נדה שלהן.

משה שרוני: בהקשר זה אני רוצה להעלות כמה נקודות אשר היו אמורות להתבצע בכנסת השבע-עשרה, וכמובן הדבר לא קרה.

משה שרוני: חשוב לי לציין שאני מעלה נקודות בהקשר של מפלגת גיל, שבה הייתי חבר עד לא מזמן, אך כמובן שהן נוגעות גם למפלגת צדק לזקן.

משה שרוני: תקציב המדינה – הצעת חוק התקציב לשנת 2006 תובא לקריאה ראשונה כפי שהיא מונחת על שולחן הכנסת.

משה שרוני: שינויים בהצעת חוק התקציב שעליהם הוסכם עם סיעת גיל ועם השותפות לקואליציה יבוצעו בוועדת הכספים בין הקריאה הראשונה לשנייה ושלישית.

משה שרוני: סיעת גיל והסיעות השותפות לקואליציה יצביעו בעד חוק התקציב לשנת 2006 בכל שלוש הקריאות לאחר שימולאו כל התנאים שסיעת גיל דורשת.

משה שרוני: פנסיה חובה – הממשלה תמנה לאחר כינונה ועדה אשר תכלול נציג של סיעת גיל, שתפקידה להמליץ על יישום פנסיה חובה תוך 30 יום.

משה שרוני: קצבת זיקנה – הממשלה תורה כי החל מתאריך 1 בינואר 2006 יוגדלו קצבאות הזיקנה ב-1.5%.

משה שרוני: ה-4% שחסרים לפי החוק ייושמו כך: 1 בינואר 2007 – 1%, 1 בינואר 2008 – 1%, 1 בינואר 2009 – 1%, 1 בינואר 2010 – 1%.

משה שרוני: הגדלת קצבת הזיקנה ליחיד החל מ-1 במאי 2006.

משה שרוני: הגדלת קצבת זיקנה לזוג מ-1 במאי 2006.

משה שרוני: נושאים נוספים – הממשלה תורה על ביטול העמלות בגובה של 1.75% אשר נגבות על-ידי קרנות הפנסיה.

משה שרוני: גמלאים הרוכשים תרופות כרוניות בהשתתפות עצמית של 200 שקל – תורד ההשתתפות העצמית לסך 100 שקל.

משה שרוני: השוואת זכויות שאירים של האלמן ושל האלמנה מ-1 במאי 2006.

משה שרוני: רבותי, הדברים שסקרתי כאן הם מנאומו של ראש ממשלת ישראל מייד לאחר חתימת ההסכמים הקואליציוניים והקמת הממשלה; הבטחות שווא של ראש ממשלת ישראל מ-29 במרס 2006, לאחר שנחתמו ההסכמים הקואליציוניים.

משה שרוני: אני עומד על במה זו ושואל אתכם: האם ראש הממשלה אשר נאם על הסכם שנחתם כדת וכדין ובחר להפר אותו בצורה בוטה, כלומר רימה למעשה את חבריו לקואליציה, רשאי להמשיך לכהן במשרת ראש הממשלה?

משה שרוני: ראש הממשלה צריך לזכור כי מי שלא מכבד את זקני המדינה, את אלה שהקימו, שבנו את המדינה במו-ידיהם, את אלו שעברו את כל מלחמות ישראל, אין לו זכות מוסרית לשבת על כס ראש הממשלה.

משה שרוני: אני חייב לציין בהקשר זה את דבריו של נשיא ארצות-הברית לשעבר אברהם לינקולן: אפשר לרמות חלק מן העולם חלק מהזמן, אך אי-אפשר לרמות את כל העולם כל הזמן.

משה שרוני: דבר נוסף שקשור לתפקוד הלקוי של הממשלה בכל הקשור לקשישים הוא סירוב הממשלה להקצות שטח מקרקעין לקשישים.

משה שרוני: הממשלה בחוצפתה מתנגדת בכל תוקף להקצאת קרקע לצרכים לאוכלוסייה הקשישה.

משה שרוני: דבר זה מעציב בכלל, ובפרט מאחר שסיעת גיל התנגדה לכך.

משה שרוני: מדברים אצלנו על קשרי הון ושלטון.

משה שרוני: האמת היא שזאת אמירה מקילה.

משה שרוני: המציאות אצלנו כבר מזמן עברה לשלב חמור יותר – של שלטון גלוי וישיר של ההון.

משה שרוני: ההון משקיע – וההון מקבל.

משה שרוני: בעלי ההון נהנים במדינה הזאת ממדיניות שמקילה עליהם יום-יום, משטיחים אדומים לא רק באופן מטפורי אלא באופן ריאלי לחלוטין.

משה שרוני: שכבות הביניים, לעומת זאת, הולכות ונשחקות; העניים נשארים למטה, ועל מצבם העגום של הגמלאים מצטיירת תמונה עגומה ומצערת.

משה שרוני: אני מבקש מחברי הבית להצביע אי-אמון בממשלה ובראש הממשלה, שכן מדובר בממשלה שאינה ראויה לכהן ולהנהיג את האומה.

משה שרוני: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת משה שרוני.

עתניאל שנלר: אני מזמין את השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם-בלילא,

עתניאל שנלר: להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי השרה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למען ההגינות והשקיפות אומר שאין ספק שמאז הכניסה של סיעת גיל המאוחדת, הראשונה, במתכונתה הקודמת, לכנסת, בזכות עצם הכניסה של הסיעה הזאת לכנסת נעשו מהלכים לטובת הגמלאים במדינה, מהלכים רבים מאוד, מהלכים חשובים מאוד, מהלכים צודקים מאוד, ואומר גם שכל המהלכים הללו לא נעשו במשך 60 שנות קיומה של מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: ייאמר לזכותכם, ייאמר לזכותך, חבר הכנסת שרוני – אני מאוד מעריכה את פועלך ואת עצם העובדה שאתה מאמין מאוד במה שאתה עושה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני גם מעריכה מאוד את הפעולה של יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת גלנטי, שבאמת שם את כל כולו, שם בראש מעייניו את הדאגה לשכבה שמתמודדת עם תנאים לא קלים ומנהלת מאבק קשה מאוד על החיים שלה ועל דרך החיים שלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה גם להסב את תשומת לבם של חברי הכנסת לקווי היסוד של ממשלת ישראל, שכתוב בהם: "הממשלה רואה בקשישים ובגמלאים אוכלוסייה שיש להעדיפה ולהפנות אליה את מיטב ומירב המשאבים, בהתאם למצב התקציבי ושיעור הצמיחה במשק".

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הנוכחית פעלה, פועלת ותמשיך לפעול לשיפור חיי הקשישים והגמלאים בישראל, כפי שלא עשתה אף ממשלה ב-60 השנים האחרונות, כפי שאמרתי.

רוחמה אברהם-בלילא: במסגרת ההסכמים הקואליציוניים דובר על העלאת קצבת הזיקנה.

רוחמה אברהם-בלילא: בתחילת השנה אישרה הממשלה את התוכנית להגדלת קצבאות הזיקנה לקשישים, והסכומים הרלוונטיים להגדלת קצבאות הזיקנה הם 400 מיליון ש"ח בשנת 2008, ובשנת 2009 צפויה מדרגה נוספת.

רוחמה אברהם-בלילא: בכל הקשור להשלמת ההכנסה לקשישים שאין להם הכנסה נוספת – במסגרת התוכנית הנוכחית ניתנו כבר בשנת 2008 כ-200 מיליון ש"ח, סכום שיוגדל בהדרגה לכ-400 מיליון ש"ח בשנת 2009 ולכ-500 מיליון ש"ח בשנת 2010.

רוחמה אברהם-בלילא: בעניין הסעיפים בהסכמים הקואליציוניים בתחום הבריאות, כולם בוצעו בשנים 2006 ו-2007, ובהם תוספת תקציבית לסל הבריאות, הגדרת מספר הקודים למיטות האשפוז הסיעודיות והפחתת תקרת ההשתתפות של קשישים המקבלים הבטחת הכנסה ברכישת תרופות למחלות כרוניות.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, זה לא היה קודם.

רוחמה אברהם-בלילא: לסיכום, חבר הכנסת שרוני אומר שראש הממשלה לא מכבד את ההסכמים הקואליציוניים; עשינו הרבה, עשינו הרבה בזמן קצר.

רוחמה אברהם-בלילא: הממשלה הזאת נתנה את דעתה על אוכלוסיות נזקקות.

רוחמה אברהם-בלילא: אזכיר את ניצולי השואה ואת אוכלוסיית הקשישים.

רוחמה אברהם-בלילא: עשינו כברת דרך, ועשינו גם דברים טובים.

חיים כץ: עשיתם מספיק, עכשיו תנו לאחרים לעשות.

רוחמה אברהם-בלילא: נראה שעוד לא הגיע הזמן.

רוחמה אברהם-בלילא: מה לעשות?

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה מכבד את ההסכמים הקואליציוניים שנחתמו.

משה שרוני: תקראי את ההסכם הקואליציוני, אחר כך תגידי אם הוא מבטא את ההסכם.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת כץ, כשחברים שלך לסיעה היו שרים, ואני הייתי חברת כנסת חדשה, לא הייתי שרה – – –

ראובן ריבלין: אבל מאוד בולטת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: עם זאת, אני רואה שכשיושבים באופוזיציה היום, קל ונוח לתקוף – – –

משה כחלון: עבדנו קשה בשביל זה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אולי תמשיכו לעבוד קשה ולהישאר באופוזיציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אגב, לחלק מהשרים יש לי הערכה רבה, אבל חלק אתה יודע שבאים ומשמיעים ססמאות כאילו שהם חיים, חבר הכנסת ריבלין, באמת על פלנטה אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: ואני לא אזכיר.

רוחמה אברהם-בלילא: ראינו פה כמה דוגמאות.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה, באמת, יישר כוח על עצם העובדה שבכל יום שני אתה – כמו חבר כנסת ותיק, חבר כנסת חרוץ – בא לשמוע את כל הנאומים שמוגשים בהצעות אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאם תכתוב פעם ספר, דברי הימים של הכנסת, ותעשה השוואה בין חברי כנסת, בין שרים, ששינו את עמדתם המדינית, שהיום יושבים פה ומטיפים מוסר בדרך כזאת או או אחרת – אתה איש אמיתי, בך אני מאמינה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאמינה בשניכם, חברי הכנסת רובי ריבלין וחיים כץ, וגם במשה כחלון.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר אתם רואים את הצביעות המשוועת של חלק מחברי הסיעה שלכם, אני יודעת שכאשר אתם תדברו – אתה תדבר מדם לבך.

רוחמה אברהם-בלילא: בך אני מאמינה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל בשאר?

אלחנן גלזר: מה עם הצעת האי-אמון?

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת גלזר, סבלנות.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: אורך רוח, איפה הנחת רוח שלך?

רוחמה אברהם-בלילא: אתה שייך לסיעה שאחד מהדברים שלה זה אורך רוח – או שאתה כבר לא, אני לא יודעת.

רוחמה אברהם-בלילא: אתה נמנה עם הצעירים, אז מה?

אלחנן גלזר: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: נכון, יש עוד שבועיים לפגרה.

רוחמה אברהם-בלילא: כאשר חבר הכנסת שרוני עלה ודיבר במשך עשר דקות לא הפרעתי לו.

רוחמה אברהם-בלילא: להיפך; ניסיתי להקשיב.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל גם אתה, חבר הכנסת גלזר – סבלנות.

רוחמה אברהם-בלילא: לא יקרה שום דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: בנושא ההסכמים הקואליציוניים: ראש הממשלה מכבד הסכמים קואליציוניים.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יכבד הסכמים קואליציוניים.

רוחמה אברהם-בלילא: בעניין ההסכמים שנחתמו עם סיעת גיל – ראש הממשלה ימשיך לפעול עם השר רפי איתן כדי לקדם, ככל האפשר, את הטיפול באוכלוסיית הגמלאים.

קריאה: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד יותר טוב.

רוחמה אברהם-בלילא: על אחת כמה וכמה.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מציעה להסיר את הצעת האי-אמון מעל סדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני אומר, חבר הכנסת שרוני, שבהחלט, אין לי צל של ספק, שאתה תמשיך לעשות למען האוכלוסייה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשרה רוחמה אברהם-בלילא, ואנחנו נעבור, עוד מעט קט, לדיון הסיעתי.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, בעוד דקות אחדות, בשעה 18:00, ייערך טקס התייחדות עם חללי מלחמת לבנון השנייה, וראוי שנזכיר את הדבר.

עתניאל שנלר: כנסת ישראל, ביום שכזה כולנו מרכינים ראשנו לזכר חללי צבא-הגנה לישראל וכוחות הביטחון שנפלו על משמר העם והארץ במלחמת לבנון השנייה.

עתניאל שנלר: אומנם השיח הפוליטי מתקיים, המאבק הרעיוני תוסס, המתח הפוליטי באוויר, אך כנסת ישראל וכל אזרחי ישראל מאוחדים בחיבוק משפחות החללים – הורים, בנים ואחים – ובתמיכה בהן.

עתניאל שנלר: על החברה כולה לזכור, מדי יום, שהנופלים במלחמת לבנון השנייה, כמו חללי שאר מלחמות ישראל, לא לשווא נפלו.

עתניאל שנלר: יש לנו עם נפלא, ועליו נגן.

עתניאל שנלר: יש לנו ארץ קטנה ויפה, אחרי אלפיים שנות גלות, ועליה נגן.

עתניאל שנלר: יש לנו מדינה עצמאית, אחרי אלפיים שנות גלות, ועליה נגן.

עתניאל שנלר: ביום חשוב זה נכבד את זכרם של הנופלים, כי למען העם, הארץ והמדינה הם נפלו.

עתניאל שנלר: תהא נשמתם צרורה בצרור החיים.

ראובן ריבלין: אמן.

חיים כץ: – – – בהצבעת אי-אמון – – –

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור עכשיו לדיון.

עתניאל שנלר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני לא רואה פה שר, אבל אני מתאר לעצמי שהוא יגיע.

עתניאל שנלר: יש כאן שר.

ראובן ריבלין: אה, כבוד השר אדרי.

ראובן ריבלין: גם אני רוצה, ביום זה, להצטרף לדבריו של יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת, ולציין את יום הזיכרון לחללי מלחמת לבנון השנייה, השם ייקום דמם, אשר מסרו את נשמתם על מזבח המולדת, פשוטו כמשמעו.

ראובן ריבלין: בלי כחל ושרק.

ראובן ריבלין: יהיה זכרם ברוך.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, השר הנכבד, בשבוע הקודם שקלנו בסיעת הליכוד, אם כאשר ראש הממשלה נמצא בחוץ-לארץ אנחנו צריכים לקיים את הנוהג המבורך שקיים בכנסת ישראל, המייצגת מדינה דמוקרטית, ולא להגיש הצעות אי-אמון.

ראובן ריבלין: גם כאשר יש לנו ביקורת קשה על ראש הממשלה, כאשר הוא נמצא בחוץ-לארץ אנחנו מבקשים שלא לקיים הצבעות אי-אמון; לומר לראש הממשלה את אשר יש לנו לומר לו לא כאשר הוא נמצא בנכר.

ראובן ריבלין: ואני מקפיד, בדרך כלל, על הכללים הנהוגים בכנסת, לבל יכפה הרוב – במה שנקרא "מיוריזציה" – את דעתו על המיעוט; אבל אני הייתי מי שתמך בשבוע שעבר, בסיעת הליכוד, בהגשת הצעת אי-אמון – חשבתי שנכון להגיש הצעת אי-אמון על כך שהוא נסע לחוץ-לארץ.

ראובן ריבלין: שמעתי את השרה רוחמה אברהם-בלילא, אשר נזפה באנשי הליכוד, כאילו הם משמשים היום בממשלה.

ראובן ריבלין: בהחלט יש עוונות ופשעים שהליכוד עשה, ועל אלה הוא נפל מכיסאו, אבל שרים הנמצאים היום ליד שולחן הממשלה הם שרים שהיו אז בליכוד, והם יוצאי הליכוד.

ראובן ריבלין: וכל הדברים שהשרה בלילא מטיחה כלפי חברי הליכוד נכונים גם לגבי חברי הליכוד לשעבר, שכיום הם בקדימה, ואין אני יודע כמה מהם יחזרו על פתחיו של הליכוד אם וכאשר יגיע היום – והוא יגיע.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לקיים מצב שבו ממשלה, ראש ממשלה ושרים מוכנים לשעבד, למען האינטרס הפוליטי או האישי שלהם, את האינטרסים החיוניים של מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: ללכת לקונגרס כזה או אחר, לוועידה בין-לאומית כזאת או אחרת, להבטיח הבטחות, ולהתחייב התחייבויות ולהכריז הכרזות שהכנסת מעולם לא אישרה אותן, שיש עליהן מחלוקת קשה ורבה.

ראובן ריבלין: יצטרכו לנהל משא-ומתן, אין על זה ויכוח.

ראובן ריבלין: יצטרכו אולי להגיע להכרעות קשות, אבל להכריז מראש ולוותר על דברים שרוב הכנסת, שרוב קדימה לא מוכנה אפילו להעלות בדעתה, כמו חלוקת ירושלים, או כמו מסירת רמת-הגולן, שראש הממשלה דיבר עליה בשבוע שעבר בפריס.

ראובן ריבלין: האמינו לי – –

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: – – אלה הם דברים שעליהם צריך להביע אי-אמון בראש הממשלה – על כך שהוא, במצבו, נוסע ומוכן לומר איך הוא עושה ככה, ומוכן לומר דברים אשר הדעת לא תעלה שראש ממשלה יאמר אותם בלי הסמכות והרשות לעשות כן – –

עתניאל שנלר: תודה.

ראובן ריבלין: – – והוא עושה זאת רק משום שהוא מוכן לשעבד נכסים לאומיים לצרכים פרטיים – אפילו לא פוליטיים.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ליברמן.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כולנו צריכים לזכור את הימים הטרופים שעם ישראל עבר בתקופת מלחמת לבנון השנייה.

נסים זאב: ודאי שנזכור את הבנים שנפלו על מזבח המולדת, על הגנת המולדת.

נסים זאב: מה שעבר עם ישראל בתקופה של שבועות ארוכים, חודשים, שבהם המלחמה לא היתה מובנת; לא ידענו לאיזה כיוון בכלל – היה פה דיון אם זאת מלחמה או לא מלחמה, כאשר בפועל כבר נפלו עשרות רבות של חללים, חיילים ואזרחים.

נסים זאב: לכן טוב עושה הכנסת שהיא מתייחדת היום עם זכר הבנים שנפלו.

נסים זאב: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, דבר שאולי לא כל כך קשור לעניין, אבל הוא קשור לאיך שאנחנו נראים בעולם; משחתת התעמולה של "אל-ג'זירה", התעמולה נגד מדינת ישראל, בעקבות הירי על פלסטיני כפות, אף שמדובר בכדור גומי, אבל עצם העובדה שהוא היה כפות – זה משמש את התעמולה האנטי-ישראלית בעולם כולו, ואדוני היושב-ראש, אין לך מושג איזה נזק זה גורם לתדמית של עם ישראל, של מדינת ישראל.

נסים זאב: אפילו – – –

ואסל טאהא: את הטענה שלך צריך להפנות נגד אלה שגרמו לזה.

נסים זאב: אפילו את הרצח הנתעב שהיה בירושלים – פה, הטרקטוריסט הזה, הרוצח השפל הזה, לא הראו בצורה כזאת.

נסים זאב: מראים את כדור הגומי הזה.

נסים זאב: פה מראים.

נסים זאב: אתה יודע כמה פעמים משדרים את זה בעולם?

נסים זאב: כל כמה דקות זה משודר.

נסים זאב: אפילו את הרצח הנפשע בירושלים לא הראו ככה.

נסים זאב: אני לא בא בתלונה ל"אל-ג'זירה", אני לא שואל מדוע אנחנו נראים כך.

נסים זאב: איפה ההסברה של משרד ההסברה של מדינת ישראל?

נסים זאב: אין לנו שר הסברה, אבל יש משרד הסברה שראוי שיסביר את מה שקורה.

נסים זאב: אנחנו אפילו לא מגיבים, אנחנו אפתיים.

נסים זאב: על זה אני כואב.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, צריך לשנות את המדיניות.

נסים זאב: אני רוצה לדבר על הצהרונים ששר האוצר דיבר עליהם, ארוחה חמה.

נסים זאב: אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר, שאם לא יחזירו את קצבאות הילדים, אם לא יחזירו את הארוחה החמה להורים כדי לתת לילדים, לא יהיו תשובה ופתרון למצוקה של השכבות החלשות.

נסים זאב: אנחנו נמשיך להתבזות ולהיראות בזויים.

נסים זאב: הממשלה צריכה לדעת שהיא הבטיחה, לפחות לתנועת ש"ס, שזה יבוא לידי ביטוי לקראת התקציב הקרוב.

נסים זאב: ואם שר האוצר עומד פה ומכריז שזה לא יהיה עד ששערותיו יצמחו לו מהידיים, אז אני מודיע לו שכן יצמחו לו שערות וכן יהיו קצבאות ילדים.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אביגדור ליברמן, ואחריו – חבר הכנסת אליהו גבאי.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מעולם לא הרגשתי מושפל כל כך כמו בימים האחרונים.

אביגדור ליברמן: מעבר לרוח של התבוסתנות, של ההתרפסות שיוצאת מהממשלה הזאת – ואני לא יכול שלא להסכים עם חברי רובי ריבלין, שדיבר על התמונות מצרפת של המרדף הנואש אחרי הדיקטטור אסד, על מכירת הנדל"ן הכוללת, מין תחרות בקרב שרי הממשלה מי ימכור מהר יותר את רמת-הגולן לסורים, חוות-שבעא ל"חיזבאללה", יהודה ושומרון ל"חמאס", כל חגיגת נסראללה.

אביגדור ליברמן: כל מה שיוצא מהבית הזה אפשר להגדירו רק במלה אחת: אנרכיה.

אביגדור ליברמן: זה לא במקרה.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל על החברים בכנסת ואני לא יודע אם היושב-ראש או מזכירת המליאה יודעים כמה סיעות יש בכנסת.

אביגדור ליברמן: 22 סיעות יש בכנסת הזאת.

אביגדור ליברמן: 120 חברי כנסת ב-22 סיעות.

אביגדור ליברמן: האם כך ניתן לנהל את המדינה?

אביגדור ליברמן: אני אומר לראש הממשלה: מלה זו מלה.

אביגדור ליברמן: התחייבת.

אביגדור ליברמן: אתה מחויב בפני הבוחר.

אביגדור ליברמן: הממשלה קיבלה החלטה על שינוי שיטת הממשל.

אביגדור ליברמן: כך, בכל המסחרה הזאת, ניתן לנהל מדינה?

אביגדור ליברמן: למה אתה לא הולך?

אביגדור ליברמן: אתה רוצה להשאיר מאחוריך משהו שיזכרו מעבר להתרפסות ותבוסתנות?

אביגדור ליברמן: בוא תעשה מעשה – תביא לשינוי שיטת הממשל, תביא משטר נשיאותי.

אביגדור ליברמן: מישהו חייב לעשות סדר במדינה הזאת.

אביגדור ליברמן: כך אי-אפשר להמשיך, אנחנו על סף פירוק.

אביגדור ליברמן: לכן כל דכפין יעשה מה שרק בא לו, כולם עוסקים בכל דבר.

אביגדור ליברמן: מילא שכולם מוכרים נדל"ן.

אביגדור ליברמן: אתה רואה פה טרור שהולך ומתפשט במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: דיברו פה על "אל-ג'זירה", אבל לא ראיתי מישהו מחברי הכנסת פה שמגנה את התופעה המדהימה של אנשים צעירים שמצטרפים מיוזמתם ל"אל-קאעידה", מבקשים הוראות באינטרנט איך להרוג יהודים, איך לגרום נזק למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: אלה אותם אנשים שלומדים באוניברסיטאות בארץ ונהנים מתקציבי מדינה.

אביגדור ליברמן: ראיתי את חגיגות נסראללה לא רק בלבנון, אלא גם באוניברסיטת חיפה.

אביגדור ליברמן: אותם סטודנטים שמנצלים תקציבי מדינה, מלגות, לומדים באוניברסיטה ישראלית, חוגגים חגיגות נסראללה.

אביגדור ליברמן: הדבר הזה חייב להיפסק.

אביגדור ליברמן: הממשלה הזאת לא יודעת למשול, היא יודעת רק לשרוד.

אביגדור ליברמן: לכן הגיע הזמן שהיא תתפטר, שתסיק מסקנות.

אביגדור ליברמן: הדבר שהוא מחויב המציאות – חייבים להעלות את אחוז החסימה, חייבים להגיע למצב ששרים הם שרים וחברי הכנסת הם חברי הכנסת, לחוקק את החוק הנורבגי, ולהגיע לממשל נאור, ממשל יעיל שפועל לטובת האזרח ולא לטובת ההישרדות.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ליברמן.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אליהו גבאי, ואחריו – חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בעבר מדינת ישראל תמכה באוכלוסיות שיש בהן משפחות גדולות, משפחות ברוכות ילדים, באמצעות קצבאות, ולאט-לאט הקצבאות האלה הלכו והצטמצמו בטענה שבזה גורמים לכך שהמשפחות האלה יצאו לעבודה.

אליהו גבאי: הקצבאות הללו נועדו לצמצם את הפערים בחברה הישראלית ולהקל על משפחות ברוכות ילדים, לסייע לאוכלוסיות חלשות ולהקל עליהן את עול החינוך והמזון.

אליהו גבאי: לצערנו, כאשר מדינת ישראל צמצמה את קצבאות הילדים, היא היתה צריכה לתת משהו במקום.

אליהו גבאי: לא ייתכן להוריד מהאוכלוסיות וממשפחות ברוכות ילדים את הקצבאות בלי לתת תחליף.

אליהו גבאי: מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה שהפערים בחברה הישראלית ילכו ויתרחבו.

אליהו גבאי: נוצרו כאילו שני עמים במדינת ישראל.

אליהו גבאי: השגשוג שעובר על חברות ציבוריות וחברות פרטיות לא מטפטף ולא מחלחל לאוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: כאשר מדינת ישראל קבעה לעצמה יעד לצמצם את הקצבאות, היא לא היתה צריכה לעשות את זה בלי לתת משהו במקום לאוכלוסיות האלה.

אליהו גבאי: אפשר היה לתת את ההקצבה באמצעות מוסדות החינוך על-ידי הרחבת מעגל ההזנה, על-ידי שיעורי עזר כדי לצמצם את הפערים גם במערכת החינוך, לסייע לאוכלוסיות החלשות בדרכים אחרות, דהיינו להעלות את שכר המינימום.

אליהו גבאי: יש עוד דרכים, כמו לעזור בשיקום השכונות, להגדיל את התקציב של שיקום השכונות.

אליהו גבאי: כל הדברים האלה לא נעשו, אבל כן קיצצו בקצבאות הילדים.

אליהו גבאי: לכן זה לא מראה על כוונה טובה של הממשלה, אלא מראה שהיא מתאכזרת לאוכלוסיות האלה.

אליהו גבאי: היא רוצה לקצץ, היא טוענת שיש לה כלים, אז בואו תשתמשו בכלים אחרים.

אליהו גבאי: לא יכול להיות שהיא מורידה בלי לתת משהו במקום.

אליהו גבאי: אז היא מפקירה את האוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: אני רוצה לומר שממשלת ישראל, במקביל לזה שהיא מתאכזרת לאוכלוסיות החלשות היא לא נותנת להן מענה, אף שהיא יכלה לתת את זה באמצעות הזנה וסיוע במתנ"סים, באמצעות סיוע לאוכלוסיות ששולחות את ילדיהן למעונות היום ולהקל עליהן, כדי שיוכלו לצאת לעבודה, היא היתה צריכה לבוא ולסייע ולא להפקיר אותם.

אליהו גבאי: בנוסף לזה, רבותי, בשבוע שעבר צפינו במעמד המביש של ההתרפסות של ראש ממשלת ישראל.

אליהו גבאי: אני רוצה לומר לראש הממשלה: אתה לא מייצג רק את עצמך.

אליהו גבאי: אתה רוצה להתרפס, להשפיל את עצמך?

אליהו גבאי: אתה עכשיו ראש ממשלה ומשפיל את מדינת ישראל ואת עם ישראל בהתרפסות בפני הדיקטטור מדמשק.

אליהו גבאי: זה לא מוסיף כבוד לעם ישראל, אלא משפיל אותו.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת אליהו גבאי.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת יצחק גלנטי, ואחריו – חבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: בבקשה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברים נכבדים, העלאת עמלות הבנקים כפי שנעשתה משפיעה מיידית על האוכלוסיות החלשות בכלל ועל אוכלוסיית הקשישים בפרט.

יצחק גלנטי: זה לא כבר הודיע המפקח על הבנקים על הרפורמה בעמלות הבנקים.

יצחק גלנטי: השינוי המשמעותי מתבטא בכך שהבנקים הכריזו שהם משנים את מספר העמלות הנגבות על-ידי הבנק וכן את גובה העמלות.

יצחק גלנטי: השינוי הקיצוני ביותר הינו בכל העמלות הקשורות בהגעה לבנק ולעבודתו של פקיד הבנק, אשר קפצו בעשרות אחוזים.

יצחק גלנטי: משמעותו של מהלך זה הינה פגיעה ישירה בציבור הקשישים אשר מבצע את כל פעולותיו בצורה פרונטלית וישירה אל מול פקיד הבנק.

יצחק גלנטי: הבנקים דורשים מאנשים קשישים אשר אינם מחזיקים מחשב בביתם ואינם יודעים כיצד לגלוש באינטרנט, לעשות את כל פעולותיהם בשלט רחוק ובצורה מקוונת.

יצחק גלנטי: זוהי פשוט אטימות מוח לחשוב כי כל אזרחי ישראל יכולים לנהל את עסקיהם בשלט רחוק.

יצחק גלנטי: המפקח על הבנקים חייב להכריח את הבנקים לשנות את שיטת העמלות.

יצחק גלנטי: לא ייתכן כי ציבור הקשישים, אשר בקושי מצליח לגמור את החודש, יבזבז כסף רב על עבודה מול הבנק.

יצחק גלנטי: הבנקים חייבים להפסיק לגזול את כספי הנצרכים האמיתיים, דהיינו להוריד את שיעור העמלות למשקי הבית.

יצחק גלנטי: ברצוני להוסיף כמה מלים הקשורות בהצעת האי-אמון העוסקת בטיפול הכושל של ממשלת ישראל בכל הקשור בקשישי ישראל.

יצחק גלנטי: סבור אני כי ממשלת ישראל אכן אינה עושה די בכל הקשור ברווחתם ובבריאותם של קשישי ישראל.

יצחק גלנטי: יש קשישים רבים הרעבים ללחם, ואשר נמצאים מתחת לקו העוני.

יצחק גלנטי: אסור לנו לתת למצב זה להימשך.

יצחק גלנטי: חייבים אנו לדאוג לכך שדור בוני המדינה יוכל לסיים את חייו בכבוד.

יצחק גלנטי: מדינה אשר נבחריה אינם יודעים לתת לזקניהם את הכבוד הראוי להם, אינם ראויים שילדיהם יכבדום בשיבתם.

יצחק גלנטי: חייבים אנו לתת לצעירינו דוגמה אישית ולהראות להם כי "בפני שיבה תקום" וגם "והדרת פני זקן" אינן קלישאות נבובות.

יצחק גלנטי: קברניטי המדינה חייבים לשים את הקשישים בראש סדר העדיפויות שלהם ולדאוג לכך שיוכלו לסיים את חייהם בכבוד המגיע להם – בזכות, אדוני, ולא בחסד.

יצחק גלנטי: ומשפט אחרון.

יצחק גלנטי: והרי קשישי המדינה הם הם שהגישו את המדינה על מגש חייהם – לנבחרים היושבים כאן באולם היום בכנסת ובממשלה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת גלנטי.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כהן לא נמצא.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מה עוד לא נאמר על הממשלה הזאת כדי שיוסקו איזשהן מסקנות?

אבשלום וילן: לצערי, שבוע אחרי שבוע אנחנו מדברים, אומרים את דברינו, ובסופו של יום מה שהיה הוא שיהיה.

חיים כץ: מה נשאר לנו לעשות.

אבשלום וילן: אתן דוגמה.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת – על 64 חברי הכנסת שלה – כל כך מוצלחת, כל כך אטרקטיבית, כל כך אהודה בציבור, שהיה צורך בזמן שראש הממשלה היה בחוץ-לארץ למנות שר נוסף לממשלה?

אבשלום וילן: מה קרה?

אבשלום וילן: ודוגמה שנייה מהיום.

אבשלום וילן: איזו התבזות עברה כנסת ישראל עד שאושר פרופסור אבישי ברוורמן כיושב-ראש ועדת הכספים.

אבשלום וילן: מישהו חלק על כישוריו המקצועיים?

אבשלום וילן: מישהו חלק על יכולתו?

אבשלום וילן: הרי האופוזיציה הובילה – אנחנו כאופוזיציה תמכנו, אבל רוב הבית הזה, כולל חברים ממפלגתו, עסקו בסחר-מכר מהסוג הגרוע ביותר, כדי לטרפד – לא שיקול ענייני – וזה מה שאנחנו משדרים לציבור.

אבשלום וילן: כל השבוע האחרון, העיתונים מרוחים בדונמים, באקרים – כבר לא בדונמים, באקרים – של כל החקירות; מה אמר ראש הממשלה בכל חקירותיו, מה אמר מר טלנסקי, איך הצטלם מר טלנסקי.

אבשלום וילן: והעם קורא את הדברים, רואה את המראות, שומע את הקולות, ושואל: לאן זה מוביל אותנו?

אבשלום וילן: וקדימה כבר מנסה להתעשת ואומרת: יהיו פריימריס, אבל כמיטב ה"עסקונה" יש תרגילים.

אבשלום וילן: אז מה אם הסכמנו לפריימריס?

אבשלום וילן: אה, צריכים להצביע?

אבשלום וילן: לא נלך להצביע.

אבשלום וילן: ונטרפד ונוכיח שאפילו הליך פנימי דמוקרטי אנחנו לא מסוגלים לבצע, כי אם הקומבינה היא שם המשחק, והתכמון והמניפולציה הם הדגל – אז ברור לגמרי מי הוא הטוב ביותר.

אבשלום וילן: לכן הוא עומד כרגע למשפט.

אבשלום וילן: ואני שואל איך בסופו של דבר אפשר יהיה להגן על הדמוקרטיה הזאת; ימין, שמאל, יהודים, ערבים, דתיים, חילוניים – איך מגינים על הדמוקרטיה הזאת?

אבשלום וילן: לצערי, כל רגע שהממשלה הזאת תמשיך כך, שראש הממשלה לא מחזיר את המנדט, לוקח את האחריות הציבורית, קובע באמת מועד לפריימריס, לא מתחכם – ויכהן כממשלת מעבר, כמה שהוא צריך – אבל שיעשו את זה מסודר ושאנחנו נוכל להתכבד בממשלה שגם אם יש לנו עמה חילוקי דעות, היא תהיה ראויה למשול.

אבשלום וילן: בצורה הזאת, ממשלת טלנסקי צריכה לעבור מהעולם, ומה שיותר מהר.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת וילן.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כמה נושאים עולים כאן כסיבות לאי-אמון של רבים בבית הזה בממשלה.

אחמד טיבי: אחד קשור בקצבאות ילדים, אחד קשור בכינוס שיזם סרקוזי בפריס – ומה עוד?

אחמד טיבי: וזהו, אלה שתי ההצעות העיקריות.

אחמד טיבי: בכל מה שקשור לקצבאות ילדים – – –

עתניאל שנלר: נושא של הזקנים, הקשישים.

אחמד טיבי: גמלאים, קשישים וכדומה – שרוני ואחרים.

אחמד טיבי: בכל מה שקשור לקצבאות ילדים, עמדתנו, אדוני היושב-ראש, ידועה.

אחמד טיבי: אחד מהשיקולים שביטלו את הקצבאות האלה, והדבר נאמר בריש גלי, חבר הכנסת ריבלין, הוא כדי – איך אני אתנסח בצורה מינורית?

אחמד טיבי: כדי – –

צבי הנדל: כדי להחזיר קצבת יוצאי צבא.

אחמד טיבי: – – לפגוע או לשמור על הדמוגרפיה בין יהודים וערבים.

אחמד טיבי: היה עוד הסבר – להחזיר דתיים לשוק העבודה, אבל ההסבר הדמוגרפי, שהוא הסבר נורא, אגב, שמתגאה בו גם יושב-ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, מתעלם מצרכים חברתיים אנושיים של משפחות ברוכות ילדים.

אחמד טיבי: אגב, שאלתי את חברי, חבר הכנסת חנא סוייד שיושב לידי, כמה ילדים יש לו – קדיש, תניין יא ת'לת'?

חנא סוייד: שלושה.

אחמד טיבי: שלושה.

אחמד טיבי: לי יש שניים.

אחמד טיבי: תגידו, אנחנו איום דמוגרפי?

צבי הנדל: "אשתכנזתם".

ואסל טאהא: לי יש ארבעה.

אחמד טיבי: ארבעה לוואסל.

אחמד טיבי: המקסימום הוא אצל ואסל – ארבעה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת טיבי, אתה לא מעלה על דעתך שיש לו – – –

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: ללא קשר.

אחמד טיבי: ללא קשר.

אחמד טיבי: כל היהודים שיש להם 12 ו-11 ילדים זה מאשה אחת, אוקיי?

ראובן ריבלין: נכון.

אחמד טיבי: אז זאת קבוצת הביקורת.

אחמד טיבי: ולכן, אני מגלה אמפתיה למאבק של כל אלה שרוצים להחזיר את הקצבאות האלה בבית הזה, הסיעות.

אחמד טיבי: הנושא השני הוא הנסיעה לפריס.

אחמד טיבי: אני הייתי בפריס, אדוני חבר הכנסת ריבלין, בכנס אגן הים התיכון – – –

ראובן ריבלין: מקווה שזה לא היה ארץ אויב.

אחמד טיבי: לאחר שבדקתי שפריס היא "מדינת ידיד", משהו כזה, לא מדינת אויב – תרתי משמע, אגב, תרתי משמע.

ואסל טאהא: ועידת-סרקוזי.

אחמד טיבי: סרקוזי, בדיוק.

אחמד טיבי: ואז קראתי שם ידיעה שהופיעה ב-Ynet, של אישיות בכירה ביותר במשלחת הישראלית, שהיא לא אולמרט – שהיא לא אולמרט זאת המסקנה שלי – שאחמד טיבי נראה, חבר הכנסת חנא סוייד, מתרועע עם פלסטינים וערבים בוועידה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני, עכשיו זה הקליימקס, הפאנץ'.

אחמד טיבי: קראתי, ולא ידעתי אם לצחוק או לצחוק יותר.

אחמד טיבי: מחפשים לנו דברים מתחת לשטיח, מה העבירה האתית הפעם, שחבר כנסת ערבי התרועע עם ערבים?

אחמד טיבי: שמע, זה נורא, ואומר את זה בכיר – או בכירה – במשלחת הישראלית לשם.

אחמד טיבי: להתרועע עם ערבי.

עתניאל שנלר: טוב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, לא ירחק היום שיגידו: שמע, זה לא בסדר, קוראים לו אחמד.

עתניאל שנלר: תודה.

אחמד טיבי: יש דבר יותר גרוטסקי, יותר מגוחך מהדברים האלה?

אחמד טיבי: אנחנו נמשיך להשתתף בפורומים בין-לאומיים, נגיד את דעתנו, שהיא דעה אופוזיציונית לממשלה, ויהי מה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת חנא סוייד, ואחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

עתניאל שנלר: בבקשה.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שהבעיה העיקרית של הממשלה הנוכחית היא שהיא לא מצליחה לעשות את הדבר הנכון בזמן הנכון, וכל הזמן או רוב הזמן היא עושה את הדברים הלא-נכונים.

חנא סוייד: כמעט כל הזמן.

חנא סוייד: הדברים אמורים על חלק מהנושאים שעלו כאן, כשעולים חברי הכנסת לדוכן, והציבור הרחב מדבר על המצוקה שהמשפחות מרגישות, על התייקרות מוצרי מזון, הדלק, התחבורה הציבורית, הסבל של משפחות ברוכות ילדים, מרובות ילדים – תקראו לזה איך שאתם רוצים, זה דבר שמחייב תגובה מיידית והתערבות מיידית, ולא יעזור לשר האוצר שיגיד שזאת הכלכלה הגלובלית; צריך לעשות דברים בו בזמן – לאלתר, מה שנקרא.

חנא סוייד: עומד כאן שר האוצר ומדבר על תוכניות עתידיות – איך להביא לידי כך שיותר אנשים ייכנסו לשוק העבודה.

חנא סוייד: זה בסדר, זה לגיטימי, זה מצוין, אבל זה פתרון לטווח הארוך; או איך הצהרונים יגרמו לכך שסבל המשפחות יפחת – בסדר גמור, אבל מה עם אלפים, או מאות אלפים, לפחות עשרות אלפי משפחות שלא מצליחות לגמור את החודש?

חנא סוייד: לכן, מה שמתבקש זה מדיניות – מעורבות, התערבות של הממשלה.

חנא סוייד: דרך אחת יכולה להיות הקצבאות.

חנא סוייד: זה בהחלט צעד לגיטימי שיכול להזרים כסף וחמצן למחיה למשפחות שסובלות עכשיו, בתקופה הזאת, ולא רוצות לחכות לאחרית הימים כדי שהמצב שלהן ישתפר והן יוכלו לגמור את החודש.

חנא סוייד: ובזה הממשלה נכשלה, ועדיין נכשלת, ולפי מה ששר האוצר אמר כאן, היא לא חושבת על זה, ובמונחים לא מקובלים, כפי ששר האוצר דיבר עליהם.

חנא סוייד: אני רוצה להעיר: דובר כאן על ראש הממשלה, שהתרפס וניסה בכל צורה אפשרית ללחוץ את ידו של אסד.

חנא סוייד: לכן הוא זכה בתואר "מתרפס".

חנא סוייד: לא שאני מאמין גדול במה שיצא מהשיחות הישירות והבלתי-ישירות, אבל תארו לעצמכם מצב שבו הוא כן היה מצליח ללחוץ יד לאסד – מה אז היו אומרים עליו?

חנא סוייד: היו אומרים: הוא מוסר.

חנא סוייד: כנראה התמזל מזלו של ראש הממשלה, שזכה בתואר "מתרפס" ולא בתואר "מוסר", שחברי הכנסת – כל חברי הכנסת שכינו אותו "מתרפס" היו אומרים: אה, כן, העסקה הגדולה, הוא הולך להחזיר את הגולן.

חנא סוייד: אז, אני אומר: תנו הזדמנות, אף שאני אומר עוד פעם: אני לא חושב שבמתכונת הקיימת יש הרבה תקוות, אבל לפחות המתכונת החזותית, הוויזואלית, של הפוטו-אופורטיוניטי, לפחות היא עשויה לגלגל איזה תהליך.

חנא סוייד: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת חנא סוייד.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת ואסל טאהא.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת משה שרוני.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת חרמש, אני מניח שאחר כך תצטרך לנאום מטעם קדימה, אז אנא, תקשיבו לשאר הדוברים.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, הדברים שאני אומר מגיעים עד אליך?

עתניאל שנלר: כנראה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש הרבה סיבות להביע ולהצביע אי-אמון בממשלה: המחדלים הרבים שלה בטיפול הכושל בסוגיות החברתיות שהועלו כאן – קצבאות הילדים, ההשכלה הגבוהה ועוד ועוד.

ואסל טאהא: השכבות החלשות והנזקקות – הפנו להן עורף.

ואסל טאהא: יש עוד הרבה מחדלים וכישלונות פוליטיים.

ואסל טאהא: המשא-ומתן עם הפלסטינים, שהממשלה הזאת מנהלת לשם משא-ומתן; אין כל כוונה להגיע לשלום צודק עם הפלסטינים, הם זורים חול בעיניים, מנהלים משא-ומתן לשם משא-ומתן, בלי תוכנית ברורה איך יגיעו בהקדם לשלום צודק, למדינה – אחרי שהם כבר אישרו שהם בעד מדינה פלסטינית – אבל איזה סוג של מדינה?

ואסל טאהא: הסוג שהם רוצים הוא כשלעצמו מכשול גדול בפני הסכמת הצד השני – מדינה מורכבת משלושה אזורים מופרדים, ללא רצף טריטוריאלי; זה כישלון ברור מראש, ואינדיקציה למה שהממשלה הזאת רוצה להשיג במשא-ומתן.

ואסל טאהא: המשא-ומתן עם הסורים – הממשלה הזאת מנהלת משא-ומתן בטורקיה מצד אחד, ומצד שני היא נותנת יד לחקיקת חוק שמונע נסיגה אלא לאחר משאל עם, כאילו ב-1967 הממשלה שאלה את העם ועל-פי משאל עם כבשו את הגולן.

ואסל טאהא: המשא-ומתן שמנהלים בטורקיה הוא עוד סד של כישלון של הממשלה הזאת.

ואסל טאהא: כישלון נוסף הוא שהממשלה נותנת יד לחקיקה שבעתיד תהיה מכשול לכל הסכם שיגיעו אליו.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני שנתיים, מהמקום הזה, הזהרנו ואמרנו שפתיחה באש – שמלחמה על לבנון תוסיף איבה וטינה, ושהיעדים שראש הממשלה הציב כאן ביהירות, שהוא רוצה להחזיר את הבנים הביתה, ככה צעק, וקיבל תמיכה מכל סיעות הבית חוץ מהסיעות הערביות ומרצ, שהתנגדו למלחמה.

ואסל טאהא: הזהרנו, אמרנו שהמלחמה הזאת מיותרת, שהיא תגרום הרס, תגרום איבה, תגרום טינה.

ואסל טאהא: אמרנו שאפשר לנהל משא-ומתן על החזרת החטופים.

ואסל טאהא: יעצנו ואמרנו שזאת הדרך.

ואסל טאהא: בסופו של דבר שוכנעו שזאת הדרך, חתמו על העסקה והחזירו את השבויים – מתים או חיים.

ואסל טאהא: אדוני, משפט אחרון: היום העניין חוזר על עצמו בעניין שליט, ואנחנו מפצירים בממשלה הזאת לסיים את המשא-ומתן כמה שיותר מהר.

ואסל טאהא: רצינו להזכיר לראש הממשלה שיש 11,000 אסירים פלסטינים; אם ישוחררו 1,000 או 2,000 זה רק יקרב את השלום.

ואסל טאהא: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו – חברי הכנסת כהן ובן-ששון, ונצביע.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת שרוני.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, שרי ממשלת ישראל, חברי הכנסת, היו כמה הצעות אי-אמון נגד ראש הממשלה ונגד הממשלה הכושלת הזאת.

משה שרוני: אני בטוח שחברי הכנסת האמיצים מהקואליציה יוכיחו הפעם שהם נאמנים לבוחרים שבחרו בהם ולא למנהיגים שבבגדו בבוחרים.

משה שרוני: לא יכול להיות שיוצאים לבחירות עם מצע ועושים ההיפך.

משה שרוני: לא יכול להיות שמפלגה כמו גיל, שמתיימרת לייצג את הגמלאים, שכחה מזמן מה הבטיחו לגמלאים.

משה שרוני: לא יכול להיות שיושבים שני שרים בממשלת ישראל במשך שנתיים, והם לא מצאו לנכון להביא לסדר-היום בממשלת ישראל נושא אחד במשך שנתיים.

משה שרוני: ולא יכול להיות שמפלגה כזאת שמתיימרת לייצג את הגמלאים תצביע נגד חוק הגדלת קצבת הגמלאים בביטוח הלאומי ותצביע נגד חוק שישווה את האלמן ואת האלמנה.

משה שרוני: הקוריוז היום בוועדת השרים לחקיקה – שהצביעו נגד חוק להקצאת קרקע עבור הגמלאים בכל יישוב ויישוב.

משה שרוני: לא יכול להיות כשעושים תוכנית מיתאר וקובעים איפה יהיה גן-הילדים, איפה יהיה בית-הספר, איפה יהיה המועדון, שלא יוקצה שטח לגמלאי ישראל.

משה שרוני: הודות להם, שנלחמו במלחמת תש"ח, אנחנו נמצאים כאן.

משה שרוני: מגיע להם כבוד, מגיע להם יותר מאשר לכם, ולא צריך לשכוח את זה.

משה שרוני: במלוא הכנות, יש רק מפלגה אחת שדואגת לגמלאים, זו צדק לזקן.

משה שרוני: מפלגת גיל פשטה את הרגל, שכחה מה זה גמלאי, הם עוסקים רק בכיסאות.

משה שרוני: יש להם שני שרים שלא עושים למען הגמלאים שום דבר ולא יעשו.

משה שרוני: האג'נדה שלהם זה הכיסאות והתפקידים, והגמלאים לא ישכחו את זה בבחירות שיגיעו.

משה שרוני: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת שרוני.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו יסיים את הדיון חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת הנכבדים, סיעתנו וסיעת האיחוד הלאומי מציעות היום הצעת אי-אמון בממשלה עקב האטימות המתמשכת של הממשלה נגד החזרת קצבאות הילדים, שהיתה נהוגה עשרות שנים.

יעקב כהן: חברי הכנסת, את קצבאות הילדים לא הסיעות הדתיות יזמו, זה היה תחליף של ועדת בן-שחר, שהחליטה עליהן במקום נקודות זיכוי.

יעקב כהן: בשנת 2003 הן צומצמו עד כדי 90%, וזה הביא למצב ש-800,000 ילדים חיים מתחת לקו העוני.

יעקב כהן: פלא בעיני שבזמן של שפע כלכלי כזה – גם בשנה זו יש בינתיים יתרות של 6 מיליארדי שקלים – בכל זאת הממשלה מתעקשת לא להחזיר את הקצבאות.

יעקב כהן: ואני מתפלא על שר האוצר שאומר את האמירה האומללה שלו, שזו לא בעיה של כסף, זו מדיניות.

יעקב כהן: כששמעתי את המשפט האומלל הזה נזכרתי בסיפור.

יעקב כהן: אדם ישב בהרצאה או בהצגה, והוא ראה שם מישהו יושב עם כובע בשורות הקדמיות.

יעקב כהן: מי שישב מאחוריו ביקש ממנו שיוריד את הכובע, והוא סירב.

יעקב כהן: הוא ביקש ממנו עוד פעם עד שבערה חמתו והוא העיף לו את הכובע, ואז התגלתה הקרחת במלוא הדרה עם ספחת.

יעקב כהן: הוא אמר לו: תסלח לי, אצלנו לא קוראים לזה מדיניות, לא קוראים לזה פרינציפ, קוראים לזה קרחת.

יעקב כהן: שר האוצר, אצלכם אי-החזרת קצבאות הילדים זו לא מדיניות, זו פשוט מחלה, זו רשעות.

יעקב כהן: אני מתפלא איך אפשר לראות ילדים מורעבים, משפחות מחטטות באשפה, מראות קשים וכואבים.

יעקב כהן: עם כזאת אכזריות, אני שואל, איזו מדיניות עצובה זו?

יעקב כהן: מה הסברה?

יעקב כהן: אנחנו שומעים את שר האוצר שמתרץ – שילכו לעבוד.

יעקב כהן: ואני שואל, האם משפחה עם כמה ילדים, ארבעה, חמישה, נגיד עשרה, אם הם יעבדו, האם הם יוכלו לגמור את החודש, במיוחד עקב ההתייקרויות שמציפות את המשק?

יעקב כהן: ואם אתם אומרים שילכו לעבוד, מה התירוצים שלכם לקיצוצים בדיור, לקיצוצים בסיוע, במענקים?

יעקב כהן: שם מדברים על אנשים שעובדים.

יעקב כהן: אני תמה.

יעקב כהן: האם לא הבטחתם ממשלת חמלה?

יעקב כהן: לצערנו, זה הפך לממשלה חולה, ממשלת מחלה, וזאת מחלת האטימות.

יעקב כהן: היכן מידת הרחמים שעם ישראל הצטיין בה בכל דורותיו?

יעקב כהן: האם לא בני אב אחד אנחנו?

יעקב כהן: מדוע אתם גוזרים גזירות ופשעים על אזרחי וילדי ישראל?

יעקב כהן: אי לזאת סיעתנו קוראת לכל חברי הבית להתעורר מהשאננות, וכל חבר הכנסת שנוגעת ללבו מצוקת האזרחים, מצוקת העוני, שיצטרף אלינו בהצבעת האי-אמון, ובמיוחד חברי ש"ס, אשר הבטיחו להחזיר את קצבאות הילדים – אנא הצטרפו אלינו.

יעקב כהן: הבה נזכור שממשלה זאת אין בה רחמים, רק מחלה ונגע דבקו בה, על כן חייבים להחליפה.

יעקב כהן: זו ממשלה ללא דרך, ללא חזון, רק מחלת אטימות ואכזריות.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

עתניאל שנלר: אנחנו נצלצל מיד בתום דברי חבר הכנסת בן-ששון ונעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני יושב-ראש הוועדה, צריך להביא את ראש הממשלה לפה.

ראובן ריבלין: יושב-ראש ועדת החוקה צריך להגיד שלא יעלה על הדעת שיתקיימו דיונים – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ריבלין.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת ריבלין.

מנחם בן-ששון: אדוני צודק.

מנחם בן-ששון: אני מתכוון לקיים דיון ולהעיר את זה בוועדה, אבל לא כאן.

עתניאל שנלר: אני מצטער, חבר הכנסת ריבלין, נתחיל מההתחלה את השעון, כי לא אפשרת לחבר הכנסת– – –

מנחם בן-ששון: אני רק אגיד, שלצערי זה לא על סדר-היום בהצעות האי-אמון.

עתניאל שנלר: אפשר להתחיל להפעיל את השעון, אדוני?

מנחם בן-ששון: כן, אדוני.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אילו היינו בדיון אחר, היה טבעי שהייתי פותח את הדברים ואומר שיש מכנה משותף לכל חמש הצעות האי-אמון.

מנחם בן-ששון: יכולתי לטעון מנקודת מבטם של אחינו שלומי אמוני ישראל שהכול בגלל בחורי הישיבות.

מנחם בן-ששון: אם היו דואגים לכך שיותר בחורי ישיבות היו לומדים, אולי כך היה קורה, לא היה צריך להעלות את כל חמש הצעות האי-אמון.

מנחם בן-ששון: למה?

מנחם בן-ששון: כי יש אנשים מבין חברינו שטוענים, והיום אינני בא להתווכח אתם, שלימוד תורה תקין וטוב היה פותר את בעיות העולם הזה, ומביא אותנו גם לעולם הבא מתוקנים.

מנחם בן-ששון: על-פי דבריה של המשנה, במסכת פאה, מדברים על כך שאדם אוכל פירותיהם בעולם הזה, ויש לו בהם גם חלק לעולם הבא.

מנחם בן-ששון: לפי מיעוט הבנתי היום יש לנו כאן מכנה משותף אחר, שאילו היה תקין, אילו היה מתוקן, בוודאי היינו נמצאים במקום אחר, ואני מתכוון להשכלה הגבוהה.

מנחם בן-ששון: אני אומר את הדברים ממש מפיו של ראש הממשלה, לא מלה במלה, אבל אלה היו הדברים שבהם – – –

עתניאל שנלר: חברים, אני מבקש קצת יותר שקט בבקשה.

עתניאל שנלר: אני מבקש להתיישב.

עתניאל שנלר: אנחנו אמורים לעבור להצבעה, נא להתיישב.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני ימשיך.

מנחם בן-ששון: אלה היו הדברים שבהם פתח ראש הממשלה, ליווה ראש הממשלה וחזר והדגיש ראש הממשלה את הדיון בסוגיית דוח ועדת-שוחט ומצבה של ההשכלה הגבוהה.

מנחם בן-ששון: יש מבינינו אנשים שטועים וחושבים שהסוגיה של השכלה גבוהה היא שכר הלימוד של הסטודנטים, ולא היא.

מנחם בן-ששון: יש מבינינו שחושבים שתמציתה של ההשכלה הגבוהה היא ההוראה; זה חלק ממנה, אבל לא המהות.

מנחם בן-ששון: מה ההבדל בין מחקר לבין הוראה?

מנחם בן-ששון: מה ההבדל בין הפצת ידע לבין יצירת ידע?

מנחם בן-ששון: הפצת ידע אנחנו עושים כשאנחנו עומדים על הדוכן, בהוראה, בדרך כלל בבתי-הספר, הרבה פעמים במסגרות אחרות.

מנחם בן-ששון: זוהי מהות החינוך וההוראה.

מנחם בן-ששון: אחר הוא תפקידו של המחקר.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט, להתיישב במקום.

עתניאל שנלר: אנחנו עוד מעט עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מבקש מכולם לשבת במקומם.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני יכול להמשיך.

מנחם בן-ששון: אותם בודדים שמגיעים למשרות המחקר הם מי שנדבקו בחיידק הזה, שאין לו יום ואין לו לילה, שלא מתמצה בשעות עבודה.

עתניאל שנלר: אני שוב מבקש מהשרים לשבת במקומם.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם, אנחנו רוצים לעבור להצבעה ולפני כן לאפשר לחבר הכנסת בן-ששון להשלים את דבריו.

מנחם בן-ששון: שאין לו יום ואין לו לילה.

מנחם בן-ששון: אנשים הולכים עם הבעיה של המחקר לא רק משום שהיא בעיה של ידע, לא רק משום שהיא תוספת על מה שהיה מוכר קודם, אלא משום שמדובר בחקר האמת; משום שזוהי האמת שלהם, לכן אותו מחקר לא נותן להם מנוחה, ועד שהם לא מגיעים לתגלית הם מטילים ספק באמיתות של היום ומבקיעים לעבר החידושים של מחר.

מנחם בן-ששון: אתה שואל את עצמך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה – – –

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: שר האוצר, שר הדתות, שר המשפטים, השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת בן-ישראל, אנא, שבו במקומותיכם, אנחנו צריכים לעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: שרת התיירות, אנא בטובך.

עתניאל שנלר: יושב-ראש הקואליציה, לא עם הטלפון בפנים.

מנחם בן-ששון: שלח לו ברכות.

עתניאל שנלר: אני אשלח לו כשהוא יהיה בלי טלפון באולם המליאה.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: נא להתחיל לסיים.

מנחם בן-ששון: להתחיל מהתחלה?

עתניאל שנלר: אתה יכול להתחיל לסיים את דבריך מתוך הנחה ששר האוצר ישב והשר איציק כהן ישב, והשר דיכטר ישב.

עתניאל שנלר: אנא בטובכם, אנחנו רוצים לעבור להצבעה, ואני לא אוכל לקיים הצבעה כאשר אתם מדברים מאחור.

מנחם בן-ששון: חקר האמת הוא המחקר – הרצון להגיע לאמת.

מנחם בן-ששון: הצורך להגיע אל תשתיות הידע הוא הדבר שעומד ביסודה של מערכת ההשכלה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אין לנו בישראל משאבים רבים.

מנחם בן-ששון: יש לנו המשאב הזה, המשאב של הרצון להגיע אל חקר האמת.

מנחם בן-ששון: אדוני ראש הממשלה, לא לחינם כשפתחת את ישיבת הממשלה בדוח-שוחט וכשסיימת אותה, וחזרת והדגשת את זה, אמרת מה מקומה של מערכת ההשכלה הגבוהה במדינה מודרנית.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: נא לסיים.

מנחם בן-ששון: לפי הבנתי זאת התחלה של תשובה לכם, שהעליתם את הצעת האי-אמון, וכל חמש הצעות האי-אמון יכולות להיות פתורות אחרת, אם באמת מצאנו תיקון גדול למערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת בן-ששון.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: שבו נא, חברי הכנסת, השר יצחק כהן, חבר הכנסת הלפרט, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשלב ההצבעה.

עתניאל שנלר: לפנינו חמש הצבעות נפרדות.

עתניאל שנלר: תחילה נצביע על הצעת סיעות יהדות התורה והאיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל סירובה המוחלט להגדיל את קצבאות הילדים.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה, ואני מזכיר לכולם שבהצבעה אנחנו לא מדברים.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 40 נמנעים – 12 הצעת סיעות יהדות התורה – האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 35, נגד – 40, נמנעו – 12.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעות יהדות התורה והאיחוד הלאומי – מפד"ל לא התקבלה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה על הצעת סיעות מרצ, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מלאות שנתיים למלחמת לבנון השנייה ואי-מימוש מסקנות ועדת-וינוגרד.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעות מרצ–רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 40 נמנעים – 9

עתניאל שנלר: בעד – 41, נגד – 40, נמנעים – 9.

עתניאל שנלר: ההצעה לא עברה.

קריאות: עברה, עברה – – –

עתניאל שנלר: אני חוזר ואומר מהן תוצאות ההצבעה: בעד – 41, נגד – 40, תשעה נמנעים.

עתניאל שנלר: אם כן, אני קובע שההצעה הזאת, מטעם סיעות מרצ, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, התקבלה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעה הבאה.

עתניאל שנלר: ההצעה הבאה, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל ההתרפסות המבישה של ראש הממשלה אולמרט ושרת החוץ לבני בפני הרודן הסורי בוועידת פריס.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 37 נגד – 46 נמנעים – 6 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 37, נגד – 46, נמנעים – 6.

עתניאל שנלר: אם כן, אני קובע כי הצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

עתניאל שנלר: נעבור להצעה הבאה, הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בשל כישלונה בטיפול במשבר במערכת ההשכלה הגבוהה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 42 נמנעים – אין

עתניאל שנלר: בעד – 47, נגד – 42, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעת ישראל ביתנו התקבלה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה הבאה, הצבעה על הצעת סיעת – – –

יובל שטייניץ: איבדתם את אמון הציבור – – –

עתניאל שנלר: אני מבקש שקט.

עתניאל שנלר: אנחנו באמצע ההצבעות.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה על הצעת סיעת צדק לזקן להביע אי-אמון בממשלה בשל מחדליה בטיפול בגמלאים ובקשישים נזקקים והפרת הסכמים קואליציוניים בעניין הגדלת קצבאות הזיקנה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת צדק לזקן להביע אי-אמון בממשלה – 50 נגד – 48 נמנעים – אין

עתניאל שנלר: בעד – 50, נגד – 48.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת האי-האמון מטעם סיעת צדק לזקן התקבלה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדר-היום.

עתניאל שנלר: יושב-ראש ועדת הכנסת, יש לך הודעה.

עתניאל שנלר: מייד אחר כך אנחנו עוברים לכמה הצבעות על הצעות מהשבוע שעבר.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת מניעת טרור (חילוט רכוש אדם שביצע מעשה טרור), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת גדעון סער, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ח, עמ' 18732.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: הסעיף הבא בסדר-היום הוא הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: הדיון בהצעה הזאת היה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מבקש שקט באולם.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – 36 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 53, נגד – 36, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, עברה, והיא תידון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

גדעון סער: ועדת הפנים.

עתניאל שנלר: אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת שתחליט היכן החוק הזה יידון בהמשך.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ח, עמ' 18780.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 115) (הקרן לטיפוח שירותים לילדים ולבני נוער בסיכון), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת דב חנין ויעקב כהן וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני לא אפעיל את ההצבעה עד שיהיה שקט.

עתניאל שנלר: אני מבקש מחבר הכנסת חרמש שיואיל נא לשבת במקומו.

עתניאל שנלר: מייד נתקן את המעוות.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער ביקש לדון בהצעה הקודמת בוועדת הפנים.

עתניאל שנלר: על-פי התקנון, בקריאה ראשונה – לכן זה יחזור לוועדה – – –

גדעון סער: זה לא חוזר כמו בטרומית.

גדעון סער: זה לא חוזר לוועדה.

עתניאל שנלר: כן, זה אחרי קריאה ראשונה.

גדעון סער: לא.

גדעון סער: אדוני טועה.

עתניאל שנלר: אדוני יבדוק את זה, ואחר כך נכריז – – –

גדעון סער: לא.

עתניאל שנלר: אדוני, שמעתי אותך.

גדעון סער: – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער, שמענו אותך היטב.

גדעון סער: – – –

עתניאל שנלר: שמענו אותך היטב.

עתניאל שנלר: בשביל זה יש כאן מערכת שתוכל לתת לנו את המידע המלא, וכך נקבע.

עתניאל שנלר: אנחנו הולכים להצביע עכשיו בקריאה ראשונה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 115) (הקרן לפיתוח שירותים לילדים ולבני נוער בסיכון), התשס"ח–2008, – של חברי הכנסת דב חנין ויעקב כהן וקבוצת חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: הדיון היה.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מזכיר לכולם שזו הצעה תקציבית.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 95 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 115) (הקרן לפיתוח שירותים לילדים ולבני נוער בסיכון), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 95, נגד – 1, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 115) (הקרן לפיתוח שירותים לילדים ולבני נוער בסיכון), התשס"ח–2008, עברה, והיא תידון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ח, עמ' 18777.]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה שגם בה נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצעת חוק המכינות הקדם צבאיות, התשס"ח–2008, של חברי הכנסת לימור לבנת, מיכאל מלכיאור – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: גם כאן ההצעה היא תקציבית.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – 32 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המכינות הקדם צבאיות, התשס"ח–2008, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 53, נגד – 32, ונמנע אחד.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק המכינות הקדם צבאיות, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ז, עמ' 18535.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (הגנה על כספי הפקדות לקופת גמל), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת דוד טל – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: גם כאן אנחנו עוברים להצבעה, כי הדיון כבר תם.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 84 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (הגנה על כספי הפקדות לקופת גמל), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 84, נגד – 1, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק הגנת השכר (תיקון מס' 25) (הגנה על כספי הפקדות לקופת גמל), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: התשס"ח–2008 [הצעת חוק פ/3786/17; "דברי הכנסת", חוב' ל"ז, עמ' 18584.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק חיזוק מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל (הוראת שעה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת חיים אורון וקבוצת חברי הכנסת – דיון מוקדם.

עתניאל שנלר: היום אנחנו נעבור לתשובה והצבעה, שכן חבר הכנסת חיים אורון הציג את החוק לפני כשבועיים.

עתניאל שנלר: אני מזמין את שרת החינוך – – –

קריאות: לא, היא השיבה.

עתניאל שנלר: השרה השיבה.

עתניאל שנלר: מה קרה?

עתניאל שנלר: לא צריכים לכעוס.

עתניאל שנלר: שר האוצר עמד והשיב כאן.

עתניאל שנלר: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מבקש מכולם לשבת.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 50 נגד – 25 נמנעים – 4 ההצעה להעביר את הצעת חוק חיזוק מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל (הוראת שעה), התשס"ח–2008, לדיון מוקדם בוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

עתניאל שנלר: 50 – בעד, 25 – נגד, ארבעה נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע כי ההצעה קיבלה רוב.

עתניאל שנלר: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת החינוך, התרבות והספורט.

עתניאל שנלר: [מס' מ/329; "דברי הכנסת", חוב' ל"ח, עמ' 18731; מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 10741; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת יצחק גלנטי, להציג את החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת גלנטי.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להביא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109), התשס"ח–2008, הצעת חוק ממשלתית שעניינה תיקון פרק ט' בחוק הביטוח הלאומי, הדן בקצבת נכות.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, אני מבקש, שקט בבקשה, אנחנו מציגים חוק.

יצחק גלנטי: בפברואר 2002, בעקבות שביתת הנכים וההסכם שנחתם בין ממשלת ישראל לבין מטה מאבק הנכים, הקימה הממשלה ועדה ציבורית בראשות השופט בדימוס אפרים לרון ז"ל.

יצחק גלנטי: במרס 2005 הגישה ועדת-לרון את מסקנותיה לממשלה, והממשלה אימצה אותן.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק המונחת לפניכם מעוגנות מסקנות ועדת-לרון וההסכמות שהושגו בחודשים האחרונים בין נציגי הממשלה – משרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי – ובין נציגי הנכים.

יצחק גלנטי: פרק ט' לחוק הביטוח הלאומי קובע כללים ותנאים לזכאות לקצבת נכות.

יצחק גלנטי: ככלל, קצבת נכות משולמת למי שאיבד את כושרו להשתכר מעבודה עקב ליקוי רפואי או למי שבשל ליקוי כאמור צומצם כושרו להשתכר ב-50% לפחות.

יצחק גלנטי: במצב החוקי הקיים, תוספת הכנסה מעבודה בסכומים קטנים יחסית הביאה במקרים רבים לשלילת הזכאות לקצבת נכות ולשלילת הזכאות להטבות הנלוות או להפחתה ניכרת בגודל הקצבה.

יצחק גלנטי: בפועל, מכוח הוראות החוק הקיים, נוצרה מציאות שבה אנשים עם מוגבלות מוגרו משוק העבודה ונמנעה מהם האפשרות להיות חלק פעיל מהחברה היצרנית בישראל.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפניכם מסירה את החסמים הרבים שבהוראות חוק הביטוח הלאומי, שמנעו את השתלבות האנשים עם מוגבלות, וקובעת עקרונות שיסייעו בשילובם כאמור.

יצחק גלנטי: במצב החוקי הקיים, מבוטח ללא השכלה, שהכנסתו מעבודה היתה גדולה מ-2,874 שקלים, ומבוטח בעל תואר אקדמי שהכנסתו מעבודה היתה גדולה מ-4,215 שקלים, חדלו להיות מוגדרים נכים וחדלו להיות זכאים לקצבת נכות.

יצחק גלנטי: העיוות הגדול ביותר נוצר עקב כך שלעתים תוספת הכנסה של שקלים בודדים גרמה לשלילה מוחלטת של הקצבה.

יצחק גלנטי: לפיכך נכים חששו להגדיל את היקף השתכרותם שמא ייפלטו ממעגל הזכאים לקצבת הנכות על אף הכנסתם הנמוכה יחסית.

יצחק גלנטי: לפי החוק המוצע, יחיד שהכנסתו אינה יותר מ-7,135 שקלים, ומבוטח עם בן-זוג ושני ילדים שהכנסתו אינה עולה על 10,120 שקלים, תמשיך להשתלם להם קצבת עידוד חלקית מכוח פרק ט' לחוק הביטוח הלאומי.

יצחק גלנטי: לפי הצעת החוק ישתנה גודל הקצבה שתשולם לזכאי בהתאם להכנסתו.

יצחק גלנטי: הגדלת ההכנסה מעבודה תפחית בצורה מדורגת את שיעור הקצבה שתשולם לזכאי עד לנקודת האיפוס, על-פי העיקרון שבבסיס הצעת החוק, שסך ההכנסות מעבודה ומקצבה גם יחד יהיו גבוהות מהכנסה מקצבה בלבד.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק יש הבחנה בין נכה בעל ליקוי חמור, קרי אדם שנקבעה לו נכות רפואית של 70% לפחות, או נכות רפואית בשיעור 40% לפחות בשל לקות קוגניטיבית או נפשית, וכן אדם שהיה זכאי לקצבת נכות במשך 60 חודשים לפחות מתוך 48 החודשים שקדמו ליום תחילתו של החוק – להלן, זכאי תקופה ממושכת – שלגביהם נקבע בהצעת החוק כי הם יוכרו כנכים אם הכנסתם אינה עולה על 60% מהשכר הממוצע, ובין נכה שלא היה זכאי במשך תקופה ממושכת ואינו בעל ליקוי חמור כאמור – לגביו נקבע כי יהיה זכאי לקצבת נכות אם הכנסתו אינה עולה על 45% מהשכר הממוצע.

יצחק גלנטי: חסם נוסף אשר מנע את יציאתם של נכים לעבודה היה החשש מפני הפסקת עבודה ואובדן הכנסות מעבודה, לאחר שנשללה הזכאות לקצבת נכות.

יצחק גלנטי: כדי למתן את החשש האמור מוצע כי נכה שנפלט ממעגל העבודה מסיבה רפואית או מכל סיבה אחרת, יהיה זכאי, במשך 36 חודשים מהמועד שבו נשללה זכותו לקצבה, לשוב לקבל קצבת נכות בלי שיידרש להגיש תביעה חדשה ובלי שתיקבע לגביו בשנית דרגת נכות רפואית או דרגת אי-כושר.

יצחק גלנטי: כן מוצע בהצעת החוק ביטול השלילה של ההטבות הנלוות.

יצחק גלנטי: במצב החוקי הקיים, נכה שהיו לו הכנסות מעבודה בסכומים נמוכים יחסית, איבד את זכאותו לקצבת נכות ויחד עמה איבד גם את זכאותו להטבות נלוות.

יצחק גלנטי: הצעת החוק קובעת כי אדם שבשל הכנסתו חדלה להשתלם לו קצבת נכות, ימשיך להיות זכאי להטבות הנלוות לפי כל דין במשך 36 חודשים מהיום שבו חדלה זכאותו לקצבה.

יצחק גלנטי: כמו כן, אדם שחדל להיות זכאי לקצבת נכות וזכאי לקצבת עידוד יהיה זכאי להמשיך לקבל את ההטבות הנלוות לפי כל דין באופן יחסי – בהתאם לשיעור הקצבה המשולמת לו, בלא הגבלת זמן.

יצחק גלנטי: לפי הצעת החוק, בתקופת 24 חודשים מיום תחילת החוק לא יערוך המוסד לביטוח לאומי ביוזמתו בדיקה מחודשת של נכה לצורך קביעת דרגת אי-כושר להשתכר.

יצחק גלנטי: בתקופה זו יקבע שר הרווחה והשירותים החברתיים כללים ותנאים לבדיקה מחודשת של דרגת האי-כושר, לאחר התייעצות עם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק גלנטי: יובהר כי החוק המוצע יאפשר לנכה שהוראות החוק אינן מטיבות עמו לבחור להמשיך לקבל קצבה בהתאם להוראות הדין הקיים, דוגמת אנשים שהכנסתם בין 21% ל-25% מהשכר הממוצע.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק זו תגרום מהפכה בחייהם של אנשים עם מוגבלות ותאפשר להם השתתפות שוויונית ומלאה בחיי העבודה והיצירה במדינה.

יצחק גלנטי: החוק המוצע יאפשר לאנשים עם מוגבלות להביא לידי ביטוי את יכולתם ואת כשרונותיהם גם בתחום העבודה, בלי לחשוש לאיבוד זכאותם לקצבת נכות ולהטבות נלוות.

יצחק גלנטי: החסמים שמנעו יציאת נכים לעבודה הוסרו, רובם ככולם, בהצעת חוק חשובה זו, ובכך מדינת ישראל מצטרפת למדינות הנאורות, המיישמות הלכה למעשה שילוב אנשים עם מוגבלות בחיי המדינה.

יצחק גלנטי: אני מבקש לברך את הממשלה, את יוזמת הצעת חוק זו וכן את כל העוסקים במלאכה, אשר עשו לילות כימים בחתירה להגיע להבנות ולהסכמות.

יצחק גלנטי: ראשית אני פונה לאלמנת השופט לרון, זיכרונו לברכה, הנמצאת עמנו כאן, ומבקש להזכיר את כבוד השופט לרון, זיכרונו לברכה, אשר עמד בראש הוועדה הציבורית ופעל ברגישות ובמסירות בנושא כה מורכב, הן מבחינה רגשית-אנושית והן מבחינה מקצועי.

יצחק גלנטי: דוח הוועדה, שכבוד השופט עמד בראשה, היה המסד להצעת חוק חשובה זו.

יצחק גלנטי: אבקש להזכיר את אריה צודקביץ, זיכרונו לברכה, יושב-ראש ומייסד מטה המאבק של הנכים, חבר ועדת-לרון, שהיה גורם חשוב ומכוון בתהליך הגיבוש של מסקנות הוועדה.

יצחק גלנטי: אני מבקש להודות לעוסקים במלאכת החקיקה ובמלאכת הפישור וגיבוש ההסכמות שאפשרו את החקיקה.

יצחק גלנטי: בראשם אבקש להודות לשר הרווחה והשירותים החברתיים, יצחק בוז'י הרצוג, שעם כניסתו לתפקיד שם לו למטרה להוציא מתחת ידו הצעת חוק ממשלתית שתאפשר פריצת דרך ושינוי חברתי של ממש בחיי כל אזרח בישראל, אשר בעתיד יעבוד, בכל מקום במדינה, לצד אנשים עם מוגבלות – וודאי שינוי מהותי בחייהם של אנשים עם מוגבלות ובדימוי העצמי שלהם.

יצחק גלנטי: כן אבקש להודות למנכ"ל משרד הרווחה, מר נחום איצקוביץ, שריכז את עבודת המטה המפרכת, ולנציג האוצר, מר משה בר-סימן-טוב, אשר ליווה את התהליך וסייע רבות.

יצחק גלנטי: אבקש להודות גם לעורכי-הדין רועי קרת ועירית פלדמן מהמוסד לביטוח לאומי, לעורך-הדין ערן טמיר ולעורכת-הדין בלהה ברג מנציבות השוויון, לרוני שכטר, ליואב קריים ולמומו אלנקווה, נציגי הנכים.

יצחק גלנטי: תודתי נתונה גם ליועצות המשפטיות של הוועדה, עורכות-הדין ג'ודי וסרמן, שמרית גיטלין וליטל שוורץ, למנהלת הוועדה וילמה מאור, ולאתי, מעיין וענת.

יצחק גלנטי: אני גאה על כך שנפלה בחלקי הזכות להיות יושב-ראש הוועדה שאישרה את הצעת החוק ולהציג לפני כנסת ישראל הצעת חוק חברתית המביאה לידי ביטוי, הלכה למעשה, את היחס השוויוני ואת הכבוד של החברה בישראל כלפי אנשים עם מוגבלות.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני קורא לכל חברי הבית לתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה על הסבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלנטי, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת רן כהן לנמק את ההסתייגות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו ידבר חבר הכנסת משה כחלון.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני מודה שנרשמתי להסתייגות רק כדי לדבר בזכות החוק הזה, ולא משום סיבה אחרת.

רן כהן: אני חושב שהחוק הזה הוא מהפכה בחיי הנכים בישראל, וחשוב מאוד לציין את זה ולא לעבור על זה לסדר-היום.

רן כהן: המצב הנוכחי, אדוני היושב-ראש, הוא אבסורד: נכה שרוצה לצאת לעבודה יודע שהוא נענש, משום שהכנסתו הכוללת יורדת.

רן כהן: זה בלתי נסבל.

רן כהן: נדמה לי שבדוח ועדת-לרון זאת המהפכה.

רן כהן: ואם הצעת החוק הזאת נועדה לתקן, צריך רק לברך על כך; ולשם כך עליתי לכאן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני יודע שיש גם מתנגדים לחוק הזה, גם בקרב הנכים, ואני רוצה להסביר משהו לחברי הכנסת: יש מי שמאמין שהתגברות על הפער שהנכה מרגיש צריכה להיעשות באמצעות קצבאות – זה קצה אחד; ויש מי שמאמין שזה צריך להיעשות על-ידי שוויון זכויות.

רן כהן: נדמה לי שמי שמהמר כאן

רן כהן: רק על קצבאות עושה טעות מאוד גדולה על חשבון ציבור הנכים, ואסור שזה יהיה, כיוון שהזכות הגדולה היא לעבוד ולהתפרנס, ולהרוויח יותר – להשתכר יותר.

רן כהן: זה נותן לא רק את ההכנסה, אלא גם את כל עניין הכבוד האנושי, הכבוד מהעבודה, ומהיכולת של אדם לשלוט בגורלו.

רן כהן: זאת בעצם המהפכה הגדולה של החוק הזה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חייבים לומר מלה גם לאלה שמקטרגים: אף נכה לא חייב לספוג פגיעה בהכנסתו, כי כל נכה יכול לבחור להישאר במתכונת הקיימת אם הוא מוצא שבמתכונת החדשה מצבו לא הוטב, ולכן אין פה שום בעיה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הבטחתי לך שלא אנצל את כל חמש דקות.

רן כהן: לסיכום, רצוני רק לבקש בקשה אחת – וגם לשם כך עליתי הנה – אני פונה גם אל המתנגדים מקרב ציבור הנכים: תנו צ'אנס למהלך הזה.

רן כהן: יש בו סיכוי שאלפי נכים יוכלו למצוא את פרנסתם בכבוד, בגאווה, בהרגשה טובה.

רן כהן: אל תשימו מקלות בגלגלים.

רן כהן: אני אצביע בעד החוק, ואני כבר מודיע שאני מסיר את ההסתייגות שלי.

רן כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: זאת היתה כאמור הסתייגות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה כחלון, אתה לא רוצה לנמק את ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: אתה מעוניין לנמק את ההסתייגות, או שאתה מסיר אותה?

יולי יואל אדלשטיין: מסיר אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, נוכל לעבור להצבעה על הצעת החוק, לאחר שחברי הכנסת רן כהן ומשה כחלון הסירו את ההסתייגויות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שנצביע, כבוד שר הרווחה יוכל להודות לכל מי שעסקו במלאכה – אבל זה אחרי ההצבעה, אם המליאה תאשר את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109), התשס"ח–2008, על כל סעיפיו – קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות, אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–15 – 26 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–15 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 26, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: החוק התקבל כנוסח הוועדה בקריאה שנייה, ולכן נעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע: קריאה שלישית, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 27 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 27, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 109) התקבלה כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר הרווחה חבר הכנסת יצחק הרצוג להודות בשם הממשלה לכל אלה שעסקו במלאכה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, ציבור המייצגים של הנכים בישראל שנמצא אתנו כאן, זהו רגע מרגש וחשוב מאוד לכל מי שעוסק בעולם הרווחה בישראל.

יצחק הרצוג: התהליך הזה החל בהפגנות הנכים הגדולות בתחילת שנות האלפיים.

יצחק הרצוג: זאת ההזדמנות גם להזכיר גם את שמו של אריה צודקביץ, זיכרונו לברכה, שהיה גם חבר ועדת-לרון שקמה בעקבות שביתת הנכים הגדולה בשנת 2001.

יצחק הרצוג: הממשלה מינתה ועדה, בראשות השופט אפרים לרון, שהיה נשיא בית-המשפט המחוזי בבאר-שבע.

יצחק הרצוג: השופט לרון הציג את הדוח שלו, דוח מקיף מאוד, שחלק מהחברים שנמצאים כאן היו שותפים לכתיבתו.

יצחק הרצוג: בשנת 2005 אישרה ממשלת שרון את הדוח.

יצחק הרצוג: נמצאת כאן אלמנתו של השופט לרון, הגברת פנינה לרון.

יצחק הרצוג: כבוד גדול לנו שאת אתנו כאן.

יצחק הרצוג: זו ההזדמנות להודות לכל מי שעסקו במלאכה.

יצחק הרצוג: המלאכה הזאת היא מלאכה חיונית.

יצחק הרצוג: קודמי כבר אמרו זאת.

יצחק הרצוג: השטח העסקי הציבורי בשל ומוכן, ועם ישראל, בתובנות שלו, מבין שציבור הנכים זכאי לתעסוקה ולחיים נורמליים ככל האפשר.

יצחק הרצוג: עד היום הקשו עליו מחסומים, קירות זכוכית ותקרות זכוכית בלתי עבירות.

יצחק הרצוג: כמעט עונש היה לצאת לתעסוקה כשאתה אדם נכה.

יצחק הרצוג: ולכן רק 7% מכלל הנכים, או פחות מכך, מועסקים היום בישראל – דבר בלתי אפשרי.

יצחק הרצוג: החוק הזה הופך את הכול על פניו.

יצחק הרצוג: אם אתם שואלים אותי, אני אומר – הוא התקדים לקבוצות אחרות, כמו משפחות חד-הוריות.

יצחק הרצוג: הכנסת עשתה כאן מעשה חברתי אדיר, עם המון שותפים, וזאת ההזדמנות להודות להם; קודם כול, ארגני הנכים – אני רוצה להודות במיוחד לרוני שכטר וליואב קריים ממטה המאבק של ארגוני הנכים, שליוו אותנו ליווי הדוק בחקיקת החוק הזה, את מומו אלנקווה מארגון נכי ישראל שליווה אותנו ליווי צמוד בחוק הזה, ואני רוצה להודות לנציגים של ארגונים אחרים, כמו שמחה בניטה, שמעון יאיר, דורון יהודה, קובי כהן, ועוד הרבה אחרים, שתרמו ותורמים כל העת לקידום מאבק הנכים בישראל – לאליעזר בר-אור, וליובל וגנר, סגן-אלוף המוביל את ארגון "נגישות ישראל", ואני ממליץ בכל פה להכיר את הארגון הזה.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לאנשי המוסד לביטוח לאומי, למנכ"ל הקודם הד"ר יגאל בן-שלום, לגברת אסתר דומיניסיני, המנכ"לית הנוכחית, לצוותה היעיל, לגברת עירית פלדמן שנמצאת כאן היום, לעורך-דין רועי קרת שנמצא כאן היום, לכל הצוות שעובד אתם ולגברת אילנה שרייבמן – סמנכ"ל גמלאות בביטוח לאומי ועוד גורמים רבים אחרים.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת, לידידי חבר הכנסת גלנטי – אמרת דברי טעם נוגעים ללב.

יצחק הרצוג: למנהלת הוועדה, הגברת וילמה מאור, שעבדה פה לילות כימים, לחברי הוועדה שהשקיעו כל כך הרבה שנים בפעילות הזאת, ולעורכת-הדין ג'ודי וסרמן שבלעדיה אין – לא יכולנו להגיע לרגע הזה.

יצחק הרצוג: ולכל עורכי-הדין שליוו אותנו, גם בביטוח הלאומי וגם בוועדה.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לאנשי האוצר, לממונה על התקציבים הקודם קובי הבר ולממונה הנוכחי רם בלינקוב, לרביב סובול ובמיוחד למשה בר-סימן-טוב על תרומתם המשמעותית לקידום החוק.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לנציבות שוויון אנשים עם מוגבלויות, לנציב הנוכחי יונה קסטל, וכמובן למר ערן טמיר שריכז את ועדת-לרון וליווה אותנו לכל אורך הדרך.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לאדם מיוחד, עורך-דין אביעזר גרואר, שמלווה את הוועדה הזאת מתחילתה.

יצחק הרצוג: הוא גם הגיש עתירה לבג"ץ בשם ארגון עמותת ש"י – "בית הגלגלים", וליווה אותנו עד הרגע האחרון, ואת משפחת לרון, ורואה בכך קיום צוואתו של השופט לרון.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות במיוחד לאנשי משרדי, קודם כול לאנשי לשכתי, מיכל חומסקי, ראש המטה שלי, לעפרה לחיאני, היועצת הבכירה של המנכ"ל, לגברת טלי יוגב, יועצת המנכ"ל, לעורכת-דין בתיה ארטמן, היועצת המשפטית, ובמיוחד, באמת, תודה מקרב לב למר נחום איצקוביץ, מנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים, שליווה את התהליך הזה קלה כחמורה בכל תג ותג בשבועות האחרונים, ואלמלא מאמציו לא היינו מגיעים עד הלום.

יצחק הרצוג: אשר על כן אני רוצה לסיים ולהודות לחברי הכנסת.

יצחק הרצוג: זה היום עשה ה' נגילה ונשמחה בו.

יצחק הרצוג: ולא סתם, מכיוון שהוא פורץ דרך, מכיוון שהוא בשורה לאנשים החלשים בחברה, מכיוון שתמיד מכוח החוק הזה ירוויח אדם יותר מקצבתו ונאפשר לו לחיות חיים מכובדים והגונים, ובמקביל נעשה כל מאמץ לקדם את שאר הנושאים הקשורים לנכי ישראל.

יצחק הרצוג: אנחנו משקיעים בכך הרבה מאוד, מדברים עם הארגונים ועושים כל מאמץ להביא שיפורים יום-יום, שעה-שעה, בהרבה מאוד תחומים.

יצחק הרצוג: נקווה בקרוב לראות עשרות אלפי נכים נקלטים בתעסוקה ובכך יבוא שכרנו.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג, שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/244; "דברי הכנסת", חוב' ל"ח, עמ' 18725; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה), התשס"ח–2008 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

): תודה.

): אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה) – אני מדגיש שזו הוראת שעה.

): חוק הכנסת קובע בסעיף 10 כי מספר הסגנים של יושב-ראש הכנסת לא יעלה על שבעה.

): הוועדה המסדרת של הכנסת השבע-עשרה קבעה כי במחצית תקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה יגדל מספר הסגנים של יושב-ראש הכנסת לשמונה.

): מוצע לקבוע כי עד תום תקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה מספר הסגנים של יושב-ראש הכנסת לא יעלה על שמונה.

): להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

): אני מבקש מהמסתייגים להסיר אותן, ואני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והקריאה השלישית.

): תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד טל.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, לחוק יש שתי הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין קודם כול את חבר הכנסת משה שרוני להציג את ההסתייגות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת, החוק להגדלת מספר סגני היושב-ראש הוא לא מוצדק, לא הגיוני ולא מוסרי.

משה שרוני: לא יכול להיות כשיש הסכם של רוטציה, במקום לעשות את הרוטציה ולתת למי שהיה צריך לקבל, לאיחוד הלאומי, יושבת-ראש הכנסת מחליטה לא לעשות את הרוטציה ולהגדיל את הסגנים לשמונה.

משה שרוני: אני מציע, במקום הסיפה המתחילה במלים "מספר הסגנים" יבוא "לכל סיעה שבה חמישה חברים או יותר יהיה סגן אחד ליושב-ראש הכנסת; כיהן חבר הכנסת שהוא חבר בסיעה שבה פחות מחמישה חברים כסגן ליושב-ראש הכנסת ערב תחילתו של חוק זה, תפקע כהונתו כסגן ליושב-ראש עם תחילתו של חוק זה".

משה שרוני: לא יכול להיות שיש סיעה של תשעה, עשרה אנשים ואין להם סגן יושב-ראש, ולסיעה עם ארבעה חברי הכנסת יש סגן.

משה שרוני: בגלל זה החוק הזה יהיה יותר צודק, יותר הגיוני, ואני מבקש מהחברים להצביע בעד ההסתייגות שלי.

משה שרוני: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת משה שרוני גם על הקיצור הנמרץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת רוברט אילטוב להציג את ההסתייגות שלו.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אנחנו ביקשנו להעלות הסתייגות שלסיעה בת תשעה חברי הכנסת יהיה סגן יושב-ראש ולא פחות.

רוברט אילטוב: לכן אני מבקש לתמוך בהסתייגות הזאת, ההסתייגות היא קצרה וברורה מאוד.

רוברט אילטוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב שדיבר בקיצור עוד יותר נמרץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, טרם ההצבעה אני רוצה להסביר דבר אחד.

משה שרוני: אני מוריד את ההסתייגות שלי.

משה שרוני: אני מצטרף להסתייגות של אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חבר הכנסת שרוני מוריד את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: בזה הוא גם מייתר את ההסבר שהתכוונתי לתת לחברי הכנסת, ונשארה רק הסתייגות אחת, הסתייגות של חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק כנוסח הוועדה – מי בעד, מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 13 בעד שם החוק – 36 נגד – 1 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 36, מתנגד אחד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק התקבל כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת שימו לב: לסעיף 1 קיימת כרגע רק הסתייגות אחת, של חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – בעד ההסתייגות, מי שנגד – להסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 14 נגד – 22 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת רוברט אילטוב לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 14, נגד – 22, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות של חבר הכנסת אילטוב לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 1 לחוק כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 15 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 37 נגד – 3 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 37, נגד – 3, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק וסעיף 1 אושרו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 40 נגד – 1 נמנעים – אין חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 40, מתנגד אחד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הכנסת (מספר הסגנים ליושב-ראש הכנסת בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה), התשס"ח–2008, אושרה כנוסח הוועדה, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד טל, יושב-ראש ועדת הכנסת, מוזמן להודות לאלה שעסקו בהכנת ההצעה.

): אדוני היושב-ראש, כבוד גדול לי להודות לעובדי ועדת הכנסת, כל אחד לפי כבודו ומעלתו.

): ליועצת המשפטית המסורה והמוכשרת שלנו, שמשקיעה הרבה מאוד שעות עבודה על עוד הצעת חוק ועוד תיקון ועוד דיון.

): למנהלת הוועדה אתי בן-יוסף ולנועה בירן, וגם – שכחתי מישהו, אתי?

): ולכל הצוות שלי ולעוזרים הפרלמנטריים שלי, מירב ודקל, שכל אחד תרם את חלקו כדי שנצליח להעביר את הצעת החוק הזאת עוד טרם היציאה לפגרה.

): לרב לוי אני מאחל הצלחה גדולה, ואין לי ספק, בעזרת השם, שאכן הרב יצליח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד טל, ואנחנו ודאי – לאחר אישורו על-ידי המליאה – נקבל בברכה בנשיאות את חבר הכנסת יצחק לוי.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/212; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 15638; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת יצחק גלנטי, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לקראת אישורה בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק משפחות חיילים שנפלו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950, קובע בסעיף 13 את התגמולים המשתלמים לאלמנה של חייל שנישאה בעד יתומי החייל הסמוכים על שולחנה.

יצחק גלנטי: בהקשר זה אציין כי אלמנה שנישאה מאבדת בשל נישואיה את זכותה לתגמולים לפי החוק, והיא זכאית רק לתגמולים בעד ילדיו של החייל שנספה.

יצחק גלנטי: החוק קובע בסעיף 13(1) את התגמול המשתלם לאלמנה שיש יתום אחד סמוך על שולחנה.

יצחק גלנטי: סעיף 13(2) לחוק קובע שלאלמנה ששני יתומים או יותר סמוכים על שולחנה ישולם התגמול המשתלם בעד ילד אחד, בתוספת של 24% בעד כל יתום שלאחר הראשון.

יצחק גלנטי: ואולם, החוק ממשיך וקובע כי התגמול לאלמנה שיש לה יותר מילד אחד לא יעלה על התקרה שנקבעה בחוק.

יצחק גלנטי: כלומר, החוק קובע כי לאלמנה שנישאה לא ניתן תגמול בעד כל אחד מילדי הנספה, שלא כמו אלמנה שלא נישאה, הזכאית לתגמול בעד כל אחד מילדי הנספה.

יצחק גלנטי: יתירה מזו, במצב המשפטי הקיים יש עיוות, שכן התקרה שנקבעה בחוק לגבי אלמנה שיש לה שני ילדים או יותר נמוכה מהתגמול המשתלם לאלמנה שיש לה ילד אחד בלבד.

יצחק גלנטי: כך למעשה סכום התגמול בעד שני יתומים או יותר נמוך מהתגמול הניתן בעד יתום אחד.

יצחק גלנטי: מדובר בעיוות שקיים כבר שנים, ואינני מבין מדוע לא תוקן עד היום בהצעת חוק ממשלתית, שכן הוא ידוע לכול.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לתקן את העיוות הקיים בחוק ולקבוע כי לאלמנה שנישאה יינתן תגמול בעד כל אחד מיתומי הנספה הסמוכים על שולחנה, בלי להגביל את הגמול בתקרה.

יצחק גלנטי: מצב שלפיו לא ניתן לאלמנה שנישאה מחדש תגמול בעד כל אחד מיתומי הנספה איננו ראוי ואיננו צודק.

יצחק גלנטי: מכיוון שלפני נישואיה משתלם לאלמנה תגמול בעד כל אחד מיתומי הנספה, מן הראוי שישולם לה לאחר נישואיה תגמול בעד כל אחד מהיתומים, וודאי שהמדינה אינה רשאית לסמוך על כך שבן-הזוג החדש הוא שיפרנס את ילדיו של הנספה.

יצחק גלנטי: לדעתי הצעת החוק המונחת לפניכם אינה קובעת אלא את המובן מאליו.

יצחק גלנטי: אני מברך את חבר הכנסת אורי אריאל, שיזם את הצעת החוק החשובה הזאת, ואת כל אלה אשר עבדו, ניסחו ועמלו עד שהצעת חוק זו הוגשה לכנסת.

יצחק גלנטי: אני קורא לכם לתמוך בה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה, רבותי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלנטי.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שכבר צוין, אין הסתייגויות לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, מי שמעוניין להצביע יכול לשבת במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 17, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 14 נגד – אין נמנעים – אין חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 14, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 29), התשס"ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יוזם החוק, חבר הכנסת אורי אריאל, להודות בשם הוועדה לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: ראשית, אני רוצה להודות, כרגיל, לאזרחים שהפנו את תשומת לבי והביאו לפני את הבעיה.

אורי אריאל: מצאנו לה פתרון.

אורי אריאל: לצערי זה היה חייב להיות בחקיקה, כי החוק לא אפשר תשובה הולמת, ואני קורא עוד פעם לאזרחים: תפנו את הצעותיכם, תפנו את תלונותיכם, נשתדל לטפל.

אורי אריאל: אני כמובן רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גלנטי, על הטיפול המהיר בעוולה הזאת כלפי אנשים מסוימים, כלפי יתומי צה"ל למעשה, למזכירת הוועדה וליועצת המשפטית, ואני רוצה להודות לכם, חברי הכנסת, על כך שאישרתם את החוק החשוב הזה.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שנמצא אתכם שותפים לחוק הגדול של השר אלי אפללו – שהוא הציע כשהיה חבר הכנסת – חברת הכנסת אורית נוקד והחוק שאנוכי הגשתי, שבא לעשות צדק עם אלמנות צה"ל.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שבעזרת השם – – –

מנחם בן-ששון: ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: אני מקווה מאוד שבעזרת השם הוא יעלה עוד במושב הזה.

אורי אריאל: כפי שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ויפה שעה אחת קודם.

אורי אריאל: תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/209; "דברי הכנסת", חוב' כ"א, עמ' 15342; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת יצחק גלנטי, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יצחק גלנטי: חסרים לי פה שרים.

יולי יואל אדלשטיין: זה מצב שהורגלנו אליו, אדוני.

יצחק גלנטי: נעביר את הצעת החוק ללא שרים?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: היו דברים מעולם, היו דברים מעולם.

יצחק גלנטי: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים נמצא את השר התורן, או את השרה, מי שזה לא יהיה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר שאיננו, קודם כול, אני מודה על הכבוד הרב שניתן לי היום להעביר שלוש הצעות חוק, כמעט ברצף, אחת אחרי השנייה.

יצחק גלנטי: אני מודה לכל אלה אשר אפשרו את המצב הזה: ליושבת-ראש הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה – – –

יולי יואל אדלשטיין: למנהלת הוועדה, אדוני, אתה היושב-ראש.

יצחק גלנטי: סליחה, למנהלת הוועדה.

יצחק גלנטי: גם זה קורה.

יצחק גלנטי: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: את הצעת החוק יזמו חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב ואריה אלדד, ואני מבקש לברך אותם על יוזמתם.

יצחק גלנטי: צר לי, אבל כנראה נפלה טעות סופר, גם חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואני מתנצל על כך.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לחייב הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים שנקבעו בחוק, בין היתר בקניונים, בשדות-תעופה, בנמלים, בבתי-מלון, בחדרי-כושר ובמשרדי ממשלה.

יצחק גלנטי: הצבת מכשירי ההחייאה במקומות ציבוריים נועדה לאפשר מתן טיפול מיידי לאדם שלקה חס וחלילה בדום לב, לא עלינו.

יצחק גלנטי: אם לא ניתן לאדם טיפול מיידי במקרה זה, הוא עלול למות בתוך כמה דקות.

יצחק גלנטי: השימוש במכשיר ההחייאה במקרים אלה בתום פרק זמן של דקות בודדות מרגע ההתמוטטות עשוי להציל חיים של רבים.

יצחק גלנטי: החוק המוצע מטיל חובה על המחזיק או המפעיל של המקום הציבורי להציב במקום הציבורי, במקום מרכזי ונגיש, מכשיר החייאה אחד לפחות ולדאוג לתקינותו.

יצחק גלנטי: מוצע להסמיך את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה לקבוע הוראות לעניין מיקום מכשיר ההחייאה ולעניין שילוט במקום הציבורי המפנה למכשיר ההחייאה.

יצחק גלנטי: כמו כן, השר יהיה רשאי לקבוע מקומות ציבוריים שלגביהם תהיה חובה להציב יותר ממכשיר החייאה אחד.

יצחק גלנטי: עוד מוצע לקבוע כי מי שחלה עליו חובה להציב מכשיר החייאה ולא עשה כן, יוטל עליו קנס בסכום השווה היום ל-12,900 שקלים חדשים.

יצחק גלנטי: הוראות החוק המוצע יחולו גם על המדינה, למעט על כוחות הביטחון, אשר לגביהם ייקבעו הוראות לפי הצעה זו, בשינויים המחויבים, בפקודות או בהוראות פנימיות.

יצחק גלנטי: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

יצחק גלנטי: תודה רבה על סבלנותכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלנטי.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה הסתייגויות לחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 יש הסתייגות של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, השר אלי ישי.

יולי יואל אדלשטיין: לא נראה לי שהוא עצמו או מישהו בשמו ירצו לנמק את ההסתייגות, ולכן גם לא נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, האם אדוני רוצה לנמק את ההסתייגות שלו?

אריה אלדד: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כרגע המצב הוא שאין הסתייגויות, ולכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2008, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

זבולון אורלב: מה שנקרא "א מחיה".

מנחם בן-ששון: החוק שכולנו אולי נצטרך לו.

יולי יואל אדלשטיין: הניסוח הוא שלא נצטרך, חבר הכנסת בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–7 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 16, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 18 נגד – אין נמנעים – אין חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה השלישית הצביעו בעד החוק 18, לא התנגדו לו ולא נמנעו, ולכן אני קובע כי חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2008, אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיודה בשם היוזמים הוא חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, לא בכל יום יוצא לחבר הכנסת לעמוד על הדוכן בפני הבית ולהציג הצעת חוק שמשמעותה הצלת חיים מיידית של בני-אדם – לא בעתיד, לא בעוד חמש שנים או עשר שנים, אלא כבר היום, ממש ברגע האמת, in real time, מה שנקרא.

סטס מיסז'ניקוב: מחלות לב וכלי דם הן גורם התמותה מספר אחת בעולם המערבי, וגורם המוות השכיח ביותר הוא דום לב.

סטס מיסז'ניקוב: מדי שעה מת בישראל אדם מדום לב, כלומר יותר מ-8,000 איש בשנה בישראל.

סטס מיסז'ניקוב: זכיתי, עם חברי כנסת נוספים, לחוקק לראשונה בישראל חוק המסדיר את הצורך בהצבת מכשור החייאה במקומות ציבוריים והומי אדם, וכן במקומות מועדים לפורענות, דוגמת איצטדיוני ספורט, חדרי-כושר גדולים, בתי-אבות, בתי-מלון ובריכות שחייה.

סטס מיסז'ניקוב: זאת, בהתאם להמלצות ועדה שמינה משרד הבריאות, המועצה הלאומית למניעת מחלות לב וכלי דם וכן איגוד הקרדיולוגיה בישראל.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גלנטי, אשר היטיב להבין את הצעת החוק ואת חשיבותה וקידם את החקיקה באופן מהיר בכנס הנוכחי ובכנס הקודם.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה לשותפי בהצעת החוק, חבר הכנסת פרופסור אריה אלדד, חבר הכנסת גלעד ארדן, חברת הכנסת מרינה סולודקין, חבר הכנסת יואל חסון, ובייחוד לסגן היושב-ראש חבר הכנסת עתניאל שנלר.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה לצוות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – ראשית למנהלת הוועדה, גברת וילמה מאור, ולמזכירות הוועדה אתי שבתאי, מעיין בן-עמי וענת כהן.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה ליועצת המשפטית של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שליוותה את כל מהלך החקיקה והעניקה ייעוץ משפטי לאורך כל התהליך, עורכת-דין שמרית שקד-גיטלין, וליועצת המשפטית של הוועדה עורכת-דין ג'ודי וסרמן.

סטס מיסז'ניקוב: אני מודה למנהלת מרכז המחקר והמידע של הכנסת, ד"ר שירלי אברמי, ולצוות הממ"מ, על המחקר המשווה והסקירה הבין-לאומית שערכו ושליוו את הצעת החוק.

סטס מיסז'ניקוב: ולסוף, אני רוצה להודות במיוחד לפרופסור בזיל לואיס, נשיא האיגוד הקרדיולוגי בישראל ומנהל המערך הקרדיולוגי בבית-החולים "כרמל", על תמיכתו בהצעת החוק, על ההכוונה וההדרכה הרפואית, על המסירות וההתעניינות ועל הסיוע שהעניק לי וללשכתי לשם קידום תהליך החקיקה והצלת חיים נוספים בישראל.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיסז'ניקוב, שהודה בשם כל היוזמים.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/244; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ב, עמ' 2008; מס' כ/221; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 16223; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת יצחק לוי, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק לוי: הצעת חוק הזאת היא הצעה שממזגת שתי הצעות – הצעת החוק הממשלתית והצעת חוק שלי – ומהווה רפורמה חשובה ומשמעותית מאוד בכל הקשור לחקירה ולשפיטה של בני-נוער.

יצחק לוי: ההצעה היא פרי המלצותיהם של הוועדה הציבורית לבחינת עקרונות היסוד בתחום הילד והמשפט ויישומם בחקיקה, בראשות כבוד השופטת סביונה רוטלוי, ושל צוות בין-משרדי בראשותה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה בדימוס, הגברת קרפ.

יצחק לוי: העבודה על הצעת החוק החלה לפני יותר מעשור, ובששת החודשים האחרונים התרכזה לעבודת חקיקה מאומצת בוועדת החוקה, בדיונים מהותיים רבים שנערכו לאורך שעות ארוכות ובהשתתפות גורמים רבים, ובהם משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים, משרד הרווחה, הסניגוריה הציבורית, המועצה לשלום הילד ולשכת עורכי-הדין.

יצחק לוי: ועדת החוקה דנה בהצעת החוק מתוך תפיסה שאין לפגוע בייחודיות שפיטת קטינים בפלילים.

יצחק לוי: בין היתר, הנחתה את הוועדה התפיסה שאין סתירה בין הגישה הטיפולית-שיקומית לבין עמידה על זכויותיו של הקטין בהליך הפלילי עצמו.

יצחק לוי: הוועדה סברה שהרצון והשאיפה לשקם קטינים אינם יכולים, כשלעצמם, לשמש צידוק לפגיעה בזכויותיהם.

יצחק לוי: ועדת החוקה סברה כי חשוב לשמור על הליך הוגן כדי שהמונח טובת הילד לא ישמש כסות להפרה של זכויות הקטין.

יצחק לוי: בין היתר, הנחה את הוועדה העיקרון שלפיו יש לוודא שההליך הפלילי יתנהל תחת מטריית הקטינות, כדי להפחית עד כמה שניתן את הנזק העלול להיגרם לקטין בעטיו של ההליך הפלילי, ובמיוחד בעטיה של שלילת חירותו.

יצחק לוי: הצעת החוק מקיפה ביותר, ואבקש להביא בפני חברי הכנסת את עיקרי התיקונים שבה.

יצחק לוי: הוספת פרק של עקרונות כלליים: מוצע להוסיף לחוק כמה סעיפי זכויות כלליים.

יצחק לוי: בין היתר, מוצע לייחד סעיף לזכות ההשתתפות של הקטין בקבלת החלטה בעניינו.

יצחק לוי: לפי סעיף זה, מקום שבו נקבעה זכות טיעון על-פי הדין, זכאי הקטין שתינתן לו הזדמנות להביע את עמדתו, רצונו ורגשותיו בעצמו, ובדרך המותאמת לגילו, למידת בגרותו ולצרכיו.

יצחק לוי: כמו כן נקבע כי לעמדתו של הקטין, וכן לרצונו ולרגשותיו, יינתן משקל ראוי בקבלת החלטה בעניינו, בהתחשב בגילו ובמידת בגרותו.

יצחק לוי: נקבע גם העיקרון הכללי שלפיו מימוש זכויות של קטין והפעלת סמכויות כלפיו ייעשו תוך מתן משקל ראוי לשיקולים של שיקומו, הטיפול בו, שילובו בחברה ותקנת השבים.

יצחק לוי: הוספנו פרק בדבר חקירת חשודים.

יצחק לוי: מוצע להוסיף לחוק הנוער פרק המסדיר נושאים שונים בנוגע לחקירתם של חשודים קטינים.

יצחק לוי: מטרתו של פרק זה להבטיח כי הפגיעה בקטינים כתוצאה מהפעלת סמכויות החקירה לא תעלה על הנדרש לצורך הגנה על אינטרס הציבור במניעת ביצוע עבירות והבטחת קיומם של הליכי משפט תקינים.

יצחק לוי: בין היתר, נקבע הכלל שלפיו יש להודיע על הזמנתו של הקטין לחקירה להורהו של הקטין, ובהיעדרו של ההורה – לאדם בגיר אחר המוכר לקטין.

יצחק לוי: כמו כן נקבע הכלל בדבר איסור חקירה בשעות הלילה של עדים, נפגעי עבירה וחשודים קטינים, מתוך התחשבות בצורכי חקירה שונים מחד גיסא ובצרכים המיוחדים של הקטין כקטין מאידך גיסא.

יצחק לוי: נוסף על כך נקבעה לראשונה זכותו של קטין חשוד לנוכחות הורהו בחקירה ולקבלת הודעה בדבר זכויותיו בחקירה, לרבות זכותו להיוועץ בעורך-דין.

יצחק לוי: הוועדה קבעה גם הוראה ייחודית המחייבת את החוקר להודיע לקטין על זכויותיו כחשוד בטרם תתחיל חקירתו, לרבות זכותו להיוועץ בסניגור.

יצחק לוי: הוועדה אף קבעה כי בשלב זה, עובר לחקירה, יחויב החוקר להודיע גם לסניגורו של הקטין על חקירתו, ואם אין לו סניגור – לסניגוריה הציבורית, כדי שזו תבחן את זכאותו לייצוג בידי סניגור ציבורי.

יצחק לוי: הוועדה סברה כי ראוי להודיע לסניגור כבר בשלב זה של החקירה, שכן זהו השלב שבו מודיעים לקטין על זכותו להיוועץ בסניגור.

יצחק לוי: השר לביטחון הפנים הגיש הסתייגות בעניין זה.

יצחק לוי: אני מתאר לעצמי שהוא יעלה לנמק אותה.

יצחק לוי: הוא מבקש כי ההודעה לסניגור תהא מאוחרת לחקירה, ותקום רק כאשר הקטין הופך מחשוד נחקר לעצור.

יצחק לוי: אני מציע שנשמע את דברי השר לביטחון הפנים ואחר כך נחליט על איזו מן הגרסאות אנחנו נצביע.

יצחק לוי: על כל פנים, ודאי שיש כאן – – –

זבולון אורלב: זה קריאה ראשונה.

מנחם בן-ששון: קריאה שלישית.

יצחק לוי: שנייה ושלישית.

יצחק לוי: זאת הסתייגות – זוהי ההסתייגות של השר.

יצחק לוי: על כל פנים, אני אומר:

יצחק לוי: בין כך ובין כך, מדובר כאן בקידום מאוד משמעותי של זכויות הקטין.

יצחק לוי: הוספת הוראות לעניין מעצר קטינים: התיקונים המוצעים נועדו להבטיח כי השימוש בסמכויות מעצר כלפי קטינים ייעשה רק כאמצעי אחרון, ולפרק הזמן המתאים הקצר ביותר.

יצחק לוי: אבקש לציין שני תיקונים במיוחד.

יצחק לוי: הראשון הוא החלטת הוועדה – אני חושב שמדובר כאן בהחלטה, אני יכול לקרוא לה אולי היסטורית במידה מסוימת – בהסכמת משרדי הממשלה ובתמיכה רחבה של הגורמים המקצועיים כולם, כולל המשרד לביטחון הפנים, אגב, לבטל את המעצר ההגנתי שנהג לפי הדין היום.

יצחק לוי: זה חידוש גדול מאוד – עד עכשיו עצרו ילדים כדי להגן עליהם; אנחנו ביטלנו את הסעיף הזה – ואף הוצע בהצעת החוק הממשלתית במקור.

יצחק לוי: היום, חוק הנוער מאפשר מעצר של קטין גם ללא עילת מעצר, אם הדבר דרוש לשם ביטחונו האישי של הקטין או לשם הרחקתו מחברת אדם בלתי רצוי.

יצחק לוי: ועדת החוקה סברה שהשימוש בכלי המעצר ההגנתי לגבי קטינים כאשר אין עילה למעצרם הוא שימוש פסול.

יצחק לוי: אומנם למדינה יש מחויבות להגן על קטינים נזקקים, אך אין מקומה של הגנה זו באמצעים פליליים ובהשמת הקטין מאחורי סורג ובריח.

יצחק לוי: מדובר בפגיעה מפורשת וממשית בהליך הוגן ובאפליה לרעה לעומת בגירים.

יצחק לוי: הוועדה אומנם מודעת למציאות הקשה ולהעדר המשאבים ההולמים לקליטת קטינים שנשקפת להם סכנה, אך סברה שאין לשים אותם במעצר בשל נזקקותם, אלא יש להעניק להם טיפול והגנה ראויים.

יצחק לוי: תיקון חשוב שני שברצוני לציין מובא בפני חברי הכנסת בשתי גרסאות, אדוני היושב-ראש.

יצחק לוי: לפי התיקון המוצע – כיוון שהיה תיקו בוועדה נקבעו שתי גרסאות – לא יתאפשר מעצר של קטין שטרם מלאו לו 14 שנים עד תום ההליכים נגדו.

יצחק לוי: הוועדה סברה, שכפי שהחוק אוסר מאסר קטין רך בשנים שטרם מלאו לו 14 שנים, אין מקום גם לשים קטין כזה מאחורי סורג ובריח במסגרת מעצר עד תום ההליכים.

יצחק לוי: בכך כמובן אין כדי לומר שבית-המשפט לא יהיה רשאי לקבוע חלופות מעצר בעניינו של הקטין, לרבות מעצר בית.

יצחק לוי: גרסה א' קובעת איסור מעצר עד תום ההליכים כאיסור מוחלט.

יצחק לוי: גרסה ב' קובעת אף היא איסור כזה, אך מאפשרת לבית-המשפט להורות במקרים מסוימים על מעצר עד תום ההליכים מנימוקים מיוחדים שיירשמו.

יצחק לוי: אני רוצה לומר שאני, כיושב-ראש הוועדה שניהל את הדיונים האלה, תומך בגרסה א'.

יצחק לוי: אני חושב שלגבי קטין מתחת לגיל 14 אין מקום למעצר עד תום ההליכים.

יצחק לוי: צריך למצוא חלופות ולא צריך לתת אפשרות אחרת.

יצחק לוי: אבל, כמובן, אנחנו נעמיד כאן להצבעה את שתי הגרסאות – גרסה א' מול גרסה ב'.

יצחק לוי: שפיטת בני נוער שביצעו את העבירה בהיותם קטינים אך כתב האישום בעניינם הוגש לאחר שמלאו להם 18 שנים:

יצחק לוי: לפי המצב החוקי היום, השאלה אם נער יישפט בבית-משפט לנוער או במערכת השיפוט הרגילה נגזרת ממועד הגשת כתב האישום נגדו.

יצחק לוי: כלומר, אם כתב האישום הוגש לפני שמלאו לו 18, הוא יישפט בבית-משפט לנוער, אך אם מסיבות שונות, לרבות עיכובים מינהליים בתביעה, הוגש כתב האישום באיחור, לאחר שמלאו לנער 18, הוא יישפט בבית-משפט רגיל.

יצחק לוי: ועדת החוקה סברה שמצב זה יוצר פתח לשרירותיות, לאפליה ואף ללחץ על קטינים למהר ולהודות בעבירות כדי שיישפטו בבית-משפט לנוער.

אורי אריאל: – – –

יצחק לוי: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת אריאל, שהנושא אולי לא מרתק, אבל לפחות צריך לכבד אותו, אז אם אפשר קצת יותר בשקט.

יצחק זיו: – – –

יצחק לוי: אדוני, אנחנו ישבנו 50 שעות על החוק הזה, ואני אקרא את הכול.

מנחם בן-ששון: הרבה הרבה הרבה יותר.

יצחק לוי: אני אומר את זה לחבר הכנסת זיו.

יצחק לוי: אני לא אדלג על שום מלה כאן.

יעקב מרגי: אין בעיה, בסוף תישאר לבד.

יצחק לוי: אין לי שום בעיה עם זה.

יצחק לוי: ממש אין לי בעיה.

ראובן ריבלין: למה להפחיד אותו?

יצחק לוי: זה לא מפחיד.

יצחק לוי: זה ממש לא מפחיד אפילו.

יצחק זיו: רוצים להצביע בשבילך, אבל – – –

יצחק לוי: אני מאוד מודה לך על דאגתך לי.

יצחק לוי: ועדת החוקה סברה שמצב זה יוצר פתח לשרירותיות ולאפליה, ואף ללחץ על קטינים למהר ולהודות בעבירות כדי שיישפטו בבית-משפט לנוער.

יצחק לוי: הסתייגותם של חברי הכנסת רותם ומיכאלי מבקשת לקבוע, כפתרון למצב זה, כי הגשת כתב האישום לבית-המשפט לנוער והזכויות הנגזרות מכך יהיו פונקציה של מועד ביצוע העבירה.

יצחק לוי: אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגות ולאשר את הצעת הוועדה, שהיא הצעת ביניים מאוזנת יותר, שלפיה נערים שביצעו את העבירה בהיותם מתחת לגיל 18 יעמדו לדין בבית-משפט לנוער אם ביום הגשת כתב האישום נגדם טרם מלאו להם 19 שנים.

יצחק לוי: הוועדה סברה שהוראה זו מבטיחה שהדין המהותי של שיפוט נוער יחול על מי שביצע עבירות בהיותו קטין, למעט מקרים נדירים של עבירות חמורות שנחשפות לאחר זמן רב, כשהנאשם כבר מבוגר.

יצחק לוי: החזקת קטינים במעצר ובמאסר: הצעת החוק – והפרק הזה נוגע בעיקר לשב"ס – קובעת עקרונות שונים להחזקת קטינים במעצר ובמאסר.

יצחק לוי: בין היתר, נקבע כי קטין יוחזק במאסר בבית-סוהר נפרד לקטינים או באגף נפרד בבית-סוהר, וכי קטין לא יוחזק במאסר או במעצר בתא אחד עם מי שאינו קטין.

יצחק לוי: הוועדה הוסיפה הוראה מפורשת שלפיה קטין עצור זכאי שעובד סוציאלי יראה אותו בתוך 24 שעות מהמועד שהתקבל לבית-הסוהר, וכן כי החלטה על החזקת קטין עצור בתא עם קטינים נוספים תיעשה מתוך התחשבות בשלומו של הקטין וכן בשיקולים כמו הפרש הגיל בין הקטינים, סוג העבירות שהם חשודים בביצוען ועברם הפלילי.

יצחק לוי: סמכויות של עובדי המעונות – פרק קשה ומסובך שהתלבטנו בו רבות.

יצחק לוי: הוועדה דנה כמה דיונים בשאלת סמכויותיהם של עובדי מעונות ומעונות נעולים.

יצחק לוי: במקור, הצעת החוק הממשלתית ביקשה לקבוע את סמכותם של עובדי מעונות לעשות שימוש בכוח כלפי קטינים לשם מניעת בריחתם או מניעת התפרעות.

יצחק לוי: כמו כן ביקשה הצעת החוק לאפשר החזקה של קטין בחדר נעול במעונות עד לפרק זמן כולל של עשר שעות.

יצחק לוי: הוועדה סברה כי יש להטיל הגבלות על הסמכויות הללו.

יצחק לוי: משכך, היא קבעה, בין השאר, כי עובדי המעונות לא יהיו רשאים לעשות שימוש בכוח אלא לנקוט אמצעי ריסון סבירים בלבד, שאינם כוללים את כבילתו של הקטין.

יצחק לוי: נקיטת אמצעים אלה תהיה רק במידה שאינה עולה על הנדרש, והיא תחייב דיווח בכתב למנהל המעון בכל פעם שעובד ינקוט אמצעי ריסון.

יצחק לוי: כמו כן, הוועדה צמצמה את האפשרות להחזיק בחדר נעול קטין כאמצעי להרגעתו כך שתתאפשר רק במעונות נעולים, ורק לפרק זמן של 20 דקות, שניתן יהיה להאריך ב-20 דקות נוספות בכל פעם, עד לפרק זמן כולל של שעתיים בלבד, לכל היותר.

יצחק לוי: לצורך הפעלת הסמכויות הללו יידרש שר הרווחה להעביר לאישורה של ועדת החוקה, בתוך תשעה חודשים, תקנות מפורטות.

יצחק לוי: חברי הכנסת, אני מבקש לדחות את כל ההסתייגויות, לבד מההסתייגות של השר לביטחון פנים, שכמובן תישמע כאן, ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק לוי: אני רוצה לעבור לפרק התודות, כי אינני יודע אם אעלה שוב לענות על ההסתייגויות, אני לא בטוח.

יצחק לוי: גברתי, גברת אביטל, מה הבעיה?

מנחם בן-ששון: שום בעיה, היא רוצה שתרחיב.

יצחק לוי: אני יכול להמשיך לפרט את החוק.

קולט אביטל: אני רק מעירה שזה יותר מ-15 דקות.

יצחק לוי: אני לא יודע אם התקנון מגביל ל-15 דקות, אבל אם כן, אני מבקש שתיתני לי את כל הפעמים שקיצרתי בנאומים קודמים במשך הקדנציה, ותיתני לי עוד כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הדיון מיותר.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, יש עשר דקות להציג את החוק – – –

נסים זאב: – – –

יצחק לוי: חבר הכנסת נסים זאב, היום תאמצנו.

מנחם בן-ששון: מסכת ברכות, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: מסכת ברכות זה לאחר ההסתייגויות וההצבעות.

יצחק לוי: לא, אני רוצה לומר עכשיו כדי לקצר בסוף.

יצחק לוי: קודם כול, אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, שאפשר לי לנהל את הדיונים.

יצחק לוי: אני חושב שזאת היתה זכות מיוחדת, ואני מודה לו על כך מקרב לב.

יצחק לוי: מבחינתי זאת היתה התנסות יוצאת דופן, גם בחקיקה וגם בעבודת צוות.

יצחק לוי: אני רוצה להודות לכל נציגי המשרדים שהיו אתנו בדיון: נציגי משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים, משרד הרווחה, הסניגוריה, המועצה לשלום הילד ואחרים שליוו אותנו.

יצחק לוי: אני רוצה להודות כמובן לכל צוות הוועדה, ואדוני היושב-ראש, אני רוצה לשלוח תודה מיוחדת ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין אפרת רוזן, שעשתה לילות כימים וסייעה, ממש הובילה את העבודה בצורה מעוררת כבוד.

יצחק לוי: אני מאוד מאוד מודה לה.

יצחק לוי: תודה רבה, רבותי.

יצחק לוי: אני מבקש, כמובן, אם תהיינה הסתייגויות, לדחות אותן, ואם לא – לאשר את החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק לוי: אדוני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש מספר רב של הסתייגויות לחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש ודאי מכל אחד ומכל אחת, גם אם יש יותר מהסתייגות אחת, לדבר חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שלא יהיה כאן כשאנחנו נקרא בשמו ודאי שלא יוכל לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד רותם – אכן איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי, אתה מעוניין לנמק?

אברהם מיכאלי: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא מעוניין לנמק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זאב אלקין?

זאב אלקין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא מעוניין לנמק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בן-ששון.

מנחם בן-ששון: אני מבקש להודות בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק לוי דיבר על הכול, אז לא צריך להסתייג בנוסף.

יצחק לוי: אני מוותר על ההנמקה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מוותר על ההנמקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עתניאל שנלר.

מנחם בן-ששון: הוא הלך לאיזה מקום – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: כן, בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בוודאי הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) להגנה על קטינים היא דבר חשוב מאוד.

נסים זאב: השאלה היא, האם אנחנו באמת מגינים עליהם?

נסים זאב: אז קודם כול, על חקירת קטינים, אני חושב שזה דבר בסיסי מאוד.

נסים זאב: אני יודע על מקרים רבים בעבר שקטינים נחקרו, וההורים ידעו אחר כך, בדיעבד, אחרי כמה שעות, או אפילו נחקרו והם לא ידעו כלל שהיתה חקירה.

נסים זאב: לחייב את המערכת ליידע את ההורים טרם חקירה זה דבר בסיסי וחשוב מאוד לזכויות של אותו קטין.

נסים זאב: כל העניין של לעצור קטין כדי להגן עליו – אני רוצה לומר לכם שזה אבסורד לא רק אצל הקטינים.

נסים זאב: זה קיים גם במערכת הכללית שלנו בבתי-הסוהר.

נסים זאב: לפעמים לוקחים אדם ואומרים לו: אנחנו מבודדים אותך כדי להגן עליך.

נסים זאב: הוא אומר: אל תגנו עלי, אני בטוח בעצמי, תשאירו אותי בחברה.

נסים זאב: מענישים אותו, מבודדים אותו ואומרים לו: תשמע, אנחנו רוצים להגן עליך.

נסים זאב: אז זה לעשות שימוש ציני בדרך של הגנה כאשר בעצם זאת ענישה.

נסים זאב: בנוגע לקטינים הצלחנו לעגן את זה בחוק, אבל אני רוצה לומר לכם שזה לא רק קטינים.

נסים זאב: צריך לחשוב גם על מקרים אחרים.

נסים זאב: אני יודע שעושים את זה לצורך ענישה, אבל הסוהרים לא אומרים שזאת ענישה.

נסים זאב: כל העניין של מעצר עד תום ההליכים – אנחנו יודעים אילו הליכים.

נסים זאב: לפעמים אלה הליכים של חודשים רבים.

נסים זאב: המערכת שלנו לא כל כך ממהרת לקבל החלטות.

נסים זאב: לכן, הדבר הזה חשוב מאוד, אלא אם כן מדובר במקרים חריגים מאוד, אם מדובר חלילה וחס במקרה של רצח או מקרה של אונס, אונס קבוצתי, ולצערנו הרב אנחנו עדים למקרים המזעזעים – – –

יצחק לוי: אנחנו מדברים על ילדים מתחת לגיל 14.

נסים זאב: אפילו.

נסים זאב: לצערנו הרב, יש כאלה שחומרת העבירה שלהם היא כל כך רצינית וכבדה, שאולי לא צריך לומר בכל עבירה – צריך לסייג את זה לעבירות חמורות.

נסים זאב: אנחנו לא יודעים, הדור הולך ונהיה פרוץ יותר.

נסים זאב: הרב יצחק לוי, אני לא צריך להגיד לך שסוחרי סמים מתחילים מגיל 11–12 – סוחרי סמים ולא מעשנים.

נסים זאב: הם הבלדרים של אותם הסוחרים, אבל הם עושים בהם שימוש.

נסים זאב: חשוב מאוד שעובדת סוציאלית תהיה בתוך 24 שעות, אבל קודם כול חשוב שההורים יהיו עם הילדים שלהם בתוך 24 שעות, ברגע שהילד עצור.

נסים זאב: אבל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בדבר אחד: האם אנחנו באמת רוצים להגן על הילדים?

נסים זאב: מה עם כל התוכניות שלצערנו הרב מראים בטלוויזיה, בפרט בערוץ-2, שם אני לא רואה שום התייחסות ושום הגנה על אותם קטינים?

נסים זאב: פשוט מרעילים את הנשמות של הילדים האלה בכל מיני תוכניות שהייתי קורא להן תועבות.

נסים זאב: אנחנו צריכים לתת להם הגנה מפני תוכניות שהן אנטי-מוסריות, אנטי-חינוכיות.

נסים זאב: אז אנחנו בעצם מרעילים אותם, ומצד שני רוצים להגן עליהם.

נסים זאב: בואו לא נחדיר את הרעל, ולא צריך אחר כך את ההגנה.

נסים זאב: אנחנו צריכים להגן עליהם, להחדיר להם את השורשים.

נסים זאב: תוכניות טלוויזיה לא חייבות להיות רק תוכניות בידור שיש בהן הרבה קלות ראש, הרבה ניבול פה והרבה דברי מיאוס.

נסים זאב: את התוכניות האלה צריך לשנות.

נסים זאב: מה גם שכל היום אומרים מה יהיה בערב ביום רביעי, איזו תוכנית תהיה, אילו שאלות יישאלו.

נסים זאב: אז אנחנו רוצים להגן על הילדים האלה.

נסים זאב: הבה ניתן להם את ההגנה האמיתית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל – בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול לברך את הרב יצחק לוי על העבודה העצומה שהוא השקיע בחוק הזה, שהוא חוק חשוב, שהוא חוק חיוני, שהוא חוק, עד כמה שהבנתי, שמסתובב בצנרת כבר 25 שנה.

קולט אביטל: היום, בסופו של דבר, נראה השלמת עבודה של הרבה אנשים טובים, ראויים, מכל המערכת.

קולט אביטל: אני מברכת על החוק ועל תוכנו, וההסתייגויות שלי בעצם נאמרות גם בשם המועצה הלאומית לשלום הילד במגמה לשפר את החוק הזה.

קולט אביטל: הרב לוי, אני גם רוצה להגיד שאין בהצעות שלי או בהסתייגויות שלי היבט תקציבי.

קולט אביטל: למה אני מתכוונת?

קולט אביטל: אני מבקשת מהחברים לרשום לפניהם הסתייגות לסעיף 9ח(א) המוצע – נוכחות הורה בחקירה.

קולט אביטל: הסעיף הזה דן בזכותו של קטין לנוכחות הורהו או קרוב אחר בחקירתו, אבל קובע חריגים, והחריגים האלה בעצם מייתרים או מעקרים מתוכן את הסעיף.

קולט אביטל: לכן, אני מבקשת למחוק בסעיף הזה שתי תיבות.

קולט אביטל: ההסתייגויות הן בשאלה באיזה מקרה אפשר שההורה לא יהיה.

קולט אביטל: האחת, פגיעה בטובת החקירה – אני חושבת שזה לא נכון.

קולט אביטל: התיבה השנייה היא חשיפת עניין הנוגע לצנעתו של קטין אחר.

קולט אביטל: אני רוצה לעבור להסתייגות הבאה, לסעיף 10ב המוצע – כבילת עצור קטין במקום ציבורי.

קולט אביטל: הנושא אומנם קיים בחוק ויש לו ביטוי, אבל אנחנו חושבים שהוא איננו מספיק.

קולט אביטל: לכן, אני מבקשת להוסיף סעיף קטן (ד) על מה שקיים, ואני רוצה לקרוא אותו: "בלי לגרוע מהוראות סעיף זה, כבילת קטין ברגליו מותרת אם סבר שוטר שאין דרך אחרת בנסיבות העניין, להשגת המטרות האמורות בסעיף קטן (א), ומלאו לקטין 14 שנים, ואם טרם מלאו לו 14 שנים – כבילתו כאמור נחוצה למניעת פגיעה של קטין בעצמו".

קולט אביטל: אני חושבת שזה משלים את מה שנאמר באותו סעיף, ואני מבקשת שלא תתנגדו לכך.

קולט אביטל: עוד שתי הסתייגויות, כי את האחרונה הסכמתי להוריד.

קולט אביטל: הסתייגות לסעיף 10י בעניין מעצר קטין מתחת לגיל 14 לאחר הגשת כתב אישום.

קולט אביטל: הסעיף הזה דן במעצר קטין לאחר הגשת כתב האישום.

קולט אביטל: אנחנו סבורים כי אם מדובר בקטין מתחת לגיל 14, אין בשום מקרה לאפשר את מעצרו בבית-המעצר עד תום התהליכים, אלא אם כן יש להורות על השמתו במעון נעול.

קולט אביטל: יש שתי גרסאות, ואני מבקשת להצביע על גרסה א'.

קולט אביטל: אני מקווה שעל כך אנחנו יכולים להסכים.

יצחק לוי: כן.

קולט אביטל: לבסוף, סעיף 11א – חקירה בידי חוקר נוער.

קולט אביטל: הייתי מבקשת מכבוד השר שיקשיב.

קולט אביטל: הצעת החוק בניסוחה הנוכחי איננה קובעת חובה שקטין ייחקר על-ידי חוקר נוער בלבד.

קולט אביטל: אני מציעה בהסתייגות שלי לעגן את החובה שזה יהיה חוקר נוער בסעיף הזה, וההסתייגות הזאת מבחינתי חשובה מאוד.

קולט אביטל: אני רוצה להציע להוסיף את סעיף 11א: "קטין ייחקר בידי חוקר נוער; ואולם, רשאי קצין מוסמך להורות, בהחלטה מנומקת בכתב, שקטין ייחקר בידי חוקר שאינו חוקר נוער, אם שוכנע כי המתנה לחוקר נוער עלולה לסכל את החקירה, לשבש מעצרם של חשודים נוספים בעניין, למנוע גילוי ראיה או תפיסת חפץ בקשר לאותה עבירה או לסכל מניעת עבירות נוספות, ובלבד שחקירה כאמור תוגבל לעניין הסיכול, השיבוש או המניעה האמורים".

קולט אביטל: אלה ההסתייגויות שאני מבקשת להעלות.

קולט אביטל: בחוזר שקיבלתם וגם בתוך הצעת החוק תמצאו שיש הסתייגות נוספת להוספת סעיפים 41א וסעיף41ב בעניין מניעת בריחה והתפרעות של קטין במעון.

קולט אביטל: אני מודיעה בזאת שאני מבקשת להסיר את ההסתייגות הזאת, בתיאום עם משרד הרווחה, ואני אודה לכם אם תתחשבו בכל אותם סעיפים שהעליתי.

קולט אביטל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר לביטחון פנים, חבר הכנסת דיכטר, לנמק את ההסתייגויות שלו לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בן-ששון והרב לוי – – –

מנחם בן-ששון: קראתי את ההסתייגות של אדוני, ואני בעדה.

מנחם בן-ששון: תנסה לשכנע את הרב לוי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע שקודם כול השר דיכטר ישכנע את המליאה ויסביר למליאה על מה ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לא כולם קראו, אדוני.

אבי דיכטר: אני פטור מלומר שהחוק הוא חוק טוב, אבל מאחר שאנחנו בערבו של יום שלישי, חשוב שהחוק יהיה פעמיים כי טוב.

חיים אורון: יום שני היום, מספיק פעם אחת.

יולי יואל אדלשטיין: זה ערבו של יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: השר דיכטר דייק מבחינת מסורת ישראל סבא.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו אני מבקש לאפשר לו לדבר רצוף.

אבי דיכטר: במסגרת הצעת החוק כפי שאושרה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית, נקבע כי קודם לחקירת קטין חשוד, על המשטרה ליידע את סניגורו של החשוד או את הסניגוריה הציבורית על עצם קיומה של החקירה האמורה.

אבי דיכטר: כך גם נקבע בהתאמה בהצעת החוק לגבי ילדים חשודים.

אבי דיכטר: ההסתייגות שלי נובעת בראש ובראשונה מפני שקיים חשש מפני הטעיית הקטינים הנחקרים כחשודים, מפני שבהתאם לנוסח המוצע, על המשטרה להודיע לסניגורו של הקטין או לסניגוריה הציבורית על כל קטין הנחקר במשטרה, כאשר על-פי חוק הסניגוריה הציבורית, הזכאות לייצוג על-ידי הסניגוריה הציבורית אינה חלה על נחקרים שטרם נעצרו.

אבי דיכטר: בהודעה לקטין החשוד בביצוע העבירה שפרטיו יועברו לסניגוריה הציבורית, אף שאינו זכאי לייצוג כאמור, יש משום יצירת ציפיית שווא בקרב אותם קטינים.

אבי דיכטר: בהיבט הפרקטי האחר חשוב לדעת כי על-פי הנתונים שבידי המשטרה, בשנת 2007 נעצרו כ-5,000 קטינים.

אבי דיכטר: מספר הקטינים שנחקרו כחשודים הוא למעלה מ-50,000, זאת אומרת, הרוב המוחלט של הקטינים נחקרים ואינם נעצרים בתום חקירתם.

אבי דיכטר: מעבר לכך, כ-40% מהקטינים הנחקרים כחשודים במשטרה מופנים בסופו של הטיפול בתיק החקירה להליכים חלופיים להליך הפלילי, או שתיק החקירה נגדם נגנז על-ידי המשטרה בהליך טיפול מותנה, מה שנקרא "אי-תביעה".

אבי דיכטר: העברת מידע על קטינים אלה, שאין כוונה לעוצרם או להעמידם לדין, יוצרת גם סרבול וגם עומס מיותר על המשטרה.

אבי דיכטר: אותם חוקרים שאמורים להשקיע את זמנם בטיפול בקטינים, במקום זאת יעסקו ב-50,000 עדכוני סרק של הסניגוריה הציבורית.

אבי דיכטר: מעבר לכך, במקרים שבהם אין בכוונת המשטרה להעמיד את הקטין לדין, האינטרס של הקטין, וככל הנראה גם של הוריו, הוא להביא לסיום החקירה מהר ככל שניתן, בלי לערב צד שלישי כלשהו במידע על עצם חקירת הקטין.

אבי דיכטר: שוחחתי, אדוני היושב-ראש, בימים האחרונים, כולל היום, גם עם שניים מהוריה ומולידיה של הצעת החוק, חבר הכנסת יצחק לוי ויושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת בן-ששון.

אבי דיכטר: למיטב הבנתי – וחבר הכנסת בן-ששון אמר מפורשות, והרב לוי אמר את זה כאן מעל הדוכן – נדמה לי שהם קיבלו את הטיעונים אשר להצדקה של ההסתייגות הזאת.

אבי דיכטר: לפיכך, אני מבקש מחברי הכנסת לקבל את ההסתייגות.

אבי דיכטר: למעשה, היא מופיעה פעמיים, אבל היא בדיוק אותה הסתייגות.

אבי דיכטר: אני מבקש לקבל אותה.

אבי דיכטר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים, חבר הכנסת דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נומקו כל ההסתייגויות, לפחות אלה שמגישיהן היו באולם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הנוער (שפיטה ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות; לסעיף 1 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי, האם אתה מבקש להצביע על ההסתייגות שלך ושל חבר הכנסת רותם?

אברהם מיכאלי: אני מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 3 עד 11 מלכתחילה לא היו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות לסעיף 12 – חבר הכנסת אלקין מוריד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מנחם בן-ששון ויצחק לוי, האם אתם מבקשים להצביע על סעיף 12?

יולי יואל אדלשטיין: לא מבקשים.

קולט אביטל: מה עם סעיף 9?

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות לסעיף 9, אני מצטער.

מנחם בן-ששון: אולי היא מתכוונת סעיף 9 לחוק המקורי.

קולט אביטל: אני מבקשת על סעיף 9 רק על תיבה 1, לא על תיבה 4.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, נעשה כדלקמן.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע אנחנו מצביעים בקריאה השנייה על שם החוק ועל סעיפים 1–11 כולל, שעליהם לא הוגשו שום הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שנייה על שם החוק וסעיפים 1–11, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–11 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: שם החוק וסעיפים 1–11, סעיף 11 בכלל זה, אושרו בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 12 – חבר הכנסת אלקין הסיר את ההסתייגות שלו, וכמוהו עשו חברי הכנסת מנחם בן-ששון, יצחק לוי, עתניאל שנלר ונסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל מבקשת להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בהסתייגות לסעיף 9ח(א)(1) ו-9ח(א) בפסקה (4).

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול נצביע על ההסתייגות בסעיף 9ח(א)(1).

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הסתייגותה של חברת הכנסת קולט אביטל?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 12 נמנעים – אין הסתייגות 1 של חברת הכנסת קולט אביטל לסעיף 12 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 7, נגדה – 12, ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגותה של חברת הכנסת אביטל לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות נוספת של חברת הכנסת קולט אביטל באותו סעיף – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 7 נגד – 13 נמנעים – אין הסתייגות 2 של חברת הכנסת לסעיף 12 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 7, נגד – 13, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הסתייגותה השנייה של חברת הכנסת אביטל לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון הפנים, חבר הכנסת אבי דיכטר, מציע אף הוא הסתייגות באותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע עכשיו על ההסתייגות של המשרד לביטחון הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 12 נגד – אין נמנעים – 6 ההסתייגות השר לביטחון פנים לסעיף 12 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות – 12, אין מתנגדים, ושישה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסתייגותו של השר דיכטר לסעיף 12 התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים עכשיו על סעיף 12, עם ההסתייגות של השר לביטחון הפנים שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע על סעיף 12, עם ההסתייגות של המשרד לביטחון הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 12, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 12, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 12 בקריאה שנייה: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיף 12 התקבל, עם ההסתייגות של השר לביטחון הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 13 – חברת הכנסת קולט אביטל, מצביעים?

קולט אביטל: כן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 13 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת אביטל לסעיף 13 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 6, 13 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות של חברת הכנסת קולט אביטל לסעיף 13 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לאותו סעיף שתי גרסאות – גרסה א' וגרסה ב', שהציג חבר הכנסת יצחק לוי, ולאחר מכן התייחסו לזה חברי כנסת נוספים בדבריהם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: בתוך סעיף 13 יש שתי גרסאות, גרסה א' וגרסה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד – הוא בעד גרסה א'; מי שמצביע נגד הוא בעד גרסה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – גרסה א', ונגד – גרסה ב'.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 27 בעד גרסה א' לסעיף 13 (סעיף 10י המוצע) – 20 בעד גרסה ב' לסעיף 13 (סעיף 10י המוצע) – אין נמנעים – אין גרסה א' לסעיף 13 (סעיף 10י המוצע) נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גרסה א' התקבלה, והיא תהפוך לחלק מסעיף 13 לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגויות לסעיף הזה לא התקבלו, ולכן אנחנו מצביעים כרגע על סעיף 13 בגרסה א'.

יולי יואל אדלשטיין: גרסה ב' לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה על סעיף 13 שמנוסח על-פי גרסה א' – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 13 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13, בגרסה א' שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד סעיף 13 בגרסה א' – 20, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הסעיף אושר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל מציעה הסתייגות לסעיף 14.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים?

קולט אביטל: כן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות של חברת הכנסת קולט אביטל לסעיף 14?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות לסעיף 14 – 6 נגד – 14 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת קולט אביטל לסעיף 14 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 6, נגד – 14, ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות של חברת הכנסת קולט אביטל לסעיף 14 לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אין עוד הסתייגויות לסעיף 14, ולא היו הסתייגויות מלכתחילה לסעיפים 15 ו- 16, לכן נצביע על סעיפים 14, 15 ו-16 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 30 בעד סעיפים 14–16, כהצעת הוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 14–16, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 14, 15 ו-16 התקבלו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 17 – חברת הכנסת קולט אביטל מציעה הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, מצביעים?

יולי יואל אדלשטיין: מה שבחוק המקורי – 13ב.

קולט אביטל: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אביטל אינה מבקשת להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לאחר שחברת הכנסת אביטל הסירה את הסתייגותה, אנחנו מצביעים על סעיפים 17–42.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 43 יש לך הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: את מבקשת שנצביע?

קולט אביטל: אני מסירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אביטל מסירה גם את ההסתייגות לסעיף 43.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 44–50 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כרגע עד סעיף 50, כולל, ללא ההסתייגויות – כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 31 בעד סעיפים 17–50 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 17–50 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 17–50 אושרו כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תומך אחד בחוק נעלם בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 51 – חבר הכנסת אלקין, מסיר?

זאב אלקין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון, צודק, חברת הכנסת אביטל מסירה גם היא את הסתייגותה לאותו סעיף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שנלר, אדוני סגן היושב-ראש, אתה מסתיר את חברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, לסעיף 51, מה שבחוק המקורי הוא 5ג, את מסירה את ההסתייגות?

קולט אביטל: מסירה.

יולי יואל אדלשטיין: מסירה.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון הפנים מבקש שנצביע על ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת אלקין ואביטל הסירו את הסתייגויותיהם, השר לביטחון הפנים, לעומת זאת, לא הסיר את הסתייגותו.

יולי יואל אדלשטיין: נצביע על ההסתייגות של השר לביטחון הפנים לסעיף 51.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 13 נגד – אין נמנעים – 6 ההסתייגות של השר לביטחון פנים לסעיף 51 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 13, אין מתנגדים, שישה נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההסתייגות של השר לביטחון הפנים אבי דיכטר לסעיף 51 התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על סעיף 51 עם ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 51, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 18 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 51, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 18, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיף 51 אושר, עם ההסתייגות של השר לביטחון הפנים אבי דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 52 – אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 53 – חברת הכנסת אביטל, מסירה?

קולט אביטל: מסירה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 53 – יש הסתייגות של חבר הכנסת רותם, ואפילו לא נוכל לשאול אותו אם הוא מסיר אותה, כי הוא לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיפים 54–59 אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: המצב הוא, לפיכך: סעיפים 52–59, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 34 בעד סעיפים 52–59 – 19 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 52–59 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, יחד עם ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, ברצוני לשאול את חבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, אם נוכל להמשיך בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: התקבל אישור יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ולפיכך נצביע בקריאה שלישית, עם ההסתייגויות שהתקבלו בסעיפים 12, 13 ו-51.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יצחק לוי: שתי הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: שתי הסתייגויות בגרסה א'.

יולי יואל אדלשטיין: צודק – בגרסה א' יש שתי הסתייגויות שהתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 35 בעד החוק – 19 נגד – אין נמנעים – אין חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, התקבלה כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: לכבוד הוא לי להזמין את חבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, להודות לכל אלה שעסקו במלאכה – המרובה הפעם, אני חייב לומר.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אומנם הכנסת עסוקה עכשיו בעניינים רבים אחרים, אבל היא ודאי יודעת שעכשיו היא העבירה את אחד החוקים החשובים ביותר שעברו בכנסת ישראל ובכנסות ישראל האחרונות.

מנחם בן-ששון: חברים, ילדים הם ברכה; הם דור העתיד, אבל הם גם יודעים לכשול, וכשהם כושלים צריך למצוא איך לעזור להם לחזור לדרך התקינה, וזה מה שהחוק הזה נועד לעשות.

מנחם בן-ששון: החוק הזה אומר: ילד הוא בריאה בפני עצמה; יש לו סיכוי, וצריך לטפל בו אחרת.

מנחם בן-ששון: משרדי הממשלה שיצאו לדרך, אדוני השר, חשבו שהם מביאים חוק שאין לו עלויות תקציביות, אבל הם התעשתו – הרבה בזכות ועדת החוקה, חוק ומשפט, בניצוחו של הרב לוי, שעבד לילות כימים, והסכימו להשקיע את ההשקעות הראשונות.

מנחם בן-ששון: כן, יהיו אנשים שיגידו: לא הצלחנו להשיג את כל מה שרצינו.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים שהאויב של הטוב ביותר הוא המצוין, והפעם נשארנו בטוב ביותר – בטוב מאוד.

מנחם בן-ששון: השר – במקרה זה השר שיושב כאן, השר לביטחון הפנים – הטריח את עצמו פעם אחר פעם כדי ללוות את החוק הזה וכדי שיצא במיטבו.

מנחם בן-ששון: הצוותים המקצועיים של ארגונים אזרחיים ושל משרדי הממשלה – הן אלה שטוענים "בעד" והן אלה שיודעים לטעון גם את הצד האחר – באו עם ניסיון שנים, ומה שיש לכם בחוק הוא ניסיון שנים.

מנחם בן-ששון: ועדה בראשות השופטת סביונה רוטלוי עסקה בנאמנות שעות בעבודה הזאת.

מנחם בן-ששון: בהמלצות הוועדה שלה עסקנו יותר מפעם, ולאחר מכן ליוותה הגברת יהודית קרפ את התוצאות, במגמה ליישם.

מנחם בן-ששון: יש לכם כאן חוק שלצדו ולידו, מימינו ומשמאלו, עמדו גורמים אזרחיים וממלכתיים, ויש רק אדם אחד שעומד לנגד עיניהם בחוק הזה, לכל אורך הדרך: הילד.

מנחם בן-ששון: היטיב לבטא את הדברים הרב זאב שאמר: הילד הוא מוקד החוק, ואנחנו רוצים שאם הוא סטה, הוא יחזור לתקנתו.

מנחם בן-ששון: זוהי רוח החוק, אלה עקרונות החוק, והסעיפים – הרי הצבעתם עליהם עכשיו אחד לאחד – על ההסתייגויות שנועדו לקדם את הטוב.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שנוכל להיטיב את החוק הזה ולטייב אותו פעם אחר פעם בשנים שתבואנה.

מנחם בן-ששון: צוות הוועדה עבד על החוק הזה הרבה במיוחד: המנהלת, יועצים משפטיים – גם אלה שאינם עובדים על החוק הזה בלבד היו מעורבים בו, אבל ניצחה על המלאכה – והבטחתי בשבוע שעבר שאבוא להודות – באמנות אין קץ עורכת-הדין אפרת רוזן.

מנחם בן-ששון: כדאי לקחת את החוק הזה בגרסה שלו מלפני שבועיים ולראות איך הוא בנוי קרעים-קרעים, ואיך פתאום, במלאכת מחשבת, כל דבר עשה את דרכו אל היעד, והגיע לאתר שאליו הוא היה צריך להגיע.

מנחם בן-ששון: הדבר הזה, של "ויהי ערב" של ערב קודם, קרעים- קרעים, "ויהי בוקר" – חוק שמסודר למדוריו, ופתאום יש מדור אחרי מדור שעומד זה ליד זה – זה פלא החקיקה.

מנחם בן-ששון: אשרינו – ובאמת אשרינו, גברתי היושבת-ראש עכשיו, כי גם את היית שותפה לחוק.

מנחם בן-ששון: אשרינו, עורכת-הדין סיגל קוגוט, שאת מנצחת על הלשכה המשפטית שמלווה את עבודת ועדת החוקה, חוק ומשפט, שזכינו בכשרון כזה, בהתמדה כזאת, בנאמנות כזאת ובתבונה כזאת – "חכמות נשים בנתה ביתה".

קולט אביטל: נפלא.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, בכך אסיים – ואולי במשפט אחד אישי: סגן שר הביטחון, ברוך רופא חולים.

מנחם בן-ששון: ברוך הבא.

מנחם בן-ששון: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: מס' כ/229; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 17117; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אולי תישאר כאן כי הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק החברות (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: הנה אנחנו מטייבים בנקודה – לא במערכה הגדולה כמו קודם – את חוק החברות הממשלתיות.

מנחם בן-ששון: זאת הצעה שהוגשה ביוזמתם של חברי הכנסת ארדן וברוורמן.

מנחם בן-ששון: אם חבר הכנסת ברוורמן היה כאן הייתי שמח לברך אותו על כך שנגמרו ייסורי האיוש של הוועדות.

מנחם בן-ששון: ההצעה גובשה בתיאום ובשיתוף פעולה עם משרד המשפטים, אדוני השר, ועם הרשות לניירות ערך.

מנחם בן-ששון: עקב משברים בשוקי ההון בעולם בשנים האחרונות אימצו מדינות רבות עקרונות ממשל תאגידי, שהם עקרונות המנחים חברות ציבוריות בהתנהלות ראויה על-ידי חיזוק מנגנונים של בקרה ופיקוח.

מנחם בן-ששון: חברים, אנחנו נראה עוד חיזוקים כהנה וכהנה בשנה הקרובה בעוד כמה סעיפי תיקונים של חברי הכנסת.

מנחם בן-ששון: בין השאר, עקרונות אלה קשורים לצורך בחיזוק עצמאות הדירקטוריון של החברה כגורם המרכזי שתפקידו לפקח על ניהול החברה, לצד קביעת מדיניותה.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק שלפני

מנחם בן-ששון: כם נועדה לקבוע הסדרים מומלצים לחיזוק עצמאות הדירקטוריון בחברות ציבוריות והוראות שמטרתן הגברת כישורי הדירקטורים, והיא מנוסחת לאור המלצות שנכללו בדוח ועדת-גושן, שמינה יושב-ראש הרשות לניירות ערך לשעבר לשם בחינת קוד ממשל תאגידי בישראל.

מנחם בן-ששון: המלצות אלה הוגשו ב-12 בדצמבר 2006, והנה הכנסת, חברים, מגיבה עליהן כמעט באפס זמן.

מנחם בן-ששון: כיום, על-פי הוראות החברות, חייבת כל חברה ציבורית למנות לפחות שני דירקטורים חיצוניים.

מנחם בן-ששון: בדירקטוריון שיש בו מספר גדול של דירקטורים, שני דירקטורים חיצוניים בלבד עלולים להיות מיעוט קטן ולא משמעותי דיו.

מנחם בן-ששון: מוצע לעודד חברות ציבוריות לכלול בדירקטוריון שלהן דירקטורים בלתי תלויים, נוסף על הדירקטורים החיצוניים, ובכך לחזק את עצמאות הדירקטוריון.

מנחם בן-ששון: בהצעת החוק מוגדר "דירקטור בלתי תלוי" דירקטור שמתקיימים לגביו תנאים של העדר זיקה כלכלית לחברה ולבעל השליטה בה והעדר ניגוד עניינים בין עיסוקיו או תפקידיו האחרים ובין תפקידו כדירקטור, ותנאים נוספים שהחוק קובע כיום לגבי דירקטור חיצוני.

מנחם בן-ששון: נוסף על כך דירקטור בלתי תלוי זכאי לגמול ולהחזר הוצאות, כמו דירקטור חיצוני, וכפוף לתקופת צינון של שנתיים מתום כהונתו בטרם יהיה אפשר להעסיקו כעובד או למנותו לתפקיד נושא משרה בחברה.

מנחם בן-ששון: ההבדלים העיקריים בין דירקטור חיצוני ובין דירקטור בלתי תלוי יהיו בדרך המינוי לתקופת הכהונה ובדרך הפסקת הכהונה.

מנחם בן-ששון: דירקטור חיצוני מתמנה על-ידי האספה הכללית בתמיכת שליש מבעלי מניות המיעוט, ואילו דירקטור בלתי תלוי יתמנה בדרך הרגילה שבה דירקטורים מתמנים בחברה.

מנחם בן-ששון: תקופת כהונתו של דירקטור חיצוני היא שלוש שנים, ואפשר להאריך אותה בשלוש שנים נוספות, ואין אפשרות להפסיק את כהונתו אלא במקרה של הפרת אמונים.

מנחם בן-ששון: לעומת זאת, תקופת כהונתו של דירקטור בלתי תלוי תוגבל לתשע שנים רצופות, ויהיה אפשר להפסיקה בדרכים הרגילות שבהן אפשר להפסיק את כהונתו של דירקטור.

מנחם בן-ששון: אין בהצעת החוק כוונה לכפות – כפי שאמרתי קודם – על חברות ציבוריות מינוי דירקטורים בלתי תלויים, אך יש בה הוראה מומלצת, שחברה תהיה רשאית לקבוע בתקנונה; לפי ההוראה המומלצת, ככלל ראוי למנות רוב של דירקטורים בלתי תלויים, ובחברה שיש בה בעל שליטה – וזה למעשה המצב ברוב החברות הציבוריות בישראל, אדוני היושב-ראש – די אם שליש מהדירקטורים בחברה יהיו בלתי תלויים, משום שכאשר יש בחברה בעל שליטה דומיננטי יש לאזן בין הצורך בדירקטוריון עצמאי ובין זכותו של בעל השליטה לשמר בידיו את האפשרות למנות דירקטורים לפי רצונו כדי להגשים את המדיניות העסקית שלו.

מנחם בן-ששון: הבחנה ברוח זו מתקיימת גם בבורסות בארצות-הברית.

מנחם בן-ששון: נוסף על עצמאות הדירקטוריון יש לנו גם עניינים הקשורים לכשירות חברי הדירקטוריון; אלה תנאים חיוניים כדי שהדירקטוריון ימלא את תפקידו כהלכה.

מנחם בן-ששון: הוועדה השתכנעה בדיונים שקיימה כי קביעת תנאי כשירות פורמליים אינה מבטיחה התאמה בפועל לתפקיד, ולעתים היא עלולה אפילו לשמש עלה תאנה למינוי אדם בלתי כשיר.

מנחם בן-ששון: כך מוצע בהצעת החוק לחייב חברות ציבוריות למנות דירקטורים בעלי כישורים דרושים, שיוכלו להקדיש מזמנם כדי למלא את התפקיד כראוי, ולהטיל על מי שמקבל על עצמו תפקיד של דירקטור בחברה הציבורית להצהיר כי יש לו הכישורים המתאימים והזמן הדרוש למילוי תפקיד זה.

מנחם בן-ששון: בהצעת החוק נכללת הרחבה מסוימת של הגדרת "זיקה".

מנחם בן-ששון: החוק אוסר קיום יחסי עבודה, קשרים עסקיים או קשרים מקצועיים בין חברה ובין בעל שליטה לבין הדירקטור החיצוני או מי שהוא תלוי בו תלות כלכלית, לרבות מעבידו.

מנחם בן-ששון: כעת יחולו איסורים כאלה גם על דירקטור בלתי תלוי.

מנחם בן-ששון: בהצעת החוק הרחבה והבהרה כי האיסור יחול גם על מי שהמועמד לתפקיד דירקטור כפוף לו במישרין או בעקיפין.

מנחם בן-ששון: הבהרה זו נדרשת עקב מקרים שבהם התקיימה זיקה בין החברה ובין מי שהמועמד לכהן בתפקיד דירקטור חיצוני כפוף לו מבחינה מקצועית או מינהלית, כגון מנכ"ל או סמנכ"ל.

מנחם בן-ששון: הצענו כי הוראת החוק תיכנס לתוקפה בתוך חודשיים, אולם בכל הקשור לדירקטורים שמכהנים בתפקידם ביום כניסת החוק החליטה הוועדה כי ההוראות החדשות יחולו עליהם רק במועד האספה הכללית השנתית הבאה, או במועד חידוש כהונתם, לפי המוקדם שבהם, וכי עד למועד זה הם יידרשו למסור הצהרה שיש להם הכישורים והזמן הדרושים לביצוע התפקיד.

מנחם בן-ששון: הרחבתי בפירוט, משום שבדברים הללו יש שינוי בגופים שמתנהלים היום, וצריך לדעת שעל-פי החוק המוצע יידרש תיקון.

מנחם בן-ששון: אין להצעת החוק הסתייגויות, אדוני.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מחברי הכנסת שיאשרו אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אתה רוצה כבר עכשיו להודות?

מנחם בן-ששון: אם חבר הכנסת ארדן יהיה, מן הראוי אולי לתת לו את הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 8), התשס”ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין הסתייגויות, ולכן נצביע על שם החוק ועל כל סעיפיו, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 36 בעד סעיפים 1–11 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 37 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: חוק החברות (תיקון מס' 8) אושר כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יוזם החוק, חבר הכנסת גלעד ארדן, להגיד דברי תודה.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אני רוצה להודות לשותפי להצעה, חבר הכנסת ברוורמן, ובהזדמנות זו גם לאחל לו בהצלחה.

גלעד ארדן: הוא כבר מונה או שהוא עוד לא מונה?

סטס מיסז'ניקוב: אתה שואל אותי?

גלעד ארדן: אז אני חוזר בי.

גלעד ארדן: אני לא יודע.

גלעד ארדן: זה כבר עבר גם בוועדת הכספים?

סטס מיסז'ניקוב: לא.

גלעד ארדן: אז אני חוזר בי.

גלעד ארדן: לא ידעתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לא להסתבך, אלא להודות.

גלעד ארדן: צודק.

גלעד ארדן: בשלב זה אני רק מודה לו על השותפות בהצעת החוק.

גלעד ארדן: אני מודה בראש ובראשונה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ידידי מנחם בן-ששון, שבאמת קידם את ההצעה במהירות בלתי רגילה ועזר להתגבר על כל המכשולים, כי הצעת החוק הזאת שונה מהותית מההצעה שאתה יצאנו לדרך.

גלעד ארדן: אומנם אני יזמתי את הצעת החוק, אבל אני חושב שהנוסח שהתקבל הוא בשלב זה הנוסח הנכון ביותר והמאוזן ביותר – מאזן בין זכות הקניין והרצון שלנו לעודד משקיעים להקים חברות ולפתח את הכלכלה ובין הרצון שלנו לשמור על זכותו של הציבור שמשקיע באותן חברות – וזאת תופעה ייחודית למדינת ישראל – שאותו גרעין שליטה בחברה לא יקפח אותם בהחלטות החברה באמצעות מינוי דירקטורים שהם רק בובות של בעלי השליטה.

גלעד ארדן: אני חושב שהצעת החוק הזאת תורמת לאיזון הנכון, ולכן אני מודה לך שוב, אדוני.

גלעד ארדן: אני מודה כמובן לצוות המקצועי של ועדת החוקה, חוק ומשפט, למנהלת הוועדה, דורית ואג, וליועצת המשפטית שליוותה אותנו, תמי סלע.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלעד ארדן, אחד מיוזמי החוק.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/341; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 12185; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין שוב את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, הפעם כדי להציג את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 52), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להודות גם לעורכת-הדין תמי סלע, שמלווה אותנו בחוקים ממוקדים כמו זה, שגם היה מורכב דיו.

מנחם בן-ששון: אנחנו בתיקון מס' 52 להצעת חוק בתי-המשפט, הצעת חוק ממשלתית שהיא חלק ממערכה נאה שמקדם שר המשפטים כדי להקטין את העומס בבתי-המשפט.

מנחם בן-ששון: להצעה שלפנינו ארבעה ראשים; הראשון, ערעורים בבית-המשפט המחוזי בדן יחיד במקום במותב.

מנחם בן-ששון: כיום, ככלל, בית-המשפט המחוזי דן בהרכב של שלושה בערעורים על פסקי-דין של בית-משפט שלום.

מנחם בן-ששון: כאן אנו מבקשים להציע כי בעניינים אזרחיים יידונו ערעורים על פסקי-דין של בתי-משפט שלום בדן יחיד – בתביעות שסכומן או ששווי נושאן אינו גדול מ-300,000 שקלים.

מנחם בן-ששון: אלה יידונו בפני דן יחיד, למעט תביעות בענייני נזקי גוף, בענייני משפחה ובדבר חזקה ושימוש במקרקעין.

מנחם בן-ששון: כמו כן מוצע כי ערעורים על החלטות אחרות ועל פסקי-דין של בתי-דין מינהליים יידונו גם הם בפני דן יחיד, ולא בפני שלושה, כפי שנעשה היום.

מנחם בן-ששון: לפי מה שנמסר לוועדה, הדבר יביא לחיסכון בתקני שופטים – יש האומרים אפילו עשרה תקנים ייחסכו בבית-משפט מחוזי.

מנחם בן-ששון: לפני הוועדה הובאה הצעה, שהכנסת הצביעה עליה בקריאה ראשונה, להעביר לדן יחיד ערעורים בתביעות עד 100,000 שקלים, ובכל השאר לדון במותב של שניים.

מנחם בן-ששון: אני מבקש לומר על כך מלה, משום שהוועדה התלבטה; כאן מדובר גם בתיקון חוק-יסוד, והוועדה לא נטתה לעשות זאת, לא נטתה לכיוון של שינוי האיזון וההסדרים בבתי-המשפט ככלל, וחשבה שאם צריך התייעצות, כדאי שההתייעצות תהיה בשלושה.

מנחם בן-ששון: הוועדה פתרה את הבעיה בהעלאת הסכום של ערעורים שיידונו בפני דן יחיד ל-300,000 ש"ח.

מנחם בן-ששון: הנושא השני בהצעת החוק הוא ערעור על החלטה אחרת; כאן מוצע לשנות את ההסדר הקיים בכל הקשור לערעורים על החלטות אחרות של בית-המשפט.

מנחם בן-ששון: כיום אפשר להגיש בקשת רשות ערעור על כל החלטה אחרת, כלומר כל החלטת ביניים ששופט מחליט במסגרת תיק, ויש עשרות רבות כאלו.

מנחם בן-ששון: מוצע לקבוע מבחן כללי שיבנה את שיקול דעתו של בית-המשפט אימתי ליתן רשות ערעור במקרים כאלה, ולפיו בית-המשפט ייתן רשות ערעור כאמור – בסוגריים רק אומר:

מנחם בן-ששון: פעם יעמוד ההיסטוריון של בית-המשפט, אדוני השר, ויגיד שבהרבה דברים הכנסת הזאת נטתה להבנות את שיקול דעתם של השופטים, לא בסוגיה זו בלבד – רק אם שוכנע כי אם לא יתאפשר ערעור מיידי על ההחלטה, יהיה בכך כדי לגרום נזק ממשי לצדדים או להשפיע באופן ממשי על זכויותיהם, או שעלול להתנהל תהליך מיותר בדרך שגויה.

מנחם בן-ששון: לצד ההצעה הזאת אנו מבקשים להסמיך את שר המשפטים, באישור ועדת החוקה, חוק ומשפט, לקבוע רשימת החלטות שעליהן לא יהיה אפשר להגיש בקשת רשות ערעור כלל.

מנחם בן-ששון: הוועדה השתכנעה שדרך זו עדיפה על יצירת רשימה חיובית של מקרים שרק עליהם יהיה אפשר לערער ברשות, כי תמיד יש סכנה שתישמטנה החלטות שראוי לאפשר לפחות ערעור עליהן ברשות, והמבחן הכללי יאפשר לבית-המשפט גם שלא לתת רשות במקרים שאין לכך הצדקה.

מנחם בן-ששון: הנקודה השלישית היא ערעורים על פסקי-דין של בתי-דין למשמעת.

מנחם בן-ששון: אנחנו מציעים כי ערעורים על פסקי-דין של בתי-דין למשמעת של עובדי המדינה ושל עובדי הרשויות המקומיות יידונו בפני בית-משפט מחוזי, ולא בפני בית-המשפט העליון כמו שנעשה היום.

מנחם בן-ששון: אני מזכיר נקודה רביעית – שהיא לא בחוק; לצד ההסדרים הללו כבר אישרנו צו של שר המשפטים, שלפיו תוגדל סמכותו של בית-המשפט לתביעות קטנות – מתביעות עד 17,800 שקלים לתביעות עד 30,000 שקלים.

מנחם בן-ששון: הדבר יאפשר להרחיב את השימוש בכלי יעיל ומהיר זה, אך באופן מידתי, שלא יפגע מדי בזכויות הצדדים; בעיקר הנתבעים.

מנחם בן-ששון: אני מבקש לומר, ככלל, שצדק הוא לא דבר שנגרר ולא נמשך ולא תלוי אך ורק בהרכב ובמותב רחב.

מנחם בן-ששון: צדק קשור גם למרחב הזמן שבין התביעה ובין ההכרעה.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים את זה גם בתחום הענישה, וזה נכון על אחת כמה וכמה בתחום ההתדיינות.

מנחם בן-ששון: היום אנחנו רואים את שלושת הסעיפים שלפניכם, ולאחר מכן את הצו שאושר ליד הצעת החוק במהלך הדיון, ועוד יגיעו כהנה וכהנה עניינים של ייעול המערכת שלנו.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שהאזרחים ירגישו בשינוי בתוך זמן קצר.

מנחם בן-ששון: אין הסתייגויות, אדוני.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מאוד מכל חברי הכנסת להצביע בעד ההצעות הראויות האלה.

מנחם בן-ששון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כעיקרון יש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אפשר לומר שכבר היו הסתייגויות לחוק, כי לסעיף 11 יש הסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, חיים אורון, יוסי ביילין, רן כהן ואבשלום וילן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אף אחד מהקבוצה הנכבדת הזאת לא נמצא אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים, בקריאה שנייה, על הצעת חוק בתי-משפט (תיקון מס' 52), התשס"ח–2008, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 38 בעד סעיפים 1–11 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–11 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 39 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 52), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הצעת חוק בתי-משפט (תיקון מס' 52), התשס"ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר המשפטים, פרופסור דניאל פרידמן, לסכם ולהודות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דניאל פרידמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מודה ומוקיר את הכנסת על קבלת החוק הזה, שהוא אולי חוק צנוע בהיקפו אבל חשוב מאוד מבחינת משמעותו.

דניאל פרידמן: אני מקווה שתהיה לו משמעות רבה בכל הנוגע לתפקודם של בתי-המשפט ולהגברת יעילותם.

דניאל פרידמן: יש בו הקלה מסוימת – לא גדולה מאוד – על בית-המשפט העליון, אבל הקלה מאוד מאוד משמעותית על בתי-המשפט המחוזיים.

דניאל פרידמן: אני משוכנע שהדבר יבוא לידי ביטוי בתפקודם של בתי-משפט אלה ושיעילותם תגדל במידה ניכרת.

דניאל פרידמן: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שטרחו ונשארו עד שעה כל כך מאוחרת והצביעו בעד החוק.

דניאל פרידמן: אני רוצה גם להודות לחברי הכנסת שהגישו את הסתייגויותיהם, הגברת זהבה גלאון, חיים אורון, יוסי ביילין, רן כהן, ואבשלום וילן, על שלא נשארו וחסכו לנו את ההצבעה על ההסתייגויות.

דניאל פרידמן: גם זו עזרה גדולה.

דניאל פרידמן: כעת, בכל הנוגע להכנת החוק – אני רוצה להודות מאוד ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

דניאל פרידמן: אני חושב שהוא עשה עבודה יוצאת מהכלל.

דניאל פרידמן: הצעת החוק כפי שהיא הוגשה על-ידינו, זאת אומרת על-ידי משרד המשפטים, עברה שינויים – שינויים משמעותיים – לאחר דיון.

דניאל פרידמן: אני משוכנע שהשינויים הם כולם לטובה.

דניאל פרידמן: אחד הדברים גם הוצא מהחוק, הופרד, והוא יידון בנפרד.

דניאל פרידמן: אני מקווה שגם הוא יגיע לסיום טוב ומשביע רצון.

דניאל פרידמן: אני רוצה גם להודות לגברת סיגל קוגוט, שליוותה את החוק הזה ותרמה רבות לדיונים ולשאלות הכרוכות בו.

דניאל פרידמן: שוב, תודה לכולכם וערב טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר פרידמן.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/236; "דברי הכנסת", חוב' ל"ו, עמ' 18286; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 25), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 25), התשס"ח–2008.

סטס מיסז'ניקוב: פקודת הבנקאות קובעת כי כאשר מתעורר חשש סביר שבבנק מסוים התבצעה מעילה שסכומה עולה על 15,000 שקלים חדשים, הבנק מחויב לדווח על כך למפקח על הבנקים בהקדם האפשרי.

סטס מיסז'ניקוב: עוד נקבע כי אחת לשנה יגיש המפקח לוועדת הכספים של הכנסת דין-וחשבון ובו הוא יפרט את כל המעילות במערכת הבנקאות שלגביהן הוא קיבל דיווח מהבנקים.

סטס מיסז'ניקוב: כיום הפקודה לא מחייבת לפרסם את הדוח לידיעת הציבור.

סטס מיסז'ניקוב: בהצעה זו מוצע לקבוע כי במקביל להגשת הדוח לוועדת הכספים, יביא המפקח את דוח המעילות לידיעת הציבור.

סטס מיסז'ניקוב: הדוח יפורסם לציבור במלואו.

סטס מיסז'ניקוב: עוד נקבע כי אחת הדרכים לפרסום הדוח תהיה בדרך של פרסום הדוח באתר האינטרנט של בנק ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: להצעת החוק הזאת יש הסתייגויות דיבור בלבד.

סטס מיסז'ניקוב: לפני שאני אבקש מכם לאשר את ההצעה בקריאה שנייה וקריאה שלישית, אני רוצה להודות לצוות הנפלא של ועדת הכספים על הכנת החוק הזה: למנהל הוועדה טמיר כהן, לצוות היועצות המשפטיות שגית אפיק וענת מימון ולכל היתר.

סטס מיסז'ניקוב: אני אבקש מכם לתמוך בחוק ולאשר אותו בקריאה שנייה ושלישית כנוסח הוועדה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: – – –

סטס מיסז'ניקוב: ממש לא.

סטס מיסז'ניקוב: זו הצגת החוק, והודיתי לאנשי הצוות על הכנת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיסז'ניקוב, יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם כפי שחבר הכנסת מיסז'ניקוב ציין היו הסתייגויות דיבור לחוק, אבל מכיוון שחברי הכנסת חיים אורון וראובן ריבלין לא נמצאים כאן, לא נוכל לשמוע אותם, ונעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 25), התשס"ח–2008, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 40 בעד סעיף 1 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 41 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 25), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (מס' 25), התשס"ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מיסז'ניקוב, כבר הספיק להודות לכל אלה שסייעו לו בהכנת הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת" חוב' ל"ז, עמ' 18531.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא הוא נושא פשוט:

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה על בקשת ועדת החינוך, התרבות והספורט להחיל דין רציפות על הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ה–2004.

יולי יואל אדלשטיין: להזכירכם, הוכרז על רצונה של ועדת החינוך, התרבות והספורט להחיל דין רציפות על הצעת חוק מוזיאון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עברו שבועיים כנדרש, ולכן היום אנחנו יכולים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי שהוא בעד בקשת ועדת החינוך להחיל דין רציפות – יצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמתנגד לבקשה הזאת יצביע מטבע הדברים נגד.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 42 בעד הודעת הוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין הודעת ועדת החינוך, התרבות והספורט על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ה–2004, נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ברוב של שמונה, ללא מתנגדים או נמנעים, אישרה המליאה את בקשת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת להחיל דין רציפות על הצעת חוק מוזיאון הכנסת, התשס"ה–2004.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/242).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כרגע נעסוק בהצעת חוק לקריאה ראשונה, הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36) (פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים או מאריכות חיים), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת אורית נוקד, סופה לנדבר, רונית תירוש, דוד אזולאי, עמירה דותן, קולט אביטל וגדעון סער וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הבית, אני מודיע שתשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תציג את ההצעה חברת הכנסת אורית נוקד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שההצעה הזאת כבר בשמה אומרת מה היא.

אורית נוקד: אתם יודעים שחולים רבים שנזקקים לטיפול תרופתי נושאים בלית ברירה במלוא הנטל של עלות התרופות.

אורית נוקד: הכוונה היא בעיקר לחולים שסובלים ממחלות קשות שהתרופות להן לא נמצאות בסל התרופות.

אורית נוקד: אילו הן היו שם, ניתן היה להציל או להאריך את חייהם.

אורית נוקד: המטרה של הצעת החוק היא להקל על החולים ולהוזיל עבורם את רכישת התרופות באמצעות מתן פטור ממע"מ לתרופות ולטכנולוגיות מצילות חיים שאינן כלולות בסל שירותי הבריאות.

אורית נוקד: הגשתי את ההצעה הזאת כבר בכנסת הקודמת בעקבות פנייה מהציבור, פנייה שהגיעה אלי מאשה שחלתה בסרטן, דווקא ממעמד הביניים, והתרופה שהיא נזקקה לה לא היתה בסל התרופות.

אורית נוקד: העלות היתה מאוד גבוהה, והמשפחה חשה שהיא לא מסוגלת להתמודד עם העלות הגבוהה הזאת.

אורית נוקד: חשבנו על דרכים לסייע והגענו לרעיון שלפחות נקל בדרך של הפחתת המע"מ, וכך למעשה נולדה הצעת החוק.

אורית נוקד: האוצר מסתייג ממנה, וזו הסיבה לכך שהיא לא עולה היום להצבעה.

אורית נוקד: זו הצעה תקציבית, ונצטרך רוב גדול.

אורית נוקד: אני מאוד מאוד מקווה שנצליח להעביר אותה במהלך המושב הזה, כי אתם יודעים שנוסף על חולים, יש גם הרבה הרבה גמלאים שהם גם חולים וגם המצב שלהם קשה.

אורית נוקד: המצב קשה עם העלייה במחירים של מוצרי היסוד, והם צריכים לבחור בין תרופה לפרוסה.

אורית נוקד: המטרה היא לסייע לאותם אנשים לגמור את החודש ולהתמודד עם המחלה.

אורית נוקד: אז היום זאת רק הצגה, ואני מקווה שנצליח עוד במושב הזה להעביר את ההצעה.

אורית נוקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורית נוקד.

יולי יואל אדלשטיין: זו קריאה ראשונה, ולכן יש כמה דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דוד אזולאי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לא רואה שרים מהממשלה אבל כנראה הם עסוקים בדברים אחרים.

סופה לנדבר: המדינה מרוויחה על תרופות.

סופה לנדבר: האם זה פרדוקס?

סופה לנדבר: אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שזה פרדוקס.

סופה לנדבר: לכל אחד מאתנו היתה כנראה בחיים סיטואציה שראינו קרוב, חבר, ידיד, מכר, שכן או קרוב משפחה שהיו בסיטואציה שחברת הכנסת לפני דיברה עליה, סיטואציה שבה בן-אדם נלחם על חייו וצריך תרופה, והתרופה לא נמצאת בסל התרופות.

סופה לנדבר: הוא צריך את התרופה הזאת והוא מגייס את כל המשאבים.

סופה לנדבר: הוא פונה אל מכרים ואל חברים שהוא מכיר ולא מכיר, אבל פונה אל האנשים האלה שיעזרו לו.

סופה לנדבר: אני חושבת שזו סיטואציה מאוד מוכרת ומאוד מאוד קשה.

סופה לנדבר: על מה אנחנו דנים היום?

סופה לנדבר: על חיים, על הזכות של בן-אדם לנסות להישאר בחיים.

סופה לנדבר: הוא חולה במחלה קשה, מחלה שצריכים להילחם בה.

סופה לנדבר: המחלה הזאת דורשת טיפול תרופתי, והתרופה הזאת לא נמצאת בסל, ואז הוא צריך לממן אותה.

סופה לנדבר: בטח עכשיו, מול הטלוויזיה, בחדר, בסלון, נמצאים אנשים שבזמן הדיון שלנו על החקיקה הזאת נלחמים על החיים שלהם.

סופה לנדבר: אז, רבותי, מה נגיד לאנשים האלה?

סופה לנדבר: אין לך זכות לנסות להישאר בחיים?

סופה לנדבר: צריכים לתת צ'אנס לאנשים האלה, צריכים לתת צ'אנס.

סופה לנדבר: אני קוראת לממשלת ישראל: אנחנו נצביע על החקיקה הזאת, ואני מקווה שנצביע בקריאה ראשונה במושב הזה.

סופה לנדבר: אני קוראת לממשלה שלא נגיד לאנשים האלה לא.

סופה לנדבר: נגיד להם כן.

סופה לנדבר: נגיד להם שיש להם זכות ואפשרות להישאר בחיים.

סופה לנדבר: לתת לאנשים האלה צ'אנס.

סופה לנדבר: אני חושבת שחובה על הכנסת ועל ממשלת ישראל וכמובן על חברי הכנסת לתמוך בחקיקה הזאת ולתת לאנשים אפשרות להישאר בחיים ולהילחם על החיים האלה.

סופה לנדבר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי – בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כפי שהכריז היושב-ראש מי הם יוזמי החוק הזה, בוודאי אתם רואים שבעצם אפשר לומר שכמעט לכל חברי הבית יש שותפות בהצעת חוק זו.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לכם איך נולדה אצלי הצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: כאשר באחת ההזדמנויות הייתי בבית-חולים, שכב לידי אדם שהיה כל כולו עסוק בטלפונים מבוקר עד ערב להשיג כסף.

דוד אזולאי: כששאלתי אותו, הוא אמר לי: התרופה שלי אינה מופיעה בסל ואני צריך להשיג כסף.

דוד אזולאי: הוא אמר לי: הנה, זאת דוגמה של אדם שבמקום להתעסק עם המחלה שלו, במקום להתעסק עם הכאב, עם איך לטפל בעצמו, הוא עסוק באותה תקופה כשהוא שוכב בבית-החולים בשאלה איך לגייס כסף כדי לרכוש את התרופה שהוא זקוק לה.

דוד אזולאי: אז החלטתי לעשות מעשה ולהגיש הצעת חוק האומרת: פטור ממע"מ על תרופות מצילות חיים שאינן נמצאות בסל.

דוד אזולאי: אני חושב שהצעה זו לא היתה צריכה לבוא כהצעת חוק פרטית, ומן הראוי היה שהממשלה תיזום את המהלך הזה.

דוד אזולאי: לא ייתכן שפירות וירקות יהיו פטורים ממע"מ, ותרופות מצילות חיים שאינן נמצאות בסל לא יהיו פטורות ממע"מ.

דוד אזולאי: המדינה לא יכולה להכות פעמיים באזרח: פעם אחת כאשר הוא משלם עבור שירותי בריאות, ובפעם השנייה המדינה לוקחת ממנו מס ערך מוסף על מה שהיא צריכה לתת לו.

דוד אזולאי: אולי אני נאיבי, אבל אני מודה שציפיתי מאנשי משרד האוצר בדיונים בוועדת הכספים שיקומו וייתנו איזה פתרון, איזה מענה למצוקה האמיתית הזאת.

דוד אזולאי: אבל לצערי הרב, במקום לתת מענה הם בחרו בדרך של לפעול איך להכשיל את הצעת החוק.

דוד אזולאי: אני מאמין ומקווה שהצעת החוק הזאת תעלה להצבעה עוד השבוע, וכל חברי הבית יצטרכו לתמוך בזה.

דוד אזולאי: אני חושב שרבים מהאזרחים שנמצאים בבעיה הקשה הזאת, בבעיה רפואית, תולים בנו תקווה, וזה המעט מהמעט שאנחנו יכולים לעזור להם.

דוד אזולאי: לכן, אני מאוד מקווה שהממשלה תתעשת ולא תבוא כאן למבחן, כי אין לי כל ספק בכך שהעניין הזה יבוא למבחן.

דוד אזולאי: כולנו נתמוך בהצעת החוק הזאת, ואני אומר את זה, באופן אישי, שגם אם תהיה לי מחויבות קואליציונית אני לא אשמע למשמעת הקואליציונית ואתמוך בהצעת החוק הזאת, כי אני רואה בכך הצלת חיים ועזרה מינימלית לאותם אנשים הזקוקים לתרופה הזאת שלא נמצאת בסל.

דוד אזולאי: אדוני, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים כאמור הוא חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אין תשובה והצבעה היום, ולכן, לאחר דברי חבר הכנסת נסים זאב נעבור לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הזאת עלתה כמה פעמים בכנסת, במושב הנוכחי ובמושב הקודם.

נסים זאב: זכור לי שחברי חבר הכנסת דוד אזולאי העלה את הנושא הזה כמה פעמים גם כן, והממשלה תמיד התנגדה, כי זה תקציב ואי-אפשר כאילו להפלות בין תרופה זו לתרופה אחרת.

נסים זאב: צריך להבין שמשרד הבריאות – אנחנו כמערכת – בעצם כל שנה יושב ודן.

נסים זאב: יש ועדה מיוחדת שממליצה אילו תרופות להכניס לסל הבריאות.

נסים זאב: בסופו של דבר ההכרעה מאוד קשה ומאוד כואבת, והעדיפות בין חולה א' וחולה ב' – ולית מאן דפליג שהמערכת רוצה בעצם לתת תשובה ומענה לכל החולים.

נסים זאב: אבל מה קורה?

נסים זאב: בסופו של דבר נופל הפור ותרופה מסוימת נכנסת לסל ותרופה אחרת לא נכנסת לסל.

נסים זאב: זה לא בגלל שהיא לא חשובה וזה לא בגלל שיש איזה ספק לגבי החיוניות שלה, אלא בגלל שאין תקציב.

נסים זאב: אז באים ואומרים לממשלה: טוב, אל תשתתפו במלוא המחיר של התרופה, רק תסכימו לוותר על מס ערך מוסף.

נסים זאב: אני חושב שמבחינת הרגש, המוסריות, אין פה שאלה שהממשלה חייבת לתמוך, ואני חושב שבנושא הזה כולנו נתאחד, כמו שאמר חברי דוד אזולאי.

נסים זאב: גם אני מתכוון להצביע בעד.

נסים זאב: אני מכיר חולים שרופא אמר להם על תרופה מסוימת: אני יכול לאשר לכם, על תרופה אחרת – אני לא יכול לאשר לכם, אבל תדע לך ששתי התרופות חיוניות ביותר להמשך החיים שלך.

נסים זאב: אז איך אפשר לבוא ולומר: תרופה אחת כן, בגלל שזה בסל התרופות, ועל תרופה נוספת, שהיא חיונית לא פחות, בגלל שאינה בסל התרופות, צריכים לגבות את מלוא המחיר; אבל לא רק זה, אלא גם לגבות את מס ערך מוסף?

נסים זאב: לכן, אני מקווה שהכנסת תצביע בעד, כמעט פה אחד, כפי שראינו היום, שכבר אין כללים של קואליציה ואופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי, אם מישהו מן המציעים, מן היוזמים, ירצה להשיב למתדיינים, זה יהיה במועד אחר, וההצבעה תתקיים אם וכאשר יגיעו למסקנות כלשהן.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יגיעו – זה לא מעניינה של המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/248).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסדרת מחקרים במחוללי מחלות ביולוגיים, התשס"ח–2008 – גם כן לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק יוזם החוק, חבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה יצא לדרך משום שטרור ביולוגי הוא אחד האיומים החמורים ביותר המונחים לפתחנו, ולא רק בארץ אלא גם בעולם כולו.

אריה אלדד: פעמים רבות אלה הרוצים לעשות שימוש במחוללי מחלות שונים – חיידקים, פטריות, וירוסים וכיוצא באלה מרעין בישין – עושים שימוש לא רק במחקרים שלהם אלא גם במחקרים של הקהילה האקדמית, שנועדו דווקא לצרכים חיוביים, אבל בלא כוונת זדון, בלא משים, כתגליות מקריות במהלך המחקר, יש במחקרים הללו ממצאים שיכולים לשרת גורמים עוינים, אם ארגוני טרור ואם מדינות חורשות רעה.

אריה אלדד: חוקים דומים נחקקו במדינות המערב לאחר ה-11 בספטמבר, שבו ארצות-הברית התעוררה והבינה שיש גורמי טרור רבי עוצמה בעולם, העלולים לנסות לחולל אסון רב נפגעים או אירוע שבו המונים ייפגעו או, חלילה, ימותו.

אריה אלדד: לפיכך, החוק בא להסדיר את חובת הדיווח לגורמים האקדמיים המחזיקים ברשותם רשימה של מחוללי מחלות מסוכנים, כמו אנתרקס או אבעבועות שחורות או אבולה, ועוד צרות אחרות, והרשימה ארוכה.

אריה אלדד: הרשימה, כמו גם עיקריו של החוק כולו, גובשה בעבודתה של ועדה שמונתה על-ידי המועצה לביטחון לאומי והאקדמיה הישראלית למדעים, שממצאיה פורסמו בינואר השנה.

אריה אלדד: הרשימה של מחוללי המחלות נלקחה מתוך המלצות הוועדה הזאת, וכן עיקרי החוק הזה.

אריה אלדד: החוק, אמרנו, עוסק בחובת דיווח על החזקת מחוללי מחלה ועל הסדרת הביצוע של המחקר עצמו באמצעות ועדת מחקר מוסדית או ועדת מחקר חיצונית למוסד, שתאשר את קיום המחקרים.

אריה אלדד: נותרו בעבודת ועדת המדע – שהשתתפתי בה לצורך החקיקה הזאת – שתי סוגיות שילובנו בהמשך לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

אריה אלדד: אחת מהן היא הניסוח הסופי של רשימת המחוללים, שהיא רשימה ארוכה ומורכבת, ויש חוקרים שרוצים להוסיף עליה או לגרוע ממנה מחוללי מחלות מסוימים.

אריה אלדד: הסוגיה השנייה – יש בה איזו התנגשות בין החופש האקדמי, ודאי החופש האקדמי לפרסם, ובין הצורך להגן על תושבי המדינה ואזרחיה.

אריה אלדד: אז גם סוגיית הפרסום תזכה לליבון ולחידוד נוספים בעבודה לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

אריה אלדד: החוק הזה נועד להגן על האזרחים ולמנוע שימוש לרעה בתוצרים של מחקר מדעי, ואני קורא לחברי הכנסת לתמוך בו.

אריה אלדד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: לא נרשמו דוברים להצעת חוק זו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסדרת מחקרים במחוללי מחלות ביולוגיים, התשס"ח–2008, של חבר הכנסת אריה אלדד – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 43 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת מחקרים במחוללי מחלות ביולוגיים, התשס"ח–2008, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

אורי אריאל: אפשר לעבור ישר לקריאה שנייה וקריאה שלישית?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר, אבל לא מקובל, חבר הכנסת אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 6, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק הסדרת מחקרים במחוללי מחלות ביולוגיים, התשס"ח–2008, אושרה בקריאה ראשונה, ותוכן לקריאה שנייה וקריאה שלישית בוועדת המדע והטכנולוגיה.

יולי יואל אדלשטיין: שם זה היה, נכון, חבר הכנסת אלדד?

אריה אלדד: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, זה גם יימשך שם.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בינתיים.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון) (חופש הביטוי וההתארגנות של סטודנטים), התשס"ח–2008; הצעת חוק אזור סחר חופשי אילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2008; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון מס' 36) (שקיפות והרחבת חובת הדיווח על השכר בשירות הציבורי), התשס"ח–2008; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 116) (שלילת דמי קבורה עקב פשע לאומני), התשס"ח–2008; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 14) (תקופת כהונתה של מועצה דתית), התשס"ח–2008; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 59) (סיוג השלכות הרשעה), התשס"ח–2008; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21) (העדפת תוצרת הארץ), התשס"ח–2008; הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 30) (התקנת מעלית מטעמים מיוחדים), התשס"ח–2008; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 15) (ציון תאריך תפוגה לתמרוקים), התשס"ח–2008.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 8) (סמכויות פיקוח), התשס"ח–2008.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מימון הוצאות למשפחות שבויים ונעדרים, התשס"ח–2008; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008; הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), התשס"ח–2008 – שהעבירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, שהעבירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון מס' 3), התשס"ח–2008, שהעבירה ועדת המדע והטכנולוגיה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לסגנית מזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הביטחון, בשם שר הביטחון, להשיב על שאילתות של כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1635, של חבר הכנסת ברכה: הטמנת חומרים בשפרעם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הביטחון ביום י"א בכסלו התשס"ח (21 בנובמבר 2007):

יולי יואל אדלשטיין: נודע לי כי הצבא טומן חומרים לא ידועים בגושים 12,289 ו-12,290 בתחום השיפוט של העיר שפרעם, מכסה אותם בשכבת בטון ומונע מהתושבים להתקרב בטענה שהשטח הוא שטח צבאי סגור.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם החומרים המוטמנים במקום?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: למה נבחר האזור האמור להטמנתם?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש בחומרים סכנה לבריאות התושבים? 4.

יולי יואל אדלשטיין: למה לא ייטמנו במקום אחר?

מתן וילנאי: 1–4.

מתן וילנאי: הגושים שמציין חבר הכנסת ברכה – 12,289, 12,290 – אינם נמצאים כלל בעיר שפרעם אלא בקרבת צומת בית-אורן – כביש מס' 4.

מתן וילנאי: בגושים אלה לא מוטמנים כלל חומרים מסוכנים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני הייתי במקום.

מוחמד ברכה: יכול להיות שהאינפורמציה שנמסרה לי בנוגע למספרי הגושים אינה מדויקת, אבל בשכונה המזרחית של שפרעם, בין ביר-אל-מכסור לבין שפרעם, היה האירוע בחודש נובמבר בשנה שעברה.

מוחמד ברכה: השטח הזה נמצא סמוך לאזור מיושב.

מוחמד ברכה: אומנם השטח עצמו – אין בו בתים, אבל הוא קרוב מאוד.

מוחמד ברכה: נחפרו שם בורות עמוקים ואחר כך נסגרו בבטון, האנשים לא הורשו להיכנס, והכול נעשה באמצעות הצבא.

מוחמד ברכה: זה דבר מאוד מחשיד, מאוד מבהיל ומאוד מדאיג.

מוחמד ברכה: גם אם חלה טעות במספר הגושים – זה מה שנמסר לי – לא יכולתי לתאר את זה אחרת, ואני יכול לומר לך באיזו שכונה בשפה של בני המקום: שכונת אל-עאוודי, בין שפרעם לבין ביר-אל-מכסור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד סגן השר.

מתן וילנאי: חבר הכנסת ברכה, זאת שאילתא אחרת.

מתן וילנאי: אני צריך לקבל את הנתונים המדויקים.

מתן וילנאי: אתה אומר שזה בין ביר-אל-מכסור לבין שפרעם, בחודש נובמבר שעבר.

מתן וילנאי: תעביר לי בבקשה שוב את הנתונים ואני אבדוק.

מתן וילנאי: לא נסתיר שום דבר, בשום מקרה.

מתן וילנאי: אני ממש לא יודע על מה מדובר.

מוחמד ברכה: – – –

מתן וילנאי: תגיש עוד פעם ואני אבדוק.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר ביקש לקבל את הנתונים המעודכנים והתחייב להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2090, של חבר הכנסת גבאי – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שר הביטחון ביום ד' בניסן התשס"ח (9 באפריל 2008):

יולי יואל אדלשטיין: בתחומי מדינת ישראל יש מאמץ לעצור את הבנייה הבלתי-החוקית.

יולי יואל אדלשטיין: במקביל, אין אכיפה מספקת כשמדובר במגזר בני המיעוטים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מבנים לא חוקיים יש כיום במגזר הערבי-בדואי בתחום מדינת ישראל?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מבנים לא חוקיים יש כיום במגזר הפלסטיני-בדווי-שומרוני בתחום אזור C – האזור הישראלי ביהודה ושומרון?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) בשאילתא של חבר הכנסת גבאי שני סעיפים, ומהם אוכל להשיב רק על הסעיף השני, הנוגע למספר המבנים הלא-חוקיים במגזר הפלסטינים-בדואי-שומרוני בתחום אזור C – האזור הישראלי ביהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: להלן התייחסות מתאם פעולות הממשלה בשטחים: בשנים 1990–2007 ננקטו נוהלי אכיפה ופיקוח ב-11,144 תיקי בנייה בלתי חוקית בשטח C באזור יהודה ושומרון, ומתוכם נהרסו 3,448 מבנים.

יולי יואל אדלשטיין: לפיכך, מן הנתונים הקיימים בידי המינהל האזרחי, בסוף שנת 2007 היו בשטחי C 7,696 תיקי בנייה בלתי חוקית שלא בוצעה בהם הריסה.

יולי יואל אדלשטיין: אשר לסעיף הראשון, אמליץ כי יופנה אל המשרד לביטחון הפנים, שכן עניינו באחריות משרד זה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2104, של חבר הכנסת מוחמד ברכה: תקיפת אספת מורים בחברון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני לא חייב לקרוא את נוסח השאילתא, אלא יכול לעבור ישר לתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה שאל את שר הביטחון ביום כ"ג באייר התשס"ח (28 במאי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: אספת מורים מטעם הרשות הפלסטינית אתמול, באולם בכפר דורא בחברון, הותקפה באופן מפתיע על-ידי חיילי צה"ל בפצצות גז מדמיע.

יולי יואל אדלשטיין: תלונה הוגשה על-ידי הצד הפלסטיני.

יולי יואל אדלשטיין: הצד הישראלי טען שאם היו יודעים שיש אספה לא היו נכנסים לאזור.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע תקפו חיילי צה"ל אירוע של מורים?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לטיפול בהתנהגות החיילים?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון מתן וילנאי: 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: בעקבות השאילתא נערכה בדיקה מקיפה לבחינת התלונה על תקיפה של אספת מורים פלסטינים בכפר דורא.

יולי יואל אדלשטיין: ממצאי התחקיר אכן הוכיחו שמורים אשר השתתפו באספה בכפר דורא נפגעו לאחר שכוח צה"ל הגיב באמצעים לפיזור הפגנות על זורקי אבנים מציר סמוך.

יולי יואל אדלשטיין: היחידה אשר טיפלה באירוע אינה פועלת בדרך כלל בגזרה ונמצא כי אכן נעשה שימוש מוגזם באמצעים לפיזור הפגנות.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האירוע טופל פיקודית, הועבר לידיעת הדרגים הממונים והפך לחלק מהפקת הלקחים על מנת להימנע מהישנות מקרים מסוג זה בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: נקבע נוהל המחייב אישור דרג פיקודי בכיר לפעילות מסוג זה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לציין כי לא היו נפגעים באירוע דנן וכי צה"ל העביר התנצלות לגבי האירוע דרך גורמי מינהלות התיאום והקישור.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני מסתפק בתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: יפה מאוד.

מתן וילנאי: זה אירוע קשה, והשאילתא היא במקום.

מוחמד ברכה: – – –

מתן וילנאי: ניתנו הנחיות על מנת שאירועים כאלה לא יחזרו.

מתן וילנאי: אנחנו מכירים את החיים, צריך להתמודד עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2134, של חברת הכנסת אביטל – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קולט אביטל שאלה את שר הביטחון ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: בתקשורת פורסם כי למסיבת החלפת מפקדי חיל האוויר בבסיס במרכז הארץ הגיעו חלק מהמוזמנים במטוסים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היא ההצדקה לבזבוז מעין זה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אילו הנחיות יוצאו בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: לטקס ברמת-דוד הגיעו מפקדי בסיסים במטוסי ה"חופית" המוקצים לבסיסים, ואליהם הצטרפו מפקדי הטייסות.

יולי יואל אדלשטיין: מפקדי חיל האוויר – היוצא והנכנס – הגיעו לכנס ברכב.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אדגיש כי במקרה דנן לא בוצעה חריגה מהנהלים של צה"ל בכלל ושל חיל האוויר בפרט, וכן שום משימה מטכ"לית מתוכננת לא נפגעה כתוצאה מהאירוע האמור.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2140, של חבר הכנסת אמסלם – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר הביטחון ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי חיילי צה"ל הרסו את בית-הכנסת "חזון דוד" ליד קריית-ארבע.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע נהרס בית-הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מי הורה על הריסתו ומדוע?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם הדבר תואם עם פרנסי קריית-ארבע?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – עם מי; אם לא – מדוע?

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע לא נתבקשו האחראים להרוס לבד את בית-הכנסת כדי שיוכל להעתיקו למקום אחר?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–5.

יולי יואל אדלשטיין: ראשית, אציין כי בית הכנסת "חזון דוד" הוא מאחז בלתי חוקי בפני עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: חזון-דוד הוא מאחז בלתי מורשה שהוקם ללא היתר בנייה כדין, במקרקעין פרטיים בבעלות פלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: נגד המאחז הוצאה הכרזת תיחום, האוסרת בנייה בתחום המאחז והכנסת רכוש לתוכו ומחייבת את הריסת הבינוי הנמצא בתחום המאחז.

יולי יואל אדלשטיין: עתירה נגד ההכרזה הוגשה לבית-המשפט העליון, בג"ץ 670/04 איכנשטיין נ' ראש הממשלה, ונדחתה על-ידי בית המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: בעבר פונה המאחז דנן מספר רב של פעמים, ואף-על-פי-כן הוקם מחדש שלא כדין.

יולי יואל אדלשטיין: פינויו האחרון התבצע במסגרת אכיפת הדין ובהתאם להנחיית הדרג המדיני.

יולי יואל אדלשטיין: יודגש כי הפינוי התבצע באופן מקצועי וענייני וברגישות הראויה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא נס' 2141, של חבר הכנסת אמסלם – אותו הדין: לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר הביטחון ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי הרב הצבאי הראשי הנוכחי החליט שכדי להצטרף לקורס רבנים צבאיים כבר אין צורך, כבעבר, בסמיכה לרבנות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה נדרש ממי שמצטרף לקורס?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אילו עוד שינויים נעשו בתנאי הקבלה לקורס, בתוכנו ובאופיו?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש סמכות רבנית ממלכתית שהסכימה לביטול הצורך בסמיכה רבנית?

יולי יואל אדלשטיין: אם לא – האם תורה להעביר הנושא להכרעת הרבנים הראשיים לישראל?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–4.

יולי יואל אדלשטיין: הסמכת הרבנים הצבאיים נעשית לפי הקריטריונים שנקבעו לעניין זה על-ידי הרב הצבאי הראשי, בהתאם לאופיו המיוחד של תפקיד הרב הצבאי ולתחומי עיסוקו.

יולי יואל אדלשטיין: לאור הקריטריונים שנקבעו כאמור, מתקיים הליך מיון מקצועי וקפדני של המועמדים, הכולל התרשמות בלתי אמצעית מהמועמדים ובחינה מהותית של ידיעותיהם ההלכתיות.

יולי יואל אדלשטיין: נוסף על כך, נדרשים כל המועמדים לקורס להציג סמיכת חכמים לתפקיד רב צבאי מראשי הישיבות שבהן למדו.

יולי יואל אדלשטיין: יש להדגיש כי הקריטריונים החדשים מחמירים עם המועמדים מבעבר ולא מקלים עמם.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2145, של חבר הכנסת פלסנר – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוחנן פלסנר שאל את שר הביטחון ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: באחרונה מתפרסמים באתרי אינטרנט רבים תמונות וקובצי וידיאו שבהם מתוארת שגרת המילואים של חיילים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הנושא לא נחשב בגדר עבירה על ביטחון שדה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה ייעשה למיגור התופעה?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: פקודות הצבא, וכן חוק השיפוט הצבאי וחוק העונשין, אוסרים פרסום ומסירת מידע מסווג, ובכלל זה פרסום מסווג באתרי האינטרנט.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: כדי למנוע מקרים כמתואר בשאילתא, מתקיימת הסברה לאורך כל שנה בקרב המשרתים בצה"ל, ובכלל זה אנשי המילואים, להעלאת המודעות לאיום הטמון בפרסום המידע ולהנחיות ביטחון המידע בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, צה"ל מקיים ניטור ברשת האינטרנט לאיתור חריגות בנושא זה.

יולי יואל אדלשטיין: במקרים רבים שבהם מאותרת חריגה – במהלך ניטור או מדיווח אחר – מתבצעות פעולות להסרת המידע באמצעות מנהלי האתר או החייל שהעלה את המידע לרשת, ונעשה טיפול משמעתי או פלילי בהתאם לסוג העבירה ולחומרתה.

יולי יואל אדלשטיין: יצוין כי במקרים שבהם המידע מציג את שגרת החיים בצבא בלי לחשוף מידע מסווג, לא נמנע פרסומו ברשת האינטרנט.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2157, של חבר הכנסת מיכאל איתן – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את שר הביטחון ביום ח' בסיוון התשס"ח (11 ביוני 2008): בהמשך לתשובת סגן השר מיום שני, 24 במרס 2008, שלפיה מדיניות משרד הביטחון אינה מאשרת פגישות של חברי הכנסת עם קצינים בכירים – רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מתי נקבעה המדיניות לשלול עקרונית מפגשים כאלו, ועל-ידי מי? 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הקצינים קיבלו הנחיות בהתאם?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם ידוע לשר שחברי כנסת ממפלגתו ואחרים נפגשים עם קצינים?

יולי יואל אדלשטיין: האם לשכתו אישרה מפגשים כאלה או אחרים בשנה האחרונה?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: המדיניות שחבר הכנסת איתן מזכיר בשאילתא אושרה על-ידי שר הביטחון, והיא ראויה, מידתית ומקובלת.

יולי יואל אדלשטיין: לא ניתן להצביע על תאריך כפי שמבקש חבר הכנסת איתן, אולם זו המדיניות המקובלת מימים ימימה.

יולי יואל אדלשטיין: מערכת הביטחון נתונה, כידוע, בפיקוח מצד הכנסת וועדותיה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת נפגשים ומקיימים שיח ודיאלוג עם ראשי משרד הביטחון ועם מפקדי צה"ל במסגרת ועדות הכנסת, העמדה המוצגת בפני הוועדה נבחנה ואושרה מראש כעמדת מערכת הביטחון בכל סוגיה קונקרטית העולה במסגרת זו.

יולי יואל אדלשטיין: היקף ההופעות של אנשי מערכת הביטחון בפני ועדות הכנסת גדול ביותר, ומסתכם בכ-100 דיונים בחודש – לכל דיון מגיעים כמה נציגים.

יולי יואל אדלשטיין: בעבר, בטרם הוקפד על מדיניות זו, נחשפנו לעומס בלתי נסבל של פניות לפגישות פרטיות ולמקרים לא מעטים של ניצולן לרעה לנושאים שאין ולא כלום בינם לבין פיקוח פרלמנטרי.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר במדיניות עקרונית שנועדה להסדיר את ממשק העבודה שבין חברי הכנסת לקצינים הבכירים.

יולי יואל אדלשטיין: לעתים, ובמקרים חריגים ביותר, מתאפשרת פגישה שלא במסגרת ועדה מוועדות הכנסת, מטעמים ענייניים וייחודיים, למשל חבר הכנסת שהצטרף כחבר לוועדת משנה מסווגת של ועדת החוץ והביטחון מבקש לקבל סקירה נפרדת כדי שיוכל ללמוד את הנושא ולהשתלב טוב יותר בעבודת הוועדה הוותיקה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, כלל חברי הכנסת פונים בסוגיות רבות ומגוונות אל שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: כל פנייה ופנייה נשקלת לגופה, מועברת להתייחסות הגורם המקצועי הרלוונטי במערכת הביטחון, ולאחר מכן העמדה המתוכללת והמאושרת מועברת על-ידי לשכת שר הביטחון לפונה.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, קציני צה"ל מונחים בעניין זה על-ידי לשכת הרמטכ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: המדיניות האמורה מיושמת אך ורק משיקולים ענייניים ואין לה דבר עם שיוך חבר הכנסת לסיעה זו או אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: אם אושרו מפגשים, הם אושרו שלא על בסיס שיוך פוליטי ומהטעמים החריגים שנמנו בתשובה על שאלה 1.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2159, של חבר הכנסת נסים זאב: פינוי חיילים מבסיסים ברצועת-עזה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא דומה לזו של חבר הכנסת מרגי, אבל הוא לא נוכח, ולכן אדוני משיב לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ח' בסיוון התשס"ח (11 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי פינוי חיילים מבסיסים ברצועת-עזה גורם דאגה רבה ביישובים הסמוכים לבסיסי הצבא, המהווים חיץ בינם לבין המפגעים ומגינים עליהם.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – אלו בסיסים מפונים?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אם החיילים מפונים בשל החשש לחייהם, מה יעשו האזרחים שבאזורים הסמוכים?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שר הביטחון ביום ו' בתמוז התשס"ח (9 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי קצין בכיר במפקדת זרוע היבשה טוען שהוצאת הטירונים מבסיס זיקים היא מעין הודאה שצה"ל לא מסוגל להגן על הגזרה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אישי ציבור בדרום הביעו דאגה מצעד זה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: מדוע הוחלט לפנות את בסיס זיקים?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון מתן וילנאי:

יולי יואל אדלשטיין: כבר עניתי על השאילתא הזאת בעבר, חבר הכנסת זאב, ואני חוזר ואומר שוב שבסיס זיקים לא מפונה ולא יפונה ואין החלטה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: חיילי צה"ל נמצאים בכל המקומות שהם צריכים להימצא בהם.

יולי יואל אדלשטיין: התחלופה בבסיס זיקים היא חלק משינויים בהכשרת כוח-האדם, שעברה מהכשרה מרוכזת להכשרה מבוזרת לאגפי צה"ל השונים.

יולי יואל אדלשטיין: זה תהליך של רה-ארגון, שישפר את הטירונות ואת ההתאמה לאחר מכן.

יולי יואל אדלשטיין: הבסיס יאויש על-ידי יחידות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע מתבצעת עבודת מטה של סגן הרמטכ"ל, שיקבע, על-פי צורכי הצבא, מי יימצא במקום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב מסתפק בתשובת סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2166, של חבר הכנסת כחלון – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שר הביטחון ביום ח' בסיוון התשס"ח (11 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: בהסכם אוסלו נקבע שקבר יוסף וציר הגישה אליו יישארו בשליטת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: המועצה האזורית שומרון פנתה אל משרד הביטחון ודיווחה שהיא מוכנה לשפץ את האתר הקדוש ולבנות את החלקים שנחרבו, להפעיל קו נסיעה מוגן ורציף ואף לקיים שמירה אזרחית קבועה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי שהאתר הקדוש ליהודים ישוקם?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם כבר ננקטו פעולות כלשהן בעניין?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להלן מענה מפרוטוקול המליאה מיום 11 ביוני 2008, על שאילתא באותו נושא של חבר הכנסת יצחק לוי: לצערי, מאז החתימה על הסכם אוסלו הרבה דברים נטרפו ושובשו.

יולי יואל אדלשטיין: לדוגמה, ניתן לראות את הקורה ברצועת-עזה.

יולי יואל אדלשטיין: לא התכוונו ש"חמאס" ישלוט ברצועה, לדעתי, גם אחרים לא התכוונו, אבל זה קרה בכוח הזרוע, ואותו דבר גם בשטחי יהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: לאפשר למועצה, כפי שאתה מציין, לפעול תחת המעטפת הביטחונית של צה"ל – זה דורש השקעה כבדה מאוד של כוחות, ובנתונים של היום זה לא ניתן לביצוע אלא בהשקעת כוח גדולה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: זה מחייב דיון מול אבו מאזן בכל הסכם עתידי, כדי לחזור לעקרונות שחשבנו אז, בחתימה על אוסלו, שהם עקרונות נכונים.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע זאת השקעת כוח עצומה, עם כל הסיכונים ועם כל המשמעויות שנובעות מכך.

יולי יואל אדלשטיין: יש דיבורים עם הרשות על סידור המקום.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע כרגע איפה זה עומד בדיוק, ואני מוכן לעדכן אותך אחרי שאבדוק את זה אישית עם מי שעוסק בזה.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי אפילו שהיתה הקצאה כספית בעניין הזה, שלנו, של המתפ"ש – מתאם פעולות הממשלה בשטחים, של המינהל האזרחי מול הרשות.

יולי יואל אדלשטיין: עניינית, מבחינת המועצה האזורית שומרון – קודם כול, זה לא בשטחה, אם נעסוק בצד הפרקטי.

יולי יואל אדלשטיין: שנית, הביקורים שנעשים שם הם בדרך כלל בעקיפת החוק, בתרגילים כאלה או אחרים שנכפים על הצבא, ואז הצבא, מכיוון שהוא קודם כול ממונה על שמירת אזרחים, ובכל פינה ובכל מקום הוא שומר עליהם, הוא קודם כול מוציא אותם משם.

יולי יואל אדלשטיין: בזה זה מתבטא.

יולי יואל אדלשטיין: ככל שהם מצליחים, זה לא אומר שהם צריכים לכפות את זה עלינו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני מקבל שצריך לדון בזה מול הרשות במסגרת החזרת הדברים לתיקונם, ובגזרת שכם זה כאילו במצב מתקדם יותר – הדגש הוא על המלה "כאילו" – לנסות ולחזור גם לקבר יוסף, ואת זה אני בהחלט מקבל.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2176, של חבר הכנסת אורי אריאל: פרסום צווי אלוף לציבור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום ט"ו בסיוון התשס"ח (18 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: לפי המידע שברשותי, צווי המפקד הכללי באזור יהודה ושומרון אינם זוכים לפרסום נרחב כנדרש, לא באינטרנט ולא בספריות בארץ, כולל ספריית לשכת עורכי-הדין וספריית האוניברסיטה העברית בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – כיצד הם בכל זאת מפורסמים?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה מונע לפרסם את הצווים באינטרנט כפי שמפורסמים שאר החוקים הקיימים באתר הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון מתן וילנאי: אני חייב, כרגיל, להדגיש את זה שחבר הכנסת אריאל מקפיד תמיד להימצא בשאילתות, גם כשזה בשעות הקטנות של הלילה.

אורי אריאל: לא נשאיר אותך לבד אף פעם.

יולי יואל אדלשטיין: לבד הוא לא היה נשאר, חבר הכנסת אריאל.

מתן וילנאי: אני שמח על כך.

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: השאילתא עוסקת בנושא של פרסום צווי המפקד הצבאי באיו"ש.

מתן וילנאי: הם מתפרסמים באינטרנט באתר הפרקליטות הצבאית.

מתן וילנאי: יש כתובת לאתר –www.aka.idf.il/patzar .

מתן וילנאי: באתר מתפרסמות באופן שוטף חוברות של קובץ מנשרים, צווים ומינויים, שהן הפרסום הרשמי באזור.

מתן וילנאי: כמו כן הועלו לאתר נוסחים משולבים של דברי חקיקה נבחרים.

מתן וילנאי: הפרקליטות הצבאית מתכוונת אף להרחיב בעת הקרובה את היקף החקיקה המתפרסמת באינטרנט.

מתן וילנאי: יצוין כי הפרסום באינטרנט הצטרף לדרכי פרסום נוספות הנהוגות לאורך השנים, ובהן הפצה יזומה מטעם היועץ המשפטי לאזור יהודה ושומרון למשרדי ממשלה שונים, לאוניברסיטאות ולארגוני זכויות אדם; פרסום החוברות דרך ההוצאה לאור של משרד הביטחון לציבור הרחב; פרסום דרך האתר המשפטי של חברת "נבו", אשר השימוש בו כרוך בתשלום.

מתן וילנאי: נוסף על כך, החקיקה החלה בתחומי ההתיישבות הישראלית מתפרסמת באמצעות "מפעם" – מעלה-אדומים, גוף של משרד הפנים המרכז חקיקה והדרכה של רשויות מקומיות באזור יהודה ושומרון.

מתן וילנאי: נראה כי כלל דרכי הפרסום מצביעות על מגמה מבורכת של הגברת הנגישות של דברי החקיקה באיו"ש לציבור הרחב.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי אריאל – בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, אדוני סגן השר, ראשית, ברוך רופא חולים.

אורי אריאל: שנית, אני יכול לקרוא לך מורי ורבי?

אורי אריאל: למדתי עכשיו יותר מאות אחת.

אורי אריאל: תודה על המידע.

מתן וילנאי: תודה רבה, חבר הכנסת אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2178, של חבר הכנסת ביילין – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ביילין שאל את שר הביטחון ביום ט"ו בסיוון התשס"ח (18 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: דיווחים של פעילי זכויות אדם מעלים שחיילי צה"ל מרחיקים שוב ושוב חקלאים פלסטינים מעוורתא מאדמותיהם הסמוכות להתנחלות איתמר.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה היא הסיבה להרחקת החקלאים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש קושי מיוחד להגן על גדר היישוב איתמר שמחייב את סילוקם?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי להבטיח את קיום ההתחייבות לבג"ץ לאפשר עיבוד חקלאי מלא?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) ראשית, אבקש לציין כי צה"ל מקפיד הקפדה יתירה על מתן גישה חופשית לחקלאים אל אדמותיהם.

יולי יואל אדלשטיין: אשר לשאילתא גופה, לא צוינו פרטים קונקרטיים מלבד הטענה הכללית על גירושם של תושבי עוורתא, ולכן לא ניתן היה לבחון טענה זו לגופה.

יולי יואל אדלשטיין: אשר על כן, אדגיש כי צה"ל מקפיד לאפשר לחקלאים הפלסטינים בשטחי אזור יהודה ושומרון להגיע לאדמותיהם, וכך גם באזור עוורתא.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש בידי חבר הכנסת ביילין פרטים על אירועים קונקרטיים שבהם הדבר לא נעשה, אשמח לקבלם ולהעביר את הטענות לבחינת צה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2220, של חבר הכנסת מלכיאור – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור שאל את שר הביטחון ביום כ"ט בסיוון התשס"ח (2 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: מפנייתו של הפטריארך היווני אלי עולה כי הדרך המחברת בין מצפה-יריחו למנזר קרסה, וכי משרד הביטחון הציב מחסומים בדרך למנזר מטעמים בטיחותיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם המשרד עוקב אחר ביצוע התיקון הדרוש?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מתי יסתיים התיקון שיאפשר את הגישה למנזר?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: הדרך המחברת בין מצפה-יריחו למנזר קרסה, וכתוצאה מכך לא ניתן להגיע למנזר סנט-ג'ורג' ולא לעלות למצפה.

יולי יואל אדלשטיין: לפיכך, נערכה פנייה ממשרדנו אל מנכ"ל משרד התחבורה, שכן תיקון הדרך הוא באחריות החברה הלאומית לדרכים – מע"צ.

יולי יואל אדלשטיין: כיום יש הסכמה של משרד התחבורה ושל משרד התיירות למימון תיקון הציר.

יולי יואל אדלשטיין: מתאם הפעולות בשטחים, באמצעות ראש המינהל האזרחי באיו"ש, עוקב אחר מימוש התיקון.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2237, של חבר הכנסת זבולון אורלב – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זבולון אורלב שאל את שר הביטחון ביום ו' בתמוז התשס"ח (9 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: הובא לידיעתי כי הוחלט לבטל/להכפיף את קרן לב"י לאגודה למען החייל, בלי שנעשה בקרן כל שינוי ארגוני המצדיק זאת, וחרף גירעונות האגודה לעומת הצלחת הקרן, הודות לעומדים בראשה שנאלצו להתפטר ו/או פוטרו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם המידע נכון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע הוחלט לבטל/להכפיף את קרן לב"י לאגודה למען החייל חרף גירעונותיה?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: המידע בשאילתא שבנדון אינו נכון.

יולי יואל אדלשטיין: השר מינה את אלוף (מיל.) משה נתיב לבדוק את יחסי הגומלין בין האגודה למען החייל לקרן לב"י ולהגיש לו המלצות בנושא, והוא בעיצומה של העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שתושלם עבודתו, יחליט השר בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מקרב לב לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, ובשם כולנו מאחל לו המשך החלמה ורפואה שלמה.

מתן וילנאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שלישי, י"ט בתמוז תשס"ח, 22 ביולי 2008, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.