ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאתיים-ושבעים-וחמש של הכנסת השבע-עשרה, 2008-11-10 00:00

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת, ישיבה מיוחדת של הכנסת, לציון מלאות שלוש-עשרה שנים להירצחו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זכרו לברכה.

דליה איציק: כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, הנשיא החמישי יצחק נבון והגברת נבון, הגברת אורה הרצוג, משפחת רבין היקרה, הילדים דליה ויובל, האחות רחל רבין-יעקב ובעלה, הנכדים יונתן, נעה, מיכאל, רעות ועומר, והנינים אלינור ואדם, ראש הממשלה אהוד אולמרט, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת דורית בייניש והנשיא לשעבר של בית-המשפט העליון השופט מאיר שמגר, שופטי בית-המשפט העליון, יושב-ראש הכנסת לשעבר שבח וייס, מבקר המדינה השופט לינדנשטראוס, אורחים יקרים, חברי הממשלה, ראש האופוזיציה, וחברי הכנסת בהווה ובעבר, מכובדי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות וראשי עדות בישראל, אורחים נכבדים, אזרחי ישראל, יש תמונות הנחרתות בזיכרון האישי ובזיכרון הלאומי שלנו.

דליה איציק: תמונתם של הנערים והנערות היושבים במעגלים צפופים על המרצפות בכיכר העיר תל-אביב וממררים בבכי על רצח יצחק רבין היא אחת מהן.

דליה איציק: הם ישבו שם כל שבעת ימי האבל והמשיכו לשבת גם אחר כך, הדליקו נרות נשמה והתייפחו בבכי מר ואמיתי על תקווה שנרצחה ועל האיש שסימל אותה.

דליה איציק: באהבה הפורצת של הילדים והנוער ליצחק רבין המת היו הרבה תמימות וטוהר.

דליה איציק: נערים ונערות, שהיו יכולים להיות נכדיו, הבינו לפתע כי נגזל מהם מישהו שבאמת אהב אותם, האמין בהם וחרד לגורלם, מישהו שרצה לחסוך מהם את אימת שדות הקרב, מישהו שהם שמו בו את מבטחם.

דליה איציק: את אותה אווירה ששררה בכיכר תיאר המשורר חיים חפר: "ואתה לא ידעת, יצחק, עד כמה הם אהבו אותך, וגם הם לא ידעו איזה אושר היית להם, איזו שמחה.

דליה איציק: הם ראו בך אבא, סבא, מורה יקר, דוד אשר נותן להם את תחושת ההגינות, את המושג כבוד.

דליה איציק: הילדים ידעו למה אהבו אותך כי הילדים תמיד יודעים.

דליה איציק: לכן בבכי זה הם נפרדים".

דליה איציק: אותם ילדים מכיכר העיר, אותם נערים, היו מאז לאנשים צעירים, לבוגרים, כמה מהם הם כבר אבות לילדים, שמבטיחים להם – כפי שהבטיחו להם עצמם בילדותם – כי כשיגדלו לא תהיה עוד מלחמה בארץ.

דליה איציק: מה נותר לילדים של אז מאותה תחושה של אבל וצער?

דליה איציק: האם אנו – הכנסת הזאת, כנסות אחרות – יכולים להישיר מבט לדור הצעיר ולומר בביטחון: זה לא יחזור?

דליה איציק: האם אנחנו יכולים לומר שהכתם המוסרי שהותיר בנו הרצח דהה ונעלם?

דליה איציק: רצח יצחק רבין הוא אחד מהאירועים, אולי האירוע המכאיב והטראומטי שהיה לנו, אירוע שכמותו לא חוותה המדינה מעולם; טרגדיה שנצרבה לצמיתות בתודעת האומה והיתה לנקודת שפל בתולדותיה.

דליה איציק: המרקם החברתי זועזע עד היסוד.

דליה איציק: לפתע התברר לנו שהדמוקרטיה הישראלית שבירה הרבה יותר ממה שחשבנו.

דליה איציק: והיא עדיין כזאת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, רבין נרצח כי ההסתה נגדו הלכה וגאתה.

דליה איציק: רבין נרצח רצח פוליטי.

דליה איציק: דומה היה שכל החומות נפרצו.

דליה איציק: הוא כונה רוצח.

דליה איציק: על קירות ביתו ובמקומות אחרים נמרחו כתובות מצמררות: "מוות לרבין הבוגד".

דליה איציק: היו רבנים, והם לא היו מעטים, שפסקו נגדו דין רודף.

דליה איציק: הוא היה לאדם שדמו מותר.

דליה איציק: הטקס המבעית הזה, "פולסא דנורא", הטיל עליו קללת מוות.

דליה איציק: לא היה בדברים האלה משום הבעת מחאה.

דליה איציק: זו היתה הזמנה לרצח.

דליה איציק: ראינו את הכתובות, שמענו את הקולות, ועוד איך שמענו.

דליה איציק: אבל גם אנחנו סירבנו להאמין.

דליה איציק: אמרנו שאצלנו זה לא יקרה ואצלנו זה לא ייתכן.

דליה איציק: למרות העדויות המתויקות, איש לא היה מסוגל להאמין, גם אם היו הרבה כאלה שרצו שזה יקרה, כי דיבורים יסתיימו ברצח.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יצחק רבין היה מגויס למען ארצו כל חייו.

דליה איציק: חייל נצחי במדים – וגם בלעדיהם.

דליה איציק: אמר עליו נשיא ארצות-הברית וחברו הקרוב ביל קלינטון: "מעטים האנשים שפגשתי בימי חיי שנענו כמותו לאתגר שהציבה בפניהם ההיסטוריה.

דליה איציק: הוא יכול היה בנקל להסתפק בשייכותו לדור ההירואי שהגן על ישראל עם לידתה והצעיד את צבאה לניצחון כנגד כל הסיכויים, אך במקום זאת הוא הוביל את מדינת היהודים לעידן חדש".

דליה איציק: רבין החליט להיכנס ללב הסכסוך הבוער זה למעלה מ-100 שנים, להתמודד, לנסות ולהיאבק כדי לסיים אותו.

דליה איציק: היה בו העוז להשתנות וליצור מציאות שונה, מציאות אחרת.

דליה איציק: לעולם לא אשכח את התדהמה שאחזה בנו כשצפינו בטקס במדשאת הבית הלבן שבו הוא לחץ ביד רופסת את יד אויבו המושבע ערפאת.

דליה איציק: משפט כל כך יפה הוא אמר שם: "למלחמה" – הוא הסביר – "די בצד אחד.

דליה איציק: לשלום – דרושים שניים".

דליה איציק: הוא היה מפוכח.

דליה איציק: אף אחד לא הוביל אותו והוא לא הלך אחרי אף אחד.

דליה איציק: הוא ידע שהתהליך ארוך, כואב ומורכב.

דליה איציק: אבל רבין לא קיבל את הגישה שנגזר עלינו לחיות לנצח על החרב.

דליה איציק: הוא החליט להפוך כל אבן.

דליה איציק: ומשהחליט – הוא דבק בהחלטה.

דליה איציק: הוא סבר בצדק כי ללא אומץ שום דבר לא ייתכן.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, השיטה שמבקשת לקעקע באלימות את יסודות המשטר בארץ – אתם יודעים את האמת – ממשיכה לפעפע.

דליה איציק: החברה הישראלית לא יכולה לקבל פעולה שמטרתה נטילת חיי אדם בשל עמדותיו.

דליה איציק: ויכוח לגיטימי על עתיד השטחים מוכרח להתנהל, אבל רק באמצעים פוליטיים מקובלים: ויכוחים, דיונים בכנסת, עצרות והפגנות.

דליה איציק: הביקורת מותרת, כי היא סם החיים של הדמוקרטיה.

דליה איציק: לניסיונות ההרתעה באמצעות הפחדה אין מקום אצלנו.

דליה איציק: אין הנחות.

דליה איציק: צריך לעקור את התופעה הזאת מהשורש בכל הכוח ובכל האמצעים.

דליה איציק: מטען החבלה שהונח לאחרונה בפתח ביתו של פרופסור זאב שטרנהל ונועד למנוע ממנו להביע את עמדותיו, הוא מעשה זועק ומזעיק, ואסור שנעבור עליו לסדר-היום.

דליה איציק: בתקופה האחרונה אנחנו אפילו עדים לאלימות מילולית ופיזית קשה מצד גורמים יהודיים קיצוניים נגד חיילי צה"ל ומפקדיו.

דליה איציק: אנחנו, כל חלקי הבית, מימין ומשמאל, חייבים להתאחד לא רק בגינוי התופעה אלא בקריאה ברורה וצלולה שמשמעותה אפס סובלנות כלפי התופעה הזאת ועמידה על כך שרשויות האכיפה ימגרו אותה בעודה באבה.

דליה איציק: טשטוש הגבולות והערכים לא מסתיים במקרים אלה בלבד.

דליה איציק: בימים האחרונים בכלל זה נראה כתחרות בין שני ערוצי טלוויזיה מרכזיים על שידור ריאיון "בלעדי" עם הרוצח.

דליה איציק: כמה פעמים צריך להזכיר לכולנו ששם הרוצח הנתעב הזה לא ייזכר בינינו?

דליה איציק: תרחיקו את בן העוולה הזה מהשיח הציבורי.

דליה איציק: זה לא עניין לחופש ביטוי.

דליה איציק: יש פה ניסיון ברור של הרוצח והמקורבים שלו לזכות בלגיטימציה של האיש וגם של המעשה שלו.

דליה איציק: זה כל הסיפור.

דליה איציק: לכן צריך להניח לו להירקב בכלא.

דליה איציק: אל תיתנו לו במה.

דליה איציק: השליכו אותו לפח האשפה של ההיסטוריה.

דליה איציק: שלוש-עשרה שנים חלפו מליל הדמים, ואימי הלילה ההוא עולים לנגד עינינו, וגם לנגד עיני, וממלאים את לבי חרדה.

דליה איציק: שלוש-עשרה שנים, וזיכרונות ליל הבלהות ההוא אינם נותנים לנו מנוח.

דליה איציק: חברי, אנחנו עומדים בפתחה של מערכת בחירות.

דליה איציק: צריך להיזהר.

דליה איציק: כבר למדנו שהתבטאויות ומעשים כאילו אין מחר עלולים לגרום לנו הרבה הרבה צרות.

דליה איציק: צריך לעשות הכול שגם במערכת הבחירות הזאת נראה שלמדנו דבר מהרצח הזה.

דליה איציק: התנקשות בראש ממשלה, בשר, בחבר הכנסת, בכל מי שנבחר, התנקשות בדמוקרטיה, וגם למדנו – למדנו שגם מלים מתירות דם.

דליה איציק: חברי הכנסת, יצחק רבין נטמן בהר הגבורה, הר-הרצל.

דליה איציק: קברו נמצא במרחק פסיעות אחדות מחלקות הקברים שבהן קבורים חייליו ופקודיו.

דליה איציק: אני זוכרת שבכל פעם שהיה איזה אירוע טרור מייד הוא לקח את הסיגריה ואתה ראית איך כולו נכנס לתוך האירוע וכמה הוא לוקח את זה אישי כאילו היה זה ממש ממש בנו שלו.

דליה איציק: האיש הזה, שידע את כאב נפילת רעיו, האיש שאין דבר שפגע בו יותר מנפילתם של חיילים צעירים, לא במלחמה הוא נפל.

דליה איציק: הוא נפל במאבק למנוע אותה.

דליה איציק: האיש השתתף בקרבות רבים, ואנחנו, תמימים שכמונו, טעינו לחשוב שהוא חסין בפני כדורים.

דליה איציק: שלוש-עשרה שנים לאחר הרצח, ויצחק רבין ממשיך להיות נוכח בינינו, לא יעזור לאף אחד, למי שרוצה לשכוח ולסלוח.

דליה איציק: הוא הפך להיות אחד הסמלים היקרים שיש לה, למדינת ישראל.

דליה איציק: יצחק רבין נרצח בי"א בחשוון, מועד שלפי המסורת הוא יום פטירתה של רחל אמנו.

דליה איציק: רחל שמגלמת את זעקת האם היהודייה: קול ברמה נשמע, נהי בכי תמרורים, רחל מבכה על בניה, מיאנה להינחם על בניה כי איננו.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי יושבת-ראש הכנסת דליה איציק, כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, נשיאת בית-המשפט העליון הגברת דורית בייניש, בני משפחת רבין, חברי הסגל הדיפלומטי, חברות וחברי הכנסת, מכובדי כולם, מדי שנה אנו חוזרים לכנסת כדי להשמיע כאן דברים לזכרו של ראש הממשלה היחיד בתולדות המדינה שנרצח על משמרתו בידי בן עמו – יצחק רבין, זכרו לברכה.

אהוד אולמרט: הבחירה נתונה לנו – לדבר במלים חגיגיות, למלא את חלל האולם המיוחד הזה בססמאות, לשלם מס שפתיים לנסיבות המיוחדות המתחייבות מן המעמד הזה, או להעמיד פנים לרגע שאנחנו נמצאים בתוך חדר סגור, אטום לקולות הרועשים מבחוץ, ולדבר איש אל רעהו במלים פשוטות שאין לטעות במשמעותן.

אהוד אולמרט: לומר את האמת:

אהוד אולמרט: אינני מתכוון לעמוד על דוכן זה עוד הרבה פעמים, אך כשאני כאן אני רוצה לומר לכם רק את מה שחיוני לומר, כדי שלא להחמיץ את ההזדמנות של כולנו לעשות את חשבון הנפש של קיומנו, של עתידנו, של גורלנו – ביושר.

אהוד אולמרט: יצחק רבין נרצח לפני שלוש-עשרה שנה כתוצאה ממסע שיטתי של שנאה, הסתה וליבוי יצרים, שגורמים רבים נטלו בו חלק, קרובים ורחוקים, בני ארצנו ויועצים מבחוץ, עד שמישהו אפל ונתעב שלף את אקדח הרצח.

אהוד אולמרט: זמן קצר לאחר רצח רבין כתב חיים גורי, חברו של ראש הממשלה המנוח לספסל הלימודים בבית-הספר החקלאי "כדורי", את השורות הבאות: "כבר שמעתי כי רצח פוליטי כזה בחיי עמים עשוי להיות נקודת מפנה, שבה משתנית ההכרה והדברים נראים אחרת, ולכן ישראל שאחריו תהיה בהכרח טובה יותר.

אהוד אולמרט: אומרים שדור צעיר שלם, שנזרק אל חוויה כה מבעיתה, לא ישלים עם האלימות, העיוורון, השנאה והייאוש שחוללו את האסון הזה".

אהוד אולמרט: לצערנו, תקוותו של גורי עדיין לא התגשמה.

אהוד אולמרט: היום, שלוש-עשרה שנה מאוחר יותר, ההסתה לא פחתה, ליבוי היצרים לא קטן, השנאה לא התפוגגה.

אהוד אולמרט: אזרחים ישראלים מכים באלימות אכזרית פלסטינים הרוצים למסוק את הזיתים כפי שעשו במשך מאות שנים במקומות שהיו ם האישי והמשפחתי – ואין מכלה.

אהוד אולמרט: צעירים ישראלים, הלומים בחלומות משיחיים שאין להם בסיס במציאות הריאלית של חיינו, מכים חיילים שלנו, שוברים את עצמותיהם, מאיימים על חייהם, ואין עוצר.

אהוד אולמרט: אני אומר את הדברים הקשים הללו לא רק לאנשים אחרים, אלא גם לעצמנו, לממשלה, לגורמי אכיפת החוק, לחברי השרים, ובראש ובראשונה לעצמי.

אהוד אולמרט: אנו עומדים כאן, מדברים גבוהה גבוהה על מה שהיה ואסור שיקרה עוד, ומשלימים עם מה שהולך ומתפתח לקראת הרצח הבא, ואיננו עושים את הדברים הפשוטים ביותר, המובנים מאליהם, כדי לעצור.

אהוד אולמרט: אסור לתת לזה להימשך.

אהוד אולמרט: אני לא אתן לכך להימשך.

אהוד אולמרט: שום שיקול פוליטי או נוחיות זמנית לא ימנעו ממני להפעיל את כל סמכויות ראש הממשלה כדי להפסיק זאת.

אהוד אולמרט: ואני אינני חושב על עצמי אלא על ראש הממשלה שיבוא אחרי.

אהוד אולמרט: לפני שלוש-עשרה שנה התחילו יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ואתו שמעון פרס, ואתם רבים וטובים, במסלול שלא היה ממנו מנוס.

אהוד אולמרט: היה בסיס לוויכוח אתם, וגם אני הייתי שותף לו וחלקתי על דעתם ואף הצבעתי נגדם.

אהוד אולמרט: אבל הכיוון היה בלתי נמנע והמציאות הוכיחה שהיא חזקה יותר גם מכדורי הרוצח.

אהוד אולמרט: אינני מנסה להצדיק רטרואקטי את הסכמי אוסלו שחלקתי עליהם, אבל הם הגדירו כיוון, והכיוון היה בלתי נמנע.

אהוד אולמרט: מאז, אחרי שלמדנו לחיות עם רגשי האשמה והכאב על מחירו של הסכם אוסלו, המשך הטרור והאכזבה מהקיפאון המדיני, חזרנו ללבו של הוויכוח.

אהוד אולמרט: רק שעכשיו, רגעי ההכרעה הולכים ומתקרבים והננו עומדים על ספם.

אהוד אולמרט: הכרעה זו תהיה קשה ומכאיבה, והיא תעצים את הוויכוח הפנימי שהתנהל ומתנהל בציבור הישראלי זה שנים.

אהוד אולמרט: כל ממשלה שתקום לא תוכל להתחמק מעימות כזה.

אהוד אולמרט: אם תרצה – תהיה חייבת להסתכן בעימות פנימי, קשה מאין כמוהו.

אהוד אולמרט: אם תסרב – תאבד את האהדה והתמיכה הבין-לאומיות שהקהילה הבין-לאומית העניקה למדינת ישראל מאז ההתנתקות ולאורך תקופת כהונתה של הממשלה הנוכחית.

אהוד אולמרט: מי שחושב ומאמין שיוכל להתחמק מהכרעה ובאותה עת עצמה לשמור על מעמדה הבין-לאומי של ישראל, מי שמניח כי יוכל להמשיך את הסטטוס-קוו הפנימי וגם ליהנות מחיבוק חם ותומך של מנהיגי העולם המערבי, במיוחד אלה התומכים בישראל וידידותיים כלפיה, משלה עצמו ועלול להוליך שולל את הציבור הישראלי.

אהוד אולמרט: מי שחושב שיהיה אפשר להתחמק מהכרעה וגם להמשיך לבנות מערכת מסועפת של קשרים עם מדינות ערביות ומוסלמיות כפי שאנו עושים היום, חי בחלום.

אהוד אולמרט: אני משוכנע שאין לנו אופציה ריאלית זולת הכרעה פנימית, ואני חרד מתוצאותיה במרקם העדין של יחסים מתוחים שכבר כיום מאפיינים חלקים מהציבור הישראלי.

אהוד אולמרט: הממשלה, כל ממשלה, תצטרך לומר את האמת, והאמת הזאת, לצערי, תחייב אותנו לקרוע חלקי מולדת רבים, ביהודה, בשומרון, בירושלים וברמת-הגולן.

אהוד אולמרט: החלטה זו, כשתיפול, איננה כתב אישום כלפי המתנחלים והמתיישבים, שרובם המכריע אינם אלימים, אלא חלק בלתי נפרד מהציבור המסור, הנאמן, של אוהבי הארץ ובוניה.

אהוד אולמרט: זה הזמן לפנות לציבור הזה ולומר לו: אין כמוכם לאהבת הארץ, למסירות לה, לנכונות להקריב למענה.

אהוד אולמרט: היו רגעים, שכולנו היינו שותפים להם, שבהם התאווינו בכל לבנו להניח את חותם נוכחותנו על כל שעל אדמה.

אהוד אולמרט: גם אני הייתי שם.

אהוד אולמרט: טעינו, לא ראינו למרחוק; חשבנו שנוכל להצליח לקיים , דמוקרטית, הגונה, נטולת סממנים של אלימות, מאירה פנים לשכניה ומחבקת אותם בתוך גבולות הריבונות שלנו.

אהוד אולמרט: זה לא ילך.

אהוד אולמרט: זה כבר עכשיו לא הולך.

אהוד אולמרט: זה תבע מאתנו מחיר שאין לנו כוח מוסרי לשאת, וזה יתבע מאתנו מחיר כבד עוד יותר, שיפרום את החישוקים הדקים שעדיין שומרים על הסולידריות החברתית של החברה הישראלית.

אהוד אולמרט: איני בא בטענה לאיש, ואף לא בהטפת מוסר.

אהוד אולמרט: אין לי זכות לכך.

אהוד אולמרט: אך מוטלת עלי החובה לפנות אליכם, הבונים והמתיישבים, ולומר לכם, מתוך הרבה כבוד והערכה, שגם אתם תצטרכו לעשות את חשבון הנפש שלכם ולהגיע להחלטה – לא מתוך ריב ומדון, לא מתוך קרע שיפצע את הרקמות הרגישות ביותר של החברה המיוסרת שלנו, אלא בהשלמה שאין ממנה מוצא, מתוך הבנה שבגדלות הנפש שזאת הדרך היחידה – לא נטולת סכנות ואי-ודאות, רצופת מכשולים, אך היחידה.

אהוד אולמרט: מהי המשמעות של טקסי הזיכרון הללו ליצחק רבין אם אין בהם הבנה שאסור לתת יד, בשום תנאי, בשום מקרה, ליצירת אווירה של חזרה לימים האפלים ההם?

אהוד אולמרט: אני רואה אתכם לפני, דליה, יובל, רחל וכל בני המשפחה.

אהוד אולמרט: אתם אינכם זקוקים לזיכרון הקולקטיבי של אבא שלכם דווקא במעמדים האלה, כי הוא מקנן בתודעה האישית של כל אחד מכם ממילא, בכל ימות השנה.

אהוד אולמרט: אתם כאן, אנחנו כאן, עם ישראל כאן כדי להפיק לקח, לבסס ערכים יציבים, לבנות עתיד ראוי לפועלו ולזכרו של אביכם, מנהיג ישראל, לוחם אמיץ בשדה הקרב ובשדה המערכה המדיני.

אהוד אולמרט: אני מחויב לציווי הזה כל יום, עד יומה האחרון של הממשלה.

אהוד אולמרט: הממשלה תמשיך לבצר את גבולות המדינה, להכין מענה לתוקפיה, להקדים את הטרוריסטים המאיימים עליה, ובאותה עת לא תחדל מניהול משא-ומתן בכל הגזרות ועם כל השותפים האפשריים – הפלסטינים, הסורים, הלבנונים – מתוך מאמץ אמיתי להגיע להסכם, או לפחות לבסס את יסודותיו, כדי שלא יהיה אפשר לחמוק מהסכם בעתיד.

אהוד אולמרט: כך אני אכבד את יצחק רבין, זיכרונו לברכה, וכך תעשה גם ממשלת ישראל בראשותי – כל חבריה; כל מי שיהיה בה.

דליה איציק: אדוני ראש האופוזיציה, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי יושבת-ראש הכנסת דליה איציק, כבוד נשיא המדינה שמעון פרס, כבוד נשיאת בית-המשפט העליון דורית בייניש, כבוד הנשיא לשעבר יצחק נבון, דליה, יובל רחל ומשפחת רבין כולה, כבוד ראש הממשלה אהוד אולמרט, שרי הממשלה, מבקר המדינה, חברי הסגל, חברי הכנסת ואורחי הכנסת, "עת מלחמה ועת שלום", אמר קהלת.

בנימין נתניהו: יצחק רבין עמד בחזית המלחמה ובקדמת המאמץ להגיע לשלום.

בנימין נתניהו: אתם, הממלאים את אולם המליאה בישיבה מיוחדת זו של כנסת ישראל, רובכם עשיתם היום את הדרך העולה משער-הגיא.

בנימין נתניהו: חלפתם בהיסח הדעת על פני שלדות המשוריינים ואתרי הקרבות של חטיבת "הראל" בתש"ח, הרדאר משמאל והקסטל מימין, ובתווך – תחת צל הברושים בקריית-ענבים – מנוחת הלוחמים.

בנימין נתניהו: אני מהרהר בעלם יצחק רבין, מפקדם של אותם נערים, פורצי המצור על ירושלים ומשחרריה, שיצאו עם שחר לקרב.

בנימין נתניהו: אותם אשר, כמאמר המשורר, "לא החליפו בגדם, לא מחו עוד במים את עקבות יום הפרך וליל קו-האש.

בנימין נתניהו: עייפים עד בלי קץ, נזירים ממרגוע".

בנימין נתניהו: אותם שהלכו אחר מפקדם הנערץ אל הקשות שבמשימות וחירפו נפשם על חירות ירושלים.

בנימין נתניהו: יצחק רבין, יליד ירושלים, נאסף אל אדמתה הפצועה והכואבת.

בנימין נתניהו: את אש כל המלחמות שרד, אך גבו נחשף לכדורי הרוצח הנתעב.

בנימין נתניהו: ארורה היד שנשלחה בו.

בנימין נתניהו: פשעה לא יסולח לעד.

בנימין נתניהו: יצחק רבין, המצביא והמדינאי, הקדיש את חייו לביטחון ישראל ולחתירה לשלום.

בנימין נתניהו: הוא ידע שלא נוכל להניח את חרבנו עוד שנים רבות, אבל הוא ראה חובה לעצמו לבחון את הסיכוי רווי הסיכונים לסלול נתיב אל השלום הנכסף.

בנימין נתניהו: גם כשהיינו חלוקים עם יצחק רבין על הדרך להשגת היעד, חלקנו עמו את השאיפה להשיג שלום וביטחון, כי לכל אחד מאתנו אמת משלו ודרך משלו להשיג את השלום.

בנימין נתניהו: אצל יצחק רבין ידענו ששאיפה נאצלת זו, המעוגנת בערכיו ובתפילתו של העם היהודי לדורותיו, נטועה עמוק בלבו ובנפשו.

בנימין נתניהו: כולנו, תומכים כיריבים פוליטיים, לא הטלנו שום ספק בכנות רצונותיו ובטוהר לבו בפעולתו למען העם והמולדת.

בנימין נתניהו: יצחק רבין היה כן, אמיתי עד תום, ושום שיקולים זרים לא הנחו אותו.

בנימין נתניהו: אני מאמין שזה היה סוד כוחו וקסמו בארץ ובעולם.

בנימין נתניהו: הוא היה מפקד ומנהיג מעורר אמון.

בנימין נתניהו: יושרו, חיוכו והענווה האמיתית שקרנה ממנו חיבבו אותו על כל רואיו.

בנימין נתניהו: במהלך השנים נשמר בו חן נעוריו, יפי תוארו, ישירות דיבורו, אותו חספוס צברי ביישני של דור הפלמ"ח, של חבורת יפי הבלורית והתואר.

בנימין נתניהו: ידידי, חברי הכנסת, מנהיגים נבחנים בהצבת יעדים לעמם ובהתוויית הדרכים להשגתם אל מול המציאות המשתנה.

בנימין נתניהו: ראש הממשלה יצחק רבין השכיל לקבוע סדרי עדיפויות נכונים, ועל כן השקיע השקעה גדולה בחינוך ובתשתיות.

בנימין נתניהו: הוא נודע כ"מר ביטחון" והקדיש מאמצים גדולים לביצור עוצמתנו וחוסננו.

בנימין נתניהו: אבל מעל לכל אלה הציב את יעד השלום, יעד שהושג במלואו, תחת הנהגתו, בין מדינת ישראל לממלכת ירדן.

בנימין נתניהו: למרבה הצער, מול גלי הטרור, התפשטות האסלאם הקיצוני והסרבנות הפלסטינית שנתגלתה מאז, לא הבשילו עד כה המאמצים לכונן שלום עם הפלסטינים.

בנימין נתניהו: שתי המשימות הגדולות של יצחק רבין, הביטחון והשלום, חייבות להמשיך להנחות אותנו במאמצינו להבטיח את עתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: השגת יעדים אלה עוברת בהכרח דרך שיח ציבורי מעמיק ונוקב.

בנימין נתניהו: אין לכך תחליף.

בנימין נתניהו: אבל אין תחליף גם לכך ששיח זה ידע גבולות – של כיבוד היריב, של איפוק, של שמירה על החוק, ומעל לכול, של קבלת הכרעת הרוב.

בנימין נתניהו: על כן, איננו יכולים לסבול את הקריאות הנשמעות היום לפגוע בראש ממשלת ישראל ובחיילי צה"ל.

בנימין נתניהו: הלקח של כולנו הוא שמנהיגות אחראית צריכה לצאת בזמן נגד דברי הסתה ולהוקיע בעוצמה התבטאויות שלוחות רסן.

בנימין נתניהו: נפעל ביד ברזל נגד פורעים ומסיתים.

בנימין נתניהו: לא ניתן לאיש להרים יד על חייל או על שוטר.

בנימין נתניהו: לא נאפשר התרסה פרועה ואלימה כלפי אוכפי החוק.

בנימין נתניהו: ומעל לכול, ידידי, נחזק את אבן היסוד של כל חברה תרבותית: האיסור המוחלט על רצח.

בנימין נתניהו: אסור לרצוח שום אדם, לא כל שכן שליח ציבור וראש ממשלה.

בנימין נתניהו: רוצחו של יצחק רבין עבר על איסור זה, הנורא מכול.

בנימין נתניהו: הוא רצח בדם קר אדם – בעל, אב, סבא, אח, ראש למשפחה אוהבת.

בנימין נתניהו: הוא גם פצע את לבה ואת נפשה של הדמוקרטיה הישראלית.

בנימין נתניהו: הוא התנקש בחייו של ראש ממשלה שנבחר באופן דמוקרטי על-ידי אזרחי מדינתו.

בנימין נתניהו: אסור לתת לרוצחים פתחון פה.

בנימין נתניהו: קולם אינו לגיטימי, וודאי שאסור לתת במה ציבורית כלשהי לרוצחו של יצחק רבין, עד יומו האחרון.

בנימין נתניהו: ידידי, ילדי ישראל שיגיעו השנה למצוות גדלו במדינה ללא יצחק רבין.

בנימין נתניהו: הם אינם צריכים לשמוע את הגיגיו ההזויים של הרוצח.

בנימין נתניהו: הם צריכים להכיר את סיפור חייו של יצחק רבין, השזור כחוט השני בתולדות עמנו ומדינתנו, שלמענה חלם ונלחם ובשירותה נפל.

בנימין נתניהו: יהי זכרו של יצחק רבין נצור ושמור בזיכרון עמנו בדור הזה ובדורות הבאים.

דליה איציק: אדוני שר הביטחון, בבקשה.

אהוד ברק: כבוד נשיא המדינה מר שמעון פרס, גברתי יושבת-ראש הכנסת, כבוד הנשיא החמישי מר יצחק נבון, אדוני ראש הממשלה מר אהוד אולמרט, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת דורית בייניש, שרי הממשלה, חברי וחברות הכנסת, מבקר המדינה השופט מיכה לינדנשטראוס, שרים וחברי הכנסת לשעבר, אורחי הכנסת, משפחת רבין היקרה, מכובדי כולם, שלוש-עשרה שנה הם פרק זמן היסטורי קצר מכדי להעריך כראוי את מלוא ההשפעה של רצח ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין.

אהוד ברק: היסטוריונים וסוציולוגים עוד יעסקו בכך ודאי הרבה מאוד ברבות השנים.

אהוד ברק: הם יתחקו, בפרספקטיבה ראויה של זמן, אחר התהליכים שמקורם בנקודת השבר הקשה ביותר של הדמוקרטיה הישראלית, ואנחנו עדיין מתקשים לזהותם.

אהוד ברק: הם ינתחו את ההשלכות ארוכות הטווח של הרצח על דמותה, על דרכה ועל גורלה של מדינת ישראל.

אהוד ברק: אנחנו, הנאספים כאן היום במשכן הכנסת להעלות את זכרו של המנהיג הדגול ואת חרפת הרצח השפל, קרובים מדי לאיש – הדור שלנו, שחווה את המאורע הטראומטי הזה בתולדות המדינה, נוגע בדבר ונגוע ממנו.

אהוד ברק: אנחנו היינו שם, בליל הרצח הנורא, בין שנמנינו עם הקהל העצום שגדש את כיכר מלכי-ישראל, כשמה אז, ובין שנצמדנו מבועתים ונדהמים אל מרקע הטלוויזיה.

אהוד ברק: יצחק רבין קרוב אלינו, ודאי אל מי שהכירו מקרוב וזכה לעבוד עמו, כי הוא היה חלק בלתי נפרד מנוף חיינו והווייתנו – בהשראתו על צה"ל, בביסוס יסודות ביטחונה הלאומי של ישראל, בחיזוק מעמדה הבין-לאומי ובתנופה שהעניק לתהליך המדיני, תנופה שהניבה מתחת ידו את חוזה השלום עם ממלכת ירדן וחוללה הבקעה מדינית ופסיכולוגית ביחסי ישראל עם הפלסטינים, ובמידה רבה גם עם סוריה ועם העולם הערבי בכלל.

אהוד ברק: כל מה שהיה בזמן רבין וכל מה שהווה ויהיה בתהליך השלום האזורי הקשה ורב-המכשולים בינינו ובין שכנינו נעוץ בתקופת רבין ומחויב ממורשתו.

אהוד ברק: שנותיו של יצחק רבין בקדנציה השנייה שלו כראש הממשלה, עד הירצחו, היו שנים של מנהיג בשל, מפוכח, שקול ועתיר ניסיון.

אהוד ברק: אלה היו שנים ברוכות, של תנופה עצומה, לא רק במישור המדיני, אלא בכל מערכותיה של מדינת ישראל – בכלכלה, בביטחון, בחברה, בחינוך, בהשכלה הגבוהה, בתשתיות הלאומיות, בצמצום הפערים, בשיפור יחסה של המדינה אל המיעוטים שבתוכה ובהעלאת כבודה ויוקרתה של המדינה בזירה הבין-לאומית.

אהוד ברק: אמת, היה למעשה המדיני הנועז של יצחק רבין מחיר פנימי עז.

אהוד ברק: המתח בין תומכי מדיניותו ומתנגדיה החריפים, בין חסידי שתי מדינות לשני עמים ובין נאמני שלמות הארץ, גאה לשיאים חסרי תקדים, עד שקם עליו אותו רוצח נתעב לרוצחו.

אהוד ברק: צריך לומר את האמת – מפלצת הקנאות הזאת עלולה להרים ראשה על כל ראש ממשלה שיבקש לקדם את ישראל אל עבר השלום הנכסף ויקבל ברגע האמת את ההכרעות הקשות הנגזרות ממנו.

אהוד ברק: כל ראש ממשלה המחויב לדרך השלום יידרש להישיר מבטו אל פני העם ולומר לו את האמת.

אהוד ברק: אי-אפשר ולא נכון לעתידה של ישראל לסגת מהדרך הזאת, אף אם ארוכה היא ומפרכת וכרוכה בסיכונים ובמכאובים.

אהוד ברק: כולנו נישפט בעיני הדורות הבאים במה שעשינו ובמה שלא עשינו בעקבות ההתנקשות בדמוקרטיה הישראלית.

אהוד ברק: רוצח נתעב, בזוי ושפל מבני עמנו נטל את חייו של האיש שתרומתו לתקומת המדינה, לבניין כוח המגן, לניצחונות צה"ל ולהגנת עם ישראל היתה ללא אח ורע.

אהוד ברק: הרוצח עשה זאת כדי לעצור את תהליך השלום, לשבש את יכולתה של הדמוקרטיה הישראלית לתפקד וכדי ליטול את ההכרעה החופשית מידי חברי הבית הזה.

אהוד ברק: חברי הכנסת, עלינו להודות ולהתוודות: לא עשינו די.

אהוד ברק: עברנו מהר מדי לסדר-היום.

אהוד ברק: הרוצח שעכר את ישראל כבר זוכה בכלאו להטבות וקולו הבזוי בוקע לבושתנו ולחרפתנו באמצעי התקשורת האלקטרוניים שלנו בשם הרייטינג הקדוש.

אהוד ברק: יש לפושע הנקלה הזה אפילו עדת מעריצים ומצדיקים ויש בקצוות המחנה גם פורעי חוק אלימים ומשתוללים השואבים ממנו דוגמה ומופת.

אהוד ברק: טוב לראות גם בבית הזה חוזרים בתשובה שלא היו עם יצחק אז והיום מבינים שהוא צדק, וטוב לראות את כל הבית מתלכד בצורך להפיק את הלקחים.

אהוד ברק: אך עלינו להתעשת.

אהוד ברק: אם לא נאכוף את החוק בנחישות, אם לא ננקוט יד ברזל למיגור הקמים על הדמוקרטיה הישראלית לערערה, אין זה בלתי אפשרי שגם רצח פוליטי נוסף יתרחש חלילה.

אהוד ברק: אסור לנו לטמון את הראש בחול – אנחנו, יושבי הבית הזה, נבחרי העם ומחוקקיו, שריו, שופטיו ושוטריו, ואפילו עיתונאיו, נישא באחריות אם באוזלת ידנו ובמחדלינו נאפשר חלילה הישנות אסון כזה במדינת ישראל.

אהוד ברק: אסור לנו לטמון את הראש בחול.

אהוד ברק: הכאב על הרצח הקיף את שדרות העם כולו.

אהוד ברק: רצח רבין היה מעשה של יחיד, אך הוא לא יכול היה להתרחש ללא הקשר סביבתי, גם אם של סביבת קיצון, וללא גיבוי של אווירת הסתה וצידוק אידיאולוגי.

אהוד ברק: על כן קשה המערכה, אבל חיונית מאין כמותה ובנפשנו היא.

אהוד ברק: ישיבת הכנסת המיוחדת הזאת במלאות שלוש-עשרה שנה לרצח אסור שתהיה רק ריטואל.

אהוד ברק: עליה לשאת את המסר ולהתחייב לו ועל כולנו להפנימו ולהגשימו.

אהוד ברק: מאבק ללא פשרות על יכולתה של הדמוקרטיה הישראלית לפעול בתוך הקשות שבמחלוקות, בלי איום של אלימות, לאכוף את החוק, לעקור את הטרור הפנימי, לקבל החלטות קשות ולהוציאן אל הפועל.

אהוד ברק: יזכור עם ישראל ותזכור כנסת ישראל את יצחק רבין בעיקר בהערצה ובהכרת תודה.

אהוד ברק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: חברי, דקת דומייה, בבקשה.

דליה איציק: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של ראש הממשלה ושר הביטחון יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

דליה איציק: )

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: "התקווה".

איל ינון: "התקווה".

איל ינון: (שירת "התקווה")

איל ינון: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

איל ינון: )

איל ינון: נא לשבת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, בטרם אנעל את הישיבה המיוחדת הזאת, שתיפתח שוב בעוד כחמש דקות, על-פי צוות ההסכמות, אני אכנס בחדרי את משפחת רבין.

דליה איציק: בעוד חמש דקות נחדש את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: (הישיבה נפסקה בשעה 17:58 ונתחדשה בשעה 18:08.)

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח מחדש את ישיבת הכנסת.

עתניאל שנלר: היום יום שני, י"ב במרחשוון התשס"ט, 10 בנובמבר 2008.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אודה לכם אם תשבו במקומותיכם.

עתניאל שנלר: בבקשה, אנא, שבו במקומותיכם.

עתניאל שנלר: לקרוא בשמות?

עתניאל שנלר: אני אודה לכם אם לא אצטרך לעשות כן.

עתניאל שנלר: אני מודה לכם.

עתניאל שנלר: נפתח בסעיף הראשון: הודעה למזכיר הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 17) (חברות במפלגה אחת בלבד), התשס”ט–2008; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון מס' 6), התשס”ט–2008.

איל ינון: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 89), התשס”ט–2008.

איל ינון: עוד אודיע

איל ינון: כם כי ביום רביעי, ז' בחשוון התשס"ט, 5 בנובמבר 2008, הונחה לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק הספנות (ימאים) (תיקון מס' 5), התשס”ט–2008.

איל ינון: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה למזכיר.

עתניאל שנלר: [נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: הסעיף השני בסדר-היום: הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 89), התשס”ט–2008.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את הצעת הוועדה שאנחנו מצביעים עליה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החלטה בדבר תיקון טעות בחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 89).

אופיר פינס-פז: בחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 89), בסעיף 1, סעיף 83ג(ב) המובא בו, במקום "ויצוינו סוגם ומספרם" צריך להיות "באופן שיקבע שר הפנים".

אופיר פינס-פז: דברי ההסבר: החוק התקבל ב-5 בנובמבר, ובשל טעות טכנית והשמטה מקרית הדבר הזה לא נכלל בנוסחו.

אופיר פינס-פז: לכן אבקש לאשר את התיקון בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הודעתו ובקשתו של יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

עתניאל שנלר: אנא, שבו במקומותיכם.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 1 בעד ההחלטה – 62 נגד – אין נמנעים – אין ההחלטה בדבר תיקון טעות בחוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 89), התשס”ט–2008, נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 62, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה, שמסר יושב-ראש הוועדה, התקבלה.

עתניאל שנלר: ["דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 20213.]

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, בעקבות פנייתו של סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת , שנמסרה סמוך ולאחר ההצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס”ט–2008, שלפיה עקב תקלה טכנית לא נקלטה הצבעתו ולכן לא זכתה הצעת החוק לרוב הדרוש והוסרה מסדר-היום, החלטתי, לאחר בדיקת הדברים ולאחר התייעצות עם הלשכה המשפטית של הכנסת, כי יש לפסול את ההצבעה.

עתניאל שנלר: לפיכך, ההצבעה בוטלה.

עתניאל שנלר: נעבור אפוא להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס”ט–2008.

עתניאל שנלר: ההסתייגויות נומקו, ולכן נעבור מייד להצבעה על הצעת החוק בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–18 – 65 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–18 נתקבלו.

עתניאל שנלר: בעד – 65, מתנגד אחד ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: ובכן, עברנו את ההצבעה בקריאה שנייה וההצעה התקבלה.

עתניאל שנלר: מראש אני אומר שיש שתי הודעות אחר כך, והן חשובות, לכן אני מבקש מהחברים להישאר במקומותיהם לאחר ההצבעה עוד 20 שניות לפני שננעל את הישיבה.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה.

עתניאל שנלר: אנא שבו ונכבד את אלה שביקשו להודיע הודעה אישית.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 66 נגד – 2 נמנעים – אין חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס”ט–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: אנא שבו.

עתניאל שנלר: תכבדו בטובכם את אלה שביקשו להודיע הודעה אישית.

עתניאל שנלר: אני מבקש מיושב-ראש הקואליציה לעמוד ליד אחד המיקרופונים כדי שיוכל לומר את ההודעה האישית.

עתניאל שנלר: בעד – 66, נגד – 2.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות מג'ד-אל-כרום, דיר-אל-אסד ובענה), התשס”ט–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: יש שתי הודעות.

עתניאל שנלר: יושב-ראש הקואליציה, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שנתת לי את האפשרות להתבטא.

יואל חסון: אני רוצה להגיד שבכל התהליך הזה, של חוק איחוד הרשויות, אני באופן אישי, וגם מפלגתי, קדימה, זכינו להתקפות קשות, לא הוגנות, לא נכונות – – –

גלעד ארדן: אבל מוצדקות.

יואל חסון: ניסו להאשים אותנו בהאשמות קשות של גזענות ודברים דומים לזה.

יואל חסון: מה שהיה – היה.

יואל חסון: אנחנו בסופו של דבר הגענו לכאן והשתתפנו בהצבעה כדי להוכיח שאין לנו שום עניין – – –

גלעד ארדן: זאת הודעה אישית חשובה?

גלעד ארדן: אתה מנהל את הישיבה באופן פוליטי.

עתניאל שנלר: תודה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, שנייה, אני מבקש לסיים.

עתניאל שנלר: תודה.

יואל חסון: אני גם מודיע, אדוני היושב-ראש, שאנחנו, קדימה, נפעל להביא להצבעה גם את הנושא של באקה-ג'ת, כדי לסיים את פרשיית איחוד הרשויות – לפרק אותן לגמרי.

יואל חסון: בממשלות הבאות יהיה מה שיהיה.

יואל חסון: אני מאחל לכולם בהצלחה, בעיקר לרשויות האלה, שיעלו על דרך המלך.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: נסיים, כנהוג בגמר חקיקה, בדברי יושב-ראש הוועדה, שתמיד אומר דברי ברכה.

עתניאל שנלר: בטרם נבקש מיושב-ראש הוועדה לומר דברי ברכה, משום שאנחנו ערב פיזור, נעשה זאת בצורה מכובדת: חבר הכנסת – הודעה קצרה, ואם ירצה חבר הכנסת .

עתניאל שנלר: אחר כך יהיו דברי תודה של חבר הכנסת פינס-פז.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לכל אלה שנשארו ותמכו בהצעת החוק לפיזור שגור.

אחמד טיבי: צר לי שהשמחה מהולה בעצב, על כך שהאיחוד של באקה-ג'ת לא בוטל, אף שמדובר באותה הצעת חוק.

אחמד טיבי: זאת הבטחה שלנו – שהחוק הזה יובא לכנסת ויבוטל, למרות עמדתו השלילית של שר הפנים מאיר שטרית.

אחמד טיבי: שוב, תודה לכל מי שנשאר, וברכות לתושבי אל-שגור.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: לא נפתח עכשיו את הדיון.

עתניאל שנלר: אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

עתניאל שנלר: אדוני, יושב-ראש הוועדה, תאמר בבקשה כמה מילות תודה, ונסיים את הישיבה.

עתניאל שנלר: אני מתנצל לפני שאר החברים שרצו לומר מלה, אבל אלה דברים שאין להם שיעור, ואנחנו נצטרך לסגור את הדיון.

עתניאל שנלר: אדוני, בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת וליועצת המשפטית של הכנסת, שאפשרו לכנסת להצביע שוב על הצעת החוק על פירוק האיחוד בשגור.

אופיר פינס-פז: אני חושב שעשינו דבר נכון, גם מבחינה ציבורית וגם מבחינה עניינית.

אופיר פינס-פז: אני מצר על העמדה של שר הפנים, ששלח לי מכתב שבו הוא אומר שהוא אינו מוכן להעביר את העניין של באקה-ג'ת כהסתייגות במסגרת החוק הזה, ורואה בו נושא חדש שלא מאפשר לנו להתקדם.

אופיר פינס-פז: אבל, כפי שאמרת, אדוני היושב-ראש, אני מקווה שבכנסת הבאה הבעיה הזאת תיפתר.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לצוות הממשלה שעזר לנו, לצוות הוועדה ולחברי הכנסת המציעים, שקידמו את כל הצעות החוק.

אופיר פינס-פז: היו כאן הרבה מאוד, אני לא זוכר את כל השמות, אבל אני רוצה להודות לחברת הכנסת נאדיה חילו, שנמצאת כאן, לחבר הכנסת שכיב שנאן ולחבר הכנסת יורם מרציאנו, שכולנו נאחל לו החלמה מהירה – הוא עבר היום טיפול מסוים ואני מאחל לו החלמה מהירה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שהיתה מהמציעים, וכמובן לחברי הכנסת הנוספים – נדמה לי אחמד טיבי, ברכה, זכור – עוד חברים היו שותפים להצעות החוק?

אופיר פינס-פז: ולכל החברים שהשתתפו בהצבעה והראו שהכנסת יכולה להתאחד ולהוביל מסר ממלכתי וענייני.

אופיר פינס-פז: תודה רבה, פגרה נעימה והצלחה בבחירות.

עתניאל שנלר: תודה רבה לכולם, נסיעה טובה.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, ישיבה זו נעולה.