ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושישים של הכנסת השבע-עשרה, 2008-07-21 00:00

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח ישיבה מיוחדת של הכנסת לכבוד ראש ממשלת בריטניה, מר גורדון בראון, היום, יום שני, י"ח בתמוז, 21 ביולי.

דליה איציק: ראש ממשלת הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון-אירלנד הוד מעלתו גורדון בראון והגברת שרה בראון, ראש הממשלה אהוד אולמרט, שרי הממשלה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, חברות וחברי הכנסת בהווה ובעבר, יושבי-ראש הכנסת לשעבר, מר שבח וייס, מר דן תיכון והגברת תיכון, מושל ניו-ג'רזי מר ג'ון קורזיין, מכובדי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות בישראל, ראשי העדות הדתיות בישראל, קונסולי הכבוד של ישראל, נציגי לשכת המסחר ישראל–בריטניה, נציגי המועצה הארצית של התאחדות עולי בריטניה, נציגי מגבית בריטניה, השגרירים של בריטניה ושל ישראל, ברוכים הבאים.

דליה איציק: משפחות שכולות, אורחים יקרים, חברי הכנסת, הכנסת גאה לארח היום את כבוד ראש ממשלת בריטניה, מר גורדון בראון, את הגברת שרה בראון ואת חברי משלחתו.

דליה איציק: מר בראון, אנחנו רואים בך ידיד יקר, ברוך בואך אלינו ולארצנו.

דליה איציק: ביתנו ולבנו פתוחים לפניך.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, אתה מיטיב להכיר את נופי ארץ התנ"ך, הכרת אותם עוד בטרם דרכה כף רגלך כאן.

דליה איציק: אנחנו יודעים כי אביך, הכומר ד"ר ג'ון בראון, נהג להביא את צאן מרעיתו לתור את הארץ ולהעשיר אותך בסיפורים, בתמונות ובציטוט פסוקים בשבחה.

דליה איציק: עכשיו תהיה לך הזדמנות לחזות במו-עיניך בפלא ששמו מדינת ישראל.

דליה איציק: אדוני, רק לפני ימים אחדים הבאנו לקבורה שניים מטובי בנינו, אלדד רגב ואהוד גולדווסר, שנחטפו ללבנון.

דליה איציק: השניים, בנים להוריהם, הפכו בנים לכולנו.

דליה איציק: חלמנו לחבק אותם, לעטוף אותם בחום – אבל לא כך קרה.

דליה איציק: שני ארונות מתים שחורים קיבלנו, ובתמורה שחררנו מחבלים, ובין היתר רוצח מתועב, שהרג בדם קר בחוף נהרייה אב – את דני הרן – וניפץ את ראש בתו הפעוטה עינת על סלע, ורצח את השוטר אליהו שחר, שניסה לחלצם מיד הרוצח.

דליה איציק: אלמנתו של אליהו שחר, שולה, נמצאת אתנו כאן ביציע.

דליה איציק: שלום לך, שולה.

דליה איציק: תודה לך, שולה.

דליה איציק: השם ייקום דמו.

דליה איציק: ישראל, לצערי, יודעת, עמוסה בשכול ובמעשי טרור מחרידים.

דליה איציק: אך בביקורך אצלנו תגלה כמה תאבי חיים אנחנו ואיך נתגבר על עוד מכה ועוד אחת – ואנחנו, אנחנו ננצח.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, לפני 88 שנים אמר שר ימייה צעיר בממשלת הוד מלכותו: "אם אומנם תקום בימי חיינו, כפי שזה עשוי לקרות, מדינה יהודית על גדות הירדן, מדינה שעשויה לאכלס שלושה עד ארבעה מיליוני יהודים, יתרחש מאורע בתולדות העמים שיהיה חיובי מכל הבחינות".

דליה איציק: חזון זה העלה מי שלימים יהיה ראש הממשלה הדגול והנערץ של בריטניה, סר וינסטון צ'רצ'יל.

דליה איציק: אורחנו היקר, אתה בא למדינת היהודים, שאת הקמתה חזה גם צ'רצ'יל, והנה היא מציינת את שנת ה-60 להקמתה.

דליה איציק: בפינת עולם קטנה וסוערת זו בנינו את ביתנו, שהפך למפעל אנושי גדול.

דליה איציק: ישראל – ואני אומרת זאת בסיפוק רב – נמצאת היום בקדמת הבמה העולמית של העשייה.

דליה איציק: יצרנו מציאות חדשה לתפארת, תוך כדי התמודדות מתמדת עם אויבים מבחוץ, שאמרו, כדברי משורר התהלים בספר התנ"ך – שאותו אני רוצה להעניק לך היום, והנה הוא: "לכו ונכחידם מגוי".

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בוודאי תשמח לשמוע כי למרות תלאות המנדט הבריטי, ולמרות רגעים קשים ביחסים בינינו, לנו הישראלים שמורה בלב פינה חמה לבריטניה.

דליה איציק: לזיקה שלנו לבריטניה שורשים עמוקים מן העבר.

דליה איציק: כאשר הגיע העם היהודי לסוף מסע של אלפיים שנות גלות ופתח פרק חדש של עצמאות וריבונות, נכרך גורלו של העם היהודי בהיסטוריה של בריטניה.

דליה איציק: מבשריה הראשונים של תחיית העם היהודי במולדתו העתיקה היו נוצרים אנגלים.

דליה איציק: דווקא באנגליה נשמעו לראשונה הקולות שקוראים להשיב את עם ישראל לארץ-ישראל.

דליה איציק: הצהרת שר החוץ הבריטי הלורד בלפור, סמוך לתום מלחמת העולם הראשונה, ואני רוצה לצטט: "ממשלת הוד מלכותו רואה בעין יפה ייסוד בית לאומי לעם היהודי בארץ-ישראל, ותעשה את מיטב מאמציה כדי להקל הגשמת מטרה זו" – זו היתה קרן התקווה הראשונה של העולם היהודי בראשית המאה ה-20.

דליה איציק: בהזדמנות אחרת אמר בלפור כי "היהודים הוגלו, פוזרו ודוכאו.

דליה איציק: אם נוכל למצוא להם בית בטוח על אדמת הולדתם, או אז תפרוץ ותפרח גאוניותם".

דליה איציק: והנה, בטרם יבש הדיו של חתימת הלורד, נכבשה ארץ-ישראל בידי בריטניה והגנרל אלנבי נכנס בשערי ירושלים, אותה ירושלים שמארחת אותך היום.

דליה איציק: ההתחלה היתה מבטיחה, אבל יהיה הוגן לומר כי עד מהרה היתה האכזבה מנת חלקנו.

דליה איציק: "הספר הלבן", שפורסם ערב מלחמת העולם השנייה ואסר את המשך העלייה ורכישת הקרקעות, היה היפוכה הגמור של הצהרת בלפור, ובעצם רוקן אותה ממשמעותה.

דליה איציק: באותם ימים מרים הלך והתהדק החבל על צווארם של מיליוני יהודים באירופה.

דליה איציק: בחשכה שעטפה את אירופה, ארץ-ישראל היתה להם למגדלור, אולם המגדלור התרחק והתרחק, וסופת מלחמת העולם השנייה קרבה ובאה.

דליה איציק: בריטניה, שהוכיחה גבורה ואומץ לב כאשר התייצבה, תחילה בודדה, מול גרמניה הנאצית, היתה אותה בריטניה שהכבידה יד עלינו, על העלייה לארץ-ישראל.

דליה איציק: לצער כולנו, התקופה שלאחר המלחמה, שבמהלכה מנעה בריטניה מניצולי השואה לעגון בחופי הארץ, הותירה בבשרנו צלקות –שעם הקמת המדינה נמחו ואינן.

דליה איציק: אתם ואנחנו פתחנו דף חדש.

דליה איציק: אדוני ראש ממשלת בריטניה, אני רוצה לספר לך בהזדמנות הזאת, שכמעט כל ראשי המחתרות שפעלו נגד השלטון הבריטי היו לימים מנהיגי מדינת ישראל, ובהם גם ראשי ממשלותיה: איש "ההגנה" דוד בן-גוריון, מפקד האצ"ל מנחם בגין, יצחק שמיר ממפקדי הלח"י, ויש עוד רבים אחרים.

דליה איציק: למיטב הערכתי, על דעת לוחמי המחתרות כולם, לארגוניהם ולפלגיהם, אני אומרת לך היום: העבר הוא לספרי ההיסטוריה.

דליה איציק: היום אנו שותפים.

דליה איציק: פנינו לעתיד יפה, לפריחה ולשגשוג של שתי מדינותינו.

דליה איציק: והנה, אדוני ראש ממשלת בריטניה, אני מבקשת להסב את תשומת לבך – שלך ושל חבריך – שבהגדה של פסח, שאנחנו חוזרים וקוראים בה מאות בשנים, אנחנו אומרים: "בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו".

דליה איציק: לא ייאמן.

דליה איציק: 63 שנים בלבד אחרי השואה הנוראה, שבה איבד העם היהודי שליש מבניו, שוב אנו עומדים בפני איום השמדה.

דליה איציק: אירן, שאין לה שום סכסוך אתנו, בונה בימים אלה מתקנים גרעיניים ומכריזה בראש חוצות על כוונתה להשמיד אותנו, את ביתם של פליטי השואה ממלחמת העולם השנייה.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, אני מבקשת לומר לך כי ראש החץ הגרעיני האירני מכוון לא רק כלפי ישראל, אלא כלפי המערב כולו; כן, גם כלפי בריטניה.

דליה איציק: מנהיגיה המופקרים של אירן מסיתים לרצח עם, והם בשלבים האחרונים של ייצור נשק גרעיני.

דליה איציק: אני יודעת שרבים בעולם, גם בבריטניה, מנסים להרגיע שהשואה לא תחזור, ואני נזכרת כי באחת האנדרטאות לזכר הנספים בשואה בפולין חקוקות המלים: "יהי אסוננו אות אזהרה לכם".

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בריטניה, שידעה להתייצב במלחמת העולם השנייה מול משטר שרצה בחיסולה, חייבת להתייצב באומץ לב, עם מדינות אירופה האחרות, מול רוחות הרצח הנושבות מאירן.

דליה איציק: אדוני, בבואנו לכונן את הדמוקרטיה שלנו, המורשת המפוארת שלכם, של "אם הפרלמנטים", שימשה לנו מקור השראה.

דליה איציק: קווי דמיון רבים קושרים את שני הפרלמנטים – זה שלנו וזה שלכם; לכם וגם לנו אין חוקה כתובה, רבים מהחוקים, מהתקנות ומהנהלים שלנו – מקורם ועיגונם עדיין בחוקים ובמסורת הבריטית.

דליה איציק: דפוסי המשטר הדמוקרטי בישראל מושתתים במידה רבה על הבסיס המוצק שהותירו כאן הבריטים.

דליה איציק: אני גם רוצה לספר לך, אדוני, כי אנחנו צופים בקנאה בהסדר השלום שהושג בצפון-אירלנד; שמתם קץ לדם, לסבל ולדמע שנמשכו דורות רבים.

דליה איציק: ואני שואלת: הנס שהתרחש אצלכם, מדוע לא יחזור גם פה?

דליה איציק: די לנו במלחמות.

דליה איציק: די לנו בדם שנשפך.

דליה איציק: אדוני, במסעותיך ובפגישותיך עם מנהיגי העולם הערבי, אני מבקשת שתביא לידיעתם כי הם ימצאו אותנו מוכנים לשאת ולתת עמם.

דליה איציק: ואולם, באלימות הם לא ישיגו דבר.

דליה איציק: בהידברות עמנו אפשר לדבר על הכול.

דליה איציק: אני יודעת, מטרתן של כל ממשלות ישראל היא להגיע לשלום עם כל שכנותיה של ישראל.

דליה איציק: זו תקוותנו.

דליה איציק: זו אמונתנו.

דליה איציק: ואני רוצה לסיים בברכה מקטע של תפילה עתיקת יומין, שמתמצתת את החלום שלנו: "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל ואמרו אמן".

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אורחנו היקר והנכבד, ראש ממשלת הממלכה המאוחדת, מר גורדון בראון, הגברת שרה בראון, כבוד מושל מדינת ניו-ג'רזי, חברי ג'ון קורזיין, מכובדינו חברי פמליית ראש הממשלה האורח, שרי ממשלת ישראל, חברות וחברי הכנסת, אורחות ואורחים נכבדים, עונג וזכות לי, אדוני ראש הממשלה, לקדם אותך בברכה חמה בשמה של מדינת ישראל ובמעונה של הדמוקרטיה הישראלית.

אהוד אולמרט: אתה נציגה הנבחר הבכיר ביותר של אומה גדולה ונערצת, שתרומתה התרבותית והמוסרית חובקת עולם.

אהוד אולמרט: מדינות רבות ברחבי תבל חבות את מתכונת סדרי שלטונן, את תשתיתן החוקתית והמשפטית ואת מוסדות משטרן הדמוקרטי למורשת הבריטית רבת ההשראה.

אהוד אולמרט: בכל מקום על פני כדור הארץ שבו הונף אי-פעם ה"יוניון ג'ק", הוא הותיר את השפעתו ואת רישומו, מתוך הערכה וכבוד לכל אשר הוא מייצג.

אהוד אולמרט: אזרחי ישראל אינם שוכחים שממשלת הוד מלכותו היא שהכירה ראשונה בזכותו של העם היהודי לבית לאומי במולדתו ההיסטורית – בהצהרתו של שר החוץ של בריטניה הגדולה, הלורד בלפור, במכתבו מיום 2 בנובמבר 1917 ללורד רוטשילד, מכתב שהיה לנקודת מפנה היסטורית, שביססה את ההכרה בזכותו של עם ישראל על ארץ-ישראל.

אהוד אולמרט: עוד במלחמת העולם הראשונה העבירה מחתרת יהודית אמיצה פה בארץ מודיעין חיוני לכוחות הבריטיים, וגדודי מתנדבים עבריים השתתפו במסגרת הצבא הבריטי במערכה בחזית גליפולי ובשחרור ארץ-ישראל מן הכיבוש העות'מאני.

אהוד אולמרט: בחסות המנדט הבריטי קם כאן יישוב יהודי גדול, מפותח, יצרני ואוטונומי, מדינה בדרך.

אהוד אולמרט: כשפרצה מלחמת העולם השנייה התגייסו רבבות צעירים יהודים בני הארץ לצבא הבריטי למלחמה נגד הצורר הנאצי, אויבנו המשותף, אויב האנושות.

אהוד אולמרט: מחלוקות חריפות התגלעו בין עמנו ובין השלטון הבריטי בארץ ערב מלחמת העולם, במהלכה ואחריה – עקב הגבלות חמורות על ההגירה היהודית וחסימת חופי הארץ בפני פליטים נואשים.

אהוד אולמרט: זה היה רגע של איבוד קני-מידה נכונים והתעלמות בלתי אנושית מגורלם של מאות אלפי פליטי השואה, שחיפשו דרך להגיע לארץ אבותיהם כמוצא אחרון, נוכח אימי השואה ותוצאותיה הנוראות.

אהוד אולמרט: לא היתה זו שעה גדולה לבריטניה, שמנעה מהם את זכותם האנושית והיהודית הבסיסית.

אהוד אולמרט: המחתרות שקמו בארץ, לשחרורה מעול המנדט הבריטי, נאלצו להשתמש גם בכוח אלים כדי לשכנע את בריטניה להגשים את הצהרת בלפור.

אהוד אולמרט: בסופו של דבר גברו ההיגיון, חוש האחריות והמוסר הבריטי הבסיסי, וקמה מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: משקעי העבר נעלמו ומערכת יחסים הדוקה, ידידותית וחמה שבה ופרחה בין עמינו ובין מדינותינו.

אהוד אולמרט: אדוני ראש הממשלה, אני יודע כי את יחסך האוהד ואת ידידותך האמיתית לעם היהודי ולמדינת ישראל ינקת מבית אביך, שכראש הוועדה לענייני ישראל בכנסייה הסקוטית ביקר תכופות בארצנו ונהג לשתף אותך בחוויותיו ובתולדות העם היהודי, ואף, כפי שסיפרת לי, נהג להראות לך ולבני המשפחה את ה"סליידים" מצילומי ארץ הקודש, ולא תמיד המכשיר עבד אבל התמונות זכורות.

אהוד אולמרט: הוא נהג לשתף אותך ואת בני המשפחה בסבלותיו של העם היהודי ובמאבקו לתקומה.

אהוד אולמרט: הברכה מחממת הלב שקיבלתי ממך לרגל 60 שנות עצמאותנו נתנה לכך ביטוי עז ומרגש.

אהוד אולמרט: אני מאמין כי בריטניה וישראל קרובות בהשקפותיהן כיום יותר מאי-פעם.

אהוד אולמרט: אנחנו דוגלים יחדיו בעולם חופשי, משוחרר מטרור ומאלימות, מאמינים בפתרון סכסוכים בדרכי שלום, בקדמה אנושית הרותמת את הישגי המדע והטכנולוגיה לרווחת האדם, בסביבה נקייה יותר השומרת על נכסי הטבע ועל האיזון האקולוגי, ובכלכלת שוק הכפופה לעקרונות מוצקים של צדק חברתי.

אהוד אולמרט: במציאות גלובלית מסוכסכת ומתוקשרת, קצרת מרחקים; בעידן של תהפוכות ודאגות כלכליות, חולשת הדולר והאמרת מחירי הנפט; בעולם כה מפוצל ורווי מתחים בין צפון לדרום, בין עושר לעוני, בין חירות לדיכוי, בין דמוקרטיה לרודנות, בין פלורליזם לפונדמנטליזם ובין שלום לטרור עומד העולם החופשי מול אתגרים וסכנות שלא ידע בעבר.

אהוד אולמרט: ביטחונו של אורח החיים הדמוקרטי, הנתון תחת איום, נשען – ולא בפעם הראשונה – על הקשר והגשר הטרנס-אטלנטי הערכי והאסטרטגי בין הדמוקרטיות של צפון-אמריקה ושל אירופה, שבריטניה היא הבריח התיכון המחבר ביניהן.

אהוד אולמרט: פעולתה הנחרצת של ממשלת הוד מלכותה במאבק נגד הטרור כבר הניבה תוצאות מרשימות, ויוזמות החקיקה הממשלתיות הנדונות בפרלמנט בווסטמינסטר מעידות על הבנת הצורך באמצעי חירום מסוימים הנובעים מחומרת האיום.

אהוד אולמרט: בוודאי לא תשכח את ימיך הראשונים כראש ממשלה, כאשר ארגוני הטרור ניסו לאתגר את כניסתך לתפקיד בשורה של פעולות טרור ברחבי בריטניה.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל מעריכה מאוד את העמדה הנחושה והתקיפה שלך, אדוני, ושל ממשלת בריטניה בסוגיית הטרור והגרעין האירני.

אהוד אולמרט: אני יודע שאתה שותף להכרה שהאיום החמור ביותר על היציבות המזרח התיכון ועל שלום העולם נעוץ ביומרותיו של משטר האייטולות בטהרן להגמוניה אזורית, המושתתת על התנגדות יסודית לשלום, תמיכה נרחבת בארגוני הטרור, מאמץ נמרץ להשגת יכולת צבאית אטומית וחתירה גלויה ומוצהרת להשמדת ישראל.

אהוד אולמרט: כאיש שלמד היסטוריה ומכיר היטב את קורות העם היהודי במאה שעברה, אינני צריך להסביר לך את רגישותנו לאיומי הכחדה, שמאחוריהם יעמדו, חס חלילה, גם אמצעים להשמדה המונית.

אהוד אולמרט: מבחינתנו מדובר במצב בלתי נסבל, שלא נוכל להשלים אתו.

אהוד אולמרט: אבל האיום כאמור איננו על ישראל בלבד אלא על כל המשטרים המתונים בעולם הערבי והאסלאמי וגם הרבה מעבר לתחומי המזרח התיכון.

אהוד אולמרט: זהו איום גלובלי, והטיפול בו חייב להיות בחזית בין-לאומית אחידה ונחושה, ובעיקר מיידית, כי אסור בשום פנים ואופן לאחר את המועד.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל איננה מבקשת אלא שלום.

אהוד אולמרט: הסכסוך בינינו ובין הפלסטינים אומנם ממושך ומר, אבל איננו חשוך פתרון.

אהוד אולמרט: כמי שעוסק במשא-ומתן קדחתני עם נשיא הרשות הפלסטינית, אני מעיד כי עדיין יש אי-הסכמות עמוקות בסוגיות מכריעות, אך הן ניתנות לגישור.

אהוד אולמרט: אנחנו תמימי דעים בדבר הצורך לפתח את הכלכלה הפלסטינית ואת התשתית האזרחית כבסיס לשלום, ומעריכים מאוד את גישתך ואת תרומתך הגדולה לכך, הן כאשר כיהנת כשר האוצר הבריטי ושיתפנו פעולה גם בנושאים אלה, ועתה – כראש הממשלה.

אהוד אולמרט: אכן, עמדה תקיפה מול ה"חמאס" ותביעה בלתי מתפשרת למילוי תביעות הקוורטט, כפי שמפגינה ממשלתך, חיוניות להצלחת המאבק בטרור ולסלילת הדרך לשלום.

אהוד אולמרט: אדוני ראש הממשלה, ביקורך הוא הזדמנות יוצאת מהכלל לדיון מקיף וישיר נוסף בינינו במכלול היחסים המצוינים בין מדינותינו ובין מדינת ישראל לאיחוד האירופי ובאפשרויות הרחבתם והעמקתם בכל התחומים – בראש ובראשונה בנושאים הכלכליים הכוללים והדו-צדדיים.

אהוד אולמרט: היכרותנו ארוכת השנים ופגישותינו הרבות בעבר העניקו לי את היכולת להתרשם עמוקות וללמוד מחוכמתך הנדירה ומרוחב אופקיך בנתיבי הכלכלה העולמית.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל ואנוכי אישית מקדמים את פניך ואת פני רעייתך בהוקרה, כאורחים נכבדים ויקרים ביותר, כידידים נאמנים לעם ישראל וכמנהיג של אומה המהווה דוגמה ומופת לעולם הנאור כולו.

אהוד אולמרט: ברוך אתה בישראל, ידידי גורדון בראון, וברוכים כל חברי פמלייתך הנלווים אליך.

אהוד אולמרט: תודה.

דליה איציק: אדוני ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי הכנסת, חברי הסגל הבכיר של מדינת ישראל, מושל ניו-ג'רזי, ידידי ג'ון קורזיין, הפמליה של ראש ממשלת בריטניה ואורחים מכובדים מבריטניה ומישראל, אדוני ראש ממשלת בריטניה, ידידי גורדון בראון, והגברת שרה בראון.

בנימין נתניהו: לכבוד הוא לנו לארח אותך בכנסת היום.

בנימין נתניהו: אני אומר זאת לא רק בשל היותך ראש ממשלת בריטניה, אלא גם בקשר וביחס לקשר העמוק שלך לארצנו.

בנימין נתניהו: כפי שסיפרת לי לפני שנים, הקשר הזה נוצר על-ידי אביך, ששימש יושב-ראש הוועדה לקשרים עם ישראל בכנסייה הסקוטית.

בנימין נתניהו: אביך הכיר את התנ"ך היטב, הוא הכיר היטב את ארץ הקודש, הוא ידע עברית, ובא הנה מדי שנה בשנה, לפעמים פעמיים בשנה.

בנימין נתניהו: אני משוכנע שהוא היה מסכים בכל לב לאמירתך שתקומתה של ישראל היא אחד מההישגים החשובים של האנושות במאה ה-20.

בנימין נתניהו: אנו נוהגים לומר, שמעשה אבות – סימן לבנים; על כן, אין פלא שאתה מתמיד במחויבותו של אביך לישראל.

בנימין נתניהו: אני בטוח שהוא היה גאה מאוד לראות את בנו נואם היום כראש ממשלת בריטניה דווקא בכנסת, במעמד מיוחד זה.

בנימין נתניהו: ידידי ראש ממשלת בריטניה, יותר מכל אומה אחרת, תולדות הציונות שזורות בהיסטוריה הבריטית.

בנימין נתניהו: עשרות שנים לפני הקמתה של מדינת ישראל העמידה בריטניה כמה מן התומכים הגדולים ביותר של הציונות: הלורד פלמרסטון, הלורד שפטסבורי, הסופרת ג'ורג אליוט, בנימין ד'יזראלי, דייוויד לויד ג'ורג' ווינסטון צ'רציל.

בנימין נתניהו: ב-1838, כשפלמרסטון ושפטסבורי שכנעו את הממשלה הטורקית לאפשר את פתיחתה של הקונסוליה הבריטית בירושלים, שפטסבורי נתן ביטוי להתלהבותו ביומנו.

בנימין נתניהו: על תקומתה של ירושלים הוא אמר: "The ancient city of the people of God" – Jerusalem – "is about to resume a place among the nations" .

בנימין נתניהו: 40 שנה לאחר מכן, בסוף המאה התשע-עשרה, כתבה ג'ורג אליוט, בספרה "דניאל דירונדה", על הקמתה של מדינה יהודית בארץ-ישראל, שתהיה – לדבריה – מגדלור של חופש בין עריצויות המזרח.

בנימין נתניהו: כך היא כתבה.

בנימין נתניהו: מחויבותה של בריטניה לתקומתו של העם היהודי הביאה בסופו של דבר להצהרת בלפור, שהפכה לסמן הדרך להכרה בציונות, ולאחר מכן – במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אבל, ידידי, האמת ההיסטורית מחייבת לקבוע, שכשם שיצאו מבריטניה הפרו-ציונים הנלהבים ביותר, ביניהם אורד וינגייט וריצ'ארד מיינרצהאגן, כך יצאו ממנה גם כוחות אנטי-ציוניים.

בנימין נתניהו: בשנים שלאחר הצהרת בלפור הצליחו כוחות אנטי-ציוניים אלה לרוקן מתוכן את הצהרת בלפור ולסתור את כל ההתחייבויות שבריטניה קיבלה על עצמה עם קבלת המנדט על ארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: בלחץ ערבי נסגרו שערי הארץ בשנים הקשות ביותר לעמנו, בשנים הקשות ביותר על עם כלשהו בהיסטוריה.

בנימין נתניהו: עם זאת, בריטניה – וחיילים יהודים ובהם חיילים מארץ-ישראל בתוך שורותיה – היא שעמדה לבד מול היטלר בזמן הקריטי, ועל-ידי כך אפשרה את הניצחון על הנאצים בהמשך.

בנימין נתניהו: האנושות כולה, אדוני, והעם היהודי בראשה, חבה לבריטניה חוב עצום על עמידה איתנה זו.

בנימין נתניהו: הניצחון הושג על-ידי מנהיגות אמיצה ומפוכחת ועל-ידי מחויבותו של העם הבריטי למורשת הבריטית של הדמוקרטיה וזכויות האדם ולשלטון החוק.

בנימין נתניהו: זוהי המורשת שאנחנו ביססנו כאן בארצנו, זוהי המורשת שאנחנו מקווים שיום אחד יאמצוה גם שכנינו, על מנת שנוכל להגיע עמם לשלום אמיתי, בלתי חמוש, בר-קיימא.

בנימין נתניהו: לצערי, בשנים האחרונות מאמצי השלום של ישראל לא צלחו.

בנימין נתניהו: אחר הסכמי השלום החשובים שהשגנו עם מצרים וירדן, לא הצלחנו עד כה להשיג שלום עם שכנינו הפלסטינים.

בנימין נתניהו: במידה רבה, מאמצי שלום אלה נכשלו כי אף שהיו תולדה של רצון טוב, הם התבססו לא על ראיית המציאות אלא על טיפוח אשליות.

בנימין נתניהו: בקמפ-דייוויד, בשנת 2000, התנפצה האשליה שהמנהיגות הפלסטינית באותה עת רצתה להשיג שלום.

בנימין נתניהו: אשליה זו הוחלפה מהר מאוד בהנחה אחרת, שגם היא התנפצה במהירות: שישראל תוכל להשיג שקט ושלווה ולברוח מהשנאה התהומית של האסלאם הקיצוני כלפיה על-ידי נסיגות חד-צדדיות.

בנימין נתניהו: אבל הנסיגות החד-צדדיות הביאו את ההיפך הגמור.

בנימין נתניהו: ככל שנסוגונו יותר, וככל שהכרזנו על נסיגות נוספות, כך גבר הטרור, כך התעודדו הקיצונים, כך התקרבה המלחמה וכך התרחק השלום.

בנימין נתניהו: השטחים שפינינו חד-צדדית בלבנון ובעזה הפכו לבסיסי טרור חמושים בחסות אירן, ומהם נורו על יישובינו עד עתה למעלה מ-8,000 רקטות וטילים.

בנימין נתניהו: אם יש מדינה בעולם שיודעת את הסכנה בהיתפסות לאשליות הרי זו ארצך, בריטניה, שלמדה זאת על בשרה.

בנימין נתניהו: לפני 70 שנה מנהיגיה של בריטניה השליכו את יהבם על פייסנות ועל תקוות שווא.

בנימין נתניהו: הם כל כך רצו בשלום, שהם שכחו את החשיבות העליונה של הביטחון וההרתעה, והם לא זיהו את טיב האויב העומד מולם.

בנימין נתניהו: אל לנו לחזור על אותה טעות.

בנימין נתניהו: עלינו תמיד לחתור לשלום, אבל על מנת שייכון השלום, הוא חייב להיות מבוסס על קריאה נכונה של המציאות.

בנימין נתניהו: והמציאות, רבותי, היא חדה היום.

בנימין נתניהו: בין הפלסטינים, אלה שרוצים בשלום אינם יכולים להביאו, ואלה שיכולים להביאו אינם רוצים בו.

בנימין נתניהו: על כן עלינו להיאבק בקיצונים ולעודד את המתונים.

בנימין נתניהו: אבל כיצד עושים זאת?

בנימין נתניהו: ההנחה, הרווחת בחוגים לא מבוטלים, שהבטחה ישראלית לנסיגה נוספת, כוללת או כמעט כוללת, מיהודה ושומרון, תחזק את המתונים ותקרב את השלום – ההנחה הזאת היא שגויה.

בנימין נתניהו: כי הבטחה כזו תשיג את ההיפך, כי הקיצונים יודעים היטב שכל שטח שנפנה ייתפס על-ידם, כפי שקרה בלבנון ובעזה, כפי שיקרה גם פה, אם נחזור על אותה טעות, ותפיסת שטח זו תאפשר להם לגבור בנקל על המתונים.

בנימין נתניהו: גם זה קרה.

בנימין נתניהו: מה לעשות, אם כן?

בנימין נתניהו: אינני חושב שהברירה בפנינו היא לחזור על אותה טעות או לחלופין לא לעשות כלום.

בנימין נתניהו: יש דרך אחרת, מפוכחת ובטוחה יותר לקידום השלום עם הפלסטינים.

בנימין נתניהו: דרך זו מושתתת על שלושה יסודות: 1.

בנימין נתניהו: הביטחון נשאר בידינו – הביטחון והעוצמה הם תנאי לשלום ואין מי שיכול להחליף את ישראל במשימה זו.

בנימין נתניהו: 2.

בנימין נתניהו: עידוד פיתוח כלכלי מואץ אצל שכנינו, אלה משכנינו הרוצים בשלום.

בנימין נתניהו: כי פיתוח כלכלי אכן מחזק את המתונים ומחליש את הקיצונים.

בנימין נתניהו: אני דוגל בזה, אדוני, זמן רב, ושמחתי לראות את הדברים החשובים שלך בעניין זה, גם הבוקר, וגם של קודמך, שעובד בוודאי אתך בעניין זה, ואנחנו משוחחים על כך זמן רב.

בנימין נתניהו: 3.

בנימין נתניהו: עקרון השלביות – ההתקדמות בנושא המדיני צריכה להתבצע צעד אחר צעד.

בנימין נתניהו: התפיסה שאומרת הכול או לא כלום נכשלת שוב ושוב.

בנימין נתניהו: היא מהר מאוד מביאה למבוי סתום, לציפיות נכזבות ולפרצי אלימות, אם לא גרוע מזה.

בנימין נתניהו: השלום מבוסס על עוצמה ולא על חולשה, על אמת ולא על אשליה.

בנימין נתניהו: כשנחזק את הביטחון, נבסס את הצמיחה הכלכלית באזורנו, וניווכח שיש מולנו פרטנר פלסטיני שיכול להילחם בטרור ולהשלים עם קיומנו – אין לי שום ספק שנוכל להתקדם עמו באחריות להשגת שלום-אמת; והדבר הזה אינו שונה לרוחב הבית הזה.

בנימין נתניהו: כולנו רוצים בשלום, ממשלות הליכוד והעבודה השיגו שלום, וממשלה בראשותנו, בעזרת השם, תנהל משא-ומתן לשלום בדרך אחראית שדיברתי עליה.

בנימין נתניהו: אך מה שמטיל ומה שיטיל צל כבד על מאמצים אלה הוא המשך פעולתה החתרנית של אירן באזורנו, ובייחוד חתירתה להשיג נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: זהו איום על ארצנו, זהו איום, אדוני, על ארצך, זהו איום על האנושות כולה.

בנימין נתניהו: אדוני, חברי ואני שמחנו לשמוע ממך בפגישתנו הבוקר על כוונתך להעצים את הסנקציות הכלכליות על אירן.

בנימין נתניהו: זהו קו מציאותי ומפוכח, קו של תקיפות ולא של פייסנות.

בנימין נתניהו: לקחי העבר ועובדות ההווה אומרים לנו, לעם היהודי, לעם הבריטי ולכל העמים שהחירות והשלום יקרים להם, לקחי העבר ועובדות ההווה אומרים לכולנו דבר אחד: אסור שאירן תתחמש בנשק גרעיני.

בנימין נתניהו: אני רוצה לחזק אותך, ידידי, במאמציך החשובים למנוע התפתחות זו, ואני מבקש לברך אותך שוב עם הגיעך לכנסת ישראל בירושלים המאוחדת, בירתה הנצחית של מדינת ישראל.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש האופוזיציה.

דליה איציק: שרי הממשלה, ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, ראש ממשלת בריטניה, מר גורדון בראון.

דליה איציק: (מחיאות כפים)

גורדון בראון: (נושא דברים בשפה האנגלית, להלן תרגומם הסימולטני לעברית) גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, גבירותי ורבותי, מזל טוב לישראל, שלום עליכם.

גורדון בראון: לבוא לכאן ולדבר אל האספה הדמוקרטית הזו, על-פי ההזמנה של היושבת-ראש וראש הממשלה אולמרט, ללא ספק, כבוד גדול הוא לי.

גורדון בראון: זה אפילו כבוד גדול עוד יותר למחוא לכם כפיים ולברך את אזרחי מדינת ישראל על האומץ שהוכחתם על אף כל התהפוכות, על הנחישות בעת הסכסוך, על הגמישות שהוכחתם כשהיו אתגרים.

גורדון בראון: מדי יום, כשאתם נפגשים בכנסת, אתם חיים הבטחה של מאות בשנים.

גורדון בראון: אני שמח במיוחד, כראש הממשלה הראשון שפונה לכנסת, לברך אתכם, לרגל 60 שנות קיומכם, על ההישגים של שנת 1948:

גורדון בראון: מאות שנות גלות נסתיימו, החלום בן מאות שנים הוגשם; ההבטחה שאפילו אם תסבלו, תמצאו את דרכם הביתה, לחוף מבטחים שבו היו אבותיכם.

גורדון בראון: אותו מסע של 60 שנה של עצמאות מעיד לעולם כולו שמימים קשים יכול לצוץ דבר טוב וכי רוח האדם נחושה.

גורדון בראון: אני מבקש לומר לכם, עם ישראל, היום: בריטניה ידידת אמת שלכם, ידידה בימים קשים ובימים טובים; ידידה שתעמוד לצדכם כל אימת שאתם תחת איום – ידידות המבוססת על ערכי דמוקרטיה, חירות וצדק.

גורדון בראון: לאלה אשר בטעות קוראים בצורה מחרידה לשים קץ למדינת ישראל אני אומר: בריטניה תמיד תעמוד לצדה של ישראל.

גורדון בראון: (מחיאות כפים) העיר שבה צמחתי, זמן קצר לאחר 1948, היא עיר תעשייתית קטנה, קירקאלדי, במזרחה של סקוטלנד, מרחק 2,000 מייל מירושלים.

גורדון בראון: אך הן כרוכות יחדיו בעיני; לא מבחינת הנוף וגם לא מבחינת מזג האוויר, אבל מבחינת ההשפעה של הימים הראשונים שלכם על ילדותי.

גורדון בראון: כפי שאמרו מר אולמרט ומר נתניהו, אבי היה איש כנסייה שלמד עברית, והיתה לו חיבה עמוקה וארוכה לישראל.

גורדון בראון: 30 שנה הוא שימש חבר ויושב-ראש של הוועדה לישראל של הכנסייה של סקוטלנד, והוא נסע פעמיים בשנה לישראל, לפעמים יותר, וכפי שנאמר קודם לכן, לאחר כל סיור שלו הוא חזר הביתה והראה, באמצעות מקרן, את הסרט שצילם.

גורדון בראון: רוב הפעמים המקרן התקלקל, אבל הוא תמיד איכשהו הפעיל אותו מחדש.

גורדון בראון: לעולם לא אשכח את אותן תמונות של ביתכם, של ביתי, ואת הסיפורים של אבי.

גורדון בראון: לכן האזנתי, קראתי ועקבתי אחר גורל עם ותיק במדינה חדשה.

גורדון בראון: אף פעם, בימי בגרותי, לא קרה שלא שמעתי, לא קראתי ולא סובבו אותי הסיפורים של המאבקים, הייסורים והניצחונות של העם בישראל כשבנה לו בית.

גורדון בראון: אני גאה לומר שכל חיי אני רואה את עצמי כידיד ישראל.

גורדון בראון: (מחיאות כפים) ילדי צעירים, בני שנתיים וארבע שנים, והם עוד לא נסעו לירושלים כפי שסבם ובניו עשו.

גורדון בראון: אבל יום אחד, בקרוב, אביא אותם לכאן כדי שיראו מה הסבא ראה בעיניו בימים הראשונים שלכם.

גורדון בראון: אני אלך אתם כאן, ואספר להם את הסיפור, שבמשך אלפיים שנה, עד 1948, העם היהודי אמר: "בשנה הבאה בירושלים", אך אלפיים שנה לא היתה פיסת אדמה אחת בעולם שיכולתם לקרוא לה שלכם.

גורדון בראון: אלפיים שנה לא היה מקום שבו יכולתם ללכת על-פי דתכם ללא חשש.

גורדון בראון: אלפיים שנה היתה לכם היסטוריה – ולא בית.

גורדון בראון: אלפיים שנה חייתם חיים תרבותיים ואמנותיים בכל יבשת, אבל לא היה לכם בית.

גורדון בראון: אלפיים שנה היו לכם פוגרומים והאימה של השואה, כי לא היה לכם בית.

גורדון בראון: אך אלפיים שנה דבר – לא מאסר, לא גירוש ואפילו לא השואה – לא יכול לשבור את רוחו של העם ששאף לחופש, ואתם הוכחתם שהדיכוי אומנם מדכא אך הוא לא משתיק; כאשר לבבות נשברים, התקווה לא מתנפצת.

גורדון בראון: גם כאשר החיים אובדים, החלום לא ימות לעולם.

גורדון בראון: כדברי הנביא עמוס: "ויגל כמים משפט וצדקה כנחל איתן".

גורדון בראון: אתם תמיד עומדים מול בעיות, ותמיד עומדים בפני תלאות, אך הצלחות רבות השגתם במהלך שנים אלה.

גורדון בראון: אתם יצרתם את העברית כשפת יום-יום, שמונה מבני עמכם קיבלו פרס נובל, במקום "עמק הסיליקון" יש לכם "עמק סיליקון" משלכם, הפכתם את "הדסה" למרכז לימוד וגם את מכון ויצמן למדע, 8% מההכנסה מושקעים בחינוך, ויש לכם ללא ספק אוכלוסייה משכילה ביותר.

גורדון בראון: ייבשתם ביצות במאה ה-20, ועכשיו אתם ממשיכים בכך.

גורדון בראון: ההיסטוריה של התושייה שלכם היא המלמדת אותנו על רוח.

גורדון בראון: שום אומה לא השיגה כל כך הרבה בתקופה כה קצרה, והשיגה כל זאת על אף הטרור, המלחמות ההפחדות והאי-ביטחון.

גורדון בראון: כל זה הוא אכן דבר כביר.

גורדון בראון: אומר מה שאמר משורר: נולדתם כנגד הגורל, גדלתם כנגד כל הסיכויים ושגשגתם כנגד כל הסיכויים.

גורדון בראון: הוכחתם שגברים ונשים בעלי אידיאלים ואמיצים יכולים להתגבר, על אף כל הסכנות.

גורדון בראון: אני גאה שלקהילה היהודית ולעם הבריטי היה מקום חשוב במאמץ הגדול שלכם בשנים האחרונות.

גורדון בראון: היום אני מאמין שהשותפות שלנו חזקה, והיא מתחזקת והולכת; מתרופות ועד הנדסה – כל מיני המצאות חדשות.

גורדון בראון: המוחות הטובים אצלכם ואצלנו עובדים יחדיו באמנות, באקדמיה, בספורט, במדע ובטכנולוגיה.

גורדון בראון: ראש הממשלה אולמרט ואני הצהרנו אתמול על שותפות אקדמית בין שתי מדינותינו.

גורדון בראון: אני רוצה להבטיח שממשלת בריטניה תעמוד כנגד כל החרמה של ישראל או של מוסדות אקדמיים בישראל.

גורדון בראון: (מחיאות כפיים) אתמול אשתי שרה ואני ביקרנו ב"יד ושם", ואף-על-פי שהכרתי את העובדות, אף-על-פי שלמדתי וכתבתי על המאבק נגד הרדיפות והשואה – מאבק שנעשה לא רק על-ידי יהודים, אלא גם על-ידי אלה שאינם יהודים – מאבקו של דיטריך בונהופר, שכתבתי עליו, ותיארתי את הצלתם של היהודים בידי אנשים כמו ראול ולנברג; התקווה שניתנה ליהודים שעמדו בפני מצעד המוות, על-ידי שבוי המלחמה הצעיר טומי נובל; הסיוע לבנים ולבנות.

גורדון בראון: אני ביקרתי ביד הזיכרון לשואה, גם בוושינגטון וגם בברלין, ואני יכול לומר ששום דבר לא מכין אותך למה שאתה רואה ב"יד ושם" – האמת על הרצח שאיש לא מנע אותו; ההשפלה שלא היתה צריכה להתרחש; האמת שכל אדם שאוהב את האנושות צריך לדעת.

גורדון בראון: האחרונים מבין ניצולי השואה מזדקנים, והשנה אני יודע שחבר כנסת מכובד, טומי לפיד, נפטר.

גורדון בראון: איש מאלה ששמעו אותו מספר על הבר-מצווה שלו במרתף הונגרי לא ישכח את התאוותו לאמת ההיסטורית, כפי שאמר: "כל חיי הם תגובה על השואה".

גורדון בראון: וכשאותם ניצולי השואה עוזבים אותנו חיוני שבכל יבשת, בכל מקום ילמד הדור הבא את סיפורם.

גורדון בראון: לכן נוסעים בני-נוער מבריטניה לאושוויץ, באמצעות הקרן לחינוך, וכשהם חוזרים הם מספרים על חוויותיהם.

גורדון בראון: אני ראיתי את ההשפעה של המסר הזה על חבריהם בכיתה ועל הקהילה בכלל.

גורדון בראון: המסר שאפליה, אנטישמיות וגזענות – כל אלה יש לחסל אותם לעד.

גורדון בראון: אני יכול לומר לכם שכאשר צעירים בקירקאלדי חזרו מאושוויץ, הם ארגנו שבוע לזכר אלה שמתו, וגייסו כסף כדי להקים מצבת זיכרון אצלנו בגנים.

גורדון בראון: 2,000 מייל המרחק, אך הזיקה בין ביתי לביתכם כל כך חזקה, ואני מאמין שזיקה זו לא תיחלש.

גורדון בראון: ולמה?

גורדון בראון: בגלל דברי הרב שעשה הרבה למען הנחלת זיכרון השואה אף-על-פי שלא היה ניצול השואה: "אני ניצול השואה, כולנו ניצולי השואה – לא רק כל היהודים, אלא כל האנושות".

גורדון בראון: והיום ובעתיד עמי בריטניה וישראל יעמדו יחדיו כתף אל כתף, מאמינים כי ההיסטוריה עומדת לצד אלה הלוחמים למען החירות.

גורדון בראון: ואם קונפליקט הרעיונות של המאה ה-21 הוא בין אלה המאמינים בחברות סגורות, אשר מפנות את גבן לקדמה, לבין אלה שהן חברות פתוחות – הרי שאנחנו יחדיו בצד של החברה הפתוחה, אנחנו מניעים את העולם קדימה למה שקרא וינסטון צ'רצ'יל – לאותו שגשוג, דמוקרטיה וצדק.

גורדון בראון: העם הבריטי רואה את האיום אשר אתם נתקלים בו מדי יום כאשר אתם שותים קפה או קונים סנדוויץ' או עולים לאוטובוס.

גורדון בראון: ובביתנו גם אנו למדנו את הכאב כאשר חיים הולכים לאיבוד בגלל טרור באוטובוס או בשדה תעופה או ברכבת התחתית בדרך לעבודה.

גורדון בראון: ולכן, לאלה אשר מעמידים בסימן שאלה את זכותה של מדינת ישראל להתקיים ומאיימים על חיי אזר

גורדון בראון: חיכם בטרור, אנו אומרים: זכותם של אזרחי מדינת ישראל לחיות בביטחון.

גורדון בראון: לאלה שנגד הקדמה אנו אומרים: אנו מגנים אנטישמיות ורדיפה בכל צורה.

גורדון בראון: לאלה אשר מאמינים שאיומים נופלים על אוזניים אדישות אנחנו אומרים בקול אחד: זה דבר שאיננו מתקבל על הדעת – שנשיא אירן ידרוש את מחיקתה של ישראל מעל המפה.

גורדון בראון: אני מבטיח לכם שאנחנו העלינו שלוש הצעות לסנקציות, ובריטניה תמשיך בכך יחד עם ארצות-הברית – ואני שמח שגם המושל קורזיין נמצא כאן היום – והשותפים האירופיים, במאמץ למנוע תוכנית של נשק גרעיני באירן.

גורדון בראון: האיחוד האירופי הלך מעבר להחלטות האלה.

גורדון בראון: בחודש שעבר פעלנו נגד הבנק האירני המעורב בסכסוך.

גורדון בראון: אנחנו גם מוכנים להטיל סנקציות קשות יותר ולדרוש מהקהילה הבין-לאומית כולה להצטרף אלינו.

גורדון בראון: לאירן יש ברירה אחת – להפסיק את תוכנית הגרעין ולקבל את הצעתנו למשא-ומתן, או בידוד ותגובה לא רק של אומה אחת, אלא של כל אומות העולם.

גורדון בראון: (מחיאות כפיים) ואנחנו נעשה יותר.

גורדון בראון: אנחנו נוכיח לאלה שנותנים רשיון לטרור מה נכון לעשות; נראה להם שהדרך לעתיד טוב יותר לא עוברת באלימות, לא ברצח ולא בהרג אזרחים, אלא באמצעות לפיד החירות, באמצעות סובלנות ושוויון.

גורדון בראון: ולבנות את אותם שלום, יציבות ושגשוג, לפעול כעולם אחד נגד עוני, השפלה, חולי ואי-יציבות, נראה לי ששתי המדינות צריכות לעבוד יד ביד, ועלינו לגייס את מיטב החושים האנושיים במאמץ משותף כדי לבנות מוסדות חדשים שיתאימו יותר לעידן זה: ארגון אומות מאוחדות מחודש שיוכל לשמור על שלום; מערכת בין-לאומית חדשה שתעזור למדינות לא גרעיניות שהן נגד נשק גרעיני, כדי שנוכל לתת להן את משאבי האנרגיה החדשים; בנק עולמי חדש שהוא גם למען הסביבה וגם למען הפיתוח; להבאת יציבות, ארגון חדש למטרות מימון.

גורדון בראון: ואני מקווה שבשנים הבאות אנחנו נכתוב יחדיו פרק חדש בהיסטוריה, אשר למטרה זו ישנה את הדברים למען האידיאלים שלנו.

גורדון בראון: היום יש עוד אתגר היסטורי אחד שאתם צריכים לפתור כדי שאותו מסע בן 60 יושלם בעתיד: שלום עם השכנים ובאזור.

גורדון בראון: 60 שנה הוכחתם את התושייה, את האומץ בפתרון בעיות.

גורדון בראון: אני חושב על דוד בן-גוריון, אשר התחיל בפולין ובנה את המוסדות הלאומיים, וב-1948 אמר שלא די להיות יהודים, צריכים להיות גם דמוקרטים, לתת שוויון זכויות לכל האזרחים.

גורדון בראון: דמוקרטיה לא רק לעם אחד, אלא לכל העמים.

גורדון בראון: אני חושב על מנחם בגין אשר הושיט יד לסאדאת ועמד לצדו בכנסת כאשר נאם את אותו נאום מופלא ב-1977; אני חושב על יצחק רבין אשר שירת את ישראל במלחמות בשדה הקרב ועשה שלום עם ירדן ואשר נרצח כאשר התחייב לדרך השלום עם הפלסטינים.

גורדון בראון: שלום עם מצרים ב-1979, עם ירדן ב-1994 והיום – שיחות עם סוריה.

גורדון בראון: עכשיו הזמן לבנות את אותו נדבך אחרון של שלום עם הפלסטינים.

גורדון בראון: אבי לימד אותי שנאמנות היא מבחן הידידות.

גורדון בראון: קל להיות ידידים כשהדברים מתנהלים היטב, אבל היא נבחנת באמת בזמנים קשים.

גורדון בראון: כידיד אמת של ישראל, אני רוצה לומר שיש כאן תמיכה שלי ושל ממשלתי.

גורדון בראון: אני מאמין ששלום היסטורי אפשרי, אם תתפסו את אותה הזדמנות שנפתחה באנאפוליס, שעתה מקדמים אותה ראש הממשלה אולמרט והנשיא עבאס – שתי מדינות לשני העמים, על יסוד גבולות 1967; ישראל דמוקרטית בטוחה וחיה בשלום עם כל שכנותיה.

גורדון בראון: בד בבד, גם מדינה פלסטינית שמקבלת אתכם כידידה, כשותפה, עם ירושלים שהיא בירה לשני העמים, ומקום גם לפליטים.

גורדון בראון: לכן, מכיוון שאני מבין שאותו שלום הוא בהישג ידכם, קחו אותו לידיכם.

גורדון בראון: להשגת אותו שלום, חיוני ששני הצדדים ייצרו את התנאים להסכם: הפלסטינים פועלים בנחישות נגד הטרור שבו מתקיפים אתכם; ישראל תקפיא התנחלויות ותיסוג מהן, וכרבים מידידיכם אני מבקש מכם להחליט לעשות זאת.

גורדון בראון: ברצוני לומר לכם כי כדי להבטיח את אותו שלום שקשה להשיגו, בריטניה מוכנה גם כן לתת מפת דרכים כלכלית לשלום, כסף לעסקים, לעסקים קטנים, לדיור ולשגשוג, כדי לעזור לאותה מפת דרכים לשלום, ולכל העמים יהיה אפוא מה להפסיד בעתיד – כמו שעשינו בצפון-אירלנד, כדי שהמחיר של האלימות יהיה יותר מדי יקר.

גורדון בראון: בלי לוותר על הצורך בביטחון, אנו צריכים את עזרתכם על-ידי הקטנת המכשולים כדי להביא לצמיחה אצל הפלסטינים וגם לפתוח מחדש את לשכת המסחר במזרח-ירושלים.

גורדון בראון: אתם צריכים לשבת ולחשוב יחדיו כיצד התקווה תינתן גם לאחרים.

גורדון בראון: אין עם בהיסטוריה שיש לו אפשרויות וקשרים טובים יותר לכך מאשר העם היהודי.

גורדון בראון: אתם אזרחים של העולם, ואתם הראשונים לעזור בתחומי הרפואה או ההנדסה – עזרה בכל מה שלא יהיה.

גורדון בראון: לפני 106 שנה תיאודור הרצל – אשר אני עומד תחת דיוקנו היום – ראה את העתיד וכתב את "אלטנוילנד"; הוא ראה את ירושלים כמרכז חינוכי, רפואי וטכנולוגי, עם מרכז לכל מיני ענייני צדקה וחברה, שבו תיעשה עבודה לא רק למען היהודים, אלא גם למען אומות אחרות ועמים אחרים.

גורדון בראון: הוא המשיך ואמר, שכל אימת שבעולם יתחולל איזה אסון, אם רעב, אם מגפה, הרי זה המרכז שיושיט יד.

גורדון בראון: אם המאה ה-19 היתה המאה של התיעוש, המאה ה-20, זו של מלחמות, של השואה ושל עולם מחולק, הרי שעלינו להפוך, על-פי דבריו, את המאה ה-21 למאה של קהילה גלובלית, שבה מתוך תחרות נמצא גם דבר משותף.

גורדון בראון: כשאנחנו עוברים מקונפליקט להרמוניה נגיע למציאות של חברה גלובלית, שבה ניצור גם מוסדות אזרחיים שיהפכו למערכת של קשרים אנושיים, שהם יותר חזקים מאשר המחלוקות בינינו.

גורדון בראון: כיצד נדגול באותם חלומות כשיש כל כך הרבה מחלוקות?

גורדון בראון: איך נבטיח שיהיה עתיד צודק לאותם דברים שאני מדבר על-אודותיהם?

גורדון בראון: אנחנו נלך בעקבות אלה שהלכו לפנינו וניתן יד לדורות הבאים.

גורדון בראון: אלפי אנשים כבר הגיעו מבריטניה לישראל בתוכניות התנדבות.

גורדון בראון: אני רוצה שעוד מאות יבואו להתנדב עם אותם אלפים שעושים פה עבודה התנדבותית; להפגיש צעירים, להגביר את ההבנה, להבין גם את הפוטנציאל לעתיד טוב יותר.

גורדון בראון: אני מציע לכם ברוח זו אזרחות גלובלית, גרעין שכזה, אנשים ונשים שיבואו לכאן בכוח אזרחי ויציעו עזרה בכל מקום שיש בו אסון, אם בגלל מחלות, אם בגלל מגפה, כל מה שלא יהיה, כל דבר שאפשר לסייע, ובריטניה תיתן 1,000 מומחים לאותו גרעין גלובלי.

גורדון בראון: בכך נוכל להבטיח שכאשר מדינות יסבלו מכל מיני מכות, יהיו כאלה שיושיטו יד אפילו לאדם שהם לא מכירים.

גורדון בראון: כך יום אחד, בעתיד הלא-רחוק, אולי עוד בן יראה את אביו מראה תמונות ממסעותיו, והפעם במצלמה דיגיטלית, לא במקרן.

גורדון בראון: אנשים שיעבדו יחדיו על דבר שייתן השראה לעוד אדם צעיר שירגיש ידידות כלפי ישראל, הארץ המובטחת.

גורדון בראון: כאשר ב-60 השנים הבאות, שוודאי יבואו, בני ילכו בעקבות סבם ואביהם, אני מקווה שגם אלה יראו שכנים שהיו אויבים ועתה ידידים.

גורדון בראון: "בשנה הבאה בירושלים" משמעו יהיה לא רק בבית סוף-סוף, אלא חופשיים, בלי מלחמות.

גורדון בראון: הניצחון הוא ניצחון השלום, ושלום ושגשוג יושגו.

גורדון בראון: כדברי הנביא ישעיהו: וכיתתו חרבותם לאתים, כך שלא יהיה צורך בחרבות עוד.

גורדון בראון: אותו חלום יזכה לחיים חדשים בעידן חדש.

גורדון בראון: אני מאמין שסיפורי תחילתה של ישראל ונחישותה יהוו דוגמה לא רק ליהודים, אלא לכל אלה שמאמינים בניצחון התקווה על הייאוש, השלום על המלחמה, אותה הבטחה של רוח האדם.

גורדון בראון: אם נעבוד קשה יחדיו, נוכל להשיג זאת, כדברי תיאודור הרצל: "אם תרצו אין זו אגדה".

גורדון בראון: תודה רבה.

גורדון בראון: (מחיאות כפיים)

איל ינון: "התקווה".

איל ינון: (שירת "התקווה")

דליה איציק: תמה הישיבה המיוחדת לכבוד ראש ממשלת בריטניה.

דליה איציק: הישיבה הבאה תתקיים בשעה 16:00.

דליה איציק: ישיבה זו נעולה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש ממשלת בריטניה.