ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושישים-ושבע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-08-20 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, בוקר טוב לכם.

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום רביעי, י"ט באב, 20 באוגוסט.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, על סדר-היום – כנס מיוחד של הכנסת.

דליה איציק: נפתח בדיון בהצעות שעל סדר-היום בהתאם לסעיף 37(ב) לתקנון הכנסת.

דליה איציק: להזכירכם, בישיבה דחופה ומיוחדת של הכנסת הצעה דחופה לסדר-היום תנומק במסגרת זמן שלא תעלה על עשר דקות לחבר הכנסת.

דליה איציק: ההצעה הראשונה בנושא היא שחרור מחבלים רוצחים ללא תמורה והחובבנות המדינית של ממשלת אולמרט-לבני-ברק – הצעה לסדר-היום שמספרה 5827.

דליה איציק: אני מזמינה אותך, אדוני, יושב-ראש האופוזיציה מטעם סיעת הליכוד, לנמק את ההצעה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני; יש לך עשר דקות.

דליה איציק: למה אין שר?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, שלום לך – –

דליה איציק: שלום, אדוני.

בנימין נתניהו: – – ידידי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח בדבר שיהיה בהסכמה בבית הזה, ולברך את שחר צוברי בכל הברכות על השגת מדליית ארד באולימפיאדת בייג'ין.

בנימין נתניהו: הוא מביא כבוד למדינת ישראל ולספורט הישראלי, וזה חשוב.

בנימין נתניהו: זה בהסכמה.

בנימין נתניהו: עכשיו אני הולך להגיד משהו שהוא לכאורה לא בהסכמה, משום שאנחנו מתנגדים בחריפות למה שעשתה הממשלה, אבל אני אומר לכם שמחוץ לבית הזה, מה שאני הולך להגיד הוא בהסכמה לא פחות רחבה.

בנימין נתניהו: הממשלה החליטה לפני ימים אחדים לשחרר מאות מחבלים, ואני שואל שאלה אחת פשוטה: למה?

בנימין נתניהו: תמורת מה?

בנימין נתניהו: מה קיבלנו?

בנימין נתניהו: בין המחבלים הללו היא החליטה לשחרר שני רוצחי ישראלים – את הרוצחים של צילה גלילי ז"ל ויהושע סלומה ז"ל, שנרצח בחברון, ואני שואל למה?

בנימין נתניהו: מה היא קיבלה?

בנימין נתניהו: מישהו יכול לומר לי מה קיבלנו תמורת השחרור הזה?

בנימין נתניהו: בכלל, חציית הקו של שחרור מרצחים הוא חצייה מאוד מסוכנת במלחמה נגד הטרור.

בנימין נתניהו: אנחנו הבאנו, הסברנו לעולם בפעולות אין-ספור – שחלקן נחקקו בהיסטוריה העולמית – שלא נכנעים לטרור.

בנימין נתניהו: גורמי הביטחון, כוחות הביטחון, חיילי צה"ל מסכנים את חייהם יום-יום, נכנסים למאורות הטרור, תופסים את הטרוריסטים הללו, לפעמים הורגים חלק ולפעמים כולאים חלק.

בנימין נתניהו: כשאנחנו שומרים אותם בכלא אנחנו משדרים לאותם מחבלים שיש מחיר לטרור, יש פה משוואה של צדק ותגמול.

בנימין נתניהו: כשאנחנו באים ובמו-ידינו פורמים את זה, צריכה להיות סיבה מיוחדת, עודפת, יוצאת מן הכלל לעשות דבר כזה.

בנימין נתניהו: ואני שואל, למה?

בנימין נתניהו: מה קרה שהממשלה הולכת ומשחררת פתאום מאות מחבלים, לרבות רוצחי ישראלים, מחבלים עם דם על הידיים?

בנימין נתניהו: אז התשובה שקיבלנו לכאורה היא שהדבר הזה מחזק את אבו מאזן.

בנימין נתניהו: זה לא מחזק את אבו מאזן, זה מחליש את ישראל ומחזק את גורמי הטרור.

בנימין נתניהו: היום גורמי הטרור יודעים שאין שום בעיה, זו רק שאלה של זמן, ואפשר לבצע עוד פעולות טרור.

בנימין נתניהו: אם ניתפס – נשוחרר, ובקלות יחסית.

בנימין נתניהו: היום נתבשרנו מעל דפי העיתונות שבירדן – שלשם הממשלה הזאת העבירה גם רוצחי ישראלים וככה כל שליט ערבי מקבל את מכסת המרצחים והמחבלים שלו – עכשיו, בעקבות השחרור הזה, כך מבשרים לנו בתקשורת, החליטה ממשלת ירדן לחון את שני רוצחי הישראלים שנמצאים שם.

בנימין נתניהו: אנחנו פורמים את כל האיסור הזה, את כל העיקרון המוסרי של המאבק בטרור, במו-ידינו על לא כלום.

בנימין נתניהו: אני חושב שרוב הציבור, חלק עצום של הציבור, מבין שהדבר הזה פסול ומשקף חולשה, משקף אובדן דרך.

בנימין נתניהו: אובדן הדרך הזה אינו מוגבל רק לנושא המחבלים, הוא אובדן דרך בשלושת התחומים העיקריים שלנו – בביטחון, בכלכלה ובחינוך הממשלה הזאת איבדה את הדרך, אם בכלל היתה לה דרך לאבד.

בנימין נתניהו: בביטחון אנחנו רואים כישלון רודף כישלון, מהכישלון במלחמת לבנון דרך ההסכמים שבאו אחרי מלחמת לבנון, דרך ההתחמשות של "חיזבאללה", דרך ירי הרקטות על יישובינו, וכמובן דרך אותה "תהדיה", שמאפשרת את המשך ההתחמשות של "חמאס".

בנימין נתניהו: אבל עכשיו אתם יכולים להוסיף על הכישלון המתמשך הזה כמובן את שחרור המחבלים.

בנימין נתניהו: ובכן, יש כאן כישלון אחד שמתלווה אליו עכשיו, כפי שאנחנו למדים – גם נכונות לוויתורים נוספים שיביאו אלינו עוד סיכונים ביטחוניים.

בנימין נתניהו: הנכונות היא, כפי שאנחנו למדים, למסור את כל שטחי יהודה ושומרון לידיים פלסטיניות, קרי, לידי ה"חמאס", ולחלק את ירושלים.

בנימין נתניהו: למעשה הממשלה הזאת לא למדה כלום והיא ממשיכה באותה דרך.

בנימין נתניהו: הכישלון השני הוא כמובן בתחום הכלכלה.

בנימין נתניהו: אני יכול לבשר לכם, לצערי, שהממשלה הזאת איבדה, אחרי שגמרה לקטוף את כל פירות הצמיחה שאנחנו הבאנו – היא הולכת לאבד את תקופת הצמיחה, ואנחנו עומדים בפני נפילה משמעותית; הצונאמי בדרך.

בנימין נתניהו: הדבר הזה מבשר רעות לאזרחי ישראל ולכלכלת ישראל וגם לביטחון ישראל.

בנימין נתניהו: אי-אפשר לבסס ביטחון ללא כלכלה, ואנחנו מגיעים למצב שאנחנו נדרשים לעשות בחירות שלא היינו נדרשים לעשותן לו יכולנו להמשיך את הצמיחה.

בנימין נתניהו: הכישלון השלישי, כיוון שבכלכלה לא היתה שום רפורמה מאז עזבנו את הממשלה, הוא כמובן בחינוך, שגם שם לא היתה שום רפורמה זולת פרסומות.

בנימין נתניהו: אבל מה שמתרחש בחינוך זה לא רק אובדן מיומנויות אלא גם אובדן ערכים.

בנימין נתניהו: במערכת החינוך של הממשלה הזאת מוציאים את ז'בוטינסקי ומכניסים את ה"נכבה".

בנימין נתניהו: אני מנצל את ההזדמנות לקרוא לראש הממשלה – הוא עדיין ראש הממשלה: תעצור את זה.

בנימין נתניהו: תוציא את ה"נכבה" ותחזיר את ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: היינו אומרים אותו דבר אם מישהו היה בא ומציע להוציא את בן-גוריון.

בנימין נתניהו: מה זאת אומרת להוציא את ז'בוטינסקי או להוציא את בן-גוריון או להוציא את אבות הציונות ומחוללי מדינת ישראל – – –

דליה איציק: אגב, זה נכון, אדוני, שהוציאו את זאב ז'בוטינסקי?

יואל חסון: יש לה כוונה לעשות את זה, אבל עדיין היא לא עשתה – – –

דליה איציק: מה ההסבר, למה?

לימור לבנת: גברתי, זה גם לא הוכחש על-ידי שרת החינוך.

יואל חסון: אנחנו לא ניתן לה לעשות את זה.

בנימין נתניהו: אני קורא לראש הממשלה להחזיר את ז'בוטינסקי למערכת החינוך ולהוציא את ה"נכבה".

בנימין נתניהו: לא יעלה על הדעת שדבר כזה יקרה במדינת ישראל, אבל הוא מתרחש בממשלה הזאת, שכאמור איבדה את דרכה.

בנימין נתניהו: את משולש הכישלון שלה – בביטחון, בכלכלה ובחינוך – אנחנו נחליף במשולש של הצלחה; אנחנו נשקם את הביטחון ונפסיק את מדיניות התבוסה, נחליף אותה במדיניות של עוצמה.

בנימין נתניהו: אנחנו נבסס את הכלכלה ונחדש את תנופת הצמיחה וגם את תנופת התשתיות, כי אנחנו רואים שגם הרכבות, שאנחנו השקענו בהן ברגעים הקשים ביותר בשנת 2004 – הכפלנו ואפילו שילשנו את תקציב הרכבות כשעדיין היינו בשפל כלכלי, כי היינו מחויבים לבניית התשתיות לצפון ולדרום ובכל מדינת ישראל – הדבר הזה נעצר, ואם יש דבר שפותח את האופקים, מבטל את הפריפריה, מצמצם את הפערים, זה בוודאי פריסת תשתיות של תחבורה מהירה לפריפריה.

בנימין נתניהו: אנחנו נחדש את זה במלוא העוצמה כחלק מאותה תנופה כלכלית שנחדש.

בנימין נתניהו: הדבר השלישי זה החינוך.

בנימין נתניהו: נעצור את הדהירה הזאת של הפקרת ערכים, וכמובן נביא רפורמה אמיתית בחינוך, שתצעיד את ילדי ישראל להישגים שהם היו מוכרים בהם ושהציבור מייחל להחזרתם.

בנימין נתניהו: אני חושב, גברתי, שהדברים הללו שרוב הציבור מייחל להם עומדים לעמוד לפני בחירה בזמן הקרוב.

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי.

בנימין נתניהו: אני חושב שהממשלה הזאת איבדה את דרכה ועומדת לסיים את דרכה, ואני מקווה ומאמין שהציבור – בחודשים הקרובים תינתן לו הבחירה, ואני משוכנע שהוא ידע לבחור נכון.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אני מצטרפת לקריאתך בעניין ז'בוטינסקי.

דליה איציק: אומר לי יושב-ראש ועדת החינוך שזה לא נכון.

דליה איציק: יש לי הרגשה שהכנסת מאוחדת כולה – ימין ושמאל – בעניין זה.

דליה איציק: הוא מנהיג חשוב מאין כמוהו, מן המשפיעים ביותר, ואני מאוד מקווה ששרת החינוך תמצא את הדרך להבהיר שזה לא נכון.

דליה איציק: לא נכון שהכנסת תתערב בתוכניות לימודים, אבל זה לא קשור לתוכנית הלימודים; זה שכתוב היסטוריה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: האם חבר הכנסת החדש נמצא כאן?

נסים זאב: – – –

דליה איציק: כן, זה שכתוב היסטוריה.

דליה איציק: מה, אני מפתיעה אותך, חבר הכנסת נסים זאב?

נסים זאב: ודאי שלא, אף פעם.

דליה איציק: איפה חבר הכנסת החדש, מי קורא לו?

דליה איציק: אנחנו רוצים להשביע אותו עוד מעט.

דליה איציק: בבקשה, אדוני סגן השרה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, ראש האופוזיציה, חברי חברי הכנסת, למדתי מהבן שלי בכיתה ח' את המושג זיכרון של שנייה, זיכרון של דג, ואדוני יושב-ראש האופוזיציה חושב שהזיכרון של העם הזה הוא אולי זיכרון של כמה שניות, ולא שנייה.

רן כהן: של כמה דגים.

מגלי והבה: של כמה דגים, אני מקבל את התיקון.

מגלי והבה: אני שומע – – –

חיים אורון: עם הדגים הבעיה היא בעיקר של המים – המים עכורים.

מגלי והבה: בסדר, הרי אחר כך כל אחד יפרש לעצמו את החשיבות של הדברים.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על כך ששוחררו מאות אסירים פלסטינים – שוחררו 200 אסירים פלסטינים, מתוכם שניים עם דם על הידיים.

מגלי והבה: האנשים האלה היו בכלא כבר – –

גדעון סער: הרבה יותר משניים.

מגלי והבה: – – 30 שנה.

מגלי והבה: הם קיבלו את העונש שלהם, היו בכלא, ואלה אנשים שכבר יוצאים אולי לחפש דרך אחרת, כי את העונש – – –

בנימין נתניהו: תמורת מה?

מגלי והבה: תיכף נגיע לתמורות.

מגלי והבה: אני ישבתי אז כעוזר קטן כזה, בסמכות קטנה, מולך, כשהיית ראש הממשלה.

מגלי והבה: היה שם אריק שרון והיה איציק מרדכי.

גדעון סער: אז לפחות היית צנוע.

מגלי והבה: מה הייתי?

גדעון סער: אז לפחות היית צנוע.

מגלי והבה: אני ממשיך להיות צנוע, ולפחות בדבר אחד, בכל הבית הזה – – –

גדעון סער: לא ראינו את זה בתחילת הדברים שלך.

מגלי והבה: – – – כל אלה שיושבים פה יודעים כמה אני צנוע – להבדיל ביני לבינך.

מגלי והבה: אני לא שואף להיות ראש ממשלה, גדעון סער.

רן כהן: גדעון, לא כדאי לדבר על צניעות – – –

מגלי והבה: חברים, אני רוצה להגיד: היו שחרורים כשחטפו לנו חיילים.

מגלי והבה: היו שחרורים.

מגלי והבה: אתם זוכרים את עסקת ג'יבריל – 1,400 אסירים שוחררו אז, בזמנו של המנוח ראש הממשלה רבין.

מגלי והבה: אחר כך היה טננבאום, אתם זוכרים גם את זה.

חיים אורון: מי היה ראש ממשלה אז?

מגלי והבה: אריאל שרון.

חיים אורון: מי היה שר האוצר?

מגלי והבה: בנימין נתניהו.

חיים אורון: מה הוא הצביע?

מגלי והבה: בעד השחרור.

מגלי והבה: תודה על הבחינות, אבל אני רואה שאני עובר את הבחינות אצלך, ידידי אורון.

חיים אורון: עומדים פה על הדוכן – – – כלכלה – – –

מגלי והבה: תיכף, תיכף נדבר על הכלכלה, תיכף.

מגלי והבה: תיכף נדבר על הכלכלה.

אולי אדוני סגן השר – – –

לימור לבנת: – – –

מגלי והבה: חברים, אנחנו היום – – –

אדוני סגן השרה, אולי כדאי לדבר – – –

דליה איציק: סליחה.

ראובן ריבלין: אם חיים אורון היה ראש ממשלה, היו מחזירים את ירושלים תמורת השבויים האלה.

מגלי והבה: אני לא בטוח כל כך.

ראובן ריבלין: אם חיים אורון היה ראש ממשלה, היו מחזירים את תל-אביב ויפו.

מגלי והבה: אני שמח שהערתי את חברי באופוזיציה.

חיים אורון: – – –

לימור לבנת: – – –

ראובן ריבלין: – – –

דליה איציק: בבקשה, נא לתת לסגן השר להמשיך, לא להפריע.

מגלי והבה: מה שאני רוצה להגיד, חברים, שהורגלנו, לצערי הרב, לכך שארגוני הטרור האכזריים ביותר שחוטפים לנו חיילים – יש להם דרישות לשחרר מחבלים.

מגלי והבה: בדרך כלל, כל ממשלות ישראל משתדלות שלא להיגרר ולא להחזיר להם תמורת אותן חטיפות.

מגלי והבה: אנחנו מנהלים משא-ומתן עם הרשות הפלסטינית פרק זמן ארוך, ויש – – –

יובל שטייניץ: למה?

יובל שטייניץ: שרון לא ניהל משא-ומתן.

דליה איציק: לא, לא, אתה עכשיו לא מפריע.

מגלי והבה: תסלח לי, יובל שטייניץ – – – גם לא רוצה שננהל משא-ומתן עם אף אחד.

דליה איציק: אדוני סגן השרה, סליחה.

דליה איציק: חבר הכנסת מגלי והבה, אתה רוצה לענות על שאלות – זה בסדר גמור, אבל אם הם מפריעים, אז זה התפקיד שלי.

דליה איציק: אני – אין לי בעיה שתענה.

מגלי והבה: ברשותך, גברתי.

דליה איציק: אין לי בעיה עם זה, רק תגיד לי.

דליה איציק: דווקא זה מעניין.

מגלי והבה: אני רוצה להתייחס לגופו של עניין.

מגלי והבה: אנחנו מנהלים משא-ומתן עם הרשות הפלסטינית, ואנחנו ראינו דרך אגב את שינוי הקונספציה אצל אבו מאזן וברשות הפלסטינית – להגיע להסדר שלום עם ישראל רק דרך משא-ומתן, ואת זה הם עושים.

מגלי והבה: כל ההתחייבויות שלקחו על עצמם – אני מדבר על ראש ממשלת פלסטין, פיאד, וגם אבו מאזן וכל החבורה שלו, ואני לא רוצה להרחיב – בכל מה שהם עושים ומתחייבים – – –

גדעון סער: אמרת פלסטין.

גדעון סער: זה הרשות הפלסטינית.

מגלי והבה: הרשות הפלסטינית.

מגלי והבה: אנחנו מאמינים שיבוא יום ויהיה שלום בינינו לבין הפלסטינים.

גדעון סער: בעזרת השם.

מגלי והבה: בעזרת השם, ודאי.

מגלי והבה: יש כאלה שלא רוצים, אז שימשיכו – – –

יובל שטייניץ: הם הפסיקו את ההסתה?

יובל שטייניץ: הם התחייבו להפסיק את ההסתה במערכת החינוך?

יובל שטייניץ: האם סגן השר אומר שברשות הפלסטינית אין הסתה יותר במערכת החינוך?

יובל שטייניץ: האם הם מילאו את ההתחייבויות להפסיק את ההסתה?

מגלי והבה: תשמע, אני רואה את ההשלכות, אני גם ראיתי – אותה ממשלה ואותם שרים ואותו ראש ממשלה, כשהיה צריך לנהל משא-ומתן על שחרור אנשים, הוא נענה.

מגלי והבה: אנחנו כרגע לא בקטע הזה; אנחנו שחררנו 200 אסירים.

מגלי והבה: דרך אגב, יש לנו קרוב ל-11,000 אסירים פלסטינים, בתי-הכלא שלנו מלאים.

מגלי והבה: אנחנו כרגע מדברים על הרצון לחזק את הכוחות הפרגמטיים, ואנחנו מנהלים אתם משא-ומתן.

מגלי והבה: הם מראים לנו כיוונים אחרים והם רוצים להגיע אתנו לשלום.

מגלי והבה: ואם שחררנו 200 אסירים – זה ודאי וודאי עדיף על שחרור תמורת חטיפת חיילים.

מגלי והבה: לא ניתן את הפרס הזה לכל מי שינסה לחטוף חיילים או לחטוף אזרחי ישראל.

מיכאל מלכיאור: אדוני, אני יכול לשאול שאלה?

מגלי והבה: הממשלה הזאת תעשה הכול כדי שלא יהיו חטיפות, וגם בטיפול במשא-ומתן אנחנו מקווים שהחייל שליט יחזור מהר הביתה.

מגלי והבה: גם שם נצטרך לשלם, אבל אנחנו לא רוצים לחזור על מקרים כאלה שיחטפו חיילים ונלמד אותם את הדרך הזאת – שאתם יכולים לחטוף ולקבל אסירים.

מגלי והבה: אנחנו מחזקים כאן את הפרגמטים, ואנחנו לא מסתירים את זה.

מיכאל מלכיאור: אדוני סגן השרה, האם בתמורה לשחרור – – –

יובל שטייניץ: האם בתמורה לשחרור הם התחייבו להפסיק את ההסתה במערכת החינוך?

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת-ראש, אני מבקש לשאול שאלה.

דליה איציק: חבר הכנסת שטייניץ, שמענו.

דליה איציק: הוא לא רוצה לענות לך.

מגלי והבה: אני לא יכול לדבר עם ארבעה אנשים ביחד.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש לשאול שאלה.

מגלי והבה: אז תן לי לסיים את התשובה.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: אני לא נגד מחוות, לא נגד המשא-ומתן, וגם לא נגד שחרור אסירים, אבל האם זה נכון שעומדים לשחרר את הרוצח של יהושע סלומה?

מיכאל מלכיאור: חשוב מאוד לדעת את זה.

מיכאל מלכיאור: זה רוצח בדם קר, יושב בבית-סוהר וצריך לשבת כל חייו בבית-סוהר.

מגלי והבה: אני דיברתי על שחרור שני מחבלים עם דם על הידיים, שנשפטו אפילו לפני תהליך השלום.

מגלי והבה: הם ריצו, כל אחד מהם, מעל 30 שנה, והם – – –

מיכאל מלכיאור: – – –

מגלי והבה: מעל 30 שנה.

מגלי והבה: ואני שוב אומר:

מגלי והבה: אנחנו הלכנו לקראת אותה רשות שמנהלת אתנו משא-ומתן ורוצה להגיע אתנו להסדר במשא-ומתן.

מגלי והבה: שמעתי גם את יושב-ראש האופוזיציה – ואף אחד לא לוקח לו את הזכות הזאת שהוא הוביל את הכלכלה.

מגלי והבה: גם הממשלה הקודמת, גם ראש הממשלה הקודם, נתנו לו את הקרדיט, ואנחנו גיבינו את זה.

מגלי והבה: הממשלה הזאת עדיין שומרת על הקו – כיצד נוכל לעמוד מול השינויים בכלכלה המתחוללים בעולם.

מגלי והבה: מה שמפתיע אותי הוא, שאותו ראש אופוזיציה, שכל כך חרד לצמיחה ולכלכלה, מילא אותנו בקיץ האחרון בהצעות חוק שהוא עצמו, כשהיה שר האוצר, התנגד להן, והוא עצמו הצביע בעדן ועודד להצביע בעדן, כדי שיהיו לנו הוצאות, להגדיל את ההוצאות הציבוריות הממשלתיות, ואחר כך יבוא כראש ממשלה ויגיד – אם יהיה בכלל – שהוא רוצה להטיל גזירות כלכליות.

מגלי והבה: חברים, כשמדברים על כלכלה, אז בואו ניתן קרדיט לרוני בר-און, לממשלה, שכן הצמיחה עדיין נמשכת.

מגלי והבה: אנחנו רואים את המשבר הכלכלי הבין-לאומי, אבל אחוז האבטלה רק בירידה והצמיחה עדיין נשמרת בהתאם לשינויים הכלכליים הבין-לאומיים.

מגלי והבה: לעובדות האלה, אדוני ראש האופוזיציה, אי-אפשר להתכחש.

מגלי והבה: אני רוצה להזכיר לך שאנחנו כבר שנתיים וחצי בשלטון, והכלכלה מוכיחה שאנחנו בדרך הנכונה.

מגלי והבה: זה מה שאנחנו עושים.

מגלי והבה: בהצעות החוק הפופוליסטיות שעולות למשק ואנחנו יודעים שלא יבואו לידי מימוש – אותו ראש אופוזיציה, שחרד מצונאמי וחרד לכלכלה, הצביע בעדן.

מגלי והבה: אני מסתכל על רובי ריבלין, לשעבר יושב-ראש הכנסת – –

נסים זאב: מה עם כל אותם אנשים – – – שאין להם מה לאכול – – –

מגלי והבה: – – ואני מצדיע לו.

מגלי והבה: אני רואה את האחריות הלאומית שלו כשהוא יושב בוועדת הכספים ומגן על כך שלא יהיו חוקים פופוליסטיים שיעלו למשק, אבל יושב-ראש האופוזיציה עושה את ההיפך.

מגלי והבה: חברים, לציבור יש זיכרון, ויש זיכרון טוב.

נסים זאב: – – –

מגלי והבה: כן, הרב נסים – – –

דליה איציק: לא, אתה מסיים, אדוני.

דליה איציק: זו לא שעת שאלות, אני מצטערת.

נסים זאב: – – –

דליה איציק: לא, סליחה, תמתין.

מגלי והבה: אני רוצה לומר לכם חברי – ואני שמח לראות את ספסלי האופוזיציה ואת יושב-ראש האופוזיציה – שיגיד לנו את האמת, איפה קבור הכלב.

מגלי והבה: הוא חושב שאם הוא יבוא ויציג לנו את התורה על רגל אחת, נרוץ לקלפיות ונצביע בעדו.

מגלי והבה: אז אדוני יושב-ראש האופוזיציה, העם בישראל רואה, שומע, זוכר.

מגלי והבה: אני מבטיח לך שהוא רוצה את הממשלה הזאת בראשות קדימה.

מגלי והבה: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת נסים זאב, רצית לשאול.

נסים זאב: רציתי לדעת מה עם בת-עין.

נסים זאב: יש שם יהודים עצורים כבר שנים ואין להם דם על הידיים.

נסים זאב: מה עם מחווה כלפי אותם אנשים?

נסים זאב: – – –

רן כהן: האם השחרור שלהם יעזור לאבו מאזן – – –

מגלי והבה: איפה היהודים האלה עצורים?

מגלי והבה: לא שמעתי.

נסים זאב: יש עצורים מחבורת בת-עין.

נסים זאב: הם כבר שנים במעצר, בבתי-סוהר.

נסים זאב: אין להם דם על הידיים, הם לא הואשמו במשהו – – –

רן כהן: אדוני סגן השר – – –

דליה איציק: התשובה במועד אחר.

דליה איציק: תודה, אדוני.

מגלי והבה: אני רוצה שכל ישראלי באשר הוא ישוחרר ויגיע הביתה.

מגלי והבה: זה מה שנעשה וכך יהיה.

מגלי והבה: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: מה אתה מציע, אדוני סגן השר?

דליה איציק: מליאה?

דליה איציק: ועדה?

מגלי והבה: מה שהם רוצים.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, מה שאתה רוצה.

מגלי והבה: ועדה, מליאה, מה שאתה רוצה.

מגלי והבה: אני מסכים לוועדה.

גדעון סער: ביקשתי הצעה אחרת.

דליה איציק: אתה כל כך רוצה לנצל את הזכות הטכנית שלך?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, אחרי דברי סגן שרת החוץ, אני חושב שהתחדד הצורך לומר לאזרחי ישראל את מי מתכוונים לשחרר חינם אולמרט, לבני וברק.

גדעון סער: אז כך: אותו רוצח של יהושע סלומה, שהזכרת אותו, סגן שר החוץ, רצח בכלא אסיר נוסף שהוא חשד בו בשיתוף פעולה עם ישראל, כך שאתה חייב להיות מודע לעובדה שאתם משחררים רוצח סדרתי.

דליה איציק: סליחה, אדוני, זה לא נאומים.

גדעון סער: זה נוהל מקובל בהצעה אחרת.

דליה איציק: אני יודעת, אבל הצעה אחרת זה לא נאומים.

דליה איציק: תעשה את זה קצר.

גדעון סער: אני אעשה את זה במסגרת הדקה כמקובל.

גדעון סער: דבר נוסף – 63 מהמחבלים שמשוחררים התחילו לרצות את עונשם רק בשנה שעברה.

גדעון סער: חלק ניכר מהם לא ריצו אפילו חצי מתקופת המאסר, למרות הקריטריון שקובע שאי-אפשר לשחרר לפני שני-שלישים.

גדעון סער: נקודה אחרונה, גברתי היושבת-ראש, רוב המחבלים שמשוחררים הורשעו בעבירות שהעונש עליהן מגיע ל-20 שנות מאסר – עבירות כמו ניסיון לרצח, הנחת מטעני חבלה, ריגול חמור וכו'.

גדעון סער: אלה הגורמים הפרגמטיים שממשלת ישראל מחזקת.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אם כך, בעצם יש הצעה אחת – להעביר לוועדה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, בואו נעשה הצבעה.

דליה איציק: מי שנגד – בעד להסיר.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 24 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, ארבעה נגד, 24 בעד.

דליה איציק: ההצעה עברה.

דליה איציק: אני קובעת בזאת שההצעה בנושא שחרור מחבלים ורוצחים נכללה בסדר-היום והועברה לוועדת החוץ והביטחון.

דליה איציק: אנחנו נעבור להצעה השנייה – קיצוצים בתקציב.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ריבלין, בוודאי תרצה לשמוע את הצהרת האמונים של חבר הכנסת החדש.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: אני מתכבדת להודיע לכנסת, שעל-פי סעיף 43(ב) לחוק-יסוד: הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת יעקב כהן, שנכנסה לתוקפה ביום שישי, כ"ט בתמוז, 1 באוגוסט, בא במקומו חבר הכנסת אורי מקלב מסיעת יהדות התורה.

דליה איציק: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת, אני מזמינה את אורי מקלב.

דליה איציק: בוא, עלה לדוכן, אל תלך כל כך מהר – – –

אורי מקלב: רצים לכנסת.

דליה איציק: רצים לכנסת, אתה צודק.

דליה איציק: אני אקרא בפניך את הצהרת האמונים ואתה תשיב בדיוק רק: "מתחייב אני".

דליה איציק: זה נוסח ההצהרה: "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

אורי מקלב: מתחייב אני.

דליה איציק: עכשיו, אם אתה רוצה מאוד לומר כמה משפטים, אני אאפשר לך.

אורי מקלב: אני מבקש.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: שיהיה לך מזל טוב, חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה על הברכות.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כאשר אני מתייצב בפעם הראשונה מעל במה זו, אני מבקש אני להביע את שאיפותי, את משאלותי ואת כובד האחריות שאני חש ומרגיש בתפקיד זה.

אורי מקלב: כידוע, אנו, נציגי סיעת יהדות התורה, נקראים "שליחי ציבור", לא נבחרי ציבור.

אורי מקלב: זה לא רק כי לא הייתי צריך להתמודד בפריימריס או בדרך זו או אחרת כדי להגיע למקום הזה, אלא מפני שאנחנו יודעים שמהות תפקידנו היא השליחות לפעול בהכוונתם ובעצתם של גדולי התורה.

אורי מקלב: כפי שאמרו חכמינו זיכרונם לברכה, בחומש דברים, על המהות והתפקיד של שליח ציבור, ואני מצטט: לשעבר הייתם ברשות עצמכם, מכאן ואילך הרי אתם משועבדים לציבור.

אורי מקלב: נדמה לי שאפילו כתוב משועבדים ועבדים לציבור.

אורי מקלב: גם ידוע – בגמרא, במסכת הוריות בתלמוד, אומר רבן גמליאל לתנאים: כמדומים אתם ששררה אני נותן לכם?

אורי מקלב: עבדות אני נותן לכם.

אורי מקלב: לתכלית זו אני שואף ומקווה להגיע, בעזרת השם.

אורי מקלב: היעדים העומדים בפני והמשימות – אני מודע לכך שיש נושאים רבים לפעול בהם בבית הזה.

אורי מקלב: אני רק רוצה לציין שבתפקידי הקודם כנציג מוניציפלי בעיריית ירושלים החזקתי את תיק החינוך החרדי.

אורי מקלב: היום, יותר מבעבר, מוסדות החינוך נאבקים על עצם קיומם, בקיצוצים תקציביים ובקשיים בהתנהלות – דברים שהם ללא תקדים.

אורי מקלב: בנושאים אלה ובנושאים רבים אחרים יש לפעול לבית הזה – לא כעת בשעה זו לפרטם.

אורי מקלב: אני תפילה שה' יצליח דרכי ולא יהיה בה שום מכשול.

אורי מקלב: ברצוני להודות על העזרה, האמון והעידוד שאני זוכה ממשפחתי, מחברי, מידידי – –

דליה איציק: המשפחה שלך כאן?

אורי מקלב: חלקם.

אורי מקלב: – – ובעיקר למפלגה, שאני פועל בה מאז היווסדה והקמתה.

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו, כל יום חבר כנסת מושבע?

דליה איציק: שתי דקות שקט.

אורי מקלב: אני חוזר, אני רוצה להודות למפלגתי, שאני פועל בה מאז הקמתה והיווסדה.

אורי מקלב: את דרכי הציבורית קיבלתי ממנה – לפעול במסירות למען הפרט, ביושר, אמינות ואחריות על-פי דרך התורה, ובמיוחד – שהדרך למטרה היא לא פחות חשובה מהמטרה עצמה בהתנהלות ובמהות.

אורי מקלב: אני תקווה שאוכל לפעול בדרך ובמסורת האלה.

אורי מקלב: הערכה ותודה מיוחדת לחברי הכנסת של דגל התורה, שבעבר, כמו כעת – על התמיכה, העידוד ושיתוף הפעולה המקצועי והחברי מאוד.

אורי מקלב: כמו כן, תודה לסיעת יהדות התורה ולחבר הכנסת לשעבר הרב יעקב כהן על הברכות והדרך המשותפת והיפה.

אורי מקלב: לבסוף, תודתי ליושבת-ראש הכנסת, למנכ"ל הכנסת, למזכיר הכנסת ולכל הצוות, שקיבלו אותי בסבר פנים יפות וסייעו לי להתחיל את עבודתי בצורה נאותה ונעימה.

אורי מקלב: תודה רבה.

דליה איציק: הישאר אתנו פה, חבר הכנסת מקלב; כמה מלים.

דליה איציק: ב-15 השנים האחרונות הוא מכהן כחבר מועצת העיר ירושלים – יש כאן כמה סגני ראש עיר לשעבר, ואני בתוכם – – –

מאיר פרוש: יש גם סגנית ראש עיר.

דליה איציק: כן, נכון, אמרתי, ואני בתוכם.

דליה איציק: עד להתפטרותו – כמו שאתם שומעים, סגן ראש עיר – בתקופה האחרונה הוא החזיק בתיק החינוך.

דליה איציק: אני חייבת לומר שלא יצא לי להכיר את אורי באופן אישי, אבל מספרים לי שהיה קשה מאוד לשכנע אותך להמיר את הזירה המקומית בזירה הפרלמנטרית.

דליה איציק: אומרים עליו שיש לו מזג טוב, אומרים עליו שהוא איש מקסים, אומרים עליו שהוא מומחה בטיפול בפרט, אומרים עליו שקיבלנו כאן חבר כנסת ופרלמנטר מצוין.

דליה איציק: כמו שאמרנו לך, דלתנו ולשכתנו פתוחה, ואני בטוחה שהכנסת תקבל אותך בזרועות פתוחות.

דליה איציק: בהצלחה, אדוני, ואני מאחלת לך שירות מעניין כאן.

אורי מקלב: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת מוזמן.

): גברתי היושבת בראש, אישי הכנסת, אני מתכבד להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות – מטעם סיעת יהדות התורה: חבר הכנסת אורי מקלב יכהן בוועדת הכלכלה, בוועדת המדע והטכנולוגיה ובוועדה המיוחדת לבחינת בעיות העובדים הזרים, במקום חבר הכנסת יעקב כהן, שפרש מהכנסת.

): חבר הכנסת אורי מקלב יכהן גם בוועדה המיוחדת לפניות הציבור, במקום חבר הכנסת משה גפני.

): תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום.

דליה איציק: חבר הכנסת שמואל הלפרט יציג את ההצעה של סיעת יהדות התורה: הקיצוצים בתקציב – פגיעה חוזרת בעניים ובחלשים במדינה; הצעה לסדר-היום שמספרה 5828.

דליה איציק: יש לך עשר דקות, אדוני.

דליה איציק: בינתיים חברי הכנסת ישבו.

דליה איציק: איפה חבר הכנסת מקלב יושב?

דליה איציק: סדרן סידר לו הכול.

דליה איציק: הכול בסדר?

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, אתה שומר עליו, אני רואה.

אברהם מיכאלי: אם גפני פה זה מסודר.

משה גפני: לא, אם היושבת-ראש פה זה מסודר.

דליה איציק: בבקשה, עשר דקות יש לך, אדוני.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את חבר הכנסת החדש, הרב אורי מקלב, שהוא אולי לא כל כך מוכר בכנסת, אבל הוא אישיות מוכרת בציבור, ובעיקר בציבור הירושלמים, כסגן ראש עיריית ירושלים, כאיש רב פעלים ומעש, הפועל רבות לטובת הכלל והפרט, ובעיקר בתחום החינוך.

שמואל הלפרט: אני רוצה לאחל לו הצלחה רבה בתפקידו החדש, הרם והאחראי; שיזכה למלא את השאיפות ואת היעדים שהוא מציב לעצמו.

שמואל הלפרט: בהצלחה רבה, חבר הכנסת מקלב.

שמואל הלפרט: וכעת לנושא שעומד על סדר-היום.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, ממשלת ישראל החליטה לקצץ 750 מיליון שקלים מתקציב 2008.

שמואל הלפרט: אומנם 375 מיליון יוחזרו מהרזרבה, אבל 375 יקוצצו בעיקר מתקציבי הרווחה, לאחר שהוחלט שלא לקצץ בביטחון ובחינוך.

שמואל הלפרט: כמו כן, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מר רענן דינור, הציע רעיון שיביא לביטול מוחלט של קצבאות הילדים – בשלב ראשון יבוטלו הקצבאות לעשירים ולבעלי ההכנסות הגבוהות – ואילו שר האוצר הודיע שבתקציב 2009 יקצצו שוב בסכום הזעום שנשאר מקצבאות הילדים; כך שכל הדיבורים על תקציב עם חמלה ורחמים נשאר במסגרת הכול דיבורים.

שמואל הלפרט: מן הראוי להזכיר לרבים ששכחו זאת, כי מאות אלפי משפחות ברוכות ילדים בישראל וכמיליון ילדים חיים כיום מתחת לקו העוני, בעיקר מאז קיצוץ קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: משפחות אלו אינן מצליחות לגמור את החודש ולא מתאוששות ממכת קיצוץ הקצבאות בעבר, וכבר מתוכננות עוד גזירות שרק ירחיבו את מעגל העוני.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, קצבאות הילדים הפכו בשנים האחרונות לשק חבטות ולטרף קל לכל מי שמתיימר להציל את המשק, על גבם של מיליון ילדים רעבים.

שמואל הלפרט: המצב הגיע לידי כך שכיום ערך קצבאות הילדים בישראל מפגר – בפער עצום לעומת כל ארצות מערב-אירופה.

שמואל הלפרט: סקר שנערך לקראת "פורום קיסריה" הוכיח שישראל עומדת כיום במקום הראשון במדינות המערב בשיעור הילדים והקשישים הרעבים.

שמואל הלפרט: חמור מכול הוא שראש הממשלה, שר האוצר הנוכחי והקודם ושרים אחרים בממשלה מצהירים שלא מדובר בבעיה כספית אלא בעיקרון אידיאולוגי, במטרה כביכול להוציא את ההורים לעבודה; דבר שהוכח כחסר שחר.

שמואל הלפרט: לצורך המטרה הנעלה הזאת משתמשים בנתונים מגמתיים, כאילו מאז קיצוץ הקצבאות עלה מספר העובדים בישראל, אבל לא מציינים שהסיבה העיקרית לכך היא גירוש 80,000 עובדים זרים מהארץ באותה תקופה, וכן שלפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיעור העובדים בארץ מאז 1985 עולה ועולה ממילא מדי שנה, בלי כל קשר לקיצוץ הקצבאות.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, דווקא אחד מראשי וממעצבי המדיניות הכלכלית בארץ אמר: "הקיצוץ בקצבאות הילדים פגע דווקא במשפחות עניות עובדות.

שמואל הלפרט: זאת, בניגוד גמור למדיניות האוצר שכוונתו לעודד משפחות לצאת לעבוד.

שמואל הלפרט: יש צורך", הוא אמר, "לעצור את המשך הקיצוץ המתוכנן בקצבאות הילדים, ולהעניק מערכת קצבאות חדשה שבה תוגדל הקצבה החודשית המוצעת לילד, ותוסיף ותגדל ככל שמספר הילדים במשפחה גדל".

שמואל הלפרט: את הדברים האלה, שסותרים ומקעקעים מיסודם את דברי שר האוצר הקודם והנוכחי, אמר פרופסור זוסמן, שהיה המשנה לנגיד בנק ישראל.

שמואל הלפרט: ולעצם העניין, הרי יש כאן בעיה משפטית.

שמואל הלפרט: איך יכול האוצר לקצץ בקצבאות הילדים, שהם כספים של הציבור, שמופקדים בביטוח הלאומי?

שמואל הלפרט: הרי זו מעין תוכנית ביטוח שמשלם כל אדם בישראל ממיטב כספו כל חייו, מגיל 18 ועד גיל 65.

שמואל הלפרט: באיזו זכות האוצר גוזל את כספי הביטוח הלאומי, שהם כספי הציבור?

שמואל הלפרט: איך האוצר מרשה לעצמו להעביר למטרות אחרות שהוא צריך לממן מיליארדי שקלים שהצטברו בענף ילדים בביטוח הלאומי מאז הקיצוצים?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, האמת היא שגם באוצר יודעים שההצעה לקצץ בקצבאות ילדים לא תאושר.

שמואל הלפרט: ש"ס תוכל להישאר בממשלה שתקצץ עוד בקצבאות ילדים?

שמואל הלפרט: הגמלאים יוכלו להישאר בממשלה?

שמואל הלפרט: אבל כרגיל, האוצר מכניס עזים לתקציב, כדי שכאשר יבוטלו – ירגישו המתנגדים שהשיגו משהו, ובינתיים תוסר ההתנגדות לסעיפים אחרים שהאוצר מעוניין בהם.

שמואל הלפרט: אלא שהפעם התרגיל הזה לא ילך.

שמואל הלפרט: עוד הציע האוצר לקצץ 200 מיליון שקלים מתקציב הישיבות, שכבר קוצץ בעבר במחצית.

שמואל הלפרט: האם באוצר חושבים שזה יאושר או ששוב מנסים את תרגיל העז?

שמואל הלפרט: ובכלל, האם קיים עוד סעיף תקציבי שקוצץ בסדר-גודל כזה?

שמואל הלפרט: האם הממשלה רוצה להפוך את ישראל למדינה השנייה בעולם אחרי רוסיה הקומוניסטית שתגיע למצב של סגירת ישיבות קדושות?

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, שר האוצר מצא פטנט מתוחכם להעביר כל קיצוץ, כאילו לא הוא יהיה אחראי לכך.

שמואל הלפרט: הוא מניח שתי חלופות: ביטחון או רווחה – שהשרים יחליטו.

שמואל הלפרט: הצעה גאונית.

שמואל הלפרט: אני רוצה לגלות לשר האוצר את מה שהוא יודע היטב, שיש עוד הרבה חלופות למנוע קיצוץ, גם בביטחון וגם ברווחה, למשל הגדלת הגירעון ל-2.5%, כפי שסוברים רוב הכלכלנים, או מניעת בזבוז של מיליארדים כמו שזה שנעשה בהורדת המע"מ ב-1% ובבת-אחת נעלמו 3.5 מיליארדי שקלים, שלא הביאו להוזלת מצרכי יסוד, תחבורה ציבורית וכדומה, אלא רק להוזלת מכוניות ומחשבים אלקטרוניים יקרים, ורק העשירונים העליונים נהנו מזה.

שמואל הלפרט: הממשלה והאוצר מנהלים מלחמת חורמה אידיאולוגית נגד השכבות החלשות, נגד מיליון ילדים רעבים ומאות אלפי משפחות וקשישים החיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: מה עוד צריך לקרות עד שהמדיניות האכזרית הזאת תיפסק?

שמואל הלפרט: האם רק כאשר חס ושלום יגווע ילד ברעב יפסיקו לקצץ ברווחה?

שמואל הלפרט: מאוד יפה שהממשלה עוזרת ומגישה סיוע לכל מדינה בעולם שקורה בה אסון.

שמואל הלפרט: מדוע לא להגיש עזרה למיליון ילדים רעבים ולמאות אלפי משפחות וקשישים החיים מתחת לקו העוני כאן, במדינת ישראל?

שמואל הלפרט: כאן, במדינת ישראל, כבוד היושבת-ראש, יש אסון של מיליון ילדים רעבים.

שמואל הלפרט: מדוע מדינת ישראל לא מגישה להם עזרה כמו שהיא מגישה לילדים או לציבורים בזימבבווה או בכל פינה נידחת בעולם?

שמואל הלפרט: אין מנוס מלהגיע למסקנה שראשי קדימה, הנלחמים בעקשנות בלתי מובנת נגד הגדלת הקצבאות, חוששים מה"פן ירבה", מהגידול הטבעי של היהדות החרדית.

שמואל הלפרט: הם סבורים שעל-ידי הפסקת קצבאות הם ישנו את המפה הדמוגרפית, והם טועים טעות גדולה.

שמואל הלפרט: לסיום, אני מציע לאוצר ולכולנו ללמוד קצת ממדינות לא פחות חכמות ומבינות בכלכלה מישראל, כמו ארצות-הברית ובריטניה, שכאשר מוצרי היסוד התייקרו הוסיפו מייד, השנה, מענקים מיוחדים בכסף – לא בשירותים – לכל ילד ממשפחה ברוכת ילדים.

שמואל הלפרט: הם הבינו שרק סיוע כספי לעניים יוציא אותם ממעגל העוני, ולא להיפך.

שמואל הלפרט: תודה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת הלפרט.

דליה איציק: לא תהיה תשובת שר.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ברשותכם, התכנסנו היום ובדיוק שמענו ששחר צוברי זכה במדליית ארד במשחקי האולימפיאדה.

דליה איציק: אני בטוחה שנבטא את דעת כולכם אם נאמר לו, לשחר, שהוא הביא לנו הרבה גאווה.

דליה איציק: זו גם ההזדמנות להודות לכל ספורטאי ישראל שמשתתפים באולימפיאדה.

דליה איציק: אומנם ההצלחה לא כל כך האירה להם פנים, אבל לא רק מדליות הן העניין.

דליה איציק: הם שיפרו את השיאים הלאומיים, הם השקיעו מאמץ אדיר, ואנחנו כולנו גאים בהם.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, התלבטתי במשך התקופה הזאת אם לכנס את הכנסת בנושא גיאורגיה.

דליה איציק: מטעמים מובנים לא כינסתי את הכנסת, אבל אני מרגישה צורך לומר שאנחנו חיים בעולם מטורף.

דליה איציק: שני אירועים מרתקים אותנו בימים האחרונים: האחד – עוצמת האדם כפי שהיא השתקפה באולימפיאדת בייג'ין.

דליה איציק: אנחנו צופים בהשתאות גדולה ביכולת אנושית מופלאה.

דליה איציק: הססמה היפה הזאת "מהר יותר, גבוה יותר, רחוק יותר" התגשמה.

דליה איציק: ראינו איך שיאי עולם נשברים זה אחר זה, והוקסמנו מהעוצמה הענקית שגלומה באדם, שמובילה אותו לפסגות חדשות.

דליה איציק: מצד שני, ראינו את אותו אדם שותף למלחמה חדשה ברשימה מתארכת של מלחמות מיותרות.

דליה איציק: שוב חזרו אלינו תמונות מזעזעות של הרג, של פצועים, של שיירות פליטים.

דליה איציק: אני מרגישה שאני מבטאת את דעת כולכם אם אני אומרת, כבת לעם היהודי: כשאני רואה את השיירות הללו של חסרי כול, את עשרות אלפי האנשים שעולמם חרב עליהם, ולפתע מצאו את עצמם חסרי בית וחסרי ישע, ואני רואה את המראות, כמוכם, את החורבן, את ההרס שזרעה המלחמה, אני חושבת שיהיה טוב אם מכאן שוב נקרא לממשלת ישראל – אגב גם כנסת ישראל, בראשותו של חבר הכנסת – ביקשת ממני, ואני מבינה שאתה עובד על זה.

אברהם מיכאלי: כן.

דליה איציק: אתה גם יושב-ראש אגודת הידידות.

דליה איציק: אנחנו נוציא משלחת שעושה דרכה, ועדיין אנחנו מצפים מממשלת גיאורגיה שתאמר לנו במה אנחנו יכולים לעזור.

דליה איציק: יש לנו קבלות מוכחות על היכולת שלנו לסייע שם.

דליה איציק: אנחנו נעזור ונסייע במלאכת השיקום.

דליה איציק: אנחנו נעשה את זה בלי להישאב למוקדי הסכסוך שם ונעשה את זה כי אנחנו גם ידידים של העם בגיאורגיה.

דליה איציק: אני מצפה ממך שתביא לי הצעה, ונשלח משלחת של חברי הכנסת.

דליה איציק: אנחנו לא רוצים להפריע, אנחנו רוצים רק לסייע.

דליה איציק: בדוק את העניין.

דליה איציק: מכאן זאת תהיה קריאתה של הכנסת גם לממשלה, לעזור ולסייע ככל יכולתנו.

דליה איציק: נמשיך בסדר-היום.

דליה איציק: אין תשובת שר.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, מכיוון שאין תשובת ממשלה, אני מבקש הצעה אחרת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

חיים אורון: גם אני מבקש הצעה אחרת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יורם מרציאנו: גם אני.

דליה איציק: לפנים משורת הדין אתן לך.

דליה איציק: מותר רק לשניים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני לא מאמין למראה עיני ואני לא מאמין למשמע אוזני.

משה גפני: אחרי שהביאו את הצעת התקציב, עם חוק ההסדרים שנלווה אליו ועם כל מה שנעשה שם, אני שומע שר אחרי שר אחרי שר אחרי שר בתקשורת, שמדברים נגד זה.

משה גפני: כאילו אנחנו נמצאים במדינת עולם שלישי, שמי שמנהל אותה זה פקידים עלומי-שם.

משה גפני: אבל כשהם צריכים להגיע לכנסת כדי להשיב על הצעה לסדר-היום בעניין הזה, אף אחד מהם לא מגיע.

משה גפני: בתקשורת הם נמצאים, בטלוויזיה הם נמצאים, ברדיו הם נמצאים, בעיתונים הם כותבים, אבל לכאן הם לא מגיעים.

משה גפני: השר אפללו, אל תיקח על עצמך אחריות.

משה גפני: יש שרים בכירים ממך ממפלגת העבודה למשל.

יואל חסון: אין שרים בכירים יותר ממנו.

משה גפני: בקדימה אין יותר ממנו.

משה גפני: העבודה זה משהו אחר.

יורם מרציאנו: טוב שיש את מי להאשים, את מפלגת העבודה.

יורם מרציאנו: טוב שיש מפלגת העבודה, כך אפשר להאשים אותה.

יורם מרציאנו: איפה רוני בר-און?

יורם מרציאנו: איפה שר האוצר?

אמנון כהן: חבר הכנסת גפני, מה ההצעה, לפטר את הממשלה?

אמנון כהן: חבר הכנסת מרציאנו, אתה לא רוצה לדבר אחר כך?

משה גפני: אלה ראש הממשלה ושר האוצר והשרים במפלגת העבודה ובש"ס והגמלאים, כולם.

משה גפני: כל מי שמביא ספר כזה, שכדי לעבור עליו לקח לי כל כך הרבה זמן.

משה גפני: אבל מעבר לכל הבעיות, שכמובן לא ניתן להן לעבור, שוב אנחנו מוצאים בתקציב את תקציב הישיבות מקוצץ ב-40%.

משה גפני: על מה?

משה גפני: אחרי כל הקיצוצים, שוב נצטרך לעמוד פה ולהתחנן שיחזירו את זה?

משה גפני: שום סעיף לא קוצץ בצורה כזאת.

משה גפני: פשוט שערורייה.

משה גפני: אני לא מבין איך יושבים בממשלה הזאת שרים מסורתיים ודתיים וחרדים ומאפשרים את זה שנה אחרי שנה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

אמנון כהן: דקה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש דקה כמו חבר הכנסת גפני, ואני לא מתכוון לדבר על התקציב, כי על זה ידבר מייד חברי חבר הכנסת רן כהן.

חיים אורון: צר לי מאוד שיושבת-ראש הכנסת עזבה את המליאה.

חיים אורון: הסבירו לי פעם שאי-אפשר לכנס את הכנסת, כי כינוס כזה עולה 100,000 שקלים.

חיים אורון: אני מציע שכל אחד מאתנו יבחר בתקציב המדינה המקוצץ נושא, ונתרום לו את 100,000 השקלים.

חיים אורון: אם הממשלה לא מסוגלת לבוא לכאן – עם כל הכבוד לממשלה, היא חלק מהכנסת.

חיים אורון: אני לא מבין את יושבת-ראש הכנסת, שהיתה מוכנה לקבל את התשובה שאין תשובה של שר.

חיים אורון: אז אני יכול לצאת החוצה, לנאום בכיכר.

חיים אורון: סגנית מזכיר הכנסת, אני יודע שמבחינת התקנון זה בסדר, אבל מבחינת כבודו של הבית – גם ככה הוא יורד ויורד ויורד.

חיים אורון: אתם פשוט הופכים אותו למקום לא חשוב לחלוטין.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אני מסכים עם חבר הכנסת אורון, אבל הברירה היתה או להוריד את הנושא מסדר-היום, כי השר לא יכול היה להגיע, או להשאיר את זה ללא תשובת שר.

חיים אורון: סליחה, שר בממשלה חייב להגיע.

חיים אורון: שמעתי שיושבת-ראש הכנסת הודיעה, שגם אם תהיה פצצת אטום והקבינט יתכנס ב-11:00 בבוקר, הכנסת תיפתח.

חיים אורון: אז שיבוא לפה שר מוסמך, יש במשרד האוצר שניים.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני חבר כנסת צעיר, זה שנתיים וחודשיים, ואני חושב שהכנסת רשמה היום עוד שיא בשפל שלה בדיוני הכנסת של דיון מיוחד בפגרה, לאור בקשה של כמה חברי כנסת לדון בקיצוצים בתקציב.

יורם מרציאנו: כמו שאמרו חברי חבר הכנסת גפני וחבר הכנסת אורון, הגעתי לכאן על מנת לשמוע את תשובתו של שר האוצר, וחשבתי שיהיה ראוי ששר האוצר, שמתכוון לבוא אלינו לבקש מאתנו לאשר את התקציב הזה, ייתן לנו גם תשובות לבקשתם של חברי הכנסת.

יורם מרציאנו: אבל אולי מישהו חושב שתקציב המדינה הוא איזה הימור שצריך להמר, ולצערי הרב, אני רואה את הגזירות החברתיות הקשות ואת זריית החול בעיני הציבור, ומתחילים לספר לנו שוב שנושא הביטחון – הביטחון, הביטחון – הוא הדבר הכי חשוב.

יורם מרציאנו: ביטחון הוא חשוב, אבל אנשים גם מתים בגלל פערים חברתיים, ומיליון עניים במדינת ישראל, שמספרם רק הולך וגדל, הם לא עניין של פריימריס בתוך קדימה.

יורם מרציאנו: ציפיתי להגיע לכאן ולשמוע תשובות משר האוצר.

יורם מרציאנו: מה שעושה פה שר האוצר – ואני מבקש מסגן יושב-ראש הכנסת להעביר את הדברים גם לנשיאות הכנסת כדי לדון בזה – זאת פגיעה בחברי הכנסת ובכנסת ישראל.

יורם מרציאנו: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אכן הביקורת של חברי הכנסת מוצדקת.

אמנון כהן: גם אני חושב שזה לא ראוי ששר האוצר מביא תקציב כה קשה ולא בא להסביר לכנסת את עמדתו, מה הנימוקים, וגם לשמוע את הביקורת של חברי הכנסת.

אמנון כהן: חבר הכנסת הלפרט, כבודו מציע שנסיר את הנושא מסדר-היום, דיון במליאה, דיון בוועדה?

שמואל הלפרט: לקיים דיון במליאה, בהקדם.

יואל חסון: אנחנו מציעים ועדה.

אמנון כהן: המציע ביקש מליאה, ויש בקשה לדיון בוועדה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על הנושא – הקיצוצים בתקציב – פגיעה חוזרת בעניים ובחלשים במדינה, של יהדות התורה, הליכוד והאיחוד הלאומי – מפד"ל.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: בעד זה מליאה, נגד זה ועדה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

אמנון כהן: 29 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שבנושא הקיצוצים בתקציב – פגיעה חוזרת בעניים ובחלשים במדינה, של יהדות התורה, הליכוד והאיחוד הלאומי – מפד"ל, יהיה דיון נוסף במליאה, בזמן שיעלו אותו על סדר-היום.

אמנון כהן: הנושא הבא: הצעת הממשלה על קיצוצים דרקוניים בתקציבי החינוך, הרווחה והבריאות והסכנה בהתחדשות האינפלציה, של סיעות מרצ, ש"ס, גיל, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד – הצעה לסדר-היום שמספרה 5830.

אמנון כהן: ינמק את ההצעה חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אני כבר אומר כאן שאין תשובת שר גם בנושא הזה, ואנחנו, חברי הכנסת, צריכים לקבל החלטות מה אנחנו צריכים לעשות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, לא אדלג על ציון החוצפה של שר האוצר באי-התייצבותו כאן בכינוס מיוחד של הכנסת על תקציב שהוא מכין.

רן כהן: זאת שערורייה, זה ביזוי של הכנסת.

רן כהן: אסור להשלים עם העניין הזה.

רן כהן: אני לא רוצה לעבור על כך לסדר-היום, אדוני היושב-ראש.

רן כהן: אני מבקש שתפנה את הדברים ליושבת-ראש הכנסת, להגיד לה שאם הממשלה תבקש כינוס מיוחד של הכנסת, היא לא תתכנס.

רן כהן: אסור לעבור לסדר-היום.

רן כהן: לא יכול להיות מצב שבו הממשלה מזלזלת בכנסת, מזלזלת בחברי הכנסת, מזלזלת בעצמה.

רן כהן: הדבר הזה – אסור שיקרה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, זה מחבר אותי למה שהכנתי ממילא לומר לשר האוצר, על הזלזול ועל הבוז שהממשלה מבטאת כלפי הכנסת.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, סוף-סוף מצאו מי אשם.

רן כהן: אשמים בעצם חברי הכנסת.

רן כהן: כלומר, כל המצב של המפולת הכלכלית והחברתית – האשם הוא במי?

רן כהן: בחברי הכנסת.

רן כהן: למה?

רן כהן: כי חברי הכנסת ברוב חוצפתם העזו להעביר חוקים שיש להם משמעות חברתית.

רן כהן: מה חוסר האחריות הזה של חברי הכנסת?

רן כהן: מה הם העבירו?

רן כהן: הארכת חופשת הלידה – שומו שמים, אסון קרה לישראל.

רן כהן: חברי הכנסת הם חוצפנים; הוספת תקציב להשכלה הגבוהה, שנמצאת ממילא בסכנת קריסה.

רן כהן: נוסף על כך, עדכון סל התרופות – זה ממש אסון.

רן כהן: זו ממש חוצפה שאין דוגמתה שמחוקק מעז לחוקק.

רן כהן: אתם מבינים את השכל הישר של שר האוצר ושל הממשלה?

רן כהן: כמו כן, הכרה במס על הריבית על המשכנתה; דיור ציבורי לחסרי הדיור – אילו אסונות.

רן כהן: מה הם חושבים להם, חברי הכנסת?

רן כהן: הם יעזו לחוקק חוקים כאלה בלי שהם ייחשבו למופקרים?

רן כהן: רבותי, אם זו ההתייחסות של הממשלה לכנסת, אני מבין למה שר האוצר החליט שלא לבוא לכאן כדי לענות על שאלות בכנס מיוחד בנושא הזה.

רן כהן: אני אומר לכם, שעם ממשלה כזאת ועם יחס כזה אל הכנסת, אל החקיקה, אין לממשלה הזאת זכות קיום.

רן כהן: השר אפללו, מה אני יכול לעשות?

רן כהן: אתה היחיד שמייצג אותה פה, אבל זה באמת עובר כל גבול.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר שגם זה לא מפתיע אותי.

רן כהן: אם האוצר יכול לבוא לממשלה ולומר לה: אני מכניס אותך לסד שהגירעון יהיה 1.7%, ועכשיו תבחרי: או שתהיי אנטי-ביטחון, או שתהיי אנטי-חברתית.

חיים אורון: זה לא הגירעון.

חיים אורון: זה יעד ההוצאה.

אבישי ברוורמן: יעד ההוצאה.

רונית תירוש: יעד ההוצאה.

רן כהן: בסדר גמור.

רן כהן: יעד ההוצאה.

רן כהן: זה הסד.

רן כהן: מי אמר שזה הסד?

רן כהן: אני רוצה להבין באמת: שר האוצר רוני בר-און הוא כלכלן יותר טוב מפרופסור אבישי ברוורמן?

רן כהן: – –

רונית תירוש: לא.

רן כהן: – – יותר מחבר הכנסת ג'ומס, חיים אורון?

רן כהן: הוא כלכלן יותר טוב משניהם?

רן כהן: להגיד: אי-אפשר שהיעד יהיה יותר גדול מ-1.7%?

רן כהן: למה הוא לא יכול להיות 2.5% או 3%?

רן כהן: דרך אגב, זה מה שקרה בשנה האחרונה – 3.4% בפועל; נכון?

רן כהן: אז מה קרה?

רן כהן: אסון לכלכלת ישראל?

רן כהן: איזה מין חוצפה?

רן כהן: איזה מין יהירות זו?

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אתן דוגמה שאני מכיר היטב.

רן כהן: זה לא חייב להיות רק רווחה מול ביטחון.

רן כהן: מה הממשלה משקיעה היום בעידוד הצמיחה?

רן כהן: נושא שאני מכיר היטב מאז שהייתי שר התעשייה המסחר, רק לפני שמונה שנים – תקציב המדען הראשי היה 1.8 מיליארד שקל, ובשנה האחרונה הוא 1.3 מיליארד שקל, וגם על זה מחילים את הקיצוץ הרוחבי.

רן כהן: אז איזו צמיחה תהיה כאן?

רן כהן: בהיות חבר הכנסת ברוורמן נשיא אוניברסיטת בן-גוריון דיברנו איך ישראל צריכה להיכנס לתחום הביו-טכנולוגיה כמה שיותר מהר כדי להקדים את העולם ולא לאחר.

רן כהן: מה ישראל עושה בעניין הזה?

רן כהן: כלום.

רן כהן: אם עכשיו היעד יהיה 1.7%, לא תהיה השקעה בביו-טכנולוגיה, וישראל תהיה מפגרת בעולם ולא מתקדמת בו.

רן כהן: לכן, כל עניין העמדת הביטחון מול הרווחה הוא שקר, ואסור להיכנע לו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מה עוד מציעים לנו בתקציב ומה מציעים לנו בחוק ההסדרים?

רן כהן: – ובזה אסיים את הרצאת הדברים שלי בעשר הדקות שעומדות לרשותי.

רן כהן: ישראל שוברת שיאים עולמיים – במה?

רן כהן: שיאים עולמיים לרעה.

רן כהן: אנחנו היום בשיא עולמי במספר הילדים מתחת לקו העוני, אנחנו בשיא עולמי בפערים בחינוך, בשיא עולמי ברמה הנמוכה של קצבאות הזיקנה, ועוד כהנה וכהנה רעות שאנחנו היום מייצגים בעולם המערבי.

רן כהן: מה מציעים לנו כדי לשפר את המצב?

רן כהן: לקצץ עוד בקצבאות הזיקנה, לקצץ עוד בקצבאות הילדים, לקצץ בקרנות לילדים בסיכון, לקצץ בתקציבי החינוך, בתקציבי ההשכלה הגבוהה, בתקציבי הבריאות, בתקציבי הבטיחות בדרכים ובתקציבי הפיתוח של הגליל והנגב.

רן כהן: מה זה ייצור?

רן כהן: רק כלכלה יותר רעה, חברה יותר במצוקה ופערים יותר גדולים.

רן כהן: זו הבשורה שהממשלה הזאת מציגה.

רן כהן: הדבר השני הוא חוק ההסדרים הידוע לקללה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מה מציעים לנו בחוק ההסדרים?

רן כהן: מה שאנחנו כבר יודעים, ואנחנו עדיין לא יודעים את כל הרעות החולות, קודם כול, למיטב זיכרוני, הכנסת הזאת כבר אמרה לממשלה מה יחסה לחוק ההסדרים, ואף-על-פי-כן באוצר מגבשים חוק הסדרים הולך ותופח, הולך וגדל, שכבר יש בו כך: קיצוץ בחופשת הלידה, פגיעה בדמי מחלה ובגמלה לנשים בהיריון, ביטול המענק לחיילים משוחררים וייקור התחבורה הציבורית, שזה בדיוק ההיפך ממה שצריך לעשות.

רן כהן: כמו כן – העלאה דרסטית של שכר הלימודים בחוג מסוים, למשל, העלאה פי-ארבעה של שכר לימוד במשפטים, בחשבונאות ובחוגים אחרים.

רן כהן: מה יקרה כאן?

רן כהן: רק בני עשירים ילמדו איך להתעשר.

רן כהן: אתם מבינים את השכל הישר של הממשלה הזאת?

רן כהן: רק בני עשירים יוכלו ללמוד מקצועות שמהם מתעשרים, כדי שהעושר יהיה עוד יותר עושר והעוני יהיה עוד יותר עוני.

רן כהן: זה השכל הישר.

רן כהן: חברי קדימה, באמת אתם יכולים לחיות עם זה?

רן כהן: מה עוד מציעים בחוק ההסדרים?

רן כהן: סגירת הטלוויזיה החינוכית ופיטורי 220 עובדיה, הרחבת תוכנית ויסקונסין, כלומר קיצוץ מספרם של מקבלי קצבאות, כי זו בעצם התוצאה הישירה של הרחבת תוכנית ויסקונסין.

רן כהן: כמו כן – ביטול מענק עבודה מועדפת לחיילים משוחררים בתחנות דלק.

רן כהן: שוב, זה בדיוק ההיפך, וזה למי שהולך לעבוד.

רן כהן: זה בדיוק ההיפך ממה שצריך.

רן כהן: כמו כן – גביית חלק ממס הבריאות על-ידי קופות-החולים, שמשמעותה בעצם הטלת מס גולגולת על מקבלי שירותי הרפואה.

רן כהן: רבותי, זה מה שמציעים לנו – פגיעה בכל השירותים החברתיים: בהשכלה הגבוהה, בחינוך, בבריאות, בדיור ובכל הענפים שבהם האזרח זכאי לקבל את ההטבות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לבסוף, העיתון "ידיעות אחרונות", למשל, כיתת רגליו ובדק את ההשפעה של המספר הכלכלי העלום הזה של הקיצוצים על משפחות ישראליות.

רן כהן: הוא לקח שלוש משפחות, ואקרא זאת בשיא התמצית:

רן כהן: ארבעת ילדי משפחת סוויסה מעכו עומדים בתור למחשב.

רן כהן: כל אחד כאן באולם יודע מה יהיה גורלו של ילד בלי מחשב, ואף-על-פי-כן רוצים להרע את מצבה של המשפחה הזאת.

רן כהן: אבי המשפחה מבכה את הימים שבהם היה זורק אוכל לפח, כי פעם בתור אדם עובד הוא השתכר שכר ראוי.

רן כהן: משפחת כהן משלומי אוכלת סלט בלי עגבניות כי אין לה כסף גם לעגבניות בתוך הסלט.

רן כהן: משפחת סולטן מאשקלון אוכלת בשר פעם בשבוע, וקופסת שימורים אחת של זיתים היא פינוק שהמשפחה מרשה לעצמה רק פעם אחת בחודש.

רן כהן: רבותי, זה המצב של המשפחות הללו, שהן משפחות של אנשים עובדים, שעם התקציב הזה שאתם רוצים להביא לנו בחוק ההסדרים מצבן יהיה הרבה יותר גרוע.

רן כהן: מצבן של שלוש המשפחות האלה יהיה בשנה הבאה יותר גרוע אם התקציב הזה יתקבל.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, כאן היתה מתבקשת תשובתו של שר האוצר, שמבזה את הכנסת באי-בואו להשיב.

רן כהן: לדעתי, על כך מגיע לו בהחלט לא מחמאה אלא גידוף, שהכנסת, באופן פרלמנטרי, יכולה להעביר אליו.

רן כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: כפי שאמרנו, אין תשובת שר.

אמנון כהן: יש לנו הצעה אחרת, של חברת הכנסת רונית תירוש – דקה מהצד.

אמנון כהן: מה גברתי מציעה?

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להוסיף על דברי חבר הכנסת רן כהן ולומר שלא רק שהצעת התקציב היא צינית, אלא חוק ההסדרים הוא גם קנטרני וגם נקמני.

רונית תירוש: אתן דוגמה פשוטה מאוד של הצעת חוק שעדיין לא יבש הדיו בה, על כתיבתה והדפסתה, בדבר הענקת 4.5 מיליוני שקלים לשירותים הווטרינריים, כדי שהללו יוכלו לעשות מהלכים שונים כדי למנוע שוטטות של בעלי-חיים, כלבים וחתולים שאין להם בעלים, ופגיעה בהם.

רונית תירוש: כל העלות של הנושא הזה היא 4.5 מיליוני שקלים.

רונית תירוש: אם זה מה שיציל את המדינה, המדינה באמת במצב מאוד מאוד קשה.

רונית תירוש: ההסבר היחיד שאני נותנת להצעה הזאת בחוק ההסדרים לבטל את החוק היא פשוט קנטרנות ונקמנות, משום שמלכתחילה האוצר היה נגד זה והכנסת הצביעה בעד.

רונית תירוש: זו דרכו של משרד האוצר כלפי הכנסת ועבודתה.

רונית תירוש: זה דבר אחד.

רונית תירוש: הדבר השני שאני רוצה לעשות הוא דווקא לחזק את ראש הממשלה.

רונית תירוש: קראתי שיש כוונה מצדו ללכת לקראת הצעות של מתנגדי התקציב, ובהם מפלגת העבודה, השר והגמלאים, ולהגדיל את יעד ההוצאה מ-1.7% לכדי משהו כמו 2.5%, ואני חושבת שזה מהלך נכון.

רונית תירוש: הוא מגובה על-ידי מי שמבין מאוד בכלכלה, חבר הכנסת פרופסור ברוורמן, יושב-ראש ועדת הכספים.

רונית תירוש: אני חושבת שזה המהלך הנכון לעשות גם אם האוצר מתנגד.

רונית תירוש: מכאן אני מחזקת את ידי ראש הממשלה, שבאמת יש לו רגישות חברתית, וזה המהלך הנכון.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבישי ברוורמן, יש לך גם הצעה אחרת; בבקשה, יושב-ראש ועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להסביר במשפט אחד בדקה הזאת: ישראל נכנסת להאטה.

אבישי ברוורמן: הגדלת התקציב, ההוצאות הציבוריות מ-1.7% ל-2.5%, 2 מיליארדי ש"ח, זה תנאי הכרחי.

אבישי ברוורמן: למאבק בהאטה יש שני כלים; האחד הוא שער הריבית.

אבישי ברוורמן: מכיוון שהנגיד נאבק באינפלציה, הוא לא משתמש בשער הריבית, הוא לא מוריד אותו, הוא אפילו מעלה אותו.

אבישי ברוורמן: הדבר היחיד שנשאר, תוספת תקציבית, מפני שב-2008 התקציב, היו בו "קופסאות".

אבישי ברוורמן: התקציב שבוצע עם התוספת של 1.7% של 2009 הוא כמעט כמו 2008, לכן ישראל נוקטת היום מדיניות של האטה.

אבישי ברוורמן: מה נאמר למובטלים?

אבישי ברוורמן: מה נאמר ונסביר בעוד כמה חודשים לפריפריה?

אבישי ברוורמן: לכן תקציב של 2.5% שנותן 2 מיליארדי שקלים נוספים הוא המינימום שבמינימום לגמלאים, לחינוך וההשכלה, לפריפריה ומעט לביטחון.

אבישי ברוורמן: לא נפתור את כל הבעיות, אבל אם נאותת שאנו בעד האטה ונגד הפריפריה ונגד החינוך וההשכלה, נשלם על זה, ונשלם בגדול.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אדוני יושב-ראש ועדת כספים, תוביל את המהלך, נשתף פעולה בהחלט גם בהמשך.

אמנון כהן: כבוד המציע, חבר הכנסת רן כהן, יש פה הצעה לדיון בוועדה ואתה רוצה במליאה.

אמנון כהן: אנו עושים פשרה?

רן כהן: אני מסכים להעביר את זה לוועדה.

אמנון כהן: אז מצביעים.

אמנון כהן: בעד – בעד להעביר לוועדה, ונגד – להסיר מסדר-היום.

אמנון כהן: אנו עוברים להצבעה, חברי חברי הכנסת.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 13, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שההצעה לסדר-היום – הצעת הממשלה על קיצוץ דרקוני בתקציבי החינוך, הרווחה והבריאות והסכנה בהתחדשות האינפלציה – אושרה והיא תעבור לדיון בוועדת הכספים של כנסת ישראל.

אמנון כהן: אנו ממשיכים: החלטת שר הפנים לקצץ במספר חברי המועצה ברשויות המקומיות בניגוד לעמדת הכנסת – הצעה לסדר-היום שמספרה 5829; הצעה של סיעות ש"ס, מרצ, גיל, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

אמנון כהן: ינמק את ההצעה חבר הכנסת .

אמנון כהן: השר נמצא, השר רציני, קשוב לנושא, בא להשיב ולהסביר.

אמנון כהן: מאחלים לך הצלחה בהתמודדות, בעזרת השם.

אמנון כהן: הוותיק בין המתמודדים לפריימריס, המוכשר, אני חושב, כי הוא כיהן בהרבה מאוד תפקידים.

יעקב מרגי: יפקדו אותך לקדימה בסוף.

אמנון כהן: אנו אומרים את האמת, מה שאנו רואים.

אמנון כהן: בבקשה.

יעקב מרגי: אני חייב לציין קודם כול בתחילת דברי, השר שטרית, מגיע לך הקרדיט בגלל עבודתך בדרך כלל, נחישותך ועקביותך, אבל פה אנו נציין את זה, אף שזה לא חוכמה, כי השרים האחרים לא מצאו לנכון לבוא ולהתייחס לנושאים חשובים שעלו פה היום, וזה המקום, מתוך שבחך תבוא המחאה לממשלה ולשרים הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, שר הפנים ניסה ומנסה להעביר את חוק הרשויות המקומיות ללא הצלחה בכנסת.

יעקב מרגי: האי-הצלחה נובעת מכמה מניעים.

יעקב מרגי: אני מודה, אני רוצה בתחילת דברי להודות, חלק גדול וחלק הארי בחוק הרשויות המקומיות נחוץ, הוא ראוי וטוב, אלא שאין להעביר אותו כמקשה אחת עם גחמות של ראשי רשויות כוחניים, ריכוזיים, שרוצים להעביר דברים, ואדוני השר, אני לא מיתמם – אנו נמצאים בפתחה של מערכת בחירות מוניציפליות.

יעקב מרגי: אני מוכן להסתובב אתך; רשויות מקומיות שארבע שנים לא ידעו מה זה גינה, מה זה כיכר, לא ידעו מה זה ניקיון של הרשות המקומית, פתאום, ישתבח שמו לעד, זה הולך ביחס ישר למחסור במים במדינה, ובכלל – שנת שמיטה, בא התיאבון.

יעקב מרגי: פתאום הכול ירוק, הכול צבעוני, קבלנים זוכים במכרזים, אף אחד לא בודק, כלכלת בחירות בריש גלי, אף אחד לא פוחד מה יקרה.

יעקב מרגי: השלטון המקומי בעוד שנה, אחרי הבחירות, כולם ירוצו אליך על ארבע עם חובות, עם אי-תשלום משכורות, גם גירעונות.

יעקב מרגי: לא ראיתי שמישהו הזדעזע.

יעקב מרגי: מה כן מזעזע?

יעקב מרגי: מה כן מפחיד?

יעקב מרגי: קמו כמה ראשי רשויות, לצערי הרב רובם מקדימה, רוצים שקט.

יעקב מרגי: רוצים לקום בבוקר עם איזו תוכנית, עם איזה חלום, רוצים לתת למי שהם רוצים, לעשות מה שהם רוצים, מפריע להם אותו חבר מועצה יחיד מאותה סיעה, סיעת יחיד.

יעקב מרגי: אדוני השר, אני בא מהשלטון המקומי, אני בא מהרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: הקולות השפויים, הקולות שמבקשים שוויון, הקולות שמבקשים שקיפות, הקולות שמריצים אליך את המחאות והמכתבים הם אותם קולות של המנדטים הבודדים ברשויות המקומיות.

יעקב מרגי: אני עוד לא מדבר על הדמוקרטיה, הרי אתה יודע כמה אנו מנסים פה להעביר את שינוי אחוז החסימה.

יעקב מרגי: אנו מהמתנגדים – אף שאין לנו בעיה – את שינוי אחוז החסימה בחצי אחוז הממשלה לא מצליחה להעביר בכנסת.

יעקב מרגי: זה אומר שהכנסת אמרה את דברה, שלתת ביטוי לסיעות הקטנות, לסיעות היחיד – כן.

יעקב מרגי: לא נורא אם יהיה דיון פורה במועצה וראש הרשות או ראש המועצה יצטרך להתמודד עם הרבה חברי סיעות.

יעקב מרגי: מה קרה?

יעקב מרגי: כנראה, רבותי, הם מפריעים.

יעקב מרגי: כולנו פה יודעים את האמת, האמת כתובה על הקיר.

יעקב מרגי: איכות השלטון ברשויות המקומיות אמרה את דברה.

יעקב מרגי: דוחות המבקר אומרים את דברם.

יעקב מרגי: לא ייתכן שבמקום להציל את האונייה מטביעה, הולכים לקדם את הנושא הזה של צמצום חברי מספר המועצה.

יעקב מרגי: לצערי הרב, זה בא לשרת מטרה אחת בלבד, שהיא לא הוגנת.

יעקב מרגי: אדוני השר, נפלת פה, עם כל הניסיון העשיר שלך.

יעקב מרגי: אני לא יכול לחשוד בך שאתה רוצה לעשות קוניוקטורה פוליטית.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוד, אף שנאמרו כאילו ראשי רשויות של קדימה, פריימריס – לא רוצה לחשוד בך.

יעקב מרגי: אני מכיר את הגישה שלך, הלא-פופוליסטית, לאורך כל הדרך.

יעקב מרגי: פה נפלת.

יעקב מרגי: ואסביר לך גם למה; ההוצאות בשלטון המקומי לא באות מאותן דרישות, מאותן הצעות לסדר-היום, מאותם חברי מועצה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם אתה גם אני מכירים בהיסטוריה ראשי רשויות עם מועצה לעומתית שתפקדו קדנציה שלמה.

יעקב מרגי: כשזה הוגן, כשההתנגדות הוגנת והגונה, שר הפנים יש לו הכלים לאשר את התקציב, יש לו הכלים לראות ולבדוק מה המניעים, והיו דברים מעולם.

יעקב מרגי: גם פיזרת מועצה בגלל זה – אופקים.

יעקב מרגי: יש לך הכלים.

יעקב מרגי: צמצום מספר חברי המועצה, רבותי, הוא פגיעה קשה, פגיעה אנושה בדמוקרטיה.

יעקב מרגי: אדוני אורי אריאל, אני רוצה את ההקשבה.

יעקב מרגי: אם זה היה שר אחר שבא לענות מהבטן, הייתי מוותר.

מנחם בן-ששון: זה השר היחיד שבא, לא?

יעקב מרגי: אם היו באים שרים אחרים, לא הייתי מחפש את ההקשבה שלהם.

יעקב מרגי: בכנות, יש פה רצון של ראשי רשויות.

יעקב מרגי: אני מנכ"ל מפלגה, אני נפגש עם הרבה ראשי רשויות, הרבה ראשי ערים.

יעקב מרגי: הם עובדים בשיטת ההפרד ומשול, בכל מיני שיטות.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע, יש ראשי רשויות טובים, יש ראשי רשויות שמעשיהם לוקים בחסר, ואתה יודע, ועם יד על הלב, האם בזה שאתה מצמצם את מספר חברי המועצה אתה מציל, עוזר לרשויות?

יעקב מרגי: אתה לא עוזר להם בכלום.

יעקב מרגי: אפשר לעזור להן בבדיקת עומק, אפשר להתערב במהלכים שראשי רשויות משעבדים.

יעקב מרגי: מי נתן להם את המנדט הזה?

יעקב מרגי: יש ראש רשות שמשעבד את כספי מפעל הפיס שלו לעשר שנים, ל-15 שנה, בשביל לבנות איזה פיל לבן גדול, איזה היכל שאני לא יודע מה יעשו בו.

יעקב מרגי: את זה תבקרו, את זה תעשו.

יעקב מרגי: מעבר לבעיה הדמוקרטית, יש רשויות מקומיות, עיריות, שפגעת בהן, הגדלת להן את אחוז החסימה ב-15%, ב-10%.

יעקב מרגי: איפה ראינו דבר כזה?

יעקב מרגי: זה דבר שצריך להיות בזירה הפרלמנטרית, בכנסת.

יעקב מרגי: עשית מהלך נכון ולא הצלחת בו.

יעקב מרגי: הבאת לוועדת הפנים את הפרק בחוק הרשויות שמדבר על צמצום מספר חברי המועצה.

יעקב מרגי: היה דיון מעמיק, היה דיון הוגן, אבל לא צלחת אותו.

יעקב מרגי: קבל את הדין, כי אם רצית לנצל את סמכותך – שמוקנית לך בחוק – לצמצם את מספר חברי המועצה ולפרסם זאת בצו, למה הבאת את זה לדיון בוועדת הפנים?

יעקב מרגי: למה הבאת את זה?

יעקב מרגי: הבאת, קיבלת אמירה "לא" של הכנסת, "לא" של הציבור הרחב, והיית צריך לקבל את הדין.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, התכנסנו פה, כמה סיעות מכל קצוות הבית, בעלי דעות שונות.

יעקב מרגי: יש פה פגיעה קשה בדמוקרטיה, ואם שר הפנים לא יקבל את עמדתנו, נעתור לבג"ץ ונתמודד גם בבית-המשפט.

יעקב מרגי: לא רצינו זאת, אבל אם לא נצליח במשא-ומתן אתך, נצטרך להיפגש כנראה בבית-המשפט העליון בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדבר על הגישה – זה לא יציל את הרשויות, זאת פגיעה קשה בדמוקרטיה.

יעקב מרגי: תוציא מחקר מדויק ותראה שמי שתורם עניינית במועצות העיריות ובמועצות המקומיות הם אותם חברי מועצה יחידים ובודדים.

יעקב מרגי: תודה.

אמנון כהן: בבקשה, כבוד שר הפנים ישיב על ההצעה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני, כמובן, מכבד את הכנסת ואת חברי הכנסת, וכאשר מגישים הצעה כזאת, גם אם היא מבקרת החלטה שלי, אני חושב שמן הנכון שאתייצב כאן, לא אתחמק ואענה על ההצעות.

משה גפני: אנחנו מאוד משבחים את זה, כי שר האוצר לא הופיע.

מאיר שטרית: אני אחראי רק לעצמי; רק על עצמי לספר ידעתי.

מאיר שטרית: אני מתנגד לחלוטין וחולק על דבריו של חבר הכנסת .

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, ביום כניסתי לתפקיד במשרד הפנים, חבר הכנסת מרגי – תבדוק בעיתונות ותראה שבאותו היום אמרתי שאני מתכוון להקטין את מספר חברי המועצה.

מאיר שטרית: לא לקחתי את זה מהאוויר.

מאיר שטרית: הייתי ראש עיר הרבה שנים, וכשחזרתי למשרד הפנים הזדעזעתי מההידרדרות שקרתה במשך השנים במשרד הפנים וברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: אחת הסיבות לכך שזה קרה – לצערי זה נעשה, לדעתי, בכוונת מכוון – היתה הגדלה דרמטית במספר חברי המועצה במשך השנים ללא שום היגיון.

מאיר שטרית: בכנסת הזאת יש 120 חברי כנסת על 7 מיליוני איש.

מאיר שטרית: בעיר של 200,000 תושבים, 25 חברי פרלמנט, חברי כנסת, לא מספיקים?

מאיר שטרית: זה נראה לך מוגזם?

מאיר שטרית: אני חושב שזה לא הגיוני.

מאיר שטרית: אני רואה מה קורה ברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: רשויות שיש בהן 31 חברי מועצה עם 16 סיעות, ומתוכן שמונה סיעות יחיד, ולראש העיר יש רק שני מנדטים – הוא יכול לנהל עירייה במצב הזה?

מאיר שטרית: בחלום.

מאיר שטרית: הוא יכול לנהל, אבל אתה יודע איך הם מנהלים?

מאיר שטרית: בשביל להקים קואליציה הם משלמים לכל אחד מחברי הקואליציה מחיר על חשבון הציבור.

מאיר שטרית: המחיר לא תמיד על השולחן, לעתים הוא מתחת לשולחן, למשל בשינוי סדר העדיפויות של העירייה.

מאיר שטרית: חבר מועצה שראש עיר צריך אותו לקואליציה, הוא תלוי בקולו והוא רוצה שהוא יבנה דווקא את א' ולא את ב' – לראש העיר אין ברירה והוא ישנה את סדר העדיפויות.

מאיר שטרית: לכאורה הכול כחוק, הכול בסדר ואי-אפשר לבקר אותו.

מאיר שטרית: היה מצב, חבר הכנסת מרגי, לפני שנים, שבו מספר חברי המועצה היה הרבה יותר מצומצם.

מאיר שטרית: מי ששינה את זה בשעתו עשה את זה מסיבות פוליטיות פרופר.

מאיר שטרית: הרעיון היה להגדיל את מספר חברי המועצה כדי להוריד את המדד למנדט, ודרך זה להכניס יותר חברי מועצה מאותה סיעה.

מאיר שטרית: זאת הסיבה לשינוי.

מאיר שטרית: התוצאה היתה שכל המפלגות שהיו קיימות אז בכנסת נפגעו, כי ברגע שהורדת את המדד, זה לא עבד רק לטובת המפלגה של מי ששינה את זה; זה עבד לטובת כולם.

מאיר שטרית: נעשתה סגרגציה מאוד חריפה בשלטון המקומי, פיצול לרסיסים-רסיסים של סיעות, דבר שהורס את השלטון המקומי.

מאיר שטרית: אני מדבר באחריות, כמי שהיה ראש עיר במשך 13 שנה.

מאיר שטרית: אני לא בא מאיזו תיאוריה.

מאיר שטרית: אין לזה קשר למציאות הפוליטית של היום, וכמו שאתה מכיר אותי, אני לא עושה חשבון פוליטי כלשהו, אחרת לא הייתי עומד פה כשכולם הצביעו בעד פירוק האיחודים ברשויות הערביות נגד כולם.

מאיר שטרית: לכאורה, אם הייתי עוסק בפוליטיקה, זה יותר חזק בפוליטיקה.

מאיר שטרית: אמרתי את זה ביום הראשון, ואתה אומר שהכנסת לא אמרה את דברה.

מאיר שטרית: תסלח לי, הכנסת אמרה את דברה.

מאיר שטרית: הכנסת, ואתה בתוכה, הצבעתם בקריאה ראשונה על החוק שמקטין את מספר חברי המועצה – חוק העיריות.

מאיר שטרית: הוא מקטין אותו דרסטית, הרבה יותר ממה שאני מקטין פה.

מאיר שטרית: תבדוק.

מאיר שטרית: אתם הצבעתם בעד החוק בקריאה ראשונה, נכון?

מאיר שטרית: זאת אומרת שהכנסת כן אמרה את דברה.

מאיר שטרית: החוק לא עבר בקריאה שנייה ושלישית בוועדה מכיוון שאתם, שני נציגי ש"ס, הצבעתם נגד עמדת הקואליציה ובניגוד לתקנון הממשלה.

מאיר שטרית: זה אומר דורשני.

מאיר שטרית: לא שהחוק לא עבר אומר דורשני.

מאיר שטרית: הכנסת אמרה את דברה, הממשלה אמרה את דברה.

מאיר שטרית: שרי ש"ס בממשלה הצביעו בעד החוק הזה.

יעקב מרגי: עם הבטחה לשינויים ולתיקונים.

מאיר שטרית: אני לא יודע מה ההבטחה לשינוי.

מאיר שטרית: החוק הוא חוק.

מאיר שטרית: הכנסת אמרה את דברה והצביעה בקריאה ראשונה.

מאיר שטרית: הממשלה הצביעה על זה והכנסת הצביעה בקריאה ראשונה על אישור החוק ברוב גדול מאוד.

מאיר שטרית: הכנסת אמרה את דברה.

יעקב מרגי: והפילה אותו.

מאיר שטרית: החוק לא עבר.

מאיר שטרית: היא עוד לא הפילה שום דבר.

מאיר שטרית: החוק עוד לא בא לכנסת.

מאיר שטרית: אגב, הצעת החוק מורידה את המספר באופן הרבה יותר דרסטי מכפי שאני מציע פה, כמו שאתה זוכר.

מאיר שטרית: תבדוק, הרבה יותר דרסטי.

מאיר שטרית: הייתי פה מתון מאוד, לפי מה שאני יכול במסגרת החוק.

מאיר שטרית: אני לא יכול לפעול בניגוד לחוק.

מאיר שטרית: ניסיתי.

מאיר שטרית: אתה הרי יודע שהבאתי דבר מושלם באותה הצעת חוק.

מאיר שטרית: עשיתי פשרה.

מאיר שטרית: למרות מה שכתוב בהצעת החוק, הלכתי לקראתכם והגדלתי את מספר החברים המקסימלי ברשויות תוך פשרה וניסיון להגיע להסכמה.

מאיר שטרית: ההיגיון לא עזר לי, מכיוון שמפלגות, שיש להן אינטרס להכניס את הנציגים שלהן למועצות, לא מעניין אותן כלום – מה טובת השלטון המקומי, מה טובת המדינה.

מאיר שטרית: מעניין אותן שנציגים שלהן ייכנסו למועצות.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד, אצלי זה לא הקו המנחה.

מאיר שטרית: לא מעניין אותי אם ייכנסו נציגים של מפלגה א' או של מפלגה ב' או של מפלגה ג'.

מאיר שטרית: מעניין אותי שהשלטון המקומי יהיה יציב, שראש עיר שנבחר לכהן יוכל לנהל את העירייה שלו.

מאיר שטרית: אגב, גם לש"ס יש ראשי ערים, די הרבה.

מאיר שטרית: תשאלו אותם, הם הרי תומכים בעמדתי.

מאיר שטרית: אתה יוצא נגד ראשי הרשויות שלך, של המפלגה שלכם, ואתה אומר: הם לא בסדר.

מאיר שטרית: אתה טועה, ידידי מרגי.

מאיר שטרית: עיר אחת שיש לך בה ראש עיר טובה מ-20 חברי מועצות בודדים במקומות אחרים.

מאיר שטרית: שתהיה שקט – אני, לעומתך, יש לי כלים לבדוק מה תהיה התוצאה של ההקטנה הזאת.

מאיר שטרית: היא לא כל כך דרסטית, לצערי, כי אני לא יכול להקטין למה שאני הייתי רוצה להקטין אם הייתי יכול.

יעקב מרגי: 10% זה לא דרסטי?

מאיר שטרית: לא, זה לא מספיק.

מאיר שטרית: דע לך שהתוצאה של ההקטנה הזאת תהיה הגדלה של מספר חברי המועצה של המפלגות הקיימות ברשויות המקומיות.

מאיר שטרית: נכון שתיפגענה רשימות עצמאיות שרצות עם אדם אחד בעיר כלשהי.

מאיר שטרית: אז מה?

מאיר שטרית: אז מה?

מאיר שטרית: גם בכנסת אחוז החסימה הוא 2.5%.

מאיר שטרית: אחוז החסימה בשלטון המקומי, חבר הכנסת מרגי, הוא 0.75%.

מאיר שטרית: הרי יכולתם להגיד: אל תקטין את מספר חברי המועצה, בוא נעלה את אחוז החסימה.

מאיר שטרית: אולי הייתי מקבל את זה, אבל אתם לא מציעים לא את זה ולא את זה.

מאיר שטרית: אתם נגד הכול, שמא חלילה איזה חבר מועצה באיזה מקום ייפגע.

מאיר שטרית: עם כל הכבוד לאותו חבר מועצה, איכותו של השלטון המקומי ויכולת ניהול השלטון המקומי יותר חשובות.

מאיר שטרית: אני לא פוגע בדמוקרטיה, כי אותן סיעות עצמאיות – שיתאחדו, שילכו יחד אם יש להן כוח.

מאיר שטרית: שנית, אתה יודע, חבר הכנסת מרגי, שבמצב הנוכחי היום, לצערי, שיעור ההצבעה בהרבה רשויות מקומיות נמוך.

מאיר שטרית: התוצאה היא שהמדד הוא הרבה הרבה יותר קטן מהמדד האמיתי של התושבים.

מאיר שטרית: אם בעיר מסוימת, בירושלים לדוגמה, הצביעו בבחירות האחרונות 25% או 30% מהבוחרים, ברור לך שאחוז החסימה של 0.75%, הופך להיות 0.25%.

יעקב מרגי: תקטין את העניין בבחירות ויגדל שיעור ההצבעה.

מאיר שטרית: לא נכון, הפוך.

מאיר שטרית: המפלגות תהיינה פעילות יותר.

מאיר שטרית: המפלגות שקיימות כמפלגות בכנסת פועלות יותר בנמרצות, מארגנות יותר טוב.

מאיר שטרית: אני אומר לך, עשיתי הרצה, והן יגיעו עם מספר חברי מועצה יותר גדול ממה שיש היום.

מאיר שטרית: יכול להיות שבמקום מסוים תפסידו חבר, אבל במקום אחר תרוויחו שניים.

מאיר שטרית: זה בסדר.

מאיר שטרית: הבאתי לוועדת הפנים חבילה כוללת שבה מצד אחד הקטנת מספר חברי המועצה, ומצד שני הצעתי לשלם שכר לחברי המועצה.

זהבה גלאון: עשית עכשיו – – –

מאיר שטרית: גברתי, עוד לא עשיתי שום דבר.

מאיר שטרית: חכי, עוד לא גמרנו את החוק ההוא.

מאיר שטרית: הצעתי לשלם שכר לחברי מועצה, כדי שלחבר מועצה יהיה תגמול עבור העבודה שהיא בהתנדבות מלאה לאורך כל הזמן, יהיה לו say.

מאיר שטרית: אני חיזקתי – כמו שאתה יודע, בחוק העיריות אני בעד חיזוק מעמדם של חברי המועצה.

מאיר שטרית: אני גם מחזק את הביקורת של משרד הפנים בצורה חריפה ביותר.

מאיר שטרית: כמו שאתה יודע, הודעתי בכניסתי למשרד ועשיתי את זה מ-1 בינואר 2008.

מאיר שטרית: באותה כוונת מכוון, לצערי, לפני שנים, סירסו את מנהלי המחוזות.

מאיר שטרית: למה?

מאיר שטרית: כי מי שהיה שם רצה שכולם יאכלו מהידיים שלו, ולכן הוא עיקר את מנהלי המחוזות.

מאיר שטרית: הם לא יכלו לאשר תקציב – לא תקציבי פיתוח, לא מענקים, לא תקציבים מיוחדים, כלום.

מאיר שטרית: סירסו אותם, הפכו אותם לפקידים.

מאיר שטרית: אני הודעתי עם כניסתי לתפקיד שאני אחזיר עטרה ליושנה ואחזיר את הסמכויות לממונים על המחוזות, כי הם נמצאים בשטח, הם יותר קרובים לראשי הרשויות והם יכולים לעשות את העבודה במקום משרד הפנים בירושלים.

מאיר שטרית: הוא לא יכול להגיע לכל רשות, והחזרתי.

מאיר שטרית: ב-1 בינואר 2008, חבר הכנסת מרגי, העברתי חזרה לממונים על המחוזות את כל הסמכויות: לאישור תקציב העיריות, לאישור תקציבי פיתוח, לאישור עסקאות במקרקעין, לאישור כוח-אדם.

מאיר שטרית: החזרתי הכול לממונים על המחוזות, תוך העמדת אמצעים לרשותם, כי הם קרובים לשטח והם אמורים לעשות בקרה יומיומית שוטפת על מה שקורה בכל רשות.

מאיר שטרית: חבר הכנסת מרגי, כשאני הולך לעירייה – אחרי שראש עיריית שדרות הודיע לי שהוא מתפטר אז בעקבות חקירת המשטרה, שהוא יוצא לחופשה, אני דאגתי מה יקרה בשדרות.

מאיר שטרית: למחרת בבוקר כינסתי ישיבת מועצה בשדרות.

מאיר שטרית: נסעתי לשם עם מנכ"ל העירייה וכינסתי ישיבת מועצה.

מאיר שטרית: אני מתחיל את הישיבה ואני אומר להם: חברים, אני באתי להתייעץ אתכם, כי אני לא יודע איך לנהוג בגלל המצב בשדרות.

מאיר שטרית: האם אתם מסוגלים לתפקד עם ממלא-מקום?

מאיר שטרית: האם אתם לא מסוגלים?

מאיר שטרית: האם אני צריך להביא פרויקטור שישמור על העיר בזמן הזה?

מאיר שטרית: ביקשתי מהם שיגידו לי מה הם חושבים על המצב.

מאיר שטרית: התחילו חברי מועצה לדבר.

מאיר שטרית: הראשון אמר לי: קודם כול, אנחנו שמחים שבאתם.

מאיר שטרית: זאת ישיבת המועצה הראשונה השנה.

מאיר שטרית: זה היה באוגוסט.

מאיר שטרית: אמרתי: מה?

מאיר שטרית: הייתי בהלם.

מאיר שטרית: לפי החוק חייבים לקיים ישיבת מועצה מלאה לפחות אחת לחודש.

מאיר שטרית: אני שואל את סגן הממונה על המחוז: סלח לי, איפה הייתם?

מאיר שטרית: ישנתם?

מאיר שטרית: אמרתי לחברי המועצה: אתם פניתם אל המחוז?

מאיר שטרית: אמרו: כן, פנינו לפעמים, לא ענו לנו בכלל.

מאיר שטרית: עכשיו אמרו: היו מתחילת הקדנציה ארבע ישיבות, ובחלקן ראש העיר לא היה.

נסים זאב: אפשר להעניש איפה שאין סדר.

מאיר שטרית: אתה צודק.

מאיר שטרית: אני רק מספר לך מה גיליתי בישיבת מועצה אחת.

מאיר שטרית: תבין, כשאין לממונה על המחוז סמכות, ראשי הערים מצפצפים עליו.

מאיר שטרית: כשהוא הופך להיות פקיד שאין לו שום say, מה אכפת לו מה הממונה על המחוז אומר?

מאיר שטרית: לצערי, דוגמאות רבות יש בצפון, בדרום ובכל מקום אחר.

מאיר שטרית: מהרגע שהחזרתי את הסמכות למנהל המחוז, הם כבר לא יוכלו לצפצף עליו.

מאיר שטרית: אגב, מאחר שהייתי ראש עיר, אדוני היושב-ראש, אני יכול לספר מניסיוני.

מאיר שטרית: הייתי 13 שנה ראש מועצה וראש עיריית יבנה.

מאיר שטרית: ב-13 השנים שכיהנתי כראש העיר יבנה הייתי בסך הכול שלוש פעמים במשרד הפנים בירושלים: פעמיים ביוזמת מנכ"ל משרד הפנים דאז, חיים קוברסקי, זיכרונו לברכה, ופעם אחת ביוזמתי.

מאיר שטרית: כשחזרתי למשרד הפנים, אני רואה איך כל ראשי הערים עומדים בתור למשרד הפנים על כל עניין ועל כל דבר.

מאיר שטרית: זה סקנדל.

מאיר שטרית: עכשיו צריך לשנות את השלטון המקומי, ואני עושה את זה לא מתוך איזה רצון לפגוע במישהו – מתוך אהבת השלטון המקומי, מתוך הכרה בחשיבותו, מתוך ידיעה שאם ראש עיר לא יכול לתפקד, מי שמשלם את המחיר זה התושבים.

מאיר שטרית: אני לא צריך לספר לך על אירועים שבהם בישיבת מועצה חבר מועצה נושך את האצבע של ראש המועצה.

מאיר שטרית: אתם מאמינים?

מאיר שטרית: עובדות.

יעקב מרגי: זה היה בסיעה גדולה, לא קטנה.

מאיר שטרית: אני לא רוצה לומר איפה זה היה.

אמנון כהן: זה בסיעה גדולה, הוא אומר, לא בסיעה קטנה.

מאיר שטרית: לא, לא, אחד ויחיד דווקא.

מאיר שטרית: זה לא ייאמן.

מאיר שטרית: אני חושב שהתיקונים, חבר הכנסת מרגי, הם הגיוניים, הם מזעריים, הם נכונים, ואני אציג לכם עובדות.

יעקב מרגי: חמישה חברי מועצה זה הגיוני?

מאיר שטרית: ב-118 רשויות לא חל, אגב, כל שינוי עקב ההחלטה שלי, כי הם נופלים באותן קטגוריות.

מאיר שטרית: ב-44 רשויות מתוך ה-200 ומשהו קטן מספר חברי המועצה עקב החלטה, ורובן, אגב, בדרגה אחת בלבד, בניגוד להצעת החוק, שהיא הרבה יותר דרסטית.

מאיר שטרית: בשבע רשויות מקומיות גדל מספר חברי המועצה, כי בהן היה המספר יותר נמוך ממה שהסטנדרד הקטן ביותר קובע.

מאיר שטרית: אדוני, בסך הכול, אם אתה רואה, התיקון הגיוני, מזערי, ולדעתי הוא הנכון.

מאיר שטרית: התיקון נעשה בכוח, מסמכות של חוק שנותן אפשרות לשר הפנים, על-פי צו, לעשות את זה.

מאיר שטרית: עשה את זה אברהם פורז, חברת הכנסת זהבה גלאון, ולא שמעתי אותך אז צועקת נגד פורז.

אמנון כהן: תיכף יש לה הצעה אחרת.

זהבה גלאון: – – –

אמנון כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון, יש לך הצעה אחרת, נשמע אותה.

מאיר שטרית: אני, כמובן, עושה את זה.

מאיר שטרית: זה לא עניין של משא-ומתן.

מאיר שטרית: הצו חתום, יצא לדרך.

מאיר שטרית: מובן שזכות

מאיר שטרית: כם לפנות אל בית-המשפט.

מאיר שטרית: אני האחרון שאערער על סמכותו של בית-המשפט להחליט אם הוא יחליט אחרת.

מאיר שטרית: זאת תפיסת עולמי כשר הפנים.

מאיר שטרית: אני מייצג את המדיניות הזאת ואני חושב שהיא נכונה.

מאיר שטרית: אני עומד מאחוריה, לא מתחמק, ואני לא עושה את זה כדי לרצות אף אחד.

מאיר שטרית: לא ראש עיר – – –

יעקב מרגי: למה חודשיים לפני בחירות?

מאיר שטרית: כי חיכיתי עד שהכנסת תגמור את עבודתה.

מאיר שטרית: כמו שידוע לך, לחצתי על ראש ועדת הפנים להחזיר את החוק להצבעה נוספת, שבה היה לי רוב בוועדה.

מאיר שטרית: לצערי, הוא סחב רגליים ולא הביא.

מאיר שטרית: נגמרה הכנסת, אין לי ברירה.

מאיר שטרית: אם אני לא אעשה את זה עכשיו, זה לא יקרה עוד חמש שנים.

רן כהן: זה בכל זאת לא לגיטימי לעשות את זה לפני בחירות.

רן כהן: לפני בחירות זה לא לגיטימי.

מאיר שטרית: זה לגיטימי, כי זה הזמן הנכון לעשות את זה, לפני הבחירות.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, עד היום עוד לא הגיע מועד הגשת הרשימות.

מאיר שטרית: יש לפנינו עוד הרבה ימים, אז מי שרוצה להתמודד, יש לו עדיין זמן להתמודד, להתאחד, ולעשות כל מהלך שהוא רוצה.

מאיר שטרית: הכול פתוח.

מאיר שטרית: אבל זה נימוק טכני – אפשר להגיד אל תעשו את הדבר הנכון כי הזמן קצר לפני הבחירות?

מאיר שטרית: זה הזמן הנכון לעשות את זה – לפני הבחירות.

מאיר שטרית: אז זה ייכנס לתוקף – אגב, חבר הכנסת מרגי, אני מקווה שבעקבות הצו הזה, ואני משוכנע שהצו הזה יחול ויפעל; קשה לי לראות בית-משפט פועל נגד חוק, אבל אני מקווה שבעקבות הצו הזה גם אתה תשתכנע שהמהלך הוא נכון, ונחזור לוועדת הפנים במושב הבא של הכנסת ונאשר את החוק כולו, עם התיקונים היותר רחבים, גם לבחירות הבאות בעוד חמש שנים.

מאיר שטרית: וגם תשלום שכר לחברי המועצה, שאני מוכן, אגב, להחיל אותו מייד, כי זה יכול לחול מייד.

מאיר שטרית: מאחר שיהיו בחירות עכשיו, אז הקיצוץ הגדול יותר יהיה בעוד חמש שנים, וזה לטובה.

מאיר שטרית: אני מקווה שגם אתה תשתכנע שזה מהלך שנכון לעשותו, ונוכל יחד לעשות משהו למען השלטון המקומי ואזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: מה אתה מציע שנעשה?

מאיר שטרית: אדוני, מבחינתי, אם חבר הכנסת מרגי רוצה לדון בוועדה, אני מוכן לדון בוועדה, אין לי בעיה.

אמנון כהן: בסדר, אנחנו נראה עכשיו.

אמנון כהן: הצעה אחרת לחבר הכנסת שלמה מולה, ואחר כך הצעה אחרת לחברת הכנסת זהבה גלאון.

אמנון כהן: נשמע את שניכם ואז נעבור להצבעה.

שלמה מולה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאם את ההצעה הזאת היה מביא שר אחר, בהחלט הייתי חושד בו.

שלמה מולה: אבל מדובר בשר שהיה ראש עיר, מדובר בשר שהוא מהמנוסים בשרי הממשלה.

שלמה מולה: אני יכול אולי אפילו לגלות סימפתיה לאלה שחוששים שאוכלוסיות מסוימות יכולות להיפגע, אבל אני חושב שיצירת גושים דווקא היא שתחזק את ראשי הרשויות כדי שלא יגיעו למצב של סחטנות פוליטית, שהיא לא נותנת דווקא – בסופו של דבר היא פוגעת באותו מרקם יחסים שבתוך הרשויות.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שאם הכנסת היתה מאפשרת את הצעת החוק הזאת, אולי אפשר היה לייצר מנופים שיכולים לחדד את המסרים, ויכול להיות שהיה יותר טוב.

שלמה מולה: אבל מה שקרה בפועל היום – אני אומר לך, גם באופן אישי, מידיעה אישית, שיש ראשי רשויות שנסחטים על-ידי אדם אחד או חבר מועצה אחד.

שלמה מולה: הוא לא מושל, ולכן יש הידרדרות קשה ברשויות המקומיות.

שלמה מולה: בסופו של דבר השירות לאזרח נפגע.

שלמה מולה: לכן, אני חושב שההצעה של שר הפנים היא הצעה טובה.

שלמה מולה: בעיני, היה צריך לחדד אותה אפילו עוד יותר.

שלמה מולה: אני חושב שצריך לתמוך בהצעה שלו שגם חברי המועצה יקבלו שכר.

שלמה מולה: כך הפיקוח יהיה יותר טוב.

שלמה מולה: תהיה להם אחריות שהם עושים את עבודתם נאמנה, ואפילו משרתים את הציבור יותר.

שלמה מולה: אחרת – המצב הזה הוא לא טוב.

שלמה מולה: אני חושב שצריך להתקדם לאחוז – – –

אמנון כהן: מה אתה מציע?

שלמה מולה: אני מציע לתמוך בהצעה של שר הפנים.

אמנון כהן: הנושא של סחטנים וראש העיר – זה לא נכון להגיד.

אמנון כהן: זה משא-ומתן.

אמנון כהן: כמו שמתקיים משא-ומתן בין מפלגות להרכבת קואליציה, זה סוג של משא-ומתן.

אמנון כהן: יכולים גם פה להגיד סחטנים לא סחטנים, אבל זה משא-ומתן.

אמנון כהן: הרי כל פלח, כשהוא נבחר להיות מועמד של מועצה, יש לו האג'נדה שלו; הוא לא בא בשביל עצמו.

משה גפני: יש סחטנות במפלגת השלטון?

אמנון כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, זכותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מקווה שלשר יש חלוקת קשב בין חברת הכנסת רונית תירוש לביני.

אמנון כהן: חברת הכנסת רונית תירוש, השר צריך להקשיב, כי אולי יהיה לו מה להגיד.

זהבה גלאון: אני רוצה לטעון שהמעשה שעשה השר הוא מחטף.

זהבה גלאון: אין דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה בצער.

זהבה גלאון: נכשלת בוועדה, אדוני השר, הכנסת אמרה את דברה.

זהבה גלאון: הצורה שבה הצגת את זה, כאילו שזה עבר בכנסת – זה לא עבר בכנסת.

זהבה גלאון: הכנסת הכשילה את היוזמה שלך לצמצום מספר חברי הרשויות.

זהבה גלאון: אתה בא היום, חודשיים לפני בחירות.

זהבה גלאון: מפלגות נערכות, הוציאו משאבים, כבר השקיעו כסף, ופתאום אתה אומר להן: אתן מאבדות את הזכות שלכן – – –

מאיר שטרית: – – –

זהבה גלאון: בסדר.

זהבה גלאון: אדוני, אנשים נערכים.

זהבה גלאון: אתה בעצם בא ואומר להן: אתן מאבדות את הזכות הבסיסית בדמוקרטיה, וזאת הזכות לייצוג.

זהבה גלאון: בא שר ומוציא צו ללא היוועצות, ללא שקיפות.

זהבה גלאון: פתאום אנחנו מתעוררים או שומעים בערב אחד, אחר-הצהריים, שהשר יוצא ביוזמה.

זהבה גלאון: אני מודה, יש לי הרבה הערכה לשר, אבל אני לא יכולה להימנע מהמחשבה שיש כאן גם שיקול פוליטי.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שהשר מתמודד בפריימריס, אנחנו יודעים שהוא מבקש לקבל את התמיכה של ראשי הערים הגדולות, וזה בא לשרת את האינטרסים של ראשי הערים הגדולות ולפגוע במפלגות הקטנות, ולא רק ברשימות הבלתי מפלגתיות.

זהבה גלאון: אדוני השר – – –

אמנון כהן: ומה את מציעה, גברתי?

זהבה גלאון: לכן, אדוני, אני קוראת לשר, לפני שזה ירד לוועדה ולפני שנעתור לערכאות, אני מציעה שהשר ישקול שוב ויחזור בו מהצעתו זו.

אמנון כהן: אני חושב שהשר פעל במסגרת – – –

מאיר שטרית: אני מבקש לומר משהו אישי.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, אני מצטער על הדברים שלך.

מאיר שטרית: את תוקפת אותי באופן אישי על לא עוול בכפי.

מאיר שטרית: את מאשימה אותי באיזו נטייה פוליטית, כדי שראשי הערים הגדולות יתמכו בי, כי אני רץ לפריימריס.

מאיר שטרית: תרשי לי לומר לך, שלושה מארבעת ראשי הערים הגדולות בכלל לא חברי קדימה, והיחיד שהוא חבר קדימה לא תומך בי.

מאיר שטרית: אין לזה שום קשר.

מאיר שטרית: ניסיתי להסביר בכל דרך אפשרית, אמרתי את זה מהיום הראשון שנכנסתי לתפקידי כשר הפנים.

מאיר שטרית: אני מאמין בזה בכל לבי, ואין לזה שום קשר לבחירות, ואני האחרון שעושה פה פוליטיקה, שעושה מהעבודה שלי פוליטיקה.

מאיר שטרית: אני מאמין בזה בכל לבי ואני חושב שהדבר נכון מבחינת השלטון המקומי.

מאיר שטרית: הרי לא כל ראשי הערים הם טיפשים, ורק חברי המועצה, אותם חברים בודדים שמייצגים סיעה בודדת, הם החכמים והצודקים.

מאיר שטרית: אגב, החוק הוא לא הצעה שלי.

מאיר שטרית: החוק הוגש על-ידי השר בר-און ולא על-ידי, לא הייתי שר הפנים.

מאיר שטרית: החוק קבע קיצוץ הרבה יותר חזק ממה שאני עושה.

מאיר שטרית: לכן, הטענות שלך לא במקומן ואין פה שום עניין פוליטי.

מאיר שטרית: יש עניין נטו מה נכון לשלטון המקומי.

מאיר שטרית: אני מאמין שאני מבין קצת יותר ממך בשלטון המקומי, בהיותי ראש עיר לשעבר, ואני עושה מה שבעיני נכון לשלטון המקומי.

מאיר שטרית: אני פועל על-פי חוק ולא עושה שום מחטף.

מאיר שטרית: לפי החוק מותר לי להוריד מספר חברי מועצה בצו, ויכולתי לעשות את זה לפני שנה.

מאיר שטרית: לא עשיתי את זה וחיכיתי לדיונים בכנסת.

מאיר שטרית: אם היה מתבשל שם הדבר היותר שלם והנכון, הייתי תומך בו בשתי ידי.

מאיר שטרית: ראיתי שהוא לא התבשל, מבחינתי זה הזמן לעשות זאת.

מאיר שטרית: לגבי אותה הוצאת כספים, אני מציע לך, איך אומרים?

מאיר שטרית: כל הפוסל במומו פוסל.

מאיר שטרית: לפי החוק אסור לשום מועמד ברשות המקומית להוציא כספים אלא מתאריך מסוים ואילך, כי כל הוצאה כזאת שהוא מוציא היא עבירה על החוק לפי מבקר המדינה.

מאיר שטרית: אז מה, את אומרת שאנשים עוברים על החוק ועכשיו את משתמשת בנימוק הזה, שבגלל זה אני לא יכול לשנות את מספר חברי המועצה?

מאיר שטרית: ממה נפשך?

מאיר שטרית: אם עוברים על החוק, זה לא צודק.

מאיר שטרית: אמרתי שאני מסכים שידונו בוועדה ואני חושב שאין סיבה להתנגח.

מאיר שטרית: יכולתי להסיר את ההצעה מסדר-היום, אבל אני מכבד את חבר הכנסת מרגי ואין לי שום בעיה שידונו בוועדה, אבל הצו הוא צו, הוא נכנס לתוקף, וגם אם יגיע לבית-המשפט – – –

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: אנחנו מבינים שגם התערבותו של בית-המשפט לא תועיל, כי זה בסמכות השר.

אמנון כהן: על-פי הצו הוא יכול להתקין.

אמנון כהן: המציע, אתה מסכים לוועדה?

קריאה: כן.

אמנון כהן: מי שבעד – ועדה, מי שנגד – נגד ההצעה בכלל, להסיר מסדר-היום.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 18, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהנושא של החלטת שר הפנים לקצץ במספר חברי המועצה ברשויות המקומיות בניגוד לעמדת הכנסת יעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אמנון כהן: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 168 והוראת שעה), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אמנון כהן: תודה רב.

אמנון כהן: [מס' מ/191; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1773; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הספנות (עבירות נגד ביטחון השיט הבין-לאומי ומתקנים ימיים), התשס”ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, יציג את הצעת החוק.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש הכוהן – – –

רן כהן: אדוני היושב-ראש, לנוכח העובדה ששר האוצר לא בא לכאן, אני מציע שלא לדון בהצעה.

אמנון כהן: זאת לא הצעה לסדר-היום.

רן כהן: – – –

מנחם בן-ששון: איזו הצעה, שלי?

רן כהן: זה לא שלך, זה של הממשלה.

מנחם בן-ששון: נו באמת.

מנחם בן-ששון: קריאה שנייה וקריאה שלישית – זה ועדה.

מנחם בן-ששון: יש עניין ביטחוני, יש טרור נגד כלי שיט, אז אתה מכולם?

רן כהן: – – –

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הספנות (עבירות נגד ביטחון השיט הבין-לאומי ומתקנים ימיים), במקום שבו נפגש השר מופז עם השרה לבני, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק היא הצעת חוק ממשלתית.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק נועדה לתת תוקף במשפט הישראלי לאמנת רומא בדבר דיכוי פעולות בלתי חוקיות נגד ביטחון השיט וכן להוראת הפרוטוקול לדיכוי פעולות בלתי חוקיות נגד ביטחונם של מתקנים ימיים המוצבים במדף היבשת.

מנחם בן-ששון: מתן תוקף, כאמור, יאפשר לישראל להצטרף לאמנה ולפרוטוקול ולקחת חלק במאבק הבין-לאומי בטרור גם במישור הספנות הבין-לאומית.

מנחם בן-ששון: מטרתה העיקרית של הצעת החוק היא להילחם בתופעות של טרור ימי העלול להיות מופעל נגד כלי שיט המפליגים בהפלגות בין-לאומיות וכן נגד מתקנים ימיים המוצבים במדף היבשתי.

מנחם בן-ששון: האמצעים המוצעים לצורך כך הם קביעת ענישה מחמירה וכן קביעת מנגנונים לשיתוף פעולה בין המדינות במניעת העבירות, למשל בדרך של תפיסת החשודים בביצוע עבירות אלה, בהחלפת מידע, בהסגרת החשודים ובסיוע משפטי בין מדינות.

מנחם בן-ששון: להצעת החוק שלושה חלקים עיקריים.

מנחם בן-ששון: הראשון, עניינו קביעת עבירות המסכנות את ביטחון השיט והמתקנים הימיים.

מנחם בן-ששון: מדובר בהתנהגות שעיקרה סיכון ביטחון כלי שיט המפליג או המתוכנן להפליג בהפלגה בין-לאומית וסיכון ביטחון מתקן ימי המוצב במדף היבשת.

מנחם בן-ששון: מוצע לקבוע לצד העבירות האמורות עונשים כבדים המשקפים את חומרת המעשים במישור הבין-לאומי.

מנחם בן-ששון: החלק השני עניינו הקניית סמכויות אכיפה לקברניט כלי שיט ישראלי שבכלי השיט שבפיקודו בוצעה עבירה.

מנחם בן-ששון: מוצע להעניק לקברניט כלי שיט ישראלי סמכויות אכיפה מסוימות ככל שנדרש לצורך נקיטת אמצעי ביטחון נגד מי שחשוד כי ביצע עבירה או עומד לבצע עבירה לפי הוראות פרק ב'.

מנחם בן-ששון: בין השאר מדובר בסמכות לחקור חשוד, לעכב אותו, לעצור אותו ולערוך חיפוש על גופו.

מנחם בן-ששון: מכלול הסמכויות יהיה נתון לקברניט המצוי בים הפתוח משום ששם אין לו אפשרות לקבל עזרה של רשויות אכיפת החוק בישראל.

מנחם בן-ששון: מאידך גיסא, כלי שיט העוגן בנמל ישראלי יכול לזכות לסיוע מצד משטרת ישראל, ועל כן לא מוצע להעניק סמכויות אכיפה כאמור לקברניט לגבי כלי שיט העוגן בנמל בישראל.

מנחם בן-ששון: החלק השלישי עניינו הוראות שונות לעניין מסירת חשוד בעבירות אלה שנעצר בכלי השיט לישראל או למדינה אחרת החברה באמנה.

מנחם בן-ששון: בנוסף, הצעת החוק מצמצמת את ההסדר הקבוע בתקנות 9–15 לתוספת לחוק להארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (פיקוח על כלי שיט) [נוסח משולב], התשל"ג–1973, שזה בכלל דבר ראוי, ועניינן סמכויות קברניט כלי שיט ישראלי כנהוג לנקוט אמצעי ביטחון כלפי מי שמסכן את ביטחון כלי השיט ותותיר את תחולתו של הסדר שעת-חירום לגבי כלי שיט צבאיים המפליגים במימי החופין של ישראל בלבד.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק אין הסתייגויות ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בה בקריאה שנייה ושלישית.

מנחם בן-ששון: וכיוון שאני מניח שהם יתמכו, אני רוצה להודות לצוות הוועדה המסור, ובמקרה הזה ליועצת המשפטית, הגברת אפרת רוזן, על כך שבתבונה רבה תיקנה דברים שצריך היה לתקן במהלך הכנת החוק על-ידי הממשלה, והממשלה כולה סמכה את ידיה על שיקול דעתה ועל תבונתה של הכנסת, במקרה הזה – של היועצת המשפטית שעזרה לנו.

מנחם בן-ששון: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אמנון כהן: כפי שצוין, אין הסתייגויות להצעת החוק.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–23 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–23 נתקבלו.

אמנון כהן: בעד – 9, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 9 נגד – אין נמנעים – אין חוק הספנות (עבירות נגד ביטחון השיט הבין-לאומי ומתקנים ימיים), התשס"ח–2008, נתקבל.

אמנון כהן: תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק הספנות (עבירות נגד ביטחון השיט הבין-לאומי ומתקנים ימיים), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: תודה ליושב-ראש הוועדה.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, ברגע זה סיימנו את סדר-היום.

אמנון כהן: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום שני, כ"ח בתשרי התשס"ט, 29 באוקטובר 2008, בשעה 16:00.

אמנון כהן: ישיבה זו נעולה.