ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושישים-וארבע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-07-28 00:00

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

עתניאל שנלר: היום יום שני, כ"ה בתמוז התשס"ח, 28 ביולי 2008.

עתניאל שנלר: נתחיל בהודעת מזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (היוועדות חזותית – הוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 171), התשס"ח–2008; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 9) (סיוע משפטי לנפגעי עבירות סחר בבני אדם והחזקה בתנאי עבדות), התשס"ח–2008.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק תביעות סביבתיות ותביעות נגזרות בשם המדינה ורשויות ציבוריות עקב זיהום סביבתי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת דב חנין ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מתקן המשמש למטרה ביטחונית ומבצעית), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת משה גפני ודוד אזולאי; הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני) (תיקון – הגבלות לעניין התקשרות יועץ פנסיוני), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק פדיון הטבת חנייה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מסורבת גט), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אליהו גבאי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – השתתפות בטיפולי שיניים, פה ולסת לנפגעי שיתוק מוחין), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלחנן גלזר, שרה מרום-שלו ומשה שרוני; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מענק כפול לחיילים משוחררים העובדים בתעשייה בצפון ובדרום), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, יוסף שגאל וליה שמטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת בתעשייה לאחר לימודים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, יוסף שגאל ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת ילדים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה נוספת לבניית מרחב מוגן דירתי), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור מארנונה לדירת מגורים שאינה בשימוש), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – הפחתת דמי ניהול), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יצחק זיו ויצחק גלנטי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בגין תרומה למוסד ציבורי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה גפני; הצעת חוק זכויות הנכים (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת חיים אמסלם, אברהם מיכאלי, רן כהן, נאדיה חילו ואורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ניהול ושימור אתר קבר רבי שמעון בר יוחאי, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ודוד אזולאי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – סיוע במימון אימוץ בין-ארצי),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, יצחק לוי, דוד רותם ומנחם בן-ששון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החוזים האחידים (תיקון – קביעת שער מזערי להצמדה כתנאי מקפח), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק פיזור הכנסת השבע-עשרה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק האזרחות (תיקון – מתן אזרחות לחללי מלחמת הקוממיות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק נמל אילת (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, גדעון סער ואמנון כהן; הצעת חוק חובת הצגת מידע בשפה הרוסית באתרי אינטרנט ממשלתיים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אמנון כהן ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שקיפות בפעילות מוסד תכנון), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – שינוי הרכב הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ושכיב מוראד שנאן; הצעת חוק הרשות למען הקשיש, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק "והדרת פני זקן" (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק מתן הטבות והנחות למקבלי פנסיה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה בחינוך), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שלילת אזרחות למחבלים ושלילת תושבות קבע למחבלים ולמשפחותיהם (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אברהם מיכאלי; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (השוואת התגמול המשולם לנכי רדיפות הנאצים),התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת צבי הנדל; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני) (תיקון – עדכון הסכם ייעוץ פנסיוני בכתב), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים כץ; חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (עיסוק בייעוץ פנסיוני ובשיווק פנסיוני) (תיקון – מתן שירותי ייעוץ פנסיוני) התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מיסוי הפרשי שער), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על חיסכון ליחיד מעל גיל 60), התשס"ח–2008,

איל ינון: מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיוע לחקלאי ישראל (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ויצחק וקנין; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שווי שימוש לרכב למשפחה מרובת ילדים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (יישובים הזכאים להטבות מס), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת שכיב מוראד שנאן; הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – פיצוי עסקים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת עמירה דותן וגלעד ארדן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משק הדלק (קידום התחרות) (תיקון – תדלוק אוטומטי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק אנרגיה מתחדשת, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יוסף ביילין, חיים אורון, אבשלום וילן, זהבה גלאון ורן כהן; הצעת חוק המים (תיקון – הרכב מועצת הרשות הממשלתית למים ולביוב), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת שי חרמש; הצעת חוק המפלגות (תיקון – שימוש בתרומות למימון התמודדות בבחירות מקדימות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור פרסום מחירים שלא ניתן לשלמם במעות שבמחזור), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (נגישות תשלום חנייה), התשס''ח-2008, מאת חברי הכנסת יוסף שגאל ורוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חובת הפניה לוועדה המיוחדת טרם הגשת בקשה לביצוע משכנתה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (פיצוי לנוסע בשל עיכובים ברכבת), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן ואיתן כבל; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מצרכים כשרים לפסח), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת משה גפני ודוד רותם; הצעת חוק הדואר (תיקון – הסדרת התחרות בשירותי דואר), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יורם מרציאנו, אליהו גבאי, גלעד ארדן, יעקב כהן, דוד טל, אבשלום וילן, אבישי ברוורמן, משה כחלון ויצחק זיו; הצעת חוק שיפוט מהיר בעבירה של תקיפת זקן (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (עידוד השימוש ברכבת – הקמת חניונים במחיר סביר), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת;

איל ינון: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 84 והוראת שעה) (תיקון – הגשת שומה לשמאי מכריע), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ושכיב מוראד שנאן; הצעת חוק בתי-הדין הדרוזיים (תיקון – הרכב וכשירות), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת עתניאל שנלר ועמירה דותן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הפקעה לצורכי דיור בר-השגה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ייעוד קרקע למבנים לאוכלוסייה הקשישה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק בתי-הדין הדרוזיים (תיקון – הרכב וכשירות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת סעיד נפאע וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מיחזור מי דלוחין, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק שירות הציבור (הגבלות לאחר פרישה) (תיקון – הגבלות בפרישה משירות ברשויות חקירה ומודיעין), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק ביטול המשכנתה לאזרחי מדינת ישראל בגיל הפנסיה, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מיכאל נודלמן; הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון – תחום המקצוע וייחודו), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ושכיב מוראד שנאן; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – חובת הצגת רשיון תיווך במקרקעין), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק הכנסת (תיקון – נציג הכנסת בוועדת מינויים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון – תשלום בשל פינוי באמצעות מסוק), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יוחנן פלסנר, אבשלום וילן וישראל חסון; הצעת חוק המפלגות (תיקון – בקשה להצטרפות למפלגה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק הפחתת פסולת אריזות ומיחזורה, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז ואסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – ייצוג הולם), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – דיווח על חנינות לכנסת), מאת חברי הכנסת אופיר פינס-פז, לאון ליטינצקי ומנחם בן-ששון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק סיוע למוסדות התרבות בירושלים, התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת קולט אביטל ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – ליווי על-ידי איש מקצוע מטעם המשפחה),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת נסים זאב; הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – פרסום שם קטין בעבירות חמורות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ; הצעת חוק בתי-דין דתיים (יחידות סיוע), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת עמירה דותן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – השעיה מכהונה בכנסת של מי שהוגש נגדו כתב אישום), מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק איסור צריכת זנות וטיפול בקהילה (תיקוני חקיקה) התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המוסד העליון ללשון העברית (תיקון – פטור ממסים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מנחם בן-ששון; הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק חנייה לנכים (תיקון – הצבת תמרור וסמכות אכיפה במקום שהוקצה לרכב נכה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק איסור ניתוק שירותי חשמל ומים למוסדות חינוך (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – זכאות לדיור ציבורי לעולים חדשים), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת מרינה סולודקין; הצעת חוק טיפול הולם בניצולי השואה (יישום עיקרי דוח ועדת החקירה הממלכתית בנושא הסיוע לניצולי השואה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל, גלעד ארדן ודוד טל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חברי הכנסת נאדיה חילו ושכיב מוראד שנאן; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (היתר מכירה לקטין בבית-סוהר או בית-מעצר), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק הסדרת הלוואות חוץ-בנקאיות (תיקון – חובת פרסום שיעורי ריבית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – נכה נפש המחזיק בדירה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת צחי הנגבי; הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון – הרחבת משך זכאות התשלום לבן-זוג של פדוי שבי שנפטר), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין;

איל ינון: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – מענק לחיילות בתפקידי לחימה), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת עמירה דותן; הצעת חוק תרומת זרע להזרעה מלאכותית, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק מימון הסדרי תחבורה לבתי-ספר, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת שכיב מוראד שנאן; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – קבלת שירות על-ידי שימוש באמצעים אלקטרוניים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ורן כהן וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: 1.

עתניאל שנלר: כישלונה בטיפול בנושאים חברתיים בכלל ושביתת הנכים הנמשכת זה חודש וחצי בפרט;

עתניאל שנלר: 3.

עתניאל שנלר: סירובו של ראש הממשלה להשעות את עצמו למרות חקירותיו;

עתניאל שנלר: 5.

עתניאל שנלר: היותה ממשלה תחת חקירות;

עתניאל שנלר: 7.

עתניאל שנלר: המשך הפליית האוכלוסייה הערבית בתחומי הדיור, התעסוקה, החינוך, הבריאות ושירותי הרווחה;

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעות להביע אי-אמון.

עתניאל שנלר: לפנינו כמה הצעות אי-אמון.

עתניאל שנלר: נתחיל בהצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: כישלונה של הממשלה בטיפול בנושאים חברתיים בכלל ושביתת הנכים הנמשכת זה חודש וחצי בפרט.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת חיים כץ לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשלה שזורקת לכלבים את נכיה, סופה שתעבור מהעולם, וכולי תקווה שזה יקרה כמה שיותר מהר.

חיים כץ: לצערי זה לא מתחיל ונגמר רק בנכים.

חיים כץ: בשנים 2007 ו-2008 התנהלו העניינים כמו כל התנהלות הממשלה, ממשבר למשבר, מחוסר מעש לחוסר מעש.

חיים כץ: איני מתייחס למלחמת לבנון, איני מתייחס לטיפול בבעיית השבויים, איני מתייחס לטיפול בהחזרת גלעד שליט.

חיים כץ: אני מתייחס להתנהלות הממשלה במערכת החינוך ובמערכת יחסי העבודה במשק הישראלי.

חיים כץ: 30 שביתות התקיימו במשק הישראלי בשנה האחרונה.

חיים כץ: יותר מ-380,000 אזרחים שבתו מיום אחד ועד עשרות ימים.

חיים כץ: כל השביתות נבעו מחוסר התייחסות, מניכור, מהתנשאות של גורמים ממשלתיים.

חיים כץ: אני רוצה להתייחס לכמה דוגמאות.

חיים כץ: שביתת העובדים הסוציאליים – 7,000 עובדים סוציאליים יצאו למאבק להגדלת מספר התקנים.

חיים כץ: הם הבינו מה שממשלת ישראל לא מבינה.

חיים כץ: הם הבינו שמטפל אחד אינו מסוגל לטפל ב-400 מקרים בחודש; הם הבינו שכל ילד בעייתי, שכל קשיש נזקק, שכל נכה, כל מוגבל וכל עציר לשעבר צריך טיפול של מעבר לחמש דקות, שבחמש דקות אי-אפשר אפילו להתייחס לבעיה.

חיים כץ: הם הבינו לאן מובילה אותנו הממשלה.

חיים כץ: 7,000 עובדים סוציאליים שבתו 83 ימים; 504,000 ימי עבודה.

חיים כץ: 504,000 ימי עזרה ירדו לטמיון עד שהממשלה האטומה החליטה שצריך להגדיל את מספר התקנים ב-221 תקנים.

חיים כץ: כמה שנים יצטרכו לעבוד אותם 221 מועסקים, העובדים הסוציאליים החדשים, כדי לתקן את הנזק הבלתי-הפיך שנגרם ב-504,000 ימי שביתה?

חיים כץ: באותו זמן, במקביל, היו לנו עיצומים בשירות התעסוקה.

חיים כץ: 850 עובדי שירות התעסוקה פתחו בעיצומים, ושוב, הסיבה לעיצומים היא הקיצוץ בתקציב שירות התעסוקה שביצעה הממשלה.

חיים כץ: 42 ימים של עיצומים.

חיים כץ: 850 איש לא קיבלו קהל.

חיים כץ: כ-20,000 מובטלים לא קיבלו דמי אבטלה.

חיים כץ: 42 ימים של עיצומים היו צריכים לעבור עד שתקציב השירות הוגדל, והעובדים חזרו לעבודה רגילה.

חיים כץ: 30,600 ימי עבודה ירדו לטמיון בעיצומים האלה.

חיים כץ: ובאותו זמן היו לנו עיצומים של עובדי משרד הפנים, ועובדי משרד התיירות, ועובדי משרד התמ"ת, ועובדי מינהל מקרקעי ישראל, ועובדי המעבדות בלשכות בריאות הציבור.

חיים כץ: במשרד התיירות, ועוד פעם בתמ"ת, ועוד פעם מינהל מקרקעי ישראל.

חיים כץ: והממשלה – כלום.

חיים כץ: שום דבר.

חיים כץ: והיתה שביתה שאני רוצה לתת לה קצת התייחסות-יתר, וזאת היתה השביתה באוניברסיטאות.

חיים כץ: ב-21 באוקטובר 2007, 4,500 מרצים והסגל האקדמי – מרצים בכירים – לא פתחו את שנת הלימודים האקדמית, והחלו הדיבורים על אובדן השנה האקדמית.

חיים כץ: ביום ה-86 לשביתה, הסטודנטים איימו בתביעת נזיקין בסדר-גודל של 6.5 מיליארדי שקל, והם לא תבעו רק את ביטול השנה.

חיים כץ: הם תבעו אובדן כושר לימודים, אובדן הכנסות עתידיות, שכירת דירות לשווא – ראו זה פלא, שלושה ימים – גדעון – שלושה ימים לקח לגמור את הסכסוך.

חיים כץ: ביום ה-89 לשביתה, אחרי 400, 500 ימי הוראה, 89 ימים מזעזעים את מערכת החינוך.

חיים כץ: עד היום נמשכים הלימודים באוניברסיטאות, הבחינות עוד לא התחילו.

חיים כץ: אלה שחשבו לעבוד בקיץ כדי לבנות להם את השנה הבאה – לא התחילו לעבוד.

חיים כץ: וראינו עוד פעם אטימות – אטימות של הממשלה.

חיים כץ: ובינתיים, פרצו עוד שביתות – אם חשבנו שזה מספיק באותה תקופה – ברשות הדואר, ובחברת החשמל ובביטוח הלאומי ובמכס ובמע"מ ובמשרד הרישוי ובמעבדות של בתי-החולים הממשלתיים, שבתו 1,500 עובדים שישה ימים.

חיים כץ: 1,500 איש שבתו שישה ימים.

חיים כץ: אחרי שישה ימים אמרו: אוקיי, נדבר אתכם.

חיים כץ: 9,000 ימי שירות לציבור הכי חלש הלכו לאיבוד עד שממשלת ישראל הסכימה לדבר.

חיים כץ: ופעם נוספת, איך אמרנו – הנזקקים הם האוכלוסיות הכי חלשות.

חיים כץ: ויש לנו הכרזות חדשות על סכסוכי עבודה, ועוד פעם יש לנו הכרזת סכסוך בשלטון המקומי, ועוד פעם בחברת החשמל ועוד פעם בחברת הדואר ובבית-החולים "וולפסון" ובשירות הכבאות בחיפה.

חיים כץ: ואחרי שאמרתי קצת, על קצה המזלג ממה שקורה בשביתות במשק הישראלי, מה שבאמת מגדיש את הסאה הוא שביתת הנכים.

חיים כץ: הגרועה מכל השביתות היא שביתת הנכים.

חיים כץ: ב-10 ביוני שנה זאת החלה שביתת הנכים.

חיים כץ: כמעט חודשיים עברו – חודשיים שהיו כנצח – ואני לא רוצה להיכנס לפרטים.

חיים כץ: אני לא רוצה להיכנס לנושא הקצבאות, אני לא רוצה להיכנס לכמה לקחו לנכים.

חיים כץ: מה שמרגיז אותי בסיפור, שלטענת הנכים, אחרי כל הפניות שלהם אל שר האוצר – הוא לא טרח להיפגש אתם, הוא לא סופר אותם.

חיים כץ: אדוני ראש הממשלה, בחודש ספטמבר יתקיימו פריימריס במפלגת קדימה לקביעת המועמד הבא לראשות הממשלה החלופית.

חיים כץ: אינך חושב שזה מיותר ש-70,000 מתפקדי קדימה ייתנו לאטימות הזאת להימשך?

חיים כץ: אני זוכר שאמרת בעבר שצריך ממשלה עם חמלה, עם התחשבות.

חיים כץ: זה בדיוק מה שחסר לממשלה שלך – חמלה, התחשבות.

חיים כץ: יש בה המון אטימות, זה לא חסר לכם.

חיים כץ: אדוני ראש הממשלה, במקום לתת ל-70,000 איש לבחור את ראש קדימה, תן ל-3 מיליוני בוחרים להחליט את מי הם רוצים באמת בשלטון.

חיים כץ: לך לבחירות כלליות ולא לפריימריס מצחיקים.

חיים כץ: לאור ההתנהלות, שאת חלקה הקטן ציינתי פה, ובעיקר ההתעמרות בנכים, נצביע היום אי-אמון בך ובממשלתך.

חיים כץ: אתם פשוט לא ראויים לעם הזה.

חיים כץ: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ.

עתניאל שנלר: אני מזמין את השר שלום שמחון, בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים כץ, ראשית אבקש להתנצל בשם השר יצחק הרצוג, אשר יצא ללוויה של הגברת רחל לאוטמן, יהי זכרה ברוך.

שלום שמחון: מדינת ישראל היא מדינת רווחה, המעניקה לאנשים עם מוגבלויות גמלאות ושירותים מפותחים ומגוונים מאוד, תוך שמירה על כבודם.

שלום שמחון: בשנים האחרונות חלו שינויים רבים שהיטיבו עם האנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: נחקקו חוקים, כמו חוק שוויון הזדמנויות וחוק מעונות-יום שיקומיים לפעוטות.

שלום שמחון: הממשלה הזאת הוסיפה בשנה האחרונה סכומי כסף גדולים מאוד לטיפול בציבור הנכים.

שלום שמחון: תוספת זו היא כדי לתת רצף מענים לאנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: פיתחנו שירותים ברמה מאוד גבוהה, ובהם מעונות-יום שיקומיים לפעוטות; נופשונים לילדים, כך שהוריהם יוכלו לצאת לחופשות קיץ או לסוף-שבוע, הארכת יום לימודים לילדים, תוכניות הכנה לחיים עצמאיים למתבגרים, תעסוקה מוגנת, נתמכת ובשוק החופשי, מערכי דיור בקהילה, ולבסוף גם מעונות לנכים קשים.

שלום שמחון: רק בשבוע שעבר – – –

חיים כץ: שלום, תיפגשו אתם.

עתניאל שנלר: סליחה, חבר הכנסת כץ.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ, אתה נאמת עשר דקות.

חיים כץ: לא אתה, אבל תיפגשו אתם.

חיים כץ: לא נכנסתי לקצבאות – – –

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כץ, אתה סיימת את דבריך להיום.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

שלום שמחון: אני אומנם עונה בשם השר הרצוג – –

חיים כץ: נכון – – –

שלום שמחון: – – אבל אני חייב לציין שבשנה האחרונה, מאז כניסתו של השר הרצוג לתפקידו, מתרחשת במשרד הרווחה מהפכה גדולה, שמקבלת גיבוי מכל הממשלה, ומאחר שאני הקשבתי לך קשב רב – ולא רק אני – אז אני מציע שאתה גם תקשיב לתשובתו המנומקת, שבינתיים הוא גם מפרט אותה בפירוט רב, ואני עושה דברו בעניין.

שלום שמחון: אבל כחבר הממשלה אני בהחלט יכול לתת גיבוי מלא לדברים שנעשים, ואני חושב שהוא בהחלט השר הנכון במקום הנכון.

שלום שמחון: אז תן לו את ההזדמנות להשיב, ולי בשמו.

שלום שמחון: רק בשבוע שעבר העביר משרד הרווחה והשירותים החברתיים את הצעת התיקון לחוק הביטוח הלאומי לקידום השתלבותם של מוגבלים בשוק העבודה.

שלום שמחון: השבוע שעבר היה יום חג לציבור הנכים, לכנסת ולחברה הישראלית.

שלום שמחון: סוף-סוף מקבלים הנכים הזדמנות לצאת לעבוד ולהרוויח לפרנסתם, כמו כל אחד, מבלי לחשוש שההכנסה הפנויה שלהם תיפגע.

שלום שמחון: אני בטוח שהחוק החדש יעודד אלפי נכים לצאת מביתם ולהרגיש כמו כולם בשוק העבודה.

שלום שמחון: החוק הינו חלק מתהליך יישום דוח ועדת השופט בדימוס לרון ז"ל, שהמליצה על צעדים נוספים לעידוד יציאת נכים לעבודה.

שלום שמחון: הדוח שכב תקופה ארוכה כאבן שאין לה הופכין, עד ששר הרווחה הגיע למשרד הרווחה ופעל נמרצות ליישומו – והכוונה לשר הרצוג.

שלום שמחון: במסגרת זו מפתחים את התעסוקה הנתמכת בתקציב נוסף של 25 מיליון שקל, ומפעילים תוכניות תרבות, נופש ופנאי.

שלום שמחון: בנוסף, משרד הרווחה הגדיל את הסבסוד הממשלתי לתעסוקת עיוורים ונכים המועסקים במפעלים מוגנים, וגמול העבודה המשולם להם גדל ביותר מ-40%.

שלום שמחון: שר הרווחה הקים ארבעה מרכזי-יום לנכים קשים, הרחיב את מערכי הדיור בקהילה לאנשים עם מגוון רחב של נכויות, פתח תוכניות מעבר מבית-הספר לעולם העבודה לבני-נוער, הקים קהילות תומכות לנכים, ושני מרכזים לחיים עצמאיים בקהילה.

שלום שמחון: בשנת 2007 שילם המוסד לביטוח לאומי קרוב ל-9 מיליארדי שקלים בגמלאות נכות כללית.

שלום שמחון: סכום זה מהווה כ-19% מסך כל גמלאות הביטוח הלאומי.

שלום שמחון: אחת הטענות העיקריות של הנכים היא באשר ליחס שניתן להם במוסד לביטוח לאומי ובעודף ביורוקרטיה וועדות רפואיות רבות.

שלום שמחון: מאז שהשר הרצוג נכנס לתפקיד הוא דרש מהביטוח הלאומי לשפר את השירות הניתן לנכים.

שלום שמחון: הביטוח הלאומי הציג בפניו תוכנית לרפורמה מקיפה בוועדות הרפואיות, שאם תתגשם יהיה בה שיפור משמעותי ביחס לאנשים עם נכויות.

שלום שמחון: אנו נוביל להפחתת מספר הפעמים שנכה נדרש להגיע לוועדה רפואית, להתייעלות הוועדות ולשיפור האיכות המקצועית של הפוסקים והמזכירים.

שלום שמחון: לשר הרווחה והשירותים החברתיים, להנהלת משרד הרווחה ולהנהלת הביטוח הלאומי יש דיאלוג שוטף עם ראשי הנכים המאוגדים בעמותות השונות.

שלום שמחון: נציגיהם שותפים לקביעת מדיניות בכל הנוגע לטיפול באנשים עם מוגבלויות.

שלום שמחון: הם היו שותפים מלאים לכל הדיונים שנערכו בהצעת החוק לעידוד יציאה לעבודה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מילר, אתה מפריע לחבר הכנסת כץ להקשיב לתשובה של השר.

חיים כץ: תאמין לי, אני מקשיב מלה-מלה.

חיים כץ: אצלנו בליכוד מקשיבים גם לקדימה וגם לעבודה.

רוני בר-און: – – –

שלום שמחון: הוא אמר לי להגיד בסוף שהכול בזכותך, שתדע.

שלום שמחון: אני חייב להגיע לסוף.

רוני בר-און: תגיד רק את זה ותרד.

שלום שמחון: הקבוצה שמפגינה ליד משרד הרווחה והשירותים החברתיים היא קבוצה אחת מבין קבוצות רבות של נכים שהתאגדו בשנים האחרונות.

שלום שמחון: היא מייצגת בעיקר את הנכים הקשים ביותר המקבלים את מירב הקצבאות: קצבת נכות כללית, שממנה אמור הנכה להתקיים, קצבת שירותים מיוחדים שמגיעה עד לסכום של כ-3,500 שקל לחודש, גמלת ניידות שיכולה להגיע עד לסכום של 6,900 שקל לחודש וגמלת נכות שיכולה להגיע עד לסכום של 2,300 שקל לחודש.

שלום שמחון: כמו כן, חלק מהנכים זכאים לקצבה על-פי חוק פיצוי לנפגעי הפוליו עד לסכום של 3,700 שקל לחודש וחלקם אף קיבלו לאחרונה מענקים חד-פעמיים בסכומים של כ-120,000 שקל.

שלום שמחון: במשרד הרווחה פועלת קרן מיוחדת בהיקף של 3 מיליוני שקלים בשנה.

שלום שמחון: הקרן נותנת סיוע לנכים קשים בסכומים של כ-1,300 שקל לחודש.

שלום שמחון: יש לציין כי יש נכים שסך הקצבאות שהם מתקבלים מגיע עד לסכומים של כ-12,000 שקל לחודש.

שלום שמחון: נוסף על כך מקבל ציבור הנכים שורה של הטבות כגון פטור והנחות בארנונה, הנחות בתשלומי מס הכנסה, הנחות בתשלומים לקופת-חולים, הלוואות לרכישת דירה וסיוע בשכר דירה ממשרד הבינוי והשיכון, פטור ממס רכישה, הנחה בנסיעות ממשרד התחבורה וסיוע של עד 75% ברכישת מכשירי שיקום וניידות ממשרד הבריאות.

שלום שמחון: השר פועל בימים אלה אל מול שר התשתיות הלאומיות לנסות ולהגדיל את הסיוע שיינתן לנכים קשים בתשלומים לחברת החשמל.

שלום שמחון: לחלק מציבור הנכים מעניק המשרד סיוע ישיר בהחזקת טלפון בהיקף תקציבי של כ-50 מיליון שקל בשנה.

שלום שמחון: כמו כן, נכה אשר אינו זכאי לגמלת ניידות מהמוסד לביטוח לאומי מקבל סיוע ישירות ממשרד הרווחה.

שלום שמחון: מאז החלה שביתת הנכים נפגשו מנכ"לית הביטוח הלאומי ומנכ"ל משרד הרווחה והשירותים החברתיים פעמים רבות עם נציגי הנכים.

שלום שמחון: לאחר סיכום עמם על בדיקה יסודית של טענותיהם, בדקנו לעומק את הנתונים ואת טענותיהם והגענו למסקנה שיש צורך בעדכון מסוים של קצבת ניידות ושירותים מיוחדים.

שלום שמחון: בשבוע שעבר זימן השר הרצוג את נציגי הנכים ופרס בפניהם שורה ארוכה של הצעות והטבות בנוגע לניידות ולדלק ונוספים.

שלום שמחון: ההצעה מסתכמת בעשרות מיליוני שקלים.

שלום שמחון: לצערנו, נציגי הנכים סירבו לקבל הצעה נדיבה זו.

שלום שמחון: המשא-ומתן עם נציגי הנכים נמשך, וכל תוספת לנכים חייבת לקבל אישור ממשרד האוצר.

שלום שמחון: גם היום בשעות הערב תתקיים פגישה עם קבוצת הנכים בהשתתפות מנכ"ל משרד הרווחה, מנכ"לית המוסד לביטוח לאומי ונציג שר האוצר שמונה במיוחד לצורך זה, והכול מתוך מגמה להציג בפניהם את מתווה ההסדר המוצע.

שלום שמחון: לסיום, כחבר הממשלה, חבר הכנסת חיים כץ, אני רוצה לומר לך שהמדיניות הזאת מגובה באופן מלא גם על-ידי ראש הממשלה וגם על-ידי שר האוצר באופן מאוד צמוד.

חיים כץ: הוא יודע שהוא מגבה את זה?

שלום שמחון: הוא יודע שהוא מגבה את זה.

חיים כץ: לא מאמין לך.

שלום שמחון: אין ישיבת ממשלה אחת שאין בה התדיינות בין שר האוצר לשר הרווחה כדי לסייע לשירותים החברתיים.

שלום שמחון: אני חושב שלפעמים צריך לומר גם מלה טובה.

שלום שמחון: לא בכל דבר צריך לומר אותה, אבל בוודאי בנושאים של משרד הרווחה הממשלה הנוכחית נתנה דחיפה מאוד משמעותית ויש לעניין גיבוי גם של ראש הממשלה וגם של שר האוצר רוני בר-און.

שלום שמחון: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר שלום שמחון, שהשיב בשמו של שר הרווחה והשירותים החברתיים.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעה השנייה: הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בנושא: כוונת הממשלה לקצץ את מענק הלידה ולקצר את חופשת הלידה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חברת הכנסת ליה שמטוב לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי.

ליה שמטוב: תודה רבה.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "ובימים ההם אין מלך בישראל, איש הישר בעיניו יעשה".

ליה שמטוב: היום אני ניצבת כאן על דוכן הכנסת ומתביישת.

ליה שמטוב: אנו נציגי העם, אנו הריבון, הסמל, הדוגמה, אנו האוזן הקשבת, המלכות והתשובה.

ליה שמטוב: אנו איבדנו את האמון.

ליה שמטוב: מלחמת הכישלון, החקירות והשחיתות, כל אלה מחלחלים וחודרים אלינו מכל סדק ומכל חריץ.

ליה שמטוב: משהו רקוב בממלכת דנמרק.

רוני בר-און: אני מציע לך למחוק את זה, זה ייצור סכסוך גדול עם דנמרק.

עתניאל שנלר: לא ניצור משבר בין-לאומי.

ליה שמטוב: אנחנו לא ניצור את המשבר.

ליה שמטוב: זה ציטוט והייתי צריכה לשים מירכאות.

ליה שמטוב: ראה, אדוני ראש הממשלה, איבדנו את הכיוון.

ליה שמטוב: ובימים ההם אין ממשלה בישראל.

ליה שמטוב: האוצר הישר בעיניו יעשה.

ליה שמטוב: בשבוע שעבר התבשרנו כי לטיוטת האוצר לחוק ההסדרים לשנת 2009 חלחלה יוזמת רשע לקחת את הכנסת אחורה כנגד רצונה, לבטל את מענק הלידה החל מהילד השני ולקצר את חופשת הלידה ל-12 שבועות, זאת בזמן שהכנסת הביעה דעתה אך לא מזמן בדיוק בכיוון ההפוך.

ליה שמטוב: ממשלת ישראל הכריזה על עצמה כי היא ממשלה חברתית ובמשך שנתיים היא פוגעת בשכבות החלשות.

ליה שמטוב: ממשלת ישראל, שהכריזה על עצמה כממשלה הומנית, פוגעת בתינוקות ובנשים.

ליה שמטוב: עצם המחשבה לקצץ מענק לידה ולקצר חופשת לידה מחזיר אותנו לימי הביניים ומשווה אותנו למדינות הכי לא מפותחות בעולם.

ליה שמטוב: גם בנושא הביטחוני אין לממשלה פתרון.

ליה שמטוב: אין כל חשיבה לטווח ארוך וזה מוביל אותנו למסלול של כישלון.

ליה שמטוב: במקום להתעסק בנושא הביטחון ולדאוג לשלום האזרחים, הממשלה שקעה בתוך "לתת עדות", בתוך "חקירה נגדית", וכל כמה זמן שומעים על עוד תיק שנפתח נגד ראש הממשלה.

ליה שמטוב: תם זמנה של הממשלה.

ליה שמטוב: יתכבד העומד בראשה ויפנה את מקומו.

ליה שמטוב: אדוני ראש הממשלה, מי מנהל את המדינה, השרים או הפקידים?

ליה שמטוב: מי מחוקק את החוקים וקובע את המדיניות, הכנסת או הממשלה?

ליה שמטוב: אני חושבת שחלקנו שכחנו את שיעורי האזרחות.

ליה שמטוב: הכנסת היא הנבחרת, בה יושבים נציגיו של העם; הריבון.

ליה שמטוב: הכנסת קובעת מדיניות והממשלה תפקידה ליישם ולאכוף את המדיניות באמצעות הפקידים ונושאי המשרה.

ליה שמטוב: התבלבלנו קצת כולנו, החלפנו תפקידים.

ליה שמטוב: הפקידים קובעים מדיניות, הממשלה מחוקקת חוקים, ולנו, לחברי הכנסת, מה נשאר?

ליה שמטוב: לחייך למצלמות, לרדוף אחר אהדת הציבור ולספוג את אכזבתו מהמנהיגים.

ליה שמטוב: אדוני ראש הממשלה, תקשיב טוב, אני לא קוראת לך להתפטר, אני מפטרת אותך.

ליה שמטוב: אזרחי ישראל ונציגיהם בכנסת ישראל, המעסיק שלך, שולחים אותך הביתה.

ליה שמטוב: מה שלא עשו מלחמת לבנון השנייה וועדת-וינוגרד, מה שלא עשו החקירות, יעשה ציבור שלם שקיבל יריקה בפרצוף.

ליה שמטוב: אם בכוונת האוצר לעמוד בדרישתו לבטל את מענק הלידה ולקצר את חופשת הלידה, כדאי שיפשיל שרוולים, כי הכנסת יוצאת לקרב.

ליה שמטוב: אני חוששת שהממשלה הנוכחית דואגת אך ורק לערבים.

ליה שמטוב: אותם היא מחשיבה לשכבות החלשות ולהם היא מוכנה אפילו לבנות עיר ערבית חדשה בגליל.

ליה שמטוב: פתאום יש למדינה תקציב.

ליה שמטוב: עכשיו אפשר להבין מאיפה – מהקיצוץ של מענק הלידה, מהקיצור של חופשת הלידה, קיצוץ בצרכים של ניצולי השואה ופליטי השואה, קיצוץ בצרכים של נכים ואזרחים ותיקים; העיקר לבנות עיר ערבית חדשה.

ליה שמטוב: ממשלת ישראל מראה חולשה בטיפול בנושאים קריטיים אלו ואינה מבצעת את הנדרש ממנה.

ליה שמטוב: רק בחודש האחרון בשני פיגועים של טרקטוריסטים טרוריסטים שקרו בירושלים היו מעורבים ערבים ישראלים.

ליה שמטוב: במקום לשלול את כל הזכויות ממשפחות המחבלים, לגרש אותם משטחה של מדינת ישראל ובכך לחסוך מאות אלפים, הממשלה מתכננת לשלול מענק לידה מתינוקות.

ליה שמטוב: ישראל ביתנו מציעה פתרון אמיתי לסכסוך הישראלי-הפלסטיני – תמיכה והכרה בישות פלסטינית לצדה של מדינת ישראל בתמורה לפתרון מלא של כל הבעיה היהודית-ערבית, מה שכולנו מכירים בשם חילופי שטחים.

ליה שמטוב: ישראל ביתנו קוראת לשלילת אזרחות מתומכי טרור ומתן אזרחות כנגד הצהרת אמונים לישראל.

ליה שמטוב: ישראל ביתנו מאמינה שלצד הזכויות יש גם חובות וכל אזרח חייב בשירות עבור המדינה במסגרת שירות צבאי או לאומי.

ליה שמטוב: ובימים ההם אין מלך בישראל – – –

מוחמד ברכה: מה זה שייך לחופשת לידה?

עתניאל שנלר: שלום, ברוך הבא.

ליה שמטוב: אם היית שומע היית יודע.

ליה שמטוב: אסור לנו לחכות, לתת לראש הממשלה להחליט מתי ואיך.

ליה שמטוב: חברי הכנסת, אל תהיו מובלים, תובילו.

ליה שמטוב: אני קוראת לכנסת להתעשת.

ליה שמטוב: עלינו להחזיר את השפיות לבית הזה ולמדינה.

ליה שמטוב: אין לנו ארץ אחרת.

ליה שמטוב: ישראל היא ביתנו.

ליה שמטוב: ולאוצר אני חוזרת ואומרת – אני מציעה לכם בחום להתקפל ולזחול בחזרה למערה שממנה יצאתם.

ליה שמטוב: כיום יש בכנסת רוב גדול להארכת חופשת הלידה גם לתקופה של שנה.

ליה שמטוב: אך ורק אחריות עצמית של חברי הכנסת והוועדה לקידום מעמד האשה שבראשה אני עומדת, הן הגורמים לכך שהארכת החופשה לתקופה ארוכה וחסרת תקדים יוצאת אל הפועל.

ליה שמטוב: אם האוצר בוחר לנקוט טקטיקות נלוזות ולהשתמש בכלים לא ראויים לעקוף חקיקה של הכנסת, שיהיה מוכן לקרב.

ליה שמטוב: אני וחברי כנסת אחרים כאן, בבית הזה, מכל סיעות הבית לא ניתן יותר יד לאוצר להכתיב לנו מדיניות.

ליה שמטוב: אנחנו נקבע את המדיניות והאוצר יבצע.

ליה שמטוב: חופשת הלידה תתארך ולא תקוצר.

ליה שמטוב: בית-החולים באשדוד קום יקום.

ליה שמטוב: אני קוראת לחברי הכנסת מכל סיעות הבית להניח את המחלוקות בצד ולשדר מסר חד וברור לממשלה ולראש הממשלה: אין-אמון בממשלת אולמרט.

ליה שמטוב: אין-אמון בממשלת אולמרט.

ליה שמטוב: אני קוראת לכנסת להצביע אי-אמון בממשלה.

ליה שמטוב: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

עתניאל שנלר: אני מזמין את שר האוצר, חבר הכנסת רוני בר-און, להשיב על הצעת האי-אמון.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני השר.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אוותר בדברי התשובה שלי על החלק שנועד לבוא חשבון עם האמירות הלא-פרלמנטריות של המציעה.

רוני בר-און: אני מוכן לצאת מתוך הנחה שהיא לא באמת התכוונה לדברים שלה.

רוני בר-און: כך או כך, ההצעה עוסקת בכוונת הממשלה, כלשון המציעה, לקצר את חופשת הלידה.

רוני בר-און: בימים אלה עמלה הממשלה על הכנת תקציב 2009.

רוני בר-און: הכנת התקציב היא תהליך מורכב, שלצדו החלטות קשות מאוד.

רוני בר-און: ההחלטות הקשות האלה לא יהיו רק מנת חלקם של אגף התקציבים באוצר או של הנהלת האוצר, עד שהיא מגבשת את ההצעה שלה, או של הנהלת האוצר והנהלת משרד ראש הממשלה, שמגבשות את ההצעה שלהן לממשלה.

רוני בר-און: ההחלטה הקשה תהיה גם מנת חלקה של הממשלה, שהפעם הזאת תצטרך לדבר בלשון של סדרי עדיפויות.

רוני בר-און: יוצגו לה סדרי עדיפויות והיא תצטרך לבחור.

רוני בר-און: אחר כך העניין הזה יוצג גם לכנסת.

רוני בר-און: חברתי, חברת הכנסת שמטוב, לא האוצר מחליט, אפילו לא הממשלה מחליטה.

רוני בר-און: הכנסת מחליטה, ובסוף היום, אם ההצעה של האוצר או של הממשלה לא ראויה, לא נעימה, לא מתחשבת ואכזרית, בסוף היום או בסוף הלילה – בדרך כלל בסוף הלילה, ליל ההצבעה על התקציב – הכנסת מחליטה ולא הממשלה.

רוני בר-און: הטייס האוטומטי, למי מבין חברי הכנסת שלא יודע, הוא אותו סכום תוספות אוטומטיות לתקציב במעבר משנה לשנה.

רוני בר-און: כל מה שגדל כתוצאה מההתייקרויות, כל מה שגדל כתוצאה מהחלטות הממשלה וגם כל מה שגדל כתוצאה מחקיקה פרטית, גם מחקיקה פרטית פופוליסטית.

אביגדור ליברמן: שר האוצר, אולי פעם אחת תסיים את הטייס האוטומטי ותתחיל מתקציב אפס?

אביגדור ליברמן: הגיע הזמן – – –

רוני בר-און: אני מאוד אשמח.

רוני בר-און: אתה יודע שאני מאוד מעריך את היצירתיות שלך, חבר הכנסת ליברמן, את הדמיון היוצר שלך, את האומץ שלך, ובחלק גדול מהדברים אנחנו די חושבים אותו הדבר.

רוני בר-און: איך מנהלים מדינה בתקציב אפס?

רוני בר-און: קשה לי להאמין שאפילו אתה תמציא.

רוני בר-און: זאת אומרת, מדינה יש לה צרכים, בין היתר צרכים שאתה תומך בהם, הרבה צרכים שתומכת בהם חברת הכנסת יחימוביץ; אתה לא תסכים עם הצרכים שהיא מעודדת לתמוך בהם, היא לא תסכים לחלק גדול מהצרכים שאתה מעודד לתמוך בהם.

רוני בר-און: את הצרכים האלה צריך לממן ואת זה מממן תקציב המדינה.

רוני בר-און: כשתקציב עובר משנה לשנה יש בו פערים.

רוני בר-און: הפערים בין שנת 2008 לשנת 2009 מסתכמים בלמעלה מ-17 מיליארד שקל.

רוני בר-און: למשל, הטייס האוטומטי בשדה החינוך הוא 3.7 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: הטייס האוטומטי בשירותים חברתיים ובגמלאות הוא למעלה מ-3.7 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: הטייס האוטומטי של השקעות בענפי המשק השונים הוא 3.3 מיליארדי שקלים והטייס האוטומטי בביטחון הוא 3.1 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: אתה היית שר בכיר בממשלה הקודמת כשעסקנו בתקציב והכרת את זה לא פחות טוב ממני, וגם אני הייתי אז שר אוצר יחסית די חדש, וידעת כמה קשות ההחלטות.

רוני בר-און: מה שדחוף דוחה את מה שחשוב, ומה שממש קריטי לביטחון ישראל וליכולת ההתקיימות שלנו דוחה את מה שחשוב, ובסוף היום מותר לנו, על-פי הכללים או על-פי החוקים שהכנסת אישרה והממשלה מאשרת וכנראה תאשר אותם שוב – הגידול המותר לנו לתקציב על-פי החוק עומד נכון לעכשיו על 4.4 מיליארדי שקלים.

רוני בר-און: כלומר, אנחנו נמצאים בפער של למעלה מ-12 מיליארד שקל.

רוני בר-און: את הכסף הזה אנחנו צריכים להביא ממקום כלשהו.

רוני בר-און: אנחנו צריכים להביא אותו לא ממכונת כסף שכבר אין לנו, כי אנחנו לא יכולים להדפיס יותר כסף, אלא מתוך הצורך שלנו לקבל החלטות לא פשוטות איפה מצטמצמים ועל מה מוותרים.

רוני בר-און: אפשר לדבר על הכול, אבל אם יש הוכחה לכך שההטפה המתמשכת של משרד האוצר על כך שהשמירה על היעדים הפיסקליים היא זו ששומרת על החוסן הכלכלי והחברתי של המדינה, אני חושב שההוכחה המדויקת לכך נמצאת דווקא בימים האלה – בימים האלה שמדינת ישראל ניצבת עד לרגע מסוים, ואני מקווה שנמשיך להחזיק מעמד, ואי-אפשר להגיד שהסערה הגלובלית וכל מה שקורה בעולם, המשבר הפיננסי הנורא, וכל יום פותחים עיתון וממשלת ארצות-הברית לקחה עוד בנק או לקחה עוד מוסד פיננסי ואין צורך להרחיב בדברים האלה.

רוני בר-און: יושבים פה אנשים שהם שרים בממשלה, וההבנה שלך בכלכלה ידועה לי וההבנה בכלכלה של חלק גדול מחברי הכנסת ברורה וידועה, ואני אומר לכם שהיכולת שלנו לעמוד איתן מול השיטפון הזה שבא מכל רחבי העולם, גם המשבר המוניטרי וגם המשבר הריאלי שמתפתח עכשיו כתוצאה מהמשבר התזרימי, זה לא רק שלבנקים מחקו 70%, 80% או 90% מההון שלהם.

רוני בר-און: ברגע שהבנקים מוחקים את הכסף, אין כסף לפעילות משקית.

רוני בר-און: כשאין כסף לפעילות משקית בכל העולם, זה מוכרח להגיע הנה.

אביגדור ליברמן: אדוני השר, אני חייב לומר שתי הערות.

רוני בר-און: אני מוכן לענות.

רוני בר-און: תן לי שנייה.

רוני בר-און: מה אני מציע לכם?

רוני בר-און: קודם כול, הגברת שמטוב, אם זה יונח על שולחן הכנסת, תאמיני לי שאשמע בנחת את הנאום חוצב הלהבות שלך על אין מלך בישראל וכל ממזר מלך.

רוני בר-און: By the way, זה מה שאני אומר כל יום רביעי בהצעות החוק הפרטיות.

רוני בר-און: בדיוק את זה אני אומר.

רוני בר-און: אני אומר בסוד, ולא נעים לי להגיד – –

ליה שמטוב: – – –

רוני בר-און: – – כדי שלא יחשבו חברי הכנסת שאני אומר עליהם שהם מלכים ומה שנגזר מזה.

רוני בר-און: תנו לממשלה לעשות את העבודה.

רוני בר-און: אנו לא סתם מתלבטים כבר כמעט שלושה חודשים.

רוני בר-און: אנחנו נגבש את התקציב.

רוני בר-און: תתאפקו.

רוני בר-און: תראו את התקציב.

רוני בר-און: אל תתבססו על שמועות.

רוני בר-און: לא נכון שהדיון בתקציב המדינה בין הכנסת לבין הממשלה יתחיל עוד לפני שתקציב המדינה הונח על שולחן הכנסת.

רוני בר-און: אתם יכולים לעשות לשרים שלכם – למרבית הצער, לכם כרגע אין שרים בממשלה, ובאופן אישי אני מצטער שאין למפלגה שלך שרים בממשלה – אבל תפעילו את הלחץ על שרים אחרים, וכשזה יבוא לממשלה תבקשו להשיג את כל ההישגים.

רוני בר-און: אני יכול להגיד לכם, ואמרתי לכם את זה בפתיח ואומר לכם את זה גם בסיום: הממשלה היא זו שתקבע את סדרי העדיפויות בתקציב שהממשלה תציג לכנסת, ולא האוצר.

רוני בר-און: אנחנו לא נשים רשימה כמו שעשינו בשנים קודמות ונגיד: כזה ראה וקדש.

רוני בר-און: הייתם בממשלה וראיתם איך זה נראה.

רוני בר-און: אני לא הולך לחזור על זה.

רוני בר-און: הפעם כל אחד ואחד מהשרים יצטרך לקבל החלטה אם הוא פוגע ברווחה או נוגע בחינוך או אם הוא נוגע בחינוך או נוגע בביטחון.

רוני בר-און: לא יהיה פה רע אחד.

רוני בר-און: לא ימצאו פה רע אחד סביב שולחן הממשלה.

רוני בר-און: כל השרים יתחלקו ברשעות הזאת.

רוני בר-און: זה לא יהיה הקיצוצים של האוצר.

רוני בר-און: אלה יהיו הקיצוצים של הממשלה.

רוני בר-און: הם יצטרכו להחליט על סדרי העדיפויות, והם יצטרכו להחליט על שאלות יסוד של סדרי עדיפויות ואיזון, בין רווחה לבין ביטחון לבין חינוך, לבין תשתיות, לבין כבישים, לבין רכבות, לבין הבטחה של מוסדות חינוך.

רוני בר-און: כל הדברים האלה יעלו לדיון בממשלה.

חיים אורון: אבל, אדוני השר, לאוצר תהיה עמדה בכל הנושאים האלה.

רוני בר-און: אגיד לך כך: גם אתה היית חבר ממשלה, ואתה תאשר שזה לא היה בממשלה שאתה היית חבר בה.

חיים אורון: – – –

רוני בר-און: השנה האוצר יציע חלופה א', ואני לא רוצה להגיד לך איך הוא יקרא לה, אבל אתה בניחוש שלך תבין.

רוני בר-און: הוא יגיד: אם אתם לא מתעסקים בדברים שהם טבו – אלה המחירים, ואם אתם מוכנים ללכת אתנו לדברים שהם טבו – אלה המחירים, ואם אתם מוכנים לפרוץ לא רק טבו אחד אלא שני טבואים – אלה המחירים.

רוני בר-און: בסוף, נגיד להם עוד דבר: עכשיו, אנחנו נותנים לכם גם תעריפון.

רוני בר-און: אם עם כל שלוש החלופות האלה לא הצלחתם להסתדר בהצרחות מפה ומפה, הנה יש לכם תעריפון.

רוני בר-און: כל דבר פה, תקציב הבריאות הוא 30 מיליארד?

רוני בר-און: – תורידו 2% וזה המחיר, תקציב משרד החינוך יהיה השנה 32 מיליארד – תורידו 2% וזה מה שתוכלו להביא.

רוני בר-און: והם כולם יכניסו את הידיים למים.

רוני בר-און: זה הכול.

רוני בר-און: פעם אחת השיח הציבורי ישתנה באספקט הזה שהאוצר בא עם משאית גדולה ביום הדיון בממשלה ועד סוף היום כל השרים שוכבים דרוסים והאוצר עבר הלאה עם התוכנית שלו.

רוני בר-און: זה לא יהיה יותר.

חיים אורון: זה לא – – – הייתם קונים כל שר ב-20 מיליון שקל – – – אותו ב-3 מיליארדים.

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: גם אני כבר שמעתי את זה.

רוני בר-און: זה נכון שעוד לא עשיתי זאת כשר האוצר.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורון, אתה עוד מעט עולה לנאום.

עתניאל שנלר: זה לא דיון תקציבי.

רוני בר-און: חבר הכנסת אורון, הרעיון פנטסטי.

רוני בר-און: אתה יודע מה?

רוני בר-און: גם מבחינת ה-well being של האוצר וגם מבחינת ה-well being של הציבוריות בישראל, אם היתה לנו הקופה לקניות, מצבנו היה הרבה יותר טוב.

רוני בר-און: השנה יש לנו החור של ההוצאות.

רוני בר-און: אנחנו לא נקנה שרים.

רוני בר-און: השרים יצטרכו להגיד מה הם מביאים משלהם, כדי שאפשר יהיה להעביר את התקציב הזה.

עתניאל שנלר: תודה.

רוני בר-און: גברת שמטוב, לפני שאת הולכת הביתה עם הרגשה שאת רק רואה את השכבות החלשות ואני רק רואה את הגזירות, אני רוצה לומר שזה לא ככה.

רוני בר-און: קודם כול, אנחנו רואים את השכבות החלשות לא פחות ממך.

רוני בר-און: אם תסתכלו על מה שממשלת אולמרט, שאת מגרשת אותה מפה ומזחילה את האוצר חזרה למחילות ולמערות – באמת, טיפה כבוד – לא היתה ממשלה שנתנה לחינוך, לרווחה ולבריאות כפי שנתנה ממשלת אולמרט.

רוני בר-און: מה יהיה בתקציב 2009?

רוני בר-און: עוד קצת סבלנות ותדעו.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: אני, כמובן, מבקש לדחות את ההצעה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לשר האוצר רוני בר-און.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה השלישית – הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושא: סירובו של ראש הממשלה להשעות את עצמו למרות חקירותיו.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עד עשר דקות.

עתניאל שנלר: מייד אחר כך תעלה הצעה נוספת של סיעת מרצ, ועל שתיהן יחד תשיב השרה.

עתניאל שנלר: אדוני, בבקשה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איזו גאווה היתה פעם להיות ישראלי.

אריה אלדד: החקלאות, ההתיישבות, צה"ל, המדע שלנו.

אריה אלדד: במה חטאנו היום שזו כמעט בושה להיות ישראלי?

אריה אלדד: איך נפל העולם לרגלינו בהערצה אחרי "מבצע אנטבה", כשאמרנו לעולם: שום דבר לא רחוק מדי, שום דבר לא קשה מדי עבורנו.

אריה אלדד: איננו מדברים עם רוצחים טרוריסטים.

אריה אלדד: אנחנו נלחמים בהם.

אריה אלדד: איננו סוחרים בדם.

אריה אלדד: כל הנוגע בנו לא יינקה ומרחוק נביא אחינו, גם מציפורניהם של חיות אדם.

אריה אלדד: ואיזו בושה היא היום להיות ישראלי כשאנחנו סוחרים עם "חיזבאללה" או משחררים רוצחים תמורת גופות, והעולם מניד ראשו למשבתנו, לשיתוקנו, לרפיסות ההנהגה, לשיתוק המוחלט שאחז בנו, לאובדן הרצון להגן על עצמנו.

אריה אלדד: שמעתי היום כי ראש הממשלה אמר בוועדת החוץ והביטחון: עם 270,000 ערבים יהיו עוד דחפורים בירושלים.

אריה אלדד: ושמעתי גם מפי המשנה שלו, עבריין המין חיים רמון, שאמר שצריך להיפטר משכונות ערביות בירושלים כי מחבלים רוצחים באו מהן.

אריה אלדד: ואם היו רוצחים ערבים שיצאו מאבו-סנאן והתפוצצו בנהרייה?

אריה אלדד: האם צריך להיפטר מיפו, כי מי מבניה הסיע את הרוצח מה"דולפינריום"?

אריה אלדד: או למסור את כפר-כנא כי מי מבניו רצח חייל?

אריה אלדד: ניפטר מג'ת כי משם יצא מחבל שהתפוצץ בחדרה?

אריה אלדד: ונעביר לרשות הפלסטינית את כפר-מנדא שממנו יצא שוטר שרצח חייל בירושלים?

אריה אלדד: מה אומר לנו חיים רמון – אין ערבים אין פיגועים?

אריה אלדד: מאיפה אובדן הרצון הלאומי הזה?

אריה אלדד: מדינה שמודה שאינה מסוגלת לשלוט ברחובות בירתה – מתיימרת לעשות סדר באירן?

אריה אלדד: חברי הכנסת, גלעד שליט לא נמצא באנטבה.

אריה אלדד: הוא נמצא בעזה, במרחק הליכה.

אריה אלדד: במקום להורות לצה"ל לשחרר אותו בכוח, מתווכחים בממשלה אם לשחרר 400 רוצחים או 800 רוצחים.

אריה אלדד: בושה להיות ישראלי בהנהגתם של אולמרט ורמון וציפי לבני וברק ומופז.

אריה אלדד: ואם לא די לנו בביזיונות הללו, באו פרשיות השחיתות של אולמרט, המנהיג המושחת ביותר שידעה ישראל מאז המלך אחאב.

אריה אלדד: ההוא, שיצא שמעו לדיראון עולם, היתה לו רק פרשה אחת.

אריה אלדד: ולאולמרט יש – שש-שבע?

אריה אלדד: וכבר התנבאה הנביאה, השרה המקשרת עם הכנסת, השרה רוחמה אברהם, ואמרה: זו לא החקירה הראשונה, ולא החקירה השנייה, לא החקירה השלישית ולא הרביעית, ואני לא יודעת אם זו תהיה האחרונה.

אריה אלדד: אבל מה?

אריה אלדד: למי זה מפריע בדיוק?

אריה אלדד: ניבאה ולא ידעה מה ניבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבל שלא לקחת את כל הנאום, חבר הכנסת.

אריה אלדד: ואולי ידעת, השרה אברהם, אולי ידעת, שהרי את עצמך, השרה המייצגת את הממשלה מול הכנסת, נבחרת כנראה בזכות החקירה הפלילית המתנהלת נגדך בחשד לקבלת שוחד מ"אגרקסקו".

אריה אלדד: ודאי יתכנסו בממשלה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אין סוף – – –

אריה אלדד: הרבה זמן לא שמעתי שרים קוראים קריאות ביניים, אבל אני שמח לשמוע.

רוחמה אברהם-בלילא: למה אתה מיתמם, חבר הכנסת אלדד?

רוחמה אברהם-בלילא: תמימות, שיא התמימות יש עליך.

אריה אלדד: ודאי יתכנסו בממשלה לדון בשאלה, מי ילך לנו, מי ראוי לייצג אותנו.

אריה אלדד: לא יעלה על הדעת שאת הממשלה הזאת, ממשלה תחת אזהרה, ממשלה בחקירה, ייצג מישהו שאין לו תיק, ואז שלחו את השרה המקשרת לכנסת.

אריה אלדד: כמו אצל בעלי-החיים, חברי חברי הכנסת – האיל העומד בראש העדר הוא זה שמערכת הקרניים שלו היא המפוארת ביותר.

אריה אלדד: אילו קרניים מפוארות הצמיח לנו אולמרט – הקרניים של בנק לאומי ושל הבית ברחוב כרמיה, של העדפת מקורבים בפרשת מרכז ההשקעות והקרניים של מינויים פסולים במשרד התמ"ת, הקרניים של "אולמרטורס", שנחנכו לאחרונה, והקרניים של טלנסקי.

אריה אלדד: וכבר אי-אפשר לדעת, חברי הכנסת, לאן להוליך את הבושה, ואת הכלימה ואת החרון.

אריה אלדד: מיליוני אנשים ישרים חיים בארץ הזאת, עובדים קשה ומפרנסים את ביתם ביושר.

אריה אלדד: משלמים מסים והולכים למילואים, ילדיהם הולכים לצבא וראש הממשלה ומקורביו סופרים תיקים ולועגים לנו.

אריה אלדד: ושואלים: מה קרה?

אריה אלדד: למי זה מפריע בדיוק?

אריה אלדד: מה מכעיס אותנו יותר?

אריה אלדד: שהוא התעסק בכסף קטן.

אריה אלדד: שאפשר לקנות ראש ממשלה בכמה מעטפות ובכמה אלפי דולרים?

אריה אלדד: שראש הממשלה שלנו עבד אצל מתרים מקצועי, שהתחלק אתו ברווחים שנולדו מהאחוזים שקיבל טלנסקי מתרומות לבית-החולים "שערי צדק" או לקרן ירושלים החדשה?

אריה אלדד: שפחות כסף הלך לילדים נצרכים משום שחלק ממנו הלך לכיסו של אולמרט?

אריה אלדד: שראש הממשלה שלנו נהנה מכספים שנתרמו לאגודות צדקה, כפי שידידו, מקורבו, מי שהוא מינה לשר האוצר חשוד שעשה בכספי קופת-החולים והסתדרות העובדים הלאומית או "מצעד החיים"?

אריה אלדד: ואולי מה שהכי מפריע לנו זה שאולמרט נוהג במדינת ישראל כבמכרה הזהב הפרטי שלו?

אריה אלדד: כס ראש עיריית ירושלים הוא עמדת כוח ושר התמ"ת הוא עמדת כוח, כוח להרע, כוח להעדיף מקורבים, חברים של חברים או לקוחות של חברים.

אריה אלדד: למחלקי מעטפות יש קדימות במדינה הזאת; יקדמו את עסקיהם, את טובתם.

אריה אלדד: שוחד יעוור עיני פיקחים, אמר ספר משלי, אבל את אולמרט אי-אפשר להאשים בעיוורון.

אריה אלדד: הוא צלל למעמקי השחיתות בעיניים פקוחות, באלף קומבינות, כשהוא עוטה עליו עוד ועוד שכבות של חלקלקות משפטנית.

אריה אלדד: ואולי מה שמכעיס אותנו יותר מכול הוא העובדה שהוא מתייחס לכולנו כאל מטומטמים, ומשוכנע שיצליח להתחמק הפעם גם מזה.

אריה אלדד: נאחז בכיסאו ולא מרפה.

אריה אלדד: אולי זה מה שמעליב אותנו יותר מכול.

אריה אלדד: אני מאשים את אהוד אולמרט בכך שהוא גרם למיליוני ישראלים להתבייש במדינתם.

אריה אלדד: אני מאשים את ראש ממשלת ישראל בכך שהפך את ישראל בעיני כול למדינת גנבים, לוקחי שוחד, רודפי שלמונים.

אריה אלדד: וכבר שמעתי אומרים: אל תאמר שוחד, אמור: דמי קדימה.

אריה אלדד: שמעתי שאולמרט מוכן להיחקר בפוליגרף בשאלת ההדלפות מהחקירה.

אריה אלדד: הדלפות זה עניין חמור, אבל גנבה חמורה שבעתיים ושוחד פי-שבעים-ושבעה, משום שפורץ קטן שובר חלון וגונב תכשיטים מבית אחד, ממשפחה אחת, ומושחת שאוחז בידו מוסרות שלטון גונב מכולנו.

אריה אלדד: האם היה אולמרט מוכן להיחקר בפוליגרף על כל התיקים שלו?

אריה אלדד: הרי הוא ישרוף את המכשיר.

אריה אלדד: ואולי אני טועה?

אריה אלדד: אומרים שיש אנשים שיכולים לשקר באופן מקצועי, שאמירת השקר היא בטבעם, ששום שריר לא נע בגופם כשהם משקרים, שלחץ הדם שלהם נותר יציב, שהלחות בעורם אינה עולה כשהם משקרים, כי זה המצב הקבוע שלהם.

אריה אלדד: האם ייתכן שלראש ממשלת ישראל אין בכלל אמת?

אריה אלדד: בשום דבר, בשום עניין, לא ערך ולא אידיאולוגיה, לא קדושה ולא צדק, זולתי עניין אחד, אהוד אולמרט?

אריה אלדד: כי אם היה לו, ולו אחד מכל הדברים החשובים הללו, היה אהוד אולמרט עושה עמנו חסד, עם עם ישראל, עם ארץ-ישראל ומדינת ישראל ועם העם היהודי כולו, חסד אחד ודי – –

גלעד ארדן: גם אם הוא לא יהודי.

אריה אלדד: – – שיקום ויסתלק מחיינו, שתיפסק הבושה הזאת להיות ישראלי בגלל אהוד אולמרט.

אמנון כהן: תודה רבה לחבר הכנסת אריה אלדד.

אמנון כהן: ההצעה הרביעית של סיעת מרצ-יחד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: ממשלה תחת חקירות – בבקשה, חבר הכנסת חיים אורון ינמק את הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני לא שם עצמי חוקר, אני לא שם עצמי יועץ משפטי, אני לבטח לא שם עצמי שופט.

חיים אורון: אבל אני רואה עצמי איש ציבור שיש לו היום חובה אחת ברורה – לא היום, זה תקופה – לומר לראש הממשלה: מספיק, די, לא ניתן בשום פנים ואופן לגשר בין זכויותיך כאזרח לבין תפקידך כראש ממשלה ובין מוסד ראש הממשלה שאתה ממלא אותו עכשיו.

חיים אורון: במתח הזה בין זכויותיך כאזרח לבין חובותיך כראש ממשלה אתה חייב לפנות את מקומך, את תפקידך ואת מעמדך כראש ממשלה.

חיים אורון: הנזק המתמשך בחקירה-לא-חקירה, בהתמקחות על השעות ועל הימים ועל המועדים הוא נזק הרבה מעבר למקרה המסוים הזה שנחקר עכשיו.

חיים אורון: המוצא שהצענו לך כבר לפני חודשים: פנה את כיסאך, הגן על עצמך כפי שאתה חושב, בכל הכלים המשפטיים שעומדים לרשותך; והכלים המשפטיים שעומדים לרשותך כאשר תהיה אזרח אינם כוללים חלק מהכלים שאתה ועורכי-דינך משתמשים בהם עכשיו במאבק

חיים אורון: כם, שאתם רואים בו מאבק צודק.

חיים אורון: הנזק, גברתי השרה המקשרת, לממשלה כולה, לכנסת, למוסדות הציבור, הוא כזה – וכל יום שעובר הוא מתעצם.

חיים אורון: אני חושב שיש מעט מקרים שבהם אי-אמון שמוגש נגד ממשלה מכוון ומתועל באופן מאוד ישיר אל מי שכרגע עומד בראשה.

חיים אורון: אחת התוצאות הקשות של התהליך הזה, אדוני היושב-ראש, היא המתקפה הכוללת על כל מוסדות אכיפת החוק בישראל.

חיים אורון: מצד מי?

חיים אורון: מצד ראש ממשלה ומצד נחקר.

חיים אורון: האם האמירות הללו שבעצם מתארות סוג של פוטש חברו להן יחד – המשטרה, התביעה הכללית, הפרקליטות – כדי להדיח ראש ממשלה?

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אם הדבר הזה נכון אפילו בחלקו – לא לגבי ראש ממשלה, לגבי כל אחד מאזרחי ישראל – אנחנו נמצאים במדינה אחרת; זה אפילו יותר חמור מהחשדות שמועלים עכשיו נגד ראש ממשלה.

חיים אורון: זאת לא יכולה להיות אמירה שחוזרת ונשנית, ויש מי שכבר מעצימים אותה, והיא כך תיאמר, והיא ככה נשמעת.

חיים אורון: זאת באמת התמונה?

חיים אורון: כך יחוש כל אזרח במדינת ישראל?

חיים אורון: כך יחוש כל אזרח שנפתחת נגדו חקירה בנושא כזה או אחר?

חיים אורון: זאת התמונה שאנחנו מכירים, כאשר מתחלפים יועצים משפטיים ומתחלפים מפקדי משטרה, ואשמת הפוטש מנסרת באוויר?

חיים אורון: ועכשיו זה לא ויכוח אקדמי, זאת לא רכילות עיתונאית – כבר יש הצעות.

חיים אורון: חבר הכנסת אלדד, עם רבים מדבריך הסכמתי, אבל ראה זה פלא, פה פתאום אתם חוברים יחד.

חיים אורון: פרידמן ואתה מציעים אותן הצעות בדיוק, שתכליתן העיקרית היא צמצום מעמדו של היועץ המשפטי לממשלה דווקא עכשיו.

אריה אלדד: אולי ביצור מעמדו של התובע הכללי.

חיים אורון: דווקא עכשיו, בעידן הזה, בתקופה הזאת?

חיים אורון: אומרים לי: תמיד הזמן לא מתאים.

חיים אורון: עכשיו?

חיים אורון: מישהו מהשותפים לדיון הזה הוא חף מהיכולת לראות בו חלק ממה שמתרחש בו עכשיו?

חיים אורון: זה מקרי?

חיים אורון: אגב, זה לא מקרי באופן הכי פשוט, משום ששר המשפטים הודיע שהוא בא להציג אג'נדה מגובה במלואה על-ידי ראש הממשלה – – –

אריה אלדד: בעוד שנה היית תומך בחוק הזה?

חיים אורון: בעוד שנה הייתי מידיין עליו אחרת.

חיים אורון: אני אומר לך, בעוד שנה לא הייתי תומך בחלקו הגדול, אבל הדיון היה אחר, חבר הכנסת אלדד.

חיים אורון: הוא לא במקרה עולה עכשיו.

חיים אורון: הוא לא במקרה עולה במתכונת הזאת.

חיים אורון: הצעת חוק פרטית של פרקליט בכיר; לא חוק פרטי ולא חוק ממשלתי, לא ועדה ציבורית.

חיים אורון: אני לא רוצה להיכנס פה לוויכוחים על הנהלים; אני אומר את הדבר המהותי, שזאת לא הצעה יחידה, זאת סדרה של הצעות שזוכה לתמיכה משני חלקי הבית הזה.

חיים אורון: אני גם לא יכול, אדוני היושב-ראש, להתעלם מהיבט נוסף, ואני יודע שהמשפטים שאני הולך לומר פה עכשיו מייד ייתפסו על-ידי מישהו כהגנה על ראש הממשלה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אלדד, אני מקווה שבנקודה הזאת אנחנו מסכימים: לא יכולות להתנהל חקירות במדינת ישראל כנגד אף אחד, גם לא כנגד ראש ממשלה, במתכונת שבה החקירה מתנהלת בימים האחרונים.

חיים אורון: אני מציע שכולנו נאמר את זה, כי אנחנו לא יודעים מי יהיה הקורבן הבא.

חיים אורון: חשוב ומותר והכרחי לבקר את מה שקורה עכשיו מבלי שהביקורת הזאת תתפרש כסוג של הגנה על הנחקר.

אריה אלדד: דווקא בעיתוי הזה אתה אומר את זה?

חיים אורון: כן, דווקא בעיתוי הזה אני אומר את זה.

אריה אלדד: אז למה – – –

חיים אורון: אני אומר את זה דווקא בעיתוי הזה משום שדווקא בעיתוי הזה זה הופך להיות חלק מהנושא.

חיים אורון: דווקא בעיתוי הזה.

חיים אורון: היועץ המשפטי לממשלה התחייב שהוא יחקור, והתחייבו גורמים נוספים שהם יחקרו את הנושא הזה.

חיים אורון: זה חלק מהמכלול הזה, ואני לא מציע שנזלזל במשקלו.

חיים אורון: אמרתי דברים ברורים לגבי מה אני חושב שחובה עלינו לתבוע מראש הממשלה – ולכן נצביע אי-אמון בממשלה על הסעיף הזה היום.

חיים אורון: אני חושב שאמרתי דברים ברורים על עמדתנו לגבי ההצעות של שר המשפטים הנוכחי בגיבוי מלא של ראש הממשלה, והחלק הזה של הבית תומך בהן, ולא במקרה.

חיים אורון: הן לא נגמרות בראש הממשלה – במעמדו של בית-המשפט העליון, במה מותר ומה אסור לו, איזו ביקורת שיפוטית תהיה, ועל מה לא תהיה ביקורת שיפוטית – – –

דוד רותם: חבר הכנסת אלדד רוצה את ראש הממשלה.

דוד רותם: הוא תומך בו.

חיים אורון: איך?

דוד רותם: כי הוא מעלה את הצעת החוק.

חיים אורון: אני בטוח שבדו-שיח בינך לבין חבר הכנסת אלדד בפער של שני כיסאות חברי כנסת, אתם תגשרו על האי-הבנה שהיתה לך בדברי, ונדבר אחר כך.

חיים אורון: זה מה שהבנת, אז כנראה, זה מה שהבנת.

חיים אורון: מעניין שזה מה שמקפיץ אותך.

אריה אלדד: פרידמן מעלה את ההצעה בשביל לעזור לאולמרט.

אריה אלדד: למה אני מעלה את ההצעה?

חיים אורון: החיים הציבוריים הרבה יותר מורכבים.

חיים אורון: אתה יודע, חבר הכנסת אלדד, אני אגיד דבר נוסף; אני אפילו מקבל טענה של חוגים מסוימים שחלק גדול, ואולי גדול מאוד, מהחיפוש במעלליו של ראש הממשלה הנוכחי – ובראש הממשלה הקודם לו – התחילו בחלקים מסוימים בבית הזה כאשר הוא שינה את דעתו.

חיים אורון: זה לא מצדיק שום פעולה בניגוד לחוק, גם עכשיו, גם לפני שנה, גם לפני חמש שנים, גם לפני עשר שנים.

חיים אורון: אבל חלק מהצדקנות שעולה מכאן, מהאגף הזה, שאגב, כולה צמחה בתוך הגינה של הליכוד, לא נובע רק מיצר צדקני עליון שנפל עליהם – – –

אמנון כהן: אתה צריך לסיים, אדוני.

חיים אורון: נכון, אני לא אכחיש: מי שחיפשו אותו, גם מצאו, כנראה, ואת זה יחליט בית-המשפט.

חיים אורון: אבל כאשר אתה שואל אותי על עיתויים ואתה שואל אותי על מניעים ואתה רוצה לרדת לשורשי הביקורת של כל החלקים בבית הזה, אז אני מציע לפשפש טוב-טוב, כי חלק מהעבירות שבהן מדובר נעשו בתקופות שמאוד-מאוד מאוד חיבקתם את האנשים הללו והיתה לכם גם אז סיבה להניח שאולי לא הכול נקי, אבל אז זה תאם את השקפת עולמכם.

חיים אורון: לכן, אדוני היושב-ראש, מאותן שלוש סיבות שמניתי במהלך דברי, חקירותיו של ראש הממשלה, המאבק נגד שלטון החוק וכל מה שמתרחש מסביבם – אנחנו נצביע אי-אמון בממשלה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה בנושא הגזענות המתגברת כתוצאה ממדיניות כושלת של הממשלה.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת אברהים צרצור ינמק את ההצעה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, במסגרת ההצעה שלנו אתמקד בשני נושאים.

אברהים צרצור: הנושא הראשון הוא העוני ההולך ומתגבר בקרב האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, והנושא השני הוא הגזענות שהולך וגואה, הולכת ומתעצמת כנגד האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: החיבור בין שני המושגים האלה, עוני וגזענות, הוא חיבור קטלני שתוצאותיו, לצערי הרב, הן הרות-אסון.

אברהים צרצור: ואני אפרט.

אברהים צרצור: דווקא אתחיל בנושא העוני, שמבחינתי הוא הנושא החשוב ביותר.

אברהים צרצור: אתחיל בשאלה הזאת: האם יש זהות לעוני בישראל?

אברהים צרצור: מסתבר שכן.

אברהים צרצור: לעוני בישראל יש זהות לאומית.

אברהים צרצור: העוני הוא ערבי.

אברהים צרצור: העוני אינו יתום, יש לו אמא ואבא והם נקראים מדינת ישראל.

אברהים צרצור: המדינה מתעלמת ובינתיים הילד הרע גדל.

אברהים צרצור: הנתונים הרשמיים מראים כי 57% מהערבים נמצאים מתחת לקו העוני.

אברהים צרצור: הערבים מהווים 18% מכלל האוכלוסייה כפי שכולנו יודעים, אולם שיעורם בקרב העניים במדינה מגיע לכיותר מ-40%.

אברהים צרצור: האבטלה בקרב הנשים הערביות מגיעה ל-81%.

אברהים צרצור: למרות זאת, במדינה ובמוסדותיה הכלכליים השכילו רק לאחרונה לערוך את החיבור הישיר בין העוני לבין שיעורי התעסוקה הנמוכים בקרב האוכלוסייה הערבית במדינה.

אברהים צרצור: כך, למשל, המועצה הלאומית לכלכלה, שהגישה מסמך בשם "אג'נדה כלכלית חברתית חדשה לשנים 2008 עד 2010", שמטרתו לצמצם את העוני והאבטלה, מסיקה כי: "העדר תעסוקה נאותה הינו אחד הגורמים המיידיים, המרכזיים העומדים מאחורי העוני.

אברהים צרצור: בעוד תחולת העוני בקרב משפחות ללא מפרנס מגיע לכ-68%, בקרב משפחות עם שני מפרנסים שיעור העוני צונח ל-3% בלבד".

אברהים צרצור: משוואה פשוטה מסבירה אמירה זו.

אברהים צרצור: קו העוני עומד על 4,200 ש"ח לזוג עם שני ילדים.

אברהים צרצור: משכורת המינימום שווה 3,800 ש"ח בערך.

אברהים צרצור: משכורת אחת מבטיחה שהמשפחה תצנח אל מתחת לקו.

אברהים צרצור: גם נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, הודה לאחרונה שיש אפליה בתעסוקה כנגד הערבים.

אברהים צרצור: הוא מנה סיבות נוספות לעוני באומרו: "כוח העבודה הערבי משכיל פחות ומרוכז בפחות מ-12 שנות לימוד.

אברהים צרצור: התעסוקה שלהם מרוכזת בענפים ובמקצועות שהשכר בהם נמוך, וכן שיעור התעסוקה של הנשים הערביות הוא נמוך מאוד ומגיע ל-17% בלבד לעומת 51% בקרב הנשים באוכלוסייה" – ואני אוסיף, לעומת 65% בקרב הנשים היהודיות.

אברהים צרצור: גישה דומה, אדוני היושב-ראש, שמשמעותה היא להאשים את העניים בעוניים, הפגין גם משרד התמ"ת.

אברהים צרצור: הסיבות לעוני לטעם התמ"ת הן העדר מקומות עבודה גדולים בכפרים הערביים, המסגרות הערביות המסורתיות שאינן מעודדות נשים לצאת לעבודה והעדר גני-ילדים.

אברהים צרצור: שימו לב למבנה התחבירי.

אברהים צרצור: כשהערבים אשמים, ברור מי האשם.

אברהים צרצור: כשהמדינה אשמה מופיעה המלה "העדר".

אברהים צרצור: אף אחד לא נושא באחריות.

אברהים צרצור: אך האמת היא שהמדינה מתחמקת מנטילת אחריות למצב החמור שהיא גרמה לו במו ידיה במשך 60 שנות קיומה, ואני אנסה להסביר.

אברהים צרצור: בישראל חיות במקביל ולא בהרמוניה שתי חברות, ערבית ויהודית.

אברהים צרצור: אחת עברה מהפכה תעשייתית וכיום עוברת מהפכה טכנולוגית.

אברהים צרצור: האחרת לא עברה אפילו את המהפכה התעשייתית ולא סיגלה לעצמה את הכישורים להתמודד עם המאה ה-21, ומדוע?

אברהים צרצור: החברה הערבית היתה חברה חקלאית באופיה.

אברהים צרצור: נישולה של החברה הערבית מנכסיה העיקריים, האדמות, בהפקעה הגדולה בשנת 1948, וגם לאחר מכן, הותירו אותה ללא הבסיס הכלכלי וגם ללא חלופה.

אברהים צרצור: ותשמעו את הנתון המדהים הזה: 90% מהנשים הערביות נהגו לעבוד באדמות, דהיינו בחקלאות.

אברהים צרצור: בעקבות ההפקעות צנח שיעורן ל-7% בלבד.

אברהים צרצור: מדיניות ממשלתית מכוונת של אי-פיתוח אזורי תעשייה ביישובים ערביים, חוסר הניידות של החברה הערבית וחסימת מיזוגה בחברה היהודית, כחלק ממדיניות ארוכת שנים של אפליה על רקע לאומי, כל אלה דנו את הערבים לעבודה בסקטורים מצומצמים ומוגדרים, בעבודות הפיזיות הקשות או בשירותים.

אברהים צרצור: הכפרים הערביים הפכו לצערנו הרב לכפרי שינה עבור הפועלים.

אברהים צרצור: העוני הוא תוצאה הכרחית של תהליך זה.

אברהים צרצור: זה שני עשורים התווסף לכך גם האלמנט המעמדי, מה שנקרא גלובליזציה, כסיבה מרכזית לעוני.

אברהים צרצור: דבקות ממשלות ישראל ביישום כלכלת השוק החופשי השפיעה באופן הרסני על החברה הישראלית בכלל ועל החברה הערבית בפרט.

אברהים צרצור: ההפרטה, היחלשות ההסתדרות, ייבוא עובדים זרים – "העבדים המודרניים", כפי שהם נקראים – לענפי הבניין, החקלאות והסיעוד, וייצוא ענפים כמו הטקסטיל, שנשים ערביות עבדו בהן, לארצות שבהן כוח-אדם זול יותר – כל אלה פגעו קודם כול בערבים.

אברהים צרצור: גם תנאי ההעסקה השתנו.

אברהים צרצור: לא עוד העסקה ישירה אצל החברות הגדולות אלא היפטרות מאחריות על-ידי העסקה באמצעות קבלני משנה וחברות כוח-אדם המנצלים את העובדים לרעה, שוחקים את שכרם ומותירים אותם ללא קביעות וללא תנאים סוציאליים.

אברהים צרצור: לסיכום, ברצוני להדגיש כמה דרישות שאולי ייכללו בתקציב מדינת ישראל לשנת 2009.

אברהים צרצור: הממשלה נדרשת באופן דחוף אם לא מיידי לקבוע יעדים לפתרון הבעיות ומילוי הצרכים בחמישה תחומים עיקריים.

אברהים צרצור: הראשון, פתרון מצוקת הדיור ביישובים הערביים, כולל הפשרת קרקעות או הפשרת קרקעות לבנייה למגורים ולצרכים ציבוריים וכלכליים ופיתוח שכונות חדשות.

אברהים צרצור: השני, הפחתת שיעורי העוני על-ידי יישום תוכנית לטיפול בקבוצות במצוקה, בעיקר ילדים ובני נוער.

אברהים צרצור: השלישי, עידוד התעסוקה והפיתוח הכלכלי; הגברת תקציבים לתוכניות המיועדות לעידוד עסקים ויזמים והרחבת התעסוקה.

אברהים צרצור: הרביעי, יישום דוח הוועדה המשותפת במשרד החינוך וועדת המעקב לענייני החינוך הערבי.

אברהים צרצור: והחמישי, לבסוף, מימוש החלטות הממשלה בכל הנוגע לייצוג הולם במשרדי הממשלה השונים ובחברות הממשלתיות ועמידה ביעדים שהממשלה קבעה לעצמה.

אברהים צרצור: אנחנו מקווים מאוד שהנושאים הללו ייכללו בתקציב של 2009, ושנוכל לראות לפחות את האור בקצה המנהרה.

אברהים צרצור: תודה מקרב לב.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת אברהים צרצור.

אמנון כהן: הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה בנושא: המשך הפליית האוכלוסייה הערבית בתחומי הדיור, התעסוקה, החינוך, הבריאות ושירותי הרווחה – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אמנון כהן: לאחר חבר הכנסת דב חנין, השרה המקשרת תענה על ארבע הצעות האי-אמון ביחד.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, בדרך כלל בהצעות האי-אמון אנחנו מעלים שלל נושאים שבהם ממשלת ישראל אכן ראויה לאי-אמון.

דב חנין: אבל היום ברצוני להתמקד בנושא אחד, שהוא נושא חשוב וכואב וראוי להקדיש לו תשומת-לב מיוחדת, והנושא הוא יחסה של ממשלת ישראל ויחסה של מדינת ישראל אל המיעוט הלאומי שחי בארץ הזאת, המיעוט הלאומי הערבי הפלסטיני בתוך מדינת ישראל.

דב חנין: אמר בזמנו הנשיא הראשון, חיים ויצמן, שיחסה של ישראל למיעוט הערבי הוא המבחן העליון של ישראל ושל החברה הישראלית.

דב חנין: בצער גדול אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שבמבחן הזה ישראל נכשלה, ובמבחן הזה נכשלת קודם כול ממשלת ישראל.

דב חנין: אני רוצה להביא בפניכם תמונה עגומה של מצבה של האוכלוסייה הערבית בישראל במגוון רחב מאוד של נושאים, ובשורה התחתונה המסקנה היא ברורה.

דב חנין: בכל תחומי החיים, האוכלוסייה הערבית בישראל – גם היום, עד היום, בשנת 2008, 60 שנה לישראל – מופלית בצורה קיצונית וקשה.

דב חנין: נתחיל, כמובן, בבריאות.

דב חנין: אני אתן אינדיקטור אחד לאפליה של האוכלוסייה הערבית בתחום הבריאות, תמותת תינוקות.

דב חנין: זה האינדיקטור המוכר והידוע ביותר.

דב חנין: בציבור הערבי הנתון הוא 8.4 תינוקות מתים ל-1,000 לידות, לעומת 3.6 מקרים של מוות על כל 1,000 לידות בציבור היהודי.

דב חנין: הפער הזה הוא פער דרמטי, הוא פער משמעותי.

דב חנין: הוא פער שכמובן אפשר לראות אותו בכל מישורי הבריאות האחרים.

דב חנין: אבל תמותת תינוקות היא אינדיקציה מקובלת לפערים בתחום הבריאות, ולכן אסתפק בה.

אריה אלדד: יכול להיות שחלק מזה זה בגלל נישואי קרובים?

דב חנין: לא.

אריה אלדד: איך לא?

דב חנין: אני אומר לך.

דב חנין: הקשר בין הנתון הזה לבין נתונים סוציו-אקונומיים אחרים הוא עצום.

דב חנין: אני אתן דוגמה לנתון אחד.

דב חנין: בין הילדים היהודים, 31.4% נמצאים מתחת לקו העוני.

דב חנין: בין הילדים הערבים, כמעט שני-שלישים נמצאים מתחת לקו העוני.

אריה אלדד: ועדיין נישואי הקרובים באותו מגזר גדולים.

דב חנין: הפער הזה שקיים במצב של הילדים הערבים הוא, אגב, הסבר אחד לפער הגדול שקיים בשיעורי התמותה בין תינוקות יהודים לתינוקות ערבים.

דב חנין: יש גם פערים נוספים שנוגעים לרמות מערכת הבריאות בציבור הערבי ובציבור היהודי.

דב חנין: אבל אני רוצה לחזור לעניין הילדים ולהזכיר גם את הפער בשיעורי הנשירה בין תלמידים ערבים ליהודים.

דב חנין: כ-8% מכלל התלמידים במגזר הערבי לא מסיימים את חוק לימודיהם, בעוד ששיעור התלמידים היהודים שנושרים עומד, לפי הנתונים שבידי, על 4% בלבד.

דב חנין: אבל הנתונים קשים הרבה יותר כאשר אנחנו בוחנים את שיעורי הלמידה במגזר היהודי והערבי בגילים שונים.

דב חנין: בגיל חמש, למשל, לומדים במגזר היהודי כ-90%.

דב חנין: במגזר הערבי – כ-70% בלבד.

דב חנין: בגיל 17 לומדים במגזר היהודי קצת יותר מ-92%, ובמגזר הערבי לומדים בגיל הזה כ-75% בלבד.

דב חנין: זה נתון דרמטי של שוני גדול בשיעורי הלמידה במגזר היהודי והערבי.

דב חנין: אגב, את הנתונים האלה אפשר לראות בכל הגילאים.

דב חנין: אני נתתי דוגמאות משני גילאי הקצה.

דב חנין: תמונת האפליה לא נעצרת כאן.

דב חנין: אנחנו מדברים לא רק על עוני של ילדים ערבים, אנחנו מדברים על עוני של הציבור הערבי ושל היישובים הערביים.

דב חנין: יותר מ-95% מהיישובים הערביים נמצאים בדירוג של אשכול חברתי-כלכלי נמוך, כלומר בארבעת האשכולות הנמוכים ביותר: 1, 2, 3, 4.

דב חנין: 10 הוא הדירוג הגבוה ביותר.

דב חנין: התמונה קשורה גם לתעסוקה של אזרחים ערבים.

דב חנין: אתן בהקשר הזה נתון אחד.

דב חנין: שיעור המתייאשים מכלל כוח העבודה האקדמי במגזר הערבי הוא כ-24%, לעומת פחות מ-3% במגזר היהודי.

דב חנין: שיעור האזרחים הערבים המועסקים בענף ההיי-טק הוא 4% בלבד, לעומת שיעור גדול בהרבה של האזרחים הערבים באוכלוסייה בכללותה.

דב חנין: אנחנו מדברים על כ-20% אזרחים ערבים בישראל לעומת 4% אזרחים ערבים שמועסקים בענף ההיי-טק.

דב חנין: השכר הממוצע של אזרחים ערבים אקדמאים הוא 6,400 שקלים בממוצע, לעומת 9,500 שקלים אצל יהודים אקדמאים.

דב חנין: התמונה של אפליית האזרחים הערבים מתפרסת גם אל התעסוקה בתוך המגזר הציבורי.

דב חנין: רק 6% מעובדי המדינה הם ערבים, לרבות דרוזים.

דב חנין: שוב, שיעור הערבים במדינת ישראל מתקרב ל-20%.

דב חנין: אעבור לתחום אחר, תחום של הזכות לדיור ולבית.

דב חנין: בשנת 2007 לבדה הרסה מדינת ישראל למעלה מ-1,000 בתים.

דב חנין: אנחנו מדברים על כ-760 בתים שנהרסו בתחומי "הקו הירוק".

דב חנין: רוב רובן של הריסות הבתים האלה נעשו ביישובים ערביים והתייחסו לבעלי-בתים ערבים.

דב חנין: בהקשר זה אנחנו יכולים להזכיר את מצבם של האזרחים הבדואים בנגב.

דב חנין: באזור הנגב, בערך חצי מהאוכלוסייה הם אזרחים ערבים בדואים, מחציתם חיים עד היום בכפרים לא מוכרים, שאין להם מעמד, אין להם הכרה רשמית, על כל המשתמע מכך ועל כל הנובע מכך.

דב חנין: העדר ההכרה בכפרים הבדואיים בנגב מוסבר בדרך כלל בכך שלאוכלוסייה הערבית בנגב יש דרישות מקרקעין.

דב חנין: אבל התביעות המקסימליות של הערבים הבדואים בנגב הן בסך הכול ל-3% מסך כל האדמה שקיימת בנגב.

דב חנין: זה כמובן שיעור נמוך מאוד, מצומצם, ובוודאי לא יכול להצדיק את אותה מדיניות של הימנעות כוללת מהכרה בכפרים וביישובים הבדואיים.

דב חנין: תמונת האפליה של האזרחים הערבים נמשכת גם לתחום הסביבתי.

דב חנין: גם כאן אני יכול לתת דוגמאות מתחומים שונים.

דב חנין: אתן דוגמה מתחום אחד, טיפול בשפכים.

דב חנין: בעיות הטיפול בשפכים ביישובים ערביים נוגעות לשני תחומים, בעיות העדר תשתית מתאימה, או לחלופין, תחזוקה של התשתיות הקיימות.

דב חנין: בכל המקרים שאנחנו מדברים על הזנחה קיצונית של טיפול בשפכים, אנחנו מדברים על מערכות מקומיות שאין להן תקציבים מספיקים כדי לתת פתרונות מקיפים ואמיתיים לטיפול הנדרש בשפכים.

דב חנין: אגב, מי שסובל מאותם שפכים שזורמים בחוצות היישובים וגורמים למפגעים סביבתיים אלה כמובן התושבים הערבים ביישובים שבהם הביוב איננו מטופל, אבל לעתים נפגעים גם השכנים שלהם, לפעמים נפגע גם הים, כמו בחופי עכו, שדרך נחל-נעמן סופג ביוב מכפרים ערביים שאין להם יכולת לטפל ולתת מענה לבעיית הביוב הגואה בתחומם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שלא קיים תחום בחיי החברה הישראלית, שלא נמצא בו תמונה קשה וחריפה של אפליית האזרחים הערבים.

דב חנין: מתעסוקה אל עוני, מתמותת ילדים לשיעור הילדים בבתי-הספר ולשיעור הסטודנטים באוניברסיטאות, מתשתיות ועד מפגעים סביבתיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זאת תמונה קשה.

דב חנין: תמונה קשה ותמונה מדאיגה.

דב חנין: נוסף על כל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו חייבים לציין בדאגה מיוחדת את ההתרבות של מקרי אלימות על רקע גזעני בחברה הישראלית.

דב חנין: מקרים קשים במיוחד קרו בתקופה האחרונה, כמו אותו מקרה בפסגת-זאב, שבו תקפו 80 נערים שני צעירים ערבים בדרכם הביתה – –

אמנון כהן: לסיים, אדוני.

דב חנין: – – סטודנט ערבי שהותקף מחוץ למעונות בשכונת קריית-היובל, המשפחה הדרוזית שהותקפה בעתלית על-ידי חיילים, הצעיר הערבי שהותקף בכרמיאל על-ידי פורעים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אי-אפשר להישאר אדישים מול המקרים האלה, ההולכים ומתרבים, מקרים שמערערים באופן עמוק את שלטון החוק ברחובות ומדרדרים עוד יותר את מרקם היחסים בין ערבים ליהודים בישראל.

אמנון כהן: תודה.

דב חנין: משפט סיום, אדוני היושב-ראש:

דב חנין: כל הנושאים האלה מחייבים מדיניות ממשלתית אחרת.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להתקדם לשוויון, אנחנו לא יכולים רק להסתפק בדיבורים, אנחנו צריכים הרבה עשייה בפועל, אנחנו צריכים עשייה מקדמת שוויון, אנחנו צריכים עשייה נאבקת בגזענות.

דב חנין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני מזמין את השרה המקשרת בין הממשלה לכנסת ושרת התיירות של מדינת ישראל, גברת רוחמה אברהם-בלילא, להשיב על ארבע הצעות אי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – ארבע הצעות אי-אמון, אבל שתי הצעות אי-אמון על אותו נושא.

רוחמה אברהם-בלילא: לפיכך יהיו לי שתי תשובות.

רוחמה אברהם-בלילא: לגבי הצעות אי-אמון בנושא חקירות ראש הממשלה, אני אומר כך: ראש הממשלה, בצעד מכובד וראוי, אמר בעצמו כי אם יוחלט על הגשת כתב אישום, יתפטר מתפקידו.

רוחמה אברהם-בלילא: לא ברור מדוע אלו שכיבדו זאת אז, לא מכבדים זאת כעת, וכיצד שמים עצמם אנשים במקום החוקרים והפרקליטים, וממהרים כבר לחרוץ את דינו.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה נמצא תחת חקירה שבסיומה יונחו מסקנותיה, ועד אז אני מציעה לכולנו להתאזר בסבלנות ולהניח לרשויות החוק לפעול ולסיים את עבודתן.

רוחמה אברהם-בלילא: סוגיה שנייה, בנושא של אפליית האוכלוסייה הערבית.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אני אומר, שבוועידת ראש הממשלה למגזר הערבי, שהתקיימה לפני כשבועיים, דיבר ראש הממשלה על מדיניות חדשה של שילוב ושוויון, מדיניות שתאפשר הזדמנות שווה, שתהפוך את תת-המשק הערבי לחלק מהמשק הישראלי הרחב ותאיץ את שילובם של הערבים בכלכלת המדינה כולה.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינה אחת, כלכלה אחת.

רוחמה אברהם-בלילא: כשאני אומרת כלכלה אחת, מדינה אחת, אני רוצה להביא לפניכם כמה דוגמאות לשיתופי פעולה שקיימים בין המגזרים ומאשרים את פעולות הממשלה בנושא.

רוחמה אברהם-בלילא: בתחום החינוך – תוכנית שנוצרה מארבע ועדות משותפות לממשלה ולוועד ראשי הרשויות.

רוחמה אברהם-בלילא: הוועדות ניתחו במשותף את הקשיים והכשלים של החינוך במגזר הערבי – אני מניחה שהתוכנית הזאת תיושם בקרוב.

רוחמה אברהם-בלילא: בתחום הכלכלי, הולכת ומתגבשת מועצה מייעצת לרשות לפיתוח כלכלי, ובה אנשי משק ערבים ויהודים כאחד.

רוחמה אברהם-בלילא: דיון משותף בנושא תביעות הבעלות של הבדואים בנגב – מונתה ועדה ציבורית בראשות השופט גולדברג, שתגבש המלצות להחלטת ממשלה, ובמידת הצורך גם לחקיקה.

רוחמה אברהם-בלילא: שניים מחבריה הם אישים בכירים בחברה הבדואית בנגב.

רוחמה אברהם-בלילא: בהמשך להחלטת ממשלה ולפי הצעת חוק של חברת הכנסת נאדיה חילו, תוכל הרשות לפיתוח כלכלי, שבה עובדים ערבים ויהודים, לחייב – וזה כבר מיושם – את גופי הממשלה להיוועץ עמה ולשתף את נציגיה בכל הליך תכנון הקשור למגזר הערבי, המתקיים מתוקף אותה החלטת ממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם בנושא של ייצוג הולם של העובדים הערבים במנגנון הממשלתי יש התפתחות, והתפתחות חיובית מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: קיימת כניסה של אנשים צעירים, מוכשרים וחדשים לשירות המדינה, ובאשר למספרים, אפשר כבר לציין ביטוי לשינוי מגמה, כאשר עד שנת 2012, 10% מעובדי המגזר הציבורי יהיו ערבים.

רוחמה אברהם-בלילא: בשלטון המקומי – משרד הפנים הצליח להגיע לשוויון במימוש מענקי האיזון בין המגזר היהודי לערבי.

רוחמה אברהם-בלילא: בהקשר זה ראוי לברך גם את המהלך שהניע שר הפנים להקמתה של עיר חדשה לאוכלוסייה הערבית בצפון הארץ, עיר מודרנית שתשולב בכלכלה ובחברה הישראלית.

רוחמה אברהם-בלילא: הוחלט על הקמת העיר לפני כשבועיים, ובשבוע שעבר אישרה הממשלה הקמת צוות בין-משרדי בראשות מנכ"ל משרד הפנים ובשיתוף עם שאר משרדי הממשלה הרלוונטיים, שיגבש תוכנית עבודה לבחינת הקמתה של העיר החדשה, והמלצותיו יוגשו עד סוף שנת 2008.

רוחמה אברהם-בלילא: מעבר לדברים הללו, אני מאמינה כי השינוי האמיתי צריך לבוא מתוך החברה הישראלית, כמו גם מתוך החברה הערבית, וגם מתוך חברי הכנסת, מתוך הבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: ללא קשר, ללא הסוגיה הזו, קשה יהיה לקדם אינטרסים משותפים של שתי האוכלוסיות.

רוחמה אברהם-בלילא: לאור זאת אני מבקשת להסיר את ההצעות מסדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה לגברתי, השרה המקשרת עם הממשלה ושרת התיירות.

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בהצעות אי-אמון.

אמנון כהן: הצעת אי-אמון שביעית, של , להביע אי-אמון בממשלה בנושא: התחבורה הציבורית הקורסת וחילולי השבת המתרחבים.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב כהן ינמק את הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: שר התחבורה צריך להשיב.

אמנון כהן: בבקשה.

יעקב כהן: איפה שר התחבורה?

אמנון כהן: הוא מקשיב לך כבר, בדרך.

יעקב כהן: הייתי רוצה שהוא ישמע.

משה שרוני: יש לו אוזנייה.

אמנון כהן: יש לו אוזנייה, ישירות אליו.

אמנון כהן: בבקשה, הוא ישיב לך.

אמנון כהן: בבקשה.

יעקב כהן: אני רוצה שהוא ישמע.

יעקב כהן: על מה הוא ישיב אם הוא לא ישמע?

רוחמה אברהם-בלילא: אז אולי חבר הכנסת שרוני יעלה קודם ואני אשיב לו?

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי נהפוך את הסדר?

אמנון כהן: עלה כבר.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: תתחיל לדבר.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, סיעתנו מגישה היום הצעת אי-אמון נוכח הסבל המתמשך והגובר של נוסעי התחבורה הציבורית בישראל – ועם זאת, העלו את מחיריה – וכן הרמת יד על שבת קודשנו בפתיחת קו חינם בשבת בחיפה.

יעקב כהן: חברי כנסת, הצעת האי-אמון שמגישה סיעתנו מייצגת ציבור גדול.

יעקב כהן: מדברים על למעלה ממיליון תושבים שלא זכו ולא ניחנו לא בשני רכבים ואף לא ברכב אחד, והם חייבים להתמודד עם המצוקה הנוראית והקשה שאי-אפשר לתארה, ולהמתין זמן ארוך עד שיגיע הרכב המיוחל שיסיע אותם.

יעקב כהן: ופעמים רבות, כשהוא כבר מגיע, הוא מלא וגדוש – וזה לאחר זמן רב של המתנה.

יעקב כהן: אי-אפשר לתאר את הסבל של הנסיעה של הציבור הזה, במיוחד אני מדבר על הקווים הבין-עירוניים.

יעקב כהן: כאשר התחנות עמוסות, ולפעמים אנחנו עומדים בתחנות ורואים למעלה מ-100 נוסעים בתחנה אחת, שנאלצים לעמוד, הם, נשיהם וטפם, בשמש היוקדת, בגשם הזולף – כל נסיעה נהפכת לסיוט ולמעמסה.

יעקב כהן: במו-עיני ראיתי, חברי הכנסת, את הסבל, את הבכיות של ההורים, את הצער.

יעקב כהן: אי-אפשר לתאר את המצוקה.

יעקב כהן: חברי הכנסת, את הנושא הזה העליתי פעמים רבות מעל במה זו, בוועדת הכלכלה, וגם אתך, כבוד השר – נפגשנו פעמים, עם צוות משרדך.

יעקב כהן: הגשתי לך, כבוד השר, חוברת עם תמונות, ולצערי מאז נוספו עליה עוד תמונות רבות.

יעקב כהן: אני שואל, אדוני השר, אתה בעל עבר עשיר בעשייה, פיקדת על מערכות סבוכות, קשות, מסוכנות, על כל צבא-הגנה לישראל, היית רמטכ"ל של מדינת ישראל: דבר כזה פשוט אי-אפשר לפתור?

יעקב כהן: מה קורה כאן?

יעקב כהן: אדוני השר, אתה יודע שאני מאוד מוקיר ומכבד אותך, והיום אתה מועמד לניהול המדינה, אבל ציבור אזרחי ישראל מצפה קודם שתנהל את התחבורה, שתפתור את המצוקה.

יעקב כהן: רבותי, הפתרונות אינם בשמים.

יעקב כהן: יש במדינת ישראל בעיות קשות, חמורות, מסוכנות, שבאמת קשה לפתור אותן, אבל דבר כזה פשוט – אי-אפשר לפתור את הסבל הזה של הציבור?

יעקב כהן: אדוני השר, אני יודע שרצונך לפתור את זה.

יעקב כהן: אמרת לי שתיקח את זה באופן אישי, כפרויקט אישי, והתחלת לנקוט צעדים, אבל לצערי אני עדיין לא רואה שהדברים זזים.

יעקב כהן: ואני שואל, האם אין לך במשרד איזה גיס חמישי?

יעקב כהן: האם לא מוליכים אותך שולל?

יעקב כהן: הציבור כואב, הסבל יומיומי, וכולנו שואלים מדוע אי-אפשר לפתור את הבעיה הפשוטה הזאת.

יעקב כהן: אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו מדברים רבות על עידוד התחבורה הציבורית כמשימה לאומית, דבר שמונע תאונות דרכים וחוסך מיליארדי שקלים למשק.

יעקב כהן: משרד התחבורה משקיע מיליארדים בתשתיות, והלוא עידוד התחבורה הציבורית הוא התשתית והחיסכון הטוב ביותר.

יעקב כהן: כך ירד העומס הרב מכבישי ישראל.

יעקב כהן: אני לא צריך להגיד לך, אדוני השר, שהתחבורה הציבורית בטיחותית יותר, מונעת תאונות, היא חסכונית מכל הבחינות.

יעקב כהן: על כן תמוהה מדיניות המשרד אשר במקום לעודד תחבורה ציבורית, לצערי מעודד נסיעה ברכב פרטי.

יעקב כהן: אני יודע על אנשים רבים שאין ביכולתם להחזיק רכב, הם לא רוצים להחזיק רכב, אבל המצוקה מאלצת אותם לחסוך עד הפרוטה האחרונה ולהגיע לרכב פרטי עצמאי.

יעקב כהן: מלבד הנושא של התחבורה, הקושי והנסיעה המתישה, פלא בעיני שלאחרונה עוד העלו את מחירי התחבורה הציבורית, במקום להוזיל ולתת תמריץ לתחבורה הציבורית, שהרי "בטוח" שעל-ידי הפחתת המחירים ושיפור השירות מקבל האזרח ייקור ושירות נוראי.

יעקב כהן: כל בר-דעת יודע ומבין שהפחתת המחירים ושיפור השירות היו מעודדים את התחבורה וחוסכים כספים.

יעקב כהן: ואני שואל: האם אינכם מסוגלים באמת להביא את התחבורה למצב מניח את הדעת, למצב סביר?

יעקב כהן: מה רוצים האזרחים?

יעקב כהן: דבר מינימלי.

יעקב כהן: ואני אומר לכם: אם אתם לא יכולים, לא מבקשים מכם שום סיוע.

יעקב כהן: אנא הניחו לנו לנפשנו.

יעקב כהן: אנחנו נסתדר לבד, אנחנו יכולים להסיע את הציבור.

יעקב כהן: תנו לנו להסיע אותם לבד בהפרטות.

יעקב כהן: האם אי-אפשר להביא עוד חברות הסעה?

יעקב כהן: אי-אפשר להביא עוד טנדר?

יעקב כהן: רק תסירו מאתנו את המגבלות ונהיה אסירי תודה.

יעקב כהן: התפרסם במקומות רבים – זה היה דוח של משרד התחבורה – שבמקומות שנכנסה תחבורה מקבילה יש עלייה משמעותית של קרוב לכפל נוסעים, כמו בביתר, שם הוחלפה חברת "ביתר תור" ב"ביתר עילית" וציבור הנוסעים גדל והשירות שופר.

יעקב כהן: כך היה המצב באשדוד ובטבריה, שם הוכפל מספר הנוסעים, המחיר ירד והשירות שופר.

יעקב כהן: אין עיני צרה ב"אגד", אבל מדוע אי-אפשר להכניס עוד תחרות, עוד חברה מקבילה?

יעקב כהן: הרי היכן שיש תחרות, יש שיפור.

יעקב כהן: כך זה היה ברמלה ובנתניה.

יעקב כהן: אדוני השר, בעיית התחבורה הפכה לבעיה הומניטרית.

יעקב כהן: אני שואל: אנחנו בסין?

יעקב כהן: אנחנו באפריקה?

יעקב כהן: לך תראה את הזוועות שעומדים מאות אנשים ומחכים לאוטובוס.

יעקב כהן: עוד ישבו אנשים על הגגות של האוטובוסים כאן.

משה שרוני: אנחנו באסיה, לא באפריקה.

יעקב כהן: הגענו למצב שבו אנחנו לא מבקשים סיוע, אלא רק תשחררו אותנו מהמגבלות ששמתם עלינו.

יעקב כהן: אל תעזרו לנו, רק אל תפריעו לנו.

יעקב כהן: אני מדבר על קווים שהם רווחיים ביותר ומי שיקבל אותם יתעשר.

יעקב כהן: הניחו לנו לנפשנו אם אתם לא מסוגלים.

יעקב כהן: אדוני השר, אתה יודע שכדי למגר את התופעה של הנסיעה בעמידה הגשתי הצעת חוק שלפיה מי שנאלץ לנסוע בעמידה ישלם רק 50% ממחיר הנסיעה.

יעקב כהן: לצערי הנסיעה היא לא אנושית ולא בטיחותית.

יעקב כהן: הייתי בקשר עם אנשי המשרד והמנכ"ל, הם הבטיחו שהם יעשו ניסיון, אבל בינתיים דברים לא זזים.

יעקב כהן: אני חייב לומר בשבחה של "אגד" שהיא נענית תמיד לפניותי בחיוב ומשגרת רכבים, אולם אני מצפה שלא יצטרכו לשירותי.

יעקב כהן: לכן אני מצפה ממך, כפי שהבטחת, ואני בטוח שתעמוד במשימה בהצלחה מרבית.

יעקב כהן: חייבים להוסיף קווים נוספים על אלה הקיימים והתחרות תביא לתוצאות חיוביות.

יעקב כהן: וכן להתחיל עם הניסיון שלפיו מי שנאלץ לנסוע בעמידה, שישלם רק 50%.

יעקב כהן: במעמד זה הייתי רוצה להעלות עניין נוסף מצער וכאוב: ההודעה על פתיחת קו חינם הפועל בשבתות בחיפה.

יעקב כהן: צעד זה הוא חמור, הוא שינוי הסטטוס קוו.

יעקב כהן: צעד זה מהווה הרמת יד ופגיעה בשבת קודשנו, שבת המלכה, שכל יהודי ויהודי יודע מה רב ערכה.

יעקב כהן: זו המתנה הטובה שהנחיל לנו ה', הבורא.

יעקב כהן: ובעת כזאת, כשמדינת ישראל ניצבת בפני איומים וסכנות מצפון ומדרום, וזקוקים אנחנו לשמירה וברכה, אז הרי אין שמירה כשבת המלכה, כי הלוא השבת היא משמרת ישראל והיא מקור הברכה.

יעקב כהן: פלא בעיני כיצד משרד התחבורה פתאום הופך את עורו ודואג לאזרחים הנוסעים ומוכן למען בטיחותם לממן להם תחבורה חינם.

יעקב כהן: האם כבר פתרתם את הבעיה של הנוסעים בששת ימי המעשה?

יעקב כהן: אתם כל כך קשובים ונדיבים ונותנים בחינם לאלה שרוצים לנסוע בשבת.

יעקב כהן: קודם תדאגו לאלה שרוצים תחבורה כל השבוע.

יעקב כהן: מלת סיום.

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים, בימים אלה אני פורש מתפקידי בכנסת עקב הסכם מוקדם לפני הבחירות.

אמנון כהן: לא.

יעקב כהן: ברצוני להיפרד ולברך את כל חברי הבית ולהעניק לך, כבוד השר, עצה טובה, כיקיר, כמוקיר וכידיד.

יעקב כהן: אמרתי זאת לראש הממשלה בתחילת הקדנציה שלו.

יעקב כהן: בעשור האחרון, שבו התחלפו ממשלות וראשי ממשלות חדשים לבקרים, המציאות הוכיחה שראש ממשלה שפגע באוכלוסייה החלשה, סופו שהמפלגה וראשיה נפגעו.

יעקב כהן: ולכן אני אומר שסבלה של האוכלוסייה ומצוקה של מיליון ילדים ואלפי המשפחות אשר התאספו וזכו לתואר הנכסף של "מתחת לקו העוני", מגיע לשמים.

יעקב כהן: העובדה היא שמן השמים משלמים הן לטוב והן למוטב.

יעקב כהן: כפי שאומרת תורתנו הקדושה על הונאת החלש: "והיה כי יצעק ושמעתי כי חנון אני".

יעקב כהן: לכן חובתנו, חברי הכנסת, לשמוע את צעקת הדלים, צעקת העניים וכאבם של החלשים.

יעקב כהן: אני קורא: אנא התנהגו בחסד וברחמים כי זהו המתכון הבטוח להצלחה ולברכה.

יעקב כהן: היום, נוכח הכישלון והמצוקות הגוברות במדינתנו, והכשל הגואה והמתמשך בתחבורה הציבורית ובהתייקרות הנסיעה בה, והצער על פתיחת קו תחבורה תוך פגיעה בשבת, שהיא ציפור נפשה של האומה, סיעתנו קוראת לכל חברי הבית להצביע אי-אמון בממשלה.

אמנון כהן: הרב ליצמן, אתה משחרר אותו?

אמנון כהן: הוא רוצה לפרוש.

יעקב ליצמן: – – – הסכם.

אמנון כהן: אה, הסכם.

אמנון כהן: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב כהן.

אמנון כהן: ישיב על הצעת האי-אמון שר התחבורה והבטיחות בדרכים, חבר הכנסת שאול מופז.

אמנון כהן: בבקשה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון בממשלה שהגישה סיעת יהדות התורה עוסקת בשני נושאים: קריסת התחבורה הציבורית וחילול שבת בקווי הלילה בחיפה.

שאול מופז: ברצוני לפרוס בפניכם משנה סדורה בכל סוגיית התחבורה הציבורית ולומר לכם שהמשרד שבראשו אני עומד, משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, קיבל החלטה אסטרטגית בתחילת דרכי במשרד, לפני כשנתיים וחצי, לשנות את נקודת האיזון בהשקעה התקציבית הרב-שנתית בהשקעה בתשתיות, ולהסיט אותה לכיוון התחבורה הציבורית.

שאול מופז: נכון, התחבורה הציבורית במדינת ישראל טעונה שיפור, אך עם זאת, לדעתי, אין כל מקום לטענה על קריסת התחבורה הציבורית.

שאול מופז: להיפך.

שאול מופז: המודעות לחשיבות של התחבורה הציבורית הובילה לשינוי ולהסטת תקציבים משמעותית בתקציבי משרד התחבורה.

שאול מופז: זו תפיסה אסטרטגית שלנו, שאנחנו חייבים לסגור את הפער של כ-30 שנה בינינו לבין מדינות המערב בכל אשר קשור לתחבורה הציבורית, שהיא זמינה, נגישה, שווה לכל נפש, מגיעה לכל מקום, ומאפשרת להשתמש בה מתוך העדפה אישית על פני השימוש ברכב הפרטי.

שאול מופז: אני יכול לומר שניתן למנות מספר רב מאוד של פרויקטים, במיליארדי שקלים, שמושקעים בפיתוח התחבורה הציבורית, שכוללים גם מסילות חדשות, רכבות קלות בערים, נתיבי תחבורה ציבורית בכבישים עירוניים ובין-עירוניים.

שאול מופז: אנחנו עתידים להקים רשות לתחבורה ציבורית במטרופולינים הגדולים של מדינת ישראל, אשר תבצע את פעולת השילוביות בין כל גורמי התחבורה הציבורית במטרופולינים הגדולים של מדינת ישראל ותיתן את השירות המיטבי לאזרח, מתוך ראייה כוללת של צורכי המטרופולינים בתל-אביב, בירושלים, בחיפה ובבאר-שבע.

שאול מופז: בשנה וחצי האחרונה התווספו עשרות רבות של קווים, מתוכם 20 קווים אך ורק למגזר החרדי.

שאול מופז: אני רוצה להזכיר לעמיתי מהאוכלוסייה החרדית, שעם תחילת תפקידי אנחנו קיימנו יום עיון בכל מה שקשור לתחבורה הציבורית.

שאול מופז: מכיוון שהאוכלוסייה החרדית היא אכן המשתמש מספר אחת בתחבורה הציבורית, הוספנו מספר רב מאוד של קווים, ואנחנו נמשיך ונעסוק בסוגיה הזאת, גם לגבי קו ירושלים–בני-ברק שאני מייד אתייחס אליו.

שאול מופז: נוסף על כך, המשרד מפעיל גוף ביקורת של איכות השירות שניתן, ובחוזים שנחתמים עם חברות האוטובוסים יש לנו מדדי שירות ברורים שמעוגנים בגוף ההסכם.

שאול מופז: נוסף על כך, אני מקווה מאוד שגם בצד הטכנולוגי, הכרטיס החכם יופעל כבר בתחילת השנה הבאה, ואפשר יהיה להשתמש בו גם בקווי הרכבת, בקווי האוטובוסים ובעתיד גם ברכבות הקלות, ובכך גם לקדם מערכת מידע ארצית שתספק מידע בזמן אמת לגבי הגעת התחבורה הציבורית.

שאול מופז: אני חושב שחברי הכנסת, ובכלל זה גם חבר הכנסת יעקב כהן, מודעים לזמן, למשאבים ולצורך להשקיע בתחבורה הציבורית בכלל, ובפרט בקרב האוכלוסייה החרדית, והם יודעים גם את יחסי לפניות ולבקשות.

שאול מופז: לאחר שהבעיה של קו בני-ברק–ירושלים הופנתה אלי, אני לקחתי על עצמי לבדוק את זה ולבחון את זה.

שאול מופז: שלחנו אנשים מהמשרד, שאכן איששו את מה שנאמר כאן מעל הבמה לגבי הקו של בני-ברק–ירושלים.

שאול מופז: אנחנו החלטנו – ועל כך מקיים מנכ"ל המשרד עבודת מטה – להוסיף קו נוסף ולהפריד בין המפעילים השונים המקיימים את קווי התחבורה הציבורית בין בני-ברק לירושלים.

שאול מופז: אני מקווה מאוד שקו נוסף יוסיף לאיכות השירות למשתמשים בקו בני-ברק–ירושלים.

שאול מופז: בכך אני מקווה שנוכל לתת פתרון מאוזן ושירות נכון לאוכלוסייה שמשתמשת בקו הזה.

שאול מופז: בנוגע לטענה על חילול שבת בחיפה, ראשית, אין שינוי בסטטוס קוו בחיפה.

שאול מופז: יש כמה קווים שמופעלים, אנחנו לא הוספנו קווים נוספים.

שאול מופז: אין שינוי בסטטוס קוו.

שאול מופז: מה כן יש?

שאול מופז: המשרד השיק לאחרונה פרויקט שנקרא "קווי לילה".

שאול מופז: המטרה שלו היא להסיע אנשים שמבלים בלילות סוף-השבוע ממקומות הבילוי לבתיהם בקווי תחבורה ציבורית, ובכך למנוע את נהיגתם בכלי-הרכב הפרטיים.

רונית תירוש: – – – שיכרות – – –

שאול מופז: בעיקר אנשים שמבלים ושותים, ופוטנציאל השיכרות בקרבם הוא גבוה מאוד.

שאול מופז: וזאת, עקב תאונות רבות שאירעו בקרב צעירים שנוהגים בשיכרות.

שאול מופז: אני רוצה לומר שהתוכנית הזאת מוכתרת בהצלחה בכל הערים שבהן היא מופעלת, והיא בפירוש פרויקט מציל חיים – לא משנה את הסטטוס קוו הקיים.

שאול מופז: בחיפה, הקווים האלה מופעלים במסגרת הסטטוס קוו הקיים ולצורך הצלת חיים, ומי כמוכם יודע שפיקוח נפש דוחה שבת.

שאול מופז: אני לא אתן יד – ואני מדגיש את זה – אני לא אתן יד לשינוי הסטטוס קוו בצורה חד-צדדית, שכן מדובר בנושא מאוד רגיש, שמאזן בין הערכים השונים של האוכלוסיות השונות במדינת ישראל, ואני אעמוד על כך שלא יהיה שום שינוי בסטטוס קוו.

שאול מופז: אשר על כן, אני מציע להתנגד להצעת האי-אמון, ואני רוצה לברך את חבר הכנסת יעקב כהן, לאחל לך הצלחה.

שאול מופז: מאז התוודעתי לפעילות הפרלמנטרית שלך בכנסת – הובלת נושאים חברתיים חשובים, ועל כך מלוא הערכתי.

אמנון כהן: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

אמנון כהן: הצעה שמינית לאי-אמון בממשלה, של סיעת צדק לזקן, בנושא: הפגיעה המתמשכת בגמלאי ישראל.

אמנון כהן: אני מזמין את חבר הכנסת משה שרוני לנמק את הצעת האי-אמון, בבקשה.

אמנון כהן: התשיב השרה המקשרת?

אמנון כהן: השרה רוחמה אברהם, את משיבה?

רוחמה אברהם-בלילא: כן.

אמנון כהן: אתה רצית שישיב לך השר לענייני גמלאים, אני מבין, אבל תעלה את הנושא.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה המקשרת ושרת התיירות, עמיתי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים גיליתי שבראש מדינתנו עומד מתחמק סדרתי – מתחמק מחקירות המשטרה, מתחמק מקיום הבטחות, מתחמק מחובותיו כלפי ניצולי השואה, מתחמק מקיום החלטות של ועדות חקירה, כמו הוועדה של השופטת בדימוס דורנר בנושא ניצולי השואה.

משה שרוני: אוכלוסיית הקשישים, המהווה כיום חלק מרכזי במבנה הדמוגרפי של מדינת ישראל, היא קבוצה בעלת מאפיינים וצרכים השונים באופן מהותי מאלה של יתר האוכלוסייה.

משה שרוני: משום כך, אחד מתפקידי היסוד של חברה נאורה הוא לתת מענה חברתי-כלכלי הולם למאפייניהם ולצורכיהם המיוחדים של הקשישים, באופן שיאפשר להם לחיות את חייהם בכבוד, בשוויון ובעצמאות מרבית.

משה שרוני: לשם כך יש להבטיח ככל הניתן כי רמת חייהם של הקשישים לא תישחק יחסית לרמת החיים של כלל האוכלוסייה.

משה שרוני: יותר מ–730,000 קשישים חיים בישראל, ולכ-200,000 מהם אין הכנסות נוספות חוץ מביטוח לאומי.

משה שרוני: על-פי דוח העוני האחרון, כמעט כל קשיש רביעי חי מתחת לקו העוני, אך נראה שלמדינה לא ממש אכפת ממצב קשישיה, שכן לא נעשים צעדים להיטיב עם מצבם אלא רק להרע.

משה שרוני: מדינת ישראל בוחרת לצאת מגירעונות על-חשבונם של החלשים והמסכנים, כמו במקרה של גביית דמי ניהול של 1.75% מהפנסיה החודשית.

משה שרוני: במאמר מוסגר אציין שאין בעולם כולו תקדים לכך שפנסיונר משלם דמי ניהול גם לאחר שהחל לקבל פנסיה חודשית.

משה שרוני: אבל כרגיל, במדינת ישראל תמיד יש תקדימים מעניינים ולא-שוויוניים.

משה שרוני: מאז אפריל 2004 משלמים כ-140,000 גמלאים דמי ניהול לקרנות הפנסיה שבהן הם מבוטחים.

משה שרוני: דמי הניהול עלו בהדרגה משליש אחוז בשנת 2004 ועד 1.75% בשנת 2007.

משה שרוני: נוצר מצב אבסורדי שהמדינה למעשה גובה דמי ניהול מפנסיה חודשית של קשיש שכבר לא עובד.

משה שרוני: הסיבה לכך עוד יותר מגוחכת.

משה שרוני: מדינת ישראל החליטה להלאים את קרנות הפנסיה הוותיקות במטרה לנסות ולמחוק את גירעונות הענק שהצטברו בהן.

משה שרוני: המטרה היתה להקטין ב-4% את הגירעון שהצטבר בקרנות הפנסיה ולהכניס לקופות כ-5 מיליארדי שקל.

משה שרוני: גבירותי ורבותי, אנחנו עדים למצב שבו מדינת ישראל הפסיקה לחשוב על רווחת הקשישים שחיים בה לטובת הקטנת גירעון וכך גרמה למעשה להידרדרות של קשישים רבים אל מתחת לקו העוני.

משה שרוני: הרפורמה בקרנות הפנסיה גרמה להרעה במצבם של העמיתים, שכן היא מגדילה את חובותיהם לקרנות ומקטינה את זכויות הפנסיה שלהם, דבר אשר פוגע בעיקר בגמלאים.

משה שרוני: גמלאים – משמע אנשים שאינם עובדים, על-פי רוב – קשישים, כלומר: אוכלוסייה חלשה, על-פי רוב ללא הכנסות נוספות לגמלה, ועל כן 1,75% מגובה הגמלה זה סכום משמעותי בשבילם.

משה שרוני: מעבר לפגיעה ברמה החומרית, נוצרת תחושה בקרב הגמלאים כי ניכוי דמי הניהול, שמנכות קרנות הפנסיה – תחושה של ניצול וחוסר צדק, תחושת גזל וסיפוח נתח ניכר מהמעט שחסכו להם לעת זיקנתם.

משה שרוני: בארבע השנים האחרונות נפגע מצבם הכלכלי של 140,000 קשישים המקבלים קצבת פנסיה חודשית, וכפי שאמרתי, רבים אף הידרדרו אל מתחת לקו העוני.

משה שרוני: הפנסיה החודשית של הקשישים עמדה על 3,815 ש"ח בחודש בממוצע, עד 6,000 – סכום אשר מתקרב לשכר המינימום, ומסכום זה מנכים מעל 100 שקל בחודש לחלק שמקבלים 3,850.

משה שרוני: ליתר מנכים קרוב ל-1,800 שקל בשנה.

משה שרוני: מדובר בקשישים שחסכו כל ימי חייהם כדי ליהנות מפרי עמלם, אך בערוב ימיהם הפכו לנזקקים במקום לזכאים שמגיע להם.

משה שרוני: אם לא די בכך, התברר שגביית דמי הניהול, שהיתה אמורה לצמצם את הגירעון, הקטינה אותו בהרבה פחות ממה שהיתה אמורה.

משה שרוני: במקום צמצום של 4%, הצטמצם הגירעון רק בחצי אחוז במהלך השנים.

משה שרוני: כלומר, המטרה לא הושגה ורק נוצר עוול גדול לקשישים.

משה שרוני: רבותי, אני הגשתי הצעת חוק בנושא, ומטרתה היתה לבטל את גביית דמי הניהול.

משה שרוני: עשיתי זאת לאחר הבטחה של ראש הממשלה לסיים עניין זה עד סוף שנת 2006.

משה שרוני: אולם הגבייה של דמי הניהול נמשכת עד היום.

משה שרוני: ועדת השרים לענייני חקיקה, שאין להם רחמנות והם לא יודעים מה זה צדק, דחתה את החוק שהוגש פעמיים.

משה שרוני: קשה להאמין לשר הרווחה ולשר לענייני גמלאים אשר הבטיחו מעל דפי העיתון רק לפני שבוע כי תוגש הצעת חוק ממשלתית שתסיים את עניין גביית דמי הניהול.

משה שרוני: עד היום – לפי ההסכם הקואליציוני שנחתם כל נושא דמי הניהול היה צריך להיגמר עד סוף 2006, ואנחנו כמעט בסוף 2008.

משה שרוני: איך אנחנו יכולים להאמין לשר הרווחה ולשר לענייני גמלאים שיביאו את החוק?

משה שרוני: קשה להאמין לממשלה הנוכחית בכלל, ובפרט בכל הנוגע לקיום הבטחות לקשישים.

משה שרוני: אני מבקש מחברי הבית להצביע נגד ראש הממשלה, נגד הממשלה, שכן מדובר בממשלה שאינה ראויה לכהן ולהנהיג את האומה, ממשלה אשר מפקירה את אותם אנשים שהקימו את המדינה, בנו את המדינה הזו, נלחמו בכל מלחמות ישראל.

משה שרוני: אני מבקש מכל חברי הכנסת להצביע אי-אמון.

משה שרוני: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני מבקש מהשרה רוחמה אברהם

אמנון כהן: –בלילא להשיב על הצעת האי-אמון.

אמנון כהן: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני אעשה את זה בקצרה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומר שבשבוע שעבר עניתי בהרחבה על כל הסוגיה של הטיפול בקשישים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבינה את צו השעה של חבר הכנסת שרוני אבל אני בהחלט מפנה אותו לתשובתי מהשבוע שעבר, לפרוטוקול, ולכן התשובה שלי לא השתנתה, חבר הכנסת שרוני, ואני מציעה להסיר את הצעת האי-אמון מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לדיון משולב.

אמנון כהן: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

אמנון כהן: הכרזה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום של שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המטה לביטחון לאומי, התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק המכינות הקדם צבאיות, התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק המרכז להנצחת מורשת גוש-קטיף וצפון השומרון, התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק הרשות הישראלית לחילופי נוער וצעירים, התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 87), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות העם (מס' 22), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 110), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 111), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 112), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 9 והוראת שעה), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: כישלונה בטיפול בנושאים חברתיים בכלל ושביתת הנכים הנמשכת זה חודש וחצי בפרט;

ירדנה מלר-הורוביץ: 3.

ירדנה מלר-הורוביץ: סירובו של ראש הממשלה להשעות את עצמו למרות חקירותיו;

ירדנה מלר-הורוביץ: 5.

ירדנה מלר-הורוביץ: היותה ממשלה תחת חקירות;

ירדנה מלר-הורוביץ: 7.

ירדנה מלר-הורוביץ: המשך הפליית האוכלוסייה הערבית בתחומי הדיור, התעסוקה, החינוך, הבריאות ושירותי הרווחה;

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו נועלים השבוע את כנס הקיץ של הכנסת באווירה קשה.

יובל שטייניץ: אנחנו נועלים מושב כנסת אומלל והאכזבה ניכרת על פנינו, לא על פנינו כחברי הכנסת אלא על פנינו כאזרחי מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אזרחי מדינת ישראל, רובם המכריע, קיוו שבמהלך המושב הזה תסתיים כהונתה של ממשלת אולמרט-קדימה, שבמושב הזה, בעקבות הכישלונות בצפון ובדרום, בעקבות דוח-וינוגרד, בעקבות הכישלונות החברתיים ובעקבות השחיתות ואין ספור החקירות של ראש הממשלה ושריו, סוף-סוף נלך לבחירות חדשות ולתקווה חדשה.

יובל שטייניץ: אנחנו נועלים את המושב הזה היום ולא מאמינים למראה עינינו – מר אולמרט וממשלת קדימה עדיין כאן, עדיין מושלת בלי למשול, כי היא איבדה את כוח המשילות שלה.

יובל שטייניץ: אומנם זאת ממשלת קדימה, אבל היא ממשיכה להוביל אותנו אחורה אחורה ולמטה למטה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, בצפון ה"חיזבאללה" מתעצם כפי שלא התעצם מעולם, במזרח האיומים גוברים, אבל אתמקד לרגע בדרום הארץ.

יובל שטייניץ: שמענו את הדיווחים בימים האחרונים – יותר ויותר מתברר שהטעות ביציאה מציר פילדלפי היא אחת הטעויות הביטחוניות החמורות ביותר בתולדות ישראל.

יובל שטייניץ: הטעות הזאת, הפקרת שערי עזה, שפתחה את שערי עזה לסיוע הצבאי מאירן, לכניסת אירן לעזה, היא טעות שעוד תעלה לנו במלחמה – מלחמת עזה הראשונה או מלחמת שלום הדרום, והממשלה הזאת, ב"תהדיה", רק נותנת לכך יד.

יובל שטייניץ: דרך אגב, השר שאחראי יותר מכולם לטעות הזאת – להפקרת שערי עזה, ליציאה מציר פילדלפי, לכניסתה של אירן לפאתי הנגב – הוא אחד המתמודדים הראשיים בקדימה, שר הביטחון שאול מופז.

יובל שטייניץ: הוא זה שהביא את הסכם פילדלפי ממצרים, הוא שגרם להפקרת שערי עזה, הוא שגרם לכניסתה של אירן לפאתי אשקלון, באר-שבע ואשדוד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו מסיימים את המושב הזה במחאה חריפה מול קדימה ומול הקואליציה, באכזבה קשה.

יובל שטייניץ: ממשלת קדימה ממשיכה להוביל את כולנו אחורה, למטה למטה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אם הדבר הזה לא יבוא אל קצו בחודשים הקרובים, מדינת ישראל עלולה להיקלע לסכנה קיומית חמורה ביותר.

יובל שטייניץ: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן, אנחנו מתקרבים לסיום המושב.

אברהם מיכאלי: מדי שבוע אנחנו עולים לכאן להשיב על הצעות אי-אמון.

אברהם מיכאלי: בתפקידנו כשותפים בקואליציה השתדלנו עד היום לגונן על השותפות, השתדלנו לגונן על התנהגותה של הקואליציה ולתמוך בממשלה, מכיוון שהממשלה עשתה עד היום דברים, ואפשר היה להגיד עליהם שהממשלה לפחות השתדלה להגיע להישגים כאלה ואחרים.

אברהם מיכאלי: עם זאת, כשיש שותפים בקואליציה צריך לצפות מהם תמיד לראות שלצד האחר מגיע חלקו בשותפות, מגיע חלקו בקיום ההתחייבויות שבהסכם.

אברהם מיכאלי: אם בסוף צד אחד או כמה צדדים בקואליציה מנסים לכפות על שותף אחר בקואליציה ביצוע של מהלכים כאלה ואחרים בניגוד להסכמים הקואליציוניים ובניגוד לתיאומים שהיו אמורים להיעשות מראש, שלא יצפו הממשלה והקואליציה שההצבעות באי-אמון בקואליציה ובממשלה יהיו אוטומטיות במליאת הכנסת.

אברהם מיכאלי: לא ייתכן שאנחנו מגיעים למצבים שבהם עוברים בכנסת מינויים כאלה ואחרים בניגוד להסכם הקואליציוני, בניגוד לתיאום עם שותפי הקואליציה.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שיגיעו חוקים מהותיים לשותפות הקואליציונית והם יוצגו כאן בכנסת בלי שהקואליציה הסכימה מראש על הצגתם.

דוד רותם: יכול, יכול.

דוד רותם: עובדה שאתם עדיין בקואליציה גם אם זה בניגוד לדעתכם.

אברהם מיכאלי: אם זה יקרה, שלא תצפה הקואליציה ושלא תצפה הממשלה שהאמון בה ובקואליציה יהיה אוטומטי.

אברהם מיכאלי: הסכמים צריך גם לכבד וגם לקיים, ומי שמפר הסכם שלא יבוא בטענה אלא לעצמו, למה הוא גרם לכך שההסכם הופר על-ידו ואחר כך הוא משלם על כך בהצבעות פה בכנסת.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לקראת סוף המושב ציפינו וחיכינו שדברים בהסכם הקואליציוני, שראינו בהם דברים מהותיים, יכובדו ולא יובאו הצבעות כאלה ואחרות בניגוד להסכם הקואליציוני.

אברהם מיכאלי: ציפינו שדברים מהותיים שהובטחו לנו יעלו כבר מזמן, אבל לקראת סוף המושב הדברים האלה לא עולים.

אברהם מיכאלי: לכן נצטרך לעקוב אחרי התנהגות הממשלה והקואליציה ובהתאם לכך ננהג.

יצחק אהרונוביץ': תצביעו אי-אמון?

יצחק אהרונוביץ': תצביעו?

אמנון כהן: והמבין יבין, אתה אומר.

אמנון כהן: נראה בסוף.

אמנון כהן: תיכף.

אמנון כהן: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

רונית תירוש: אנחנו כבר הבנו.

אמנון כהן: את הבנת?

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, חבר הכנסת מיכאלי, נכון, זה האי-אמון האחרון במושב, אבל את האיומים כבר שמענו הרבה.

דוד רותם: מינו בניגוד לדעתכם את ברוורמן ואתם תצביעו בעד הממשלה.

דוד רותם: אתם תברחו מההצבעה ולא תצביעו נגד הממשלה.

אברהם מיכאלי: ראינו את מי שברח עד עכשיו.

דוד רותם: לכן אנחנו מקווים שנעביר היום את חוק יחסי ממון בין בני זוג, כי הרי אתם לא תיתנו להעביר את החוק הזה, אבל אנחנו יודעים שאתם לא תיפרדו מהממשלה הזאת.

דוד רותם: בוא נאמר כך – הממשלה הזאת הסבירה אתמול, גם מפי ראש הממשלה וגם מפי המשנה לראש הממשלה, שיש לה רק דרך אחת לפתור את בעיית הפיגועים בירושלים.

דוד רותם: הדרך הזאת נקראת חלוקת ירושלים.

דוד רותם: אתם, שכבר חצי שנה טוענים: רק ידברו על חלוקת ירושלים נברח – אתם לא תברחו מן הממשלה הזאת.

דוד רותם: אתם תלכו עם הממשלה הזאת, אתם תהיו אחראים לחלוקת ירושלים ואתם לא תברחו.

רונית תירוש: מאיפה הבאת את חלוקת ירושלים?

דוד רותם: אתמול אמר ראש הממשלה ושלשום אמר המשנה לראש הממשלה, שהדרך היחידה למנוע את הפיגועים במרכז ירושלים עם טרקטורים היא בהקמת גדר הביטחון בירושלים ובחלוקת ירושלים.

דוד רותם: זו הדרך היחידה שהם יודעים.

דוד רותם: זו אותה ממשלה שיודעת לברוח מכל מקום, ולכן היא הפקירה את שדרות, לכן הפקירו את הצפון, והממשלה הזאת רוצה לעשות את אותו הדבר בירושלים.

דוד רותם: עכשיו, אני לא יודע.

דוד רותם: למדתי פעם שחכם לומד מטעויות של אחרים וטיפש לא לומד גם מהשגיאות של עצמו.

דוד רותם: לצערי הרב, הממשלה הזאת לא למדה מהשגיאה של הבריחה והריסת הבתים בגוש-קטיף, היא לא למדה מהבריחה מלבנון, והיא רוצה לעשות את אותו הדבר בירושלים.

דוד רותם: אם מחר יתברר שיש יישובים ערביים בתחום מדינת ישראל שגם בהם יש מחבלים, ואנחנו יודעים שיש שם מחבלים, אז היא תברח גם משם.

דוד רותם: צריך גם להזכיר עוד דבר אחד לראש הממשלה.

דוד רותם: קראתי השבוע שראש הממשלה מסביר שבממשלה שלו מסתובבת סכינאית.

דוד רותם: כך אמר ראש הממשלה: סכינאית נמצאת בממשלה.

צבי הנדל: שמעת אותו אומר את זה?

צבי הנדל: שמעת אותו אומר את זה?

דוד רותם: זה היה בכל העיתונות, ולא שמעתי הכחשה שלו.

דוד רותם: עם כל הכבוד, לא שמעתי הכחשה שלו, ואני, כפי שאתם יודעים, מאמין לראש הממשלה.

אמנון כהן: אדוני, לסיים.

דוד רותם: לכן, יש לי הצעה נוספת לראש הממשלה: מכיוון שהוא פוחד מסכינאים, אחת משתיים – או שהוא יחזיר את משרת ראש הממשלה, או שיותר טוב שילך הביתה ויחזיר את משרד ראש הממשלה אל העם.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יצחק זיו, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, מכובדי השרים, חברות וחברי כנסת, סיעתי הגישה אי-אמון על כך שראש הממשלה לא מוצא לנכון להודיע על נבצרות במצב המסובך שהוא נמצא בו.

צבי הנדל: אני יכול להאריך בדיבור.

צבי הנדל: אני רוצה להביא דוגמה אחת שקרובה לכולנו, בוודאי כל הציונים בבית הזה, כל היהודים שכואבים את הכאב של הילד, החייל, שלנו, שליט, שנמצא בחבל-עזה בידי ה"חמאס".

רן כהן: גלעד.

צבי הנדל: גלעד שליט.

צבי הנדל: כולנו היינו רוצים שהוא ישתחרר.

צבי הנדל: אבל הרצון העז של כל מדינת ישראל לשחרר את גלעד הביתה שקוף גם בשביל ה"חמאס".

צבי הנדל: גם ה"חמאס" רואה איזה רצון אדיר יש ואיזה לחץ יש על הממשלה לשחרר אותו.

צבי הנדל: המצב של "חמאס" הוא כזה, שבשבילו גלעד שליט הוא תעודת ביטוח הכי טובה שיכולה להיות.

צבי הנדל: כמעט שאין מחיר שאנחנו נהיה מוכנים לשלם ושהוא יסכים לו.

צבי הנדל: ככל שנהיה מוכנים לשלם מחיר כלשהו, אתם תראו שהמחיר יעלה עוד, כי הוא רואה מה שקורה אצלנו.

צבי הנדל: מה עושים במצב כזה?

צבי הנדל: דואגים לעשות כך, לבצע מהלך שיכאב ל"חמאס" מאוד מאוד, שיגיע לכדי מצב שהוא כבר ירצה להתפטר מגלעד שליט, שיכאב לו שהוא מחזיק את גלעד שליט.

צבי הנדל: יש מהלכים כאלה.

צבי הנדל: יש נקודות תורפה כואבות.

צבי הנדל: כשם שיש לעם ישראל נקודות תורפה – ילדים שנמצאים בשבי, בוודאי חיים, זו נקודת תורפה שאני גאה בה מאוד – כך יש גם נקודות תורפה אצל אויבנו ה"חמאס".

צבי הנדל: אני לא רוצה לתת עצות לממשלה.

צבי הנדל: אני בטוח שבמערכות הביטחון יש לנו רשימה של לא רק אחד ולא רק שניים – אפשרויות לתפוס אותם בנקודת התורפה הכי כואבת להם עד כדי כך שכבר ירצו להשתחרר מגלעד שליט.

צבי הנדל: לצערי הגדול, ראש ממשלה שעסוק בדברים אחרים, שהלוואי שיתברר שהוא בכלל זכאי, ואני לא נכנס בכלל לסוגיה אם הוא ביצע את העבירות שמיוחסות לו או לא – לא יכול להיות שאדם שהערימו עליו תיקים כאלה של שחיתות, והוא עסוק בהם, יהיה כולו פנוי לניהול המדינה.

צבי הנדל: ראש ממשלה כזה לא יכול למצוא לא את כוחות הנפש ולא את החשיבה הפנויה – –

אמנון כהן: אדוני, לסיים.

צבי הנדל: – – למצוא את אותה נקודה ארכימדית ולבצע מהלך שהוא ודאי לא פשוט בעזה על מנת להביא את ה"חמאס" לרצות להשתחרר מגלעד שליט.

צבי הנדל: זו רק דוגמה אחת של נזק שיכול להיגרם לנו בדברים הכי יקרים לנו כשראש הממשלה נתון תחת חקירות ואין ראשו ולבו פנויים להנהגת המדינה.

צבי הנדל: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת יצחק זיו, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אמנון כהן: ביציע יש אורח מכובד, יד ימינו של הרב הראשי של מוסקבה הרב לזר, המנכ"ל של מפעל החסד במוסקבה הרב שייע דייטש.

אמנון כהן: ברוכים הבאים כאן לבית.

אמנון כהן: תמשיכו בעשייה הברוכה שלכם למען היהודים שם בגולה.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, כאשר מעלים הצעות אי-אמון במגוון כה רחב של נושאים, יש לעשות זאת בתום לב וביושר, ואין להטיל את כל הנזקים שנוצרו לאורך שנים על הממשלה בהווה.

יצחק זיו: אף שיש לתקן ולעשות רבות, הרי שנעשים מאמצים רבים ומתקיים תהליך מתמיד של שיקום והבראה.

יצחק זיו: קל מאוד להגיד "כן" לכל דרישה, לפתוח את הכיס של אוצר המדינה ולשפוך כסף רב כדי לסיים מייד כל תביעה וכל שביתה וסכסוך, אך יש להתייחס לכל הצרכים של המשק ולא רק לאלו שעלו היום מעל במה זו.

יצחק זיו: תשלום כל תביעה שמתקבלת ללא מהלכים להבראה היה משדר חולשה וחוסר הבנה.

יצחק זיו: אין ספק שאינני מרוצה מהיחס ומהטיפול בקשישים הסובלים מבעיות של ממש, אך זו הפעם הראשונה שקולם של הקשישים נשמע בכנסת.

יצחק זיו: רובם המכריע הם אזרחים ותיקים שגם מזניחים את בריאותם בעקבות מצבם הכלכלי הקשה.

יצחק זיו: אצל רבים יש מחסור במזון ויש אף סובלים מקור או מחום, משום שאינם יכולים לממן את כל צורכיכם מקצבת הזיקנה.

יצחק זיו: למרות זאת, אנו עדים להעלאת המודעות בקרב הציבור, לשינוי מגמה במלחמה נגד האלימות וגם בחקיקה ובפעולות שנעשות בשטח.

יצחק זיו: נעשים מאמצים רבים להגיע למצב של שלום או לפחות למצב סביר ומתקבל על הדעת של חיים ויחסי שכנות רגועים בגדה וברצועה, מאמצים שנעשים על-ידינו בשיתוף עם ידידותינו בעולם.

יצחק זיו: אנו הוכחנו עד כה את רצוננו, אך לא נוכל להגיע לצעדים חד-צדדיים ללא ביטחון, שכן אנו איננו עוסקים בהימורים על עתיד המדינה וביטחונה.

יצחק זיו: את האצבע המאשימה אני מפנה לאוצר על אופן התנהלות המשרד בטיפול בכספי החוסכים, דבר הפוגע קשות באזרחים, לאורך תקופת שלטונן של כל ממשלות ישראל לדורותיהן; משרד אשר מתייחס לכספים שנצברו על-ידינו במשך שנים ארוכות כאילו היו כספי מדינה, או אף גרוע מכך – כאל כספים נטושים.

יצחק זיו: כאשר מגיע הרגע שהגמלאי, המבוטח, החוסך או זה שהופקדו כספים בעבורו כדוגמת ניצול השואה, פונה כדי לקבל את אשר שילם ונחסך בעבורו, האוצר משתמש במנטרה הידועה: "כמה זה יעלה לאוצר".

יצחק זיו: האוצר צריך להפריד בין כספי הביטוח הלאומי לבין כספי המדינה, להחזיר לביטוח הלאומי את עצמאותו כגוף כלכלי אוטונומי שישמור על הכסף ולא יעקר מתוך הקצבאות את העדכון לפי מדד המחירים לצרכן.

יצחק זיו: על האוצר להחזיר את רשת הביטחון באמצעות איגרות חוב מיועדות לקרנות הפנסיה במקום רכישת ניירות ערך ומניות, ולוותר על השליטה בכספי הגמלאים ובכספי ניצולי השואה – –

דליה איציק: אדוני, סליחה, תמתין.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם, נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן, יש לנו אורחת נכבדה מאוד, ותיכף נפסיק את סדר-היום ונמשיך.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו, בבקשה.

יצחק זיו: – – שהרי הם אינם כספי מדינה והם אינם כספים של אוצר המדינה.

יצחק זיו: על האוצר להבין את ההבדל בין זכות שנקנתה על-פי כל דין לבין זכאות על-פי קריטריונים ברורים.

יצחק זיו: על האוצר ליישם את הכללים – –

דליה איציק: חבר הכנסת כחלון.

יצחק זיו: – – אשר לדרך שתבטיח את ערכם של כספי הגמלאי, החוסך וניצול השואה, שנצברו עבורם פרטנית, אישית ושמית.

דליה איציק: אדוני, תודה.

יצחק זיו: אני מאמין שניתן עדיין להגיע, בהידברות עם הממשלה, לפתרון שיחזיר לקשישים את היכולת להתקיים בכבוד בערוב ימיהם.

יצחק זיו: אני בטוח כי הממשלה, בדרך שבה היא הולכת, בשיתוף מפלגת הגמלאים גיל, תוביל לדרך הנכונה, ואני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון ולתמוך בממשלה זו.

יצחק זיו: תודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת, חבר הכנסת ברוורמן, חברת הכנסת אורית נוקד, אני מקבלת הערות כל הזמן על אורחים נכבדים שבאים אלינו וחברי הכנסת מדברים בינם לבין עצמם, אשר על כן אני מבקשת כמה דקות שקט.

דליה איציק: אני מאוד מודה לכם.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יושבת-ראש בית הלורדים של הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון-אירלנד, הברונית הלן ולרי היימן.

דליה איציק: (מחיאות כפיים) שלום לך, הברונית הלן היימן, וברוכה הבאה לכנסת.

דליה איציק: שגריר בריטניה בישראל, שרי הממשלה, חברי הכנסת, נציגים מהתאחדות עולי בריטניה, נציגים ממגבית בריטניה, נציגים מהתאחדות ישראל-בריטניה וחבר העמים הבריטי, קהל נכבד – שלום לך, גברתי.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, האורחת הנכבדה שביציע היא יושבת-ראש בית-הלורדים בבריטניה והיא האשה הראשונה המכהנת בתפקיד הרם זה.

דליה איציק: (מחיאות כפיים) הברונית היימן נמנית עם החברים הוותיקים בפרלמנט הבריטי.

דליה איציק: כשהיא נבחרה אליו היא היתה צעירת הנציגים והיא מכהנת בו זה 34 שנים.

דליה איציק: הברונית היא לוחמת למען שוויון זכויות חברתי, כלכלי ותרבותי לנשים והצעידה את נשות בריטניה להישגים נאים.

דליה איציק: בחודש יולי 2006, לפני שנתיים בדיוק, היא נבחרה לתפקידה הרם, ואנחנו מאחלים לך, גברתי, מכל הלב, להמשיך ולהצליח.

דליה איציק: גברתי הברונית הלן היימן, יושבת-ראש בית-הלורדים, הכנסת שבה את מתארחת היום היא הסמל המרכזי של הדמוקרטיה הישראלית.

דליה איציק: הכנסת היא גוף דמוקרטי, שבו מתקבלות החלטות גורליות ומכריעות בצד עיסוק בנושאים חברתיים וכלכליים.

דליה איציק: ישבנו בלשכתי, עוד נשב מחר, אבל רק לומר שלא כמו באנגליה, לנו יש בית אחד בלבד, בית תוסס ופעיל.

דליה איציק: אין לנו בית עליון.

דליה איציק: זה לא סוד שמדי פעם בפעם נשמעים אצלנו הרהורים בדבר הקמת "בית גבוה", דוגמת בית-הלורדים.

דליה איציק: יש אומרים שבית זה יקלוט את ותיקי הכנסת עתירי הניסיון, יעניק להם מקום של כבוד ויאפשר שיקול דעת נוסף והרהור על מעשי החקיקה של הכנסת, כמעט כמו אצלכם.

דליה איציק: יש הטוענים אחרת.

דליה איציק: ההרכב האנושי של בית-הנבחרים שלנו משקף את פניה המגוונות של החברה הישראלית, שבה חיים יחד יהודים וערבים, דרוזים וצ'רקסים.

דליה איציק: חברי הכנסת מייצגים אידיאולוגיות שונות והשקפות עולם שלעתים הן מקוטבות.

דליה איציק: אנחנו מנהלים בינינו ויכוחים נוקבים, והכול נעשה מתוך חופש דיבור ואנחנו משתדלים שזה ייעשה גם בכבוד הדדי.

דליה איציק: אולם למרות חילוקי הדעות יש מטרה משותפת לכולנו: לבנות חברה שחיה באחווה ובשלום בתוכה ועם שכניה; שלום אמיתי, שלום שיאמינו במהותו ויכירו בערכו; שלום שיהפוך את המזרח התיכון לאחד האזורים הפורחים בעולם.

דליה איציק: מי כמוך, גברתי, שארצך ידעה במשך עשרות שנים סכסוך לאומי ודתי חריף ומר בצפון-אירלנד, סכסוך שהיו לו ביטויים אלימים וקשים, את בוודאי יודעת להעריך מה זה שלום, שלום שמושתת על הכרה הדדית בזכות הקיום גם של האחר.

דליה איציק: אנחנו כאן מייחלים ליום שבו יתקיים בנו הפסוק המקראי: ונתתי שלום בארץ – – – וחרב לא תעבור בארצכם.

דליה איציק: גברתי, תמיד נזכור לטובה את בריטניה שהיתה הראשונה באומות העולם שהעניקה לתנועה הציונית תמיכה בשאיפתה להקים בית לאומי יהודי בארץ-ישראל.

דליה איציק: המשטר הפרלמנטרי שלנו יונק מהמורשת הבריטית המפוארת של "אם הפרלמנטים".

דליה איציק: המסורת הבריטית הארוכה והמכובדת שימשה לנו מקור השראה חשוב בבואנו לבנות לעצמנו מדינה דמוקרטית.

דליה איציק: את באת ללמוד כאן, לנו יש גם הרבה מה ללמוד מכם.

דליה איציק: גברתי יושבת-ראש בית-הלורדים, לא תמיד שתי המדינות שלנו מסכימות בכל עניין.

דליה איציק: אני חייבת להגיד שגם ברמה האישית יש לי הרגשה לפעמים שהקהל האנגלי לא כל כך מבין את בעיותינו כאן, ואנחנו לעתים מרגישים גישה חד-צדדית במקצת.

דליה איציק: אבל אני יודעת שבבריטניה זכו היהודים לשוויון זכויות והתערו בכל רובדי החברה בצורה מופלאה.

דליה איציק: יש לנו שותפות גורל אתם, ואנחנו מתברכים בהצלחתם.

דליה איציק: אנחנו מקבלים אותך, הברונית היימן, בשמחה ובלב פתוח.

דליה איציק: תודה לך על בואך, ואנו ומקווים כי בביקורך אצלנו תוכלי לעמוד מקרוב אחר המתרחש כאן ולהבין טוב יותר אותנו ואת המציאות באזור שבו אנחנו חיים.

דליה איציק: ברוכה את בבואך וברוכה תהיי בצאתך.

דליה איציק: (מחיאות כפיים) עכשיו אני אבקש מחבר הכנסת יוסי ביילין, יושב-ראש אגודת הידידות, לומר כמה מלים.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הברונית היימן ופמלייתה, מערכת היחסים בין ישראל לבריטניה היא מערכת ייחודית מאוד.

יוסי ביילין: אין עוד מדינה שיש לנו אתה מערכת יחסים כזאת, וזה נובע במידה רבה מאוד ממה שאמרה קודם היושבת-ראש, על השנים של המאה ה-20, שבהן בריטניה הכירה, הכריזה והיתה כאן.

יוסי ביילין: כשנפגשנו לפני כמה דקות התייחסת במין מעבר כזה ל-White Paper, לנייר לבן.

יוסי ביילין: בשבילך כמובן White Paper זאת הצעה שהממשלה מעלה או מביאה לפרלמנט.

יוסי ביילין: בשבילנו White Paper זה דבר שתמיד עושה צמרמורת.

יוסי ביילין: ה- White Paperשלנו הוא תמיד הגזירה הבריטית, וה-White Paper שלכם זה הדבר הבנאלי הזה, כמו שאצלנו עוברים תזכירים כאלה של ממשלה ותזכירים כחולים.

יוסי ביילין: חשבתי שזה מאוד-מאוד דומה למערכת יחסים בין מורה לסטודנט.

יוסי ביילין: הסטודנט מסתכל על המורה, יכול לחקות אותו, זוכר את מה שהוא אומר, תופס דפוסי מחשבה שלו, ולמורה יש המון סטודנטים.

יוסי ביילין: לפעמים מישהו אומר:

יוסי ביילין: למדתי אצלך לפני 20 שנה, ואתה אומר: כן, יכול להיות.

יוסי ביילין: למדנו אצלכם לפני 60 שנה, ואני חושב שלעולם, אבל בוודאי בדורות שלנו, מערכת היחסים המורכבת הזאת, כשמצד אחד הערכה עצומה וניסיון לחיקוי, ומצד שני תסכול על רגעים שבהם אולי-אולי אפשר היה לעשות שינוי היסטורי עצום, בשנות ה-30, בשנות ה-40, וזה לא קרה.

יוסי ביילין: על כן אנחנו מברכים מאוד על כל ביקור כזה שהוא סמל של ידידות, ואנחנו מבורכים בידידות.

יוסי ביילין: אמרת קודם בשיחה בינינו שאולי יש ביקורים רבים מאוד.

יוסי ביילין: אמרתי: כל ביקור חשוב לנו, והתכוונתי לזה.

יוסי ביילין: אנחנו שמחים מאוד על כך שאת כאן.

יוסי ביילין: מאוד שמחנו לארח כאן, בבית הזה, רק בשבוע שעבר, את ראש הממשלה, מר גורדון בראון, ושמחנו גם לשמוע את מה שהוא אמר.

יוסי ביילין: יש היום יחסי ידידות מאוד אמיתיים בין בריטניה לבין ישראל, ובשבילנו ידידות היא לא סתם שאתם תומכים בכל מה שישראל עושה.

יוסי ביילין: זאת, בעיני לפחות, לעולם לא תהיה ידידות.

יוסי ביילין: הידידות היא כנות, הידידות היא פתיחות, הידידות היא רצון לסייע לנו במאבק שלנו להיות כאן מדינה שהיא יהודית ודמוקרטית וחיה בשלום עם שכניה, שזה החלום שלנו, כאשר אנחנו לא חושבים בשום פנים ואופן שהיחס בינינו לבין שכנינו הוא משחק של zero sum, משחק סכום אפס, אלא להיפך.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים שאם השכנים שלנו יחיו במצב שבו הם יהיו גאים בעצמם, השלום שלנו יהיה בטוח יותר.

יוסי ביילין: אבל אני חושש מדבר אחד; וזאת מהעובדה של שתי רמות ביחסים בינינו: ברמה שבינינו וביניכם, בין אנשי השלטון בבריטניה, בוודאי בלייבור ובשמרנים – היא מערכת יחסים טובה, תקינה, יסודית, ובמידה רבה מאוד כנה; אף פעם לא עד הסוף, אבל היא לא יכולה להיות עד הסוף.

יוסי ביילין: לעומת זה, כפי שנרמז בדבריה של היושבת-ראש, ברמה אחרת של ציבור וגם באליטה בבריטניה אנחנו ערים לתופעה שלא היינו ערים לה, בוודאי לא באותה מידה, לפני 15, 20, 25 שנים.

יוסי ביילין: יש כאן איזו הצטברות – שאני מודה שקשה לי להבין בדיוק מאין זה נובע – של רצון להחרמה, של ביקורת מאוד מאוד בוטה, של ראיית דברים בשחור-לבן.

יוסי ביילין: כאמור, אני בוודאי אחרון האנשים שיתנגד לביקורת.

יוסי ביילין: אבל כאשר הביקורת היא כל כך – הייתי אומר – שטחית, והיא כל כך סוחפת, ולא לוקחת בחשבון אילוצים – כאן אנחנו מרגישים איזה חוסר הגינות.

יוסי ביילין: אני יודע שאת ואחרים בממשל הבריטי – בפרלמנט, בממשלה – רואים את הדברים האלה עין בעין אתנו.

יוסי ביילין: השאלה היא האם אנחנו יכולים להיאבק ביחד גם בתופעה הזאת של ההחרמות, של הביקורת הסוחפת, של העוינות – ממש עוינות – שאנחנו רואים בחוגים לא מעטים בחברה הבריטית של היום.

יוסי ביילין: והרי אחרי הכול – לזאת נועדה מנהיגות.

יוסי ביילין: אם בדרג הקובע, אם בדרג השלטוני יש ידידות, ויש פתיחות, ויש שיתוף פעולה, אבל בדרגים אחרים ברמות אחרות המצב הוא הפוך, זה במידה רבה כישלון שלנו.

יוסי ביילין: לכן אני, שוב, מאוד מעריך את הביקור הזה, יש לו גם ערך חינוכי בעיני, כי גם בבריטניה עוקבים אחרי ביקורים כאלה, ויודעים לאן ההנהגה הפוליטית מגיעה, ואיך היא מתקבלת כאן.

יוסי ביילין: הייתי מאוד רוצה לקרוא לך ולחברייך להגיע לשיתוף פעולה אמיתי ברמה פרלמנטרית וברמה ממשלית כדי להביא גם לחינוך ציבורי, להביא את האמת לציבורים שלנו, כדי שהידידות הזאת שקיימת היום, והיא הדוקה מתמיד ברמה הבכירה, לא תישאר רק בה.

יוסי ביילין: ברוכה תהיי, ואני מאוד מקווה שהביקור שלך באזור שלנו ובמדינה שלנו יהיה ביקור מרתק, מעניין, שתפגשי אנשים מעניינים ושתחזרי לבריטניה עם רשמים נוספים וחדשים.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת ד"ר יוסי ביילין.

דליה איציק: גברתי, אנחנו עוד ניפגש מחר.

דליה איציק: תהיה לך ודאי הזדמנות לראות חברי כנסת נוספים מכל חלקי הבית.

דליה איציק: ניפגש מחר לארוחת ערב לא תחת לחץ של שמונה הצבעות אי-אמון שיש לנו היום, כמו שהסברנו לך.

דליה איציק: תודה רבה לך, גברתי, אנחנו מאוד מודים לך.

דליה איציק: ברוכה תהיי גם בצאתך.

דליה איציק: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: 1.

דליה איציק: כישלונה בטיפול בנושאים חברתיים בכלל ושביתת הנכים הנמשכת זה חודש וחצי בפרט;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: סירובו של ראש הממשלה להשעות את עצמו למרות חקירותיו;

דליה איציק: 5.

דליה איציק: היותה ממשלה תחת חקירות;

דליה איציק: 7.

דליה איציק: המשך הפליית האוכלוסייה הערבית בתחומי הדיור, התעסוקה, החינוך, הבריאות ושירותי הרווחה;

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: הדובר הבא בסדר-היום הוא חבר הכנסת יעקב ליצמן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת האי-אמון שאנחנו הגשנו היום היא בנושא של התחבורה הציבורית וחילול השבת המתרחב בכל מיני תואנות שווא ותירוצים, שבאים להיטיב עם הציבור, כאילו זה עדיין בתוך הסטטוס קוו.

יעקב ליצמן: נכון שחיפה היתה בסטטוס קוו, אבל לא מה שעושים כאן עכשיו.

יעקב ליצמן: ברור שזאת הפרה של הסטטוס קוו, ללא ספק.

יעקב ליצמן: אי-אפשר לבוא ולהגיד שכשעושים תחבורה כל הלילה זה סטטוס קוו.

יעקב ליצמן: הדבר השני זה הנושא של השירות לציבור; מי שמשתמש בתחבורה הציבורית זה בעיקר השכבה החלשה.

יעקב ליצמן: אין להם רכב, הם משתמשים בתחבורה הציבורית; ובמקום לעודד את השירות להם – אנחנו יודעים שהשירות לא טוב, אנחנו רואים שאנשים עומדים בתור שעות; האוטובוסים – בלי להיכנס לאיזו חברה זאת, זה לא משנה.

יעקב ליצמן: בכל מקום.

יעקב ליצמן: נכון שהשר אמר היום שמשרד התחבורה בראשותו משקיע המון בתחבורה הציבורית, וזה נכון; אבל בינתיים אין פתרון.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שבן-אדם צריך לנסוע מירושלים לבני-ברק וחזרה, ובמקום שהנסיעה תיקח 40 דקות זה לפעמים לוקח שעתיים וחצי עד שלוש שעות.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות דבר כזה.

יעקב ליצמן: מה עוד, שההעלאה הכי דרסטית שיש בכל השנים האחרונות זה בתחבורה הציבורית.

יעקב ליצמן: אם אני אקח את המחיר שהיה פעם עד היום הזה, זה עלה יותר ממוצרי היסוד, יותר מירקות; אם מישהו היה משקיע פעם במניות, יותר מכל דבר – ההשקעה הכי טובה היתה התחבורה הציבורית.

יעקב ליצמן: מאות אלפי אחוזים, לא להאמין.

יעקב ליצמן: לוקחים כסף ולא נותנים שירות.

יעקב ליצמן: זה הנושא של האי-אמון היום.

יעקב ליצמן: בסוף, אני רוצה להגיד כמה מלים, היות שחברי חבר הכנסת יעקב כהן פורש מחר מהכנסת בעקבות הסכם מוקדם לרוטציה עם דגל התורה, ואנחנו מקיימים אתם את ההסכם.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד כמה מלים לחבר הכנסת כהן שלא נמצא כאן, אבל בכל זאת מגיע לו, צריך להגיד כמה מלים.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת כהן התמקד בכמה נושאים בתקופה שהוא היה כאן, אף-על-פי שהיה כאן תקופה קצרה – חצי קדנציה.

יעקב ליצמן: הוא השקיע המון בנושא של מוגבלויות; הוא השקיע המון בנושא של חוק חינוך; הוא השקיע המון בבעיות התחבורה הציבורית שאנחנו דנים עליהן היום; הוא היה חבר בוועדת הכלכלה – עדיין חבר; והוא השקיע ועשה ולחם בנושא של שלטי החוצות – אני יודע שהיום רוצים לקלקל מה שהוא עשה.

יעקב ליצמן: אבל הוא התכוון והוא מתכוון ליידישקייט, ליהדות.

יעקב ליצמן: הוא גם עשה כל מיני חוקים שאנשים לא חשבו עליהם בכלל, למשל, חצי מחיר על עמידה באוטובוסים, ועוד כהנה וכהנה דברים.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת כהן השקיע מאוד, הוכיח את עצמו בתקופה קצרה, ואני מכבד אותו שהוא מכבד הסכם כמנהג שאנחנו אומרים כל הזמן: מה שחותמים אצלנו – מלה זה מלה.

יעקב ליצמן: אני מאחל לו הצלחה בהמשך הדרך.

יעקב ליצמן: כמובן, ברכות לחבר הכנסת החדש, אורי מקלב.

יעקב ליצמן: כשהוא יהיה, נברך אותו.

אמנון כהן: יעקב כהן עוד יחזור, בעזרת השם.

אמנון כהן: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב ליצמן.

אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, גם אתה, חבר הכנסת כהן.

רן כהן: הכהן שפורש זה לא אני ולא אתה, זה כהן אחר, יעקב כהן מיהדות התורה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאין סיבה להשאיר את הממשלה הזאת על כנה.

רן כהן: ממשלה בישראל צריכה צידוק כמעט כל יום כדי שתוכל להישאר על כנה.

רן כהן: לא מספיק שתהיה ממשלה כושלת או ממשלה מושחתת, צריך שתהיה לה סיבה כדי שהיא תתקיים, כי מדינת ישראל לא יכולה להרשות לעצמה להישאר ימים רבים מבלי להתקדם לפחות באחד או שניים מהתחומים הקריטיים שבהם אנחנו חיים.

רן כהן: זאת ממשלה מסוכסכת, מתפוררת.

רן כהן: תקראו את העיתונים כל יום רק כדי לדעת איזה שר חונק את גרונו של האחר, מי מתחרה עם מי, דברים מסמרי שיער.

רן כהן: שנים רבות מאוד לא היה לנו כדבר הזה בפוליטיקה הישראלית, ואני היום, לדאבוני, אחד מוותיקי הבית הזה.

משולם נהרי: אתה מעביר יותר חוקים.

רן כהן: אני מעביר יותר חוקים למרות הממשלה, לא בגלל הממשלה, לרבות החוק שיעלה מחרתיים, שיציל את כבודכם מבושה.

רן כהן: אגיד על זה משפט או שניים ברשות היושב-ראש.

משולם נהרי: קצת הכרת הטוב.

רן כהן: השר נהרי, יש סיכוי כלשהו שהממשלה הזאת תביא שלום?

רן כהן: שום סיכוי בעולם – –

משולם נהרי: קודם כול שיהיה שלום בינינו.

רן כהן: – – אף שמדינת ישראל נמצאת במערכת מסוכסכת ומסובכת, אף שבלי שלום לא תהיה יציבות ולא תהיה הצלה.

רן כהן: יש סיכוי שהפערים החברתיים יקטנו בזמנכם?

רן כהן: הרי הם הולכים וגדלים כל הזמן.

רן כהן: הפערים רק מתרחבים.

רן כהן: יש סיכוי שהשחיתות תקטן?

רן כהן: להיפך.

רן כהן: מה לעשות, בראש הממשלה הזאת עומדים אנשים שלדאבוני הרב נמצאים באין-ספור חקירות.

רן כהן: דבר אחרון, שלטון החוק מושם לצחוק על-ידי לא אחר משר המשפטים.

רן כהן: אתה יודע מה, יש תפקיד אחד ראשון במעלה לשר המשפטים, והוא להגן על שלטון החוק.

רן כהן: התפקיד הראשון שהוא עושה זה לפורר את שלטון החוק.

רן כהן: אז אם מארבע הסיבות האלה אין צידוק לקיומה של הממשלה הזאת, באמת אין שום סיבה להביע בה אמון.

רן כהן: מחרתיים ננסה להציל את כבודכם על-ידי כך שהגענו להסכמה עם שר האוצר ועם שר הבינוי והשיכון על החזרת חוק הדיור הציבורי, על המרכיבים הטובים שלו, למרות הממשלה.

רן כהן: לשמחתי, הפעם נכנעתם כדי להציל את כבודכם.

רן כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברצוני להביע מחאה על כך שבסדר-היום של מליאת הכנסת היום לא נכלל נושא חשוב ומהותי, שעבר לדיון מוועדת הפנים כמעט פה-אחד, כאשר המליאה אישרה את הצעות החוק לביטול האיחוד הכפוי ביישובים הערבים שגור, באקה-ג'ת וכן דאלית-אל-כרמל ועוספיא.

טלב אלסאנע: לדעתי, זאת התעלמות מרצון חברי הכנסת, התעלמות מהרצון של המציעים וגם של ועדה מוועדות הכנסת.

טלב אלסאנע: ועדת הפנים לא במקרה ולא בכדי קיימה דיון מהיר, מזורז, כדי להספיק ולהעלות את הנושא להכנה לקריאה ראשונה, על מנת לנצל את פרק הזמן של הפגרה לדיונים בהכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

טלב אלסאנע: אין ספק שהשיקול הפוליטי המפלגתי היה גורם חשוב מאוד ודומיננטי בקביעת סדר-היום של מליאת הכנסת של היום, וזה דבר מצער מאוד.

טלב אלסאנע: רבותי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כנראה השבוע הזה היה התור של הבולדוזרים של ראש עיריית ירושלים.

טלב אלסאנע: זה היה השבוע שראש העיר ירושלים שלח את הבולדוזרים שלו כדי להרוס מבנה בן שש קומות בשכונת בית-חנינה בירושלים המזרחית.

טלב אלסאנע: כאשר הייתי שם היום, הגיעו כוחות אדירים של משטרה ומג"ב לפנות יותר מ-26 משפחות, להותיר אותם הומלסים, ללא שום פתרון, ולאחר מכן לשאול למה יש הקצנה ולמה יש תסיסה ולמה יש התנגדות של התושבים הפלסטינים בירושלים.

טלב אלסאנע: המדיניות הזאת היא אשר מצמיחה את הפיגוע הבא.

טלב אלסאנע: מה שראינו בשבוע שעבר והגדרנו בתור טרור – אני מגדיר את המעשה הזה, הנפשע, של הריסת המבנה, הריסת הבית, במקום להסדיר אותו ולהעניק היתר בנייה, ואומר שזה טרור.

טלב אלסאנע: אומנם ראש העיר משתמש כביכול בסמכות על-פי חוק התכנון והבנייה, אבל חוק זה בא להסדיר את העניין ולאפשר גם בנייה על-פי תכנון, אבל לא לכפות הריסה כאשר השיקול האחד והיחיד הוא להגיב מייד על אירוע שאין לו שום קשר ולגרום לנזק אדיר שאיננו ניתן לתיקון.

טלב אלסאנע: לא תצמח מכך שום תועלת לממשלת ישראל, זה לא יוסיף שום דבר לביטחונה של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: מצד אחד מקימים התנחלויות, ומצד שני מונעים הקמת בתים, מונעים הקמת שכונות לאוכלוסייה הפלסטינית והורסים בתים.

טלב אלסאנע: הגורם המנחה הוא טרנספר של אוכלוסייה פלסטינית.

טלב אלסאנע: הגורם המנחה הוא שינוי המאזן הדמוגרפי בירושלים.

צבי הנדל: הלוואי.

טלב אלסאנע: מי שמשלמים את המחיר של השיקול הזה הם אזרחים פלסטינים בירושלים, שהיו שם וימשיכו להיות שם.

טלב אלסאנע: החלת המשפט והמינהל הישראלי היתה בכפייה, ושום מדינה לא מכירה בדבר הזה.

טלב אלסאנע: לכן, אני רוצה להזהיר מפני המדיניות הלא-אחראית, המדיניות הפושעת, שכולנו עוברים עליה בשתיקה ומתעלמים מהתוצאות הקשות ברמה האזרחית, ברמה הערכית.

טלב אלסאנע: ראיתי שנקבע הדיון בהליך המשפטי שהם התחילו ב-1 בספטמבר וגם הרסו מבנה שנבנה על-פי היתר, כי המהנדסים של עיריית ירושלים אמרו שאי-אפשר להרוס את המבנה מבלי להרוס את אותו חלק שנבנה כדין.

טלב אלסאנע: לאור כל זאת, לאור המדיניות הכושלת, הן ברמה המדינית והן ברמה החברתית – רואים את העוני, את האבטלה – ולאור הדברים שאמר חברי אברהים צרצור בתחילת הדברים, איך המדיניות הממשלתית גורמת להתפשטות הגזענית בתוך החברה, אנחנו מביעים אי-אמון בממשלה הזאת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה עסוקה רוב הזמן בחקירותיה ובחולשותיה, והיא מתכחשת לחלשיה.

מוחמד ברכה: זה השבוע השביעי שמול עינינו ומתחת לעיניו ולמשרדו של ראש הממשלה נמשכת שביתת הנכים, שאני רוצה לשבח את מאבקם העקבי והצודק, ולא רק ששר האוצר אינו נזעק כדי להיענות לדרישות, אלא אפילו את קולו של שר הרווחה אנחנו לא שומעים בעניין הזה, שלא לדבר על ראש הממשלה.

מוחמד ברכה: מול זה אנחנו שומעים, לקראת הדיון בחוק ההסדרים בסוף השנה, על תוכניות לקיצור חופשת הלידה, על ביטול מענק הלידה מהילד השני, על הכפלה של שכר הלימוד, תוך סירוב נחרץ לדרישה הצודקת של העלאת קצבאות הילדים.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, רק בגלל הדברים האלה, ובלי להתייחס אפילו לעניין הפוליטי ולעניין הכשלת השלום, צריכה ללכת.

מוחמד ברכה: אבל נוסף היום גם מחזה מביש, לדעתי.

מוחמד ברכה: הצעות חוק בנושא של מיזוג רשויות – אני לא קורא לזה איחוד.

מוחמד ברכה: איחוד יכול להישמע חיובי, אבל זה מיזוג כפוי.

מוחמד ברכה: רוב גדול של חברי הכנסת, אחדות דעים בקרב היישובים שנוגעים לעניין, גם בשגור, במג'ד-אל-כרום, בדיר-אל-אסד, בבענה, גם בבאקה-ג'ת, גם בעוספיא ובדאלית-אל-כרמל, אומרים שלא רוצים את האיחוד, ועושים משחקים פרוצדורליים כדי שלא להביא את זה להצבעה היום, כי מנסים לפעול ולשחק על הזמן השאול שנותר למושב הזה ולגלגל את הדברים לפתחן של הבחירות ב-11 בנובמבר, ואז לייצר מצב של עובדה מוגמרת, של קיום בחירות על-פי המתכונת הקיימת.

מוחמד ברכה: רוב רובם של חברי הכנסת לא רוצים את המתכונת הזו והרוב המכריע של התושבים לא רוצים את המתכונת הזו של המיזוגים אלא רוצים לחזור לבחירות של כל יישוב בנפרד.

מוחמד ברכה: ואני רואה כאן אנשים ביציע האורחים שמייצגים את כל גוני הקשת הפוליטית והחברתית ביישובים האלה.

מוחמד ברכה: באו מאוחדים כדי לקרוא לנבחרי העם לעמוד לצדם, אדוני היושב-ראש, ויש סיעות שעומדות על זה, ויש אנשים שמשלמים מס שפתיים.

מוחמד ברכה: כשהצבענו בקריאה הטרומית רק שר הפנים התנגד בקולו, יחיד, ולעומת זאת הוא מצליח בצורה זו או אחרת לכפות על הכנסת ועל סדר-היום של הכנסת לגלגל את זה החוצה.

מוחמד ברכה: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב ואני קורא מכאן ליושבת-ראש הכנסת, שמהבוקר פונים אליה אנשים ועצומות והחתמות – אני פונה אליה מעל הדוכן שעוד השבוע, עוד מחר ומחרתיים העניין הזה יובא להצבעה בקריאה הראשונה כדי שיוכל לעבור לוועדת הפנים ושם לפצל את הוראת השעה שמדברת על דחיית הבחירות על מנת להשלים את החקיקה של ביטול האיחוד.

מוחמד ברכה: ואז אני חושב שהכנסת תמלא את תפקידה כבית-הנבחרים של העם, כלפי הרצון שלה עצמה וכלפי רצונם של התושבים.

מוחמד ברכה: לסיום אני רוצה לברך את האנשים שבאו מהיישובים הנוגעים לעניין, אני רוצה לברך את מאבקם ואת העקביות של המאבק הזה על מנת להשיג את הדרישות הצודקות שלהם.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

מוחמד ברכה: כבוד היושב-ראש, אני חושב שרוב חברי הכנסת יהיו מוכנים שהנושא הזה יעלה ולא יהיה – – – והתירוץ של עומס בסדר-היום לא תופס כאן.

אמנון כהן: גם אנחנו חתמנו, גם אנחנו ביקשנו.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

נאדיה חילו: אפשר להשיג עוד חתימות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אזרחים רבים, חלקם נמצאים כאן מבאקה-אל-ע'רביה וג'ת, מבענה, דיר-אל-אסאד, מג'ד-אל-כרום, מדאליה ועוספיא – לא מבינים מה קורה.

ג'מאל זחאלקה: כיצד רוב מוחלט של חברי הכנסת מצביעים בעד חוק פירוק המיזוג בין היישובים, ללא התנגדות – החוקים עברו בקריאה טרומית ללא כל התנגדות.

ג'מאל זחאלקה: עברו לוועדה והיה דיון, ודיון ארוך, וגם שם החוקים הוכנו לקריאה ראשונה ובהצבעה הם עברו ברוב מוחלט וללא התנגדות.

ג'מאל זחאלקה: אז אם כולם בעד מדוע זה לא מתבטא?

ג'מאל זחאלקה: בשבוע שעבר הובטח לנו שביום שלישי זה יבוא וזה לא בא, כי זה התעכב שעה ואחרי השעה 16:00 אמרנו, מילא, בסדר, יבוא ביום שני.

ג'מאל זחאלקה: ביום שני אנשים באו מהצפון וחשבו לתומם שבכנסת מקיימים הבטחות.

ג'מאל זחאלקה: ומה קורה?

ג'מאל זחאלקה: הנושא לא עלה לדיון.

ג'מאל זחאלקה: מובן שזה לא מכובד, זה שבירה של כללי המשחק, זה פגיעה בסדרי העבודה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה זלזול ברצונם של חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה זלזול באזרחים.

ג'מאל זחאלקה: זה ניסיון לגרירה, ניסיון שקוף ולא מכובד לעשות תרגיל מסריח, לגרור את הנושא עד סוף המושב ואז לא תעבור הוראת שעה לדחיית הבחירות והבחירות יתקיימו במועדן.

ג'מאל זחאלקה: איך אומרים, והנושא איכשהו יתמסמס.

ג'מאל זחאלקה: יושבת-ראש הכנסת נכנעה ללחץ של שר הפנים ושל גורמים בקואליציה נגד רצונם של הרוב המוחלט של חברי הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני זוכר שהיא היתה באופוזיציה והיא הוציאה – היא באה ואמרה שכולנו צריכים לצאת מהישיבה של הכנסת ולא להשתתף, כי פגעו בסדרי העבודה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו היא בעצמה פוגעת בהם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שצריך, ואפשר עוד היום לתקן, להביא את זה להצבעה, וכפי שאמר ידידי מוחמד ברכה, אנחנו מוכנים שלא יהיה דיון, תהיה רק הצבעה; נצביע על זה ונגמור עניין.

ג'מאל זחאלקה: רוב חברי הכנסת רוצים בכך.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה פגיעה בסדרי העבודה של הכנסת, בכללי המשחק, באזרחים ובעבודה התקינה ובמהות; פגיעה מהותית בזכויותיהם של עשרות אלפי אזרחים בדחיית החוק הזה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלחנן גלזר, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת שלמה מולה.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, לפעמים מתקבל אצלי הרושם שכל האנרגיה והמרץ המקצועיים של האוצר ופקידיו, כל היצירתיות המפוקפקת שלהם מופנית להתעמרות ולהתעללות אין-סופית בחוליות המוחלשות של החברה הישראלית.

אלחנן גלזר: תקציב המדינה וחוק ההסדרים המתרגשים עלינו מביאים עמם בשורות שעיקרן גזירות, קיצוצים, פגיעה ביולדות, באמהות עובדות, ייקור ההשכלה והפיכתה למוצר לבעלי יכולת בלבד, ועוד כהנה וכהנה תוכניות מגוונות.

אלחנן גלזר: ואני שואל את עצמי, מה בכלל תפקידנו?

אלחנן גלזר: מה משמעות הריבונות והסוברניות שלנו כמחוקקים?

אלחנן גלזר: לכל פקיד עלום באוצר כושר השפעה גדול לאין שיעור משל מחוקק.

אלחנן גלזר: זהו שיבוש של הסדר הדמוקרטי.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשם סיעתי ובשמי באתי לתבוע את עלבונם של גמלאי ישראל, בוני הארץ ומגיניה, שממשלת ישראל משליכה לעוני ולעליבות לעת זיקנה.

אלחנן גלזר: בשעה שהממשלה מעניקה הטבות למכביר לגבירי הארץ ולעשיריה, בשעה שהיא מבקשת לחולל רפורמות מס שכרגיל יטיבו עם אלה שממילא משתכרים באופן נאות, היא מסרבת במפגיע לעדכן את קצבאות הזיקנה העלובות והמדולדלות.

אלחנן גלזר: זו לא רק ברוטליות, זו כבר קרימינליות.

אלחנן גלזר: הרי ניתנה לנו הבטחה מפורשת בעניין.

אלחנן גלזר: הכי קל – טכנית וציבורית – לפגוע בגמלאים.

אלחנן גלזר: הולכים ישר לקצבאות, או שמקצצים אותן או שלא מעדכנים אותן.

אלחנן גלזר: ומובן שמדובר בקבוצה שהיכולת שלה להיאבק מוגבלת.

אלחנן גלזר: החברה האזרחית שלנו אדישה ולא מתקוממת כבר על שום עוולה.

אלחנן גלזר: לממשלה אין שום בלמים מוסריים והגמלאים נידונו להיות קורבן סדרתי של ממשלות חסרות חמלה.

אלחנן גלזר: אודה ולא אבוש, בדיעבד היתה זו טעות למהר ולהצטרף לממשלה.

אלחנן גלזר: היא איננה ראויה כלל ועיקר לתמיכת הגמלאים.

אלחנן גלזר: אני פונה לעמיתי בסיעת גיל לפרוש מהממשלה ויפה שעה אחת קודם.

אלחנן גלזר: בשם סיעתי, סיעת צדק לזקן, אני קורא להצביע אי-אמון בממשלה.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת שלמה מולה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: נא לצלצל.

דליה איציק: איפה המזכיר?

דליה איציק: נא לקרוא לו.

דליה איציק: נא לצלצל.

שלמה מולה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראש הממשלה והשרים, כמדי שבוע אנחנו באים לשמוע את הצעות האי-אמון של כל הסיעות, אבל לפני הכול, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לדבר דווקא על הצעות החוק שעוברות כאן, בבית הזה, במיוחד בכל מיני נושאים פופוליסטיים – כאילו יש בבית הזה חברי כנסת טובים וחברי כנסת לא טובים.

חיים כץ: זאת האמת.

שלמה מולה: אני חושב שהחלוקה הזאת היא מלאכותית לחלוטין.

שלמה מולה: אני מניח – אני משוכנע – שמי שהיה שר האוצר בעבר, חבר הכנסת סילבן שלום, יסכים אתי: אני חושב שכל הצעות החוק שעוברות כאן בגלל התפיסה הפופוליסטית הזאת בסופו של דבר יעלו לנו ביוקר.

שלמה מולה: אני דווקא רוצה לקרוא לכל חברי הכנסת להראות יותר אחריות, יותר ממלכתיות, לא להיתפס לתחושה הפופוליסטית הזאת, כי בסופו של דבר הצעות החוק האלה פוגעות פגיעה קשה מאוד בצמיחה הכלכלית ובחלוקה הצודקת של התקציב כנדרש בבית הזה.

שלמה מולה: אני חושב שאנחנו יודעים איך נראתה כלכלת ישראל לפני כמה שנים.

שלמה מולה: היינו עדים, בעצם, למדיניות של כלכלה עם תפיסת עולם חזירית וקשה, שרמסה את האוכלוסיות החלשות, בטח את הנכים ואת המוגבלים, את הקשישים, את המשפחות החד-הוריות.

שלמה מולה: אני חושב שהממשלה הזאת היא דווקא ממשלה אחראית, שמנהלת את הכלכלה בצורה מאוזנת, בצורה טובה יותר מממשלות קודמות.

שלמה מולה: אי-אפשר כל יום להציע הצעות חוק או לבקש להעביר עוד נושא כלכלי כזה או אחר בלי להביא בחשבון את מה שקורה בסביבה שלנו.

שלמה מולה: אני חושב שהמדיניות הכלכלית שהממשלה הזאת מנהיגה – ממשלה שלדע

שלמה מולה: תנו אפשר לתת לה ציון עובר על הכלכלה הישראלית, בגלל מדיניות מאוזנת, נכונה, טובה יותר דווקא לאוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אנחנו יודעים שהממשלה הזאת נתנה תקציבים לחינוך, נתנה תקציבים לגמלאים, ואילולא – אני יכול להגיד דווקא מעל הבמה הזאת – אילולא היתה מפלגת הגמלאים, אני חושב שאפשר להגיד ביושר ובאמת שיכול להיות שהגמלאים לא היו זוכים לתוספות, לקצבאות, שניתנות היום.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חברים, נא לשבת.

שלמה מולה: על כן, להאשים את הממשלה הזאת – –

דליה איציק: השר אפללו, שלום לך.

שלמה מולה: – – ולהגיד שהיא לא מסייעת לגמלאים, אני חושב שזה לא נכון, חבר הכנסת שרוני.

שלמה מולה: יכול להיות שאפשר לעשות יותר.

שלמה מולה: אולי כדאי לעשות יותר.

שלמה מולה: אני דווקא, מכאן, קורא לכם, חברי הכנסת מהגמלאים שפרשו: במקום לפרוש, בואו תצטרפו אלינו, לממשלה, יכול להיות שזה יהיה יותר טוב לגמלאים מאשר לצפות מהצד.

משה שרוני: – – –

דליה איציק: סליחה, השר כהן, נא לשבת.

דליה איציק: נא לשבת.

שלמה מולה: אני חושב שגם להאשים את הממשלה שהיא מפלה את האוכלוסיות הערביות בנושא הדיור זה לא נכון ולא צודק.

שלמה מולה: נכון, הדיור הציבורי בארץ נמצא במצב קשה, אני לא מסתיר את זה.

שלמה מולה: אני באופן אישי יודע, ואני משוכנע שאפילו שר השיכון יסכים אתי; המדיניות שלפיה לא בונים דירות ציבוריות היא לא נכונה ולא טובה, אבל זה לא רק לאוכלוסייה הערבית.

שלמה מולה: יש מחסור בדיור ציבורי, ואני חושב שיכול להיות שהממשלה תצטרך לחשוב איך באמת לייצר מאגר של דירות ציבוריות לאוכלוסיות החלשות.

שלמה מולה: אבל לייחס את זה למדיניות שמפלה לרעה את האוכלוסייה הערבית – אני חושב שזה לא נכון.

שלמה מולה: אשר לנושאים המדיניים, אני חושב שהממשלה הזאת, שמנהיגה כלכלה מאוזנת ונכונה – היא יכולה לעשות זאת בגלל הנושאים המדיניים, שמתנהל בהם משא-ומתן עם השפויים בצד הפלסטיני.

שלמה מולה: הממשלה מחפשת דרך לבדוק אפשרות של משא-ומתן עם סוריה.

שלמה מולה: אני חושב שכל הנושאים האלה יחד, בשילוב – גם חיפוש דרך למשא-ומתן עם סוריה, גם ניהול משא-ומתן עם הפלסטינים, ובצד השני מלחמה בטרור – – –

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חברת הכנסת – – –

שלמה מולה: – – – אני חושב – – –

דליה איציק: רק שנייה, אדוני.

דליה איציק: תמתין.

דליה איציק: חברת הכנסת עמירה דותן, יש לך יום הולדת היום.

דליה איציק: יום הולדת שמח.

בנימין בן-אליעזר: יש לי ברית מילה.

דליה איציק: יש לך ברית מילה – חבר הכנסת פואד, בן-אליעזר, השר בן-אליעזר.

שלמה מולה: – – – אני חושב שהמדיניות הזאת היא מדיניות מאוזנת, מדיניות נכונה.

שלמה מולה: אשר לדברים שמיוחסים לראש הממשלה, אני חושב שהכנסת לא יכולה להיות שופטת.

שלמה מולה: היא לא יכולה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת מרציאנו, אתה מדבר במליאה בטלפון.

דליה איציק: להזכירך: תקנון הכנסת.

דליה איציק: אני אחרים לך אותו.

שלמה מולה: יש הפרדת רשויות, והנושאים שצריכים להיבדק נבדקים במקום אחר.

שלמה מולה: אני חושב שזה מביא אותנו למצב שבו בכל שבוע, בכל מחיר, העיקר להזכיר ולומר – וכן הלאה, וכן הלאה – אני חושב שזאת דרך לא נכונה, ואני מציע לכנסת ישראל, לחברי הכנסת, להתעסק בנושאים שאנחנו אמונים עליהם, בהחלט לחוקק חוקים בצורה אחראית, לבקר את פעולות הממשלה, כמו שהאופוזיציה עושה – לפעמים בהצלחה ולפעמים שלא בהצלחה.

שלמה מולה: אני חושב שמה שאנחנו מבקשים – אני מבקש, מעל הבמה הזאת – הוא לדחות את כל הצעות האי-אמון.

שלמה מולה: אני חושב שהצעות האי-אמון שהוגשו אינן רלוונטיות ואינן נכונות.

שלמה מולה: אני מבקש שנעבור להצבעה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון.

דליה איציק: אדוני ראש האופוזיציה, אנא, שב במקומך, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: חברים, לא מדברים בטלפון.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: השר בן-אליעזר, מצחיק, אה?

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו, אנחנו מחכים לך.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: שבי במקומך, יש הצבעה עכשיו.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, שמונה הצעות אי-אמון.

דליה איציק: אנחנו מצביעים עכשיו, אדוני ראש הממשלה, על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל שביתת הנכים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 47 נמנעים – 7 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

קריאה: – – –

דליה איציק: חברי חברי הכנסת – אנחנו נוסיף את הקול שלך, אבל נא לשים לב להצבעה.

דליה איציק: התוצאה היא 47 נגד, 44 בעד, שבעה נמנעים.

רוני בר-און: לא לא.

רוני בר-און: להוריד.

רוני בר-און: להוריד.

דליה איציק: אה, להוריד.

דליה איציק: אז זה יוצא, השר בר-און – זה יוצא מה?

רוני בר-און: – – –

דליה איציק: להוריד את ההצבעה של – בסדר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון של ישראל ביתנו.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת להביע אי-אמון בממשלה – 40 נגד – 45 נמנעים – 11 הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם לא התקבלה.

דליה איציק: הצבענו עכשיו על ההצעה של ישראל ביתנו, ועכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון של סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 41 נגד – 44 נמנעים – 11 הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת סיעת מרצ-יחד.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 47 נמנעים – 8 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של רע"ם-תע"ל.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה – 23 נגד – 46 נמנעים – 16 הצעת סיעת רע"ם-תע"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ההצעה לא התקבלה – 46 נגד, 23 בעד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של סיעת חד"ש.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 6 בעד הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה – 27 נגד – 45 נמנעים – 12 הצעת סיעת חד"ש להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת כי הצעת האי-אמון מטעם סיעת חד"ש לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סיעת יהדות התורה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 7 בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 48 נמנעים – 9 הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת צדק לזקן.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 8 בעד הצעת סיעת צדק לזקן להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 45 נמנעים – 7 הצעת סיעת צדק לזקן להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שההצעה לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת שנלר.

דליה איציק: אני מבקשת מחבר הכנסת שנלר להחליף אותי.

דליה איציק: חבר הכנסת שנלר, עד שאתה שם עניבה – הוא לא מרשה לעצמו לעלות לדוכן בלי עניבה.

דליה איציק: הוא צודק.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ט, עמ' 19048.

דליה איציק: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצבעות.

עתניאל שנלר: ההצבעה הבאה היא על הצעת חוק אזור סחר חופשי אילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת גדעון סער, רוברט אילטוב ואמנון כהן – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזכיר שהצעת חוק זו הינה תקציבית.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 77 נגד – 12 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק אזור סחר חופשי אילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2008, לוועדת הכספים נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, 77 בעד, 12 נגד ונמנע אחד.

עתניאל שנלר: אני קובע כי הצעת חוק אזור סחר חופשי אילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2008, עברה בקריאה ראשונה והיא תידון בוועדת הכספים.

קריאות: – – –

צבי הנדל: אני מבקש מהשרים לא לריב.

צבי הנדל: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ג, עמ' 8090.

צבי הנדל: ]

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 92) (ביטוח שאירים לאלמן), התשס"ז–2007, של חברי הכנסת אורי אריאל, אריה אלדד ודוד אזולאי – בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: גם זו הצעת חוק תקציבית.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – 46 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 92) (ביטוח שאירים לאלמן), התשס”ז–2007, לוועדה לא נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, 46 בעד, 46 נגד, נמנע אחד.

עתניאל שנלר: לכן הצעת חוק זו לא עברה.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ט, עמ' 19049.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק גמול לחיילים בשירות סדיר, התשס"ח–2008, של חבר הכנסת עמיר פרץ – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: גם הצעת חוק זו היא הצעה תקציבית.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – 34 נמנעים – 1

עתניאל שנלר: ובכן, 47 בעד, 34 נגד, נמנע אחד.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק גמול לחיילים בשירות סדיר, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קריאות: – – –

עתניאל שנלר: סליחה, סליחה, סליחה.

עתניאל שנלר: נכון, נכון, ההצעה היתה תקציבית ולא היו 51 תומכים.

עתניאל שנלר: ההצעה לא עברה.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ל"ט, עמ' 18994.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 36) (פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים או מאריכות חיים), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת אורית נוקד, סופה לנדבר, רונית תירוש, דוד אזולאי, עמירה דותן, קולט אביטל וגדעון סער וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני רוצה להזכיר שגם הצעת חוק זו הינה תקציבית.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 41 נמנעים – אין

עתניאל שנלר: ובכן, 48 בעד, 41 נגד, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: ההצעה לא עברה משום שאין 51 חברי הכנסת שתומכים בה.

עתניאל שנלר: [מס' כ/128; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ט"ז, עמ' ; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים לסעיף הבא, האחרון בסדרת ההצבעות האלה: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33), התשס"ח–2008, קריאה שנייה ובקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: גם הצעת חוק זו הינה הצעה תקציבית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת יצחק גלנטי, להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: אדוני יושב-ראש הוועדה, זו הצעת חוק של הוועדה שלך, אנא תבוא ותציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: לאחר מכן נעבור להצבעות על ההצעה הזאת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הממשלה, רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 33), התשס"ח–2008, קריאה שנייה ושלישית.

יצחק גלנטי: מוצע לבטל חלק מהתיקונים שנעשו לחוק הבטחת הכנסה במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2003.

יצחק גלנטי: מוצע להעלות את שיעור הגמלה לשיעור שהיה משתלם למשפחות חד-הוריות לפני הקיצוץ שנעשה בחוק ההסדרים ולהרחיב את מעגל המשפחות החד-הוריות שיהיו זכאיות להבטחת הכנסה, וזאת על-ידי שינוי הניכויים לצורך חישוב הכנסתו של זכאי לגמלת הבטחת הכנסה, כפי שנקבע – –

עתניאל שנלר: רק שנייה, בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני ימתין רגע אחד עד שהאולם יירגע קמעה.

עתניאל שנלר: אני הייתי מאוד רוצה לא להזכיר שמות חברי כנסת.

עתניאל שנלר: אני מבקש – מי שעם הפלאפונים בתוך המליאה – בבקשה.

עתניאל שנלר: אני מבקש מכולם לשבת במקום.

עתניאל שנלר: אנחנו נמשיך את סדר-היום בצורה נינוחה.

עתניאל שנלר: אני מודה לכם, חברי חברי הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני ימשיך.

יצחק גלנטי: – – ולהרחיב את מעגל המשפחות החד-הוריות שיהיו זכאיות להבטחת הכנסה, וזאת על-ידי שינוי הניכויים לצורך חישוב הכנסתו של זכאי לגמלת הבטחת הכנסה, כפי שנקבע ערב חקיקת חוק ההסדרים.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, ואנחנו נעבור מכאן להצבעה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אני עובר להצבעה.

עתניאל שנלר: אני מבקש מכם לשבת במקומותיכם, אינני רוצה לקיים הצבעה תוך כדי צעקות.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, נא להירגע, אנחנו נמשיך בסדר-יום רגיל.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת יחימוביץ, בלי פלאפון; בבקשה לשבת.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת איתן כבל.

עתניאל שנלר: חברת הכנסת נאדיה חילו.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת כהן.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יוחנן פלסנר.

עתניאל שנלר: מי עוד רוצה שאני אזכיר את שמו?

קריאות: – – –

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: אני לא יכול לקיים הצבעה כך.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: להירגע בבקשה.

עתניאל שנלר: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצבעה על לשון הצעת החוק, כהצעת הוועדה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

קריאות: – – – הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–4 – 37 נגד – 45 נמנעים – אין סעיפים 1–4 לא נתקבלו.

עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 37, נגד – 45.

עתניאל שנלר: קריאה שנייה לא עברה.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/250).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים, אם כך, לסעיף הבא.

עתניאל שנלר: הסעיף הבא: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21) (העדפת תוצרת הארץ), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת שלי יחימוביץ, סטס מיסז'ניקוב ומשה כחלון וקבוצת חברי הכנסת – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזכיר – גם הצעת חוק זו הינה תקציבית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חברת הכנסת שלי יחימוביץ להציג את הצעת החוק, ואחר כך נעבור לדיון.

עתניאל שנלר: בבקשה, גברתי.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש – – –

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת של חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב, משה כחלון ושלי נועדה לתת קדימות למפעלי טקסטיל ישראליים – – –

עתניאל שנלר: אנא בטובכם, אי-אפשר לנהל דיון בצעקות.

עתניאל שנלר: אני מבקש לאפשר לחברת הכנסת יחימוביץ – – –

שלי יחימוביץ': מבחינתי זה בסדר.

שלי יחימוביץ': לי זה לא מפריע.

עתניאל שנלר: לא, לי זה מפריע.

עתניאל שנלר: לכבודה של הכנסת זה מפריע.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת באה לתת קדימות לתוצרת טקסטיל ישראלית בכל הנוגע למכרזים של צבא-הגנה לישראל ושל משטרת ישראל.

שלי יחימוביץ': בלתי סביר לחלוטין שחייל צה"ל שמתגייס לצבא יגרוב גרביים שיוצרו בסין ולא יוצרו בידי פועל ייצור ישראלי.

שלי יחימוביץ': העדפת תוצרת סין בידי צבא-הגנה לישראל ובידי משטרת ישראל פוגעת אנושות בתעשייה הישראלית ובוודאי בשיעור התעסוקה של עובדי הטקסטיל.

שלי יחימוביץ': יש עדיין 17,000 כאלה, ותפקידנו לדאוג למקומות העבודה שלהם.

קולט אביטל: חבר הכנסת כחלון.

שלי יחימוביץ': הצעת החוק הזאת עומדת בכל המגבלות הבין-לאומיות ובכל האמנות הבין-לאומיות, ולמקרה – – –

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: נא לשבת.

שלי יחימוביץ': – – – ואם היא תעבור, היא תייצר 1,000 מקומות בתעשייה הישראלית.

שלי יחימוביץ': צה"ל והמשטרה הם לא עסק פרטי של אף אחד, ולכן העדפה מיידית של המכרז הזול, זה המיוצר בסין, בידי פועלת סינית – אין בו לא היגיון כלכלי, בוודאי לא ציונות, בוודאי לא אהבת הארץ.

שלי יחימוביץ': להצעת חוק זאת לא רק הצדקה ערכית, חברתית וציונית, אלא גם כלכלית.

שלי יחימוביץ': לסגור מפעל ולפטר עובדים, ואז לשלם להם דמי אבטלה, לשבץ אותם בעבודות גרועות בתוכנית ויסקונסין שעולה הון תועפות, להשקיע אחר כך בתקציבים מיוחדים בילדיהם של המפוטרים, שלא יקבלו חינוך מספיק טוב – –

קולט אביטל: חברי הכנסת ברוורמן, כבל, נא לשבת.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין, נא לשבת.

שלי יחימוביץ': – – גם הדבר הזה הוא איוולת כלכלית.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לציין שלהצעת החוק הזאת – שעברה את אישור ועדת שרים לחקיקה – קיבלתי הסכמה היום משר הביטחון אהוד ברק.

שלי יחימוביץ': העלות הכלכלית תושת על משרד הביטחון, ובקריאה שנייה ושלישית ייעשה תיאום עם משרד הביטחון.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת מכם להצביע כאיש אחד בעד ההצעה ההגיונית הזאת, שכאמור גם ועדת שרים הסכימה לה וגם משרד הביטחון מצדד בה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים לדיון.

קולט אביטל: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת מיסז'ניקוב, הוא ישנו?

קולט אביטל: חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

קריאה: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת כחלון, אתה רוצה לדבר?

קריאה: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן.

קריאה: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין.

קריאה: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי, רוצה לדבר?

קריאה: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה, אתה רוצה להתייחס?

בנימין אלון: מוותר.

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת אזולאי, אתה מוותר?

דוד אזולאי: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק זיו, אתה מוותר?

יצחק זיו: כן.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רביץ.

אברהם רביץ: מוותר.

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת , מוותר?

קריאות: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מרגי, אתה רוצה לדבר?

קולט אביטל: נרשמת לדבר על חוק חובת המכרזים.

אורי אריאל: – – –

קולט אביטל: לא ראיתי אותך, אני מתנצלת.

קולט אביטל: אתה רוצה לדבר?

אורי אריאל: לא.

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: מוותר.

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה, אחרון הנואמים.

דוד טל: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת נכונה, היא במקום, היא באה לדאוג לתעסוקה למפעלים שונים כאן.

דוד טל: במקום שאנחנו נצטרך לקנות את האוהלים, נעליים וכל מיני דברים אחרים בארצות-הברית, ב"כסף הירוק", אפשר לעשות את זה כאן.

דוד טל: זה יוריד את שיעורי האבטלה, התעסוקה תהיה ברמה גבוהה יותר.

דוד טל: בזמנו, לפני שנים מספר, הגשתי הצעת חוק כזאת – כשחבר הכנסת אברהם פורז היה יושב-ראש ועדת הכלכלה – ואני מוכרח לומר שהוא עזר לי להוליך אותה, עד שהגענו למצב שהאלוף ירון, שאז שימש כמנכ"ל משרד הביטחון, הגיע אתנו להסדרים, והיתה התחייבות של משרד הביטחון שהם ימשכו חזרה – 85% מכלל הרכישות שלהם הם ירכשו כאן בארץ.

דוד טל: זה היה נכון אז, משום שהיו מפעלים בקריית-מלאכי, בקריית-שמונה ובמקומות אחרים, שבעצם ביום בהיר אחד נשבר מטה לחמם.

דוד טל: הצעת החוק הזאת נכונה.

דוד טל: גם אם זה יעלה לממשלה יותר – ובזמנו היו העדפות כאלה של אזורי עימות – אזור קריית-שמונה, גם אם באזור קריית-שמונה הציגו איזו הצעה במכרז כזה או אחר – עד 15%, כמדומני, העיר או המפעל שהיה בעיר זכו לתעסוקה.

דוד טל: אני חושב שהצעת החוק הזאת של שלי יחימוביץ נכונה, ראויה, ובסך הכול טובה למדינת ישראל.

דוד טל: אני קורא לכל החברים להצביע בעד הצעת החוק הזאת, היא רק יכולה לעזור לנו, ולא כדברי אנשי האוצר, שכל הזמן רק מתריסים נגדנו ומפיצים רעל וארס – שאנחנו לא יודעים כלום, הם יודעים הכול, להם יש כל החוכמה וכל השכל.

דוד טל: הכול מצטבר אצלם, חברי הכנסת לא יודעים – אני רוצה לומר לכם: עשינו את זה אז, עם האלוף ירון, וזה הצליח, אפשר לעשות את זה גם היום וזה יצליח.

דוד טל: תודה רבה

קולט אביטל: תודה רבה, נא לשבת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

קולט אביטל: אין פה 25 שמות.

קולט אביטל: 20?

קריאות: – – –

קולט אביטל: אוקיי, לפי בקשת 20 מחברי הכנסת – יש לפני 20 חתימות, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, נדמה לי שהיה הסכם לגבי ההצבעה של סיעה מסוימת – אני מבקש לדעת אם יש הסכם, שיודיעו לנו אם נעשה הסכם עם ש"ס.

קולט אביטל: מי לדעתך עשה את ההסכם עם ש"ס?

דוד רותם: ראש הממשלה.

קולט אביטל: מה?

קולט אביטל: אתה רוצה למשוך את הבקשה להצביע בקריאה שמית?

קולט אביטל: אוקיי, לא תהיה הצבעה שמית.

קולט אביטל: אדוני שר האוצר, הם משכו את זה.

קולט אביטל: אם הם חזרו בהם אני לא יכולה להכריח אותם.

קולט אביטל: אוקיי, אדוני שר האוצר, יש איזה הסכם עם ש"ס בעניין הזה?

קריאות: – – –

קולט אביטל: אוקיי, יש אנשים שיצאו.

קולט אביטל: אנחנו נצלצל עכשיו כדי לאפשר לאנשים לחזור למליאה ולהצביע עוד שתי דקות.

קולט אביטל: נא לצלצל.

קולט אביטל: אנחנו בודקים.

קולט אביטל: ובכן, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: החוק הזה הוא חוק תקציבי.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: – – –

קולט אביטל: ממי אתה רוצה לקבל תשובה?

דוד רותם: – – –

קולט אביטל: זה לא קשור לחוק הזה בכלל.

קולט אביטל: אילו הסכמים?

דוד רותם: – – –

קולט אביטל: זה ממש לא קשור.

קולט אביטל: לא קשור לחוק הזה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: החוק הוא תקציבי.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – 23 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 21) (העדפת תוצרת הארץ), התשס"ח–2008, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן – בעד הצביעו 60, נגד – 23, נמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנה בוועדת הכספים?

קולט אביטל: לא, בוועדת החוקה.

אורי אריאל: ראש הממשלה אמר שאם שר יצביע נגד הקואליציה – – –

אורי אריאל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/254).

אורי אריאל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

קולט אביטל: הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 5) (רישוי קבלני שירותים), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת יוסי ביילין – קריאה ראשונה.

קולט אביטל: בבקשה, חבר הכנסת ביילין.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החוק המוצע היום להצבעה בקריאה ראשונה אמור למנוע מצב שהולך ומתרחש ממש לנגד עינינו בימים האחרונים.

יוסי ביילין: כיוון שחוק קבלני כוח-אדם נכנס לתוקף, קבלני כוח-אדם רבים מפטרים את עובדיהם ועוברים למצב של קבלני שירותים.

יוסי ביילין: העובדים מטעם קבלני שירותים הם העובדים במצב הירוד ביותר במשק ובחברה הישראלית, והחוק הזה אמור להעניק לעובדים האלה – באופן מתואם כמובן, זאת אומרת בהתחשב במספר העובדים ובהתחשב במקצועות – מעמד דומה לזה שהוענק לעובדים מטעם קבלני כוח-אדם בחוק החדש.

יוסי ביילין: אני קורא לכנסת לתמוך בהצעה הזאת, שאינה כרוכה בהוצאה מתקציב המדינה מעבר ל-2.6 מיליוני שקלים.

יוסי ביילין: יושב-ראש הוועדה הודיע שהוא מקבל את ההערכה הזאת של מרכז המחקר והמידע.

יוסי ביילין: אני חושב שזאת המחויבות שלנו, החובה המוסרית שלנו, בהוצאה כל כך שולית להציל את האנשים האלה, שחלקם הגדול הם עולים חדשים, אנשים שמתקשים למצוא עבודה קבועה בחברה או במקומות שבהם הם עובדים, ונאלצים ממש לעבוד בתנאי עבדות אצל קבלני שירותים.

יוסי ביילין: אני קורא לכם להצביע בעד החוק הזה.

יוסי ביילין: אם לא נתמוך בחוק הזה עכשיו, אם חלילה הוא ייפול, התוצאה תהיה שקבלני כוח-האדם יעברו להיות קבלני שירותים – הם פשוט יחליפו את הכובע שלהם – ויאמללו רבבות רבות של אנשים בחברה הישראלית.

יוסי ביילין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: גם לחוק הזה נרשמו מתדיינים.

קולט אביטל: אני פונה – חבר הכנסת רביץ?

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל?

קולט אביטל: מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת מרגי – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, החוק המוצע הוא חוק חשוב, הוא חוק מוסרי, הוא חוק נכון, הוא נועד לסתום פרצה בחקיקה הישראלית שנוצרה כאשר הכנסת – לא הכנסת הזאת אלא הכנסת הקודמת – חוקקה מערכת תנאים לגבי קבלני כוח-אדם.

דב חנין: מאז שהכנסת הקודמת, ביוזמת חבר הכנסת , כמדומני, חוקקה את החוק שקבע תנאים לקבלני כוח-אדם, נעלמו קבלני כוח-האדם מן הארץ וכולם הפכו להיות קבלני שירותים.

דב חנין: אין עוד קבלני כוח-אדם, וממילא לא צריך לעמוד בתנאים שהחוק קבע לגבי קבלני כוח-אדם.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הזאת קובעת תנאים לרישוי קבלני שירותים באופן מידתי, באופן נכון, באופן שמאפשר הגנה על אנשים שעובדים אצל קבלני שירותים – שהם בעצם אותם קבלני כוח-אדם.

דב חנין: המערכת הזאת היא מערכת פרוצה, שבה אזרחים עובדים בלי להיות בטוחים ששכרם ישולם ותנאי עבודתם יוגנו.

דב חנין: לכן, גברתי היושבת-ראש, חיוני שגם קבלני השירותים יעברו תהליכי רישוי בתנאים הנקובים בחוק, כדי שמי שעובד אצלם יוכל לקבל את הזכויות המגיעות לו.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני מבין שהמציעים מסכימים לתשובה והצבעה במועד אחר.

קולט אביטל: לא לא.

חיים אורון: לא לא.

דב חנין: אם כך, אנחנו נצביע.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הדובר האחרון, חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

קולט אביטל: לאחר מכן נעבור להצבעה.

נסים זאב: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אנחנו מדינה של קבלנים, מה לעשות.

נסים זאב: יש גם קבלני כוח-אדם.

מוחמד ברכה: יש קבלני קולות.

נסים זאב: אי-אפשר להיות צבועים.

נסים זאב: מי שיזם את כל נושא כוח-האדם הוא הממשלה עצמה.

נסים זאב: מי שהביא את כל העובדים הזרים היה הממשלה.

נסים זאב: אלה לא עובדי כוח-אדם?

נסים זאב: בכל הרשויות המקומיות אתה יכול לראות לפעמים מחלקות ואגפים שמחצית העובדים בהם קשורים לחברות כוח-אדם.

נסים זאב: מדוע?

נסים זאב: כי משרד הפנים דורש להפחית תקנים – כדי להראות שיש פחות הוצאות ברשויות המקומיות מקימים אגודות, מקימים עמותות, ודרך אותן עמותות מופעלות חברות כוח-אדם.

נסים זאב: אני לא רואה איך אפשר לתקן את המעוות הזה, לתת את הזכויות והתנאים, ולעשות את זה דרך גוף שלישי.

נסים זאב: אני לא חושב שהקבלנים האלה מוכנים להפסיד, או שהם מוכנים שיטילו עליהם את כל החובות ומצד שני הם ייתנו את כל הזכויות לעובדים.

נסים זאב: זה לא יעבוד, זאת עבודה בעיניים.

נסים זאב: לכן, כשמציעים הצעת חוק צריך לדעת אם יש מקום ליישם את החוק שמציעים במתכונת הנוכחית.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 5).

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 5) (רישוי קבלני שירותים), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

קולט אביטל: 42 בעד, 37 מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 5) (רישוי קבלני שירותים), התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/254).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק הגבלת שירותי שמירה בבתים משותפים, התשס"ח–2008, של חבר הכנסת יוסי ביילין – קריאה ראשונה.

קולט אביטל: בבקשה.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מדובר בהצעת חוק לקריאה ראשונה, שנועדה לטפל בבעיה מאוד לא סימפתית, שמתרחבת בשנים האחרונות.

יוסי ביילין: שומרי ראש פרטיים של אנשים מסוימים שגרים בבתים משותפים מטילים את חיתתם על השכנים בבתים האלה ואינם מאפשרים חיים שגרתיים של הבית.

יוסי ביילין: ביותר ויותר מקומות יש תופעה כזאת, של אנשים ששוכרים לעצמם שומרי-ראש.

יוסי ביילין: שומרי-הראש האלה שואלים כל אדם שנכנס הביתה מי הוא ומה הוא.

יוסי ביילין: לא פעם יש גם עימותים, אפילו עימותים אלימים, והדיירים נפגעים מהם.

יוסי ביילין: ההצעה שנדונה בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, ושונתה שם במידה לא מבוטלת, קובעת שאם המשטרה לא תעניק סמכות ורשות לשומרי-ראש כאלה, יהיה אפשר – אם הדיירים יחליטו על כך – להוציא את השומרים מן הבית כדי שלא יטילו את חיתתם על השכנים.

יוסי ביילין: אני מבקש מחברי הבית לתמוך בהצעה הזאת בקריאה ראשונה.

יוסי ביילין: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לדיון.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים אורון – מוותר.

קולט אביטל: חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת.

קולט אביטל: חבר הכנסת אבשלום וילן – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם רביץ – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

קולט אביטל: נסים, מספיק כבר.

נסים זאב: רבותי, אי-אפשר שהצעת חוק עולה לקריאה ראשונה ואף אחד לא יעלה לדבר.

נסים זאב: לפחות שאדם אחד יעלה ויתנגד.

נסים זאב: זה נראה כאילו אוטומט, כמו סוף עונה, מכירה כללית, וכולם מצביעים – בעד, נגד.

נסים זאב: יש קונסנזוס.

נסים זאב: כולם רוצים ללכת הביתה.

חיים כץ: זה כמו אצלך בש"ס.

נסים זאב: אני מציע לכם, תראו את היום הזה כמו כל יום – בדרך כלל בשעה הזאת נשארים שלושה-ארבעה חברי כנסת, וכך זה ילך הרבה יותר מהר.

נסים זאב: אני לא רוצה להכביד על אף אחד.

מיכאל איתן: עד יום רביעי יש זמן, אל תמהר.

נסים זאב: אני רוצה להתייחס לגופו של עניין.

נסים זאב: מה לעשות, המאפיה במדינה הזאת גדלה ומתעצמת, וכל אחד צריך שומר ראש פרטי.

נסים זאב: אנחנו רואים את זה במסיבות, אנחנו רואים את זה באירועים, אנחנו רואים את זה במסעדות, אנחנו רואים את זה בבתים.

נסים זאב: כל איש העולם התחתון יש לו כבר שומרי-ראש משלו, וכל אחד שגר בבניין כזה צריך שומרים מבית ומחוץ.

נסים זאב: אני מסכים בהחלט שזאת הטרדה, הפרעה למנוחת השכנים, מעבר לזה שיש גם סיכון ממשי, כי בעולם התחתון לא תמיד מזהים בדיוק את העבריין ועלולים לירות בשכן.

נסים זאב: זה יכול לקרות, וכבר היו מקרים כאלה.

נסים זאב: מורי ורבותי, אני לא רוצה שהחוק הזה יחול על חברות שמירה שכבר קיימות.

נסים זאב: בארצות-הברית יש בכל שכונה או בכל קטע רחוב שמירה, שהיא מוכרת, שיש לה רשיון.

נסים זאב: זה קיים היום גם בירושלים, שבשכונות מסוימות שוכרים חברת שמירה שעושה סיורים לילה ויום.

נסים זאב: היא מונעת גנבות, פשיעה ופריצות לבתים.

נסים זאב: אסור שהחוק הזה יגביל את זה, ואם זאת הכוונה, אני בהחלט תומך.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגבלת שירותי שמירה בבתים משותפים.

קולט אביטל: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – 14 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הגבלת שירותי שמירה בבתים משותפים, התשס"ח–2008, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

קולט אביטל: בעד – 52, נגד – 14, נמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק הגבלת שירותי שמירה בבתים משותפים התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

קולט אביטל: הודעה למזכיר הכנסת.

קולט אביטל: בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הישיבה, אני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות, בשיווק השקעות ובניהול תיקי השקעות (תיקון מס' 11), התשס"ח–2008; הצעת חוק תכנון משק החלב, התשס"ח–2008; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 87), התשס"ח–2008.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק הפחתת השימוש בשקיות פלסטיק, התשס"ח–2008; הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים, התשס"ח–2008; הצעת חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, התשס"ח–2008; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 42) (שידור אירועי ספורט מרכזיים), התשס"ח–2008.

איל ינון: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [מס' מ/394; "דברי הכנסת", חוב' ל"ו, עמ' 18336; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 2), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת צחי הנגבי, להציג את הצעת החוק.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח שהגענו להצעות חוק שהקונסנזוס לגביהן חוצה גבולות.

צחי הנגבי: טוב שיש ביטחון.

צחי הנגבי: הצעת חוק שירות ביטחון, המובאת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, נועדה לאפשר להציב יוצאי צבא בשירות סדיר ביחידות של שירות בתי-הסוהר, כדי לאבטח בתי-סוהר שמשמשים לכליאת אסירים ביטחוניים בלבד.

צחי הנגבי: זה סעיף שכבר נקבע על-ידי הכנסת – – –

זבולון אורלב: אני רוצה לשאול: רק ביטחוניים?

זבולון אורלב: שמירה על אסירים ביטחוניים?

צחי הנגבי: כן, אך ורק.

צחי הנגבי: הסעיף הזה נקבע כבר בשנת 2005 כהוראת שעה לשלוש שנים.

צחי הנגבי: חבר הכנסת זבולון אורלב, ברגע שהאחריות לבתי-הסוהר – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מרציאנו, אני מבקשת ממך לצאת.

קולט אביטל: אסור לדבר בפלאפון.

קולט אביטל: נא לצאת מהמליאה.

קולט אביטל: תודה.

צחי הנגבי: הסעיף הזה נחקק בכנסת בשנת 2005, כאשר כל בתי-הסוהר הביטחוניים עברו לאחריות שירות בתי-הסוהר.

צחי הנגבי: כמו שאתה יודע, עד אז הם היו באחריות הצבא.

צחי הנגבי: עקב כך נוצר הצורך לתגבר את כוח-האדם במשימות אבטחה.

צחי הנגבי: לעדכן את הבית: בתקופה זו ממילא נערכת עבודת מטה בין משרד הביטחון ובין המשרד לביטחון הפנים, כדי לבחון מחדש את כל הניסיון שנצבר בינתיים.

צחי הנגבי: ההארכה שמתבקשת כרגע היא לחצי שנה נוספת – עד שנת 2008, כלומר עד שעבודת המטה האמורה תושלם.

צחי הנגבי: אני רק אציין שכאשר מציבים יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר, מובן שזה נעשה אך ורק בהסכמתו, וליוצאי צבא שמשרתים במסגרת הזאת יש מעמד זהה למעמד חיילי צבא לכל דבר ועניין, לרבות בכל הקשור לחוקים לעניין חיילים משוחררים ולחוקי השיקום.

צחי הנגבי: גברתי, לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק.

צחי הנגבי: משום כך אבקש מחברי הכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קולט אביטל: אדוני, תודה רבה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: נעבור להצבעה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 2) בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 17 בעד סעיפים 1–2 – 40 נגד – 5 נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

גדעון סער: אני נמנע בזה.

גדעון סער: חייבים – – –

ראובן ריבלין: רק ביטחוניים.

קולט אביטל: בעד – 40, נגד – 5, ונמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

קולט אביטל: חבר הכנסת הנגבי, אתה רוצה לשבת ולהצביע?

קולט אביטל: הצבעה מס' 18 בעד החוק – 41 נגד – 5 נמנעים – 1 חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 2), התשס"ח–2008, נתקבל.

יורם מרציאנו: הצבעתי בטעות במקום של חבר הכנסת שכיב שנאן במקום במקום שלי.

קולט אביטל: נכתוב זאת בפרוטוקול.

קולט אביטל: בעד – 41, נגד – 5, נמנע אחד.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק התקבלה בקריאה שלישית, כנוסח הוועדה, ותיכנס לספר החוקים.

קולט אביטל: רשמנו בפרוטוקול שחבר הכנסת מרציאנו הצביע בטעות במקומו של חבר הכנסת שכיב שנאן.

קולט אביטל: אדוני, אתה רוצה להודות?

קולט אביטל: [מס' מ/394; "דברי הכנסת", חוב' ל"ז, עמ' 18497; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: נעבור להצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אציג גם את ההצעה הזאת בקצרה, מכיוון שהיא משקפת קונסנזוס גם בבית וגם בוועדת החוץ והביטחון, שאישרה אותה פה-אחד.

קריאה: – – –

צחי הנגבי: כן, אני אעשה את זה בקצרה.

צחי הנגבי: יש נוהלי חקיקה, וההצבעה חייבת להיות נפרדת.

צחי הנגבי: החוק קובע כי תקופת השירות הסדיר של גבר תהיה 30 חודשים.

צחי הנגבי: בפועל, וזה יותר משנים רבות, השירות מוארך בשישה חודשים, כך שתקופת השירות הסדיר שכולנו עברנו, וילדינו ובנינו, ויש כאלה שכבר נכדינו, היא שלוש שנים.

צחי הנגבי: עד שנת 1995 הוארכה תקופת ששת החודשים כאמור בצו של שר הביטחון, ומאז אותה שנה היא מוארכת בהוראת שעה של הכנסת.

צחי הנגבי: כזכור, הממשלה הביעה בעבר תמיכה עקרונית בקיצור שירות החובה בצה"ל.

צחי הנגבי: בשל המצב הביטחוני, בשל מלחמת לבנון השנייה, הנושא הזה נכנס לחשיבה מחודשת, ולכן מוצע להאריך את הוראת השעה בשנתיים נוספות, כך שתעמוד בתוקפה עד יום כ' באב התש"ע, 31 ביולי 2010.

צחי הנגבי: להצעה הזאת לא הוגשו הסתייגויות.

צחי הנגבי: אבקש מחברי הכנסת לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כאמור, אין הסתייגויות לחוק הזה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים אפוא להצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12) בקריאה שנייה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אפשר להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 1 – 36 נגד – 1 נמנעים – 6 סעיף 1 נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 36, מתנגד אחד, שישה ונמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצביע בקריאה שלישית.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 20 בעד החוק – 34 נגד – 1 נמנעים – 6 חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12), התשס"ח–2008, נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 34, מתנגד אחד, שישה נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (תיקון מס' 12) התקבלה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים.

קולט אביטל: [מס' מ/349; "דברי הכנסת", חוב' ל"ו, עמ' 18334; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

צחי הנגבי: תודה, גברתי.

צחי הנגבי: אני אבקש עוד לקצר מהצעות החוק הקודמות.

צחי הנגבי: סעיף 24א לחוק שירות ביטחון [נוסח משולב], התשמ"ו–1986, מאפשר להציב יוצאי צבא לשירות סדיר ביחידות של משטרת ישראל שעיקר תפקידן הוא ביטחון המדינה ותושביה.

צחי הנגבי: דיברנו קודם על שב"ס בהקשר אחר, גם כאן מדובר בהוראת שעה שהוארכה מאז פעמים מספר.

צחי הנגבי: יש עבודת מטה כאמור בין צה"ל לבין המשטרה.

צחי הנגבי: משטרת ישראל, כידוע, עושה לא מעט בתחומי ביטחון הפנים במשימות שמשמעותן איננה משטרתית במובנה הקלאסי.

צחי הנגבי: היא תגברה את הכוחות בשנת 2005 באמצעות אותה הוראת שעה.

צחי הנגבי: כיום כאמור יש ניסיון להגיע להסכמות נוספות בסוגיה הזאת.

צחי הנגבי: יכול להיות שאין צורך בהמשך קיומה של הוראת השעה הזאת, ומשום כך אנחנו מבקשים להאריך אותה אך ורק בחצי שנה, עד סוף שנת 2008, כדי שבמועד זה עבודת המטה תושלם ונראה את ההסכמות בין הצבא לבין משטרת ישראל.

צחי הנגבי: אני מודה לגברתי.

צחי הנגבי: גם להצעה זאת לא הוגשו הסתייגויות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אני מפעילה את ההצבעה.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 21 בעד סעיפים 1–2 – 35 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

קולט אביטל: בעד הצביעו 35, התנגדו שניים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 9) עברה בקריאה השנייה, כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה השלישית.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 31 נגד – 2 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, נתקבל.

קולט אביטל: בעד הצביעו 32, שני מתנגדים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, עברה כנוסח הוועדה בקריאה השלישית ותירשם בספר החוקים.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/405).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

קולט אביטל: הצעת חוק תכנון משק החלב, התשס"ח–2008, ואני מזמינה את שר החקלאות ופיתוח הכפר, חבר הכנסת שלום שמחון, להציג את הצעת החוק.

שלום שמחון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטער מראש על אורך נאומי, זה פשוט התחייבות לחקלאים על דברים שנאמרו בוועדת השרים לענייני חקיקה וצריכים להיאמר לפרוטוקול הכנסת.

גדעון סער: אדוני השר, כבר שכנעת את הכנסת מהבוקר.

שלום שמחון: אין לי ברירה.

שלום שמחון: אין לי ברירה.

שלום שמחון: החקלאים מבקשים שזה יהיה רשום בפרוטוקול, והתחייבתי.

שלום שמחון: אני אעשה את זה בזריזות.

שלום שמחון: אני מבקש היום את אישורכם להצעת החוק הממשלתית לתכנון משק החלב.

שלום שמחון: הצעת החוק מביאה לסיומו מהלך ארוך ומורכב של חקיקה המשקף את ייחודו של ענף החלב במדינת ישראל ביחס לכל שאר ענפי החקלאות – כענף מורכב, מתקדם יעיל ומפואר.

שלום שמחון: ענף החלב הוא מקור תעסוקה ליותר מ-1,000 משקי חלב, המעסיק בנוסף עוד אלפי אנשים בסקטור החקלאי, בענפי השירותים, במחלבות ובשרשרת השיווק.

שלום שמחון: ענף החלב הוא אחד משני ענפי החקלאות המצויים עדיין במסגרת מתוכננת על כלל היבטיה: ייצור על-פי מכסות, מעורבות ממשלתית בוויסות כמויות חומרי הגלם, בפיקוח על מקצת ממחירי מוצרי החלב ובהסדרה סביבתית ובטיחותית של כל שרשרת הייצור והשיווק.

שלום שמחון: התכנון בענף, שבו ייצור החלב מוסדר ומכסות ייצור החלב מוענקות ליצרנים המתגוררים במשקים חקלאיים ומתפרנסים מייצור חלב כעיסוק עיקרי, מאפשר להם ליישם את מדיניותה של הממשלה, לשמר ולחזק את הפריסה ההתיישבותית, באמצעות הגנה על משקי החלב הפעילים ויצירת עוגן כלכלי להתיישבות בפריפריה.

שלום שמחון: על אף מורכבותו, ענף החלב הוא מענפי החקלאות הבודדים שהפעילות בו אינה מוסדרת במסגרת חוקית כוללת וסדירה בין כותלי מועצת ייצור על-פי חוק.

שלום שמחון: הצעת החוק המונחת היום לאישורכם מתמקדת בשלושה היבטים עיקריים.

שלום שמחון: האחד, הסדרה מקיפה בחוק של התכנון הכולל והפרטני בענף בדמות קביעת מכסת ייצור ארצית המתעדכנת מדי שנה בהתאם לתחזיות הביקוש לחלב ולמוצריו.

שלום שמחון: מכסה זו מוקצית בהמשך ליצרנים כמכסות ייצור פרטניות.

שלום שמחון: עד היום הוסדר היבט זה של התכנון בענף על-ידי שני בסיסים חוקיים שמידת הקשר והתיאום ביניהם לוקה בחסר בלשון המעטה.

שלום שמחון: מטרת החוק המובא לאישורכם לתת אכסניה שלמה לכל היבטי התכנון הנ"ל בענף, תוך ביטול חקיקת שעת חירום.

שלום שמחון: השני, הסדרה בחוק של פעילות מועצת החלב שהינה חברה פרטית שחברים בה נציגי הממשלה, יצרני החלב, המחלבות והצרכנים, וזאת מבלי להפוך אותה למועצה סטטוטורית כדוגמת שאר מועצות הייצור והשיווק החקלאיות.

שלום שמחון: כל זאת בנוסף להעמדת סמכויות סטטוטוריות לטובת מועצה זו.

שלום שמחון: מועצת החלב תשמש כמסגרת המינהלית ליישום מדיניות הממשלה בענף החלב ותוציא מן הכוח אל הפועל את המטרות שלשמן יאושר היום על-ידכם חוק החלב ושעיקרן: לפתח, לייעל ולבסס את משק החלב בישראל תוך הבטחת איכות ובטיחות ייצור החלב ושיווקו.

שלום שמחון: ונוסף על כך, להבטיח הספקה סדירה של חלב ומוצריו תוך הבטחת מחירים נאותים ליצרנים ולציבור הצרכנים ותנאים הולמים לפעילות המחלבות.

שלום שמחון: החוק המוצע מפרט שורה של פעילויות שעליהן תהיה אחראית מועצת החלב לשם יישום מטרות החוק.

שלום שמחון: ההיבט השלישי שהחוק המונח כאן לאישורכם נועד להסדיר הוא הבטחת הרווחיות של יצרני החלב, וזאת באמצעות קביעת מחיר מזערי לליטר חלב בחוק, הוא "מחיר המטרה", שאותו יהיו זכאים הרפתנים לקבל בעבור תוצרתם על-פי נוהלי התחשבנות מוכרים ומוסכמים.

שלום שמחון: זה המקום לציין שרפת החלב במדינת ישראל סיימה לאחרונה תהליך ארוך ומורכב של רפורמה שעיקרה הסדרה סביבתית של מכלול תשתיות הייצור בענף.

שלום שמחון: עיגונו של מחיר המטרה בחוק בנוסף לשאר מרכיבי החוק נועד להבטיח לרפתנים תנאי ייצור יציבים וידועים שיאפשרו להם להחזיר השקעתם ברפורמה באופן רציונלי, וכן יבטיח הסדר זה המשך פעילותה של רפת משפחתית גרעינית בצוותא עם רפתות גדולות שיתופיות כאחד האמצעים החשובים למימוש מדיניות משרד החקלאות הדוגלת בפריסה התיישבותית רחבה של החקלאות, בעיקר בפריפריה.

שלום שמחון: רבותי חברי הכנסת, חוק החלב המונח היום לאישורכם מהווה תעודת ביטוח להמשך פעילותו של ענף החלב במתכונתו הקיימת ולאפשר לו להתפתח, להתרחב ולהתייעל על-פי כללי משחק ברורים ומוסדרים.

שלום שמחון: הליך החקיקה ותוצרו הסופי שהינו החוק המוצג כאן בפניכם, הגם שהוא מגלם בתוכו יתרונות רבים לטווח קצר ובינוני ובמיוחד לטווח ארוך לכלל משקי החלב במדינת ישראל ובמיוחד לציבור היצרנים, מלווה באופן טבעי גם בחששות מסוימים מצד השחקנים בענף, שכן הוא מטיל באופן טבעי שורה של מגבלות על מקצת מן הפעילויות המנויות בחוק, ובמיוחד אלו שבתחום אחריותה של מועצת החלב.

שלום שמחון: לחברי הרפתנים ובעלי המחלבות – אני מישיר כיום מבט ומתחייב בפניכם כי החוק המונח על שולחן הכנסת, כמו גם חקיקת המשנה, יבטיחו את מעורבות

שלום שמחון: כם המלאה בייצוג האינטרסים של הענף המפואר שיצרתם, בכל המסגרות המינהליות המנויות בחוק.

שלום שמחון: הדברים נאמרו בוועדת השרים לחקיקה, וברצוני להקריא עבור הפרוטוקול את נוסח הדברים כפי שהוצגו על-ידי.

שלום שמחון: נוסח זה גובש לאחר תיאום עם נציגי המגדלים.

שלום שמחון: לסוגיית תנאי כשירות לקביעת חברים בדירקטוריון, ביקשתי להבהיר כי הכוונה לקביעת תנאי כשירות בדומה לתנאים הקבועים בתקנותיהן של מועצות ייצור אחרות, כמו מועצת הצמחים.

שלום שמחון: מובן שאין כוונה לקבוע במקום המגדלים או המחלבות את נציגיהם.

שלום שמחון: לסוגיית ניגוד העניינים – הסכמתי כי סעיף ניגוד העניינים של חברי מועצת החלב כפי שהוא מנוסח כיום מעורר קושי, שכן מועצת החלב, כמו כל מועצות הייצור, היא שולחן אינטרסים של המגדלים, הממשלה, המחלבות והצרכנים.

שלום שמחון: נוסף על כך, החברה אינה פועלת למטרות רווח אלא למטרות ציבוריות בלבד, לכן הסכמתי כי המלים "או בדירקטוריון של מועצת החלב" יימחקו וכי יש למצוא פתרון מקיף לסוגיה זו.

שלום שמחון: משרד המשפטים הצהיר בוועדת שרים לחקיקה, בהמשך לסיכום שר החקלאות, כי סוגיית ניגוד העניינים של חבר מועצת המנהלים תבוא לידי פתרון הולם בין משרד החקלאות למשרד המשפטים.

שלום שמחון: לסוגיית עדכון מחיר המטרה – ביקשתי להוסיף לאחר המלים "יקבע השר בתקנות" את המלים "בהסכמת שר האוצר ובאישור וועדת הכלכלה של הכנסת", וזה יהיה חלק מהחוק.

שלום שמחון: סעיף 40(ג) הוא תיקון המבטיח כי לא יהיה ואקום בעדכון מחירי המטרה והממשלה תהיה חייבת לקבל החלטה אם השרים לא יגיעו להחלטה.

שלום שמחון: היטלים – סעיף 40(א) לחוק קובע כי דמי השירות הם חלק ממחיר המטרה.

שלום שמחון: מקצת הנושאים ילובנו בהמשך – לאחר אישור החוק היום במתכונתו הקיימת.

שלום שמחון: משרד החקלאות יתמוך בשינויים האמורים.

שלום שמחון: כוונת משרד החקלאות היא לדאוג כי לא יהיה שינוי בדרישות ובנהלים בכל הקשור לפעילות נציגי החקלאים והמחלבות במועצת החלב לעומת הנהלים המקובלים בשאר מועצות הייצור.

שלום שמחון: אנו נעמוד על כך שמועצת החלב במתכונתה החדשה תפעל בכל האמצעים העומדים לרשותה ליישום מטרות החוק.

שלום שמחון: הרכב מועצת החלב והמבנה שלה, על-פי החוק המוצע, ישקפו את האיזון הראוי והנכון בין כל השחקנים בענף.

שלום שמחון: חלקה של הממשלה במועצה ירד, וזה יאפשר לכל תת-סקטור בענף להמשיך לייצג את האינטרסים שלו במועצת החלב בצורה הנכונה והיעילה ביותר.

שלום שמחון: חברי חברי הכנסת, אישורכם היום את חוק החלב יוסיף נדבך חשוב – –

קולט אביטל: חבר הכנסת סער, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

שלום שמחון: – – לשמירת היציבות של החקלאות ושל ענף החלב בפרט.

שלום שמחון: אני מודה על ההקשבה, מודה על אישורכם, ומתנצל – זאת היתה התחייבות לחקלאים שהייתי חייב לקיים.

שלום שמחון: אני אודה על תמיכתכם.

ראובן ריבלין: אדוני השר – – –

קולט אביטל: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו רוצים להצביע.

קולט אביטל: כיוון שאיש לא נרשם לדיון אנחנו עוברים ישר להצבעה.

קולט אביטל: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק תכנון משק החלב.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תכנון משק החלב, התשס"ח–2008, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

קולט אביטל: אדוני השר, ועדת הכלכלה?

קולט אביטל: ובכן, בעד – 51, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת בזה שהצעת חוק תכנון משק החלב התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/401).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 7) (חזקת הימלטות מן הדין וחזקת מסוכנות).

קולט אביטל: אני מזמינה את שר המשפטים, פרופסור דניאל פרידמן.

קולט אביטל: בבקשה.

דניאל פרידמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להציע תיקון לחוק סדר הדין הפלילי בכל הקשור למעצרים.

דניאל פרידמן: מדובר פה בשתי קטגוריות של חשודים; אומנם למעצר לפני משפט יש להתייחס בזהירות ראויה, אבל במקרה הנוכחי מדובר בשתי קטגוריות של חשודים – – –

קולט אביטל: חברי הכנסת, אני מבקשת טיפת שקט.

קולט אביטל: גם השרים, אני מאוד מבקשת לשבת, אי-אפשר כך.

קולט אביטל: אדוני השר איציק כהן, נא לשבת.

קולט אביטל: חבר הכנסת זיו, נא לשבת.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, נא לשבת.

קולט אביטל: חבר הכנסת רותם, גם אתה.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני השר.

דניאל פרידמן: קבוצה אחת של חשודים היא זו של שוהים בלתי חוקיים בארץ.

קולט אביטל: חברי הכנסת, בלי פלאפונים במליאה, אני מבקשת.

קולט אביטל: זאת הוראה של יושבת-ראש הכנסת.

גלעד ארדן: גם לא מסרונים?

קולט אביטל: גם מסרונים אסורים.

קולט אביטל: אתם רוצים – בבקשה בחוץ.

קולט אביטל: תודה רבה לכם.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, מספיק.

דניאל פרידמן: קבוצה אחת של חשודים היא זו של שוהים בלתי חוקיים בארץ, והניסיון מלמד שבמקרים רבים הם משוחררים לפני המשפט, ולאחר מכן אינם מופיעים למשפטם.

דניאל פרידמן: במקרה הזה, למרות הסיכון, בכל זאת התחשבנו בכך והגבלנו את חזקת ההימלטות, או ליתר דיוק את ההוראה בדבר מעצר למקרה שמדובר בעבירה מסוג פשע.

דניאל פרידמן: כאשר שוהה בלתי חוקי בארץ מבצע עבירה, או חשוד בעבירה – ליתר דיוק – שהיא פשע, קיימת חזקה – – –

חיים אורון: איך יודעים לפני המעצר אם זאת עבירה מסוג פשע?

דניאל פרידמן: למשל, אם האשמה היא גנבת רכב, אתה יודע שהחשד הוא פשע; אם אתה יודע שמדובר בהתפרצות לדירה – אתה יודע מה סוג העבירה שמדובר בה, הרי אתה צריך לדעת במה הוא חשוד.

חיים אורון: עבודה בלי רשיון?

דניאל פרידמן: לדעתי – – –

חיים אורון: – – – מישהו שבא לעבוד בלי רשיון ויחזיקו אותו במעצר עד תום ההליכים.

דניאל פרידמן: עדיין נשמר שיקול דעת לבית-המשפט.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער, פעם שנייה.

קולט אביטל: בלי פלאפון, אני מבקשת ממך.

גדעון סער: אני היחיד במליאה עם פלאפון?

קולט אביטל: לא, אבל גם אס-אמ-אסים אסורים.

קולט אביטל: צר לי.

דניאל פרידמן: עם זאת, הניסיון, למרבה הצער, מלמד שבמקרים רבים שבהם בתי-משפט שחררו שוהים בלתי חוקיים ממעצר בתנאים מסוימים – הפקדת סכום כסף וכו' – הם לא התייצבו לאחר מכן למשפט.

דניאל פרידמן: אני חושב שיש מקום לקביעת החזקה הזאת.

דניאל פרידמן: קטגוריה שנייה היא של עבירות של גנבת רכב וגם כניסה והתפרצות למקום המשמש למגורים.

דניאל פרידמן: עבירה של גנבת רכב – – –

קולט אביטל: אפשר קצת שקט?

קולט אביטל: כולכם מתנגדים כל הזמן, אבל להקשיב אי-אפשר.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורון, אני מבקשת קצת שקט.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

קולט אביטל: תמשיך.

דניאל פרידמן: עבירה של גנבת רכב היא אומנם עבירת רכוש, אבל כמו חלק מעבירות הרכוש כרוכה בה סכנת חיים.

דניאל פרידמן: לא פעם היו לנו מקרים של ניסיונות הימלטות עם רכב גנוב, שבהם נהג הרכב הגנוב ניסה להימלט בתוך זמן קצר, ועקב זה נגרמה תאונת דרכים שנפגעו בה אנשים, ופעמים לא מעטות היה כרוך בה אובדן חיים.

דניאל פרידמן: דומה לה עבירה של התפרצות למקום המשמש למגורים, גם היא עבירה שיש בה סכנה למתגוררים, שעלולים להיתקל במי שמתפרץ לדירתם.

דניאל פרידמן: אשר על כן, אני מבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת החוק.

דניאל פרידמן: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת בן-ששון, בלי פלאפון בבקשה.

קולט אביטל: יש רשימה ארוכה של מתדיינים, אני רוצה לקרוא לפניכם: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני – מוותר.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת מיקי איתן.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי השרים, חברי הכנסת, אדוני השר, העיקרון בחוק הזה הוא ראוי, אלא שכאשר בפסקה ראשונה אתם מגבילים את זה לעבירות מסוג פשע, ואתם מאפשרים לכל הגנבים והכייסים והשב"חים האחרים לשהות במדינה, ובעצם סומכים עליהם שאם זאת עבירה קלה הם לא יברחו – הרי אתה יודע שאתם מטעים את הבית הזה ואת הציבור.

דוד רותם: אם אתם רוצים להילחם בתופעה, הרי יש לקבוע שכל שוהה בלתי חוקי שעובר עבירה ומוגש נגדו כתב אישום צריך להיעצר עד תום ההליכים.

חיים אורון: גם מעסיקו עד תום ההליכים.

דוד רותם: אתה יודע מה, אני מסכים שגם מעסיקו עד תום ההליכים.

רן כהן: החוק – – –

דוד רותם: יותר מזה, אדוני השר.

דוד רותם: משרד המשפטים, בדיון שהתקיים בוועדת החוקה, שבה היתה הצעה שכל מי שנושא סכין ייעצר עד תום ההליכים ותיקבע חזקת מסוכנות לנושאי סכינים, שהפכו להיות מכת מדינה בגלל הדקירות – משרד המשפטים התנגד.

דוד רותם: כאן נוח לכם, משום שאתם יודעים שאתם לא מסוגלים לבצע את החוק.

דוד רותם: אתם לא מסוגלים לתפוס את הגנבים האלה, כי עד שאתם תופסים אותם הם כבר עברו לרשות הפלסטינית.

דוד רותם: לכן, נתמוך בחוק הזה, כי הוא ראוי, אבל לדעתי יהיה עליכם לתקן אותו בצורה נרחבת, כי מי שרוצה להגן על שלומם ועל ביטחונם של אזרחי ישראל צריך להתייחס לנקודה הזאת ברצינות.

דוד רותם: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר המשפטים, הצעת החוק שאתה מביא היום היא הצעת חוק שיש בה סיכון רב.

מיכאל איתן: אני מבין את הצורך להילחם בפשע ואת הצורך בהבאת עבריינים למיצוי העונש נגדם, חלקם בגין הרתעה וחלקם – אלה שאתם מניחים שהם יברחו ולא יהיו יותר בארץ – בבחינת הרתעה חלקית ואולי גם עשיית צדק או נקמה, שהם גם דברים שצריך להביא אותם בחשבון.

מיכאל איתן: הם לא לא-קיימים בעולם, שאנחנו לא יכולים להתחשב בהם.

מיכאל איתן: אבל החזקה שאתה מציע היא חזקה שקיימת ממילא בשיקול דעתו של בית-המשפט בחיי היום-יום.

מיכאל איתן: כי כאשר שופט משתכנע שיש מצב כזה – גם היום, בלי החזקה, הוא יפעיל את שיקול דעתו.

מיכאל איתן: אלא מה אתה אומר?

מיכאל איתן: נעביר את נטל ההוכחה – נעשה את כל מה שצריך לעשות כאשר מדובר בהפעלת חזקה.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר לך מה ראיתי בתפקידי כיושב-ראש ועדת החוקה.

מיכאל איתן: אתה מדבר על מצבים של מיצוי הדין נגד פושעים, נגד אנשים שהואשמו בעבירות פשע.

מיכאל איתן: במשטרת ישראל, שבגלל בעיות של הפרקליטות העבירו פעם אחר פעם תיקים גם בהכנת כתבי אישום בדרגות פשע לטיפול התביעה המשטרתית – אתה מודע לזה, נכון?

מיכאל איתן: – התביעה המשטרתית במחוז תל-אביב גנזה 13,000 תיקים מוכנים אחרי שכבר תפסו את הגנבים, תפסו את העבריינים, חקרו, הגישו כתבי אישום; הכול היה שם, רק דבר אחד לא היה: לא היה כוח-אדם מספיק, כי 26,000 תיקים חיכו.

מיכאל איתן: לקחו 13,000 תיקים וגנזו אותם, חלקם תיקים של עבירות מסוג פשע.

מיכאל איתן: אז אם אתם זורקים תיקים של עבירות פשע, כבר עדיף שהם יברחו מהארץ, הפושעים האלה.

מיכאל איתן: מה תעשו עכשיו?

מיכאל איתן: ל-13,000 התיקים שזרקתם תוסיפו עוד תיקים?

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן.

קולט אביטל: חבר הכנסת זיו.

מיכאל איתן: לכן – אני בעד, ואני תומך במודעות וברצון שלך לחזק את אכיפת החוק, אבל אכיפת החוק – לכידת עבריינים, שמירת הסדר הציבורי – כל זה לא ייגמר בניירות, אפילו כאלה שקוראים להם חוקים.

מיכאל איתן: את זה משיגים במלחמה יומיומית ברחוב, בבתי-המשפט, בבתי-הסוהר.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש, נא לצאת מהמליאה.

קולט אביטל: סדרנים, נא להוציא את חבר הכנסת פרוש מהמליאה.

קולט אביטל: (חבר הכנסת יוצא מאולם המליאה.)

מיכאל איתן: עד שתפסנו את העבריין, חלק מהתיקים שלו זרקו, כי לא התביעה לא הספיקה.

מיכאל איתן: בסוף הוא מגיע לבית-המשפט, ושולחים אותו לבית-הסוהר, אז משחררים אותו לפני הזמן כי אין מספיק מקומות בבתי-הסוהר.

מיכאל איתן: זאת לא מלחמה כוללת בפשע.

מיכאל איתן: אשר לחלק השני, של קביעת מסוכנות אך ורק בגלל אופי העבירה, אני חושב שזה טעון תיקון בוועדה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

קולט אביטל: גם את חבר הכנסת יצחק זיו אני קוראת לסדר בפעם הראשונה.

קולט אביטל: אני מודה לכם.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת בנימין אלון.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו בשעה הזאת של בין השמשות עוברים במהירות על כל מיני חוקים, ואני מציע לנו מעט תשומת לב.

חיים אורון: אדוני השר, אין לי התנגדות.

חיים אורון: הזכרת פה מי שגרם תאונת דרכים או גנב רכב ותוך כדי גנבה גרם תאונת דרכים, וברח וכו'.

חיים אורון: על סוג עבירות כזה אין לי בעיה שחזקת המסוכנות תחול, כי במקרים אלה העבריין כבר הוכיח שהוא בורח.

חיים אורון: אבל מי שקצת מכיר את מציאות השב"חים – אגב, לצערי אני מכיר אותם באופן יומיומי, אני מתקשה לצאת בבוקר מביתי בלי שלפני ומאחורי ייסעו מכוניות עם שב"חים.

חיים אורון: אני מתאר לעצמי עכשיו מה יהיה כשכל האנשים – חלקם אנשים קשי יום שמחפשים עבודה – שעושים עבירה, ואני לא מזלזל בזה, יהיו בידי מי שמטפל בהם ולא תהיה בעיה להגיד שהם גם נסעו מהר וגם סיכנו את היישוב, וכבר הם נכנסים למעצר עד תום ההליכים – לפני משפט.

דניאל פרידמן: – – –

חיים אורון: יגידו שהם היו נורא מסוכנים – נסעו על הכביש.

חיים אורון: הרי לא היה משפט, הם עוד לא הופיעו בבית-משפט.

חיים אורון: מישהו אמר.

חיים אורון: אני חושב שההצעה הגורפת הזאת לגבי שב"חים היא בעייתית מאוד.

חיים אורון: אם היא תופעל, אני חושב שצריך מהר מאוד להעביר סעיף תקציבי על הקמת כמה בתי-מעצר, כי אחרת נשחרר אסירים אחרים, מחוסר מקום.

חיים אורון: ואם היא לא רצינית ואתה לא מתכוון לעשות את זה, מה התכלית, לרצות מישהו כי מרגישים שלא משתלטים על העניין?

חיים אורון: אני מציע לא לקבל את החוק בקריאה ראשונה, אלא אם כן יביאו חוק ממוקד, מוגדר יותר, ולא כזה שחל על קבוצה שלמה, כפי שאמר חבר הכנסת איתן, בלי שייבדק מעמדה המשפטי, אלא לאחר מעשה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים, ועוברים להצבעה.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה הוא חוק ראוי, וזה אופיו של חוק – זה מה שמיוחד בחקיקה שלנו; לא מדובר פה בחוקה או בהלכה למשה מסיני, אלא בהיכרות עם המציאות, שיוצרת, לצערנו, מצבים שמחייבים התייחסות.

בנימין אלון: למרות כל המאמצים הרבים שהושקעו בוועדת החוקה בזמנו, ובהצלחה, וגם בכנסת, לעגן את המוסד הזה, שאין מעצר ללא משפט, אלא רק לפי העילות, והגדרת המסוכנות בדיוק של כל עילה ועילה.

בנימין אלון: המציאות מוכיחה שיש, לצערנו, פושעים בין השב"חים, והעבירה שלהם היא לא עצם השהייה הבלתי-חוקית.

בנימין אלון: הפשע שמדובר עליו הוא פשע אחר, שעושים אותו שב"חים.

בנימין אלון: בסעיף המסוכנות שמוצע לשנות כאן מביאים בפירוש את שני הסעיפים הקטנים שמדברים עליהם – אם מדובר על גנבת רכב ואם מדובר על התפרצות לבית.

בנימין אלון: לא כל דבר הופך להיות מסוכן.

ראובן ריבלין: זה חשד, הוא לא מורשע.

בנימין אלון: ברור, ברור שזה חשד, אבל העבירה היא לא עצם השהייה הבלתי-חוקית; מדובר בקהילה של השב"חניקים, שימהרו לברוח, והחשד הוא על עבירה של פשע, לא על עצם השהייה הבלתי-חוקית.

בנימין אלון: החשד הוא בהתפרצות או בעבירה חמורה אחרת, שהיא בדרגת פשע – ועדיין שופט יוכל לומר שזה לא מצריך את ההחמרה שנדרשת בחוק המעצרים.

בנימין אלון: אני חושב שאם לא תהיה חקיקה כזאת, אנחנו נפשע למציאות.

בנימין אלון: צריך להכיר במציאות, יש מכת מדינה של עבירות – גנבת רכב, שהיא לא רק עבירת רכוש; על-פי רוב זה מסלול שמתחיל בגנבת רכב ומסתיים בדברים אחרים.

מיכאל איתן: – – – הראשון.

בנימין אלון: לא, גם החלק השני.

בנימין אלון: החלק השני אומר שהמסוכנות תהיה ביחס – מביא שני דברים שיוגדרו בחזקת מסוכנות.

מיכאל איתן: לגבי כל אזרח.

בנימין אלון: לא.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן, אתה לא מנהל את הישיבה.

קולט אביטל: נא לשבת.

בנימין אלון: החלק השני הוא לגבי כל אזרח – –

קולט אביטל: נא לשבת.

בנימין אלון: – – אבל בעבירות הספציפיות, בעבירות הספציפיות – –

חיים אורון: – – –

בנימין אלון: – – גנבת רכב, התפרצות – – –

קריאות: – – –

חיים אורון: זה לא נכון.

בנימין אלון: וגנבת רכב.

בנימין אלון: וגנבת רכב.

מיכאל איתן: – – –

בנימין אלון: אוקיי, התפרצות לבית וגנבת רכב ייכנסו לחזקת מסוכנות, אבל אתה מדבר על דברים ספציפיים.

קולט אביטל: חבר הכנסת בנימין אלון, אני מצטערת, זמנך תם.

קולט אביטל: נא לסיים.

בנימין אלון: גברתי – – –

קולט אביטל: נא לסיים.

קולט אביטל: אני מצטערת.

קולט אביטל: אתם פשוטים מעכבים את כל הדיון.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, אני מבין את ההערות – – –

מיכאל איתן: – – –

קולט אביטל: אני מבקשת ממך, דיברת עד עכשיו, נתתי לך ארבע דקות, תן לו לסיים.

מיכאל איתן: אין כאן כרגע יותר משלושה-ארבעה חברי כנסת שיודעים במה מדובר.

קולט אביטל: יכול להיות.

מיכאל איתן: אז לא נורא אם יהיו שישה או שבעה.

קולט אביטל: נתתי יותר.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, אני אסיים בשני משפטים, ואפנה אל כבוד השר; בסעיף הראשון ההתייחסות היא לקהילת השב"חניקים – קהילה ספציפית.

בנימין אלון: בסעיף השני אין התייחסות ספציפית.

בנימין אלון: הספציפיקציה היא בשתי העבירות שמנויות כאן.

בנימין אלון: מעירים פה חברי הכנסת איתן וריבלין שבהגדרת מסוכנות לא מספיק לומר רק "רכב".

בנימין אלון: אני חושב שיש מקום, בשלבי החקיקה הבאים, להיות יותר ספציפי, ולומר איזה סוג של חשד, ולא כל התפרצות לשטח בנוי או משהו, כדי שבאמת לא תהיה בזה הפקרות.

דניאל פרידמן: כניסה לדירת מגורים.

דניאל פרידמן: כשאתה נכנס לדירה ואתה מוצא שם מישהו שפרץ לדירה שלך.

ראובן ריבלין: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אלון, נא לסיים.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

בנימין אלון: אוקיי, אז כאן יש צורך יותר להבהיר.

קולט אביטל: תודה רבה.

בנימין אלון: אני מסיים, גברתי היושבת בראש.

בנימין אלון: מתוך הבנה שכל הבית מאוחד בכוונה שלא תהיה פריצה מוגזמת בחוק המעצרים, שעבדנו קשה כדי שיתקבל, אני בהיסוס אצביע בעד, בתקווה שהדברים יובהרו ויוגדרו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת נסים זאב, אחרון הדוברים.

נסים זאב: אדוני היושבת-ראש, אדוני שר המשפטים, אני רוצה להבין: מה רוצים מראש הממשלה?

נסים זאב: מה רוצים ממנו?

נסים זאב: אמר עכשיו חבר הכנסת מיכאל איתן – 13,000 תיקים המשטרה סגרה.

נסים זאב: ביודעין.

נסים זאב: של פשע – – –

מיכאל איתן: 13,000?

נסים זאב: 13,000.

נסים זאב: של פשע.

נסים זאב: של עוון.

נסים זאב: אז מה קרה?

נסים זאב: מדברים על מעטפות כלשהן?

נסים זאב: אולי היו, אולי לא נבראו.

מיכאל איתן: אז יהיה 13,001, מה קרה?

נסים זאב: עכשיו תראו מה יש בהצעת החוק; זה כל כך אבסורד, פשוט לא מובן: בדברי ההסבר כתוב שבידי משטרת ישראל נמחקים מדי שנה כתבי אישום בעשרות אלפים.

נסים זאב: יש עשרות אלפים של תלונות – נגד מי?

נסים זאב: שב"ח, לכאורה באו לעבוד, מסכנים.

נסים זאב: בסך הכול רוצים פת לחם.

נסים זאב: תן להם – סליחה, איך אומר?

נסים זאב: לא רוצה להגיד: תן להם משהו לאכול – והם באים ואוכלים אותנו פה, בתוך המדינה שלנו.

נסים זאב: גונבים כלי רכב.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם – אדוני שר המשפטים, מעשה שהיה בדידי הווה: גנבו לי רכב, "פז'ו" 504 סטיישן.

נסים זאב: אני מתקשר – – –

חיים כץ: יד ראשונה?

מיכאל איתן: למה סטיישן?

נסים זאב: סטיישן.

נסים זאב: סטיישן.

נסים זאב: אני מתקשר למשטרה ומודיע להם שגנבו לי את הרכב.

נסים זאב: אני מבקש עכשיו – הגנב יצא הרגע, אני רואה אותו בעיניים.

נסים זאב: אומרים לי: אדוני, תבוא, תגיש תלונה, נשמע ונבדוק ונראה ונעיין.

ראובן ריבלין: מה זה קשור לחוק?

נסים זאב: לא?

נסים זאב: זה לא קשור לחוק?

נסים זאב: פתאום, דרך החוק הזה, אנחנו נתפוס את כל העבריינים.

נסים זאב: השאלה היא אם אנחנו רוצים לתפקד או לא רוצים לתפקד.

נסים זאב: החוק הזה לא יעלה ולא יוריד – אני אומר לך.

נסים זאב: אם המשטרה רוצה באמת – –

משה שרוני: יעבור.

משה שרוני: יעבור.

נסים זאב: – – לשים מחסומים, לתפוס את העבריינים, את הגנבים, גזלני הרכב, אותם הפורצים?

נסים זאב: מה פירוש?

נסים זאב: אני צריך חוק – – –

מיכאל איתן: היה ביטוח?

נסים זאב: אני צריך חוק כדי לתפוס גנב רכב ולהשאיר אותו עצור עד תום ההליכים?

נסים זאב: למה אני צריך את החוק הזה?

נסים זאב: שיקול הדעת הוא בידי בית-המשפט, ואף אחד לא כבל את הידיים שלו.

נסים זאב: אבל צריך להבין דבר אחד: אי-אפשר גם לעשות חוכא ואטלולא מעצמנו.

נסים זאב: אנחנו יודעים שכל יום אלפים ורבבות באים הנה לעבוד.

נסים זאב: ותופסים ככה, לעין כול – כאילו המשטרה עובדת, תפסה כמה שב"חים, מעבירה אותם לאיזו שכונה, חותמים אחר כך במשטרת ישראל ויודעים שאחר כך באים מהצד השני של הרחוב וחוזרים לעבודה.

נסים זאב: זאת עבודה בעיניים.

נסים זאב: או שאנחנו, באמת, חד-משמעיים, לא רוצים שאף שב"ח יגיע לתחומי "הקו הירוק", או שאנחנו באמת מתייחסים רק לאותם עבריינים, לאותם גזלני רכב, שבאמת הצליחו – – –

קולט אביטל: נא לסיים.

קולט אביטל: תודה רבה.

נסים זאב: אני כבר גומר.

נסים זאב: הפכו תעשייה שלמה של רכב לחלקים, ומוכרים את זה בסיטונאות.

קולט אביטל: תודה רבה.

נסים זאב: אגב, רק דבר קטן אני רוצה לומר.

קולט אביטל: כבר אמרת כמה דברים.

נסים זאב: כשאתה רוצה להזמין חלקי חילוף, אתה רק צריך להודיע יום קודם מה אתה צריך, וכבר נכנסים לשכונה, אחרי שעתיים, מביאים את החלק.

קריאה: – – –

נסים זאב: וזה נעשה יום-יום, שעה-שעה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לסיים.

נסים זאב: לכי לוואדי-ג'וז, תראי מה קורה שם.

קולט אביטל: אני מבקשת לסיים.

קולט אביטל: תודה רבה, באמת.

נסים זאב: לא, אני רוצה שסתם – חשוב מאוד שגם תדעי את המציאות.

קולט אביטל: לא, בלי ספק, שכולם ידעו מה קורה – – –

נסים זאב: אבל למה מיכאל איתן דיבר שש דקות ובני אלון דיבר שבע דקות?

קולט אביטל: תודה רבה לך.

נסים זאב: אני מוותר על ההפרשים.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אחרון הדוברים, לפנים משורת הדין.

קולט אביטל: נא לשבת.

ראובן ריבלין: גברתי סגנית יושבת-ראש הכנסת, היושבת-ראש, אדוני השר, אני מוכרח לומר שאני, אם אצטרך להצביע על החוק ברגע זה, אצביע נגדו, משום שאני לא יכול לרדת – או לעלות – לסוף דעתו של שר המשפטים, מדוע צריך חוק כזה.

ראובן ריבלין: יש חוק מעצר עד העמדה לדין, ויש קריטריונים ותנאים שבית-המשפט שוקל כאשר הוא מתכוון לעצור – אדם שעדיין לא הורשע – עד תום הדיונים.

ראובן ריבלין: אחד מהדברים הוא שהוא מסוכן לציבור.

ראובן ריבלין: בהחלט, אם יש חשוד שהוא מסוכן לציבור – ואני חושב שאדם שגונב רכב או עושה בארצנו כבתוך שלו וחוזר על הדברים האלה הוא מסוכן לציבור – יש חוק שמטפל בו.

ראובן ריבלין: לי נדמה שלהכניס לספר החוקים חזקות שחלות במדינת ישראל, זה דבר לא ראוי – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת , נא לצאת מהמליאה.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש, נא לצאת מהמליאה.

ראובן ריבלין: איזו חזקה – יכול שופט לבוא – – –

קולט אביטל: סדרנים, נא להוציא אותו מהמליאה.

קולט אביטל: תודה.

ראובן ריבלין: איך יכול שופט לברור, על-פי חשד כזה או אחר, שהתעורר אצל שלטונות הביטחון – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, נא לצאת מהמליאה.

ראובן ריבלין: איך אנחנו יכולים להתקין חזקה לגבי אדם שהמשטרה חושדת בו?

ראובן ריבלין: אלה דברים שאי-אפשר להכניס לספר חוקים של מדינה דמוקרטית שיש עליה ביקורות רבות, כאשר אנחנו מחויבים – כדמוקרטיה – להתגונן, ולשמור על הדמוקרטיה.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחזקה זו אינה ראויה ואינה מתקבלת על הדעת.

ראובן ריבלין: אינני יודע מדוע היא באה להוסיף על חוק מפורש הקובע מתי יכניס בית-משפט חשוד לכלא עד תום ההליכים, ועל-פי קריטריונים ותנאים שהדמוקרטיה מחייבת אותם, כאשר הם באים להתגונן ולהגן על אזרחי ישראל ועל אזרחי הדמוקרטיה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 7).

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – 10 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 7) (חזקת הימלטות מן הדין וחזקת מסוכנות), התשס"ח–2008, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

קולט אביטל: 46 בעד, עשרה מתנגדים ושלושה נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 7) התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

משה גפני: אני מבקש לוועדת הפנים.

אופיר פינס-פז: אני לא רוצה לוועדת הפנים.

קולט אביטל: ועדת הכנסת תחליט.

קולט אביטל: [מס' כ/239; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ' 18036; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 54), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכאל איתן: – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן, אתה פשוט מפריע.

קולט אביטל: פעם ראשונה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 54), הצעת חוק שיזם חברנו חבר הכנסת גדעון סער.

מנחם בן-ששון: זו הצעת חוק שמשנה את ההליך שנוקטת הוועדה לבחירת שופטים בעת שהיא מחליטה על המלצתה בדבר מינוי של שופט לבית-המשפט העליון.

מנחם בן-ששון: כיום החלטה כזאת, כמו כל החלטה של הוועדה, מתקבלת ברוב רגיל של המשתתפים.

מנחם בן-ששון: לפי הצעת החוק המובאת לפניכם, הרוב הדרוש בוועדה להחלטתה בדבר מינוי של שופט לבית-המשפט העליון יהיה של שבעה מבין תשעת חבריה.

מנחם בן-ששון: נזכיר כי בוועדה חברים שר המשפטים – והוא היושב-ראש – שר נוסף, שני חברי הכנסת, נשיא בית-המשפט העליון ועוד שני שופטים של בית-המשפט העליון, וכן שני נציגים של לשכת עורכי-הדין.

מנחם בן-ששון: עוד קובעת הצעת החוק את הרוב הדרוש לבחירה כאמור של שופט לבית-המשפט העליון, גם במצב שבו לא משתתפים כל חברי הוועדה בהצבעה, וזאת בשל ניגוד עניינים של אחד החברים עקב היכרות אישית עם המועמד.

מנחם בן-ששון: לפי ההצעה, הרוב הדרוש יהיה כמספר החברים המשתתפים בהצבעה פחות שניים.

מנחם בן-ששון: יש להדגיש כי במספר המשתתפים יימנו גם הנמנעים.

מנחם בן-ששון: כך, לדוגמה, במצב שבו ישתתפו בהצבעה שמונה חברים בלבד, יהיה הרוב הדרוש כדי שמועמד יזכה לתמיכת הוועדה רוב של שישה חברים.

מנחם בן-ששון: השתתפו בהצבעה רק שבעה חברים, יהיה הרוב הדרוש של חמישה חברים.

מנחם בן-ששון: לא בצורה קלה ולא בקלות ראש עסקנו בהצעת החוק הזאת.

מנחם בן-ששון: התחושה היתה שחלק ניכר מההליך של בחירת שופטים נקלע למבוי סתום – והביטוי "מבוי סתום" יחזור בהצגת החוק הבאה שלי – משום שבמאבק הכוחות או בעימות שבין כוחות אנשים לא הצליחו לממש את הצורך בבית-המשפט העליון למלא את 15 השופטים שנמצאים בו, משום המאבק הזה.

מנחם בן-ששון: לכן הצעת החוק מנסה לתת מעמד של מעין גוש חוסם לכל אחת מהמערכות, על מנת שממנו יסיקו החברים את המסקנה החיונית שיש צורך בהידברות.

מנחם בן-ששון: אני לא מקבל את העמדה שנשמעה באותו הדיון שסוברת שכתוצאה מכך נצטרך למצוא שופטים בינוניים.

מנחם בן-ששון: מתוך הסכמה אפשר יהיה למצוא את המיטב שבמיטב שבמשפטנים, על מנת שיכהנו בבית-המשפט העליון.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: לחוק הזה יש הסתייגויות.

קולט אביטל: ראשון המסתייגים, חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

קולט אביטל: יש לך ארבע הסתייגויות, האם תסכים לצמצם אותן לחמש דקות?

מיכאל איתן: אני אשתדל, אבל אני לא מבטיח.

קולט אביטל: הנה, יש לך שבע דקות.

קולט אביטל: אוקיי?

קולט אביטל: אני מבקשת.

מיכאל איתן: בלי מסחר.

קולט אביטל: אני מבקשת.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: פשוט יש לנו עוד הרבה חקיקה היום.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, היית צריכה להיות זריזה להוציא אותי קודם, אז עכשיו היית נפטרת ממני לגמרי.

קולט אביטל: חס וחלילה, לא זו הכוונה.

מיכאל איתן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק שבאה היום בפניכם היא ניסיון לתקן בתיקון קוסמטי בעיה שמדינת ישראל ניצבת בפניה.

מיכאל איתן: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם ששופטי בית-המשפט העליון, שהם גם אלה שמעבירים ביקורת על המוסד המחוקק ופוסלים חוקים, הם גם אלה שממנים את השופטים דה פקטו.

מיכאל איתן: נכון, תאמרו שרק שלושה מתוך תשעת חברי הוועדה למינוי שופטים הם שופטי בית-המשפט העליון, אז איך אתה, מיכאל איתן, אומר שהם ממנים דה פקטו את השופטים?

מיכאל איתן: הייתי חבר בוועדה וראיתי מה מתרחש שם.

מיכאל איתן: הנקודה הראשונה: לפני שבכלל הוועדה מתכנסת, אפילו לפני שיודעים מי המועמדים, יושבים שופטי בית-המשפט העליון בבית-המשפט העליון ומורים לנציגיהם בעד מי להצביע, מי השופטים המועמדים שהם בוחרים.

מיכאל איתן: לא נותנים שיקול דעת לנציגים, כי עוד לא יודעים בכלל מי המועמדים.

מיכאל איתן: כלומר, תהליך בחירת שופטים בישראל, בניגוד למינוי כל ועדת מכרזים אחרת שבוחרת בעלי תפקידים בשירות הציבורי, שאם היו באים לבג"ץ ואומרים שבאיזה ועדה עוד לפני שידעו מי המועמדים, חברים בוועדה התייעצו עם שולחיהם וקבעו עמדה נחרצת לגבי מועמדים מסוימים, ואחר כך באו לישיבות והצביעו לפי החלטה של הפורום החיצוני – הבג"ץ היה פוסל אותם.

מיכאל איתן: הוא היה פוסל את ההחלטה, כי הוא היה אומר:

מיכאל איתן: איך זה יכול להיות שיש תהליך שבו צריכים לבחור בין מועמדים וחלק מהקובעים מי יהיו הנבחרים כבר באו עם החלטה מוכנה מראש בלי לתת שום סיכוי למועמדים חדשים.

צבי הנדל: זה עדיין רק שלושה.

מיכאל איתן: אבל כל השלושה הופכים להיות גוף אחד.

מיכאל איתן: כל אחד יודע שבחברות גדולות, בדמוקרטיה, כשיש לך לפעמים, במצבים מסוימים, שליש, זה כמו רוב.

מיכאל איתן: אתה יודע שחברות בארצות-הברית של מאות מיליונים נשלטות לפעמים על-ידי גרעין שליטה של 3%–4%.

מיכאל איתן: 3%–4% מבעלי המניות שולטים בחברות של מיליונים, כי יש להם הכוח.

מיכאל איתן: מה קורה בוועדה למינוי שופטים שלנו?

מיכאל איתן: באים שלושה עם דעה אחת, ומי עומד מהצד השני?

מיכאל איתן: מביאים מהכנסת שניים, אחד מהקואליציה ואחד מהאופוזיציה.

מיכאל איתן: אז ברור שברוב המכריע של המקרים מה שהאופוזיציה אומרת, השני אומר הפוך.

מיכאל איתן: ואז יש מצב שבעצם שניהם מתבטלים.

מיכאל איתן: אז מתוך התשעה נשארו רק שבעה.

מיכאל איתן: שלושת השופטים באים והם צריכים להיות רוב רק מתוך שבעה.

מיכאל איתן: עכשיו ניגש לאחרים.

מיכאל איתן: באה לשכת עורכי-הדין – דרך אגב, אני בכלל לא מבין, בלשכת עורכי-הדין נבחרים אנשים על בסיס דעות פוליטיות.

מיכאל איתן: הם באים וכולם יודעים שאלה בחירות פוליטיות.

מיכאל איתן: מה פתאום הם ממנים שופטים?

מיכאל איתן: למה פתאום הם ממנים שופטים?

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: כי לאורך כל ההיסטוריה, כמעט בכל השנים, לפחות אחד מנציגי הלשכה תמיד תמך אוטומטית בעמדת שלושת השופטים.

מיכאל איתן: ואז אנחנו כבר מגיעים לארבעה מתוך שבעה.

מיכאל איתן: יתר על כן, ברגע ששלושה מתוך תשעה באים נחושים וכל השאר מפוצלים, יש לשכת עורכי-הדין שרוצה לדחוף מועמדים שלה, יש שני חברי כנסת שאחד רוצה הפוך מהשני, יש שר משפטים שעד היום תמיד הלך עם המנגנון של בית-המשפט העליון, והגדיל לעשות אחד משרי המשפטים האחרונים שאמר: אני חותמת גומי, מה שמבקש ברק, נשיא בית-המשפט העליון – את זה אני עושה.

מיכאל איתן: כאילו שאין הפרדת רשויות.

מיכאל איתן: ואז, באופן מסורתי, ולא קרה – עוד לא היה תקדים לכך שייבחר שופט לבית-משפט העליון ללא הסכמת שופטי בית-המשפט העליון.

מיכאל איתן: הדבר הזה, ידידי חברי הכנסת, הוא פגיעה יסודית.

מיכאל איתן: צוחקים לנו, לועגים לנו, באים ומספרים לנו כאן שהשיטה הזאת כאילו מקובלת כשיטה הכי טובה בעולם.

קולט אביטל: חבר הכנסת פרוש, נא לצאת.

מיכאל איתן: אני שואל אתכם: אם זאת השיטה הכי טובה בעולם, איך זה – –

קולט אביטל: אדוני השר, נא לצאת.

קולט אביטל: אני מצטערת.

מיכאל איתן: – – איך זה קורה שעשרות שנים אף מדינה בעולם לא אימצה את השיטה הזאת?

מיכאל איתן: למה יש לנו שיטה הכי טובה בעולם שאף אחד אחר בעולם לא מקבל אותה?

מיכאל איתן: אין לה דוגמה.

מיכאל איתן: להיפך; אני שומע ביקורת ממשפטנים מזהירים בארצות-הברית שלועגים לנו, הם לא מאמינים שהשופטים ממנים שופטים – שהשופטים מתעסקים בזה.

מיכאל איתן: ותראו גם כמה דם רע יש אחר כך סביב תהליך הבחירה, כמה שערוריות התגלו ויצאו החוצה כאשר שופטים בבית-המשפט העליון עוסקים בבחירת שופטים.

מיכאל איתן: זה לבדו הוריד את המוניטין וההערכה של הציבור כלפי בית-המשפט.

מיכאל איתן: העיסוק שלהם במיקח וממכר שטבעי שאנחנו בפוליטיקה עושים אותו – אי-אפשר לעסוק בזה ולהישאר נקי, אי-אפשר לעסוק במינויים, בהעדפות, לאו דווקא בקשרים, בשכנועים אישיים, ולהישאר נקיים.

מיכאל איתן: והם בוחרים לפי שיקולים אישיים, אינטרסנטיים.

מיכאל איתן: הם גם לא מחביאים את זה.

מיכאל איתן: באה מועמדת אחת ורוצה להציג את המועמדות שלה – פרופסורית למשפטים, בעלת מוניטין רב, שמקובל, באמת, על חוגים רחבים מאוד במדינה – באה מהצד השמאלי של המפה הפוליטית, אבל עם פנים מאירות עיניים לערכים של דת, של ציונות.

מיכאל איתן: אומרים: היא לא תיבחר.

מיכאל איתן: למה היא לא תיבחר?

צבי הנדל: יש לה – – –

מיכאל איתן: כי יש לה אג'נדה.

קולט אביטל: נא לסיים.

מיכאל איתן: מה האג'נדה שלה?

מיכאל איתן: גברתי, יש לי 20 דקות.

קולט אביטל: לא, סליחה.

מיכאל איתן: את לא תגידי לי לא, כי יש לי חמש דקות על כל הסתייגות.

מיכאל איתן: ביקשתי ארבע הסתייגויות.

מנחם בן-ששון: והוא יודע לדבר 20 דקות.

מיכאל איתן: ואני אסיים מייד.

מיכאל איתן: אני אסיים עוד כמה דקות.

קולט אביטל: חבר הכנסת חסון, נא לצאת.

קולט אביטל: חבר הכנסת חסון, לא מדברים בפלאפון פה.

קולט אביטל: נא לצאת.

מיכאל איתן: עכשיו אני שואל את השאלה הזאת:

מיכאל איתן: ברגע שהשופטים קובעים שלמועמד עם אג'נדה מסוימת הם לא ייתנו להיכנס לבית-המשפט העליון, איפה הפלורליזם במדינה הזאת?

מיכאל איתן: איפה הדמוקרטיה?

מיכאל איתן: איפה השיקוף של מכלול הדעות?

מיכאל איתן: למה חצי מהבית הזה מרגיש שהוא מנוכר מבית-המשפט העליון?

מיכאל איתן: למה הם לא מבינים שבשיטות כאלה הם פוסלים פלורליזם – ולא רק על בסיס של ימין ושמאל; גם על בסיס האג'נדה, ההשקפה שבית-המשפט לא צריך להתערב בכל דבר, שבית-המשפט לא צריך להחליף את מקום שיקול הדעת של הרשות המבצעת, שבית-המשפט לא צריך להחליט בנושאים שקשורים גם לביצוע.

מיכאל איתן: ואם כבר אנחנו נותנים לו את הביקורת השיפוטית – ונותנים לו את הביקורת השיפוטית – היא צריכה להיעשות במשורה ורק במקרים בולטים שבהם יש הסכמה רחבה, ולא להיכנס לנושאים שהם בלב הוויכוח הפוליטי במדינת ישראל ולהצטייר בסופו של דבר כסניף של מרצ.

מיכאל איתן: זה לא מוסיף, לא לבית-המשפט ולא למרצ.

מיכאל איתן: ואני מציע לכולם לקרוא את מה שכתב פרופסור מאוטנר.

מיכאל איתן: הוא לא ימני, רחמנא ליצלן.

מיכאל איתן: הוא בא ממקום של רצון בטובת המערכת המשפטית – ולא רק הוא.

מיכאל איתן: אמרתי קודם – וקראנו את לנדוי ושמענו את הפרופסור פרידמן, שהוא משפטן שבא לתקן ליקויים – וקול הזעקה והצעקה "צריך לתקן את מערכת המשפט בישראל" נשמע בכל מקום, מני דן ועד באר-שבע.

מיכאל איתן: ובסופו של דבר מה קורה?

מיכאל איתן: במקום אחד לא שומעים אותו: כאן, לא רחוק מאתנו.

מיכאל איתן: השופטים לא מוכנים לשמוע.

מיכאל איתן: מה השיטה שלהם?

מיכאל איתן: הם אומרים: מי שמעביר ביקורת על בית-המשפט מחליש אותו.

מיכאל איתן: אבל, רבותי, אתם רואים כל הזמן שהפופולריות שלכם והמעמד שלכם, לצערנו, יורדים ומידרדרים – תבדקו את עצמכם.

מיכאל איתן: כולם אשמים?

מיכאל איתן: פרידמן אשם, מיכאל איתן אשם, החרדים אשמים, אלה אשמים, אלה אשמים, אלה אשמים – כולם אשמים, רק גורם אחד לא אשם: השופטים כפי שהם מנהלים את העניינים.

מיכאל איתן: אני רוצה שיהיה ברור; גם לא אכפת לי – לא אכפת לי – שינהלו את הוויכוח, אבל אכפת לי מאוד שבאים שופטים שיודעים את העובדות ומעוותים אותן ומגינים על עמדות בדרך של הבאת עובדות לא נכונות.

מיכאל איתן: רוב המדינות – ברוב המדינות הדמוקרטיות בעולם יש בתי-משפט לחוקה – –

אלכס מילר: שכנעת.

מיכאל איתן: – – יש יותר בתי-משפט לחוקה במדינות דמוקרטיות מאשר בשיטה שלנו, ושל ארצות-הברית ושל בריטניה, שבה בית-המשפט העליון הוא גם בית-המשפט לחוקה – –

ג'מאל זחאלקה: – – – את השופטים – – – מרכז הליכוד – – –

מיכאל איתן: – – אבל אני מקבל – ברוב המדינות שיש בהן בית-משפט לחוקה, מי שממנה את השופטים – שיהיה ברור: מי שממנה את השופטים, זה בהשפעה חזקה מאוד של הפרלמנט ושל נבחרי הציבור.

מיכאל איתן: לא יעזור, אלה העובדות.

מיכאל איתן: למה קשה כל כך לקבל את העובדות האלה?

מיכאל איתן: מעלימים את זה מהציבור, מתארים מציאות שלא קיימת בעולם, והעובדות ברורות.

מיכאל איתן: בכל המדינות האלה ההשפעה של הפוליטיקאים, של נבחרי הציבור, של דעת הקהל, גורמת לזה לבוא לידי ביטוי בתהליך בחירת השופטים – ואני מסיים – ואילו – – –

גלעד ארדן: שכנעת את הערבים.

גלעד ארדן: כבר שכנעת את הערבים.

לימור לבנת: רגע, הוא רוצה לסכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לא להפריע לחבר הכנסת איתן.

מיכאל איתן: ואני רוצה לומר לגבי ארצות-הברית; אלה שמביאים בכל הזדמנות את ארצות-הברית – ששם בית-המשפט העליון, כן, יש לו סמכות להיות גם בית-המשפט לחוקה והוא גם קובע בענייני חוקה – אז מי ממנה את השופטים בארצות-הברית?

מיכאל איתן: מי ממנה את השופטים בארצות-הברית?

מיכאל איתן: לכן – אני רוצה לקצר, כי באמת – – –

קריאות: – – –

חיים כץ: עשית לנו תרגיל מהסרטים.

חיים כץ: אמרת שבע – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם לא תפריעו לחבר הכנסת מיכאל איתן – אני מבטיח שהוא יקצר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לא להפריע לחבר הכנסת מיכאל איתן.

מיכאל איתן: אני רוצה לקצר – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא רוצה לקצר.

מיכאל איתן: תראו, אתם יודעים שהבמה – – –

קריאה: – – –

מיכאל איתן: לא למהר, יש זמן עד יום רביעי את אומרת.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן, אני לא מזדהה עם כל הצעקות האלה, אבל אני מבקש ממך לסכם.

מיכאל איתן: אני אסכם ואומר כך: התלבטתי אם צריך להצביע בעד הצעת החוק הזאת, כי המשמעות של הצעת החוק הזאת היא ששלושה שופטי בית-המשפט העליון מטילים וטו על כל מינוי – מהיום אנחנו נותנים לזה גושפנקה בחוק: הם מקבלים וטו על כל מינוי.

מיכאל איתן: לא יעבור שום שופט בלי הסכמתם, ואת זה אנחנו עושים באורח מודע.

מיכאל איתן: אלא מה אומרים לי חברי?

מיכאל איתן: זה ממילא קיים כבר גם היום.

מיכאל איתן: לעומת זאת, יכול להיות שבמקרה מסוים, כאשר גוף מסוים יהיה בשלטון ויהיו לו שם אולי שניים או שלושה נציגים – אז ב-10% מתקופות הכהונה של הוועדה לבחירת שופטים כפי שהיא כיום, החוק הזה יסייע.

מיכאל איתן: אתם יודעים מה?

מיכאל איתן: אני מוכן לקבל את זה, ואני אצביע בעד, אבל להשלות את עצמנו שזה פתרון – זאת אשליה; זה לא נכון, זה לא יפתור את הבעיה.

מיכאל איתן: צריך רוויזיה – גם בדרכי בחירת שופטים וגם במערכת היחסים שבין בית-המשפט העליון ובין הכנסת.

מיכאל איתן: ביקורת משפטית על הכנסת – כן; נטילת סמכויות הכנסת – לא; ביקורת שיפוטית על הממשלה – כן וכן; כניסה לשיקול דעת במקום רשות מבצעת לגיטימית – לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן – גם על כך שנקט קיצור נמרץ לנימוק ארבע ההסתייגויות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: המסתייג הבא הוא חבר הכנסת אופיר פינס-פז, ויש לו רק הסתייגות אחת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת איתן, אתה רוצה את זמן הדיבור שלי?

אופיר פינס-פז: אני חושש שהצעת החוק של חבר הכנסת גדעון סער, שהוא מחוקק מוצלח, היא הצעה לא מוצלחת, כי בסופו של דבר היא מעודדת בינוניות.

אופיר פינס-פז: הבינוניים לבית-המשפט העליון – זאת תהיה התוצאה.

צבי הנדל: לפחות לא הרעים.

אופיר פינס-פז: איפה אפשר להשיג קונסנזוס?

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להשיג קונסנזוס על רות גביזון או על מוטה קרמניצר.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר להשיג עליהם קונסנזוס.

ראובן ריבלין: שניהם נבחרו כבר פעם?

אופיר פינס-פז: הם לא ייבחרו.

אופיר פינס-פז: אפשר יהיה להשיג קונסנזוס רק על הבינוניים.

ראובן ריבלין: למה הם לא נבחרו?

ראובן ריבלין: כי בית-המשפט העליון לא רצה אותם.

אופיר פינס-פז: נכון, נכון.

אופיר פינס-פז: היום, בעקבות הצעת החוק הזאת, קל וחומר.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם שהבית הזה לא צריך לעודד בינוניות בבית-המשפט העליון.

אופיר פינס-פז: הוא צריך לעודד אנשים מוכשרים במיוחד, אנשים מקצועיים, אנשים ענייניים, אנשים אחראיים.

ראובן ריבלין: כמו גביזון וקרמניצר.

אופיר פינס-פז: בהחלט.

ראובן ריבלין: הם ייבחרו רק בשיטה של גדעון סער.

אופיר פינס-פז: הלוואי שאתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: פעם נהגת להוסיף זמן לדובר במצבים כאלה.

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת ריבלין, אתה יודע שאני מכבד אותך מאוד, והלוואי שאתה צודק, אבל אני חושש שאתה לא צודק, ואני חושש שזאת תהיה התוצאה האולטימטיבית של העניין הזה.

אופיר פינס-פז: לכן, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק לא טובה, היא תרע את המצב.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהוועדה למינוי שופטים, עם כל המגבלות שלה וכל החסרונות שלה, פועלת בצורה סבירה ואפילו למעלה מזה.

אופיר פינס-פז: אני חושב שבסך הכול התוצאה בבית-המשפט העליון היא תוצאה טובה מבחינת האנשים שיושבים בכס המשפט.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהתיקון היום הוא תיקון לרעה ולא תיקון לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אופיר פינס-פז זה עתה הבטיח לי שהוא לא ישתמש בקריאות ביניים.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הטוב חבר הכנסת פינס, בסדר הלל, כאשר אנחנו היהודים מתפללים, אנחנו מגיעים לקטע של הושיעה נא והצליחה נא.

ראובן ריבלין: אנחנו אומרים פעמיים: "אנא השם הושיעה נא" ועוד פעם "אנא השם הושיעה נא" לפני שאנחנו אומרים "אנא השם הצליחה נא" בפעם הראשונה ואחר כך בפעם השנייה.

ראובן ריבלין: למה אני מכוון?

ראובן ריבלין: במשך 60 שנות קיום המדינה, כאשר הוועדה לבחירת שופטים, אשר בפי כול הפכה להיות הוועדה למינוי שופטים – שימו לב, אין אחד כאן בבית שיודע שוועדה זו היא ועדה לבחירת שופטים ולא למינוי שופטים, והשם שהגוי אצל הציבור מדבר על הוועדה למינוי שופטים משום שהיא הפכה להיות ועדה למינוי שופטים.

ראובן ריבלין: בית-המשפט העליון מגיש את ההצעה מטעמו, שכן כל שלושה חברים יכולים להגיש מועמד.

ראובן ריבלין: גם יושב-ראש הוועדה, שהוא שר המשפטים, יכול להגיש מועמד; גם אדם שהוא עמית ליושב-ראש – דבר שאינו כתוב בחוק אבל הפך להיות לנהוג בוועדה.

ראובן ריבלין: לצדו של שר המשפטים יושב נשיא בית-המשפט העליון – נשיאת בית-המשפט היום – והדברים נעשים כך שבלי בית-המשפט העליון לא היה אפשר למנות שופטים.

ראובן ריבלין: ברוב המקרים חמישה חברים בחרו, כאשר השלושה מקבלים הכרעה והחלטה מבעוד מועד במי הם תומכים ואין להם שיקול דעת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שבכל תולדות הוועדה לבחירת שופטים לא היה מצב שבו התפצלו קולות בית-המשפט העליון לגבי מועמד שהיה לבחירה בפני הוועדה.

מיכאל איתן: היה מקרה של שופטת מחוזית.

ראובן ריבלין: אני לא מדבר על שופט מחוזי.

ראובן ריבלין: אני מדבר עכשיו על הצעתו של חבר הכנסת סער, שהיא הצעה מעולה והיא מהווה מהפכה.

ראובן ריבלין: היא מהווה מהפכה והיא תיתן בהחלט היבט חדש.

ראובן ריבלין: אני יודע מתוך שיחות עם חברים בבית-המשפט העליון שהם לא רואים בזה דבר המפיל את הגג על ראשם ואינם רואים בכך איזו פגיעה בשלטון החוק או התערבות של הכנסת בעבודתה של המערכת המשפטית.

ראובן ריבלין: אני חושב שפה אנחנו ממתנים.

ראובן ריבלין: חברי הטוב, אדם שהייתי אחראי לכך שהוא יהיה חבר בוועדה לבחירת שופטים, הוא מיקי איתן.

ראובן ריבלין: אמרתי לו אחרי היותו בכנסת כבר כמעט 16 שנה, כך: שמע, יש מקום פנוי בוועדה לבחירת שופטים, לך, ראה ותלמד כדי להבין את הדברים ואת הבעיות שמתעוררות סביב המערכת הזאת, שהיא מערכת שקשורה לחיינו היומיומיים.

ראובן ריבלין: היא גם משליכה על אושיות הפרדת הרשויות במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני אומר לכם שעד היום בית-המשפט העליון קבע את שופטי בית-המשפט העליון ולא היתה לו בעיה למצוא עוד שני חברים שילכו בעקבותיו.

ראובן ריבלין: כך היו משיגים את החמישה ולא היה פוצה פה ומצפצף.

ראובן ריבלין: אני חושב שהוועדה הזאת הביאה לידי כך שבית-המשפט העליון היה במקרים רבים בעל אסכולה כמעט אחידה.

ראובן ריבלין: זה הביא לידי מצבים שבהם היו טרוניות בקבוצות רבות בציבור.

ראובן ריבלין: אני חושב שהיום, במקום הפיכות על מהפכות ומהפכות על הפיכות, כל הדברים שאנחנו רואים ונגלים לנגד עינינו – כל אותו מצב שבו יש דם רע בין שר המשפטים למערכת בית-המשפט – יכולים לבוא לידי הרגעה רבה ולידי איזון בהצעתו של חבר הכנסת גדעון סער.

ראובן ריבלין: אני חושב שזאת הצעה שהיא המהפכה האמיתית והיא שתביא לכלל שיקול דעת ולהבנה שיש צורך, חבר הכנסת פינס, לבוא לידי מצב שבו ייבחרו הטובים ביותר, והנבחרים הטובים ביותר הם הנבחרים הטובים ביותר על דעת שבעה מהחברים.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, ידעו כולם מראש שהם לא יכולים להעביר בהינף אצבע של חמישה מתוך תשעה חברים שופט בבית-המשפט העליון.

ראובן ריבלין: המחויבות שלהם, כדי להשיג רוב, תחייב אותם להביא אנשים מעולים ומופלאים.

ראובן ריבלין: מחשש המצביעים שלי אני לא רוצה להזכיר את שמם, אבל אתה הזכרת אותם ואני לא זוכר מה אמרת – שני השמות שאמרת.

ראובן ריבלין: אני חושב שהם אנשים מצוינים ומעולים.

ראובן ריבלין: במערכת הבחירה כפי שהיתה נהוגה עד היום, הם לא נבחרו.

ראובן ריבלין: הם לא נבחרו משום שהם לא עמדו בקריטריונים שבית-המשפט העליון הציב בפני אלה שהוא רצה שיצטרפו לבית-המשפט העליון.

אופיר פינס-פז: – – – הם כן ייבחרו?

ראובן ריבלין: בוודאי, אני אסביר לך למה.

ראובן ריבלין: בית-המשפט העליון ידחה את הבקשות שלי ואני אדחה את הבקשות שלו ואז נצטרך למצוא את הטובים ביותר.

ראובן ריבלין: הואיל ואנחנו רוצים באמת למצוא אנשים אשר יביאו לידי מצב שבו יהיה בינינו מפגש רצונות, לא ייבחרו הבינוניים אלא הטובים ביותר.

ראובן ריבלין: לפי אותו היגיון שאתה אומר שייבחרו הבינוניים, אני אומר לך שאילוץ המערכת להגיע להבנה ולהסכמה מביא יתרון גדול לטובים, ובהם האנשים שאתה הזכרת.

ראובן ריבלין: אני מצטרף אליך וחושב שהם מצוינים וטובים.

ראובן ריבלין: הם לא מחזיקים בהשקפת עולמי, אבל מבחינת יכולותיהם אני מצר על כך שבית-המשפט העליון לא חשב שהם ראויים להצטרף למערכת המשפטית.

ראובן ריבלין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ראובן ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: גם לחבר הכנסת גדעון סער יש הסתייגות, אבל הוא מבקש שלא ליטול את זכות הדיבור בהסתייגות אלא לדבר לאחר ההצבעה, ובוודאי נאפשר לו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק בתי-משפט (תיקון מס' 54), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל איתן – מסיר; חבר הכנסת אופיר פינס-פז – מסיר; חבר הכנסת דב חנין – לא מסיר; חבר הכנסת ראובן ריבלין – מסיר; חבר הכנסת גדעון סער – מסיר; חבר הכנסת מיכאל איתן, גם הסתייגויות נוספות בהמשך אתה מסיר?

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לשם החוק אין הסתייגויות, ואנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 25 בעד שם החוק – 52 נגד – 11 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 52 בעד, 11 מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חבר הכנסת חנין לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 13 נגד – 48 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת דב חנין לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 13 בעד, 48 נגד ואחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שההסתייגות של חבר הכנסת חנין לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 27 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 50 בעד, 11 מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 אין הסתייגויות, ואנחנו נצביע עליו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 28 בעד סעיף 2 – 52 נגד – 11 נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 52 בעד, 11 מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 29 בעד החוק – 52 נגד – 11 נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 54), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 52 בעד, 11 מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 54) אושרה כנדרש בשלוש קריאות, ואני מזמין את היוזם, חבר הכנסת גדעון סער, לברך ולהודות לאלה שעסקו במלאכה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם כאשר שמעתי את חבר הכנסת פינס גזרתי על עצמי שלא להתפלמס לפני ההצבעה, וזה עלה לי במידה מסוימת של איפוק, אבל ידעתי שאחרי ההצבעה אני אדבר.

גדעון סער: אני חושב שחשוב מאוד שהכנסת התאחדה כמעט מקיר לקיר.

גדעון סער: מיעוט קטן, כמו שמקובל בדמוקרטיה, היה נגד, וזה תמיד חשוב.

גדעון סער: היתה ביקורת שייצג חברי הטוב חבר הכנסת איתן, שלטעמו התיקון לא היה מספיק, והיתה ביקורת שייצג חבר הכנסת פינס, שמצד שני ראה את הסכנות הגדולות.

גדעון סער: מה הסכנות הגדולות שראה חבר הכנסת פינס?

גדעון סער: שגביזון וקרמניצר לא ימונו.

גדעון סער: חשבתי שאולי השתכח ממני ההרכב של בית-המשפט העליון.

גדעון סער: יכול להיות שבשנים האחרונות גביזון מונתה.

גדעון סער: רבותי, אם יש סיכוי שיהיו מינויים מהסוג הזה, זה אך ורק בשיטה הזאת.

גדעון סער: מה שקרה הערב הוא שהכנסת אפשרה מידה של השפעה לכלל חברי הוועדה, ולא לרוב אוטומטי.

לימור לבנת: אפילו את זה ציפי לבני לא השכילה לעשות.

גדעון סער: אני מאמין בשיטה של שינויים מידתיים ומתונים.

גדעון סער: אני מאמין שזה לגיטימי לאפשר לרוב הפוליטי את אותה מידה של השפעה שיש לשופטי בית-המשפט העליון.

גדעון סער: אני מאמין אפילו שמותר שלשר המשפטים תהיה מידה של השפעה בוועדה.

גדעון סער: אני יודע שיש כאלה שזה לא מספיק מרחיק לכת לטעמם.

גדעון סער: להם אני אומר: לא ראיתי שהיה שינוי אחר במשך 60 השנים האחרונות.

גדעון סער: ולהם אני אומר עוד משהו: בואו נראה איך זה עובד.

גדעון סער: יכול להיות שתעבור תקופה מסוימת וכל התחזיות או חלקן יתגשמו – או שהוועדה תהיה משותקת, או שלבית-המשפט ימונו רק בינוניים.

גדעון סער: אז בהחלט ניתן יהיה לחשוב על כיוונים אחרים.

גדעון סער: דבר אחד אני מקווה שאולי אנחנו משיגים הערב – שלזמן מסוים הקטטה, גם בתוך הוועדה למינוי שופטים וגם על שיטת הבחירה, תרד ותישכח במידה מסוימת.

גדעון סער: יש מספיק זירות עימות, ואנחנו תמיד צריכים לזכור שאנחנו רוצים לעשות שינויים במערכת.

גדעון סער: כל המערכות הללו הן מערכות שצריך לשמור עליהן, כי אין להן מערכות אלטרנטיביות.

גדעון סער: אני מבקש להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, על כך שקידם במרץ את הצעת החוק הזאת.

גדעון סער: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, הגברת דורית ואג.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליועץ המשפטי, עורך-הדין איל זנדברג.

גדעון סער: אני רוצה להודות לשר המשפטים על תמיכתו, וגם לעוזרו של שר המשפטים, ערן זיני, אני רוצה להודות.

גדעון סער: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת, שבפעם הראשונה החליטו לבצע שינוי, ובמשך הזמן נראה אם הוא אכן שיפר במשהו את המצב או לא.

גדעון סער: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון סער.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה לסגנית המזכיר, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 14), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק מעונות-יום שיקומיים (תיקון מס' 3), התשס"ח–2008, שהחזירה הוועדה לזכויות הילד; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 43), התשס"ח–2008, שהחזירה הוועדה לענייני ביקורת המדינה; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הגנת הסביבה (המזהם משלם) (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 86), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/163; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ב, עמ' ל"ה, עמ' 10281; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא – הצעת חוק שלא שנויה במחלוקת, הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מנחם בן-ששון: עוד דקה לתודות.

מנחם בן-ששון: אני יודע שחבר הכנסת סער הודה לעורך-דין איל זנדברג.

מנחם בן-ששון: עורך-דין איל זנדברג, שהיה האיש המרכזי בעבודה על החוק הזה, הוא מן הדמויות החשובות ביותר בבית בייעוץ משפטי, וכנראה זה החוק האחרון שהוא מלווה בכנסת.

מיכאל איתן: למה?

מנחם בן-ששון: משום שהוא עוזב.

מיכאל איתן: בגלל שהוא מצטיין.

מנחם בן-ששון: בגלל שהוא מצטיין לקחו לנו אותו.

מנחם בן-ששון: הוא הולך מרצון, הוא הולך למשרד המשפטים.

מיכאל איתן: הוא לא הולך מרצון.

מנחם בן-ששון: חוקים רבים שעשיתם לא ידעתם שהוא ליווה אותם בעצה טובה ונבונה.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא יכולים למחוא כפיים.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא יכולים אפילו לצאת לעיתונות עם הדבר, אבל זאת הזדמנות בת דקה להגיד תודה לעורך-דין זנדברג על הלילות ועל הימים שבהם נגזל ממשפחתו והשקיע את זמנו בעבודה שלנו.

מנחם בן-ששון: הוא יודע שזאת בעצם עבודה לציבור.

מנחם בן-ששון: יישר כוח ותודה רבה.

מנחם בן-ששון: אתה נועדת לגדולות, וחלק מהדברים באו לידי ביטוי, כנראה, בבית הזה.

מנחם בן-ששון: חוק יחסי ממון בין בני זוג קובע בסעיף 5 הסדר לאיזון משאבים בין בני זוג שלא ערכו הסכם ממון לגבי כלל המשאבים המשותפים.

מנחם בן-ששון: לפי הסדר איזון המשאבים, ככלל, כל אחד מבני הזוג זכאי למחצית שוויים של כלל נכסי בני הזוג, חוץ מנכסים שאין לאזן את שוויים, כגון נכסים שהיו לבני הזוג לפני הנישואים או שהתקבלו במתנה או בירושה במהלך הנישואים.

מנחם בן-ששון: המועד להפעלת הסדר איזון המשאבים מותנה בפקיעת נישואין בדרך של גירושין – זה הלינק שבין כסף לבין גט, שאותו אנחנו מנסים היום לשחרר – או עם מותו של אחד מבני הזוג.

מנחם בן-ששון: בהצעת החוק המקורית שנחקקה בזמנו, נכללה הוראה שלפיה בית-משפט, בנסיבות מיוחדות, יהיה רשאי לקבוע שהזכות לאיזון משאבים תקום במועד אחר, לרבות לפני פקיעת נישואין, אולם לבסוף, כשנחקק החוק, ההוראה הזאת לא נכללה בסעיף, והחוק נחקק כחוק נכה, כמלכודת לחלק מנשות ישראל.

מנחם בן-ששון: בקרב העוסקים בתחום יש הסכמה רחבה אשר באה לידי ביטוי הן בפסיקת בתי-המשפט, הן בכתיבה אקדמית והן ביוזמות חקיקה מטעם הממשלה ומטעם חברי הכנסת, כי העובדה שהפעלת הסדר איזון המשאבים מותנית בפקיעת הנישואין היא חולשתו המרכזית של החוק.

מנחם בן-ששון: אמרתי "מלכודת".

מנחם בן-ששון: אמר את הדברים בצורה ארוכה פרופסור אריאל רוזן-צבי, זיכרונו לברכה, ופירט את הדברים בפסקי-דין, בהנחיות ובמאמרים שלו, וגם פרופסור מנחם אלון, יבדל לחיים ארוכים, ואינני חוזר על דבריהם הכתובים במחקריהם ובפסקיו של השופט אלון.

מנחם בן-ששון: נוסף על הקשיים הללו, החוק איננו חל על בני כל הדתות.

מנחם בן-ששון: אלה שהדין האישי לא מאפשר גירושין – במקרה הזה היו גם הם בבעיה.

מנחם בן-ששון: נוסף על כך, החוק יצר הבדל ניכר במשטר חלוקת רכוש שחל על זוגות שנישאו במועדים שונים: אלה שלפני 1974 ואלה שלאחר 1974.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק שלפניכם, שעברה ברוב בוועדה, מאפשרת חלוקת רכוש בין בני זוג גם במועד מוקדם לפקיעת הנישואין, בלא תלות בגט, בלא תלות בבית-הדין.

מנחם בן-ששון: זה יכול להיות בעזרה שלו, אבל לא תלוי בו.

מנחם בן-ששון: להצעת החוק יש גם מטרות נוספות, ובהן עיגון פסיקת בתי-משפט שמחילה את הסדר איזון המשאבים על בני דתות שאינן מאפשרות גירושין; הסמכת ערכאה הדנה בעניין להתחשב בטובת הילדים של בני הזוג הקטינים; קביעת הוראה המכוונת את הערכאה הדנה בעניין להתחשב גם בנכסים עתידיים, כיאה להצעת חוק שנכתבת בראשית המאה ה-21.

מנחם בן-ששון: אנחנו הצענו להסמיך את בית-המשפט לענייני משפחה, או את בית-הדין הרבני או הדתי האחר שיש לו סמכות בענייני נישואין וגירושין, להפעיל את הסדר האיזון גם במועד מוקדם לפקיעת הנישואין, בהתקיים תנאים שונים שמעידים שחייהם המשותפים של בני זוג הגיעו לקצם – אם למשל נפתח הליך משפטי שמלמד על רצון אחד מבני הזוג לפרק את הקשר המשפחתי, כגון הליך להתרת נישואין; אם למשל יש קרע בין בני זוג או שהם חיים בנפרד במשך תקופה של תשעה חודשים מתוך תקופה רצופה של שנה; אם למשל יש סדרה של מעשים אלימים של האחד כנגד השני או פסיקות שקשורות במעשים האלימים, שברור שבני הזוג אינם מתעתדים לחיות בצוותא – מהלך ההיפרדות של בני הזוג יצא לדרך.

מנחם בן-ששון: אנו מציעים לאפשר להחיל את הסדר איזון המשאבים גם בחלוף תקופות קצרות כפי שתיארתי במקרים של אלימות.

מנחם בן-ששון: כדי להבטיח שימוש מבוקר, מוצע לקבוע כי לשם הוכחת קיומה של אלימות צריך החלטה שיפוטית.

מנחם בן-ששון: זה לא סתם התחלה של טענה על אלימות – צריך צו הגנה, צו הרחקה, צו מעצר, שחרור בערובה.

מנחם בן-ששון: אנחנו הצענו לתת לערכאה המוסמכת שיקול דעת להתנות את ביצוע פסק-הדין לאיזון המשאבים בכך שהצד שביקש את איזון המשאבים יפקיד בידי הערכאה המוסמכת כתב הסמכה להתרת הנישואין, וכן לעכב את ביצוע פסק-הדין אם מצאה הערכאה שהיתה פעולה בחוסר תום לב.

מנחם בן-ששון: אלה הם חידושים גדולים שנועדו, במקרה של פירוק התא המשפחתי, לתת תנאים נורמליים לצד החלש, לאפשר לו לצאת לדרך בצורה סבירה.

מנחם בן-ששון: להצעת החוק יש כמה הסתייגויות.

מנחם בן-ששון: המכנה המשותף לכולן – ואני מזהיר את חברי הכנסת מפני הצבעה בעבורן – הוא שהן קושרות את בני הזוג שוב עם בית-הדין.

מנחם בן-ששון: אם כך, להצעת החוק יש כמה הסתייגויות שמתייחסות להקדמת מועד איזון המשאבים – –

משה גפני: אז מה?

משה גפני: אז מה?

מנחם בן-ששון: – – אך תולות את הקדמת מועד האיזון בקביעה של בית-דין דתי שלפיה על בני הזוג להתגרש.

מנחם בן-ששון: לפי כל ההסתייגויות ניתן להאריך את התקופה לקביעת בית-הדין הרבני בעצם ללא סוף, אפילו בהצעה המוגדרת כ"הצעת פשרה".

מנחם בן-ששון: משום כך הן אינן פותרות את הבעיה.

מנחם בן-ששון: הן אינן פותרות את הקושי.

מנחם בן-ששון: הן אינן מנתקות את חלוקת הרכוש מהליך הגירושין – – –

ראובן ריבלין: יש לי בעיה.

ראובן ריבלין: אני לא רוצה שאחד מקרובי – – –

מנחם בן-ששון: בעד, אדוני.

מנחם בן-ששון: זו הצעת חוק שזכתה לאישור הממשלה, אחרת לא תוכלו להגיש לה אי-אמון לתמיכת הממשלה, והיא מלווה בברכת הממשלה ושר המשפטים.

ראובן ריבלין: יש טענה אחת, והיא – – – מהווה – – – יש לי בעיה – – – איך בלי ההסתייגויות האלה אנחנו פוטרים את עניין הגט המעושה?

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת ריבלין, די לי לצטט את הטענות של חברי הכנסת החרדים שהתנגדו להצעת החוק ב-1973, וצעקו שהצעה זו איננה ראויה וצעקו שהצעה זו עלולה ליצור גט מעושה.

מנחם בן-ששון: זה היה עוד אז, כשהיה שיתוף נכסים.

מנחם בן-ששון: המהלך הממוני – אין לו קשר.

מנחם בן-ששון: עשית אותו בבית-משפט אחד, גמרת אותו לשביעות רצון הצדדים?

מנחם בן-ששון: אין שום בעיה.

מנחם בן-ששון: כשאין שביעות רצון – נניח שהאשה מכה את בעלה או שהבעל מכה את אשתו – אז יש לך סיטואציה שאומרים: חלקו את המשאבים, על הגט תחליטו אחרי זה.

מנחם בן-ששון: בית-הדין יחליט שכן מעושה, לא מעושה – אין לזה קשר.

מנחם בן-ששון: נטרלת את המוקש הכי גדול שיש היום בגטין.

מנחם בן-ששון: נטרלת את סכנת הכריכה, שאתה יודע מה היא, חלק מחברי הכנסת לא יודעים מה היא.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מחברי הכנסת להתנגד להסתייגויות ולהצביע על הצעת החוק כגרסת הוועדה.

מנחם בן-ששון: מאחוריה עומדות נשים אומללות.

מנחם בן-ששון: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מספר רב של חברי הכנסת ביקשו להגיש הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: ריכזתי את זה לפי סדר הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: כל דובר, אני מבקש – יקבל חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד רותם יהיה הראשון בדוברים – מוותר על זכות הדיבור; חבר הכנסת זבולון אורלב – מוותר; חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: אני כרגע שואל אם מוותרים על זכות הדיבור, על נימוק ההסתייגות ולא על ההסתייגות עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלחנן גלזר – כנ"ל; חבר הכנסת יצחק זיו?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון?

יולי יואל אדלשטיין: איננה; חבר הכנסת יוסי ביילין – מוותר על זכות הנימוק; חבר הכנסת חיים אורון – מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רן כהן?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבשלום וילן?

יולי יואל אדלשטיין: איננו; חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

עתניאל שנלר: אני לא אגלה סוד אם אומר שלצד היוזמות השונות שהיו בעבר בחוק – את הצעת החוק הזאת יזמתי.

עתניאל שנלר: יזמתי אותה בדיוק בגלל מה שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חברי מנחם בן-ששון, בגלל הנשים האומללות.

מיכאל מלכיאור: עם כל הצניעות – – –

עתניאל שנלר: התחלתי ואמרתי, חבר הכנסת מלכיאור, היו כמה יוזמות: אחת של חבר הכנסת זבולון אורלב, אני אחזור כדי להסיר ספק, ושנייה של הרב מלכיאור, כדי להסיר עוד ספק, ספק ספיקא, ועכשיו אני אומר שאת היוזמה הזאת אני הגשתי, ודרך הוועדה היא קיבלה איזו תפנית, וזה בסדר, זו הדמוקרטיה.

עתניאל שנלר: זו העבודה – – –

משה גפני: מה אתם משוויצים?

משה גפני: – – – אל תשוויצו.

עתניאל שנלר: הסיבה שביקשתי להעלות את הדבר הזה, כולל את ההסתייגויות, היא אותן נשים, כי אני סברתי שלא יכול להיות מצב שבו בגלל ממון יתעכב גט או מישהו ייסחט.

עתניאל שנלר: הצד החלש בהגדרה יוכל להיסחט.

עתניאל שנלר: את זה רציתי וביקשתי למנוע יחד עם שאר חברי, יחד עם כולם, ואני לא לבד.

עתניאל שנלר: אלא מאי?

עתניאל שנלר: תוך כדי תהליך הסתבר שהדברים אינם כל כך פשוטים, גם בגדר ההלכתי וגם בגדרות אחרים.

עתניאל שנלר: אם מישהו חושב שמותר לכנסת ישראל – – –

מיכאל איתן: תסביר.

עתניאל שנלר: אני אסביר מייד.

דוד רותם: תסביר את הקטע ההלכתי.

עתניאל שנלר: אני אסביר מייד.

עתניאל שנלר: אם מישהו חושב שאפשר לקבל חוק אשר יש אפילו ספק לכשירות ההלכתית שלו – ואסביר מייד, אני מקווה, אם תיתנו לי – הרי לעניות דעתי זה לא המקום.

עתניאל שנלר: אני אנסה לתאר בקצרה רבה, כי אני לא רוצה לגזול זמן, את התהליך, כי הוא חשוב.

עתניאל שנלר: היינו בתהליך ארוך, מייגע ומורכב עם הרב הראשי הראשון-לציון, ולא רק אתו – גם עם הנהלת בית-הדין או רבנים או הרכב של בית-הדין הגדול, וניסינו להגיע לידי הבנה עם בית-הדין הגדול, עם הרב הראשי, היאך אנחנו, איך אני יכול, כציוני דתי, לבוא ולהגיד: הרבנות הראשית פחות מעניינת אותי, כי זה לא מוצא בעיני, איך אני יכול לבוא, כיהודי שומר מצוות, ולהגיד: ההלכה על יד.

עתניאל שנלר: אני אסתדר.

עתניאל שנלר: זה משא-ומתן מאוד קשה ומייגע.

עתניאל שנלר: הרב עמאר לקח אחריות גדולה מאוד והסכים להצעת פשרה.

עתניאל שנלר: הצעת הפשרה הזאת היתה מקובלת – ואני מברך על כך – גם על חבר הכנסת זבולון אורלב ידידי וחברי וגם על חבר הכנסת מלכיאור ידידי וחברי, שהם עצמם יזמו חוק מאותה מוטיבציה.

עתניאל שנלר: בגלל תהליך שלא הצלחנו לקשור איזה קשר מסוים, כשלנו בוועדה לקראת ההכנה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד רותם: – – – חזר בו.

עתניאל שנלר: עכשיו אסביר מה הסיפור, מהי הפשרה ולמה ההסתייגות כל כך חשובה.

עתניאל שנלר: יש כאן שלושה הישגים ממדרגה ראשונה.

דוד רותם: האם הרב עמאר לא חזר בו?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת רותם, אני יודע שאתה חולק עלי.

דוד רותם: – – –

עתניאל שנלר: אתה לא צריך להפריע לי.

עתניאל שנלר: אני יודע שאתה חולק עלי.

עתניאל שנלר: אני מדבר על הרב הראשי בהמון כבוד כי הוא רב ראשי שלי, של מדינת ישראל כולה.

עתניאל שנלר: בעיני, מוסד הרבנות זה לא דבר טכני.

עתניאל שנלר: זה דבר ערכי.

דוד רותם: אני שואל אם הוא לא חזר בו.

עתניאל שנלר: שלושה דברים חשובים קרו בעניין הפשרה.

עתניאל שנלר: דבר אחד – הסכימו שהגט הוא לא בהכרח תנאי מתלה לחלוקת משאבים.

עתניאל שנלר: פלא גדול, וזה לא היה פשוט.

עתניאל שנלר: בהסתייגות שאני מדבר עליה נאמר בפירוש שאין תלייה של גט בממון, וזו פשרה מרחיקת לכת ועצומה.

עתניאל שנלר: זאת ועוד, לא הסתפקנו בזה.

עתניאל שנלר: מה בעצם החוק אומר?

עתניאל שנלר: החוק אומר שבתוך 14 חודש או 12 חודש – שנה – אוטומטית הטייס האוטומטי יעבוד.

עתניאל שנלר: באתי ואמרתי: אדרבה, להבדיל, הדבר הוא כמו אוטו עם הילוכים אוטומטיים והוא נוסע.

עתניאל שנלר: מצד שני, המצב היום הוא של אוטו עם הילוכים, וכל מהלך זה בית-דין ועוד יום בבית-דין ועוד יום בבית-דין, והעסק מתמשך חצי שנה, שנה, שנתיים, ויש מסורבות גט ואחרות, וודאי שזה לא ראוי.

עתניאל שנלר: באתי ואמרתי: למען השם, בואו נשלב ידיים ונקבע את השנה, אבל הלכתי לחומרה – לבית שמאי: לא ככה בית-הדין יקבל שנה כמו בהצעת החוק, אלא אמרתי: חצי שנה; בתוך חצי שנה בית-הדין אמור לפסוק בעניין הגט וחלוקת המשאבים.

עתניאל שנלר: אלא מאי?

עתניאל שנלר: אם התיק קשה והוא לא יכול בחצי שנה – זה לא קיים בשום בית-דין אחר – אז בית-הדין הרבני יכול להאריך לו בעוד חצי שנה, והוא מבקש מבית-הדין הגבוה להאריך לו בחצי שנה ומנמק ומפרש ומסביר.

עתניאל שנלר: איזה בית-משפט – לא בית-דין – יסכים שאם הוא לא גומר בתוך חצי שנה פסק-דין, הוא יפנה אל בית-הדין הגבוה עם נימוקים והסבר כדי לקבל עוד חצי שנה?

עתניאל שנלר: הצלחנו להגיע לזה, זה הישג ענק.

עתניאל שנלר: זאת אף זאת, אמרנו שבתום 12 חודשים זה נגמר ויש חלוקת משאבים.

עתניאל שנלר: דרך אגב, זה כמו החוק.

עתניאל שנלר: אלא מה?

עתניאל שנלר: אמרו: אם יש מקרה מאוד מיוחד, בעייתי על-פי ההלכה, בעיות הלכתיות רגישות מאוד ולא שגרתיות, האם החוק יגיד אם כך: לא נביא בחשבון את ההלכה?

עתניאל שנלר: אז אמרנו: במקרה מאוד מיוחד, אחרי שעברנו חצי שנה ועוד חצי שנה מנומקת, בית-הדין – בסמכות של בית-הדין הגבוה – ימשיך את תהליך הבירור של הדבר המיוחד מאוד הזה.

עתניאל שנלר: כל השאר – 99.9% – ייגמרו עד תום שנה, כמו בחוק.

עתניאל שנלר: אלא מאי?

עתניאל שנלר: לפעמים רוצים הכול או לא כלום.

עתניאל שנלר: לעניות דעתי, בתפיסת עולמי, לפעמים השלם הוא שבר.

עתניאל שנלר: אני סברתי שראוי שכנסת ישראל תלך צעד כל כך רחוק לקראת המסורבות, לעזור להן לקבל את איזון המשאבים יחד עם ההלכה, יחד עם בתי-הדין.

עתניאל שנלר: מדוע לכופף ידיים?

עתניאל שנלר: בית-הדין הגבוה היום, הרב הראשי למדינת ישראל, הלך כברת דרך כל כך ארוכה, לוקח על עצמו את כל הביקורת הציבורית שהולכים למתוח עליו דווקא בעולם החרדי, כדי להגיע לאחדות: חצי שנה, חצי שנה וזהו, למעט מקרים חריגים.

עתניאל שנלר: לכן, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שיש עכשיו באופן מעשי כמה אפשרויות.

עתניאל שנלר: יש אפשרות אחת שההסתייגות לא תתקבל.

עתניאל שנלר: ואז מה הרווחנו?

עתניאל שנלר: העסק ייתקע במקום כזה או אחר, וכל אלה שעושים לובינג לטובת מעוכבות הגט או המסורבות ואחרים בסופו של דבר יגמרו עם שבר אחד גדול.

עתניאל שנלר: דרך אגב, זה היה בכנסות הקודמות, ואני צופה שאם ההסתייגות שלי לא תעבור, זה יהיה גם בכנסת הזאת, בכנסת השמונה-עשרה, התשע-עשרה, וימשיכו אלה שרוצים לקבוע עוד ועוד ולהראות: ניצחנו, הנה, הכול או לא כלום.

עתניאל שנלר: אחי גיבורי התהילה.

עתניאל שנלר: או שמא הכנסת הזאת, בקצת הושטת יד להבין את המגבלות, תאמר: אנחנו הצלחנו להתקדם ל-99%, והאחוז הבודד – או שהוא יסתדר מאליו או שנתקן בהמשך הדרך.

עתניאל שנלר: לכן, חברי חברי הכנסת, להערכתי, ראוי שההסתייגויות יתקבלו.

עתניאל שנלר: אם ההסתייגויות תתקבלנה, האיזון יהיה לפני הגט, והאיזון יהיה תוך שתים-עשרה חודשים מקסימום, למעט החריגים.

לימור לבנת: שנים-עשר.

עתניאל שנלר: תודה, שנים-עשר.

עתניאל שנלר: אם נצליח וההסתייגות תתקבל וזה יעבור לוועדה, אני בטוח שבוועדה נעשה "ועשו כולם אגודה אחת" למען שלום בית.

עתניאל שנלר: אם מותר לי, בימי בין המצרים: אהבת חינם בונה בית-מקדש ולא שנאת חינם.

עתניאל שנלר: תודה.

משה גפני: אוהוהו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שנלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, האם ברצונך לנמק את ההסתייגויות?

אברהם מיכאלי: אני מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק לוי – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: הוא הזמין אותי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין אותו.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט ראיתי אותך מושך אותו בשרוול, אבל רציתי לומר לך שהמאמצים שלך לא יעלו יפה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כשאני רואה את הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג, אני שואל את עצמי: אנחנו בני זוג בקואליציה או לא, או שאנחנו כבר התגרשנו ואנחנו כבר לא קשורים לקואליציה?

לימור לבנת: תתגרשו כבר.

לימור לבנת: נו, תתגרשו.

נסים זאב: אם יש יחסי ממון בין בני זוג, לא יכול להיות – – –

דוד רותם: מה אתה דואג?

דוד רותם: את הממון קיבלתם.

נסים זאב: גם ממון לא קיבלנו.

נסים זאב: שום דבר.

נסים זאב: לא יחסים ולא ממון.

דוד רותם: יחסי ממון – תסתדרו.

דוד רותם: ממון – תסתדרו.

נסים זאב: אני אומר לך.

דוד רותם: – – – יכולים להתגרש.

לימור לבנת: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רותם, אני מתחיל להצטער על כך שלא ביקשת לדבר בהסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: נדמה לי שבקריאות ביניים דיברת יותר מחמש דקות.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת כל כך טובה, כל כך בריאה, כל כך עניינית וכל כך רצינית.

נסים זאב: רוצים לעזור לבני הזוג להשתחרר ושאף אחד לא יהיה תלוי בשני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אתה יודע בכמה מאות ואלפי מקרים נפתחו תיקים בבתי-הדין, התחילו הליכים של הגירושים במשך שנה ושנתיים ובסופו של דבר היה שלום בית?

נסים זאב: אני עד לעשרות מקרים כאלה.

נסים זאב: אז בא החוק ואומר: עברה וחלפה כבר שנה.

נסים זאב: מה זה?

נסים זאב: אבל בתוך שנתו?

נסים זאב: עברה שנה.

נסים זאב: למה ההגבלה הזאת בכלל?

נסים זאב: תיתנו לבית-הדין שיקול דעת.

נסים זאב: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, קברת את החוק שלנו.

נסים זאב: כשבאנו ואמרנו לתת סמכות לבית-הדין, שהיו לו 50 שנה להחליט בנושא ממון כשבני הזוג מבקשים שבית-הדין יחליט בשבילם, החוק הזה קבור.

נסים זאב: שם לא צריך שנה, לא צריך שנתיים.

נסים זאב: אין מגבלה כמה זמן אפשר לקבור את החוק הזה.

נסים זאב: פתאום ביחסי ממון כולם דואגים.

נסים זאב: אגב, מישהו פעם חישב ובדק מי מעוכב גט, האשה או הגבר – מבחינה מספרית, מי תופס את מי בגרון?

נסים זאב: האם האשה לא תופסת את הבעל בהרבה מקרים כשיש לה תביעות כאלה ואחרות והיא לא מוותרת?

נסים זאב: הרבה פעמים הבעל רוצה להתגרש והאשה לא רוצה, כי היא רוצה את כל הזכויות שלה, ובצדק, ובצדק – למה אנחנו, הכנסת, נכפה עליה את מה שנקרא "הזכות לאיזון משאבים" בשם אותו איזון להחליט על דבר שהיא לא היתה רוצה בו, רק הא בהא תליא?

נסים זאב: אם יש גירושים, יש איזון, יש חלוקה, וצריך לתת את שיקול הדעת בד בבד.

נסים זאב: הדבר שהכי מדאיג אותי בהצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש – תאר לך שמעכשיו אנשים יתחילו ללכת לבתי-הדין, לבתי-המשפט, לעשות חלוקת ממון, מה הבעיה, נשאר רק הצד הטכני לתת את הנייר הזה שקוראים לו "גט פיטורין".

נסים זאב: אנחנו נגרום לחורבן של הרבה בתים, ואנחנו הולכים למין מודה במדינה – מודה חד-הורית.

נסים זאב: חד-הורית זה גרושות, זה גרושים, זה אלמנות, רחמנא ליצלן.

נסים זאב: אנחנו הולכים ומרחיבים את המעגל הזה.

נסים זאב: למה לתת יד למהלך כזה, שיכול בסופו של דבר להביא חורבן של בתים שלמים, שהיינו רוצים לראות אותם יותר מאוחדים, יותר שלמים, לשמור על התא המשפחתי, על אותו מרקם עדין של התא המשפחתי?

נסים זאב: אנחנו עכשיו כאילו דואגים לזכויות של בני הזוג או של מי מהם, ואנחנו בעצם מביאים אולי חורבן, ולא תיקון.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא נוכל להצביע בעד הצעת החוק, ואני רוצה להסביר.

נסים זאב: הדברים האלה לא ייעצרו; במצב של החוק הם ילכו ויתרחבו.

נסים זאב: אתם תראו בעוד חודשיים, בעוד שלושה חודשים, יבוא דב חנין, הוא ירחיב, הוא יגיד: הנה, יש לנו כבר בסיס להצעת החוק הזאת, נרחיב אותה, ניתן אפשרויות נרחבות יותר.

נסים זאב: הבסיס הזה – אסור שיהיה, ולכן נתנגד להצעת החוק, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, האם אתה מוותר?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מבקש לנמק את ההסתייגות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

רן כהן: מה זה הוא מוותר?

רן כהן: אנחנו לא מוותרים.

יולי יואל אדלשטיין: תאמין לי, חבר הכנסת רן כהן, כשעברתי על כל הרשימה, חיכיתי לרגע שבו אקרא לחבר הכנסת גפני, האחרון ברשימה.

רן כהן: כמוני כמוך.

נסים זאב: עכשיו ישכחו מה שאמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: לא עד כדי כך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני אשתדל לקצר.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים של ההסתייגות שלי.

משה גפני: אני רוצה לדבר רק על העיקרון.

משה גפני: אתם מכניסים את מדינת ישראל למדרון חלקלק, ואנחנו לא יודעים מה יהיה בסופו.

משה גפני: חוק כזה אסור שיעבור בלי שלנשיא בית-הדין ולבתי-הדין תהיה מעורבות מלאה.

משה גפני: אני לא נכנס לפרטים עצמם, אני רוצה לדבר רק על העיקרון.

משה גפני: למה יושב-ראש ועדת החוקה מתנגד להסתייגויות?

משה גפני: למה הוא מתנגד?

משה גפני: הוא מתנגד שמזכירים בכל הסתייגות – גם בהסתייגות של חבר הכנסת שנלר, גם בהסתייגות של חברי הכנסת יצחק לוי, נסים זאב ואברהם מיכאלי וגם בהסתייגות שלי – אנחנו מזכירים את בתי-הדין, ובתי-הדין אסור שיוזכרו בחוק.

משה גפני: למה אסור שיוזכרו בחוק?

יעקב מרגי: ארגוני הנשים.

משה גפני: לא, אני אגיד לכם למה.

משה גפני: אני יושב בוועדת החוקה שנתיים וחצי.

משה גפני: כאשר יש הצעת חוק להקל על בתי-הדין כדי להקל על נשים עגונות – הצעת חוק שהעלינו, רבים מחברי הכנסת כאן – היא תקועה בוועדת החוקה כדי שלא לאפשר להקל על בתי-הדין.

משה גפני: יושב-ראש הוועדה לא מביא את זה להצבעה.

זאב אלקין: לא יכול להיות.

משה גפני: כאשר מגיעה הצעת חוק לתת שופט עמית – אני מבקש שיהיה דיין עמית – הוא לא נותן.

משה גפני: תגיש חוק לבד.

משה גפני: להקל על בתי-הדין, נשים עגונות.

משה גפני: כל הזמן מדברים אתי פה על כך שיש רק פרטנר אחד לטפל בנשים עגונות, אותנו זה לא מעניין.

משה גפני: זה פשוט לא ייאמן.

משה גפני: תדעו לכם שכל המגמה היא פגיעה בבתי-הדין.

משה גפני: התוצאה של הדברים האלה תהיה חמורה.

משה גפני: יושב-ראש ועדת החוקה רוצה למחוק את בתי-הדין.

צבי הנדל: לא הבנתי על מה אתה מדבר.

משה גפני: לא חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בזה תם פרק ההסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעות.

מנחם בן-ששון: האם אני יכול להשיב?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שיושב-ראש הוועדה שהציג את הצעת החוק יכול להשיב למסתייגים.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, הזיכרון עדיין טרי.

מנחם בן-ששון: פשוט עצרתי בשמונה אזכורים של בית-הדין בחוק הזה כי רציתי לדבר.

מנחם בן-ששון: בית-הדין גם הוא אחד הגופים שאצלו ייעשה איזון המשאבים אם בני הזוג ירצו בו.

משה גפני: אתה מנתק את זה מבתי-הדין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: לעולם לא תגיד את הדבר הזה לבתי-המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: השארת שתי דקות בנימוקי ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

משה גפני: לבתי-המשפט גם תעשה את זה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

מנחם בן-ששון: זאת נקודה חשובה.

מנחם בן-ששון: אדם ידון במקום שבו הוא מעוניין, ואפשר לעשות איזון משאבים גם כאן וגם שם, אבל קבענו את המפתח, שחררנו את בן הזוג החלש, וכל אחד יחליט בינו לבינו.

מנחם בן-ששון: לפי דבריו של הרב זאב אני לא צריך עכשיו להכריע מיהו בן הזוג החלש.

מנחם בן-ששון: בן הזוג החלש לא שבוי בידי בן הזוג החזק ברגע שהמערכת מתפרקת ולא לפני כן.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא מרבים היפרדות.

מנחם בן-ששון: ברגע שהמערכת מתפרקת – בנקודה הזאת נעשה צדק, כאשר לאדם יש משאבים כדי להגן על עצמו, כדי להגן על ילדיו.

מנחם בן-ששון: זה הכול.

מנחם בן-ששון: אני יכול עכשיו לפרט מכל מיני מקומות.

מנחם בן-ששון: לכן, ההתראה שלי היא לא שלא תהיו בידיו של פלוני או אלמוני – אני אומר שצריך לתת בידיו של זוג נורמלי במדינה במאה ה-21 את יכולת ההכרעה, ולא להיות תלוי מבחינה דתית.

מנחם בן-ששון: זה הדבר היחיד.

מנחם בן-ששון: אני מסביר לכם שמי שמציג בפניכם איזו הסתייגות כפשרה זאת אשליה, משום שבכל אחת מן הפשרות שהוצגו כאן מהשלוש יש תלות בבית-הדין הרבני, וזה הדבר שאותו נועד החוק לשנות.

מנחם בן-ששון: לגבי החששות של כל אחד מהחברים, אני מזכיר לכם שמי שנמצא בהסדר של עד 1974 – שם אומרים לנו שיש הסדר חלוקת משאבים בלי כפייה, בלי שום דבר אחר, ואף אחד לא חושש לתת גט.

מנחם בן-ששון: ולכן, כפי שהממשלה עודדה אותנו גם לצאת אל הדרך וגם הציגה את הצעת החוק הזאת בזמנו – במקרה הזה הצעת החוק כגרסת אורלב-מלכיאור ולא כגרסת חברי שנלר היא הגרסה שאני מבקש לתמוך בה, ולכן אני מבקש מכם לדחות את ההסתייגויות אחת אחרי השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק יחסי ממון בין בני זוג (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 ברצוני לשאול את חבר הכנסת דוד רותם – האם אתה מבקש להצביע או מסיר?

דוד רותם: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: זבולון אורלב.

זבולון אורלב: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מיכאל מלכיאור.

מיכאל מלכיאור: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אלחנן גלזר.

אלחנן גלזר: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: יצחק זיו – מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ, מבקשים להסיר או להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביילין?

זהבה גלאון: להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים רק על שם החוק כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 31 בעד שם החוק – 48 נגד – 11 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 48, מתנגדים – 11, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי שם החוק אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שימו לב, לסעיף 1, חברי קבוצת סיעת מרצ – זהבה גלאון, יוסף ביילין, חיים אורון, רן כהן ואבשלום וילן – מבקשים להצביע על ההסתייגות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 6 נגד – 55 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת זהבה גלאון, יוסף ביילין, חיים אורון, רן כהן ואבשלום וילן לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 6, נגד – 55, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים כרגע על סעיף 1 כנוסח הוועדה, מכיוון שלא התקבלו או הוסרו הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 49 נגד – 16 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 49 בעד, 16 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 – חבר הכנסת שנלר ומיכאלי מבקשים להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: כן, מבקשים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות של חברי הכנסת שנלר ומיכאלי לסעיף 2 – מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 34 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת עתניאל שנלר ואברהם מיכאלי לסעיף 2 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 8, 51 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות קבוצת סיעת מרצ לסעיף 2 – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 2 אין יותר הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה, על סעיף 2.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 35 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 47 נגד – 17 נמנעים – אין סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 47, 17 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2 אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3 – חבר הכנסת שנלר מבקש להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הסתייגות לסעיף 3 של שנלר, נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 41 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת עתניאל שנלר לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 20, 41 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לסעיף 3 של חבר הכנסת שנלר לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי לא נמצא; נסים זאב, אברהם מיכאלי, מבקשים להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני מבקש להצביע על ההסתייגות לסעיף 3?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגותו של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 3 לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגות – 17 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 3 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 17, 46 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגותו של חבר הכנסת גפני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 3, קריאה שנייה כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 38 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 46 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סעיף 3 אושר כנוסח הוועדה בתוצאה: בעד – 46, 19 מתנגדים וללא נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 4 – שנלר, מיכאלי?

עתניאל שנלר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי מסכים?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: להצביע על ההסתייגויות או לא, חבר הכנסת מיכאלי?

אברהם מיכאלי: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: מסיר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אין יותר הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על סעיפים 4–8, כולל, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 39 בעד סעיפים 4–8 – 48 נגד – 18 נמנעים – אין סעיפים 4–8 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 48, 18 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי סעיפים 4–8 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי מבקש לפני הקריאה השלישית להודיע הודעה חשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אני מבקש לראות בהצבעה בקריאה שלישית על החוק הצבעת אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי המועמד להרכיב את הממשלה?

יעקב מרגי: אלי ישי מטעם סיעת יהדות התורה וסיעת ש"ס, כמובן.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, אכן, הוא חתם על הסכמתו להרכיב את הממשלה הבאה.

גדעון סער: – – – בקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שואל את הממשלה מי מוסמך מטעם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה המקשרת?

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מבקשת שלא לקיים את ההצבעה כרגע.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר בכלל לבקש בהצבעה הזאת אי-אמון.

דוד רותם: עם כל הכבוד, אי-אפשר לבקש אי-אמון בהצבעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הסבר, נמק ופרט, אדוני.

דוד רותם: סעיף 36(ב) אומר: "'סעיף העומד על סדר-היום' – סעיף שהממשלה הביעה עמדה לגביו, ולמעט הצעות חוק לדיון מוקדם והצעה לסדר-היום".

דוד רותם: הממשלה לא הביעה דעה בדיון – – –

קריאות: הביעה.

דוד רותם: סליחה, סליחה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה הביעה עמדה באמצעות ועדת שרים לחקיקה.

דוד רותם: ועדת שרים לענייני חקיקה זה נהלים פנימיים של הממשלה.

דוד רותם: היא לא הביעה דעה בדיון בכנסת, ולכן בסדר-היום היה דיון שהממשלה לא הביעה בו את דעתה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בזה נסיים את הדיון המעניין הזה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אין ספק שהממשלה לא הביעה עמדה, ואם תבקש ממזכיר הכנסת או מסגנית מזכיר הכנסת את פלט ההצבעה, אתה תראה שעל כל סעיף ועל כל הסתייגות הצביע, למשל, השר נהרי באופן מסוים, והשרה אברהם באופן שונה.

קריאות: – – –

גדעון סער: לכן, לא רק שהם לא נקטו עמדה במהלך הדיון – – –

קריאות: – – –

גדעון סער: להרגיע, להרגיע.

גדעון סער: – – – לא רק שהם לא נקטו עמדה במהלך הדיון שהתקיים בקריאה השנייה והשלישית, הם גם לא נקטו אותה עמדה בהצבעות בשום דבר.

גדעון סער: לכן, אני חושב שההערה של חבר הכנסת רותם היתה מדויקת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, בזה סיימנו את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון הוא דיון פרוצדורלי ולא על מצבה של הממשלה ואיך הצביע מי מן השרים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הגיעה לכנסת עם תמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נציג סיעה מסוימת ביקש לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: השרה המקשרת הודיעה שהממשלה לא מעוניינת לקיים כרגע את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הכול יתנהל על-פי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אני קובע כי ההצבעה תתקיים בישיבה הבאה.

דוד רותם: הממשלה לא הביעה עמדה, היא צריכה להביע עמדה בכנסת.

קריאות: מחר.

יולי יואל אדלשטיין: לא מחר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאתם רואים, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון – –

מנחם בן-ששון: עוד לפני החוק יש לי זכות צעקה.

יולי יואל אדלשטיין: – – עומד מעל הדוכן אפילו ללא הודעה.

מנחם בן-ששון: אני מבקש להשמיע את זכות הצעקה שלי.

מנחם בן-ששון: אני מייד אגיע לחוק הבא.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאתה תשמיע את זכות הצעקה אני אודיע שאתה כנראה מתכוון להציג את הצעת חוק החברות הממשלתיות.

יולי יואל אדלשטיין: ועכשיו זכות הצעקה.

מנחם בן-ששון: רבותי, לפנים בישראל היה מנהג בבתי-הכנסת – לא בכנסת – שאשה שנעשה לה עוול היתה מפסיקה את התפילה ותובעת את עלבונה.

מנחם בן-ששון: לפני 1,000 שנה.

מנחם בן-ששון: ואספתי את המסמכים מהגניזה של קהיר – המסמכים כתובים בערבית ומתורגמים, אפשר למצוא את חלקם בעברית, אספתי אותם ותרגמתי.

מנחם בן-ששון: המכנה המשותף של רוב המקרים שנשים הפסיקו את התפילה היה שנעשה להן עוול פרוצדורלי בניקיון כפיים – בזה שעשו כביכול שהצבעה שלישית לא מעלים.

מנחם בן-ששון: היה צריך לקחת את התיק מלמטה למעלה.

מנחם בן-ששון: זה היה הסיפור של לפני 1,000 שנה, והוא חוזר פעם שנייה.

מנחם בן-ששון: כן, מי שהצביע היום עשה מעשה גדול, ואני לא מזלזל בו, ואני מודה לחברי הכנסת שנשארו עד שעה מאוחרת, שנשים עמדו לנגד עיניהם.

מנחם בן-ששון: יישר כוח.

מנחם בן-ששון: אבל אני מדבר על מעשה הנואל של שיתוף פעולה פרוצדורלי.

מנחם בן-ששון: הרי בקריאה שלישית זה יעבור, אז למה אתם עושים את זה?

משה גפני: בחיים לא.

מנחם בן-ששון: הנשים עומדות וצועקות.

משה גפני: אתה לא דואג לנשים יותר מאתנו.

משה גפני: אתה לא דואג לנשים, אתה גורם להן נזק.

משה גפני: בחיים זה לא יעבור.

מנחם בן-ששון: המעשה הזה – דמיהן בכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, נא לשבת ולהירגע.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, היתה צעקה ארוכה מאוד.

מנחם בן-ששון: חושך וצלמוות של ימי הביניים – שם מצאו פתרונות.

מנחם בן-ששון: אנחנו כנראה נצטרך לעבוד קשה, ונפתור את הבעיה, וקריאה שלישית תעבור.

מנחם בן-ששון: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11326, חוב' ו', עמ' 12025; נספחות.

מנחם בן-ששון: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008.

מנחם בן-ששון: סעיף 58 מחיל הוראות מסוימות בחוק החברות הממשלתיות על חברות מעורבות אשר ככלל חוק החברות הממשלתיות אינו חל עליהן.

מנחם בן-ששון: חברה מעורבת היא חברה שמחצית או פחות מכוח ההצבעה או הכוח למנות מחצית או פחות מהדירקטורים בה הוא בידי המדינה.

מנחם בן-ששון: זאת, בשונה מחברה ממשלתית, שבה יש למדינה יותר ממחצית מכוח ההצבעה או הכוח למנות יותר ממחצית הדירקטורים.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק מבקשת להחיל על חברות מעורבות מסוימות – מדובר על שבע חברות כאלה – שכוח השליטה של המדינה בהן הוא 50% או שהיא בעל המניות הגדול ביותר, הוראות שיאפשרו לרשות החברות הממשלתיות לשלוח נציג קבוע לישיבת הדירקטוריון או לישיבת ועדות הדירקטוריון.

מנחם בן-ששון: לנציג לא תהיה זכות הצבעה.

מנחם בן-ששון: תהיה לו הזכות לקבל הזמנה לישיבות, להשתתף בהן, להביע עמדה.

מנחם בן-ששון: הוא יהיה רשאי לבקש לכלול נושא בסדר-היום, לקבל מידע.

מנחם בן-ששון: בעקבות הצעות לפשרה שנדונו בוועדת חוקה, מוצעת גרסה שיוצרת הדדיות בכך שגם בעל המניות הלא-ממשלתי הגדול ביותר יוכל לשלוח נציג מטעמו, ומעמדו יהיה כמעמד נציג רשות החברות הממשלתיות.

מנחם בן-ששון: כמו כן, כדי למנוע חשש להשפעה על שיקול דעתם של הדירקטורים ומעורבות יתר בקבלת החלטת הדירקטוריון, מוצע כי הנציגים שאינם בעלי מעמד של דירקטורים לא ינכחו בישיבה בעת ההצבעה אם יושב-ראש הדירקטוריון או שני דירקטורים ביקשו זאת.

מנחם בן-ששון: חשוב לציין כי הבקשה שהנציגים לא ינכחו במועד ההצבעה כפופה – כמו כל פעולה אחרת של דירקטור – לחובת תום הלב ולכך שהיא נועדה לטובת החברה ומבוססת על שיקולים ענייניים.

מנחם בן-ששון: בישיבות בוועדה החוקה הסבירו נציגי רשות החברות הממשלתיות כי גם כיום יש לרשות סמכות לדרוש מידע וחומר בענייני החברה ולעיין ברשומות ובמסמכים של החברה, אך הכול יכול להיעשות רק בדיעבד ולא בזמן אמת, כך שהפיקוח והיכולת להציף בעיות תוך כדי ישיבת הדירקטוריון היא פחות אפקטיבית.

מנחם בן-ששון: כמו כן הוסבר כי אין סימטריה בין המדינה כבעל מניות לבעלי המניות האחרים מבחינת יכולת הפיקוח ומבחינת המעורבות של הדירקטורים מטעם המדינה בפעילות החברה.

מנחם בן-ששון: הצורך בתיקון עלה בעקבות ביקורת של מבקר המדינה על כך שהפיקוח של רשות החברות על חברות מעורבות, ובפרט על קרן אחת מסוימת, אינו מספק, ובעקבות קושי לקבל מידע מחברות מעורבות ומדירקטורים שבהם, גם כאשר הרשות דורשת את המידע.

מנחם בן-ששון: יש כאן הסתייגות של כמה חברי הכנסת שלפיה יישאר המצב הקיים ולא יוספו לחוק ההוראות כאמור לעיל.

מנחם בן-ששון: אני אבקש לדחות את ההסתייגויות.

מנחם בן-ששון: לעניין תיקון סעיף 59ה(ג) – סעיף 59ה מאפשר לרשות החברות הממשלתיות להורות לחברה הנמצאת בהכנה לתהליך של הפרטה לבצע פעולה מסוימת.

מנחם בן-ששון: ההוראה יכולה להיות, למשל, שהחברה תתקשר עם משרד ממשלתי מסוים בהסכם לשם הבטחת אינטרסים של המדינה בעניין שהחברה עוסקת בו.

מנחם בן-ששון: נוסף על כך, קיים סייג לסמכות של רשות החברות הממשלתיות, הקובע שאם החברה הציעה ניירות ערך שלה לציבור – הסעיף לא יחול, בשל הפגיעה שהוראה מעין זו עלולה לגרום בזכויותיהם של בעלי מניות מן הציבור.

מנחם בן-ששון: התיקון המוצע הוא לסייג את הסייג כך שיחול רק כאשר החברה הנפיקה לציבור מניות או אופציות המוחזקות בידי הציבור, ולא כאשר הנפיקה איגרות חוב.

מנחם בן-ששון: זאת, משום שמי שרכש איגרות חוב אינו שונה מנושה אחר של החברה, הוא זכאי רק להחזר ההלוואה, ואין לו זכויות כשל בעל מניות.

מנחם בן-ששון: אנו מוסיפים פרק ח'3.

מנחם בן-ששון: מוצע להוסיף לחוק החברות הממשלתיות פרק חדש, שעניינו הקמת ועדה ליישוב סכסוכים שתפקידה יהיה להכריע בסכסוכים בין חברות ממשלתיות או חברות בנות, שהן חברות תשתית.

מנחם בן-ששון: חברות התשתית שעליהן יחול הפרק מנויות בתוספת לחוק, אשר אותה יוכל לשנות שר האוצר, בהתייעצות עם השר האחראי לחברה הממשלתית שרוצים להוסיף לתוספת או למחוק מן התוספת.

מנחם בן-ששון: הוועדה תהיה ועדה מקצועית ותכלול משפטן עובד מדינה, כלכלן ומהנדס, ובראשה יעמוד מנהל רשות החברות הממשלתיות או נציגו.

מנחם בן-ששון: בהתאם להיקף הסכסוכים שיבואו בפני הוועדה, ואם יהיה צורך בכך, ניתן יהיה להקים יותר מוועדה אחת.

מנחם בן-ששון: התיקון בחוק נדרש, כפי שהסבירו נציגי הממשלה בוועדה, לנוכח ניסיון העבר ולנוכח העובדה שעל אף מאמציה לא הצליחה הממשלה למצוא מנגנון לפתרון סכסוכים בין חברות ממשלתיות בענייני תשתית שלא בדרך של חקיקה.

מנחם בן-ששון: המציאות מלמדת כי בין חברות תשתית יש לא אחת סכסוכים עקב צורך של חברה אחת, במסגרת ביצוע פרויקט, להתערב בתשתית של חברה אחרת.

מנחם בן-ששון: ניתנו דוגמאות רבות, ואינני רוצה להלאות את החברים.

מנחם בן-ששון: החוק המוצע כולל התייחסות לסמכויות של גופים אחרים העוסקים באותם עניינים.

מנחם בן-ששון: הוחלט כי הוועדה לא תהיה מוסמכת לפסוק בסכסוך שסמכות ההחלטה בו מצויה לפי דין בידי גוף ציבורי אחר, כגון רשות מפקחת.

מנחם בן-ששון: לצד זאת, כאשר סכסוך שבפני הוועדה כולל בין היתר סוגיה המחייבת החלטה של גוף מוסמך אחר – הוועדה תהיה מוסמכת להכריע בו, אך היא תעביר את אותה סוגיה להחלטת הגוף הציבורי, והחלטתו תחייב אותה.

מנחם בן-ששון: על-פי התיקון, הוועדה תהיה מוסמכת לדון בעניינו של צד לסכסוך שאינו חברה ממשלתית רק אם הוא נתן את הסכמתו לכך.

מנחם בן-ששון: הפנייה אל הוועדה תוכל להיות מטעם חברת תשתית שהיא צד לסכסוך, אך גם מטעם שר האוצר או השר האחראי לחברה.

מנחם בן-ששון: ככלל, על הוועדה ליישוב סכסוכים להכריע בסכסוכים בתוך 45 יום.

מנחם בן-ששון: ההכרעה צריכה להיעשות בדרך יעילה, הוגנת וצודקת.

מנחם בן-ששון: הביקורת השיפוטית תהיה מצומצמת יחסית, משום שמדובר בסכסוכים בין חברות ממשלתיות.

מנחם בן-ששון: ועדת החוקה החליטה לעקוב מקרוב – אני מניח שזה למורת רוחם של חברי הכנסת, לכאורה הזמן לא מנוצל לחקיקה – אחר הקמת הוועדה ליישוב סכסוכים ופעילותה, ולשם כך קבעה בחוק חובת דיווח לתקופה של שלוש שנים.

מנחם בן-ששון: על האוצר, על הוועדה ליישוב סכסוכים שהוקמה, על הסכסוכים ועל משך הזמן – על כל אלה נקבל דיווח, והכנסת בוודאי תוכל לקרוא את זה באתר הוועדה.

מנחם בן-ששון: אני מבקש לדחות את ההסתייגויות ולקבל את החוק.

מנחם בן-ששון: זה חוק שיועיל וייעל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק לוי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה שרוני – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוברט אילטוב, האם אתה מבקש לנמק את ההסתייגות שלך?

רוברט אילטוב: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 יש הסתייגות של חבר הכנסת אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: האם אתה מבקש להצביע?

רוברט אילטוב: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילטוב מסיר את ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו מצביעים כרגע על שם החוק וסעיפים 1–7, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 40 בעד סעיפים 1–7 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–7 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד החוק בקריאה שנייה הצביעו 22 חברי הכנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, אושרה בקריאה שנייה כהצעת הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 41 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק החברות הממשלתיות (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שלישית 20 הצביעו בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, מבקש להודות לאלה שעסקו במלאכה.

מנחם בן-ששון: תודה ליועצת המשפטית תמי סלע, שבחוק הזה עבדה הרבה ובחוק הקודם עבדה המון.

מנחם בן-ששון: תודה למנהלת הוועדה.

מנחם בן-ששון: תודה מיוחדת בחוק האחרון – של החברות – לחבר הכנסת איתן כבל, שנתן את עינו הטובה וניסיונו והביא אותנו עד הלום, ולחבורה כולה שהצביעה בעדו.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שיהיו לנו דברים תקינים במשק.

מנחם בן-ששון: [מס' כ/240; "דברי הכנסת", חוב' ל"ז, עמ' ; נספחות.

מנחם בן-ששון: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מכריז שהנושא הבא הוא הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זוהי הצעת חוק ראויה, וכפי שהציג אותה חברי, חבר הכנסת יואל חסון, לפני הכנסת, היא היתה צריכה להיחקק לפני זמן רב.

מנחם בן-ששון: זו הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת חסון, וגם כאן אני מברך אותו לא על כך שהתמנה לראש הסיעה ולראש הקואליציה, וראיתם כיצד הוא ניהל בתבונה רבה יום כל כך רגיש פה.

מנחם בן-ששון: אני אישית מודה לו על הרגישות.

מנחם בן-ששון: הדיון בהצעה היה במסגרת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

זאב אלקין: – – –

מנחם בן-ששון: הוסבר כי הצעת החוק מבקשת לבטל את סעיף 198 לחוק העונשין, שעניינו תקלה ציבורית, ושקובע כי "העושה מעשה העלול להביא לתקלה ציבורית, דינו – מאסר שלוש שנים".

מנחם בן-ששון: הטעם להצעה לבטל את סעיף 198 הוא שמדובר בעבירה חסרת גבולות, עבירת סל, שלמעשה כל דבר שעלול להביא לפגיעה באינטרס ציבורי עלול להיכנס בגדרה.

מנחם בן-ששון: משכך, מדובר בעבירה שאין בה משום הנחיה לאזרח, יש בה משום ענישה בדיעבד, והיא פוגעת פגיעה חמורה בעקרון החוקיות, בתפיסה שאין עונשין אלא אם כן מזהירין.

מנחם בן-ששון: מה הזהרת?

מנחם בן-ששון: על מה אתה מעניש?

מנחם בן-ששון: כמו כן צוין כי מלומדים ושופטים הביעו ביקורת ביחס לעבירה זו לאורך שנים.

מנחם בן-ששון: בין היתר ציין הנשיא ברק, כי אילו חוקק הסעיף היום, ספק אם היה עובר את דרישות פסקת ההגבלה.

מנחם בן-ששון: הוועדה עמדה על כך שבדרך כלל לא מוצאים הרשעות בגין עבירה זו לבדה, אלא הרשעות שמצטרפות להרשעות אחרות בגין עבירות נוספות.

מנחם בן-ששון: סיטואציות שבהן השתמשו בעבירה לצורך העמדה לדין היו למשל מקרים של התרעות שווא.

מנחם בן-ששון: ברם, גם למקרים אלה יש מזור בחוק הפלילי, על-ידי שימוש בעבירות קיימות כמו איומים, התפרעות, עבירות כלפי קיום שירותים ציבוריים ועוד.

מנחם בן-ששון: בנסיבות אלה, ועדת החוקה סברה כי השימוש בסעיף התקלה הציבורית לצורך העמדה לדין איננו תקין משתי סיבות עיקריות, ומשכך ראוי לבטלו: 1.

מנחם בן-ששון: ברוב רובם של המקרים נכון יותר להשתמש בעבירה ספציפית שהיסוד העובדתי שבה תפור למידותיו של המקרה; 2.

מנחם בן-ששון: ייתכנו נסיבות שבהן ההתנהגות שבגינה הוגש כתב אישום כלל אינה מצדיקה דיון במישור פלילי.

מנחם בן-ששון: כמו כן, ועדת החוקה החליטה לקבוע מפורשות כי הוראת סעיף 4 לחוק העונשין לא תחול על הצעת החוק.

מנחם בן-ששון: סעיף 4 האמור קובע כי ביטול עבירה גורם לביטול אחריות פלילית בכל השלבים של מיצוי הגשמתה.

מנחם בן-ששון: מדובר בחריג מפורש לעקרון התחולה של הדין והחזקה הפרשנית נגד חקיקה למפרע.

מנחם בן-ששון: הוועדה עמדה על כך שביסוד חקיקת סעיף 4 עמדה התפיסה שביטול פליליות המעשה היא הדרך השורשית ביותר מדרכי השינוי של עמדת החברה כלפי מעשה העבירה והפיכתו למעשה מותר, ועם זאת, שלא הכרחי שכל ביטול של עבירה פלילית יבטא שינוי של תפיסה חברתית עקרונית.

מנחם בן-ששון: כך הדבר בעניינה של הצעת החוק שבנדון, אשר ביטולה אינו נובע משינוי יסודי בעמדת החברה כלפי התנהגות פלונית – אתם זוכרים שזה היה פעם כלפי משכב זכר – אלא בהכרתו של המחוקק בבעייתיות שיש בעבירה מבחינת מידת הלימתה את עקרון החוקיות.

מנחם בן-ששון: לכן אני מבקש מן החברים להצביע בעד ההצעה המאוד ראויה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אין הסתייגויות להצעה, לכן אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100), התשס"ח–2008, קריאה שנייה, כנוסח הוועדה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 42 בעד סעיפים 1–2 – 20 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההצעה – 20, אין מתנגדים, יש נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 43 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – 1 חוק העונשין (תיקון מס' 100), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 100), התשס"ח–2008, עברה בקריאה שלישית, בתוצאה: בעד – 23, אין מתנגדים, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את היוזם, חבר הכנסת יואל חסון, להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לבית על אישור החוק הזה.

יואל חסון: כשהתחלתי ליזום אותו ולקדם אותו, כמה אנשים קצת לא הבינו על מה מדובר, אבל למעשה, בנושא הזה של ביטול עבירת התקלה הציבורית, מי שקצת עוסק בענייני משפט ומכיר את הנושא יודע שגדולי המשפט בישראל – שופטים, אנשים שמחווים את דעתם, אנשים שהיו על כס המשפט – חשבו שראוי, המון המון שנים, שהסעיף הזה של תקלה ציבורית יהיה סעיף שעל-פיו לא יוכלו להרשיע אדם, ולמעשה יבוטל בחוק העונשין.

יואל חסון: יש כאן גם משהו קצת סמלי, שחוק העונשין – התיקון הזה הוא תיקון מס' 100, והוא תיקון בעניין עבירה שהיה בה שימוש שהוא בעיני לא שימוש ראוי.

יואל חסון: לפעמים, בעבירה הזאת השתמשו בה רק כדי למצוא איזו סיבה, לייצר אולי נפח בתיק ההרשעה או בתיק שמוגש לבית-המשפט.

יואל חסון: לכן, אני חושב שזה היה נכון לתקן את חוק העונשין ולהסיר את הסעיף הזה.

יואל חסון: אני רוצה, כמובן, להודות ליושב-ראש הוועדה, מנחם בן-ששון, למנהלת הוועדה, לכל היועצים המשפטיים ולצוות, שעזרו לסיים את החקיקה הזאת במהרה, ובאמת להעביר מן העולם את סעיף הענישה הזה שנקרא תקלה ציבורית.

יואל חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר יצחק כהן למסור הודעה אישית.

יולי יואל אדלשטיין: לא לעצור את הנשימה, הוא לא מתפטר, זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, בקצרה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, אני עולה פה בעקבות דבריו של יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, ידידי פרופסור בן-ששון.

יצחק כהן: פרופסור בן-ששון, לא כל מי שחולק עליך עושה עוולה.

יצחק כהן: אנחנו חושבים בדיוק ההיפך.

יצחק כהן: אני חושב שהחוק, שהתיקון שלך יגרום עוולות נוראיות דווקא לציבור הנשים.

יצחק כהן: אתה תגביר עגונות ותגביר ממזרים בישראל.

יצחק כהן: לא יכול להיות שאם חולקים עליך ומוליכים מהלך בשביל להציל את ציבור הנשים בישראל, אתה עולה פה ומשתלח באנשים.

יצחק כהן: אני מבקש ממך: תחזור בך מהדברים.

יצחק כהן: אני מציע שתלמדו את – – –

רן כהן: אל תחזור.

יצחק כהן: לא דיברתי אליך, סעיד.

רן כהן: – – –

יצחק כהן: לא דיברתי אליך, סעיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: ויכוחים בין כוהנים אני מבקש שלא לנהל במליאה.

יצחק כהן: אז לא היית אמור להשתלח במי שהתנגד לדעתך.

יצחק כהן: אנחנו רשאים להתנגד לדעתך.

יצחק כהן: לא כל החוכמה מונחת בוועדת החוקה, חוק ומשפט, יש מי שחושב אחרת.

יצחק כהן: לדעתנו, החוק הזה יגרום עוול נורא לנשים.

יצחק כהן: ברגע שאתה מנתק את המוטיבציה של הממון מהגט, אתה תרבה ממזרים, תרבה עגונות, אתה תגרום עוול אדיר לנשים – לציבור הנשים דווקא.

יצחק כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/232; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 17789; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם בן-ששון יציג את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התיקון של חברתנו חברת הכנסת מרינה סולודקין – –

יולי יואל אדלשטיין: וחברנו חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

מנחם בן-ששון: – – וחברנו חבר הכנסת פרופסור מיכאל נודלמן – –

זהבה גלאון: – – –

מנחם בן-ששון: – – תכליתו היתה לעגן סטטוטורית את החובה והדרך שבהן מועברות החלטות של בית-משפט לפי סעיף 7 לחוק החברות לידיעת רשם החברות.

מנחם בן-ששון: סעיף 7 לחוק החברות מאפשר לבית-משפט, במקרים חריגים, לא להסתפק רק בהרמת מסך אלא גם לקבוע שאותו אדם שיוחסו לו חובות החברה יהיה מנוע, לתקופה של עד חמש שנים, מלשוב ולהקים את החברה, וכבר שמענו על מקרים של עבריינים שהקימו חברה והפילו בחכתם אנשים בסכומי כסף גדולים.

מנחם בן-ששון: המטרה היא להתמודד עם תופעה של יזמים ששבים ומקימים חברות חסרות כושר פירעון, אחרי שהחברות הקודמות שהקימו קרסו, ובכך עסקה חברת הכנסת סולודקין כשהציגה את הצעת החוק לפני הכנסת.

מנחם בן-ששון: בנסיבות אלה החליטה ועדת החוקה כדלקמן: לקבוע במפורש כי בית-משפט ישלח לרשם החברות הודעה על צו הגבלה שניתן לפי סעיף 7 לחוק החברות ועל פרטיו.

מנחם בן-ששון: בדיון בוועדה הובהר כי בהודעה כאמור יש צורך לשלוח את פרטי הצו, את מספר הזהות של האדם שכלפיו ניתן צו ואת משך זמן ההגבלה.

מנחם בן-ששון: כמו כן הוחלט שכדי לאפשר היערכות מחשובית כנדרש, תחילתה של הוראה זאת תהיה שנה מיום פרסומו של החוק.

מנחם בן-ששון: החלטנו לקבוע גם הוראה מהותית שלפיה מפר צו הגבלה שניתן לפי סעיף 7 יהיה חייב בחובות החברה שבקשר אליה הופר הצו אם חובות אלה נוצרו בתקופת ההגבלה.

מנחם בן-ששון: למעשה, מדובר בהוראה הקובעת הרמת מסך אוטומטית במקום שאדם שהיה מעורב בייסוד חברה בניגוד להוראות שניתנו לגביו במסגרת הליך לפי סעיף 7.

מנחם בן-ששון: ההוראה הזאת תהיה לה תחולה מיידית.

מנחם בן-ששון: להצעת החוק אין הסתייגויות.

מנחם בן-ששון: זו החלטה ראויה לזמננו, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן-ששון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק החברות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, בקריאה שנייה, ללא הסתייגויות, כנוסח הוועדה – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 44 בעד סעיפים 1–2 – 20 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההצעה בקריאה שנייה הצביעו 20, לא התנגדו ולא נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: החוק אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אני מזמין את חברת הכנסת סולודקין, אחת היוזמים, לברך בשם היוזמים והוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 45 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – נמנעים חוק החברות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 21, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת חוק החברות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני וחבר הכנסת פרופסור מיכאל נודלמן מאוד מאוד מודים לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ליושב-ראש הוועדה פרופסור בן-ששון ולסגל הוועדה.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר שקיבלתי עזרה בניסוח גם ממשרד המשפטים, ואני מודה מאוד על זה.

מרינה סולודקין: היו פרצות בחוק הקודם שעלו 50 מיליון שקל ל-3,000 איש.

מרינה סולודקין: עכשיו, לאחר אישור החוק, אין פרצות.

מרינה סולודקין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סולודקין.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/175; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11262; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לשם שינוי יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: מקורה של הצעת חוק זו בהצעת חוק פרטית שיזם חבר הכנסת גלעד ארדן.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק נועדה להסדיר את סוגיית ביטול אזרחותו של אזרח ישראלי.

אופיר פינס-פז: מקובל לראות בזכות לאזרחות זכות יסוד ואחת הזכויות הבסיסיות של האדם, הן במשפט הישראלי והן במשפט הבין-לאומי ההסכמי.

אופיר פינס-פז: ביטול אזרחות הוא צעד קיצוני הפוגע בחירותו של אדם ובזכותו להתקיים בביטחון ובכבוד במסגרת משפחתו, ביתו ואדמתו.

אופיר פינס-פז: הסמכות לשלול זכות בסיסית זו נתונה כיום במשפט הישראלי בידיו של גורם מיניסטריאלי – שר הפנים – ובית-המשפט רשאי רק לבקר את אופן הפעלת הסמכות ואת סבירותה.

אופיר פינס-פז: סעיף 11 לחוק האזרחות, שעניינו ביטול אזרחות, קובע שלושה מצבים שבהם עשויה להתבטל אזרחותו של אזרח ישראלי: 1.

אופיר פינס-פז: אזרח ישראלי שיצא שלא כדין לאחת המדינות המנויות בסעיף 2א לחוק למניעת הסתננות, או שרכש אזרחותה של אחת המדינות האלה.

אופיר פינס-פז: במצב זה רואים אותו כמי שוויתר על אזרחותו הישראלית; 2.

אופיר פינס-פז: הפרת אמונים למדינת ישראל; 3.

אופיר פינס-פז: רכישת אזרחות על יסוד פרטים כוזבים.

אופיר פינס-פז: למעשה, בשל הבעייתיות הרבה בסעיף במתכונתו הנוכחית, לא הפעיל שר הפנים את הסמכות לביטול אזרחות אלא במקרים בודדים, ליתר דיוק – בשני מקרים: פעם אחת השר אלי ישי, בהיותו שר הפנים, ופעם שנייה עבדכם הנאמן, שכשהיה שר הפנים שלל אזרחות של אנשים שהיו מעורבים בטרור.

אופיר פינס-פז: שלילתה של זכות חשובה כזכות האזרחות ראוי שתיעשה בהליך שיפוטי, ולא בהליך מינהלי.

אופיר פינס-פז: על כן, עיקרה של הצעת החוק הוא העברת הסמכות לביטול אזרחות לבית-המשפט לעניינים מינהליים, לפי בקשת שר הפנים ובהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק מבקשת ליתן בידי המדינה כלי יעיל המבוסס על מנגנון ראוי של איזונים ובלמים, שיאפשר ביטול אזרחותו של אדם אם השיגה על יסוד פרטים כוזבים או הפר אמונים למדינה.

אופיר פינס-פז: בכל הנוגע לרכישת אזרחות על יסוד פרטים כוזבים, החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה, בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, להציע כי במקרה שחלפו פחות משנתיים מיום רכישת האזרחות כאמור, יוכל שר הפנים להחליט על ביטול האזרחות לאחר התייעצות עם ועדה מייעצת, שעליה אפרט בהמשך, ואילו אם עברו יותר משנתיים מיום רכישת האזרחות יוכל לבטלה רק בית-המשפט לעניינים מינהליים, על-פי בקשת שר הפנים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להסביר שבמקרה שייתפסו אנשים על בסיס פרטים כוזבים בתחילת דרכם בארץ, אני חושב שזה נכון להשאיר את הסמכות בידי שר הפנים במשך שנתיים.

מיכאל איתן: שממילא נמצאת בבקרה של בג"ץ.

אופיר פינס-פז: לשר הפנים היתה הסתייגות – של ארבע שנים – והוא הסיר אותה, מה גם שהוא לא נמצא פה.

אופיר פינס-פז: הסכמנו לתמוך בהסתייגות של אסתרינה טרטמן – אם היא תהיה פה – שהציעה שלוש שנים.

אופיר פינס-פז: על כך נתלכד, אבל רק אם היא תהיה פה.

אופיר פינס-פז: לא תהיה – זה יהיה שנתיים.

אופיר פינס-פז: במקרה של הפרת אמונים תהיה הסמכות לשלול אזרחות מסורה בידי בית-המשפט בלבד, שוב על-פי בקשתו של שר הפנים אשר אושרה גם על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, ולאחר קבלת חוות דעת מהוועדה המייעצת בחוק.

אופיר פינס-פז: ועדת הפנים החליטה לתחום את ההגדרה של "הפרת אמונים", שהיום היא הגדרה עמומה שנתונה לפרשנות רחבה.

אופיר פינס-פז: הוועדה החליטה שההגדרה הזאת, בהקשר של החוק הספציפי הזה, תהיה רשימה מוגדרת של מעשים שקשורים לטרור, סיוע או שידול למעשי טרור, חברות פעילה בארגון טרור ומעשה המהווה בגידה או ריגול חמור.

אופיר פינס-פז: הגדרנו במדויק את סוגיית הפרת האמונים בסיטואציה הספציפית של שלילת אזרחות.

אופיר פינס-פז: אני חושב שעשינו מעשה חשוב מכל בחינה.

אופיר פינס-פז: רשימת המדינות האמורות – גם בזה טיפלנו – כוללת את אירן, אפגניסטן, לבנון, לוב, סודן, סוריה, עירק, פקיסטן, תימן ורצועת-עזה.

אופיר פינס-פז: עוד קובעת הוועדה כי בכל מקרה ביטול אזרחות עקב מעשה של הפרת אמונים יתאפשר רק אם האדם שאזרחותו הישראלית תבוטל לא ייוותר חסר אזרחות או חסר מעמד אחר בישראל, כפי שיקבע בית-המשפט.

אופיר פינס-פז: עם זאת, יראו במי שיושב דרך קבע מחוץ לישראל כמי שלא ייוותר חסר אזרחות.

אופיר פינס-פז: בהליכים כמוצע בהצעת החוק יהיה בית-המשפט רשאי לסטות מדיני הראיות וכן לקבל ראיות במעמד צד אחד, אולם כדי להבטיח הליך ראוי והוגן, וכן את זכות הטיעון של האזרח שזכות חשובה ובסיסית שלו עלולה להישלל, לא יתקיימו דיונים שלא בנוכחותו, אלא אם כן הוזמן כדין ולא התייצב.

אופיר פינס-פז: לבסוף, מוצע לעגן בחוק את הנוהג הקיים היום שלפיו שר הפנים ממנה ועדה המייעצת לו בענייני ביטול אזרחות.

אופיר פינס-פז: בראש הוועדה יעמוד שופט בדימוס או אדם הכשיר להתמנות לשופט בית-משפט שלום.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתדעו – אלא אם כן מאיר שטרית שינה את זה – שמי שעומד בראש הוועדה המייעצת הוא עורך-דין צבי ענבר, לשעבר היועץ המשפטי של הכנסת.

אופיר פינס-פז: חברי הכנסת, הצעת חוק זו היא הצעה בעלת חשיבות מהמעלה הראשונה בכל הנוגע ליסודותיה של המדינה.

אופיר פינס-פז: בהיותה ערה לחשיבות ההצעה, הקדישה ועדת הפנים והגנת הסביבה כמה דיונים לשם יצירת האיזונים העדינים, כפי שהם באים לידי ביטוי בהצעה.

אופיר פינס-פז: במהלך הדיונים נשמעו הן עמדותיהם של ארגוני זכויות האדם והן עמדותיהם של רשויות הביטחון וכדומה.

אופיר פינס-פז: לאור זאת אני סבור כי ההצעה המובאת בפניכם היא ראויה ומאוזנת, ועל כן אני מציע כי הכנסת תקבל את ההצעה כנוסח הוועדה ותדחה את ההסתייגויות שהוגשו, למעט ההסתייגות של חברת הכנסת טרטמן.

אופיר פינס-פז: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר פינס-פז.

יולי יואל אדלשטיין: יש מספר רב של הסתייגויות – אומנם הראשונה של שר הפנים, ואני הבנתי מדברי חבר הכנסת פינס-פז ששר הפנים לא מעוניין לנמק או להציג את ההסתייגות להצבעה.

מנחם בן-ששון: איך הוא יעשה את זה?

צבי הנדל: גם אם הוא מעוניין, הוא לא יכול.

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה לא מדויק.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הסתייגות של הממשלה, ואילו מישהו אחר מן השרים היה דורש להצביע עליה, אז היינו צריכים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, האם את מבקשת לנמק את ההסתייגות?

אסתרינה טרטמן: כן, בקצרה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אסתרינה טרטמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על-פי החוק המוצע, רשאי שר הפנים לבטל אזרחות ישראלית של אדם שהאזרחות שלו נרכשה על יסוד פרטים כוזבים, ובלבד שחלפה רק שנה אחת מיום רכישת האזרחות.

אסתרינה טרטמן: שנה זה פרק זמן קצר מדי, כי הצעת החוק הזאת, במתכונת הנוכחית, מאפשרת לנוכלים שזכו באזרחות ישראלית בדרך לא כשירה ולא כדין, בתוך שנה, לכאורה להשתחרר מהסמכות הזאת של השר.

אסתרינה טרטמן: לפיכך, אני סבורה שאנחנו צריכים לבלום את התהליך, ובמקום שנה אחת, להגדיר את זה בחוק לתקופה של שלוש שנים.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת טרטמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביילין – בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: אני מוותר – – –

יולי יואל אדלשטיין: נגיע אליך, נשאל אותך.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מרשה לעצמי לחלוק על דבריו של ידידי, חבר הכנסת פינס-פז, לגבי האיזון והמידתיות שבחוק הזה.

יוסי ביילין: אני חושב שביטול אזרחות בכלל הוא לא בגדר עונש.

יוסי ביילין: יש עונשים – חלקם עונשים קשים ביותר, כמו מאסר עולם – ואין להוסיף עליהם את ביטול האזרחות.

יוסי ביילין: נעשים מעשים קשים מאוד, קשים מאוד, ממש יום-יום בחברה הישראלית – אנשים שפוגעים או רוצחים את בני המשפחות שלהם וכו', ואנחנו לא מעלים על הדעת שחלק מהעונש הוא ביטול האזרחות שלהם, משום – – –

מיכאל איתן: נכון, אבל מי שרוצח את המדינה, מה דינו?

צבי הנדל: זה קיים היום בחוק, רק מעבירים את – – –

יוסי ביילין: העובדה שהחוק הזה מעביר את הסמכות באופן חלקי מידי שר הפנים לידי בית-המשפט היא דבר חיובי, מה שלא הופך את זה בעיני לדבר רצוי.

יוסי ביילין: כלומר, אני עדיין נגד החוק, גם אם הסמכות עוברת לגורם שאני מעדיף אותו על הגורם הנוכחי.

יוסי ביילין: אני חושב שיש כאן בעיה שצריכים לשים לב אליה.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: אבל תסביר – – –

דוד רותם: חבר הכנסת ביילין – – –

יוסי ביילין: זה נכון.

יוסי ביילין: אני מוכן לכל דבר, אני רק רוצה שהיושב-ראש יאשר שזה לא על חשבון הזמן שלי.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לשאול שאלה.

דוד רותם: אחרי שהוא יגמור תשאל אותו, כי אחרת זה על הזמן שלו.

יוסי ביילין: אנחנו נפלנו עם יושב-ראש מאוד נוקשה במקרה הזה.

יוסי ביילין: הבעיה של החזקה, חזקה על מי שנמצא בארץ אחרת, שיושב שם – לא תושב, יושב שם – שהוא לא מאבד את האזרחות שלו.

יוסי ביילין: גם במקרים הקיצוניים ביותר, שבהם אנחנו מוכנים – שגם אני יכול להסכים לביטול האזרחות – לא יכול להיות מצב שאדם נותר כתוצאה מהחוק הזה בלי אזרחות בכלל, אבל לפי החוק הזה זה ניתן, משום שבלי שיש צורך לאשר ולברר שהאדם קיבל אזרחות או תושבות קבע במקום אחר, יש הנחה כאן, יש חזקה שאם הוא לא כאן, אז יש לו תושבות קבע או אזרחות.

יוסי ביילין: אני אומר לכם, הרי החוק הזה נובע בעיקר ממקרה מסוים, כמו חוקים לא מעטים במחוזותינו.

יוסי ביילין: זה מסוג החוקים שבסוף אנחנו לא יודעים איך הסביבון הזה מסתובב ומי יכול לשלם את המחיר על קיומו של חוק כזה.

יוסי ביילין: מה גם שאם אתם שואלים אותי, אני חושב שיש הצדקה לביטול אזרחות למי שמרמה את המדינה.

יוסי ביילין: מי שבא ובדרכים כוזבות משיג דוקומנטים, מסמכים, והמדינה אומרת: אוקיי, אתה אזרח שלנו, ואחר כך מסתבר שזה זויף או שזה הושג במרמה – אין שום סיבה לומר שכיוון שהוא קיבל את זה, הוא יישאר לעולם אזרח.

יוסי ביילין: לגבי המצבים האחרים, אני חושב שהדבר – – –

מרינה סולודקין: – – – טורא בורא?

יוסי ביילין: מה זאת אומרת?

מרינה סולודקין: על טורא בורא באפגניסטן אתה שמעת.

יוסי ביילין: נו.

מרינה סולודקין: אז מי שעבר בטורא בורא, המחוז של בן-לאדן – אז מה לעשות – – –

יוסי ביילין: במקרה המיוחד הזה אנחנו נצטרך לדון, אבל אני חושב שיש כאן הליכה במאה ה-21 אחורה במקום קדימה, ואני ממליץ בפני חברי הבית הזה שלא לקבל את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל איתן: רגע, רגע, יש לי שאלה אליך.

יוסי ביילין: בבקשה, בשמחה.

מיכאל איתן: ראשית, אני רוצה להגיד לך שלא תמיד קדימה זה כל כך טוב, אבל לגופו של עניין.

דוד רותם: אבל רצית לשאול שאלה.

יוסי ביילין: את זה אני כבר מקבל.

מיכאל איתן: אני מאוד מבקש שתסביר לי מה ההיגיון שכאשר אדם הגיע, רימה בפרטים, אתה אומר: אני אשלח אותו, אבטל את אזרחותו, אפילו אם הוא יישאר בלי אזרחות.

מיכאל איתן: לעומת זאת, אדם שנלחם לחיסולה של המדינה, ואומר: אני אעשה כל מאמץ לחסל אותה, אתה אומר למדינה: אין לכם ברירה, אתם חייבים להחזיק אותו.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: איזה היגיון יש בזה?

יוסי ביילין: אני אגיד לך.

מיכאל איתן: אדם שרצח, אדם שפשע – – –

דוד רותם: לא, לא.

דוד רותם: חבר הכנסת מיקי איתן, תאמין לי שיוסי ביילין הבין את השאלה.

דוד רותם: אפילו אני הבנתי.

יוסי ביילין: יש מצבים, למשל – מה שקרה אצלנו – שאדם רצח ראש ממשלה.

יוסי ביילין: אנחנו דנים בשאלה אם הוא יתחתן, אם הוא יביא ילדים לעולם.

יוסי ביילין: האיש הזה פגע בסמל של מנהיג המדינה – – –

ראובן ריבלין: אנחנו שוללים את אזרחותו על-ידי הושבתו בבית-האסורים לאותה תקופה – – – אבל אם למשל אחד ברח מאימת החוק, מתוך כוונה – – – מתוך כוונה לפגוע באנושות שכולנו חיים – – – הוא ברח למקום שאין בו אפילו שגרירות.

ראובן ריבלין: הוא ברח, אתה רוצה לשמר את אזרחותו?

יוסי ביילין: אני רוצה אז להוציא צו באינטרפול ולהגיד שאני מחפש אותו בכל העולם.

יוסי ביילין: אני בעד הענשה הכי מקסימלית במקרים שבהם אנשים פוגעים – בנאמנות שלהם למדינה.

יוסי ביילין: אני רק – – –

ראובן ריבלין: הוא עבריין נמלט, עבריין נמלט שבורח מאימת החוק בישראל – – –

דוד רותם: חבר הכנסת ריבלין, אנחנו לא נשלול לו את הפנסיה, אבל את האזרחות נשלול לו?

דוד רותם: את האזרחות נשלול לו?

מיכאל איתן: ילד שמכה את אמו, אתה מחייב את אמו להחזיק אותו בבית בכוח?

ראובן ריבלין: אתה רוצה שאני אעניש את המדינה בגלל מעלליו של האיש הזה, אני אפגע בדמוקרטיה בגלל מעלליו של האיש הזה.

דוד רותם: תודה.

ראובן ריבלין: ואני עומד על כך – – –

קריאות: – – –

יוסי ביילין: התפיסה המודרנית אומרת: יש – – –

מיכאל איתן: היתה לנו תקווה שעד חצות נסיים.

מיכאל איתן: ראינו שממילא לא מסיימים עד חצות, אז נישאר כבר עד הבוקר.

דוד רותם: חבר הכנסת איתן, תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת איתן.

יוסי ביילין: יש קהילה, ובתוך הקהילה הזאת יש אנשים שעושים מעשים קיצוניים ואיומים.

יוסי ביילין: הקהילה, יש לה סמכות להעניש את האנשים האלה בדרכים כאלה או אחרות, במקומות שונים, כולל בדמוקרטיות שאנחנו מכירים אותן, ויש גם עונש מוות.

ראובן ריבלין: נכון.

יוסי ביילין: יש גם עונש מוות, שאני מתנגד לו, אבל העניין הזה – – –

אופיר פינס-פז: הגעתם לעונש מוות?

דוד רותם: סליחה, חבר הכנסת פינס-פז, אנא ממך.

יוסי ביילין: הגענו.

יוסי ביילין: לצערי הרב, יש דמוקרטיה גדולה עם עונש מוות, אבל העניין הזה של אזרחות הוא מחוץ לסוגריים.

יוסי ביילין: הוא לא בסיפור הזה בכלל, זה לא חלק מהענישה, ואני חושב שהכנסה של האזרחות היום – של ביטול האזרחות כחלק מענישה – היא דבר לא נכון באופן פילוסופי, לפי הפילוסופיה של הדמוקרטיה המודרנית.

יוסי ביילין: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ביילין.

דוד רותם: חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: מוותרים כולם.

דוד רותם: חבר הכנסת רן כהן מוותר?

קריאה: – – –

דוד רותם: חברת הכנסת זהבה גלאון.

קריאה: – – –

דוד רותם: חבר הכנסת אבשלום וילן.

אבשלום וילן: מוותר.

דוד רותם: חבר הכנסת דב חנין.

קריאות: – – –

דוד רותם: חמש דקות, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הבעיה בחוק הזה היא שהוא עושה נורמליזציה למהלך לא נורמלי, ולא צריך לעשות נורמליזציה למהלך לא נורמלי.

דב חנין: מהלך לא נורמלי צריך להישאר לא נורמלי.

דב חנין: אמר יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אופיר פינס, ובצדק, שהסמכות הזאת שנתונה היום בידי שר הפנים היא כל כך לא נורמלית ששרי פנים לא משתמשים בה.

דב חנין: אני חושב שטוב שכך.

דב חנין: טוב שכך.

דב חנין: לעומת זאת, בחוק הזה אנחנו בונים מסלול שמאפשר שלילת אזרחות.

דב חנין: מה הבעיה בכך?

דב חנין: חבר הכנסת איתן, אני אענה לך, אבל באמת בלי הפרעות.

דב חנין: אני אנסה לענות לך.

דב חנין: אומר בית-המשפט העליון שלנו בפרשת אלרואי שהאזרחות היא זכות יסוד שמקובלת במשפט הבין-לאומי.

דב חנין: אין ספק, אומר בית-המשפט העליון, שהיא נמנית עם זכויות היסוד, בין היתר משום שהיא היסוד לזכות הבחירה לכנסת, שממנה צומחת הדמוקרטיה.

דב חנין: אומר השופט Warren, נשיא בית-המשפט העליון האמריקני בפרשת Perez v.

דב חנין: Brownell – זה העיקרון, חבר הכנסת איתן – Citizenship is a man's basic right, for it is nothing less than the right to have rights.

דב חנין: זאת אומרת, האזרחות היא הבסיס שעליו נשענות כל הזכויות כולן.

דב חנין: הזכות לאזרחות היא זכות מוכרת במשפט הבין-לאומי.

מיכאל איתן: זה לא נכון.

דב חנין: היא מעוגנת בהכרזה האוניברסלית בדבר זכויות האדם, וכך גם מעוגן האיסור של שלילה שרירותית של אזרחות.

דב חנין: זה מופיע במסמכים רבים ונוספים של המשפט הבין-לאומי, בין היתר באמנה בדבר מעמדם של מחוסרי אזרחות, אמנה משנת 1954, ובאמנה הבין-לאומית לצמצום חוסר האזרחות, אמנה משנת 1961.

דב חנין: ההצעה מאפשרת, למשל, לשלול אזרחות של מי שעשה מעשה שיש בו משום הפרת אמונים למדינת ישראל.

דב חנין: קבע בית-המשפט העליון האמריקני בפרשת Trop v.

דב חנין: Dulles שסעיף כזה, שאפשר שלילת אזרחות בשל מעשה של הפרת אמונים, הוא סעיף בלתי חוקתי היות שהוא מהווה עונש אכזרי.

דב חנין: אני מפנה לפרשת Trop v.

דב חנין: Dulles, פסק-הדין מ-1958.

דב חנין: בפרשת Mendoza-Martinez קבע בית-המשפט העליון האמריקני כי נקיטת הליך של ביטול אזרחות במקום הליך פלילי היא מהלך בלתי חוקתי.

דב חנין: זה פסק-דין משנת 1963.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו שוברים את כללי המשחק הבסיסיים בחברה דמוקרטית.

דב חנין: אפשר להעניש בענישה פלילית על כל עבירה פלילית.

דב חנין: ענישה פלילית יכולה להיות מחמירה ויכולה להיות מרחיקת לכת ככל שהמחוקק חפץ.

דב חנין: אבל אסור לנו, חברי הכנסת, במקום להעניש בענישה פלילית לשלול מאדם את אותה חבילת זכויות שמלווה אותו ודבוקה בו עד בלתי הפרד.

דב חנין: אי-אפשר לנתק בין האדם המודרני לבין האזרחות.

דב חנין: האדם המודרני הוא אדם שיש לו אזרחות, זה חלק מהקיום האנושי שלו.

דב חנין: גם כאשר הוא יושב בכלא, גם כאשר הוא רצח ראש ממשלה ונושא עונש של מאסר עולם, גם אדם כזה הוא עדיין אזרח, וכאזרח הוא יושב בכלא, לא כאדם חסר אזרחות.

דב חנין: יתירה מזו, עמיתי חברי הכנסת, הוראות הצעת החוק הזאת מתירות גם סטייה מדיני הראיות – שימוש בראיות חסויות במהלך הדיון בבקשה לשלילת אזרחות – וזאת הפרה חמורה של הזכות להליך הוגן והפרה אנושה במיוחד בשל מהותה של הזכות לאזרחות כזכות יסודית, כפי שהסברתי קודם לכן.

דב חנין: הצעת החוק הזאת מאפשרת לשלול אזרחות של אדם גם אם אין לו אזרחות אחרת, בניגוד להוראות המשפט הבין-לאומי, ובעיקר בניגוד להוראות סעיף 7 לאמנה לצמצום חוסר האזרחות, שישראל היא צד לה.

מיכאל איתן: מה היא אומרת?

דב חנין: היא אוסרת לבטל אזרחות של אדם שנותר חסר אזרחות.

דב חנין: זה מה שעושה הצעת החוק.

דב חנין: אם תקראו אותה בתשומת לב תראו שהיא מאפשרת חזקות שאומרות, למשל, שאם הוא נמצא במקום כזה וכזה וחי שם – חזקה שיש לו אזרחות של אותו מקום.

גלעד ארדן: רק חזקה של מי שהוא תושב קבע של מדינה – – –

דב חנין: חבר הכנסת ארדן, כמשפטן וכחבר הכנסת שעוסק הרבה בחקיקה, אתה ודאי יודע שתושבות קבע איננה אזרחות, וגם אם מישהו תושב קבע במקום מסוים, זה עדיין לא אומר שהוא אזרח.

דב חנין: האמנה הבין-לאומית, שישראל היא צד לה, אוסרת במפורש לשלול אזרחות ממי שאין לו אזרחות אחרת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הבאתי בפני הוועדה דוגמה של האשה מעזה ואני רוצה לחזור עליה בפני מליאת הכנסת.

דב חנין: ניקח דוגמה של אשה מעזה שהתחתנה עם גבר ערבי אזרח ישראל.

דב חנין: במדינת ישראל הזוג הזה לא יכול לחיות משום שאנחנו קבענו חוק – הכנסת הזאת קבעה חוק – שאוסר איחוד משפחות מהסוג הזה.

דב חנין: אנחנו אומרים: אנחנו לא מסכימים לקבל אלינו את אשתו של האזרח הערבי הישראלי אם האשה הזאת היא תושבת עזה, לכן בישראל הם לא יכולים לחיות.

דב חנין: כשהתווכחנו אז אמרו לנו: ילך הגבר אחרי אשתו, למה שלא ילך אתה לעזה?

דב חנין: ילך הגבר לעזה אחרי אשתו, והתוצאה תהיה שהוא יאבד את אזרחותו הישראלית.

דב חנין: הוא יאבד את אזרחותו הישראלית כי הוא יחיה אתה חיים של קבע בעזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה רק מראה לאיזו רקמה בעייתית של חקיקה אנחנו מובילים את עצמנו – חקיקה שאין בה טעם, אין בה צורך, היא לא נכונה, היא לא דרושה, היא לא ראויה.

דב חנין: חבר הכנסת ארדן, אני לא מדבר על תמיכה בטרור.

גלעד ארדן: אני מתפלא עליך שאתה מציג דוגמאות לא ראויות.

דוד רותם: חבר הכנסת ארדן, יש לי בקשה, תנו לו לגמור כי כל ויכוח יאריך את הדיון.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חבר הכנסת ארדן, הדברים שאני אומר נובעים במישרין מהצעת החוק שלך.

דב חנין: אני מרחם על חברי הכנסת בגלל השעה המאוחרת, ואני לא אצטט להם את הסעיף שבו כתובים הדברים.

דב חנין: החוק שלך מדבר על טרור, אבל לא רק על טרור אלא גם על נסיבות נוספות של שלילת אזרחות, וגם על חזקות שהן חזקות מרחיקות לכת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, למרות השעה המאוחרת אני מציע לכולכם לחשוב שוב ולהצביע נגד הצעת החוק הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני.

משה גפני: כמה דוברים עוד יש?

דוד רותם: לדעתי הוא אחרון הדוברים, כי אני לא רואה את חברי הכנסת שרשומים בהמשך, אבל יכול להיות שהם יגיעו.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אם נשים בצד לרגע את עניין המסמכים הכוזבים, זאת הצעת חוק שנועדה לתת אפשרות לשלול את אזרחותו של האזרח הערבי בלבד.

ג'מאל זחאלקה: היא גם מכוונת נגד חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.

ג'מאל זחאלקה: זו היתה כוונת המחוקק, ולכן הוכנסו בה סעיפים שנועדו לכך.

גלעד ארדן: ממש לא.

ג'מאל זחאלקה: אני מתנגד באופן עקרוני לשלילת אזרחות, כל אזרחות, בנסיבות כלשהן, וזה על-פי העיקרון של החוק הבין-לאומי שאומר שאסור להותיר אדם ללא אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: מדוע אני אומר את הדברים?

ג'מאל זחאלקה: נניח שיהודי רכש לעצמו ישיבת קבע באפגניסטן – זה יכול לקרות – –

צבי הנדל: זה רעיון.

מיכאל איתן: יש הרבה יהודים.

ג'מאל זחאלקה: – – או אזרחות או ישיבת קבע, והוא היה אזרח ישראלי.

ג'מאל זחאלקה: נניח ששר הפנים החליט לשלול את אזרחותו.

ג'מאל זחאלקה: הוא מחליט יום אחד להגיע לארץ, וברגע שרגלו דורכת בנמל התעופה בן-גוריון יש לו זכות לקבל אזרחות ישראלית על-פי חוק השבות.

ג'מאל זחאלקה: אצל אזרח ערבי זה לא אותו הדבר.

ג'מאל זחאלקה: המדינה היהודית האידיאולוגית, על-פי הגדרה לא תשלול אזרחותו של יהודי, יעשה מה שיעשה.

מיכאל איתן: זה לא נכון, במציאות זה לא נכון.

מיכאל איתן: המדינה הזאת גירשה – – –

ג'מאל זחאלקה: טוב, תביא לי דוגמה אחת.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להביא דוגמאות אחרות.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה יותר גרוע מהמצב הקיים.

ג'מאל זחאלקה: לכאורה בית-המשפט מחליט, אבל מה המצב הקיים היום?

ג'מאל זחאלקה: בפועל, שר הפנים עשה את זה לעתים מאוד רחוקות.

ג'מאל זחאלקה: אבל נניח שבית-המשפט היה שולל את אזרחותו של אדם.

ג'מאל זחאלקה: האדם הזה יכול לפנות לבג"ץ, ועל-פי הפרוצדורה הרגילה היה מתקיים משפט.

ג'מאל זחאלקה: מה אומר החוק הזה?

ג'מאל זחאלקה: שר הפנים מגיש בקשה לשלילת אזרחות, מתנהל דיון בבית-משפט מינהלי, שיש בו דברים שלא קיימים בחוק הפלילי הרגיל: ראיות חסויות, דיון חסוי, ישיבות סגורות – דברים שאין בדיונים רגילים.

ג'מאל זחאלקה: וזה מאפשר – – –

ראובן ריבלין: אפשר לערער בבית-המשפט הגבוה יותר.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע שערעור על החלטה של בית-דין, של בית-משפט, לא בדיוק שווה ערך לערעור על החלטת הרשות המבצעת.

ג'מאל זחאלקה: זה לא אותו הדבר, זה לא שווה ערך.

ג'מאל זחאלקה: לכן, הצעת החוק מרעה את המצב הקיים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהצעת החוק הזאת היתה צריכה להיות הצעה הפוכה לגמרי.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת ריבלין, היתה צריכה לבוא לפה הצעה אחרת לגמרי – לצמצם למינימום, עד כדי ביטול, את האפשרות לשלילת אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: לא מקובל להעניש אדם על-ידי שלילת אזרחותו, מה גם שלא מדובר כאן באדם שנניח הורשע בהפרת אמונים, אלא שעשה מעשה שיש בו הפרת אמונים על-פי החלטתו של שר הפנים – מובן שזה נתון להחלטת בית-משפט בהליכים שלא עושים צדק לכל אזרח ואזרח.

ג'מאל זחאלקה: בסיכומו של דבר, זה חוק שנועד לפגוע באזרחים ערבים, וזה פותח פתח, ואני בטוח, חבר הכנסת פינס, שלחוק הזה, בשנה הבאה או זו שאחריה, יבוא חבר הכנסת הנדל, או מישהו מבית-ספרו של חבר הכנסת הנדל, ויוסיף עוד ועוד סעיפים כדי לצמצם את האזרחות של האזרחים הערבים, וזו הסכנה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, יבואו לכאן ויגידו: מי שלא נשבע אמונים למדינה, אין לו אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זחאלקה על שקיצר, כי יש לו ארבע או חמש הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מודים לו על כך שהוא הסתפק בחמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ואסל טאהא – איננו; חברי הכנסת סעיד נפאע, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, אברהים צרצור ועבאס זכור.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אין יותר חברי הכנסת שמבקשים לנמק את ההסתייגויות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת, אני מבקש להיות ערים להצבעות, כי יש כאן הסתייגויות שסותרות זו את זו, כדי שלא נחזור למצב שהצבענו ולא ידענו על מה הצבענו.

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים להצבעות על הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008.

יולי יואל אדלשטיין: לשם החוק אין הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 – שר הפנים גם לא נמצא וגם שמענו שהוא מסיר את ההסתייגות, אבל יש הסתייגויות שנצטרך להצביע עליהן.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, על שם החוק כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ומי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 46 בעד שם החוק – 26 נגד – 5 נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד שם החוק – 26, נגד – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע ששם החוק אושר כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: לסעיף 1 יש ההסתייגות של חברת הכנסת אסתרינה טרטמן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההסתייגות?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 5 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת אסתרינה טרטמן לסעיף 1 נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 24, נגד – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ, להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של חברי הכנסת יוסי ביילין, חיים אורון, רן כהן, זהבה גלאון ואבשלום וילן לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות של קבוצת מרצ – 5, נגד – 26.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות של קבוצת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הסתייגות של קבוצת חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל, חברי הכנסת דב חנין, חנא סוייד, מוחמד ברכה, ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא, סעיד נפאע, טלב אלסאנע, אחמד טיבי, אברהים צרצור ועבאס זכור, לסעיף 1.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 49 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 27, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות של קבוצת דב חנין לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: שר הפנים הסיר.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ, להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של קבוצת מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 50 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההסתייגות של קבוצת מרצ – 5, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות של קבוצת מרצ לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות קבוצת חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל – להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות קבוצת חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: לחלופין – הצבעה על ההסתייגות המכונה לחלופין.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות לחלופין של קבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 27, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההסתייגות לחלופין לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסתייגות קבוצת מרצ וקבוצת חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 26, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההסתייגות לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מצביעים על הסתייגות קבוצת חד"ש, בל"ד, רע"ם-תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: מצביעים, חבר הכנסת חנין?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 25 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 25, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההסתייגות של חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: היו כאן שתי הסתייגויות של קבוצת חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: הסרנו את הראשונה, עכשיו מצביעים על ההסתייגות השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 26 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעות חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל לסעיף 1 לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 5, נגד – 26, ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם ההסתייגות הזאת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: קבוצת מרצ – מסירים.

יולי יואל אדלשטיין: שימו לב, אנו מצביעים על סעיף 1, כולל ההסתייגות של חברת הכנסת טרטמן, שהתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 56 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 26 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד- 26, מתנגדים – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 1 אושר, כולל ההסתייגות של חברת הכנסת טרטמן.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 2, כנוסח הוועדה, קריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 57 בעד סעיף 2 – 25 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 2 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 25, נגד – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי החוק אושר בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון שהתקבלה ההסתייגות, אני רוצה לפנות אל יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שנוהג תמיד להרהר במצבים הללו ואז להודיע מה החלטתו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, האם אנחנו יכולים להצביע בקריאה שלישית?

אופיר פינס-פז: כן.

דב חנין: אדוני, אני רוצה להודיע בשם סיעות מרצ, חד"ש, רע"ם-תע"ל ובל"ד שאנחנו מבקשים לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי המועמד להרכיב את הממשלה?

דב חנין: המועמד להרכיב את הממשלה הוא חבר הכנסת חיים אורון.

יולי יואל אדלשטיין: האם חבר הכנסת חיים אורון מודיע על הסכמתו להרכיב את הממשלה הבאה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, למען הסר ספק, הוגשה הסכמתו בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: השר נהרי, האם אתה מבקש להצביע עתה?

חיים אורון: – – – הוא לא יכול, רק ראש הממשלה.

גדעון סער: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אודיע מה אומר התקנון ואתה ודאי תסכים אתי, אדוני, וגם חבר הכנסת סער.

יולי יואל אדלשטיין: חבל על פרץ האמוציות, היינו במצב הזה כבר כמה פעמים.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יכול להפוך את זה להצבעת אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יכול להסכים שלא נדחה את ההצבעה, ולכן ההצבעה תתקיים במתכונתה, כפי שביקשתם, כאי-אמון בממשלה, בתנאי שהשר נהרי יבקש להצביע עתה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל להפוך – אתה צודק לגמרי – להפוך את זה לאמון יכול רק ראש הממשלה בכבודו ובעצמו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד – מצביע בעד החוק ונגד האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנגד – תומך באי-אמון ומתנגד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: זה המצב מבחינת הפרוצדורה, אבל לא שמעתי את השר.

משולם נהרי: לקיים את ההצבעה כעת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הוסרו כל המכשולים לקראת ההצבעה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, הצבעה שהיא גם, למען הסר ספק, הצבעת אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמצביע בעד – הוא בעד החוק ונגד האי-האמון, מי שמצביע נגד – תומך באי-אמון ומתנגד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 58 בעד החוק – 27 נגד – 5 נמנעים – אין חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 27, נגד – 5, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הכנסת אישרה את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, בשלוש קריאות כנדרש, ודחתה את הצעת האי-אמון שהוגשה על-ידי חבר הכנסת חנין בשם סיעות מרצ, חד"ש, בל"ד ורע"ם-תע"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גלעד ארדן, יוזם החוק, מבקש להודות לאלה שעסקו במלאכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

גלעד ארדן: קודם כול אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, אופיר פינס-פז, שבאמת עשה מלאכה מאוזנת ומקצועית.

גלעד ארדן: החוק הזה הוא לא טוב מדי לימין, לא טוב לשמאל – הוא בדיוק נכון, כמו שמדינה דמוקרטית צריכה להתנהל, ואני רוצה להודות לו על המקצועיות שבה הוא ניהל את הדיונים.

גלעד ארדן: גם אני ויתרתי בחוק הזה על מספר משמעותי של סעיפים שחשבתי שצריכים להיכלל בו.

גלעד ארדן: אני רוצה להודות לצוות הוועדה, אבל בראש ובראשונה באמת לכל חברי הכנסת שטרחו ונשארו עד השעה המאוחרת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/177).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנו עוברים להצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 10) (זכויות להורי חייל), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מניח שגם בהצעת החוק הזאת לא תהיה הצבעה, כי ברור לגמרי מי מנהל את הבית הזה ובאיזה רוב.

חיים אורון: זו הבעיה העיקרית.

חיים אורון: החוק הזה מתגלגל בכנסת יותר מעשר שנים.

חיים אורון: הגישו אותו כמה חברי כנסת, לא אקרא את שמות כולם, חלקם יושבים פה, חלקם בקדנציות קודמות.

חיים אורון: עניינו פשוט מאוד: זכותו של חייל שגויס לצה"ל להביא את הוריו, כמובן אם הם רוצים, כשמרכז חייהם בארץ, לקבל אזרחות ישראלית בהליך מדורג שיימשך חמש שנים.

חיים אורון: אגב, זו לא ההצעה המקורית שלנו.

חיים אורון: ההצעה המקורית שלנו היתה הרבה יותר מובנת מאליה והרבה יותר מקוצרת.

חיים אורון: אבל יש פה כמה תנאים.

חיים אורון: אני לא רוצה להאריך בשעה הזאת.

חיים אורון: גם התנאים הללו כנראה נגועים במוגות לב בדרגה מאוד גבוהה, כי למתנגדי החוק אין אומץ לב לעשות את הדבר הכי פשוט, אדוני השר המייצג את הממשלה – לבוא לכנסת ולומר:

חיים אורון: מדינת ישראל לא מוכנה לגייס אדם שהוריו לא יכולים להיות אזרחים.

חיים אורון: הוא לא יכול להיות כשיר למות לטובת המדינה אבל לא כשיר להביא את הוריו.

חיים אורון: אני אתנגד לעמדה הזאת, אבל יהיה בה היגיון.

חיים אורון: אני אחשוב שהיא נוראה, אבל יהיה בה איזה קו מחשבה.

מיכאל איתן: רק את אחד מהוריו, כי השני ככל הנראה זכאי מכוח השבות.

חיים אורון: אבל כרגע החוק מדבר על שניהם.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: כולנו, מי מאתנו שהנושא הזה נוגע בו, זוכרים את המקרים – – –

מיכאל איתן: – – –

חיים אורון: אם הם לא נשואים, והחיים יותר מסובכים ומורכבים.

חיים אורון: אני לא רוצה להאריך בשעה הזאת – מי מאתנו יכול להיזכר בהיסטוריה של העת הזאת במדינת ישראל כשנחשפנו לבעיה הזאת כשמתנו מוטל לפנינו ומתעורר ויכוח אם ההורים יכולים להגיע או לא יכולים להגיע ללוויה, והאם הם יכולים להישאר אחר כך, וכמה זמן.

חיים אורון: באים לפה ואומרים: אין בעיה, בבקשה.

חיים אורון: אותה קבוצת חברי הכנסת שאומרת – שיאמרו לאותו חייל מהכושים העבריים שאתמול היה בטלוויזיה.

חיים אורון: הוא משרת שלוש שנים בגולני, ובדמעות הוא מספר שאשתו ובנו, שראו אותם בטלוויזיה, לא יכולים להיות אזרחי ישראל.

חיים אורון: הוא שלוש שנים בגולני.

חיים אורון: אז שלא נגייס אותו אם יש לנו אומץ.

חיים אורון: אני אומר פעם נוספת: אני אתנגד לכך.

חיים אורון: אז מה בעצם עכשיו אומרים?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: נגייס אותו כי החוק אומר שתושב חייב בשירות צבאי, אבל זכויותיו מוגבלות.

חיים אורון: אם הייתי מביע את עמדתי האישית, הייתי מרחיב את זה מעבר לתחום הזה, אבל אני לא רוצה לפתוח עכשיו את הוויכוח על מיהו יהודי ומהו יהודי.

חיים אורון: אבל אי-אפשר לחיות יותר עם השניות הזאת.

חיים אורון: זה פשוט בלתי אפשרי.

חיים אורון: אתם יודעים מה?

חיים אורון: אני שמח שזה נהפך להצבעת אמון בממשלה.

חיים אורון: אני רוצה שראש הממשלה, ולא מעניין אותי מי הוא יהיה עם חידוש מושב הכנסת, יעלה לדוכן ויגיד: ממשלת ישראל לא מסכימה לחוק הזה.

חיים אורון: נראה איך הוא יגיד את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יולי יואל אדלשטיין: זו קריאה ראשונה, ולכן יש לנו רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוברט אילטוב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אזכיר שלרשות כל דובר עד שלוש דקות.

קריאה: מי אחריו?

יולי יואל אדלשטיין: יש רשימת דוברים ארוכה: חברי הכנסת ישראל חסון, אסתרינה טרטמן וכן הלאה.

יעקב מרגי: – – – הצעה לסדר.

ראובן ריבלין: – – – סדר-היום.

ראובן ריבלין: לא הצעה לסדר.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, חברי, אני מבין שהשעה מאוחרת, אבל אני מבקש עדיין לתת לי את זכות הדיבור.

רוברט אילטוב: אני חושב שהנושא קשה ולא פשוט – השאלה מיהו יהודי או לא יהודי וחוק השבות.

מרינה סולודקין: גם חוק הכניסה.

רוברט אילטוב: אבל, אדוני השר, אני רוצה להגיד לך שאני זוכר שעוד כשהייתי ילד וגרתי בברית-המועצות מדינת ישראל נאבקה על כך שיהיה איחוד משפחות של היהודים ושל המשפחות של אותם יהודים, גם כשהם לא יהודים, ועם קיר הברזל שהיה שם.

רוברט אילטוב: היום התהפכו היוצרות.

רוברט אילטוב: היום אנחנו מתחילים להבדיל בין אדם לאדם.

רוברט אילטוב: האנשים האלה כרתו ברית חיים עם היהודים.

רוברט אילטוב: בשלטון הסובייטי הם סבלו קשות, ולכן היתה התבוללות קשה בברית-המועצות.

רוברט אילטוב: הדבר הזה הוא עובדה קיימת.

רוברט אילטוב: היום אנחנו מענישים את האנשים האלה עוד פעם רק בגלל שהם נרדפו שם ונאלצו להתבולל.

רוברט אילטוב: היום אנחנו מביאים אותם למצב שאנחנו מענישים אותם שוב ושוב.

רוברט אילטוב: אני חושב שהמצב הזה בלתי נסבל.

רוברט אילטוב: אני חושב שאנחנו, מדינת ישראל, חייבים להתחשב בחבר'ה האלה, שהם גם לויאליים למדינת ישראל, גם באים ומשרתים פה והם חלק מאתנו, ואי-אפשר לבוא ולהגיד להם: חבר'ה, אתם לא יהודים.

רוברט אילטוב: אתם לא שייכים לפה.

רוברט אילטוב: הם כן שייכים לפה.

רוברט אילטוב: הם כרתו ברית דמים עם העם הזה.

רוברט אילטוב: הם סבלו בשלטון הסובייטי מאותן הרדיפות נגד היהודים.

רוברט אילטוב: הם היו חלק מאתנו.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני מבין שזה פחות מעניין אותם שם.

יולי יואל אדלשטיין: תפנה אלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, אני בטוח שאתם מדברים בדברים שברומו של עולם, אבל מפריעים לדובר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין.

רוברט אילטוב: חבר הכנסת מרגי, אני רוצה להגיד לך באופן אישי, כיושב-ראש סיעת ש"ס, שאני יודע שנושא – – –

מנחם בן-ששון: מתי קיבלת את המינוי?

רוברט אילטוב: רובי, מותר לי לדבר פה?

רוברט אילטוב: אני מודה לכם מאוד.

רוברט אילטוב: כבוד יושב-ראש סיעת ש"ס, אני פונה אליך.

רוברט אילטוב: אני יודע שהנושא הזה חשוב, אבל אני רוצה לחזור על כמה מהדברים, כי ראיתי שאתה בוויכוח סוער שם על הנושא.

רוברט אילטוב: אני רוצה לחזור על זה שבזמן השלטון הסובייטי היהודים נרדפו והיתה התבוללות קשה.

רוברט אילטוב: יש עובדות בשטח של אנשים שנהיו יחד ונפרדו ויש להם ילדים והם הגיעו לישראל.

רוברט אילטוב: נלחמנו שהיהודים האלה יגיעו לפה.

רוברט אילטוב: המשפחות האלה התאחדו נגד ברית-המועצות, והיום אנחנו עושים את אותו הדבר שהרוסים עשו לנו אז.

רוברט אילטוב: לכן, אני מבקש מכם להיות רגישים לסוגיה הזאת.

רוברט אילטוב: הסוגיה הזאת קשה וכואבת, ולכן אני מבקש שתתמכו בחוק הזה.

רוברט אילטוב: גם אם הוא לא עולה היום, אני מבקש מכם לאחד את המשפחות האלה.

רוברט אילטוב: לפעמים המשפחות האלה נותנות את היקר שלהן, את החיים שלהן, לטובת מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

ראובן ריבלין: הם משרתים בצה"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילטוב, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון – איננו; חברת הכנסת טרטמן – איננה; חברת הכנסת לנדבר – איננה; חבר הכנסת מוחמד ברכה – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת אלדד, הדובר לא יכול להתחיל, כי אני שומע בעניין רב את הוויכוח שלכם ואני פשוט לא מוצא זמן לתת לו זכות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו מצאנו זמן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, חבר הכנסת אילטוב, החוק הזה לא מדבר על עולי ברית-המועצות.

משה גפני: הוא חוק כללי שנוגע לכולם.

משה גפני: הוא גם לא מדבר על איחוד משפחות.

משה גפני: הוא לא מדבר על זה.

משה גפני: הוא מדבר על הורי חייל שאינם יהודים.

קריאה: – – –

משה גפני: אני קראתי את החוק.

משה גפני: אני מכיר אותו, מכיוון שהוא הגיע לכנסת בהרבה מאוד גלגולים, והוא עבר גם בהצעת חוק ממשלתית ובהצעת חוק פרטית, ועכשיו חבר הכנסת חיים אורון בא להרחיב אותו, ומחר עוד פעם ירחיבו אותו אם הוא יעבור.

משה גפני: יש פה דיון פילוסופי אמיתי – האם מדינת ישראל היא מדינה יהודית והאם המשמעות של העניין היא שמי שהוא חייל יכול להעניק אזרחות מעצם היותו חייל גם להוריו.

משה גפני: האם זה קיים גם במדינות אחרות?

משה גפני: יש פה דיון רחב.

משה גפני: אני מקבל חלק מהדברים של חבר הכנסת אורון.

משה גפני: צריך לקיים היום דיון אמיתי במדינת ישראל על התנאי לקבלת אזרחות.

משה גפני: מה המשמעות של העניין שמדינת ישראל היא מדינה יהודית?

משה גפני: חבר הכנסת אילטוב, הקשבתי לך ברוב קשב.

משה גפני: אין פה דיון על מיהו יהודי.

משה גפני: כאן מדובר על מי שאיננו יהודי.

קריאה: נכון.

משה גפני: אין פה שאלה של מיהו יהודי ומיהו לא יהודי.

משה גפני: זה דיון אחר לחלוטין.

משה גפני: כאן מדובר על מי שאינם יהודים.

משה גפני: השאלה האם עולי ברית-המועצות – היא שאלה פילוסופית שאין מקומה ואין עניינה לדיון בחוק הזה.

משה גפני: זה דיון שונה.

משה גפני: האם עולי ברית-המועצות לשעבר היו באים למדינת ישראל אם היא לא היתה מדינה יהודית?

משה גפני: זו שאלה – – –

רוברט אילטוב: הורה שהוא לא יהודי אבל כתוב בחוק שהילד הגיע מכוח חוק השבות.

משה גפני: הוא לא יהודי.

קריאה: מי אמר שהוא לא יהודי?

משה גפני: מכיוון שהוא איננו יהודי.

קריאה: הוא הגיע מכוח חוק השבות.

משה גפני: אני מציע שתקראו עוד פעם.

משה גפני: חבר הכנסת אורון גם לא מדבר על זה.

יולי יואל אדלשטיין: הניסיון הזה – – –

משה גפני: הילד הזה איננו יהודי והוא חייל בצבא.

מיכאל איתן: או שהוא יהודי או שהוא לא יהודי.

מיכאל איתן: הוא לא בהכרח יהודי.

משה גפני: כן, על זה אני מדבר.

משה גפני: הרי אם הוא יהודי אין דיון.

מיכאל איתן: לא, גם אז יש בעיה.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

מיכאל איתן: אם הוא יהודי ואביו לא יהודי, ואביו מביא את המשפחה שהוא התחתן אתה אחרי האבא והאמא – – –

משה גפני: סעיף הנכד בחוק השבות, על זה מדובר.

משולם נהרי: גם ההורים שלו – אחד ההורים יהודי.

משה גפני: סעיף הנכד בחוק השבות.

קריאה: צודק.

משה גפני: נדמה לי שעשו חשבון בכנסת הקודמת.

משה גפני: משרד הפנים הביא לוועדת הפנים את האילן – שכתוצאה מחוקים מהסוג הזה מי יהיו זכאים וכמה אנשים שאינם יהודים יהיו זכאים לעלות לארץ.

משה גפני: זה הובא לדיון נרחב וארוך בוועדת הפנים.

משה גפני: להביא עכשיו חוק – שדרך אגב הוא גם חוק הומני כזה ויפה והוא גם מוסרי – חייל שמשרת בצבא, הוריו הביולוגיים לא יקבלו אזרחות?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, נא לסיים.

משה גפני: באמת?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

דוד רותם: חבר הכנסת גפני – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רותם, זה עתה אדוני סיים את דבריו.

משה גפני: שלא תטעו לחשוב: הדיון הזה איננו דיון בחוק עצמו.

משה גפני: הוא דיון שמחר גם חבר הכנסת אורון עצמו וגם אלה שיבואו אחריו ימשיכו להרחיב אותו.

משה גפני: הרי יש חוקים שכבר התקבלו כאן, גם חוקים של הממשלה.

משה גפני: זה הולך ומורחב כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו אם אנחנו רוצים מדינה יהודית או – – –

חיים אורון: אל תגייס אותו.

משה גפני: בסדר, אני לא אמרתי שלא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

משה גפני: אבל אמרתי שצריך לקיים דיון, ולא להביא את זה ככה להצבעה.

חיים אורון: – – – דיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גפני, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: סיימת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לגשת ישר לחבר הכנסת רותם, הוא רצה לשאול אותך משהו חשוב.

משה גפני: זה – אחרי ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריאל – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי?

יעקב מרגי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מוותר.

יולי יואל אדלשטיין: זו דוגמה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת ; חבר הכנסת צבי הנדל – איננו; חבר הכנסת אברהם רביץ; חבר הכנסת יעקב כהן; חבר הכנסת מיכאל איתן – בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט לא יכול לשבור בימים האחרונים של המושב את המסורת שבה תנעל את רשימת הדוברים, אני מתנצל.

מיכאל איתן: רבותי, חייל שעלה לארץ מכוח חוק השבות יכול להיות בדרגת הריחוק הרחוקה ביותר – נכד לסבא יהודי.

מיכאל איתן: לאחד מהוריו הביולוגיים יש ממילא זכות לעלות מכוח חוק השבות, ואותו הורה יכול להביא אתו גם את רעייתו.

מיכאל איתן: מתי ההרחבה?

מיכאל איתן: כאשר ההורה הביולוגי של חייל שעלה מכוח חוק השבות, שממילא היתה לו זכות, היה נשוי ללא-יהודייה, והם התגרשו.

מיכאל איתן: הלא-יהודייה הקימה משפחה אחרת.

מיכאל איתן: עכשיו הצעת החוק הזאת אומרת שדרך המסלול של אותו חייל – הוא יכול להזמין את אמו או אביו הגרושים, שלהם עצמם אין זכות עלייה מכוח השבות, כי כבר אינם צאצאים של יהודים או בני משפחה, אלא הם אקס בני משפחה של מי שהיה יהודי או זכאי מכוח חוק השבות, ולכן הוא יכול להביא עכשיו הרחבה נוספת.

מיכאל איתן: צדק חבר הכנסת גפני, מדובר פה בקשר שבין מדינת ישראל להיותה מדינה יהודית, ואנחנו חייבים להודות בכך ולדעת שמדינת ישראל, גם כשהיא מדינה יהודית, אינה חיה מכוח ההלכה היהודית.

מיכאל איתן: כלומר, על-פי הדין לא מדובר כאן בכך שאנחנו גורמים למישהו להיראות יהודי או לא יהודי.

מיכאל איתן: ברור שבחלק מהמקרים מדובר באנשים לא יהודים.

מיכאל איתן: מי שיהודי ממילא לא צריך את החוק הזה, הוא יעלה מכוח חוק השבות בכוחות עצמו.

מיכאל איתן: אומר חבר הכנסת אורון שמדובר בכך שיש לנו חיילים, ואנחנו רוצים לתת להם אחת משתיים: או את הזכות לשרת כאן ולדעת שהם קונים לעצמם דרך בברית דמים, כמו לא יהודים.

מיכאל איתן: יש לנו לא יהודים שעשו אתנו ברית דמים, ואנחנו נותנים להם זכויות רבות, ואומרים להם שהם לא יהודים.

מיכאל איתן: גם כאן אומר חבר הכנסת אורון שאנחנו צריכים לתת לחיילים את האפשרות להעלות את בני משפחותיהם גם בידיעה שהם ילכו לכנסייה ביפו והם ימשיכו להיות נוצרים בעלי אמונה נוצרית.

יעקב מרגי: היום החוק מקנה לשר הפנים סמכות להעניק אזרחות.

יעקב מרגי: למה צריך לעשות את זה בחקיקה?

חיים אורון: כי שר פנים מסוים לא נתן.

מיכאל איתן: בניגוד לחבר הכנסת גפני, אני רוצה לומר שכן צריך לבדוק וכן צריך לעשות.

מיכאל איתן: צריך להעביר את הנושא הזה לוועדה ולבדוק.

מיכאל איתן: אני רוצה לומר הערה אחרונה שאני לא יכול לא להגיד, כי היא שייכת למה שקרה השבוע.

מיכאל איתן: הכנסת אולי הצילה קצת את הכבוד של עם ישראל ושל העם היהודי בכך שבניגוד לעמדת הממשלה שלנו היא קיבלה כאן החלטה, נדמה לי ברוב של 43 נגד אחד – האחד היה נציג הממשלה, השר בוים – שעל-פיה צאצאים יהודים של אמהות יהודיות מגלות אתיופיה יעלו לארץ לפי החלטת הכנסת.

מיכאל איתן: הממשלה בכלל לא מתייחסת לזה, כלומר, לפי עמדת שרי הממשלה, חבר הכנסת חיים אורון, צאצאים לאמהות יהודיות לא כשרים לעלות מכוח חוק השבות, אבל אחד שהוא עצמו כבר לא יהודי, אחד מהוריו התגרשו והמשפחה בכלל רחוקה מהיהדות מרחק מזרח ממערב, הם נוצרים גמורים – להם אנחנו נותנים עכשיו מעמד לעלות אוטומטית לישראל, כאשר יש עדיין השגות על עולי אתיופיה שהם צאצאים לאמהות יהודיות.

מיכאל איתן: אסיים את דברי ואומר כך: אני לא בא בטענות לקהל שיושב פה.

מיכאל איתן: דווקא הקהל שיושב פה הלך עם העניין של צאצאים לאמהות יהודיות ותמך.

מיכאל איתן: אני מציע שלא נראה את זה כחקיקה שמיועדת לקבוע את אופיה היהודי או הלא-יהודי של המדינה, אלא בראש ובראשונה חקיקה שתראה סולידריות עם כל אלה שנלחמים לקיומה של המדינה.

מיכאל איתן: אשר לממדים, להשפעות על היהדות וההיקף של זה – נעשה את זה בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב יהיה אחרון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שהמציע, חבר הכנסת חיים אורון, ישיב לכל המתדיינים במועד אחר, ולאחר שהוא ישיב במועד אחר נקיים גם הצבעה על הצעת החוק הזאת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אולי גם אני אדבר במועד אחר?

נסים זאב: תשמור לי את זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בשביל זה אתה צריך ליזום הצעת חוק, להביא אותה לקריאה הראשונה, ואז נשמור לך את הזכות הזאת.

מיכאל איתן: חוץ מזה, בכל פעם שאתה מדבר זה מועד גדול בשבילנו.

נסים זאב: איך אפשר לקיים כך דיון?

נסים זאב: שוכחים על מה דיברנו ואחר כך מצביעים כמו עזים.

נסים זאב: סליחה שאני אומר את זה כך.

נסים זאב: אני לא יכול לזכור.

נסים זאב: הרבה פעמים יש תשובה והצבעה, ואנשים טועים, כי הם לא יודעים על מה מדובר.

נסים זאב: תראו כמה הצעות חוק אזרחות היו לנו, לפי סעיף 9, סעיף 10, סעיף 11.

נסים זאב: אנחנו לא יודעים מה הנושא.

נסים זאב: לכן, חשוב מאוד שכאשר יש דיון, תהיה הצבעה לאלתר.

נסים זאב: אני אצא מתוך הנחה שאולי את זה אני בכל זאת אזכור.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הוויכוח כאן הוא האם אנחנו רוצים לשנות את מגילת העצמאות או לא.

נסים זאב: הרי הוויכוח היסודי הוא האם זו מדינה יהודית או מדינה לכל אזרחיה.

נסים זאב: בדלת האחורית מכניסים פה שכל מי שהוא חייל ששירת בצה"ל, גם משנת 2000 – אנחנו צריכים להתחשב בכך שהוא שירת למען מדינת ישראל, ואז קובעים שיש כאן ברית דמים.

נסים זאב: אני רוצה להזכיר לכם שכל אלה שהיו בצד"ל במלחמת לבנון נלחמו למען מדינת ישראל כל כך הרבה שנים, עם כל כך הרבה קורבנות, ואני לא חושב שהמדינה קיבלה אותם בזרועות כל כך פתוחות להיות אזרחי מדינת ישראל.

נסים זאב: שם היתה ברית דמים, וכל הנסיגה היתה בטעות, עם כל הריצה והבריחה שלנו מלבנון.

נסים זאב: אנחנו רואים היום איך "חיזבאללה" מתעצם שם ומהווה איום קיומי על מדינת ישראל.

נסים זאב: בואו נאמר שיש ברית דמים.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אם רוצים לפתוח את השערים ולקבל החלטה בלי צביעות, בלי פילוסופיה, אמת, כל מי שרוצה לשרת במדינת ישראל, יכול להביא את הוריו, לא משנה מאיזו מדינה; לא נחפש את חוק השבות, לא נחפש דרך כדי להכניס גויים למדינת ישראל, ולומר פה שיש ברית דמים.

נסים זאב: "דמים בדמים נגעו".

נסים זאב: לכן, העניין של הצעת החוק הזאת בעייתי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שנמצא גם עזתים מעזה וגם בדואים רבים שירצו לשרת במדינת ישראל רק כדי להביא את הוריהם, והם יהיו אזרחי מדינת ישראל.

נסים זאב: אולי חבר הכנסת חיים אורון מסתכל על קבוצה קטנה של כמה חיילים בודדים ששירתו בצה"ל, אבל פתיחת השערים יכולה להביא בסופו של דבר לסכנה גדולה, שהדלת הזאת תיפתח לרבים רבים שירצו להביא בדרך הזאת את הוריהם, אף-על-פי שאין להם שום קשר למדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תשובתו של חבר הכנסת חיים אורון לאלה שהשתתפו בדיון והצבעה יתקיימו במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 42) (שייאות נוספים – חישוב תקופת אכשרה במעבר בין קופות-החולים), התשס"ח–2008 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/252).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא הוא הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 42) (שייאות נוספים – חישוב תקופת אכשרה במעבר בין קופות-החולים), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק היא של חברי הכנסת חיים אורון ואריה אלדד וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים אורון יציג את ההצעה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתאר לעצמי שהצעת החוק הזאת, ששותפים לה גם חבר הכנסת אריה אלדד וגם חברת הכנסת אורית נוקד, עניינה מעורר הרבה פחות סערות.

חיים אורון: אני לא יודע אם הוא יותר חשוב או פחות חשוב.

חיים אורון: הוא חשוב.

חיים אורון: עניינה לפתור בעיה שקיימת במימוש הרצון של כולנו ליצור דלת יותר פתוחה במעבר מקופת-חולים לקופת-חולים.

חיים אורון: העובדה היא שהמעברים הם די מינוריים, וכל הדיבורים על תחרות גדולה בין הקופות שתביא לתנועה גדולה, ובאמצעותה המערכת תשתכלל – נשאיר את זה לדיון אחר ולשעה אחרת.

חיים אורון: היום מערכת הבריאות מורכבת לפחות משתי קומות ולפעמים יותר: הקומה של הזכויות הבסיסיות, שהן בחוק, והקומה השנייה של מה שנקרא שייאות נוספים – השב"נים.

חיים אורון: לקבלת הזכויות בשב"נים יש תקופת אכשרה.

חיים אורון: לא מייד כשעברת יש לך כל הזכויות.

חיים אורון: זה כשלעצמו מהווה בלם, משום שאדם, ובעיקר משפחה שמחליטה לעבור, אומרת: עכשיו כמה חודשים אני לא אמצא במצב שיש לי גם את שירותי הבריאות הנוספים, אף-על-פי ששילמתי עליהם בקופה הקודמת, ועד שאני אצבור זכויות בקופה החדשה, אף-על-פי שאני מתחילה לשלם – נוצר חלל שהוא בעיה בפני עצמה, והוא מונע את המעבר הזה.

חיים אורון: אנחנו מציעים בהצעת החוק הזאת להתגבר על הפער הזה בדרך שבעצם הזכויות שנוצרות בקופה אחת עוברות עם המעבר לקופה השנייה בפרקי הזמן כפי שהם קיימים בכל קופה.

חיים אורון: בשעה הזאת אני לא אכנס לכל הפרטים של החוק – מה קורה אם יש קופות שבהן יש יותר מרובד אחד גם בשב"ן.

חיים אורון: יש הרובד הבסיסי, ויש "פלטינום," וכל מיני שמות כאלה שיש להם תקופות אכשרה נוספות.

חיים אורון: כדי לעשות את העניין פשוט, מי שעבר מקופה לקופה לא מרוויח אבל גם לא ניזוק.

חיים אורון: הוא לא צובר זכויות שלא היו לו, אבל הוא לא מפסיד זכויות שהוא קנה.

חיים אורון: זו מטרת החוק, והיא מוסכמת גם על הממשלה וגם על כל קופות-החולים.

חיים אורון: בדיון לקראת קריאה ראשונה היו כמה הערות, שחלקן התקבלו, ואני מתאר לעצמי שלקראת קריאה שנייה וקריאה שלישית, אם תהיינה הערות נוספות הן תתקבלנה, ואני חושב שבכך קידמנו נושא.

חיים אורון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד מוותר על זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא חושב שאני רואה מי מחברי הכנסת שנרשם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מוותר?

נסים זאב: כן.

חיים אורון: באה מנוחה ליגע.

יולי יואל אדלשטיין: אומרים סבותינו: ימות המשיח.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 42) (שייאות נוספים – חישוב תקופת אכשרה במעבר בין קופות-החולים), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 59 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 42) (שייאות נוספים – חישוב תקופת אכשרה במעבר בין קופות-החולים), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 7, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותוכן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדה – חבר הכנסת חיים אורון?

חיים אורון: עבודה ורווחה.

יולי יואל אדלשטיין: בוועדת בעבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון מס' 4), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא: צנתורי מוח מהפכניים וחיוניים המבוצעים בבודדים, הצעותיהם של חברי הכנסת דוד רותם, אברהם מיכאלי ויעקב כהן; מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: התגברות תופעות של אלימות וגזענות נגד עולים מברית-המועצות לשעבר, הצעתו של חבר הכנסת אלכס מילר; מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא:

נאזם בדר: החשש לאי-פתיחת הרישום לקורסים במדעי הרוח באוניברסיטת תל-אביב, הצעתו של חבר הכנסת דב חנין.

נאזם בדר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן המזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן המזכיר, השר להגנת הסביבה ישיב או לא ישיב על שאילתות?

יולי יואל אדלשטיין: שרת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: גם במקומו?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאלי דווקא מעוניין בתשובה מהשר להגנת הסביבה.

אברהם מיכאלי: הוא ביקש להשיב במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ביקש ממך, זה מתואם אתך.

יולי יואל אדלשטיין: רק דאגתי לכבודך, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: שרת החינוך תשיב על כמה שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: שלום, גברתי, חברת הכנסת יולי תמיר.

יולי תמיר: אני אבקש תוספת שעות נוספות.

יולי תמיר: אני לא מוכנה לעבוד כך – ניצול עובדי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מזכיר לך – which makes the two of us.

יולי תמיר: אני ואתה נפנה יחד אל מזכירות הכנסת ונבקש תוספת שעות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: לפי הפרסומים בעיתון יש לי אפילו עוזרים נוספים, אבל הפרסום לא נכון.

יולי תמיר: לך יש עוזרים או לי?

יולי יואל אדלשטיין: לסגני היושב-ראש, אבל זה רק בעיתון.

יולי יואל אדלשטיין: שרת החינוך תשיב על שאילתא מס' 2148, של חבר הכנסת אורי אריאל – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שרת החינוך ביום א' בסיוון התשס"ח (4 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: בשנים האחרונות תוגברו תחומי לימוד שונים בהוספת שעות, בעוד באותו זמן הופחתו שעות מתחומים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – כמה שעות לכיתה הופחתו בלימודי יהדות בשנים תשס"ז–תשס"ח, ומה היא עלות ההפחתה?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שעות ערבית נוספו במערכת החינוך, ומה היא עלות תוספת השעות?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם יהיה שינוי נוסף בתשס"ט?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: בתי-הספר מלמדים על-פי שעות תקן החובה המוגדרות לכל אחד ממקצועות הלימוד.

יולי יואל אדלשטיין: בכך לא היה שינוי.

יולי יואל אדלשטיין: במקצועות היהדות ובערבית לא אושרה תוכנית לימודים חדשה, ועל כן לא חל גם כל שינוי בשעות החובה המוגדרות להיקף הלימודים במקצועות אלה.

יולי יואל אדלשטיין: 2–3.

יולי יואל אדלשטיין: מעבר לשעות החובה שבתקן בחטיבת הביניים ובחטיבה העליונה, מקצה המזכירות הפדגוגית שעות תגבור לבגרות בחטיבה העליונה למקצוע הערבית בחינוך היהודי הממלכתי והממלכתי-דתי ובלימודי היהדות בחינוך הממלכתי.

יולי יואל אדלשטיין: ערך שעה שבועית בחינוך העל-יסודי הוא בממוצע 4,500 ש"ח.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בערכים ממוצעים התלויים בפרופיל המורים, והדבר משתנה ממוסד למוסד ומשנה לשנה.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים על שעות התגבור: ערבית: בתשס"ז – 1,916 שעות בעלות של 8.62 מיליוני ש"ח; בתשס"ח – 1,972 שעות בעלות של 8.87 מיליוני ש"ח.

יולי יואל אדלשטיין: יהדות: בתשס"ז – 975 שעות בעלות של 4.39 מיליוני ש"ח; בתשס"ח – 986 שעות בעלות של 4.44 מיליוני ש"ח.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, לא היה שינוי משמעותי בשעות התגבור במקצועות הללו בשנים תשס"ז–תשס"ח.

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: בשלב זה אין בידינו נתונים מלאים על השעות שיוקצו בשנת הלימודים תשס"ט.

יולי יואל אדלשטיין: בשעות התקן לא יחול שינוי, ובעניין שעות התגבור – היקפן בבתי-הספר תלוי במספר הבקשות שתוגשנה ואם יושת קיצוץ רוחבי על תקציב משרד החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2206, של חבר הכנסת נסים זאב, בנושא: שימוש בסמים בבתי-הספר.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שרת החינוך ביום כ"ב בסיוון התשס"ח (25 ביוני 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם במקומון בחיפה כי "ברוב בתי-הספר בחיפה משתמשים בסמים".

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים הם ציטוט מפי מפקד מחלק הנוער במשטרת חיפה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נתונים אלו ידועים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם המצב דומה גם בערים אחרות?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה נעשה למיגור התופעה? 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם אין הדבר מעיד על כישלון מערכת החינוך הממלכתית?

יולי תמיר: לגבי הפעילות באיתור ובחשיפה של בני נוער שמשתמשים בסמים, היום באזור חיפה אנחנו בתהליך מוגבר של טיפול בנושא סמים ואלכוהול.

יולי תמיר: אנחנו מודעים לכך שבחלק גדול מהאזורים שסמוכים לעיר חיפה, לאו דווקא בעיר חיפה עצמה, יש עלייה בשימוש – בעיקר באלכוהול; יותר מאשר בסמים.

יולי תמיר: היום הדאגה המרכזית של המערכת היא דווקא הגברת השימוש באלכוהול בגיל מאוד צעיר.

יולי תמיר: יחד עם המשטרה ועם הגורמים העירוניים, ובמסגרת הפעילויות שכרוכות גם ב"עיר ללא אלימות", גם ב"נוער במרכז העניינים", גם בפעילויות עם תנועות הנוער וגם בעיר מתנדבת נוער, נעשית פעילות מתמשכת כדי לנסות לטפל בנגע הסמים.

יולי תמיר: אנחנו מקיימים תהליך יחד עם שפ"י – השירות הפסיכולוגי הייעוצי – לטפל ולהכשיר בני נוער להתמודד עם הפיתוי של שימוש בסמים ובאלכוהול ובגורמים ממכרים אחרים.

יולי תמיר: אני שמחה לומר שדווקא בקיץ הזה אנחנו עושים הרבה מאוד פעילויות, בעיקר בלילות.

יולי תמיר: אחרי שאני מבלה פה, אתמול ביליתי את הלילה, אדוני היושב-ראש, בדימונה ובירוחם במסגרת הלילות הלבנים שעושה חברת המתנ"סים כדי למצוא תעסוקה חלופית לבני נוער בקיץ, כדי שלא תהיה להם עילה לשוטט ברחובות ולצרוך סמים או לעסוק בכל פעילות אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת נסים זאב?

יולי יואל אדלשטיין: אכן כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נסים זאב: גברתי השרה, אני תמיד מודאג ממסיבות סוף השנה של הנוער.

נסים זאב: זה נקרא "חגיגה".

נסים זאב: החגיגה הזאת היא בעייתית לא פחות מבעיית הסמים.

נסים זאב: אני לא רואה שיש קונטרול ושיש אפילו יכולת לפקח.

נסים זאב: במסגרת בית-הספר אפשר, אבל בשעות הערב והלילה אין שליטה.

נסים זאב: אני חושב שמשרד החינוך צריך לפקח יותר, לפחות כדי שלא יהיו לזה השלכות מרחיקות לכת.

יולי יואל אדלשטיין: מה השאלה?

נסים זאב: השאלה שלי היא האם משרד החינוך יכול לפקח לפחות על מה שקורה בבית-הספר.

יולי תמיר: על המסיבות אנחנו מפקחים, וניסיתי להסביר שגם בשעות הלילה, ולא רק בימים שהם בבית-הספר, אנחנו מנסים לעודד בני נוער לבוא למסגרות חינוכיות שתיתנה להם אלטרנטיבה לשוטטות, לפעילויות עברייניות ולשימוש בסמים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתה מס' 2207, של חבר הכנסת סער – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גדעון סער שאל את שרת החינוך גנרל סטרופ, הקצין הגרמני שפיקד על חיסול גטו ורשה בשנת 1943, העיד כי עיקר הלחימה היהודית במרד היתה בכיכר מורנובסקי, שם נלחם הארגון הצבאי יהודי – אצ"י.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע מוסתר חלקם של אנשי האצ"י בספרי הלימוד? 2.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע אין סיורי תלמידים בכיכר מורנובסקי, שם נלחם האצ"י?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע שמו מפקד האצ"י, פאבל פרנקל, אינו מופיע בספרי הלימוד?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: בפרק על מרד גטו ורשה בספר הלימוד לחטיבה העליונה של ישראל גוטמן – שואה וזיכרון, בהוצאת מרכז שז"ר ו"יד ושם" – מוזכרת הפעילות של האיגוד הצבאי הבית"רי בעמוד 119.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: סיפור חלקו של האצ"י – הארגון הצבאי היהודי – במרד גטו ורשה, משולב כיום באופן מלא בתוכניות ההדרכה של משלחות הנוער לפולין.

יולי יואל אדלשטיין: מדריכי קבוצות הנוער המסיירות באזור גטו ורשה לשעבר עוסקים בנושא כחלק מסיפור מרד גטו ורשה.

יולי יואל אדלשטיין: כיכר מורנובסקי לשעבר נמצאת על מפת סיורי משלחות הנוער לפולין.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מהמשלחות מגיעות בשנים האחרונות למתחם שהיה מוקד הלחימה העיקרי של האצ"י במרד, והתלמידים לומדים במקום על קרב הגבורה המפורסם שהתחולל שם – הקרב "תחת שני הדגלים", דגל ישראל ודגל פולין, ומשמעויותיו.

יולי יואל אדלשטיין: משלחות אחרות, שלא מגיעות מסיבות שונות למתחם, עוסקות בחלקו של האצ"י במרד ובסיפור הלחימה בכיכר מורנובסקי במסגרת הסיור במסלול הגבורה, בתחנת ההדרכה שליד אבן הזיכרון למפקד האצ"י, פאבל פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: המודעות לנושא האצ"י ולחלקם של אנשי בית"ר במרד גטו ורשה גברה בשנים האחרונות, משום שהנושא נלמד כיום בקורסים להכשרת מדריכי משלחות הנוער לפולין, וכיכר מורנובסקי היא תחנת הדרכה בסיורים הלימודיים של קורסי מדריכי פולין הנערכים בפולין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא עולה גם בהשתלמויות המקצועיות של מדריכי המשלחות לפולין.

יולי יואל אדלשטיין: למשל, יום העיון הארצי הקרוב למדריכי פולין, שיתקיים ב-14 ביולי ב"יד ושם", יעסוק, בין השאר, בנושא "בין מחקר לתודעה – המחתרות היהודיות ומקומן בתולדות מרד גטו ורשה", וירצה בו פרופסור משה ארנס, שחקר את נושא האצ"י ואנשי בית"ר במרד גטו ורשה.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת הלימודים הבאה עומדים להתפרסם שלושה ספרי לימוד חדשים בנושא טויטריות ושואה.

יולי יואל אדלשטיין: בכוונתנו לפנות באמצעות היחידה לאישור ספרי לימוד במזכירות הפדגוגית אל הוצאות הספרים ולבקש שבפרק העוסק במרד גטו ורשה יורחב הקטע על חלקו של הארגון הצבאי היהודי בהנהגת הרביזיוניסטים ועל מפקדו פאבל פרנקל.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2212, של חבר הכנסת אזולאי – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שרת החינוך ביום כ"ט בסיוון התשס"ח (2 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: נוכח העובדה שרמת האלימות בבתי-הספר בישראל היא מן הגבוהות בעולם ונוכח העובדה שרמת ההישגים בחלק מהמקצועות היא מן הנמוכות בעולם, ברצוני לשאול: מה ייעשה להקמת ועדת חקירה שתבחן את הסיבות לכישלון מערכת החינוך בישראל?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) מערכת החינוך נתונה במשבר, וזה סוד גלוי וידוע.

יולי יואל אדלשטיין: הקיצוצים התכופים והמשמעותיים שהושתו בשנים האחרונות על תקציב החינוך פגעו בכל תחום ונושא במערכת.

יולי יואל אדלשטיין: מאז כניסתי לתפקידי אני משקיעה, יחד עם המנכ"לית והנהלת משרד החינוך, מאמצים גדולים כדי להתמודד עם המצב הקשה ולהביא בשורה חדשה למערכת.

יולי יואל אדלשטיין: רפורמת "אופק חדש" מכוונת בדיוק למטרה זו – להביא שיפור שלא היה כמותו במעמד המורה, בשכרו ובתנאיו, ובד בבד – ליצור אינטראקציה אישית בין מורה לתלמיד שתבטיח מתן תשומת לב לכל תלמיד, צרכיו ובעיותיו, כדי לקדמו ולהביא למיצוי יכולתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמינה כי זו הדרך הנכונה להתמודד עם הקשיים והמצוקות של המערכת על כל מרכיביה, ולא הקמת ועדת חקירה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2217, של חבר הכנסת יעקב מרגי – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב מרגי שאל את שרת החינוך ביום כ"ט בסיוון התשס"ח (2 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי נער מבית-הספר "אליאנס" בחיפה נעצר בחשד שהצית בזדון חורש טבעי כנקמה בבית-הספר, שהשעה אותו.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע הושעה הנער?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי לבחון לעומק את הלך הרוחות ואת סולם הערכים בבית-הספר על הצוות החינוכי שבו?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: התלמיד אשר הצית את השיחים הסמוכים לגדר בית-הספר הוא תלמיד בעל צרכים מיוחדים בתחום הרגשי וההתנהגותי, המשולב בחינוך הרגיל ולומד בכיתה ז' בבית-הספר "אליאנס".

יולי יואל אדלשטיין: לצערנו, למרות ההתערבות החינוכית-הטיפולית האינטנסיבית של בית-הספר בעבודתו עם התלמיד – על-ידי היועצת החינוכית, העובדת הסוציאלית והקב"סית, באמצעות שיעורים פרטניים, שיחות טיפוליות וביקורי בית – ועדת ההשמה שהתכנסה כחודש לפני אירוע ההצתה החליטה כי קשייו של התלמיד יקבלו מענה הולם יותר במסגרת כיתה מיוחדת לתלמידים בעלי קשיים רגשיים, אשר תיפתח בשנת הלימודים הבאה באחד מבתי-הספר המובילים על רכס הכרמל.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: למעשהו של התלמיד אין כל קשר לסולם הערכים הבית-ספרי, שעל-פי המידע שהובא לידיעתי הוא נורמטיבי לחלוטין, ובכל מקרה לא מדובר בכשל מערכתי בתחום זה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 2226, של חבר הכנסת דוד אזולאי – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד אזולאי שאל את שרת החינוך ביום ו' בתמוז התשס"ח (9 ביולי 2008):

יולי יואל אדלשטיין: פורסם כי תלמידה בבית-ספר ברהט הושפלה על-ידי מורתה בכיתה, שהכריזה עליה שלא שילמה בעד הארוחה במסגרת מפעל ההזנה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע חרף עמדתכם מושפלים תלמידים שלא שילמו על טיולים, על חוגים ועל מפעל ההזנה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: האם הוסקו מסקנות?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי למנוע השפלת תלמידים ממשפחות מעוטות יכולת?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שרת החינוך יולי תמיר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: תחילה, ברצוני לגנות את המעשה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לו מקום במערכת החינוך, והדבר עומד בניגוד מוחלט להנחיות.

יולי יואל אדלשטיין: הנחיות חוזר מנכ"ל תשלומי הורים (הוראות הקבע) מנחות את מערכת החינוך באופן מפורש ושאינו משתמע לשתי פנים כי יש להימנע מפגיעה בתלמידים עקב אי-תשלום של הוריהם, בין שהאי-תשלום נובע ממצוקה כלכלית ובין שהוא נובע מכל סיבה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: החוזר קובע בין השאר: חשוב ביותר להימנע מפגיעה בתלמידים ממשפחות ברוכות ילדים, או בתלמידים שהוריהם אינם יכולים לעמוד בתשלומים המוים עליהם; מוסד חינוך לא ינקוט אמצעי ענישה נגד תלמיד בשל מעשה או מחדל של הוריו; אין להוציא תלמיד מהכיתה או להרחיקו מהלימודים עקב אי-תשלום.

יולי יואל אדלשטיין: לצערי הרב, כמו בכל תחום, גם לגבי הנחיה זו יש מוסדות חינוך שאינם פועלים על-פי המתחייב.

יולי יואל אדלשטיין: מספרם אומנם מועט, אך המעשים זוכים להד תקשורתי, ואולי בצדק.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החינוך מטפל בחריגות אלה.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: המקרה עבר בירור מקיף באמצעות הפיקוח על בית-הספר, כפי שפורט בכתבה.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שציינתי בתשובתי על שאלה 1, הנחיות משרד החינוך אומרות במפורש שיש להימנע מלהשפיל תלמידים ממשפחות מעוטות יכולת.

יולי יואל אדלשטיין: המשרד דואג לרענן הנחיות אלה מעת לעת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשרת החינוך על שהשיבה על שאילתות של חברי הכנסת.

יולי תמיר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, קשה להאמין, אבל תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים אי"ה ביום שלישי, כ"ו בתמוז התשס"ח, 29 ביולי 2008, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.