ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השלישית של הכנסת השבע-עשרה, 2006-04-24 00:00

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

דוד טל: היום יום שני, כ"ו בניסן התשס"ו.

דוד טל: חברי הכנסת, בצהרי היום לפני שבוע, שעות אחדות לפני שהכנסת השבע-עשרה פתחה את שעריה, אירע בתל-אביב פיגוע רצחני מחריד.

דוד טל: דמם הטהור של תשעה קורבנות חפים מפשע נשפך.

דוד טל: בחודש ניסן תרצ"ו, 70 שנה לפני הרצח בתל-אביב, פקד את העיר גל טרור ששטף עד מהרה את הארץ כולה, וכאילו דבר לא השתנה מאז.

דוד טל: באותם ימים לא נרתענו מהטרור ונלחמנו בו.

דוד טל: גם עתה, הטרור לא מרתיע אותנו.

דוד טל: רוחנו חזקה מכל טרור ורצח.

דוד טל: אנו חולקים מכאן מעט מכאבן של המשפחות השכולות, ומוסיפים לדמעות הצורבות דמעה משלנו.

דוד טל: הכנסת כולה משתתפת באבל הכבד שירד על בני משפחות הנספים ושולחת ברכת רפואה שלמה לפצועים.

דוד טל: חברי הכנסת, הדיון היום יהיה על האנטישמיות.

דוד טל: 61 שנים לאחר שכבתה אש הכבשנים במחנות ההשמדה, מכריז נשיא אירן כי יש למחוק את מדינת היהודים מהמפה.

דוד טל: 61 שנים לאחר שתאי הגזים פולטי המוות דממו, קורא נשיא מדינה חברה באו"ם, שרק בשנה שעברה קבע את יום שחרור מחנות המוות באושוויץ כיום בין-לאומי לזכר השואה, להשמיד את היהודים החיים במדינת ישראל.

דוד טל: ממצרים בוקע קולו של המנהיג הרוחני של תנועת "האחים המוסלמים", מוחמד עאכף, הקובע כי תאי הגזים לא היו אלא חדרים שאליהם נשלחו בגדי היהודים לניקוי יסודי מחיידקים.

דוד טל: העולם, כמו באותם ימים, לא מזדעזע.

דוד טל: באירופה, שהשואה היא כתם שחור וצורב בתולדותיה, לא עובר רטט.

דוד טל: העולם שותק ולא מפנים כי הסכנה החדשה למדינה היהודית היא ברמה הסכנה הנאצית, כי רק האדרת חדשה.

דוד טל: הקהילייה הבין-לאומית לא מונעת את הצטיידות אירן בנשק גרעיני, שמנהיגיה לא מסתירים כי נועד להשמדת עם.

דוד טל: בל נשגה באשליות, חברי הכנסת, בגינויים אין די.

דוד טל: אם אירן לא תיבלם, ישטוף הנחשול העכור הזה את המזרח התיכון ויסכן את שלום העולם כולו.

דוד טל: כאשר שומעים את דברי הרהב מטהרן, אי-אפשר להימנע מהזיכרון שאנטישמיות סללה את הדרך למשרפות.

דוד טל: לשמע האיומים על חורבן מדינת ישראל הנשמעים מארצות ערב, אי-אפשר לאטום את האוזניים מפני הסכנה הטמונה באנטישמיות והתוצאות הנוראות שאליהן היא הובילה לפני 61 שנים.

דוד טל: אם חשבנו שהאנטישמיות היא נחלת העבר, טעינו.

דוד טל: היתה תקווה, וזאת היתה טעות, טעות להאמין שאחרי מלחמת העולם השנייה השנאה ליהודים תדעך.

דוד טל: מתברר שהיתה זו רק הפוגה ולא סוף פסוק.

דוד טל: הנגיף האנטישמי חי וקיים.

דוד טל: האנטישמיות ממשיכה לינוק את גילוייה משנאת היהודים לדורותיה.

דוד טל: ולא רק זאת, היא מנסה למצוא צידוק, רפה אולי, אבל נשמע שוב ושוב, כאילו יש השקה בין אנטישמיות לבין מעשיה של ישראל.

דוד טל: על כך אמר מעל במה זו אריאל שרון, ראש הממשלה, ב-27 בינואר 2004: "אף מזכ"ל האו"ם, קופי אנאן, מצא לנכון לגנות את תופעת האנטישמיות, ואמר שאסור להרשות שביקורת על ישראל תשמש מסכה שמאחוריה מסתירה האנטישמיות את פרצופה האמיתי".

דוד טל: אם לאחר השואה וזוועותיה קיננה תקווה שהאנטישמיות לא תרים עוד את ראשה המכוער, הרי שידנו היתה על התחתונה.

דוד טל: הכנסת מצפה מהמדינות הנאורות בעולם להתייצב בהתמדה ובנחישות מול גל האיבה וההרס כלפי היהודים ומדינתם, וקוראת לאומות העולם להתעשת ולפעול נמרצות לדחיית האנטישמיות לשולי החיים.

דוד טל: יש להילחם בכל האמצעים בנגע הממאיר של שנאת היהודים בפרט ושנאת הזרים בכלל, שבגילוייה ובזרעיה טמונה השואה.

דוד טל: בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו, והקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד בזאת לפתוח את יום הדיונים הראשון של הכנסת החדשה, המוקדש לאנטישמיות ולגילוייה.

דוד טל: ראשון הדוברים - השר רוני בר-און.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הביטחון, חברי חברי הכנסת, דווקא בהקשר של הדברים שבהם פתחת את דבריך, אדוני היושב-ראש, של הפיגוע הנתעב והמזוויע שאירע כאן לפני שבוע, הדיון היום מוקדש לגילויי האנטישמיות הבאים לידי ביטוי גם בהתקפות הטרור על אזרחי ישראל החפים מפשע, ואולי הן תולדה של אותה אנטישמיות.

רוני בר-און: זה מעגל שוטה של שנאה ליהודי באשר הוא יהודי ולישראלי באשר הוא ישראלי.

רוני בר-און: שנאת ישראל על הצורות השונות שלה, אדוני היושב-ראש, היא שנאה עתיקת יומין.

רוני בר-און: הגילויים הראשונים שלה באו לידי ביטוי כבר בסיפורי המקרא.

רוני בר-און: כך אותו פרעה שניסה להכרית את ישראל, וכך גם המן הרשע שביקש לאבד ולהשמיד את כל היהודים.

רוני בר-און: לפני פחות משבועיים, בליל הסדר, קראנו ושרנו, כי בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו.

רוני בר-און: מאותן עלילות אפלות של ימי הביניים אל הגזירות שהיו מנת חלקם של יהודי ערב; ממשפט דרייפוס בצרפת אל ה"סופות בנגב" הרצחניות של רוסיה, ועד לזוועה הגדולה מכולן – שואת העם היהודי.

רוני בר-און: מה יש בה, באנטישמיות, חברי חברי הכנסת, שהיא מצליחה להיות חוצה גבולות, דוברת כל השפות, מאריכה כל כך הרבה דורות – כמעט הייתי אומר נצחית – ובכל פעם מצליחה להרים את ראשה המכוער?

רוני בר-און: מה יש בה, ברעה החולה הזאת, בשעטנז המטורף הזה של יצר הרע, של שנאת האחר, של שנאה שמתערבבת בשנאות הדתיות הקיצוניות משכבר הימים, ברעה החולה שנקשרת לשנאה האסלאמית הפונדמנטליסטית החדשה, שחוברת לאיבה האנטי-ישראלית, לקנאה הכלכלית, שממונפת על-ידי ימין קיצוני וחוברת לשמאל רדיקלי?

רוני בר-און: עוד ועוד קרונות באותה רכבת בלתי נגמרת של שטן האנטישמיות.

רוני בר-און: בצרפת של המאה ה-21, בצרפת של שנת 2005, נרשמו למעלה מ-200 אירועים אנטישמיים.

רוני בר-און: ועדיין מתברכים במספר הזה ואומרים שזו בהחלט ירידה משמעותית בהשוואה לשנים שעברו.

רוני בר-און: בבריטניה נרשמו השנה למעלה מ-300 אירועים אנטישמיים.

רוני בר-און: האנטישמיות בבריטניה כל כך רבה ומרימה ראש, עד שהפרלמנט הבריטי מינה בנובמבר האחרון ועדת חקירה פרלמנטרית לחקור את האירועים האנטישמיים במדינה, ולבחון את הדרכים לביעור התופעה.

רוני בר-און: באיטליה אין קשה מהניסיון לאפשר לנציג ישראלי, או למצער פרו-ישראלי, להביע את דעתו במוסד אקדמי.

רוני בר-און: גורמי שמאל רדיקליים בשיתוף גורמים פרו-פלסטיניים השתלטו על סדר-היום בקמפוסים ברחבי איטליה ופשוט אינם מאפשרים לנציג יהודי או ישראלי להשמיע את קולו.

רוני בר-און: ברוסיה מבקשים גורמים פוליטיים להוציא אל מחוץ לחוק ארגונים יהודיים, ולחקור – שומו שמים – את "קיצור שולחן ערוך" שלנו.

רוני בר-און: באוקראינה – לא מכבר ניסיון של קבוצת חוליגנים לרצוח צעיר יהודי.

רוני בר-און: ואפשר להאריך ברשימה הזאת, שאינה מתכלה ואינה נגמרת.

רוני בר-און: היא ממשיכה ועוברת דרך התעמולה הארסית, האנטישמית, המרושעת בעיתוני ערב; היא מופיעה בדמותו של השטן האירני, נשיא אירן אחמדינג'אד, שקורא בגלוי להשמדת ישראל.

רוני בר-און: האנטישמיות ממשיכה לפשוט וללבוש צורה חדשה כל יום וכל שעה.

רוני בר-און: אבל, בעוד האנטישמיות הקלאסית התנכלה ליהודי הפרטי, האנטישמיות המודרנית פועלת נגד היהודי הקולקטיבי, אנטישמיות נגד המדינה היהודית.

רוני בר-און: במופעים הקודמים שלה ביקשה האנטישמיות לשלול מהיהודים חיים כחברים שווי זכויות בחברה או במדינה שבה חיו.

רוני בר-און: עכשיו מבקשים לשלול ממדינת היהודים את זכות השוויון במשפחת העמים.

רוני בר-און: הקולות שביקשו פעם להפוך את העולם ליודנריין, נקי מיהודים, מתחלפים עכשיו בקולות שמבקשים להפוך את העולם ליודנשטאטריין, או ישראלשטאטריין – לעולם בלא ישראל, עולם בלא מדינה של יהודים.

רוני בר-און: באותה קלחת שלילית, שיוצרת את המוטציה החדשה של שנאה אנטישמית, משמשים בערבוביה יסודות אנטי-יהודיים בצוותא חדא עם יסודות אנטי-ישראליים, וכן מרכיבים חברתיים כלכליים.

רוני בר-און: כך גם ההתנגדות לגלובליזציה מגויסת למאמץ האנטישמי, ליהודים שבולטים בפעילות פיננסית.

רוני בר-און: אלה גם אלה מוצאים את עצמם על ספסל הנאשמים, כאחראים לפגעי הכלכלה העולמית.

רוני בר-און: רכבת האנטישמיות, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ממשיכה לדהור.

רוני בר-און: הערב, מחר, יום הזיכרון לשואה ולגבורה.

רוני בר-און: אנחנו חייבים לזכור ולשנן את שמתרחש כאשר הרכבת הזאת מגיעה אל יעדה, כאשר השנאה הופכת לחוק, כאשר הטירוף נהיה למציאות, כאשר אנשים הופכים לאפר.

רוני בר-און: אנו, בני העם היהודי, נדליק הערב את לפיד הזיכרון, את נר התמיד של הזיכרון.

רוני בר-און: זה איננו רק לפיד של זיכרון.

רוני בר-און: זה לפיד של הגנה, זה לפיד של מאבק, זה לפיד של צוואה ומורשת; מורשת שקוראת לנו למגר את כל קני האנטישמיות, להביס את הרוחות הישנות-החדשות, הרוחות הרעות האלה, לעצור את רכבת האנטישמיות.

רוני בר-און: בשם ממשלת ישראל, בשם מדינת ישראל - זו ההבטחה שלנו, זו החובה שלנו.

רוני בר-און: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני השר.

דוד טל: חברי הכנסת, מי שטרם נרשם – והפנייה היא במיוחד לחברי הכנסת החדשים – יכול להירשם כאן אצל מזכיר הכנסת.

דוד טל: אני לא אנעל את הרשימה כפי שנהוג, כך שמי שירצה לדבר היום יוכל לדבר.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת סגנית השר רוחמה אברהם.

דוד טל: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, אברהם שלונסקי כתב באחד משיריו: "על דעת עיני שראו את השכול / ועמסו זעקות על לבי השחוח / על דעת רחמי שהורוני למחול / עד באו ימים שאיימו מלסלוח / נדרתי הנדר: לזכור את הכול / לזכור ודבר לא לשכוח".

רוחמה אברהם-בלילא: היום, ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.

רוחמה אברהם-בלילא: יותר משישה עשורים חלפו, והפצעים עדיין לא הגלידו.

רוחמה אברהם-בלילא: הנותר מהדור שחווה את השואה עדיין מתעורר מחלומות בלהות, והדורות הצעירים צועדים חיים על מסילת רכבת האימה אל תאי הגזים ומחנות ההשמדה, שקטפו גברים, נשים וטף בדמי ימיהם.

רוחמה אברהם-בלילא: גם בעידן המודרני שבו אנו חיים, האנטישמיות לבושה במסווה שונה ואחר.

רוחמה אברהם-בלילא: המסווה היום שונה, אך המזימה היא אותה מזימה - להשמיד את העם היהודי.

רוחמה אברהם-בלילא: תופעת האנטישמיות אינה פוסחת על שום מקום בעולם, ואנחנו עדים למקרי אלימות פיזית ומילולית מדי יום כלפי יהודים, וזאת רק בשל היותם יהודים.

רוחמה אברהם-בלילא: האנטישמיות, אדוני היושב-ראש, עוברת כחוט השני לאורך ההיסטוריה.

רוחמה אברהם-בלילא: רק לפני ימים מספר קראנו בהגדת הפסח: "שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו".

רוחמה אברהם-בלילא: זה התחיל בפרעה, שציווה - כל הבן היילוד היאורה תשליכוהו; בעמלק שזינב בעם בשעת היציאה ממצרים; בצורר היהודים המן, שביקש להשמיד את כל היהודים ביום אחד.

רוחמה אברהם-בלילא: והגדיל לעשות הארור הנאצי, שקיבץ את כל עקרונות האנטישמיות וגיבש אותם לתורה סדורה, שהיתה הבסיס האידיאולוגי להשמדת העם היהודי.

רוחמה אברהם-בלילא: והיום, ציר הרשע העולמי עובר דרך אירן, שנשיאה מעז לכנות את השואה מיתוס, ולקרוא בכנס "עולם ללא ציונות" להשמדת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: שוב מתברר שהמהות היא אותה מהות.

רוחמה אברהם-בלילא: הרצון להשמיד את העם היהודי היושב בציון נותר.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה אריאל שרון אמר בישיבת כנסת מיוחדת לציון יום המאבק באנטישמיות את הדברים הבאים: "ישראל היא מדינה קטנה, רבת כשרונות, ועמה אמיץ.

רוחמה אברהם-בלילא: אך תמיד יש לזכור שזהו המקום היחיד בעולם שבו יש לנו, היהודים, הזכות והכוח להגן על עצמנו בכוחות עצמנו, ועל זאת לא נוותר לעולם.

רוחמה אברהם-בלילא: כמדינה, עלינו להמשיך ולפעול – לא רק כדי שהדורות הבאים יזכרו וידעו, אלא להמשיך ולהילחם נגד אותם מכחישי השואה ונגד אלה המבקשים להשמידנו".

רוחמה אברהם-בלילא: זה המקום, אדוני היושב-ראש, לשבח את שר החוץ לשעבר סילבן שלום ואת שגרירנו באו"ם מר דני גילרמן על שהצליחו להוביל מהלך שלפיו 27 בינואר, יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ, ייוחד לזכר קורבנות השואה ויצוין כיום השואה הבין-לאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שגיוס הקהילה הבין-לאומית הוא צעד משמעותי למניעת רצח-עם נוסף.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לטפח ולא לחסוך שום מאמץ במפעל הציוני, בעלייה לארץ-ישראל ובדאגה ההולמת לקליטת העולים.

רוחמה אברהם-בלילא: העלייה היא מרכיב חשוב בצמיחת, בשגשוג ובביצור הכלכלה והחברה בישראל, והיא התשובה האמיתית על גילויי האנטישמיות.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, השבוע התפרסם, לצערי, כי שליש מניצולי השואה - ערב אישור תקציב המדינה אני סבורה שעלינו לעשות כל מאמץ על מנת למגר את אותה תופעה, שאותם ניצולי השואה שחוו את הנורא מכול ונותרו בחיים לא יישארו כפי שהם היום.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת לסיים בקריאת פרק תהילים: "שיר המעלות, בשוב ה' את שיבת ציון היינו כחלמים.

רוחמה אברהם-בלילא: אז ימלא שחוק פינו ולשוננו רנה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז יאמרו בגוים, הגדיל ה' לעשות עם אלה.

רוחמה אברהם-בלילא: הגדיל ה' לעשות עמנו, היינו שמחים.

רוחמה אברהם-בלילא: שובה ה' את שבותנו כאפיקים בנגב.

רוחמה אברהם-בלילא: הזרעים בדמעה ברנה יקצרו.

רוחמה אברהם-בלילא: הלוך ילך ובכה נשא משך הזרע, בא יבא ברנה נשא אלמתיו".

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: אני מתכבד לקרוא לחבר הכנסת אברהם רביץ לשאת דברים.

דוד טל: חברי הכנסת, פרק הזמן שהוקצב הוא שלוש דקות.

דוד טל: לחברי הכנסת החדשים - לפנים משורת הדין - נאפשר לגלוש, אבל לא הרבה.

דוד טל: הרב רביץ, בבקשה.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנו שוב עומדים ומעלים את אחד הדברים הבלתי-מובנים, את אחת התופעות שאין להן שום הסבר הגיוני, את אחת התופעות העתיקות ביותר, המלוות את האדם מאז היות אדם - זוהי שנאת עולם לעם עולם.

אברהם רביץ: נכתבו הרבה ספרים ומאמרים, נישאו נאומים, הרצאות, בפקולטות ומעל דוכנים בכל אתר ואתר, כדי ללמוד את התופעה הזאת - מאין היא באה ומדוע היא קיימת, וכיצד היא כובשת מפעם לפעם, צצה ועולה כמו נחש, שפתאום, באיזו תקופה עולה ורעל בפיו.

אברהם רביץ: ניסו לתת לזה הסברים: פסיכולוגיים, כלכליים; "הפרוטוקולים של זקני ציון" הובילו דור שלם של שנאה שבנויה ברובה הגדול גם על שקר.

אברהם רביץ: לאורך כל הדורות.

אברהם רביץ: פעם היו אומרים ששונאים את היהודים משום שהם עשירים.

אברהם רביץ: אבל אותם אנשים בדיוק אמרו ששונאים את היהודים משום שהם עניים ומסכנים כאלה, ומזכירים לנו אדם מסכן ושחוח.

אברהם רביץ: פעם היו אומרים ששונאים את היהודים כי הם גיבורים, כי הם חלשים, כי הם חכמים, כי הם טיפשים.

אברהם רביץ: אין לזה הסבר הגיוני.

אברהם רביץ: כל אלה הן מלים שהתלבשו על השנאה הזאת כדי לתת לה איזה הסבר הגיוני.

אברהם רביץ: אבל מאחר שאנחנו עוסקים בשנאת עולם לעם עולם, אולי פה טמון השורש לסיבת השנאה.

אברהם רביץ: כי אין כל ספק, חברי חברי הכנסת, דבר אחד אי-אפשר לקחת מאתנו: לקחו מאתנו את הקרקע שלנו, לקחו מאתנו את העצמאות, גירשונו מכל עבר, אבל לא יכלו ולא יוכלו לקחת את עצם הקיום שלנו - כי אנחנו עם עולם; יש לנו הבטחה אלוקית של הקדוש-ברוך-הוא שלא יסור מזרעו ומזרע זרעו עד עולם.

אברהם רביץ: אינני יכול להביא מספיק נימוקים או אפילו להשתמש במלים כדי להסביר מדוע, אם אנחנו עם עולם, זאת יכולה להיות סיבה לשנאה, אבל ברור שקיים כאן מין תופעה שעומדים עמים רבים, גדולים וחזקים, עצומים - אימפריות, שהובילו עולם - אל מול העם הקטן הזה, והם כבר לא קיימים.

אברהם רביץ: חלק מהם נמצאים בספרי ההיסטוריה.

אברהם רביץ: ופה יש עם שהקיום שלו אינו מוטל בספק.

אברהם רביץ: סיימתי?

דוד טל: כבר מזמן, אבל אפשרתי לאדוני להשלים את דבריו.

אברהם רביץ: אני אומר משפט סיום.

אברהם רביץ: כדי למצוא את אותה נקודה שממנה התחיל העסק - הזכיר כאן כבוד השר בר-און נקודות בהיסטוריה של השנאה - זה התחיל במלוא עוצמתו והונחל לדורות בתקופת עמלק.

אברהם רביץ: מה היה עמלק?

אברהם רביץ: עמלק עמד מול עם שהביא לעולם את סיבת הקיום של המין האנושי, שהיא העברת מסרים אנושיים, מוסריים, ערכיים, והם עיקר החיים, ולא המעשים של היום-יום.

אברהם רביץ: זאת היתה ההתנגשות בין שני העולמות.

אברהם רביץ: אני ביקשתי לסיים במשפט הזה כדי לומר לעצמנו, שעלינו לחדש את סיבת הקיום שלנו במלוא העוצמה, שיש לנו תפקיד בעולם.

אברהם רביץ: והתפקיד שלנו בעולם הוא להביא את המסר האנושי שהקיום שלנו הוא לא "אכול ושתה", להביא מסר רוחני, להביא מסר מוסרי, להביא מסר ערכי, להביא אהבה לעולם, ובכך נדחה את השנאה.

דוד טל: תודה, אדוני; אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת רפאל איתן.

דוד טל: אני מקדם אותך בברכה.

דוד טל: נהוג בבית הזה שהדובר אחריך יברך אותך.

דוד טל: הדובר אחריך הוא חבר הכנסת ריבלין, ואין לי ספק שהוא יעשה את זה בכשרון רב.

רפי איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלו דברי הראשונים בכנסת השבע-עשרה, ואני עומד כאן לפניכם קצת נרגש, נרגש במיוחד מאחר שהנושא הראשון שאנחנו מדברים עליו הוא דווקא נושא האנטישמיות.

רפי איתן: אני, כפי שרבים מכם בוודאי יודעים, הייתי מפקד השדה במבצע לכידת אייכמן.

רפי איתן: ואני זוכר, אז, באותם הרגעים, כאשר ראשו של אייכמן היה מונח על ברכי, הרגשתי שהנה אני, ישראלי, בשם כל עם ישראל לדורותיו, התגברתי על האנטישמיות.

רפי איתן: התגברתי על האנטישמיות המכוערת והנבזית שנבראה אי-פעם.

רפי איתן: אני זוכר שבאותן שניות המלים הראשונות שלי לעצמי היו: אנחנו פה.

רפי איתן: נכחתי באולם המשפט כאשר היועץ המשפטי גדעון האוזנר ז"ל הורה באצבעו על הנאשם ואמר את ה"אני מאשים":

רפי איתן: אני עומד כאן בשם שישה מיליון קטיגורים.

רפי איתן: חשתי את הרטט באולם, וחשבתי אז: הנה, התגברנו על האנטישמיות.

רפי איתן: לצערנו, אותה אנטישמיות מפלצתית שידעו והרגישו על בשרם הורינו והורי הורינו – דורות רבים של יהודים, דורות רבים שאורכם כאורך הגלות – עודנה חיה ונושמת.

רפי איתן: אלא שבימינו היא לא מכוונת עוד נגד היהודים בלבד, אלא גם נגד מדינת ישראל.

רפי איתן: מדינת ישראל, שהיא הלב והנשמה של עם ישראל.

רפי איתן: הכרזותיו החוזרות ונשנות של נשיא אירן על השמדת ישראל הן אות אזהרה לכולנו.

רפי איתן: העולם הנאור חייב להבין שהאנטישמיות והאנטי-ישראליות הן שני צדדים של אותה מטבע, הן קשורות זו בזו, נובעות זו מזו ומניעות זו את זו.

רפי איתן: בדיוק כמו שהיחס השלילי כלפי ישראל נובע במרבית המקרים מהאנטישמיות, כך כל דבר שקורה בארצנו מוליד הד, הד אנטישמי חזק, הן באירופה הן בארצות-הברית, וכנראה בכל מקום אחר בעולם.

רפי איתן: שנאת יהודים קיימת בעולם מאז קיימת בו הגלות היהודית.

רפי איתן: אסור לנו לחשוב שהיא בלתי מנוצחת.

רפי איתן: עם ישראל הוא עם חזק, והיום גם יש לו מדינה חזקה.

רפי איתן: אני משוכנע שאם כל הקהילות היהודיות והארגונים היהודיים יאחדו את כוחותיהם עם ישראל במלחמה בלתי מתפשרת נגד התופעה, היא תיעלם מן העולם.

רפי איתן: מדינת ישראל חייבת להתייצב בראש החזית הבין-לאומית ולהוביל את המאבק.

רפי איתן: וכאן אני קורא לממשלת ישראל לנהל ולהנהיג את המאבק בכל דרך אפשרית, בכל מקום אפשרי.

רפי איתן: ככל שנקדים, נצליח.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת רובי ריבלין - בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, נכבדי השרים, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, בטרם אתפנה לנאום את נאומי הראשון זה שלוש שנים, בנושא יום הזיכרון לשואה ולגבורה והאנטישמיות, חובה נעימה לי להזכיר את הנואם הראשון, והוא חבר הכנסת רפאל איתן – ייבדל לחיים ארוכים מחבר הכנסת רפאל איתן ז"ל.

ראובן ריבלין: רפאל איתן הוא אישיות מרתקת – מרתקת את כל הציבוריות הישראלית לדורותיה.

ראובן ריבלין: איש מיוחד וכמעט יחיד.

ראובן ריבלין: הוא מאותם מעטים שכל כך הרבה חייבים להם.

ראובן ריבלין: הוא היה בשליחויות נעלמות, ובמוסד אשר השתיקה יפה לו, ועשה למען קידומה של מדינת ישראל ולמען עם ישראל.

ראובן ריבלין: כמומחה גדול עסק לאחר מכן במפעל הכימיקלים, שהיה אחד מהמחצבים ומעמודי היסוד של הכלכלה הישראלית.

ראובן ריבלין: הוא שימש יועץ לראש הממשלה בנושאים שהוא כל כך התמחה בהם.

ראובן ריבלין: כאשר עבר לעשות לביתו ולעסוק בעניינים שבהם עסק, לא היסס כאשר נקרא לדגל.

ראובן ריבלין: סיפרו לי חבריו הגמלאים, שלפני כשישה חודשים הם הטילו עליו מטלה, לאמור: אתה תעמוד בראשנו, על מנת להובילנו קוממיות למושבי הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא קיבל את המשימה, ולקח אותה ברצינות יתירה.

ראובן ריבלין: רפאל איתן, אני רק "חרד" לחשוב מה היה קורה אילו התגייסת שנה לפני כן, שאז כנראה רבים מחברי הכנסת כאן לא היו יכולים לאייש את מושבי חברי הכנסת, שכן חבריך הרבים יותר היו מאיישים את המקומות.

ראובן ריבלין: כמובן, אני מאחל לך הצלחה רבה, ואני רואה לי זכות גדולה להיות בכנסת שאתה חבר בה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, האנטישמיות, כאז כן עתה, לא נמוגה, לא קטנה, ורק התפשטה וצברה עוצמה יתירה, לבשה צורות מגוונות וחצתה גבולות מזרח ומערב.

ראובן ריבלין: לא אפריז אם אומר שהאנטישמיות, על גלגוליה השונים, חיה ובועטת מאז היה היהודי לעם.

ראובן ריבלין: החל בכור ההיתוך במצרים העתיקה ועמלק המזנב בנחשלים, דרך עלילות הדם, ההטפות הארסיות ומסעות הצלב העקובים מדם יהודי, וכלה בשפלות שאין שפל ממנה ובתועבה שאין נתעב ממנה: השמדת שליש מאחינו, בשרנו, בידי גרמניה הנאצית ושותפותיה לרצח.

ראובן ריבלין: למרות הטרגדיה הנוראה, מאומה לא השתנה באמת בגורל היהודי.

ראובן ריבלין: שנאת יהודים אינה מגלה עייפות, בכל פעם מחדש היא יצירתית ומקורית.

ראובן ריבלין: נוטלת היא את הטיעונים האנטישמיים הקדומים, שהזינו את השנאה מדורי דורות, ומזריקה בהם ארס עכשווי ומרענן, המתפרס כל כולו, על רקע מאורעות התקופה ונסיבותיה.

ראובן ריבלין: ברשותכם, אפרט במה דברים אמורים.

ראובן ריבלין: האנטישמיות העכשווית נחלקת לשלושה ראשים, לשלושה מקורות המזינים את שנאת היהודי, כפרט וכלאום.

ראובן ריבלין: האחד, הראש ההיסטורי-הדתי, זה ששורשיו באמונה הנוצרית העממית, זה אשר מלבה את שנאת ישראל באלף השנים האחרונות, בשוותו לנו תדמית של עם נחות, כפי שאמר הרב רביץ, נושאי קלון ומאחזי עיניים מדורי דורות.

ראובן ריבלין: ראשה השני של "אנטישמיות ההווה" צומח מתוך מתכונת היחסים שבין מדינת ישראל לפלסטינים.

ראובן ריבלין: אויבינו הגדולים, ששנאת ישראל תמיד על לשונם, רואים בנו, העם הנאבק על קיומו, כביכול עם מדכא, עם כובש ומשפיל.

ראובן ריבלין: יש מביניהם המנסים בעזות מצח לשוות למאבקם ולמאבקנו הלגיטימי איזושהי סימטריה; לשוות למאבקנו הלגיטימי נגד הטרור הפלסטיני תדמית פושעת, כזאת שאינה נופלת בחומרתה מפשעי הנאצים, אבוי, כלפי העם היהודי.

ראובן ריבלין: ובהערת אגב אומר, שלדאבוני גם בקרבנו יש מי שנמשך אחר השיח המעוות הזה ואינו חוסך בביטויים הלקוחים משואת העם היהודי בביקורתו על פעילות צה"ל למיגור הטרור.

ראובן ריבלין: הראש השלישי של האנטישמיות דהיום נשען על הקשר ההדוק שבין השלטון בישראל ובין הממשל האמריקני.

ראובן ריבלין: שונאי ישראל מוצאים בחיבור בין שתי המדינות בסיס איתן לטענה כאילו אמריקה במהלכיה מקיימת את האינטרסים הישראליים.

ראובן ריבלין: לדידם, היהודי ממשיך לשלוט בעולם, לעשותו ככדור משחק בידיו ולהשפיע על המהלכים הפוליטיים והכלכליים המתרחשים בו באמצעות קשרים נסתרים בין ירושלים לגבעת הקפיטול.

ראובן ריבלין: בעיני אנטישמים רבים בעולם, בעיקר מקרב הדמוקרטיות המתפתחות, "הפרוטוקולים של זקני ציון" עמוסי הארס והשנאה חיים וקיימים גם היום.

ראובן ריבלין: כאז גם עתה נתפסים היהודים כזוממים להשתלט על העולם כולו באמצעות ההשפעה על דרכי קבלת ההחלטות בממשל האמריקני.

ראובן ריבלין: בחוצפה בל תתואר הם מאשימים את היהודים כמי שיזמו את האנדרלמוסיה בעירק ומגמת הסנקציות על אירן, מתוך מזימת השתלטות על הזהב השחור בארצות אלה.

ראובן ריבלין: לנגד עינינו משתלבת האנטישמיות המודרנית באנטישמיות המקורית, נוסח כתבי השטנה של "דר שטירמר".

ראובן ריבלין: רבותי וגבירותי חברי הכנסת, לא אתפלא כלל אם אגלה שפסחתי על עוד ביטוי, עוד צורה שבה נאחזת האנטישמיות בזמן הזה.

ראובן ריבלין: אומר זאת שוב: אין ספור לביטוייה ולמלבושיה של שנאת העם היהודי באשר הוא יהודי, באשר זו תרבותו וזו שליחותו.

ראובן ריבלין: והלקח?

ראובן ריבלין: בל נהיה תמימים לחשוב, שאם נשביע את רעבונם של אויבינו במדיניות זו או אחרת, או אם נחתור בדרכים שונות להתנער מן הסממנים שמדביקים בנו האנטישמים העכשוויים, או-אז תגוז ותיעלם לה האנטישמיות מן העולם והגורל היהודי יהפוך להיות שאנן ובטוח.

ראובן ריבלין: לא ולא.

ראובן ריבלין: אין יסוד רציונלי ולא יסוד עובדתי אובייקטיבי בשנאתם של אנטישמים לעם היהודי.

ראובן ריבלין: תאבי שנאת ישראל, די להם בוו קטן כדי לתלות בו את שנאתם החדשה-הישנה.

ראובן ריבלין: אין לו לעם היהודי אלא להמשיך ולהיאבק על זכותו התרבותית הלאומית והמדינית תוך תפילה לצור ישראל: שיר מזמור לאסף, אלוקים, אל דומי לך, אל תחרש ואל תשקוט, אל.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו - חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, בנאומי הראשון היום במליאה כחבר הכנסת, הנני מבקש לפתוח את דברי בתפילת הודיה לריבון עולם על שהחייני וקיימני והגיעני לשמש שליח הציבור ככל חברי הבית הזה ולשרת את עם ישראל בתפקיד הרם והנעלה כחבר הכנסת.

יואל חסון: ביום הזה אנו מציינים את סיום הכיבוש הנאצי לפני 61 שנה.

יואל חסון: בשנה האחרונה חלה עלייה ניכרת בחומרתן של התקריות האנטישמיות ברחבי העולם ובהיקפי התעמולה האנטישמית, העוטה לא פעם כסות של תעמולה אנטי-ישראלית, היוצרת את צדדיה האפלים של תרבות השנאה לעם היהודי.

יואל חסון: מאבקה הצודק והלגיטימי של ישראל בטרור הפלסטיני הרצחני סיפק עילה להתקפות אנטישמיות פרועות ואלימות במקומות רבים בעולם, וגם השנה נמשכו התופעות המאוסות של מכחישי השואה.

יואל חסון: יהדות העולם ושוחרי החופש בעולם חייבים להיאבק ללא פשרה בתופעות חמורות אלו בכל מקום שבו יופיעו.

יואל חסון: בנאומו של נשיא המדינה ושגריר ישראל באו"ם לשעבר, מר חיים הרצוג ז"ל, בעצרת האו"ם שבה הוצעה הצעה להשוות את הציונות לגזענות, שמניעיה היו נגועים בשנאה יוקדת אל העם היהודי, הוא אמר: "יסודות האמונה הבסיסיים של היהדות לא משלימים עם גזענות ואפליה קיצונית בכל צורה שהיא.

יואל חסון: היהודים הם עצמם עם רב-גזעי המורכב מכל הצבעים ומכל המוצאים, ודתו יכולה להיות מאומצת על-ידי כל אחד מבלי להתחשב בגזע, צבע או מין.

יואל חסון: התנגדות העם היהודי לגזענות הוטבעה עוד בתנ"ך, המלמד אותנו שאלוהים ברא את האדם בצלמו.

יואל חסון: עיקרון זה מדבר על כל האנשים בני כל הגזעים.

יואל חסון: ספר שמות דוחה בכל תוקף מערכת חוקים שאינה מתייחסת אל כל התושבים כאל שווים - תורה אחת יהיה לאזרח ולגר הגר בתוככם.

יואל חסון: ספר ויקרא מצהיר בבירור שאין להפריד את החופש: וקראתם דרור בארץ לכל יושביה.

יואל חסון: הצהרה זו חרוטה על פעמון החירות בארצות-הברית.

יואל חסון: "אולם התמיכה היהודית המסורתית במאבק נגד גזענות נובעת לא רק מההתנגדות עמוקת השורשים נגד כל אפליה המבוססת על גזע, צבע או דת, אלא גם העובדה שבמשך מאות שנים היה העם היהודי הקורבן הקלאסי של אפליה גזענית.

יואל חסון: ההיסטוריה העתיקה שלנו התחילה בעבדות ובכמיהה לחופש.

יואל חסון: בימי הביניים חיו היהודים בגטאות במשך מאות שנים כשהם מהווים נושא לזרם בלתי פוסק של פוגרומים, גירושים וסבל מידיהם של רודפים ומדכאים חסרי רחמים.

יואל חסון: רק לפני דור אחד איבדנו כשליש מעמנו, בכלל זה מיליון ילדים שנרצחו על-ידי המשטר הגזעני האכזר ביותר בהיסטוריה האנושית, כי פשעם היחיד היה יהדותם.

יואל חסון: " אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כשם שאנחנו, חברי הבית הזה, דנים בפתיחת ישיבתה השנייה של הכנסת באנטישמיות שמתחוללת בעולם נגד העם היהודי, אין אנו רוצים ששנאה זו תחל מבית ומחוצה לו.

יואל חסון: אני קורא ליהדות העולם ולארגונים היהודיים לפעול באחדות ובשיתוף למיגור התופעה, שכן היא בעוכרינו, ולפעול במשותף עם מדינת ישראל בהטמעת הערכים לזולת, ליחיד ולאדם.

יואל חסון: גל עכור של אנטישמיות מחדד את ההכרה שמדינת ישראל היא המקום היחיד בעולם שבו יש ליהודים הזכות והכוח להגן על עצמם, בכוחות עצמם.

יואל חסון: זהו המענה לאנטישמיות ולגזענות, וזוהי הערובה שזכר הנספים לא יישכח ולמכחישי השואה לא תהיה נחלה בקרבנו.

יואל חסון: אני מבקש לסיים בקטע מדבריו של ראש הממשלה אריאל שרון, האיש שזכיתי לעבוד במחיצתו בשנים האחרונות והוא חסר לי ולעם בישראל.

יואל חסון: בנאומו ב"יד ושם" בשנה שעברה אמר אריאל שרון: "העם היהודי עלה מתהום השואה פצוע אנוש, אך נושם ולמוד לקח.

יואל חסון: לעולם לא יהיו שוב היהודים נטולי מגן, בני בלי בית.

יואל חסון: לעולם לא נפקיד את ביטחוננו בידי זרים, לא נישען על חסדי זרים, לא נלך שולל אחרי אשליות, לא נקל ראש בזוממי רעתנו.

יואל חסון: חזקים נהיה, נחושים ואיתנים להגן על עמנו, לגדוע כל יד המונפת לפגוע ביהודים באשר הם.

יואל חסון: מבקשי שלום אנחנו בכל מאודנו, אך זאת למדנו: לא בחולשה ובמורך לב נשיג את הביטחון והשלום, כי אם בעוז רוח, באומץ ובנכונות לשמור מכל משמר על היקר והחיוני לעתידנו".

יואל חסון: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

דוד טל: חבר הכנסת צבי הנדל.

דוד טל: אדוני שר החוץ לשעבר, אם תואיל בטובך לשבת ליד חבר הכנסת גלעד ארדן.

דוד טל: תודה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, מקובל בכנסת, שאחרי נאום ראשון של חבר כנסת חדש, הבא אחריו ועולה לדוכן מברך אותו.

צבי הנדל: יש לנו, אני מבין, למעלה מ-40 כאלה, ברוך השם, ואנחנו מתברכים בכולם.

צבי הנדל: ברכה מיוחדת ליואל: תדע לך שנדיר שאיש אופוזיציה נותן שבח לאיש קואליציה, קח את זה מלוא חופניים, כי זה לא יקרה לי עוד פעם, אבל אני מאחל לך מכל הלב בהצלחה.

צבי הנדל: אני מבין שאתה הצעיר שבחבורה, ידוע בפעלתנות בתקופת היותך בליכוד, גם בקרב הסטודנטים, גם בקרב הצעירים, ואני מקווה שמשב הרוח הרענן שאפיין את פעילותך החוץ-פרלמנטרית יאפיין גם את פעילותך בפרלמנט.

צבי הנדל: אנחנו זקוקים להרבה אנשים ישרי לב וישרי דרך שיעשו עבודה פרלמנטרית טובה.

צבי הנדל: וכצעיר בחבורה, אתה צריך להוביל.

צבי הנדל: בהצלחה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, קל לנו בדרך כלל, כשאנחנו מדברים על אנטישמיות, באורח טבעי לתקוף את כל אומות העולם על הצביעות ועל השנאה ועל התדמית של היהודי שכדאי לשנוא ולרדוף.

צבי הנדל: אני אחרוג מהמנהג הזה ואשאל שאלה רטורית, שאני חושב שכל אחד ואחד מאתנו, ודאי בבית הזה, ראוי וצריך שישאל את עצמו: עד כמה יש לנו חלק, בלהט הוויכוחים הפנימיים שלנו בין ימין לשמאל, דתיים לחילונים, מתנחלים, אנשי עיירות וכו', עד כמה יש לנו אשמה, לא מלכתחילה, כי אף אחד לא מתכוון לכך, אבל חומר שלא רצינו לספק - אבל אנחנו בונים אותו ללא משים - לידי שונאינו; עד כמה דברים שיוצאים מהבית הזה משמשים את האויבים שלנו ברחבי העולם; עד כמה אמירות שלנו מוליכות לשנאה עצמית שלנו ולשנאת העמים אותנו, כי אנחנו החלטנו שאנחנו עם כובש ומושל בארץ שלנו עוד הרבה לפני שמישהו מאומות העולם אמר את זה.

צבי הנדל: לכן, אני מציע לכולנו, מאחר שאנחנו בבית של זכוכית לא רק כלפי פנים, כלפי העם בישראל, לא רק כלפי האזרחים במדינה אלא כלפי העולם כולו, לנהוג מנהג כפול ומכופל של זהירות, תוך מחשבה מתמדת על האנטישמיות בעולם, שאין צורך שנספק לה דלק על מנת לחזק את התבערה.

צבי הנדל: יש להם מספיק שנאה כלפינו גם בלי עזרה שלנו, וודאי שכל מלה מיותרת שלנו מאדירה את השנאה ומלבה את יצר האנטישמיות.

צבי הנדל: לכן, לו יכולנו ביום הזה, שבו אנחנו נדרשים ומדברים על הסוגיה הכאובה של מצבו של העם היהודי בעולם כולו והשנאה כלפי העם הזה, לדעת שכל מלה שאנחנו מוציאים, כל נושא שאנחנו מעלים - כדאי וראוי שנחשוב איך הקול שלנו, המשפט שאנחנו אומרים, הנאום שאנחנו נואמים נקלט באומות העולם; עד כמה ניתן יהיה להשתמש בו על מנת לנגח ולשנוא אותנו.

צבי הנדל: ככל שנקפיד אנחנו יש סיכוי, בעזרת השם, שנצליח גם לרסן את השנאה החיצונית.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת הנדל.

דוד טל: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר בוים, חברי הכנסת החדשים וחברי הכנסת הוותיקים, נאומי הראשון בכנסת הוא בדיון על האנטישמיות, שאני סבלתי ממנה באופן אישי במשך 20 שנה בגולה.

משה שרוני: אנטישמיות מורכבת מכמה דברים - בורות, קנאה, רגשי נחיתות, דת קיצונית וכו'.

משה שרוני: ההסתות בתוך המסגדים, הסתות בכנסיות, הפרעות שהיו ברוסיה, בפולניה ובמזרח-אירופה, האינקוויזיציה בספרד, משפט דרייפוס - ועדיין העולם לא למד; האנטישמיות הנוראה שבאה ממנהיג שנבחר בצורה דמוקרטית בפרס ועוד בארצות ערב.

משה שרוני: עם ישראל חייב לנקוט את כל האמצעים ולעקור בצורה חד-משמעית אנטישמיות במדינה אצלנו.

משה שרוני: העולם חייב להתאחד, ולעקור בצורה חד-משמעית, בצורה רצינית ביותר, את האנטישמיות, ואם לא יעשו זאת, מי יודע מה יהיה הלאה.

משה שרוני: אנחנו נמצאים במדינה נאורה, עם ישראל חי ולדורי דורות יהיה, ואנחנו נעשה את הכול, זה תלוי במנהיגות שלנו, לעקור את האנטישמיות מהבית, מהמדינה, ולבוא בדברים עם כל העולם, כי האנטישמיות לא פוגעת רק בנו, אלא פוגעת בכל העולם הנאור והחופשי.

משה שרוני: אני רוצה לברך את כל החברים החדשים בברכה מיוחדת - לגמלאים וליתר החברים.

משה שרוני: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת שרוני.

דוד טל: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה, ואחריו - חברת הכנסת רונית תירוש.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם לי זו הופעה ראשונה בפני כנסת ישראל, וכמה סמלי שביום שכזה אנחנו לא רק עוסקים בנושא האנטישמיות, אלא אנחנו הצעירים זוכים לברך דור של נפילים שהצליח לקום מתוך האפר ולבנות את הבית שבו אנחנו יושבים.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת שרוני הוא אחד מהם.

מנחם בן-ששון: עלה מרומניה, עבד במערכות צבאיות במשך שנים, וגם היום, בשעה שהוא עובד במקום שהוא נמצא, ודואג לגמלאי ישראל, כשבחלק מהמקרים מדובר, כפי שהזכירה חברתי חברת הכנסת אברהם, באנשים שגוררים את פצעי המלחמות ואת השואה שעברה עליהם.

מנחם בן-ששון: יישר כוחכם על מה שאתם נושאים, על מה שנשאתם, ונשתדל ללכת לאור המופת שאתם מוליכים אותנו בו, אתם כולכם וחבר הכנסת שרוני, שאני זוכה לברך אותו לאחר נאום נוקב שנשא.

מנחם בן-ששון: בשנאת ישראל אפשר לטפל במושגים מכלילים, לשאוב אותה מההיסטוריה וללכת אתה למרחקים, אבל התפקיד של כנסת ישראל ושל הבית הזה לדורות הוא לא רק לעסוק בהיסטוריה אלא לעסוק בקונקרטי.

מנחם בן-ששון: בקונקרטי, קרי, לנסות ליצור גם אבחנה מבדלת באשר לאנטישמיות.

מנחם בן-ששון: פתח השר בר-און והצביע בצורה ברורה ונוקבת על שנאת ישראל הערבית.

מנחם בן-ששון: זו אנטישמיות ישנה-חדשה.

מנחם בן-ששון: היא לא רק חדשה בלשון, היא חדשה במדיה.

מנחם בן-ששון: היא מדברת בשמה של הדמוקרטיה ובשמו של חופש הדיבור.

מנחם בן-ששון: היא אנטישמיות מסוכנת משום שלא נעים לעסוק בה.

מנחם בן-ששון: אנחנו נמצאים לעתים בדיאלוגים, ונדמה שהדיאלוג יפר איזה איזון אם נזכיר שבתקשורת במצרים, בתקשורת בירדן ובוודאי בתקשורת בערב-הסעודית, באירן ובעירק, וגם בתקשורת הערבית בצרפת, ולעתים גם בתקשורת בצרפתית, נשמעת האנטישמיות הערבית המודרנית במיטב ביטוייה.

מנחם בן-ששון: היא מורכבת משלושה אלמנטים, חברי חברי הכנסת.

מנחם בן-ששון: הראשון – היא חוזרת למסורות ערביות.

מנחם בן-ששון: זו על הקופים, זו על האבנים והעצים - ואני מדבר בראשי פרקים כי הזמן קצר.

מנחם בן-ששון: השני – היא נעזרת באנטישמיות הקלאסית: היהודים הם רוצחי 35 הנביאים; או, כפי שהיטבתם להזכיר היום, והשר בר-און פתח בכך, חזר אל המאה ה-19 ואל "הפרוטוקולים של זקני ציון", כעובדה היסטורית.

מנחם בן-ששון: כך נאמר בסעיף ה-17 ובסעיף ה-32 של אמנת ה"חמאס", ומי שרוצה לקרוא אותה באתרי האינטרנט יכול לקרוא אותה.

מנחם בן-ששון: וכן, ב"לילת אל-מעראג'", או באתר הילדים של "האחים המוסלמים" במצרים: תיזהרו מן היהודי, משום שהוא אוסף ילדים יהודים בערב הפסח.

מנחם בן-ששון: אפשר עוד להרחיב הרבה.

מנחם בן-ששון: השלישי - העטיפה הטוטלית של היהודי עם הישראלי, עם המערבי.

מנחם בן-ששון: אי-אפשר להבין את ה-11 בספטמבר בלי שקוראים, לא רק בין השורות, אלא קריאה שקטה, פשוטה, באתרי האינטרנט.

מנחם בן-ששון: לא בכל אותן ארצות כל האנשים מדברים באותו הסגנון.

מנחם בן-ששון: אני יכול להזכיר את שמו המפורסם של אוסאמה אל-באז, אני יכול להזכיר בהחלט שמות של חברים שלנו, שמוקיעים את הסטריאוטיפים הללו.

מנחם בן-ששון: המלחמה באנטישמיות המודרנית מוטלת על כל אדם בעולם המערבי.

מנחם בן-ששון: היא חייבת להיעשות בראש ובראשונה מתוך איסוף של חומר, הבאתו לרשות הרבים, דיון בו, חשיפתו, ולאחר מכן – ניסיון להביא להוקעה של כל מדינה שמאפשרת את הדברים הללו.

מנחם בן-ששון: עלי לסיים.

מנחם בן-ששון: אני פונה לא רק אל חברי הכנסת, אני פונה מפה לראש הממשלה, שבכל מקום ובכל הזדמנות שבה הוא נפגש עם רבי-מדינה, יזכיר את הבעיה של האנטישמיות הזאת, הערבית, משום שהיא חשובה דווקא לתהליך השלום; משום שהשתקתה היא תנאי חיוני להפסקת שנאה מדורות, ליצירת שתי מדינות וליצירת זירה חדשה, נקייה מסטריאוטיפים.

מנחם בן-ששון: אני קורא לשרת החוץ ומבקש שלא רק הכנסת תקיים דיון קצר של שלוש דקות לכל דובר, אלא שוועדת החוץ והביטחון תעסוק לא רק בבעיה שנראית אקוטית, כמו נשק או גבול; גם זו בעיה אקוטית שרובצת לפתחנו - שוועדת החוץ והביטחון תעמוד באריכות על אותה בעיה.

מנחם בן-ששון: תודה.

דוד טל: תודה, חבר הכנסת בן-ששון.

דוד טל: חברת הכנסת רונית תירוש - בבקשה, גברתי.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תלמידים יקרים שנכנסים זה עתה לאולם, ממש כמו בבית-הספר - נתבקשתי לומר כמה מלים, מחברת כנסת חדשה לחבר כנסת חדש, לחבר הכנסת מנחם בן-ששון.

רונית תירוש: אז למי שעדיין לא יודע, חבר הכנסת בן-ששון הוא דור שלישי בבית הזה, חתנו של יוסף בורג, ואני מקווה שהוא יביא אתו את השנינות ואת הרטוריקה המאוד מעניינת שהיתה נהוגה כאן בשני הדורות הקודמים, וכן את השיח האקדמי האוניברסיטאי, בהיותו בעבר רקטור באוניברסיטה העברית.

רונית תירוש: כמי שמתמחה בהיסטוריה של יהדות ארצות האסלאם, אין ספק שעשית את החיבורים הנכונים לפני דקות אחדות באשר לאנטישמיות ולסממנים החדשים שלה, כפי שהם באים לידי ביטוי מהכיוון של ארצות האסלאם.

רונית תירוש: אני חושבת שאך טבעי שהכנסת תדון בנושא האנטישמיות היום, סמוך ליום השואה.

רונית תירוש: אבל אני חושבת שזה נושא שאסור להוריד מסדר-היום, משום שהאנטישמיות קיימת היום בצורות חדשות, מכיוונים אחרים.

רונית תירוש: אני רוצה להסתמך על דבריו של סר מרטין גילברט, היסטוריון בריטי, שמשווה את הנאציזם לאסלאם הרדיקלי ואומר, בצדק, שמי שקורא להשמדת העם היהודי או הגזע היהודי, כדברי קנאים פונדמנטליסטים בארצות האסלאם, בעצם מלמד אותנו שההיסטוריה חוזרת.

רונית תירוש: אנחנו מצווים ללמד, להזכיר, אבל בעיקר ללמד את הדור הצעיר במוסדות החינוך שלנו את לקחי השואה, שאם לא כן – בשביל מה כל תהליך ההנצחה והמחקר ההיסטורי?

רונית תירוש: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני חייבת להזכיר כאן את נושא שעות ההוראה, את קיצוץ שעות ההוראה במוסדות החינוך, שאסור לעשותו, משום שככל שמקצצים בשעות הוראה כך מלמדים פחות נושאים, ונושא חשוב כמו זה, של ציונות מהי, של אנטישמיות מהי, של גזענות מהי, של הכחשת השואה מהי – הדברים הללו עלולים, חלילה, לא להילמד בגלל הגזירות שבאות על מערכת החינוך.

רונית תירוש: ואני קוראת כאן, מעל במה זו, להחזיר אותן שעות חשובות, בעיקר לחטיבה העליונה, כדי שהדברים הללו יילמדו.

רונית תירוש: צריך להרחיב ולומר שהקנאות האסלאמית מאוד דומה לאידיאולוגיה הנאצית, ואין כמו נשיא אירן שמדבר בגלוי על שואה חדשה.

רונית תירוש: העולם צריך להתעורר ואתו התקשורת, שהיא זו ששמה על סדר-היום הציבורי את הנושאים החשובים.

רונית תירוש: ואני קוראת לה מכאן שלא להוריד את הנושא הזה מסדר-היום.

רונית תירוש: התעמולה הנאצית נלמדה בבתי-ספר בקרב הרבה מאוד צעירים, וכך גם נוהגת התנועה האסלאמית הרדיקלית.

רונית תירוש: צריך ללמד את התלמידים שלנו, שמה שקרה בשנות ה-30 וה-40 במאה הקודמת, אינו היסטוריה שיכולה להישכח.

רונית תירוש: אלה דברים שקורים גם היום.

רונית תירוש: האנטישמיות באה לידי ביטוי אפילו במדינה נאורה כמו ארצות-הברית.

רונית תירוש: רק בשנת 2005 היו 1,757 מקרי אנטישמיות שבאו לידי ביטוי בציור צלבי קרס על בתי-כנסת בניו-ג'רזי.

רונית תירוש: אנחנו לא שוכחים את הרצח הנוראי של אילן חלימי בפריס לפני כחודש, גם על רקע היותו יהודי, רק על הרקע הזה.

רונית תירוש: אנחנו צריכים לנצל את פתיחת ארכיון המלחמה בברלין לאחרונה, כפי שהחליטה לעשות ממשלת גרמניה.

רונית תירוש: אולי נלמד דברים חדשים על התעמולה, איך התגלגלו אנשים שנחשבו נאורים למצב שבו זרמו עם האידיאולוגיה הנאצית, עם היטלר, ויצאו ורצחו המוני יהודים ועמים אחרים.

רונית תירוש: אני חושבת שאנחנו צריכים ללמוד דווקא מפריס - לאחר הרצח של אילן חלימי החליטו שם ללמד בכל בתי-הספר התיכוניים בפריס את נושא הסובלנות.

רונית תירוש: אם בפריס עושים זאת, אני חושבת שצריך לעשות זאת גם כאן.

רונית תירוש: אסיים בקריאה – אני חושבת שאריאל שרון, אם היה עומד אתנו כאן היום אתנו, היה אומר שהפתרון לאנטישמיות הוא מדינה חזקה, והיה קורא לכל יהודי העולם לעלות למדינת ישראל, למדינה הריבונית שלנו, ולחזק אותה.

דוד טל: חן חן לחברת הכנסת תירוש.

דוד טל: חבר כנסת חדש-ותיק, חבר הכנסת יוסף ביילין, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת יצחק זיו, אחריו – חבר הכנסת יצחק שטרן, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה לברך את חברת הכנסת רונית תירוש, שעסקה שנים רבות מאוד בחינוך, ותפקידה האחרון היה, כידוע, מנכ"לית משרד החינוך.

יוסי ביילין: אני חושב שהיא הראתה את יכולתה בתפקידיה השונים, אם בחינוך ישיר ואם בניהול החינוך.

יוסי ביילין: אנחנו יודעים כולנו, גם בהקשר שאנחנו עוסקים בו כרגע, כמה החינוך הוא מפתח לשינוי חברתי, כמה החינוך הוא מפתח גם להצלחה של ישראל בעתיד.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, אין זה מקרה שהמושג "ציונות" הוטבע ב-1886 על-ידי נתן בירנבוים בדיוק שבע שנים לאחר שוילהלם מאר, היהודי המומר, טבע את המושג אנטישמיות.

יוסי ביילין: שני המושגים האלה הם מושגים חדשים, כמעט טריים.

יוסי ביילין: האנטישמיות היא שנאת יהודים בגלל גזעם ולא בגלל דתם, או לא רק בגלל דתם.

יוסי ביילין: ההתבוללות היתה התשובה על שנאת בני הדת היהודית, תשובה מאוד מסוימת.

יוסי ביילין: היינה ומנדלסון חשבו שהם יכולים לחוש שוויון באירופה של החלק הראשון של המאה ה-19, אבל זה השתנה, ובסוף המאה ה-19 זה כבר לא הספיק.

יוסי ביילין: הציונות היתה התשובה של הרצל, נורדאו וחבריהם על שנאת בני העם היהודי, על האנטישמיות.

יוסי ביילין: מדינת ישראל, שאותה תכנן הרצל, היתה בעיניו פתרון של לית ברירה והביטוי המובהק ביותר לכך שהיהודים הם בני עם אחד ולא רק קבוצה של אנשים שמאמינים באותה דת.

יוסי ביילין: ניתוחו של הרצל את האנטישמיות היה חד ומבריק ביותר.

יוסי ביילין: ב"מדינת היהודים" הוא אומר: "האנטישמיות הנוכחית, רק במקומות ספורים ניתן לזהותה עם אי-הסובלנות הדתית הישנה.

יוסי ביילין: בקרב עמי התרבות זוהי, על-פי רוב, תנועה שבה הם רוצים להתגונן מפני רוח הרפאים של עברם הם".

יוסי ביילין: אני לא חושב שמישהו, מישהו אי-פעם, התייחס לאנטישמיות באופן יותר מדויק מהרצל עצמו.

יוסי ביילין: ולא מקרה הוא, שהוא זה שתמונתו מתנוססת כאן.

יוסי ביילין: האיש היחיד בעולם שיש לו תמונה כאן.

יוסי ביילין: אבל הוא גם טעה.

יוסי ביילין: הטעות של הרצל היתה שהוא האמין כי הקמתה של מדינת היהודים תסיים את האנטישמיות.

יוסי ביילין: ואני שומע כאן, בדברי חברי חברי הכנסת, את המשך אותה אמונה.

יוסי ביילין: לא פשוט להודות שזה לא בדיוק כך.

יוסי ביילין: הוא לא העריך שהמדינה שתקום תהווה עילה לאנטישמיות.

יוסי ביילין: אנחנו מוכרחים להודות בכך ולהבין מה עושים עם זה.

יוסי ביילין: אבל, אין להתעלם מכך שהמדינה לא פתרה את הבעיות של האנטישמיות.

יוסי ביילין: היא יצרה סוג חדש של אנטישמיות.

אברהם רביץ: היא עדיין יהודית.

יוסי ביילין: היא עדיין יהודית, נכון.

אברהם רביץ: אז אתה סותר את עצמך.

יוסי ביילין: לא, לא, אני לא סותר את עצמי.

יוסי ביילין: היא מדינת העם היהודי, ובגלל זה היא לא המיתה את האנטישמיות.

ראובן ריבלין: יש לך בעיה עם מה שאמר הרב רביץ.

רן כהן: מדינת ישראל היא לא מדינת הדת היהודית.

ראובן ריבלין: יש לכם בעיה - - -

דוד טל: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אדוני כבר נשא את דבריו?

דוד טל: יאפשר לחבר הכנסת ביילין להמשיך?

ראובן ריבלין: אני מבטא את מצוקת השמאל האמיתי.

דוד טל: אני חושב שאתה צריך להקדים ולבטא אגף אחר בבית הזה, מצוקה אחרת.

דוד טל: לפחות באותה דאגה שאדוני דואג לשמאל, אני דואג לימין.

חיים אורון: - - -

ראובן ריבלין: לזה אל תדאג.

יוסי ביילין: המצוקה, חבר הכנסת ריבלין, היא מצוקה שלנו כיהודים.

יוסי ביילין: אני מקשיב לכולנו ואין ויכוח, לכאורה.

יוסי ביילין: כולנו נגד אנטישמיות, נורא נגד אנטישמיות, כמה שרק אפשר.

יוסי ביילין: לא מבינים את הדבר המטורף הזה, לא יכולים להסביר לעצמנו איך בכלל דבר כזה יכול להיות.

יוסי ביילין: אבל כששואלים את עצמנו: אוקיי, ועכשיו מה עושים?

יוסי ביילין: אז התשובה על זה – לא על דברים אחרים, על זה - היא לא רק ישראל חזקה.

יוסי ביילין: לא.

יוסי ביילין: כי ישראל חזקה היא חיונית לנו, היא חיונית לילדים שלנו, לעתידנו, לנצחיות העם היהודי, אבל האם ישראל חזקה זו התשובה על האנטישמיות?

יוסי ביילין: לא.

אברהם רביץ: צודק.

אברהם רביץ: צודק.

יוסי ביילין: לא.

יוסי ביילין: עכשיו, מה עושים?

יוסי ביילין: מה עושים מול האנטישמיות?

יוסי ביילין: אין לנו תשובות פשוטות.

יוסי ביילין: כבר כמה שנים אין לנו תשובות פשוטות.

יוסי ביילין: א.

יוסי ביילין: חייבים להבין שאין זאת מחלה הנרפאת באמצעות תרופה אחת.

יוסי ביילין: צירוף של תרופות עשוי להפוך את החולים בה לפסיביים, לנשאים בלבד.

יוסי ביילין: אבל הפוטנציאל לקיום שלה, להתפרצות שלה, קיים.

יוסי ביילין: מדובר בהרבה מאוד נשאים, לצערנו.

יוסי ביילין: וזה לא מספיק להגיד כאן: זה בצרפת, זה בעולם הערבי - זה כנראה בהרבה מאוד מקומות.

דוד טל: חבר הכנסת ביילין, בבקשה להתכנס לסיום.

יוסי ביילין: ב.

יוסי ביילין: במישור הדיפלומטי – להבטיח את פעילות הממשלות והפרלמנטים נגד תופעות האנטישמיות, אם באמצעות חקיקה ואם באמצעות חינוך.

יוסי ביילין: אין תחליף לזה; ג.

יוסי ביילין: במישור הכלל-יהודי - חיזוק גורמים כמו "הליגה נגד השמצה", ה-ADL, שעושה עבודת קודש בנושא הזה, באיתור מקרים אנטישמיים ובהרתעה.

יוסי ביילין: חשוב שלא להאשים כל ביקורת נגד ישראל באנטישמיות.

יוסי ביילין: יש ביקורת מוצדקת בעולם, יש גם ביקורת בלתי מוצדקת, שנובעת מהסטנדרטים הגבוהים שמייחסים לישראל לפעמים.

יוסי ביילין: אסור לנו להיות אלה שמורידים את הציפיות מעצמנו.

יוסי ביילין: עלינו גם לפעול מתוך ידיעה, שיהודי העולם חשופים לאנטישמיות, וכי פעילות צבאית כזאת או אחרת הפוגעת בזכויות האדם, בחוק הבין-לאומי או בנורמות בין-לאומיות, עלולה לגרום פגיעה ישירה ביהודים.

יוסי ביילין: למדינת ישראל יש אחריות ישירה כלפי יהודי העולם, והיא אינה יכולה להתעלם מכך.

יוסי ביילין: ישראל היא מדינתו של העם היהודי, וגם כשנדמה לנו שפעולה כזאת או אחרת הכרחית, הכרחי גם להביא בחשבון את השלכותיה על העם היהודי.

יוסי ביילין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לחבר הכנסת ביילין.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק זיו, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת יורי שטרן וחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק זיו: מכובדי היושב-ראש וחברי הכנסת, בנאומי הראשון ולנוכח גודל המעמד, אני מרשה לעצמי לברך את חברי הכנסת ממפלגת הגמלאים היום, יום הזיכרון לשואה אשר נמצא בפתחנו.

יצחק זיו: אנטישמיות וכל סוג אחר של גזענות טומנים בחובם סכנה לא רק ליהודים, אלא לכל העולם.

יצחק זיו: חבויות בהם מגמות שעשויות להוביל לרצח עם.

יצחק זיו: בימים אלו, כשהאנטישמיות החדשה מכוונת בו-זמנית נגד היהודים, נגד ישראל ונגד הציונות, תוך הפיכת מושגים אלה למושגים נרדפים, תופעות אלו שכיחות גם בתעמולה הבאה מהעולם הערבי.

יצחק זיו: השואה הראתה לעולם עד היכן מגיע כוחן ההרסני של האנטישמיות והגזענות.

יצחק זיו: הכחשת השואה, מזעור השואה, הם פתח מילוט מהסקת מסקנות מתבקשות מהעבר והפקת לקחים לעתיד.

יצחק זיו: אנו, נציגי העם, קוראים לכל אנשי המצפון שבעולם לעקור תופעות כאלה מן השורש ולהיאבק בהן ללא פשרות.

יצחק זיו: לאנטישמיות, לשנאת ישראל, יש היסטוריה של יותר מאלפיים שנה, ועד שנצליח לבערה או לצמצמה, אם בכלל, מוטלת עלינו האחריות לשמר את כוחה ועוצמתה של מדינת ישראל .

יצחק זיו: לדעתי, יש לשמור על קשר עם כל תפוצות הגולה, אך בעת הזאת יש להתמקד בעשייה פנימה, לכל שכבות העם היושב בישראל.

יצחק זיו: יש לשאוף להגדלת העוצמה של המדינה, של היחיד, על-ידי מתן דגש בחינוך, בהשכלה כללית ובערכים לאומיים; לבער את השחיתות במדינה ולשמור על צניעות כלפי חוץ.

יצחק זיו: אסור לנו לשכוח: מייסדי המדינה, רגלם האחת בשואה והשנייה בתקומה.

יצחק זיו: אלה אשר כתבו וחתמו על מגילת העצמאות, נתנו דעתם לרוב הבעיות אשר מעסיקות אותנו.

יצחק זיו: זה מסמך רלוונטי גם כיום.

יצחק זיו: האנטישמיות והשואה בעבר, הווה ועתיד, ממחישות לנו את הצורך ביחסי שכנות טובה עם שכנינו הערבים, אך קודם כול ביחסים טובים ובהבנה עם העם וכל האזרחים ובכתיבת חוקה לישראל.

יצחק זיו: אך נזכור: בטרם נכתוב תלי תלים של חוקים והצעות, יש לכנס את נציגי האזרחים, על כל הסיעות, הדתות והעדות, לקרוא יחד את מגילת העצמאות ולנסות למצוא, כל אחד, את מקומו בתוך מסגרת זו, לטובה ולתועלת כולנו, למען בניית חוזקה, עוצמתה וביטחונה של מדינת ישראל.

יצחק זיו: הרשו לי גם להזכיר את עשרת הדיברות.

יצחק זיו: אם נתייחס לדיבר החמישי - אל תשליכנו לעת זיקנה, ככלות כוחנו אל תעזבנו, וכן לדיבר השביעי.

יצחק זיו: אני מבקש לזכור את שתי הנקודות האלה.

יצחק זיו: תודה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת זיו.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, אחריו - חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת יצחק כהן.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, אני יכול להודיע הודעה קצרה מאוד לחברי הכנסת?

דוד טל: קשה לי לסרב ליושב-ראש הוועדה המסדרת.

דוד טל: בבקשה.

חיים רמון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהמשך להודעתי מיום 17 באפריל 2006 בדבר הרכב ועדת הכספים הזמנית וועדת החוץ והביטחון הזמנית, הריני להודיע על איוש חברי הכנסת בוועדות אלו מטעם סיעת הליכוד, כדלקמן: בוועדת הכספים הזמנית יכהן חבר הכנסת ישראל כץ ובוועדת החוץ והביטחון הזמנית יכהן חבר הכנסת מיכאל איתן.

חיים רמון: תודה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת רמון.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

דוד טל: אני אתן לך דקה נוספת כדי לציין את אסון צ'רנוביל.

יורי שטרן: תודה לכבוד היושב-ראש.

יורי שטרן: אני רוצה לברך את חבר הכנסת החדש מר יצחק זיו, שזה נאומו הראשון.

יורי שטרן: אנחנו מברכים את כל חברי הכנסת החדשים.

יורי שטרן: כנציג דור הביניים, כבר לא הדור הצעיר - מפלגת הגמלאים, שהיא בין היתר ביטוי לאכזבה העמוקה בציבור מהשלטון ומהממסד שלא מראה שום הקשבה ולא מתייחס למצוקות העם, המפלגה הזאת היא תקווה לכולנו, שתעזור לנו לחבר מחדש את עם ישראל לממשלת ישראל ולכנסת ישראל.

יורי שטרן: מר יצחק זיו עסק כל חייו בתקשורת, אומנם בהיבט הטכני שלה, אבל אני מקווה שהוא יסייע לנו ליצור תקשורת טובה יותר עם הציבור ולציבור תקשורת טובה יותר אלינו, אל בית-הנבחרים.

יורי שטרן: לנושא של היום: דיבר חבר הכנסת יוסי ביילין על האמביוולנטיות שהיתה בתנועה הציונית בנושא האנטישמיות, וגם בעם היהודי.

יורי שטרן: אין זה סוד שבמשך תקופה ארוכה, עם כל הגינויים לתופעות האנטישמיות, התנועה הציונית ראתה בה מין כלי שיזרז את העלייה ויביא את המוני היהודים להכרה בכך שהם צריכים לחיות במדינה משלהם.

יורי שטרן: לכן, זה לא היה יחס אמיתי כאל אויב.

יורי שטרן: במקביל, גם בין היהודים בקהילות היהודיות השונות היחס לאנטי-ישראליות ולאנטי-ציונות היה דומה.

יורי שטרן: לא-מעט מהיהודים ראו בביקורת נגד מדינת ישראל ונגד הציונות תופעה שלא כל כך נוגעת להם כיהודים, והיו מוכנים לחיות עם זה.

יורי שטרן: היום אנחנו רואים שזה חד, שהאנטישמיות היא האיום הקיומי על מדינת ישראל ושהאנטי-ציונות היא בעצם צורה חדשה של אנטישמיות, ולכן היא נוגעת ופוגעת בכל יהודי ויהודי בעולם כולו.

יורי שטרן: לכן מדינת ישראל חייבת לנהל את המאבק הזה למענה ולא רק למען היהודים בתפוצות, כי זה איום קיומי בעבורנו.

יורי שטרן: יש בזה הרבה מאוד דברים, הרבה נקודות והרבה סוגיות.

יורי שטרן: אני אגע בארבע נקודות.

יורי שטרן: הנקודה הראשונה - הסברה.

יורי שטרן: לא קיימת הסברה ישראלית, לא קיימת הסברה יהודית בעולם.

יורי שטרן: כשאומרים שאנחנו מפסידים בקרב ההסברתי, אני אומר תמיד שאנחנו לא מפסידים בקרב הזה כי אנחנו לא משתתפים בו.

יורי שטרן: אנחנו לא צד בו.

יורי שטרן: בקיצוצים התקציביים הנערכים מדי שנה, מקצצים את תקציב ההסברה, כך שהגיעו לסדר-גודל של 9 מיליוני דולר, שזה תקציב של חברה מסחרית צנועה גם במדינת ישראל, שלא לדבר על חברות הענק בעולם.

דוד טל: חבר הכנסת שטרן, עליך לסיים את הנושא הזה ולהתחיל את הנושא הבא.

יורי שטרן: אני קורא לנו, לכנסת ישראל ולממשלה שתקום, לשנות את היחס ולהקציב תקציבים מתאימים להסברה הישראלית, שצריכה להיות חלק ממכלול שכולל גם את הארגונים היהודיים.

יורי שטרן: הדבר השני הוא האנטישמיות במדינת ישראל, שהתפתחה לאחרונה במגזר הערבי ובמגזר הלא-יהודי שבא עם העלייה.

יורי שטרן: יש תופעות אנטישמיות עד לתופעות פרו-נאציות.

יורי שטרן: אנחנו חייבים למגר את התופעה הזאת ביד קשה מאוד.

יורי שטרן: לא יכול להיות שבמדינת ישראל כבודו של העם היהודי יירמס יותר מאשר בתפוצות.

יורי שטרן: פגיעה אצלנו בכבוד העם היהודי, בערכים היהודיים, מתקבלת כאילו זה דבר יחסית קל.

יורי שטרן: אנחנו צריכים להוות דוגמה לכך שכאן, במדינת העם היהודי, היהודי מוגן מפני כל מתקפה נגדו.

יורי שטרן: הדבר השלישי הוא ההיפך, היחס למיעוטים והיחס לגויים.

דוד טל: חבר הכנסת שטרן, לא יהיה לך זמן.

יורי שטרן: אם אנחנו נלחמים באנטישמיות, אנחנו צריכים להיות בעצמנו דוגמה ליחס הגון לאותם בני-מיעוטים ולא-יהודים שנולדו פה או שבאו עם העליות השונות.

יורי שטרן: הדבר האחרון: ניצולי השואה.

יורי שטרן: אנחנו מצמידים את הדיון הזה ליום השואה.

יורי שטרן: אנחנו המדינה היחידה אולי בין המדינות שמלחמת העולם השנייה נגעה בהן, שאין בה שום מעמד לרוב ניצולי השואה.

יורי שטרן: יש בתוכנו 22,000 ניצולי השואה שחיים מקצבאות הביטוח הלאומי.

יורי שטרן: אנחנו את החרפה הזאת ממשיכים לשאת ולא להתמודד אתה.

יורי שטרן: אני קורא לכנסת ישראל לקבל חוקים שיאפשרו סיוע וייתנו מעמד לניצולי השואה.

יורי שטרן: אפשרת לי דקה נוספת - - -

דוד טל: לא, כבר עברו שתי דקות.

דוד טל: אני אאפשר זאת לסופה לנדבר, ואם לא, אני אשא דברים בנושא הזה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, איחולי לחברי הכנסת החדשים ולממשלה שבדרך.

סופה לנדבר: כולי תקווה שהממשלה הזאת תביא בשורה טובה לאזרחי מדינת ישראל.

סופה לנדבר: לצערי, גם היום, אחרי 61 שנה, אחרי רצח של שישה מיליוני יהודים, אין מדינה בעולם המערבי שאין בה תופעות של אנטישמיות ברמה זו או אחרת.

סופה לנדבר: למרות כל המאמצים שעושות הממשלות לשנות את התופעה, המאמצים אינם נושאים פרי תמיד, אלא להיפך.

סופה לנדבר: מקרי האלימות וגילויי האנטישמיות הולכים וגוברים.

סופה לנדבר: אנחנו עדים לחילולי בתי-כנסת ומצבות, לרדיפת יהודים בכל רחבי העולם.

סופה לנדבר: הרבה פעמים האנטישמיות אינה גלויה, ומדי פעם היא צצה ואנו רואים אותה בכל עוצמתה.

סופה לנדבר: ציון יום השואה הוא עדות לרצח של מיליון וחצי ילדים אשר נספו בשואה והלכו אל מותם בלי אם או אב, ללא חיבוק, ללא נחמה, ללא מלה טובה.

סופה לנדבר: התמונות הקשות, השחורות, כואבות עד היום, מעבירות צמרמורות בכל אחד ואחד מאתנו.

סופה לנדבר: תקופת השואה גזלה מאותם ילדים את הכול; את הילדות, את החום והאהבה, הורים ומשפחה, משחקים ולימודים – את הכול.

סופה לנדבר: הם חיו במציאות של רעב, מחלות והשפלה וללא כל תקווה.

סופה לנדבר: זמן רב לפני המלחמה הדוברים הנאצים דיברו על אפשרות של השמדת יהודי אירופה.

סופה לנדבר: כשמישהו אומר שהוא רוצה להשמיד אותך – תאמין לו, כי המלים קודמות למעשים.

סופה לנדבר: אסור לעולם להיות אדיש לשנאה, לאנטישמיות על כל צורותיה.

סופה לנדבר: יש להילחם ולעקור אותה מחיינו.

דוד טל: תודה רבה.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: נמצאים כאן ליקווידטורים של צ'רנוביל.

סופה לנדבר: אנחנו, סיעת ישראל ביתנו, הזמנו אותם, ויחד אתם אנחנו רוצים להגיד לעולם ולחברי הכנסת, לתלמידים שנמצאים כאן, שלפני 20 שנה, ב-26 באפריל שנת 1986, קרה אסון, פיצוץ הכור הגרעיני בצ'רנוביל.

סופה לנדבר: נמצאים כאן הגיבורים של צ'רנוביל - יושב-ראש העמותה, סאשה קלנטירסקי, וחברים נוספים.

סופה לנדבר: הם לא סתם אנשים, הם אנשים שמנעו את האסון בצ'רנוביל.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד, שבגופם הם סגרו בלי פחד ובלי היסוס ועזרו לכבות את השרפה וחסמו אותה בבטון; וכמו שאמרתי, בגופם.

סופה לנדבר: העברנו חוק, עם חבר הכנסת יורי שטרן וחברי כנסת נוספים, בעזרתה של ועדת העלייה והקליטה, בעזרת העמותה של סאשה קלנטירסקי, למען אותם ליקווידטורים.

סופה לנדבר: עברו שנים, ואני רוצה להגיד לכם, אדוני היושב-ראש והכנסת, שאנחנו, סיעת ישראל ביתנו, נעשה הכול כדי להניח תיקון לחוק שייתן הטבות נוספות.

סופה לנדבר: היום, אחרי 20 שנה, אנחנו כאן מצדיעים לכם, ליקווידטורים, ואומרים לכם: תודה רבה על שמנעתם, על שעשיתם, תודה שאתם חיים ותודה שעשיתם למען היהודים ולמען העולם כולו.

סופה לנדבר: תודה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: אני רוצה להוסיף, שממדי האסון היו יכולים להיות גדולים יותר לולא עבודתם המסורה, הכרוכה בסיכון אישי רב, של המנטרלים.

דוד טל: מתנדבים מופלאים אלה סיכנו את חייהם כדי לבלום את התפרצות הרעלים מהכור.

דוד טל: המוכנות והנכונות שלהם הצילו אנשים רבים.

דוד טל: חלקם עלה לארץ והוא נמצא בינינו.

דוד טל: ביום זה נאמר להם: הייתם מעל ומעבר.

דוד טל: הייתם דוגמה ומופת, כולנו חשים כבוד והערכה למעשיכם.

דוד טל: היו ברוכים.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדובר הבא.

דוד טל: השר זאב בוים, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת סילבן שלום.

דוד טל: אדוני השר.

זאב בוים: תודה.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עוד לא הבנתי אם צריך לברך חבר כנסת שהיה וחזר.

זאב בוים: בכל מקרה, את חברת הכנסת סופה לנדבר אני רוצה לברך על כך שהיא חזרה להיות בתוכנו, בבית הזה.

זאב בוים: מי שהתנסה בדבר הזה יודע שהרבה יותר קשה להיות, לעזוב ולחזור מאשר להיבחר בפעם הראשונה.

זאב בוים: ברוכה הבאה.

זאב בוים: זו גם הזדמנות לברך את כל חברי הכנסת החדשים.

זאב בוים: אנחנו, הוותיקים, מאוד מקווים שתביאו אתכם אחריות ועבודה רצינית, ודאי רצון טוב, כי כולנו צריכים לעבוד קשה ביחד כדי להחזיר ולשפר את דמותו ותדמיתו של בית-המחוקקים שלנו בעיני הציבור, שברבות השנים האחרונות נפגמו משהו, והאחריות הזאת מוטלת על כולנו.

זאב בוים: חברי הכנסת, היום ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה.

זאב בוים: נכון מאוד שאנחנו מתכנסים כאן כדי להעלות על סדר-היום את תופעת האנטישמיות.

דוד טל: סליחה, חברי הכנסת, אני מבקש לכבות טלפונים, פלאפונים וזימוניות.

דוד טל: בבקשה.

זאב בוים: התופעה המקוממת הזאת מרימה ראש במלוא כיעורה לאורך שנות ההיסטוריה של העם היהודי.

זאב בוים: להוותנו, ההיכרות עם התופעה הזאת הולכת הרבה הרבה שנים אחורה, מאות שנים, אפשר לומר מאות דורות, מעלילות הדם של ימי הביניים ועד שנאת ישראל כיום, מהאנטישמיות שנקראת מסורתית, על רקע דתי-כלכלי, ועד לאנטישמיות מודרנית, שהופכת את הסכסוך הישראלי-הערבי ואת הקונפליקט בינינו ובין שכנינו לעילה, והסכסוך הופך מעטה וגלימה שמאחוריהם מסתתרת האנטישמיות הזאת.

זאב בוים: אין זה משנה מה הם מניעיה, סיבותיה או מקורותיה, לפחות לא מבחינת התוצאות.

זאב בוים: יהודים מוצאים את עצמם נתונים לגילויי שנאה במדינות אירופה, שלא לדבר על הדה-לגיטימציה בעולם הערבי של זכות היהודים לחיים, דה-לגיטימציה של זכותה של מדינת היהודים להתקיים, כפי שבאה לידי ביטוי רק לאחרונה בהתבטאויות לא מקריות, שיטתיות, של צורר חדש, כך צריך לומר, צורר חדש מטהרן, אחמדינג'אד, אשר מבטיח לפתור את בעיית היהודים במזרח התיכון אחת ולתמיד, והפתרון ברור מבחינתו – למחוק את מדינת ישראל.

זאב בוים: הגילויים האלה של שנאת יהודים, אבל גם שנאת זרים - אנחנו רואים תופעות כאלה במרבית מדינות העולם.

זאב בוים: במדינות ערב גילויי ההסתה והשנאה שוברים שיאים כל פעם מחדש.

זאב בוים: תיאור היהודים כבני קופים וחזירים - הזכיר פה פרופסור בן-ששון - ושלל אזכורים מעולם החי, על-ידי מוסלמים שהם קנאי דת, אבל גם על-ידי ראשי אקדמיה ואנשי אינטליגנציה, מנהיגים ערבים וראשי מדינות, וכבר הזכרנו את אירן, אירן זו שהיא חברה בארגון האומות המאוחדות, ואשר עדיין קוראת להשמדת מדינה אחרת חברה בארגון הזה – כל הגילויים האלה אומנם נתקלים בגינויים בזירה הבין-לאומית, אבל הרבה פעמים בשפה רפה מדי, באדישות, בחוסר מעש מצד רבות מהמדינות הנאורות שאמורות להוביל את נס המאבק בשנאה ובבורות.

זאב בוים: חברי הכנסת, צ'מברלין סבר בתמימותו, שבהעברת חבל הסודטים להיטלר, במסגרת הסכם מינכן הידוע לשמצה, ב-1938, הוא מונע שפיכות דמים.

זאב בוים: הוא התבדה, העולם התבדה במחיר של עשרות מיליוני הרוגים והשמדה מזוויעה של יהדות אירופה.

זאב בוים: הרצח ההמוני, השיטתי, של שישה מיליונים מאחינו בידי הנאצים יצא לפועל משום שבגרמניה של היטלר התקיימו שלושה תנאים אשר הכשירו את הקרקע להשמדה: דבר ראשון, היתה אידיאולוגיה, היה מניע, דלק.

זאב בוים: האידיאולוגיה היתה האידיאולוגיה הנאצית, האנטישמיות.

זאב בוים: דבר שני, היתה היכולת, היתה ההכנה וההכשרה של מכונה משומנת בידי מעצמה הולכת ומתפתחת שמצפצפת על כל ההסכמים הבין-לאומיים, ואיש לא עצר.

זאב בוים: ודבר שלישי, היתה הזדמנות.

זאב בוים: כל שלושת הדברים האלה הם שהביאו ליכולת לבצע את ההשמדה הזאת.

זאב בוים: השצף הגואה של דברי הטירוף המתלהמים של נשיא אירן אחמדינג'אד, האמביציה הגרעינית האירנית הבלתי-מרוסנת והצעדים המעשיים הנגזרים ממנה, ואם נוסיף על כך את המהומות ברחבי אירופה והעולם המוסלמי בעקבות פרסום קריקטורות על הנביא מוחמד – כל אלה מהווים אזהרה, תמרור שאומר שלראשונה מאז מלחמת העולם השנייה עלול להתפתח כאן מצב שיביא גרסה חדשה, חס וחלילה, של שואה.

זאב בוים: אסור לתת להיסטוריה לחזור על עצמה.

זאב בוים: המאה שעברה אפשרה לעולם לחוות בדרך הקשה את מחיר העוצמה הנמצאת בידי מנהיג קיצוני, מטורף, בלתי שפוי.

זאב בוים: על הקהילייה הבין-לאומית מוטלת החובה המוסרית לפעול בכל האמצעים כדי להתמודד עם הסכנה שבהתחמשות שליט מסוכן זה בנשק גרעיני.

זאב בוים: האיום אמיתי, גלוי, אינו מוטל בספק.

זאב בוים: שעון החול אוזל ועל המדינות החופשיות בעולם להכריע ולפעול בנחישות להסרת עננת הקיצוניות הפונדמנטליסטית שמרחפת על שלום האזור והעולם כולו.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עלינו מוטלת החובה לעקור את השנאה העיוורת מהשורש, להילחם בשקרים זדוניים, שמשמנים את גלגלי האיוולת הזאת, תוך שימוש בהסברה, בחינוך במדינות הדמוקרטיות.

זאב בוים: אנחנו צריכים להציף בזירה הבין-לאומית, בכל הזדמנות ראויה הנקרית בדרכנו, את אפס הסובלנות שעל העולם לגלות כלפי ההסתה הארסית נגד היהודים המתנהלת ברבות ממדינות ערב, ולשלב ידיים עם שותפינו בעולם, במטרה לשים קץ לגילויי שנאה נגד בני-אדם, רק בשל דתם או מוצאם, ולהסיר כל איום על זכותנו הבסיסית לחיים במדינה זו.

זאב בוים: לסיום, עלינו לסמוך על עצמנו קודם כול.

זאב בוים: עלינו להיות חזקים, לפתח את יכולותינו הצבאיות, את היכולת המדעית-הטכנולוגית, להבטיח שיפור מתמיד בחינוך אזרחינו הצעירים ולחזק את החוליות החלשות בחברה שלנו.

זאב בוים: מדינת ישראל עצמאית, חזקה ובוטחת היא המענה הטוב ביותר, ובוודאי הראשוני, לכל מבקשי נפשנו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת סילבן שלום - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין יותר מתאים מערב יום השואה להעלות את נושא האנטישמיות בעולם על סדר-היום.

יעקב מרגי: עם ישראל היושב בציון ובגולה חייב להזכיר לעצמו ולעולם את מעללי האנטישמיות ואת הפירות האיומים, שאין מלים לתאר את שפלותם, ואת התוצאות המרות שהשיתו המשטר הנאצי והעם בגרמניה על העם היהודי בעולם.

יעקב מרגי: שנאת היהודים ירדה לעולם עם קבלת התורה במעמד הר-סיני.

יעקב מרגי: למה נקרא שמו סיני?

יעקב מרגי: משום השנאה לעם היהודי עם קבלת התורה בסיני, מאז היותנו עם נבחר עלי אדמות.

יעקב מרגי: השנאה לעם היהודי היא לא נחלת העבר, לצערנו, ואל לנו להניח שלא עוד.

יעקב מרגי: אנו אומרים שנה אחר שנה בהגדה: "בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו, והקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם".

יעקב מרגי: האנטישמיות של היום היא אף מסוכנת יותר מזו שהיתה אז.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו עדים לשנאה הפורצת היום באירופה ובעולם הערבי כולו, שנאה שהמבעיר העיקרי שלה הוא העוינות של העולם הערבי כלפי העם היהודי, שנאה שמביאה לאנשים האמורים להיות משכילים ומבינים - ברוב טיפשותם, או כל תכונה אחרת, שאינני רוצה לאבחנה ללא רשיון לעסוק בפסיכיאטריה, לא אחת אותם אינטלקטואלים ולבלרים, בלי להניד עפעף, מנסים להשוות את המאבק של העם היהודי לעצמאות ולביטחון, את המאבק שלנו לצמוח ולשגשג, לרדיפת עם.

יעקב מרגי: כל אלה בלבולי מוח שלהם.

יעקב מרגי: עד היום כל מלחמתנו היתה מלחמה שבה נאבקנו להשיג מטרה אחת ויחידה, לחיות בשלום.

יעקב מרגי: לצערי הרב, לא אחת אנחנו שומעים השוואות מעין אלו מפי חברי הבית הזה.

יעקב מרגי: זה המקום וזה הזמן של כולנו לעשות חשבון נפש על שנאה והסתה.

יעקב מרגי: במשוואה, שנאה והסתה שוות למעשים איומים.

יעקב מרגי: היום, בערב יום השואה, אל לנו לשכוח ולחשוב שלא עוד.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

דוד טל: חברי הכנסת, מאחר שחבר הכנסת עזמי בשארה לא הצהיר אמונים עם כלל חברי הכנסת, הוא יעשה זאת עכשיו.

דוד טל: בהתאם לסעיף 15(א) לחוק-יסוד: הכנסת, אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת עזמי בשארה לעלות לבמה.

דוד טל: על-פי המקובל, אקרא לפניך את נוסח הצהרת האמונים של חברי הכנסת, ואתה תשיב: "מתחייב אני" - "אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת".

עזמי בשארה: מתחייב אני.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: בהצלחה.

דוד טל: נעבור לדובר הבא, חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הרשו לי לפתוח בקריאת קטע מתוך יומנו של אבי, הרצל אהרונוביץ זיכרונו לברכה.

יצחק אהרונוביץ': אבי, משפחתו, אשתו ושני ילדיו, אחי, חיו בקובנה שבליטא.

יצחק אהרונוביץ': צבאו של היטלר כבש את ליטא בשנת 1941, והמוני יהודים נדחסו אל תוך גטו סלובודקה.

יצחק אהרונוביץ': וכך תיאר אבי את הזוועה ביומן שכתב בערוב ימיו: "יום אחד התקבלה פקודה שכל היהודים צריכים להתכונן.

יצחק אהרונוביץ': להתלבש יפה, קטנים כגדולים, ולהתאסף כולם בחמש בבוקר ברחבה הגדולה, רחוק מחוץ לגטו.

יצחק אהרונוביץ': כל אנשי הגטו התייצבו במקום שנקבע.

יצחק אהרונוביץ': נאלצנו לעבור בדיקה לפני המפקדים הגרמנים, שעמדו משני הצדדים.

יצחק אהרונוביץ': הילדים עברו יחד עם ההורים, והם הסתכלו על רשימת שמות המשפחה, וציוו ללכת שמאלה או ימינה.

יצחק אהרונוביץ': היה שם תור ארוך של אנשים, חלק מן החולים שכבו על מיטות.

יצחק אהרונוביץ': זה היה בחורף.

יצחק אהרונוביץ': יום שלם לא אכלנו ולא שתינו.

יצחק אהרונוביץ': הידיים והרגליים קפאו, בעיקר למי שהיה יחף.

יצחק אהרונוביץ': היתה מהומה גדולה, ילדים צעקו ובכו.

יצחק אהרונוביץ': הערב הגיע, וכל אחד שאל את עצמו, מה יהיה, מה ייפול בגורלו.

יצחק אהרונוביץ': צעקה גדולה נשמעה פתאום: לאנשים נודע מה הגורל גזר עליו - מי לחיים ומי למוות.

יצחק אהרונוביץ': " במהלך השואה רצחו הנאצים את שמונת אחיו של אבי וכל בני משפחותיהם ואת רעייתו ושני ילדיו, אחי האהובים.

יצחק אהרונוביץ': היום לפני 67 שנים החל מסע ההשמדה הרצחני, האנטישמי, של יהודי אירופה, על-ידי גרמניה הנאצית.

יצחק אהרונוביץ': שואה מחרידה, שבמהלכה איבדנו שישה מיליונים מבני עמנו, ש"חטאם" הגדול היה עצם היותם יהודים.

יצחק אהרונוביץ': עומד אני לפניכם, בן דור שני לשואה, בנם של הרצל וגניה אהרונוביץ, שכל משפחתם נרצחה באכזריות, וזכות גדולה לי להיות שותף פעיל בדיון כל כך חשוב בנושא האנטישמיות, ההולכת וגוברת ומתפתחת לממדים מפחידים ברחבי העולם.

יצחק אהרונוביץ': לדאבוני, 61 שנים אחרי, האנטישמיות בשיא פריחתה.

יצחק אהרונוביץ': 61 שנים אחרי, ועדיין יש בעולם יהודים המסתירים את זהותם ודתם מחשש להתנכלויות על רקע אנטישמי.

יצחק אהרונוביץ': ואני שואל את עצמי: מה עוד צריך לקרות, אילו זוועות צריכות עוד להתרחש על מנת שבעולם יגיעו לתובנה שהאנטישמיות היא אם כל הסכנות לעולם המודרני?

יצחק אהרונוביץ': מדי יום מתרחשים בעולם גילויי אנטישמיות מזעזעים, שלצערנו הפכו לשגרה ואנו הפכנו אדישים: ניפוץ מצבות בבתי-קברות יהודיים, התקפות, אלימות מילולית ופיזית כלפי יהודים ברחוב והשחתת בתי-כנסת.

יצחק אהרונוביץ': בצרפת נרצח באכזריות על רקע אנטישמי אילן חלימי זיכרונו לברכה, וברוסיה תקף צעיר בדקירות סכין מתפללים יהודים בשעת תפילה.

יצחק אהרונוביץ': אנשים חשוכים, האוחזים בכובעים מלומדים, מכחישים בידענות את השואה.

יצחק אהרונוביץ': נשיאי אירן וסוריה שבים להכחיש את השואה מעל כל במה כמעט ולמזער את שהתרחש.

יצחק אהרונוביץ': מה אומר?

יצחק אהרונוביץ': אופנת האנטישמיות חזרה למדפים, והעולם שותק.

יצחק אהרונוביץ': מדי פעם יש גילויי זעזוע מצד מנהיגים, אבל אני שואל אתכם: האם זה רציני?

יצחק אהרונוביץ': האם העולם מתגייס ונאבק בתופעות האנטישמיות?

יצחק אהרונוביץ': האם כל מנהיג באשר הוא שם לפניו למטרה את המאבק הבלתי-מתפשר באנטישמיות בארצו?

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לכם, רבותי, בפה מלא: התשובה היא לא.

יצחק אהרונוביץ': העולם לא הפנים כנראה לאן זה עלול להידרדר.

יצחק אהרונוביץ': יש כנראה דברים חשובים יותר על סדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': אסור לנו להשלים עם זה.

יצחק אהרונוביץ': לא נסכים שהיהודים בגולה יחיו בצל הפחד והטרור שמשליטים האנטישמים ברחבי העולם.

יצחק אהרונוביץ': מדינת ישראל, שנולדה מתוך האש והתופת של הצורר הנאצי, העם היהודי, חרתו על דגלם להילחם ולהזכיר לעולם לאן השנאה והאנטישמיות הובילו אותנו.

יצחק אהרונוביץ': מדינת ישראל חרתה על דגלה לשמש מקלט ליהודי העולם באשר הם.

יצחק אהרונוביץ': מדינת ישראל חרתה על דגלה להזכיר לעולם, שהעם היהודי חזק מכל גילויי האנטישמיות, ואנחנו כאן ונישאר כאן.

יצחק אהרונוביץ': אם מדינת ישראל לא תתריע ותעלה על נס את המאבק באנטישמיות, יש סכנה שכל מדינות העולם הנאורות יישטפו בגלי האנטישמיות וישקעו באדישות מסוכנת, שאת ממדי הרסנותה אנו, העם היהודי, כבר חווינו.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נמשיך, נזכיר, נספר ונתעד, ונאמר גם באוזני מי שהיה רוצה לשכוח, כי הזוועות אירעו והעולם שותק.

יצחק אהרונוביץ': בימים אלה שבין חג החירות ליום העצמאות, ובנאומי הראשון כחבר הכנסת, אני קורא מעל במה זו לכל יהודי העולם באשר הם לעלות ארצה, לחזק את מדינת ישראל, לעלות ולחוש גאווה כיהודים ולהתהלך ברחוב בראש מורם.

יצחק אהרונוביץ': כאן לא צריך לחשוש מאנטישמיות, כאן לא צריך לפחד להיות יהודי.

יצחק אהרונוביץ': כאן האנטישמיות לא תדפוק על דלתות בית-הכנסת או תנפץ מצבות.

יצחק אהרונוביץ': בואו בהמוניכם, בואו הביתה, הגשימו את החזון הגדול.

יצחק אהרונוביץ': ולסיום, הרשו לי לומר בנימה אישית: אני כואב את כאבם של כל אותם ניצולים ששרדו את תופת השואה אך נאבקים על לחמם באפריל 2006 במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא לכל הגופים שאמונים על הטיפול בהם לעשות את מלאכתם כראוי, לדאוג לאותם ניצולים, לשמור עליהם כעל בבת-עינם ולתת להם לחיות את שארית חייהם בכבוד.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברי הכנסת, פרק הזמן שהוקצב הוא שלוש דקות.

דוד טל: לא נעים לי בדיון הראשון לעצור חבר כנסת חדש.

דוד טל: אני מבקש להצטמצם לשלוש דקות.

דוד טל: אחרת אנחנו נפליג מעבר לשעות שקבענו.

דוד טל: חבר הכנסת סילבן שלום, בבקשה.

קריאה: - - -

דוד טל: אתה ויתרת לחבר הכנסת סילבן שלום.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, לא צריך להיות כאן נציג הממשלה?

דוד טל: אני בהחלט חושב כך, גברתי, וזה נכון.

דוד טל: אני מסכים עם גברתי, ואנחנו תיכף נטפל בנושא.

דוד טל: בהחלט כן.

גדעון סער: לי אין ציפיות מהממשלה הזאת.

גדעון סער: אני מתפלא על חברת הכנסת אביטל, שיש לה ציפיות מהממשלה.

דוד טל: חבר הכנסת סער, בדיון הראשון מאוד לא נעים לי לקרוא אותך לסדר.

דוד טל: מאוד לא נעים לי.

סילבן שלום: חבר הכנסת סער, אתה יודע שזאת אחת הפעמים האחרונות שבהן חברת הכנסת קולט אביטל יכולה לומר את זה, כי מהשבוע הבא היא בקואליציה, אז תהיה לה בעיה.

סילבן שלום: אתה עוד תוכל להמשיך לומר את זה כשאתה יושב באופוזיציה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שתופעת האנטישמיות בעולם לא מוגרה.

סילבן שלום: לא רק שהיא לא מוגרה, היא הולכת ומרימה את ראשה.

סילבן שלום: לצערנו הרב, רבים שטענו בעבר לאנטי-ישראליות מסירים היום את המסכות ומדברים בצורה ברורה, בצורה אנטישמית.

סילבן שלום: מגדיל לעשות נשיא אירן, שמאז הגיע לתפקידו החדש הולך ועושה כל שהוא יכול כדי להיות ראש מכחישי השואה וכדי להציב את העניין היהודי בראש סדר-היום, ולא את הסכסוך הישראלי-הערבי.

סילבן שלום: לפני חצי שנה קיבלה עצרת האו"ם החלטה היסטורית, החלטה שהיתה לי הזכות ליזום ולהוביל: לקבוע יום שואה בין-לאומי, ומעתה ועד עולם, מדי שנה, 27 בינואר, שהוא יום שחרור מחנה ההשמדה אושוויץ, יהיה יום זיכרון בין-לאומי לשואה, שיצוין גם בעצרת האו"ם וגם במדינות ברחבי העולם.

סילבן שלום: זה לא רק עניין של סגירת חוב מוסרי כלפי נפגעי השואה, הקורבנות ובני המשפחות.

סילבן שלום: זהו מסר נכון לכל הדור הצעיר בעולם באשר הוא.

סילבן שלום: כאשר מעתה ועד עולם ילמדו את הדבר הזה ויציינו את אותם אירועים מזוויעים שקרו בשואה, לא יהיה ניתן עוד להשכיח את מה שקרה אז.

סילבן שלום: לצערנו הרב, חלק גדול מהניצולים הולך לעולמו, מחמת גילו, ולא יהיה מי שיספר את אותם סיפורים.

סילבן שלום: הצלחנו לעשות פעולה מדהימה בפתיחת "יד ושם", כאשר הגיעו לכאן 41 משלחות, ובהן ראשי מדינות ושרי חוץ מכל העולם, ולאחר מכן - אותה החלטה היסטורית שהזכרתי.

סילבן שלום: אגב, אדוני היושב-ראש, זו היתה הצעת ההחלטה הראשונה שישראל הגישה אי-פעם לעצרת האו"ם.

סילבן שלום: ישראל מעולם לא הגישה הצעת החלטה כלשהי בשל חוסר האפשרות לזכות בתמיכה מינימלית.

סילבן שלום: ההצעה הזאת, שהוגשה בפעם הראשונה, זכתה לתמיכה פה-אחד.

סילבן שלום: לא היה אפילו מתנגד אחד שהעז להחציף פנים ולהרים ראשו כנגד אותה הצעת החלטה.

סילבן שלום: דווקא עכשיו, בערב יום השואה, אנחנו אומרים בצורה הברורה ביותר: אנחנו נילחם נגד התופעות האנטישמיות באשר הן.

סילבן שלום: קיומה של מדינת ישראל מבוסס ומושתת על אותם אנשים ששילמו בחייהם ועל אחרים שהגיעו כניצולים ואפשרו להביא גלי עלייה של מהגרים מכל רחבי העולם לכאן, למדינת ישראל.

סילבן שלום: המצב הזה, שבו האנטישמיות מרימה את ראשה, מחייב טיפול מתמשך, ללא הפסק.

סילבן שלום: אני חייב לציין, שבעולם יש היום מודעות גדולה יותר ונחישות רבה יותר מאשר בעבר - אם נשיא צרפת שיראק, אם ראש ממשלת בריטניה בלייר, אם ראשי השלטון בגרמניה, באיטליה ובמדינות אחרות באירופה, וכמובן נשיא ארצות-הברית והממשל.

סילבן שלום: יחד אתם, גם המזכיר הכללי של האו"ם ועצרת האומות המאוחדות.

סילבן שלום: אני חושב שהיום, בשנת 2006, 61 שנה לאחר אירועי השואה, אנחנו רשאים לבוא ולומר: אנחנו היהודים, אנחנו בניהם של הניצולים, או יהודים שהגיעו ממקומות אחרים, מחויבים לעשות הכול כדי שהשואה לעולם לא תישכח, כדי שהלקח הזה יילמד וכדי שדבר כזה לא יקרה עוד לעולם – לא ליהודים, וגם לא לשום עם אחר באנושות.

סילבן שלום: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: חברי הכנסת אבו וילן וזהבה גלאון לא נמצאים באולם המליאה, ולכן דילגתי עליהם.

דב חנין: - - -

דוד טל: אכן.

דוד טל: אני מצטער – אבל אחריו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בליל הסדר חזרנו ואמרנו: "והיא שעמדה לאבותינו ולנו, שבכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו, והקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם".

יצחק כהן: אשר על כן, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים ללמוד להיות זהירים, כמו שהיו אבותינו במשך כל שנות ההיסטוריה; לא להיות שאננים, לדעת שההלכה היא שעשיו שונא ליעקב, וכנראה אין מה לעשות, רק לפקוח עין ולא להירדם בשמירה.

יצחק כהן: גם הגלים העכורים של שנאת ישראל שמתנפצים לאחרונה על חופה של מדינת היהודים, ביתם של שרידי השואה שמציינים אותם - יום הזיכרון לשואה בכ"ז בניסן - אינם חדשים; אלה בדיוק אותם גלי אנטישמיות רוויית דם יהודי הידועה ומוכרת לכולנו.

יצחק כהן: הנאצים הוכיחו לעולם כולו כי יש להתייחס במלוא האחריות ובמלוא הרצינות ובכובד ראש לאיומיהם על רצונם להכחיד עם.

יצחק כהן: לצערי, לא התייחסו - כנראה גם בכוונת מכוון - ברצינות לכוונות של הנאצים, והם הוכיחו בשקידה ובהתמדה כי בכוחם להחריב קהילות שלמות ולהשמיד שישה מיליונים מבני עמנו.

יצחק כהן: שוב, העולם בכוונת מכוון הבין זאת - כנראה רצה להבין זאת - מאוחר מדי.

יצחק כהן: אך גם אז לא עשה דבר כדי להציל את שארית הפליטה.

יצחק כהן: בעלות הברית הכירו וידעו היטב לאן מובילים פסי הרכבת, מה עושים בתוך אותם כבשנים, עשן הארובות – מה הוא מכיל.

יצחק כהן: ידעו מצוין, ולא שלחו ולו מפציץ אחד לחסל ולעכב את תהליך ההשמדה.

יצחק כהן: גם אז הם אמרו שהם בודקים את העניין.

יצחק כהן: ולא שלא היו להם מפציצים באזור - היו מפציצים באזור, והם הפציצו מסביב למחנות ההשמדה, ואת מכונת ההשמדה הם לא הפציצו.

יצחק כהן: עד היום, אגב, לא נתנו תשובה מניחה את הדעת על השאלה למה הם נהגו כך.

יצחק כהן: היום, כשתהליך פיתוח הפצצה האטומית האירנית הולך ותופס תאוצה - -

דוד טל: אני מבקש לסכם.

יצחק כהן: אני מסכם, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: - - ונשיא אירן אומר בדיוק מעל כל במה מה כוונתו לעשות עם הפצצה הזאת - העולם שוב משתהה ובודק.

יצחק כהן: וזה מצמרר.

יצחק כהן: זה מזכיר את הבדיקות שהם עשו אז במפות המדויקות שקיבלו, של מסילות הברזל ושל מחנות ההשמדה.

יצחק כהן: אשר על כן, חברי חברי הכנסת, כל אחד מאתנו צריך להרגיש משהו מחוויית השואה, כאילו הוא היה שם.

יצחק כהן: בכל דור ודור חייב כל אחד בישראל לראות עצמו כאילו הוא יצא מהשואה.

יצחק כהן: אז החיים יקבלו כאן מובן יותר משמעותי, וגם הטקסים יקבלו מובן יותר משמעותי.

דוד טל: יישר כוח.

יצחק כהן: אנחנו מייצגים, אדוני היושב-ראש, את בני העם היהודי שהובלו לשחיטה ולהרג, ולימים האלה יש משמעות לכולנו.

יצחק כהן: אבל תמיד נדע שיש מי שרוצה לכלותנו, ולהיות זהירים.

יצחק כהן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת רן כהן, חבר הכנסת חיים אורון וחבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שלוש אבחנות ושלושה עיקרים ברצוני לתרום לדיון הזה, שכבר נאמרו בו כמה דברים ראויים.

דב חנין: אבחנה ראשונה: לפני 61 שנים הובס הפאשיזם באירופה, זה שהוליד את האנטישמיות הרצחנית ביותר ואת שואת היהודים.

דב חנין: הובס - אבל לא הומת.

דב חנין: כוח האופל של פאשיזם, של שנאת זרים, אנטישמיות, הכחשת השואה, נחלץ מתהום הנשייה, יצא מהבידוד ושב בעוצמה אל הזירה העולמית.

דב חנין: פאשיסטים וניאו-פאשיסטים, כמו ג'נפרנקו פיני, מבקשים לעצמם לגיטימציה בעולם, ואפילו אצל שרי ישראל.

דב חנין: לכן עיקר ראשון עבורנו הוא: לא ניתן שום לגיטימציה לפאשיסטים ולפאשיזם.

דב חנין: אבחנה שנייה, שהיא במובנים מסוימים תמונת ראי לדבריו של פרופסור בן-ששון: לאנטישמיות האנטי-יהודית מצטרפת לאחרונה בארצות המערב אחותה התאומה, הנתעבת כמותה - אנטישמיות אנטי-ערבית ואנטי-מוסלמית.

דב חנין: אנטישמיות היא אנטישמיות; אין דרגות בהוקעת האנטישמיות ואין חלוקה באיבה לגזענות.

דב חנין: לכן עיקר שני עבורנו: באותו קול צלול ובאותה תקיפות נוקיע את כל זני האנטישמיות והגזענות.

דב חנין: זאת ועוד: המבט על האחרים חשוב, אבל חשוב ממנו המבט אל הבית פנימה.

דב חנין: הרי גם מהאנטישמיות הראשונה, זו של פרעה במצרים, לא נגזרת אצלנו רק הטפה לאחרים.

דב חנין: מכך ש"גרים היינו בארץ מצרים" נגזר דווקא הציווי: "ואהבת את הגר" - ציווי מרחיק לכת - ואהבת את המיעוט הלאומי הגר עמך.

דב חנין: נביט סביבנו ונראה כמה אנחנו רחוקים מכך, כמה חלחלה עמוק, גם אצלנו, מארת הגזענות; כמה רחבה הלגיטימציה הניתנת לה.

דב חנין: זו האבחנה השלישית.

דב חנין: גזענות היא תוקפנות שתמיד מסווה עצמה כהתגוננות, למשל כהתגוננות דמוגרפית.

דב חנין: כמה אין חדש תחת השמש.

דב חנין: הטיעון הדמוגרפי היה הרי בסיסה של האנטישמיות הראשונה.

דב חנין: כך אומר פרעה לעמו בפרק א' של ספר שמות: "הנה עם בני ישראל רב ועצום ממנו, הבה נתחכמה לו פן ירבה.

דב חנין: והיה כי תקראנה מלחמה ונוסף גם הוא על שנאינו ונלחם בנו".

דב חנין: דברים כאלה נאמרים היום בעברית עכשווית מעל במות מכובדות אצלנו.

דב חנין: ומכאן העיקר השלישי: תרומה ייחודית של ישראל למאבק נגד האנטישמיות והגזענות תהיה ביעור הגזענות בביתנו ישראל.

דב חנין: כך כותב אלבר קאמי ב"הדבר": "בעולם הזה יש מגפה ויש קורבנות, ואדם חייב לסרב ככל יכולתו להיות בצד המגפה".

דב חנין: כן, רבותי וגבירותי חברי הכנסת, נשגיח על עצמנו שלא נהיה בצד המגפה.

דב חנין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן - לא נמצא; חבר הכנסת חיים אורון - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואחריו - חבר הכנסת זאב אלקין וחברת הכנסת קולט אביטל.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, עונג הוא לי לברך את חבר הכנסת החדש דב חנין על נאום הבכורה שלו פה; דברי טעם, שאני בטוח שיוסיף אותם במקומות שאנחנו מסכימים ובאלה שלא במשך הכנסת הזאת.

מיכאל מלכיאור: נצפה לשיתוף פעולה פורה.

מיכאל מלכיאור: אני מברך אותך על הצטרפותך לשורות הכנסת.

מיכאל מלכיאור: יום קשה.

מיכאל מלכיאור: ערב ראש השואה - הפשע הגדול ביותר שידעה האנושות.

מיכאל מלכיאור: ושוב, מי היה מתאר לעצמו שיום אחרי השואה אנחנו כבר נראה שוב את הפנומן העתיק, השנאה העתיקה ביותר שידעה האנושות, העיקשת ביותר, שהביאה לתוצאות הרסניות ביותר.

מיכאל מלכיאור: מי היה חולם ש-60 שנה אחרי השואה שוב נצטרך, בכל רחבי העולם, לדבר על האנטישמיות, להיאבק באנטישמיות.

מיכאל מלכיאור: מי יכול לתאר לעצמו דבר כזה.

מיכאל מלכיאור: האמת היא שגם הכחשת השואה היא דבר הכרחי, כי לא ניתן לדעת את השואה, ללמוד את השואה, לספר את סיפור השואה ולהוסיף עוד שנאה כלפי יהודים או כלפי כל אדם היום.

מיכאל מלכיאור: לא ניתן לעשות את זה.

מיכאל מלכיאור: לכן, הכחשת השואה היא יסוד לכל שנאת זרים, לכל קסנופוביה שהעולם מכיר.

מיכאל מלכיאור: לא במקרה השכן שלנו מאירן ואחרים בשכנות אלינו משתמשים בהכחשת השואה כבסיס לכל שנאה של עמים בזמן הזה.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שבמלחמה באנטישמיות יש כמה דברים אופרטיביים שחשוב לדעת.

מיכאל מלכיאור: היום פורסם הדוח מטעם אוניברסיטת תל-אביב, שלפיו יש ירידה מסוימת במאורעות אנטישמיים.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת שאת האנטישמיות היום אי-אפשר לספור.

מיכאל מלכיאור: זו לא שאלה של כמה צלבי קרס יש, או כמה אירועים.

מיכאל מלכיאור: אנטישמיות היא תהליך חברתי עמוק, והיום הדרכים הכי מסוכנות הן לאו דווקא תמונה כזאת או אחרת, ואפילו לא התקפה כזאת או אחרת, אלא הדה-לגיטימציה, הדמוניזציה שעושים ליהודים באמצעי התקשורת העולמיים, בהיקפים שאף אחד לא חלם עליהם.

מיכאל מלכיאור: פעם היה האנטישמי צריך למצוא קהל שישמע את דברי השנאה שלו, היום הוא יכול ללחוץ על כפתור האינטרנט, הוא יכול לשלוח את זה לכל רחבי העולם באמצעות לוויין, וזה מגיע לתוך כל בית, לכל מקום, וזה הרבה יותר מסוכן מהאירועים.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת את זה ולדעת איך להתמודד עם זה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אחד שהוא חשוב מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת משולם נהרי, על מה נסב הוויכוח, על הקואליציה הבאה?

דוד טל: שומעים את זה עד לכאן.

מיכאל מלכיאור: צריך לדעת שאושוויץ לא התחיל באושוויץ.

מיכאל מלכיאור: זה היה תהליך ארוך, של מאות בשנים, של דה-לגיטימיזציה ודמוניזציה של היהודי.

מיכאל מלכיאור: זה האופי של הדבר.

מיכאל מלכיאור: נוסף על כך, צריכים לדעת שאף שהשואה ייחודית – זו תופעה ייחודית כלפי העם היהודי, וצריך לשמור על הייחודיות של השואה מכל משמר – עם זאת, מובן שהמסר של השואה הוא אוניברסלי.

מיכאל מלכיאור: היה עכשיו בסביליה כנס גדול מאוד, הכנס הכי גדול בהיסטוריה של רבנים ואימאמים - 130 רבנים בכירים ואימאמים בכירים מכל העולם.

מיכאל מלכיאור: הצעתי שם שנקים מרכז משותף למלחמה באנטישמיות ובאסלאמופוביה.

מיכאל מלכיאור: זו גם דרך חינוכית נכונה.

מיכאל מלכיאור: כמובן, צריכים להוקיע את הביטוי של האנטישמיות גם בעולם המוסלמי, אבל צריך לדעת שיש חלקים רחבים בעולם המוסלמי שלא שותפים לדבר הזה.

מיכאל מלכיאור: צריך למצוא קואליציות אתם ולצאת במאבק הזה יחד אתם.

מיכאל מלכיאור: זה מסר חדש, מסר אוניברסלי חדש, שמחזיר את האנטישמיות לתוך המאבק על כבוד האדם, על עתיד הציוויליזציה, על עתיד הדמוקרטיה.

מיכאל מלכיאור: לא יכולות להיות ציוויליזציה ואנטישמיות שהולכות יחד.

מיכאל מלכיאור: אם נילחם על זה יחד, יגברו האמינות והתוקף של המלחמה הזאת.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל וחבר הכנסת זבולון אורלב, אם הוא יהיה באולם המליאה.

דוד טל: יש לך שלוש דקות, אם אתה יכול.

דוד טל: אם לא, אתן לך לפנים משורת הדין, כפי שנהגתי עם חברי הכנסת החדשים האחרים.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: כבוד היושב-ראש, נכבדי חברי הכנסת, בפתיחת הישיבה צוינה כאן הסמליות הטרגית – הכנסת הזאת התחילה את ימיה בהשבעה במקביל לפיגוע הטרגי של רצח יהודים משום שהיו יהודים בלב תל-אביב, והכנסת הזאת מקיימת את ישיבתה הראשונה בנושא האנטישמיות.

זאב אלקין: יש כאן זיקה, שלפעמים אנחנו שוכחים אותה, בין גורל התפוצה היהודית לבין גורלה של מדינת ישראל.

זאב אלקין: והנה, שני הדברים האלה באים ומזכירים לנו: אין מדינת ישראל ללא דאגה ליהודי התפוצה, ואין מצב שקט ורגוע של יהודי התפוצה ללא מצב שקט ורגוע במדינת ישראל.

זאב אלקין: לאור הזיקה הזאת בין שני הקיבוצים היהודיים האלה, אני מסתכל היום בדאגה רבה על מה שקורה בשטח שממנו באתי, ברית-המועצות לשעבר, בעיקר ברוסיה ובאוקראינה.

זאב אלקין: רק לפני יומיים התבשרנו על עוד תקיפה של יהודי באוקראינה.

זאב אלקין: זה קרה לפני כמה שבועות, וזה קרה שוב לפני יומיים, יהודי קיבל מכות רצח בלב בירת אוקראינה.

זאב אלקין: רק לפני חודשיים שמענו על תקיפה בבית-הכנסת במוסקבה, וראינו את התקיפה, ומדובר רק בקצה הקרחון של תופעות הולכות ומתגברות.

זאב אלקין: מתי אנחנו נזכרים בהן?

זאב אלקין: רק כשמשהו קורה, ואז אנחנו שולחים הודעת גינוי כזאת או אחרת.

זאב אלקין: אם מדינת ישראל רוצה באמת לדאוג לגורלם של יהודי התפוצה באזור הזה, עליה לפתח מדיניות שקולה ומחושבת גם מול רוסיה וגם מול אוקראינה, שתביא בחשבון גם דאגה ליהודים במקומות האלה.

זאב אלקין: אם לא נעשה את זה, הרי נפקיר את גורל היהודים במקומות האלה.

זאב אלקין: באופן מפתיע – שוב, כנראה כך קבע הגורל ההיסטורי – בפיתוח היחסים בין ישראל לרוסיה ולאוקראינה תלוי לא רק גורל יהודי התפוצה הזאת, אלא גם גורל מדינת ישראל, במידה רבה.

זאב אלקין: כך קרה שהאיום האירני הוא על סדר-היום, ולדעתי לא ניתן להגיע לפתרון הבעיה הזאת ללא מדיניות שקולה ומחושבת מול רוסיה ואוקראינה.

זאב אלקין: שוב גורלה של המדינה וגורלם של יהודי התפוצות קשורים זה בזה, ואם לא נהיה קשורים זה בזה, באמת נהיה תלויים זה ליד זה.

זאב אלקין: אני מסיים את דברי ופונה לחברי הכנסת ולממשלה בבקשה לקחת על עצמם בקדנציה הזאת להקדיש מחשבה עמוקה ולפתח מדיניות לטווח רחוק בדבר היחסים שלנו עם מדינות ברית-המועצות לשעבר, ובראשן רוסיה ואוקראינה.

זאב אלקין: במסגרת הזאת יש להקדיש תשומת לב רבה להתגברות התופעות האנטישמיות שם, ולא לקפוץ רק כשמשהו קורה.

זאב אלקין: אם לא נשכיל לעשות זאת, אזי התמונות הלא-כל-כך מרנינות שמייד אשתף אתכם בהן, אחרי שאסיים, יהפכו לא רק לתזכורת למה שהיה בעבר, אלא חס וחלילה גם להווה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני, גם על כך שעמדת במסגרת הזמן הקצוב.

דוד טל: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

דוד טל: אחריה, כאמור - חבר הכנסת אורלב, חבר הכנסת אריאל אטיאס וחבר הכנסת דני יתום.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, חובה נעימה היא לברך את חבר הכנסת החדש זאב אלקין על נאומו הראשון.

קולט אביטל: הקשבנו בשימת לב רבה, ואנחנו בטוחים שתרומתו לעבודת הכנסת, בעיקר בנושאים האלה, תהיה חשובה.

קולט אביטל: אני חושבת שהוא צדק בכך שהזכיר את האירועים האחרונים שאירעו בברית-המועצות לשעבר, ברוסיה ובאוקראינה, וכנראה צריך להוסיף עליהם את המכתבים שחתומים עליהם חברי הפרלמנט הרוסי, חברי הדומא.

קולט אביטל: זו תופעה מאוד מדאיגה.

קולט אביטל: היום אנחנו מציינים כאן, דווקא בדיון הזה, ערב יום הזיכרון לשואה, את הנושא שעדיין קיים לצערנו, נושא האנטישמיות.

קולט אביטל: הכנסת הקדישה לכך במשך השנים, בוודאי בשלוש השנים האחרונות, הרבה מאוד דיונים.

קולט אביטל: 60 שנה אחרי תום מלחמת העולם השנייה, כשכולנו חשבנו, קיווינו וציפינו שהתופעה הזאת פשוט תיעלם מהעולם, והעולם הפנים גם את לקחי מלחמת העולם השנייה וגם את הטרגדיה שקרתה לעם היהודי – מתברר שטעינו, והתופעה הזאת רק לובשת צורה ופושטת צורה בכל דור ודור.

קולט אביטל: שמענו כאן הרבה הגדרות מלומדות, לרבות זו של חבר הכנסת פרופסור בן-ששון.

קולט אביטל: אינני רוצה להיכנס להגדרות, וגם לא לנסות להבין מדוע יש בשנים האחרונות התגברות של התופעה הזאת, התגברות כל כך מדאיגה.

קולט אביטל: אני כן רוצה להצטרף לדבריו, לא מן הזווית של מה שקורה בעיתונות הערבית, משום שאני חושבת שחובה עלינו להזכיר ש-80% מהתקריות האנטישמיות היום באירופה נעשות על-ידי יוצאי צפון-אפריקה ויוצאי מדינות ערב.

קולט אביטל: לכן התופעה צריכה להדאיג אותנו.

קולט אביטל: אבל כשאני באה לדבר על התופעה הזאת היום, ולטובת חברי הכנסת החדשים, הייתי רוצה לדבר על המאבק באנטישמיות.

קולט אביטל: כאן אולי בכל זאת יש חדשות מעודדות.

קולט אביטל: לצד התמונות הקשות שאנחנו רואים, ולצד זה שמלים גם מובילות לרצח, כפי שקרה בצרפת, אנחנו רואים התגייסות חסרת תקדים של הקהילה הבין-לאומית.

קולט אביטל: קודם כול, יש התגייסות של כוח משימה בין-לאומי שהוקם ביוזמה שבדית ופועל במדינות רבות, ובעיקר בתחום החינוך.

קולט אביטל: קיימת התגייסות פרטנית של מדינות, בעיקר מדינות אירופה – ואולי, במיוחד היום, כדאי לציין בהן את צרפת, שמנהלת מאבק נחרץ גם ברמת החקיקה, גם ברמת ההענשה ואכיפת החוקים וגם ברמת החינוך.

קולט אביטל: אני חושבת שצריך להתייחס לזה ברצינות.

קולט אביטל: בהיותנו פרלמנטרים, אני חושבת שצריך לדבר על הכלי שבידינו, והוא חברי פרלמנטים.

קולט אביטל: כאן יש שני גופים, ושוב, לטובת חברי הכנסת החדשים הייתי רוצה להזכיר אותם.

קולט אביטל: אנחנו משמשים משקיפים בגוף הראשון, הארגון לביטחון אירופה, אבש"א, שכתוצאה מיוזמתנו בשנים האחרונות, ובהובלת הבונדסטאג הגרמני והקונגרס האמריקני, הביא להחלטות מעשיות משמעותיות בתחום הזה: הקמת מנגנונים שעוקבים בכל מדינה ומדינה אחר התופעות.

קולט אביטל: הוא גם התגייס לחוקק חוקים בתיאום אתנו.

קולט אביטל: זה כלי שחשוב שנדע עליו ונמשיך לפעול באמצעותו.

קולט אביטל: הכלי השני, שקם לא מזמן, ואני רוצה להציע לחברי הכנסת החדשים להצטרף אליו, הוא גוף של הפרלמנטרים היהודים.

קולט אביטל: שש פעמים כינסנו בארץ כינוסים של פרלמנטרים יהודים מכל העולם.

קולט אביטל: היום הגוף קם כגוף של פרלמנטרים מכל העולם.

קולט אביטל: אתו ודרכו ניתן להמשיך ולהילחם בתופעה הזאת בכל מדינות העולם.

קולט אביטל: כך שאנחנו לא לבד.

קולט אביטל: אחרון חביב, לפני שאסיים, אני חושבת שבכל זאת כדאי לציין כאן את החלטת האו"ם, שמייחדת את תופעת האנטישמיות מתופעות אחרות של גזענות.

קולט אביטל: יש לה גם משמעות פוליטית וגם משמעות חינוכית, לאור העובדה שלא רק שממשיכים להיות מכחישי שואה בעולם, אלא שגם באירופה וגם במקומות אחרים מנסים לגמד את התופעה של השואה ואת התופעה של האנטישמיות.

קולט אביטל: מנסים לגמד אותה, להפוך אותה לבנאלית – נו, יש שנאה של זרים, יש גם שנאה של יהודים.

קולט אביטל: החלטת האו"ם מיוחדת לא רק משום שהיא מחייבת כל מדינה לציין את יום השואה ב-27 בינואר, אלא גם משום שהיא הקימה מנגנון שיעסוק בנושא החינוך בכל העולם.

קולט אביטל: אולי אשמע קצת אופטימית בעניין הזה אם אסיים באומרי שבמאבק הזה, שכולנו מחויבים לו היום ובכל ימות השנה, אנחנו לא לבד.

קולט אביטל: כל עוד יש מדינת ישראל חזקה, וכל עוד היא יודעת לגייס את מדינות העולם, דם יהודים איננו הפקר.

קולט אביטל: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לעמיתתי.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

דוד טל: כאמור, אחריו - חבר הכנסת אריאל אטיאס.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בגלל הכושר והיכולת הרטורית שלך אני מניח שתוכל לעשות זאת בשתי דקות.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למעלה מ-60 שנה לאחר השואה, שאותה נציין הערב ומחר, האנטישמיות רק הולכת וגואה וגלוחי הראש ממשיכים להרים ראשם ברחבי תבל.

זבולון אורלב: עשרות אירועים אנטישמיים מתרחשים ברחבי העולם ומגיעים לכדי רציחות וניסיונות לרצח יהודים רק בגלל היותם יהודים.

זבולון אורלב: אבל האנטישמיות אינה נחלתם של גלוחי הראש הניאו-נאצים בלבד.

זבולון אורלב: בשנים האחרונות פרצה האנטישמיות ביתר עוז גם על-ידי מוסלמים ברחבי העולם.

זבולון אורלב: קו אחד של ציר רשע אנטישמי עובר כחוט השני ומחבר בין בן-לאדן, אירן, סוריה, "חיזבאללה" וראשי ה"חמאס".

זבולון אורלב: אגב, לצערי התגלה לאחרונה שיש ל"חמאס" גם בני-שיח ידידותיים היושבים כאן, בכנסת ישראל.

זבולון אורלב: למעלה מ-60 שנה עברו מאז הסתלק הצורר הנאצי, וגם היום, כמו אז, קמו בן-לאדן, אחמדינג'אד וראשי ה"חמאס", והם מדברים על השמדת העם היהודי.

זבולון אורלב: לקחי השואה – "לעולם לא עוד" – מקבלים היום משנה תוקף.

זבולון אורלב: עמוס עוז התבטא לאחרונה באופן יוצא דופן על הגוון האנטישמי של ההתקפות האנטי-ישראליות באירופה.

זבולון אורלב: הוא אמר כי רודפת אותו התחושה שיהודים אינם רצויים בכל מקום שהם מגיעים אליו.

זבולון אורלב: הוא התייחס לדברים שסיפר לו אביו על כך שלפני השואה הכתובות באירופה היו: "יהודים, לכו לפלשתינה".

זבולון אורלב: כיום הן השתנו לססמה חדשה: "יהודים, צאו מפלסטין".

זבולון אורלב: עבור היהודים, אומר עוז, נותר המסר היחיד: אל תהיו כאן, ואל תהיו שם, דהיינו אל תהיו בכלל.

זבולון אורלב: אלמארק, סופר שבדי שכיהן בעבר גם כסגן ראש ממשלת שבדיה, אמר:

זבולון אורלב: בעוד האנטישמיות הקלאסית ביקשה להתנכל ליהודי הבודד, זו החדשה מכוונת כלפי הקולקטיב היהודי, המגולם במדינת היהודים.

זבולון אורלב: בעוד האנטישמיות הישנה ביקשה להפוך את העולם ליודנריין, נקי מיהודים, האנטישמיות החדשה מבקשת להפוך את העולם ליודנשטאטריין, נקי ממדינת היהודים.

זבולון אורלב: ארווין קוטלר, יהודי קנדי, שנודע כאחד המשפטנים הבולטים בעולם בתחום זכויות האדם, אמר: "האנטישמיות הישנה ביקשה למנוע מיהודים לחיות כחברים שווי זכויות בעולם, ואילו האנטישמיות החדשה מבקשת למנוע מהמדינה היהודית את הזכות להיות חברה שוות זכויות בקהילת העמים.

זבולון אורלב: זו כבר אינה שנאת היהודי כמיעוט זר, שהרי הפגיעות מבוצעות בידי המוסלמים שהם עצמם מיעוט על אדמת אירופה, מיעוט הסובל בעצמו מעוינות מצד אוכלוסיית הרוב.

זבולון אורלב: והאלימות הזאת פרצה עם פרוץ העימות במזרח התיכון – כלומר, יש לה הקשר פוליטי מובהק.

זבולון אורלב: האנטישמיות החדשה כוללת שני מרכיבים: המרכיב האנטי-יהודי והמרכיב האנטי-ישראלי המדיני, שלו שותפים מוסלמים ואנשי המערב גם יחד".

זבולון אורלב: זהו הגוון החדש של האנטישמיות.

זבולון אורלב: לסיכום, אדוני היושב-ראש, שבעה חודשים לאחר מותו, עדיין אין מצבה על קברו של צייד הנאצים שמעון ויזנטל, שתרם את האמרה הידועה "לא שכחתי אתכם".

זבולון אורלב: בערב יום השואה והגבורה אני קורא לממשלה, אדוני השר בוים, למחוק את החרפה ולהקים מצבה לאיש שעד יומו האחרון המשיך להילחם באנטישמיות ובמחולליה.

זבולון אורלב: לא לסמוך על נדבות או על תרומות, כמו ששמעתי שאחד השרים עושה.

זבולון אורלב: זו חובה ממלכתית.

זבולון אורלב: נזכה כולנו גם לזכור ולא לשכוח, הן כיהודים והן כמדינת ישראל.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד טל: חבר הכנסת אריאל אטיאס, בבקשה.

דוד טל: גם לו שלוש דקות.

דוד טל: אם יגלוש, נאפשר לו קצת יותר, לפנים משורת הדין.

אריאל אטיאס: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, הזכירו לפני שמקורה של האנטישמיות בשנאת העולם את העם היהודי – שנאת עולם לעם שרואה עצמו כעם סגולה.

אריאל אטיאס: העולם שנקרא נאור, בעיקר באירופה, גם לוקה באנטישמיות, אבל הוא מתבייש בזה.

אריאל אטיאס: זה לא כמו העולם הערבי, שאצלו זה דגל.

אריאל אטיאס: האירופים מתביישים בזה, אז הם עוטפים את זה באצטלה.

אריאל אטיאס: אבל עם ישראל מאז ומעולם היה נרדף, נרדף עד צוואר.

אריאל אטיאס: הרב מנחם זמבא, ראש ישיבה דגול שנרצח בידי הנאצים יימח שמם, אמר פעם על מה שכתוב ברש"י לפסוק בחומש בראשית, על המלה "וישקהו".

אריאל אטיאס: מה זה "וישקהו"?

אריאל אטיאס: אומר רבי שמעון בר יוחאי: הלכה - בידוע שעשיו שונא ליעקב.

אריאל אטיאס: מה זה אומר, עשיו שונא ליעקב?

אריאל אטיאס: כשכתוב: הלכה - עשיו שונא ליעקב, זה אומר שזה הטבע, שזה הטבע של האדם שהוא לא יהודי, שעשיו שונא ליעקב.

אריאל אטיאס: לא תמיד אנחנו מבינים למה זה גם אם אנחנו דומים להם, גם אם אנחנו מנסים להידמות להם.

אריאל אטיאס: עשיו שונא ליעקב.

אריאל אטיאס: תמיד היתה בעיה ליהודים, שהם נשארו.

אריאל אטיאס: בעבר ראינו אומות שנפלו - היוונים, הרומאים.

אריאל אטיאס: אנחנו רואים גם בתקופות האלה שמדינות ואומות שלמות נמחקו והזהות שלהן נמחקה ורק העם היהודי נשאר.

אריאל אטיאס: ותמיד אומות העולם מצאו סיבות - למה יש להם בעיה עם היהודים.

אריאל אטיאס: הם עשירים, הם עניים, והכי מפריע להם, הם מתבדלים, הם לא כמו כולם.

אריאל אטיאס: לכן כל הזמן היו, בכל התקופות, דברים שהדעת לא סובלת אותם.

אריאל אטיאס: אילו עלילות העלילו על היהודים.

אריאל אטיאס: זה בוודאי לא מצדיק אנטישמיות בעולם, אבל לא זה עיקר הנקודה שרציתי להתמקד בה.

אריאל אטיאס: מה שבעיקר רציתי להתמקד בו - כל הזמן, בפרט ביום הזה, אנחנו מתעסקים בשאלה מה קורה בעולם.

אריאל אטיאס: הביאו כאן דוגמאות מזעזעות, מה שקרה במוסקבה בבית-כנסת, מה שקרה בצרפת, שזה מזעזע כל יהודי באשר הוא.

אריאל אטיאס: אפילו לא יהודים.

אריאל אטיאס: אבל איפה הבעיה האמיתית שלנו?

אריאל אטיאס: גם במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, יש מקרים של אנטישמיות – אומנם לא רבים, אבל אי-אפשר להתעלם מהם.

אריאל אטיאס: אלה מקרים שאנחנו רואים, אני לא רוצה להיכנס לפרטים אבל קראנו על זה גם בתקשורת וראינו את המעשים, שגם היו צלבי קרס וגם שרפו ספרי תורה ועקרו מזוזות.

אריאל אטיאס: היו מקרים של אנטישמיות שאין להם הסבר אחר, רק אנטישמיות טהורה.

אריאל אטיאס: אם אנחנו לא רוצים שיהיה לנו כאן עוד דיון על האנטישמיות, ולקראת יום השואה הבא יהיה עוד דיון על אנטישמיות, וזה גם יקרין על העולם, אין ספק שאם אנחנו, מדינת ישראל, והממשלה, נשקיע בחינוך של היהודים, למה הם יהודים, מה זה יהודים בכלל, מה מייחד אותנו כעם היהודי – אז תהיה כאן אחדות במדינת ישראל, תהיה כאן אחדות מסוימת, שמסבירה מה זה יהודי ולמה, מבחינה חינוכית, ואז זה יקרין גם על מקומות אחרים בעולם.

אריאל אטיאס: אני נושא מכאן תפילה והערכה - בשנה האחרונה הייתי בכמה מקומות באירופה וראיתי, בתפקידי הקודם, את העבודה שעשו רבני התפוצות באירופה, באמריקה, ממש בחירוף נפש, וקשה להם מאוד לעמוד מול כל הגילויים.

אריאל אטיאס: אני רוצה מכאן לחזק אותם, את כל ראשי התפוצות, הרבנים בכל העולם, על העבודה שהם עושים.

אריאל אטיאס: אין ספק שאם אנחנו נתחיל מפה, נחזק אותם מפה, זה בוודאי ישפיע עליהם גם שם.

אריאל אטיאס: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: יישר כוח.

דוד טל: חבר הכנסת דני יתום, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת יצחק גלנטי וחבר הכנסת אריה אלדד וחבר הכנסת נתן שרנסקי וחברת הכנסת מרינה סולודקין.

דוד טל: בבקשה, חבר כנסת ותיק, שלוש דקות; אם אתה עושה את זה בפחות, אני אודה לך מאוד.

דני יתום: חבר כנסת ותיק, קדנציה שנייה.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברות וחברי הכנסת, ראשית דבר אני מבקש לברך את כל חברות וחברי הכנסת הנוכחים כאן ואלה שאינם נוכחים כאן.

דני יתום: אני רוצה לומר לכם, כולנו חדשים, מכיוון שיש כאלה שבאו כחברי כנסת בפעם הראשונה אל פאתי הבית הזה, אבל כל השאר או נבחרו או מונו מחדש, ולכן כולנו חדשים, ולצורך העניין צריך לברך את כולם בברכת עבודה פורייה.

דני יתום: כפי שנהוג בכנסת, אני מבקש לברך ברכה מיוחדת אותך, חבר הכנסת אריאל אטיאס, על נאומך הראשון.

דני יתום: דיברת כאילו אתה כבר קדנציה שנייה או שלישית, בהחלט נאום לעניין.

דוד טל: היה לו בית-ספר מצוין.

דני יתום: מהו בית-הספר?

דני יתום: כצנלסון?

דוד טל: בש"ס.

דני יתום: אהה, בש"ס.

דני יתום: אתה מכיר את בית-הספר הזה, אדוני היושב-ראש?

דוד טל: היטב.

דני יתום: מכיר אותו היטב, זוכר, יש זיכרונות ילדות מבית-הספר הזה.

דני יתום: אבל אנחנו עוסקים בנושא שאין בו מקום לדברי הומור, ואני מתנצל משהו.

דני יתום: לצערנו, האנטישמיות קיימת מאות בשנים, אלפי שנים, גם בשנת 2006 האנטישמיות עדיין מבצבצת, עולה, פורצת, וראשה עדיין לא קופד, למרות מאמצים גדולים מאוד שנעשים במדינת ישראל ואולי פחות גדולים במדינות העולם.

דני יתום: דווקא בשנים האחרונות עלתה רמת המודעות אצל המדינות האחרות וראשיהן ביחס לצורך להכיר בעובדה שאנטישמיות היא תופעה חולנית, היא תופעה רעה, היא תופעה שלילית וצריך להילחם בה.

דני יתום: דא עקא, אף שבשנת 2005 עסקנו לא מעט בעולם כולו במלחמה באנטישמיות, האו"ם קבע את ה-27 בינואר כיום הציון הבין-לאומי לעניין השואה ונערכו טקסים במלאות 60 שנה לשחרור מחנה ההשמדה, גיא ההריגה אושוויץ, ובמדינות שונות בעולם נתקבלו כל מיני חוקים על הצורך להילחם באנטישמיות – האנטישמיות לא קפאה על שמריה.

דני יתום: אנחנו מוצאים שיאי אנטישמיות שבאים לידי ביטוי, אדוני היושב-ראש, בנאומיו, נאומי השטנה של נשיא אירן, ששולל את זכותו של העם היהודי להתקיים ושולל את זכותה של מדינת ישראל להתקיים.

דני יתום: מצאנו תופעות כאלה ברוסיה, באוקראינה, ואפילו הרחקנו עד דרום-אמריקה ומצאנו גם שם תופעות חריפות של אנטישמיות.

דני יתום: יש לכך כמה סיבות - - -

דוד טל: תסכם בבקשה.

דני יתום: אני מסכם.

דני יתום: הסיבה האחת, רגשות אנטי-יהודיים מקדמת דנא.

דני יתום: דעות קדומות כלפי היהודים.

דני יתום: הסיבה השנייה, רגשות אנטי-ישראליים שמתערבבים והופכים להיות רגשות אנטי-יהודיים.

דני יתום: והסיבה השלישית היא התחושה כאילו המערכת הדמוקרטית, שבאה לידי ביטוי בערכים שמדינת ישראל מאמינה בהם, נשחקת - פועל יוצא ממעשים, פועל יוצא ממלחמות, פועל יוצא מאירועים שמתרחשים במזרח התיכון.

דני יתום: אני רוצה לסיים ולומר, שלמרות הדוגמאות הקיצוניות של אנטישמיות, למרות הכחשת השואה שהפכה להיות כמעט ספורט בין-לאומי, עלינו להמשיך ולהיות חזקים, ומאתנו תצא הבשורה שתחזק את כל האחרים במלחמתם הצודקת נגד האנטישמים ונגד מכחישי השואה.

דני יתום: תודה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת יתום.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק גלנטי.

דוד טל: חברי הכנסת, בתום הדיון תתקיים הצבעה על הודעת הסיכום של רוב סיעות הבית שחתמו על הצעה אחת.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זהו נאומי הראשון מדוכן מכובד זה, ולמרות הנוכחות הרבה, בכל זאת אני מתרגש.

יצחק גלנטי: כבוד רב נפל בחלקי להימנות עם חברי הבית הזה, שהוא בית הסנהדרין המודרני של עם ישראל בתקומתו.

יצחק גלנטי: אני חדור תחושת שליחות ואמונה עמוקה בקדושת המשימה אשר חברי מסיעת גיל ואני נטלנו על עצמנו לבצע.

יצחק גלנטי: בוחרינו מכל שכבות העם שלחונו לכאן על מנת להיטיב עם גמלאי ישראל ועל מנת למנוע מצעירי ישראל את ההתבזות והבושה שהיו מנת חלקם של מייסדי המדינה לעת זיקנתם.

יצחק גלנטי: 61 שנה חלפו מאז הובסה גרמניה הנאצית.

יצחק גלנטי: העולם הנאור התפתה להאמין כי עם התרסקות זו תיעלם האנטישמיות לעד.

יצחק גלנטי: בדיעבד התברר, כי פיצוץ צלב הקרס מעל בניין הרייכסטאג במאי 1945 לא חיסל את האנטישמיות, אלא רק הוריד אותה למחתרת.

יצחק גלנטי: היום מתפרצת שוב מפלצת זו בכמה ראשים ומתפשטת באירן ובצרפת ואף בארצות-הברית.

יצחק גלנטי: האנטישמיות ההיסטורית מתחברת לשנאת ישראל חדשה וקונה לה אחיזה במוסדות אקדמיים, במסדרונות פרלמנטים ובקרב ציבור צעיר שלא ידע את זוועות מלחמת העולם.

יצחק גלנטי: המנהיגות האנטישמית מכחישה את השואה ומפיצה מסרים שקריים על עם ישראל במדינתו ובתפוצות.

יצחק גלנטי: מול האנטישמים שציינו בשבוע שעבר את יום הולדתו של הצורר הנאצי, אנו נציין מחר את יום הזיכרון לקורבנותיו ואת גבורת המורדים בקלגסיו.

יצחק גלנטי: אודים מוצלים אחרונים של השואה עוד חיים היום בקרבנו.

יצחק גלנטי: חלקם חיים בעוני ובתנאים בלתי נסבלים.

יצחק גלנטי: כולנו מצווים לדאוג לביטחונם האישי הבריאותי, החברתי והכלכלי בערוב ימיהם.

יצחק גלנטי: היום, כאשר יש לעם היהודי מדינה איתנה וחזקה, אנו קוראים לכל עם ישראל בתפוצות: אינכם בטוחים בשום מקום, רק כאן מבצרכם-מבטחכם.

יצחק גלנטי: שום עגל זהב ומקסם שווא לא יחליפו את מדינת ישראל.

יצחק גלנטי: קומו ועלו אליה בהמוניכם, כי אין לנו ארץ אחרת זולתה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו - חבר הכנסת נתן שרנסקי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לעונג הוא לי לפתוח את דברי בברכות לחבר הכנסת החדש, חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אריה אלדד: אנחנו נוהגים לחשוב על גמלאים כאנשים שזה המקצוע שלהם, ושמענו דברי טעם רעננים ונמרצים של חבר כנסת צעיר ורענן שבא ואמר לנו שלגמלאים יש הרבה מה לומר על כל דבר ולא רק על ענייניהם של הגמלאים.

אריה אלדד: שמעתי מחבר הכנסת איתן, שחבר הכנסת גלנטי עוסק בגיאולוגיה ימית ובתחביבו עוסק בארכיאולוגיה ימית.

אריה אלדד: הרבה האשימו את הכנסת שהיא שטחית מדי, אני מקווה שהוא יתרום לנו את היכולת שלו לראות למעמקים ולעסוק בדברים לעומקם.

אריה אלדד: תודה על דבריך.

אריה אלדד: לעניין הדיון שלנו, איש אינו מבין באמת את התופעה של האנטישמיות, ואסור שהפוליטיקה תבלבל את דעתנו ותגרום לנו לחשוב שהפוליטיקה היא עוד צורה של שנאת זרים וכי מתייחסים ליהודים בעולם כשם שהתייחסו אל מיעוט לאומי.

אריה אלדד: איננו מבינים למה כל כך שונאים אותנו.

אריה אלדד: מה לקחנו להם?

אריה אלדד: ואולי לא לקחנו אלא מה שדווקא נתנו לעולם כולו, הוא הסיבה לשנאה - את המוסר היהודי שנתנו לתרבות המערב, את קדושת חיי האדם, את חירותו, את האמונה באל אחד.

אריה אלדד: אפילו את בנו של אלוהים נתנו לתרבות המערב, שהיה יהודי בטלית ותפילין, בן הארץ הזאת, והפך אלוהי העולם הנוצרי, ובשם האהבה לבלי גבול לישו, שבו וצלבו אותנו מיליוני פעמים ושוב ושוב, והצלב הנוצרי התעוות והיה לצלב הקרס, וגם חצי הסהר המוסלמי התעוות והפך לפגיון, ועם ישראל בין אדום לערב.

אריה אלדד: האם מדינת ישראל חזקה היא התשובה על האנטישמיות, נשאלנו היום.

אריה אלדד: היא בוודאי לא מרפאת את המחלה, היא אולי אפילו מעוררת אותה ביתר שאת בקרב אלה שאינם יכולים לסבול יהודים חזקים.

אריה אלדד: אבל מדינת ישראל חזקה היא לפחות ערובה להתנפצות החלום האנטישמי של "לכו ונכחידם מגוי, נשמידם מתחת לשמים".

אריה אלדד: לא היה משורר ונביא כאורי צבי גרינברג, שראה את השמדת יהודי אירופה בעיני רוחו ולפרטי פרטים עשר שנים לפני ההשמדה.

אריה אלדד: מתוך "רחובות הנהר" - שיר גזע אברהם: מיום שניצחנו את טבע האש והמים / ויצאנו מהם ברינה לחירות ומלכות, / הולכת אחרינו האש: לתפשנו בבין המצרים; / הולכים אחרינו המים: כדי לטבענו.

אריה אלדד: // מיום ששברנו אלילי העץ והאבן / והורינו כי יש אלוהים יוצר כל יציר – / משרים על חיינו צל מוות עצי הגויים; / וכל אבן זועמת אחרינו: איננה רוצה / להיות לביתנו מסד.

אריה אלדד: // ומיום שעובדי אלילים מדורו של אברם / ועדי דור הצלב / קיבלו מידינו את דעת האל היחיד, / שלא נשיגו בדמות גוף, / אין אנו יודעים כל מפלט מכעסם של גויים; / דמם כה קורא אלי אלילם הקדמון; / והמה שבים אל שביליו הקדומים / מכוסי האזוב, / ומביאים אתם דם משלנו לשי לו חדש.

אריה אלדד: / אבל אם נפשם בם גוברת שלא מדעתם / ברגעי חולשה של כיסוף... / הם אלינו באים – אל הבאר העברית / כי אף תפילה יחידה משלהם אין בפיהם / לא בחג עם ולא באבל עם / לא ביום כתר מלכם ולא ביום קבורתו / לא ביום גבורות ולא לפני מסע קרב / על יבשת וים / אל תפילות משלנו, / ממלכנו דוד, / באות השפתיים / במקהלות עם...

אריה אלדד: // סלה והללויה ואמן".

אריה אלדד: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת אלדד.

דוד טל: חבר הכנסת נתן שרנסקי, בבקשה.

נתן שרנסקי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת.

נתן שרנסקי: העורך של העיתון "בילד", העיתון הכי נפוץ באירופה, שאל אותי היום, מה אני חושב על דבריה של ראש ממשלת גרמניה, שאמרה שנשיא אירן מסוכן היום כמו שהיה היטלר.

נתן שרנסקי: הוא שאל אותי אם זו לא הגזמה - בכל זאת היטלר יצא נגד העם היהודי, ולנשיא אירן יש הצהרות, אולי מוגזמות, אבל בכל זאת בתחום הפוליטי, שמוסכם בין המדינות.

נתן שרנסקי: אמרתי שכל הכבוד לראש ממשלת גרמניה.

נתן שרנסקי: כאשר אנחנו, היהודים הישראלים, עושים את ההשוואה הזאת, אומרים: אל תבלבלו ביקורת לגיטימית על מדינת ישראל עם שנאה כלפי יהודים.

נתן שרנסקי: זו הדוגמה הכי טובה עד כמה ביקורת כאילו לגיטימית, פוליטית, המטרה שלה היא להשמיד את המדינה היהודית בדיוק כמו שהיתה המטרה של האנטישמים להשמיד את העם היהודי.

נתן שרנסקי: היום, כשיש אנטישמיות קלאסית - ולצערי היא באה בכמויות גדולות ללא תקדים ממדינות האסלאם.

נתן שרנסקי: הרי מצרים מובילה בעולם מבחינת מספר העותקים של "הפרוטוקולים של זקני ציון".

נתן שרנסקי: כאשר "אלמנאר" מוציאה סרט - וכמה ממנהיגי אירופה כמעט התעלפו כשהראיתי אותו להם והם ראו איך יהודים מוציאים דם מנוצרים ועושים מזה מצה - קל להילחם נגד זה.

נתן שרנסקי: כל העולם הנאור מסכים מייד שזו אנטישמיות.

נתן שרנסקי: אבל, הרבה יותר קשה להילחם באנטישמיות המופיעה בתלבושת של ביקורת לגיטימית - כאשר אינטלקטואלים מובילים באירופה אומרים שישראל זה אושוויץ, וכאשר הקריקטורה הכי טובה באנגליה, שנבחרה כקריקטורת השנה, מראה איך אריאל שרון אוכל ילדים פלסטינים; כאשר מגנים את ישראל על הפרת זכויות האדם יותר מאת כל הדיקטטורים בעולם ביחד.

נתן שרנסקי: בממשלה הקודמת, עד להתפטרותי, הייתי אחראי לתיאום המאבק באנטישמיות, והשקעתי מחשבה רבה - איך בכל זאת להתגבר על הדעה הקדומה הזאת, שאם זו ביקורת על ישראל זו לא אנטישמיות.

נתן שרנסקי: ואז תפס אותי העיקרון של שלושת ה-D.

נתן שרנסקי: הצעתי עיקרון, שהיום אני מאוד שמח שהוא מקובל בכל מיני תוכניות חינוך באמריקה ובמדינות אחרות.

נתן שרנסקי: בדיוק כמו שאנטישמים מנסים לעשות דמוניזציה, דה-לגיטימציה וסטנדרד כפול כלפי יהודים – זה אנטישמיות.

נתן שרנסקי: וכאן מתברר, שכאשר מדובר על אנשים לא מלומדים שמשתמשים בנימוקים פרימיטיביים – נגד זה אפשר להילחם.

נתן שרנסקי: כאשר מדובר על אנשים מלומדים שמשתמשים בנימוקים מלומדים, זה רק בעולם האקדמי, בעולם האליטות – זה לא מסוכן מאוד.

נתן שרנסקי: אבל ברגע שאנשים מלומדים, נציגי האליטות, משתמשים בנימוקים הכי פרימיטיביים – זה הדבר הכי מסוכן.

נתן שרנסקי: כאן אני רוצה להסב את תשומת הלב שלנו למסמך שפורסם בארצות-הברית.

נתן שרנסקי: שני פרופסורים מלומדים מאוד, ג'ון מרשהיימר וסטפן וולט, מאוניברסיטת שיקגו ומהרווארד - למעשה זה כאילו מחקר, ואם אתה קורא, זה "הפרוטוקולים של זקני ציון" במלים קצת יותר מתורבתות.

נתן שרנסקי: מה שכתוב שם זה שהיהודים שולטים בתקשורת, היהודים שולטים בכסף, היהודים שולטים בפוליטיקה, וכתוצאה מזה אתה, האזרח האמריקני, משלם בכספים שלך, באינטרסים שלך, בשלום שלך, בחיים של הילדים שלך.

נתן שרנסקי: נגד זה אנחנו חייבים לצאת.

דוד טל: תודה רבה.

נתן שרנסקי: אני חייב להגיד כאן, שבממשלה הקודמת, לפי הוראה של אריאל שרון, הקמתי "גלובופורום", וזו היתה הפעם הראשונה שמדינת ישראל עסקה בתיאום של כל הפעילות של כל הארגונים בעולם נגד האנטישמיות.

נתן שרנסקי: זה נתן חיזוק לכולם.

נתן שרנסקי: זה הביא הצלחות רבות.

נתן שרנסקי: לצערי, כבר שנה וחצי ה"גלובופורום" לא עובד.

נתן שרנסקי: אני מציע שהכנסת תקרא לממשלה החדשה לחדש מייד את פעילות ה"גלובופורום".

נתן שרנסקי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת מרינה סולודקין, ואחריה - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האנטישמיות אינה בעיה של העם היהודי בלבד.

מרינה סולודקין: היא בעיה עולמית ובין-לאומית.

מרינה סולודקין: הניסיון ההיסטורי המר מלמד, שהאנטישמיות הובילה למלחמת העולם השנייה.

מרינה סולודקין: כשהנאצים הגרמנים טענו בשנות ה-20 וה-30 שיש להשמיד את העם היהודי, רבים לא ראו, לצערנו, את הכתובת שהיתה על הקיר.

מרינה סולודקין: רבים וטובים חשבו שהתעמולה הנאצית כל כך מפלצתית, כל כך בלתי אנושית וכל כך מנוגדת לנורמות המוסריות, שאף פעם לא יימצאו מספיק משוגעים שירצו ליישם אותה בפועל.

מרינה סולודקין: אך לאט לאט הצליחו המפלגות הנאציות להגיע לשלטון באיטליה, בגרמניה וגם בארצות שהפכו לסטליטים של גרמניה הנאצית.

מרינה סולודקין: גם בארצות המערב, עם המסורת הדמוקרטית רבת השנים, כמו אנגליה וארצות-הברית, הופיעו תומכים רבים של הרעיונות הנאציים, בכלל זה מקרב האצולה והאליטה השלטונית.

מרינה סולודקין: לקראת סוף שנות ה-30 השלימו רוב מנהיגי אירופה עם הרעיון שהשלטון הנאצי בגרמניה הוא שלטון לגיטימי שיש לנהל אתו משא-ומתן ולחתום אתו על הסכמים.

מרינה סולודקין: כאן באו לעולם תחילה הסכם מינכן ולאחריו הסכם מולוטוב-ריבנטרופ.

מרינה סולודקין: אחר כך פרצה מלחמת העולם השנייה, שבה קיפחו את חייהם 50 מיליון איש, לרבות שישה מיליוני יהודים שנספו בשואה.

מרינה סולודקין: לכן, אל לנו להקל ראש באיומי האנטישמיות המודרנית.

מרינה סולודקין: היום, בראש האנטישמים בעולם עומדים מנהיגים קיצונים, המנסים להבעיר סכסוך עולמי.

מרינה סולודקין: כשנשיא אירן מכריז שאין זכות קיום למדינת ישראל ויש להשמידה בנשק גרעיני, אנו חייבים להתייחס לדבריו ברצינות.

מרינה סולודקין: הניסיון ההיסטורי מלמד, שיום אחד הוא ינסה ליישם בפועל את איומיו.

מרינה סולודקין: הברית הפוליטית שנרקמה בין אירן, רוסיה ותנועות קיצוניות כגון ה"חמאס" ו"אל-קאעידה" היא האיום הגדול ביותר על המשך קיומה של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: לצערי הרב, אנו התרגלנו לעסוק בבעיות הקטנות ובדברים הקטנים ולא להתייחס ברצינות לאיומים ארוכי טווח.

מרינה סולודקין: אני קוראת מעל במת הכנסת לעשות את כל המאמצים הנדרשים - האינטלקטואליים, המודיעיניים, הצבאיים, הדיפלומטיים והכלכליים - על מנת לסכל איום קיומי זה.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחד הדברים המדאיגים באנטישמיות הוא שמגלים את התופעה כאשר יש התוצר, אבל מתי זה מתחיל ואיך זה התחיל - לא שואלים אלא מתמודדים עם התוצאה של התופעה.

טלב אלסאנע: לדעתי, אם בגרמניה, שהיא באירופה הנאורה, מרכז התרבות, צמחה תופעה מפלצתית בממד ההיסטורי והאנושי של התופעה הנאצית, אין כנראה עם חסין בפני תופעות מדאיגות, אלא שיש אחריות קולקטיבית להתמודד נגד התופעה הזאת.

טלב אלסאנע: לא פעם אני שומע כאן, מעל הדוכן, את הניסיון ליצור זיקה בין אותה תופעה נאצית מגונה, שהמיטה אסון על האנושות, לבין הסכסוך הישראלי-הפלסטיני.

טלב אלסאנע: יש לציין מבחינת העובדה ההיסטורית, שהעם היהודי נרדף באירופה, בגרמניה ובספרד, אבל תור הזהב של היהדות היה בתקופת השלטון המוסלמי.

טלב אלסאנע: היו סכסוכים, היו מריבות, אבל לא היו תופעות בממדים שאפשר להשוות למה שהיה באירופה.

טלב אלסאנע: להיפך, אפשר לומר שהיתה הפריה תרבותית בין היהדות לאסלאם, ויש הרבה מן המשותף בין העם היהודי לאומה הערבית.

טלב אלסאנע: כולם בני אברהם אבינו, כולם מאמינים באל אחד, כולם עמים שמיים, ואפילו מבחינה דתית והיסטורית וגם מבחינת המקומות שבהם חיו.

טלב אלסאנע: לכן, המשותף רב מהמפריד.

טלב אלסאנע: אבל אנחנו, מתוך הסכסוך הפוליטי הקיים, משליכים והופכים את זה, כאילו זה סכסוך בין העמים.

טלב אלסאנע: יש לצמצם ולהתייחס לסכסוך בממדיו הטבעיים.

טלב אלסאנע: זה סכסוך פוליטי ולא סכסוך בין עמים, סכסוך על רקע מחלוקת על שטחים, על טריטוריה, וכמו שזה סכסוך פוליטי, הפתרון חייב להיות פתרון פוליטי.

טלב אלסאנע: אני מאמין ששני העמים, גם העם הפלסטיני וגם העם היהודי, מאמינים בשלום.

טלב אלסאנע: אני מאמין ששני העמים יכולים להגיע לשלום, ואני מאמין שאל השלום אפשר להגיע דרך משא-ומתן ודרך הידברות.

טלב אלסאנע: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש, בהזדמנות זו אני רוצה לגנות את דבריו של אחמדינדג'אד, נשיא אירן.

טלב אלסאנע: אני חושב שאין מקום להתבטאויות כגון אלה ואין מקום לתפיסה כגון זו.

טלב אלסאנע: מצד שני, אני קורא לממשלה להושיט יד להידברות.

טלב אלסאנע: אני קורא לממשלת ה"חמאס" להכיר במדינת ישראל, לשבת אל שולחן המשא-ומתן, כי רק דרך משא-ומתן ניתן לפתור את הסכסוך, ללא קורבנות.

טלב אלסאנע: אלימות רק תעמיק את השנאה, ואלימות היא אשר תפיל קורבנות, גם מהצד הפלסטיני וגם מהצד הישראלי, ומאירועים שהיו בהיסטוריה צריך ללמוד.

טלב אלסאנע: לא לחזור על ההיסטוריה, אלא ללמוד ממנה, על מנת שהדברים לא יחזרו.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת אורית נוקד וחבר הכנסת גבאי.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין אירוע סמלי יותר, מבחינתי, שזכיתי לשאת את נאומי הראשון בפני כנסת ישראל דווקא ערב יום השואה על נושא האנטישמיות.

עתניאל שנלר: מבירא עמיקתא של האנטישמיות הנאצית והשמדת ששת המיליונים, מגיא ההריגה ומבור תחתיות, לאיגרא רמא של עליית העם היהודי לארצו, תקומת מדינת ישראל ובניין הארץ כולה, מהירדן ועד הים, בארצנו שלנו, ראשית צמיחת גאולתנו.

עתניאל שנלר: לא עוד גלות, לא עוד כפופי גב, כי אם בראש זקוף, ובגאווה לאומית יהודית - הומייה ארץ ציון ירושלים.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, בעוד רבים מאתנו מביטים על האנטישמיות בעבר ובהווה באירופה, בשאר ארצות המערב, אני רואה, אני שומע וחש כל יום, ובעיקר בימי שישי, את האנטישמיות משכני.

עתניאל שנלר: כן, אלה המבקשים לכאורה לחיות לצדנו בשכנות טובה, או שמא רוממות השלום והרגישות לצרכים ההומניים בגרונם וחרב האנטישמיות בפיהם?

עתניאל שנלר: בימים אלה ממש, כאן, מעבר לגדר, מעבר לפינת הרחוב, לא עוצרים לרגע אמצעי התקשורת הפלסטיניים מלהסית להשמדת מדינת ישראל ואזרחיה.

עתניאל שנלר: אבקש להציג על קצה המזלג מעט דוגמאות: תחנת הרדיו המקומית בחברון, "החירות", שידרה בתוכנית ששמה "המאבק" מסרים בסגנון "הפרוטוקולים של זקני ציון".

עתניאל שנלר: אני מצטט: "כוונת היהודים להשתלט על העולם, וזאת באמצעות השתלטותם על מקורות הכלכלה ועל המוסדות הכלכליים במדינות השונות והריגת מתנגדיהם".

עתניאל שנלר: ובאותה תחנה שודר שיר בנוסח: "אל לג'יהאד להירדם, כי הצדק אינו נרדם.

עתניאל שנלר: שא עמך את כדוריך והבא את המוות".

עתניאל שנלר: זאת אף זאת, קלטות רבות מופצות במסגדים, דרשות אנטישמיות של ד"ר בסאם אברהים ג'ראר, קלטות "חמאס" שהיהודים מכונים בהן "בני קופים וחזירים" ותקליטור נאומו של שקאקי הקורא לרצח יהודים, כשברקע הדמות החינוכית הכל-כך ראויה מבחינתם לחיקוי – אוסאמה בן-לאדן.

עתניאל שנלר: הדמויות לחיקוי הן גם בספרי הלימוד של הרשות הפלסטינית.

עתניאל שנלר: לדוגמה: "מדעי הבריאות והסביבה לכיתה י'".

עתניאל שנלר: אני מצטט: "בשל פוריותה הרבה והקרבה לאירופה, היתה פלסטין יעדם של חמדנים"; "לנושא המים היתה חשיבות מיוחדת ברעיון הציוני והחלו לטפל בו במקביל להבאת המתנחלים הראשונים לפלסטין והתיישבותם בשפלת החוף, ביפו, ברמלה, בגליל ובאזור טבריה".

עתניאל שנלר: או בספר מתמטיקה לכיתה י': טבלה המציגה את גובהן של הערים הפלסטניות ביחס לפני הים: "ירושלים, יריחו, עזה, בית-שאן".

עתניאל שנלר: כן, בית-שאן.

עתניאל שנלר: או באחד מספרי ההיסטוריה: "מספר החלטות סודיות התקבלו בקונגרס הציוני ונודעו בשם 'הפרוטוקולים של זקני ציון'.

עתניאל שנלר: מטרתן היתה להשתלט על העולם".

עתניאל שנלר: אסיים בדוגמה מספר לכיתה ה' דווקא, לקטנים האלה, ששמו "שפתנו היפה".

עתניאל שנלר: כמה זה ציני.

עתניאל שנלר: "ההתנחלויות" – מדובר בעלייה לאחר מלחמת העולם השנייה – "הרצון לשלוט בארץ, לגירוש בעלי הארץ ממנה, והכניסה בכוח של גורמים ומתיישבים במקום התושבים המקוריים, דוגמת ההתנחלות של הציונים הבאים מאירופה, אלה ששרדו את השואה".

עתניאל שנלר: ובאותו ספר, לכיתה ה': "הלוחם יוצא לקרב, כאשר מולו ניצבת אחת משתי אפשרויות טובות: ניצחון או מות קדושים למען אללה".

עתניאל שנלר: לזה ייקרא חינוך לילדי כיתה ה'.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל - בזה אני אסיים – נדרשת להציג בפני העולם כולו מי הם מחוללי האנטישמיות המודרנית הפועלים כיום.

עתניאל שנלר: כן.

עתניאל שנלר: למערכת החינוך הפלסטינית ואמצעי התקשורת של הרשות הפלסטינית יש היום חלק מרכזי בעניין.

עתניאל שנלר: אסור לכסות את העיניים בהקשר זה.

עתניאל שנלר: יש לעשות הכול על מנת להפסיק לאלתר היום, בשעה הזאת, כל סיוע כלכלי לקידום מערכת החינוך האנטישמית של ה"חמאס".

עתניאל שנלר: אין זה סותר את המחויבות שלנו, ההומנית, להמשיך ולדאוג לבריאות האוכלוסייה הפלסטינית, למזונה ולכלכלתה, כי ההומניזם היהודי חזק מהאנטישמיות של המסית הפלסטיני.

עתניאל שנלר: אסיים מספר יהודי, קוראים לו תהילים: "כי ראיתי חמס וריב בעיר", "כי שמעתי דבת רבים מגור מסביב בהוסדם יחד עלי לקחת נפשי זממו - ואני עליך בטחתי ה' אמרתי אלוהי אתה".

עתניאל שנלר: תודה.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

דוד טל: חבר הכנסת אליהו גבאי לאחר מכן, חבר הכנסת אלון לאחר מכן, וחבר הכנסת מיכאלי לאחר מכן.

דוד טל: גברתי, בבקשה.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הזדמנות לברך את חברי הכנסת החדשים, וברכה מיוחדת לך, חבר הכנסת עתניאל שנלר, על נאומך הראשון.

אורית נוקד: האנטישמיות פושטת צורה ולובשת צורה.

אורית נוקד: היא מעולם לא כבתה, היא קיימת ומתפרצת מעת לעת, ואנו, בני העם היהודי, מנסים בכל הדורות להתמודד עם התופעה.

אורית נוקד: ויש אנטישמיות קלאסית ואנטישמיות מודרנית.

אורית נוקד: בכל אופן, על הגל הנוכחי של האנטישמיות הייתי אומרת, שמאפיינת אותו סדרת אירועים רצופים ותכופים, היקפם הגדול, חומרתם ופריסתם הרחבה, והוא מלווה בשלילת זכותו של העם היהודי למדינה עצמאית ובביטויי שנאה ליהודים ולישראל.

אורית נוקד: מנסים להכחיש את השואה ולהאשים את ישראל בסילוף ההיסטוריה.

אורית נוקד: הדמוקרטיה והתגברות תהליכי הגלובליזציה העניקו מנוף לאנטישמים העושים שימוש בכוחם הפוליטי לרדיפת יהודים.

אורית נוקד: ואז נשאלת השאלה: מה ניתן לעשות?

אורית נוקד: אני חושבת שצריך, ראשית, לעשות שכל נער ונערה בנכר ילמדו את ההיסטוריה היהודית וידעו מהי אנטישמיות.

אורית נוקד: צריך לדאוג שתהיה חקיקה שתאזן בין חופש הביטוי לבין הגזענות ותמנע גילויי אנטישמיות בתקשורת האלקטרונית והכתובה, ולצדה יש להגביר את מנגנוני האכיפה ולהחמיר את הענישה.

אורית נוקד: יש לעודד את החינוך לאהבת האדם, לסובלנות ולדמוקרטיה, ובמקביל לדאוג לפיקוח מסודר על תוכני הלימוד ולסנקציות חריפות על התבטאויות אנטישמיות של תלמידים וסטודנטים, וקל וחומר כאשר מדובר במורים ומרצים.

אורית נוקד: יש להקים מרכזי דיווח שירכזו את הידיעות על גילויי האנטישמיות, על מנת שיהיה ניתן להבין את הרקע ואת הנסיבות.

אורית נוקד: כך יהיה ניתן להתמודד עם התופעות ולמצוא את הדרכים שבהן יהיה ניתן לשלול את הטיעונים.

אורית נוקד: בעיני חשוב מאוד לעודד את פעולתן של תנועות הנוער הציוניות העולמיות, אשר יש להן חניכים בכל רחבי העולם, שיחד ינסו לשנות את המצב, תוך יצירת דיאלוג עם בני נוער לא-יהודים.

אורית נוקד: המלאכה מרובה.

אורית נוקד: יחד עם ממשלות וארגונים בין-לאומים צריך וניתן למגר את גילויי האנטישמיות ולפעול נגד הגזענות ושנאת הזר והשונה בכל מקום ומקום.

אורית נוקד: היום, ערב יום השואה, נזכור את הקורבנות, ובנוסף, אנחנו, חברי הכנסת, נפעל בכל דרך ובכל אמצעי להבטיח את קיומם בכבוד של אלה אשר ניצלו מהתופת האיומה וחיים אתנו.

אורית נוקד: צוואתם הרוחנית של קורבנות השואה היא חיים בטוחים לעם היהודי, תוך כיבוד האדם באשר הוא אדם, ומלחמה בלתי מתפשרת באנטישמיות על כל צורותיה וגווניה.

דוד טל: חן חן לחברת הכנסת אורית נוקד.

דוד טל: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

דוד טל: אתה חבר כנסת ותיק, אם כי עכשיו חדש.

דוד טל: הזמן הוא באותה מסגרת שהיתה מקובלת לפני כמה שנים.

אליהו גבאי: קודם כול, גם מי שהיה פעם וחוזר, מתרגש כמו כל חבר כנסת חדש.

אליהו גבאי: קשה לקבל דבר כזה כמובן מאליו, ההתרגשות קיימת.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שרפת בתי-הכנסת, ציורי צלבי קרס וקריקטורות למיניהן מעלים את נושא האנטישמיות לכותרות בכל פעם מחדש.

אליהו גבאי: המונח אנטישמיות מציין שנאת יהודים, שנאה כלפי כל העמים ממוצא שמי, אשר עמם נמנים בין היתר היהודים והערבים כאחד.

אליהו גבאי: בפועל המושג אנטישמיות משמש לציון שנאת יהודים בלבד.

אליהו גבאי: מעולם לא שימש מושג זה לציון שנאה כלפי עמים שמיים אחרים.

אליהו גבאי: ובמהלך ההיסטוריה גם עמים שמיים, כדוגמת הערבים, היו נגועים באנטישמיות, והם נגועים בה גם כיום.

אליהו גבאי: אנחנו שומעים את זה מעל גלי האתר ורואים את זה בעיתונות, בקריקטורות ובחינוך הנוער שלהם לשנאת ישראל לשם שנאה.

אליהו גבאי: ואכן, הם המובילים והמלבים את שנאת ישראל בעולם.

אליהו גבאי: אל לנו להשתאות על האנטישמיות בעולם כאשר הסרטים היוצאים מתוכנו, או אמצעי תרבות כביכול, תחת אצטלה, מופקים בתוך ישראל ומספקים חומר תעמולה נגדנו בכל העולם.

אליהו גבאי: אין צורך בחיילי אס.

אליהו גבאי: אס.

אליהו גבאי: או בצלבי קרס על מנת לזהות את האנטישמיות הנוטפת מהם.

אליהו גבאי: חובה עלינו לפתור גם את בעיית האנטישמיות שלצערנו מבעבעת בתוכנו, במקביל למלחמה באנטישמיות בעולם.

אליהו גבאי: לא ניתן להעלות על הדעת, שבמדינה דמוקרטית כלשהי יעז הארסי שבאנטישמים להעלות על דל שפתיו משהו המתקרב לאותה שטנה גזענית של ישראלים בארצם.

אליהו גבאי: אחד הביטויים הקשים של האנטישמיות הוא השוואת החרדים לפרזיטים, לטפילים, המוצצים את דמו של הציבור החילוני.

אליהו גבאי: האם זו לא אנטישמיות לשמה?

אליהו גבאי: יש שהגדילו לעשות ומצאו דמיון מדהים ממש בין התנהגות הטפילים לבין המתרחש במזנון הכנסת ובוועדותיה, וקראו להילחם בטפילים האלה המוצצים את לשד המדינה ועומדים לדרדר אותה אל פי פחת.

אליהו גבאי: האם זו לא אנטישמיות?

אליהו גבאי: באחד המקומונים בירושלים היתה התייחסות למלחמת הקיום בתהליך השתלטות הדת על המדינה כנחשול איום המאיים להטביע את כולנו.

אליהו גבאי: על החרדים נכתב, כי אינם זקוקים למדינה אלא כמאכסן המזין את טפילותם.

אליהו גבאי: גם אנשי "גוש אמונים" כונו על-ידי זוכה פרס מסוים: משיחיות אטומה, אכזרית, כנופיית גנגסטרים חמושים, פושעים נגד האנושות, שהגיחו מתוך מרתפי התבהמות וסיאוב על מנת להשליט פולחן דמים צמא ומטורף.

אליהו גבאי: גם מניעת נסיעתם של אלופי צה"ל מחשש שייעצרו באשמת פשעי מלחמה נבעה מפעולות של אנשים מתוכנו שנגועים באנטישמיות עצמית, בשנאה עצמית.

אליהו גבאי: האחרונים שערכו השוואה בין טפילים ליהודים באצטלה מדעית היו הנאצים, ולא קשה למצוא דמיון בין דברים אלו לבין דבריו של היטלר המובאים בספרו.

אליהו גבאי: מכאן קצרה הדרך לקבלתה של הסטיגמה האנטישמית דווקא באמצעות ההתנהלות הישראלית.

אליהו גבאי: נראה כי אנו היהודים משתפי הפעולה הגדולים ביותר עם האנטישמיות ההיסטורית.

אליהו גבאי: פעמים רבות זה נעשה באצטלה של תרבות ושל חופש דיבור.

אליהו גבאי: בואו נבדוק את עצמנו ונקים בוועדת החינוך של הכנסת גוף שיעקוב ויבדוק תופעות אנטישמיות בתוכנו במקביל לטיפול בבעיות של אנטישמיות בעולם.

אליהו גבאי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חבר הכנסת אברהם מיכאלי, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אם הוא יהיה, וחבר הכנסת אמסלם.

דוד טל: אדוני חבר הכנסת הוותיק, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמצוות היושב-ראש, אף שחבר הכנסת גבאי כיהן חלק מקדנציה, גם לו נאמר כמנהג: ברוך הבא.

בנימין אלון: חבר הכנסת גבאי הוא מפקח ועלה בכל דרגות ההוראה במסלולים ישירים ובפיקוח, וגם בעשייה חוץ-פרלמנטרית בתנועת "חיבה" ובפעילויות אחרות, ושב למשכן הזה, ולעולם יהיה בעיניך כחדש.

בנימין אלון: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אגע בנקודה אחת, כי אחד הדברים המעניינים היום, ויצא לי לשמוע הרבה, זה לראות את הכנסת חוצה מפלגות ומתאחדת סביב דבר שהיה צריך להתאחד סביבו, אף שיש אפשרות גם בנושא הזה להגיע למחלוקת שתחזיר אותנו לשמאל-ימין קלאסי.

בנימין אלון: חבר הכנסת גבאי, אנטישמיות זאת מלה לא כל כך מדויקת.

בנימין אלון: כבר ד"ר פינסקר יצא נגד המינוח הזה בספרו "אוטואמנציפציה", ואמר שהמינוח היותר נכון הוא "יודופוביה", מין פחד, מחלה ביחס לשנאת ישראל.

בנימין אלון: הביטוי השגור אצלנו הוא באמת "שנאת ישראל", זה הביטוי המדויק, והוא מדויק משום שהוא יותר קולע למה שמאפיין את התופעה המיוחדת הזאת.

בנימין אלון: בזה, אם אפשר, הייתי מסתייג קצת מהסיפא של דברי חברי שקדם לי.

בנימין אלון: אנחנו צריכים מאוד להיזהר בזילות ובהשוואה של התופעה הייחודית הזאת של שנאת ישראל, ובהתגלמות הכי נוראה שלה – השואה.

בנימין אלון: טועים בזה מכל הכיוונים.

בנימין אלון: טועה בזה פרופסור ליבוביץ, איש גדול, שקרא לחיילי צה"ל "יודו-נאצים"; טועים בזה מפגינים חרדים, שיכולים לקרוא לשוטרים ולחיילים "נאצים"; מפגינים בגבעות, גם בשומרון לצערי שמעתי ביטוי כזה - טועים בזה הרבה מכל הכיוונים.

בנימין אלון: וזאת לא טעות קטנה, זאת טעות מהותית, כי הנאצי הוא לא ביטוי לרע, זו לא מלה נרדפת לאיש רשע, זאת תופעה מיוחדת שמהווה את שיא שנאת ישראל באשר הם ישראל, שנאה לתופעה האלוהית המיוחדת הזאת שנקראת עם ישראל, ללא שום הסבר רציונלי, או יותר נכון, עם הרבה הסברים רציונליים, ולכן אין הסבר אחד.

בנימין אלון: והמאפיין הגדול, אולי, הוא שכשהתנועה הקומוניסטית עלתה לשלטון, אחד הדברים הראשונים שהיא עשתה היה הטלת איסור על האנטישמיות.

בנימין אלון: אבל לא לקח הרבה זמן, ושנאת ישראל היתה בתוך המפלגה הקומוניסטית.

בנימין אלון: כי שנאת ישראל זו לא אנטישמיות במובן הזה שהנציונליסט, האיש הלאומי, הוא הרע והאיש האוניברסליסט, הקומוניסט או ההומניסט, הוא הטוב.

בנימין אלון: כי זו המסקנה הישירה ההגיונית מהתנועה הנאצית, שבעברית יכולה להיקרא לאומנית או לאומית.

בנימין אלון: ושוב חוזרים אל הביצה הקטנה הזאת של שמאל וימין גם בתוכנו.

בנימין אלון: מזה אנחנו כולנו צריכים להשתחרר.

בנימין אלון: אנחנו צריכים להבין שלהשמיד, להרוג ולאבד את כל היהודים מנער ועד זקן, טף ונשים, ביום אחד, הפתרון הסופי שאמור היה לכלול את כולנו, על כל פלגותינו - -

דוד טל: לסיים, בבקשה.

בנימין אלון: - - זה דבר מיוחד – ובזה אסיים, אדוני היושב-ראש – שאין דומה לו בתולדות העמים, אין דומה לו בהיסטוריה.

בנימין אלון: לכן, כדי שנבין את ייחודו, בואו נהיה זהירים בשימוש במונחים האלו, נדייק במינוח שנאת ישראל, נלמד אותו, ודרך זה אולי גם נדע להעמיק יותר במהות המיוחדת, המופלאת והנסתרת הזאת של עם ישראל, שחי ויחיה לעד.

דוד טל: תודה לרב בני אלון.

דוד טל: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת חיים אמסלם וחבר הכנסת יצחק לוי.

קריאה: - - -

דוד טל: דילגתי עליו?

דוד טל: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי יהיה אחרי חבר הכנסת מיכאלי.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מתכבד אני לשאת את נאומי הראשון בכנסת ישראל, וזו באמת זכות גדולה וכבוד גדול להיכנס לכנסת ישראל לשרת את העם.

אברהם מיכאלי: כאן צריך לומר: "הודו לה' כי טוב, כי לעולם חסדו".

אברהם מיכאלי: יחד עם הזכות והכבוד, אני נכנס לכנסת בתחושה של דחילו ורחימו ובהבנה כי לא שררה נטלתי עלי אלא עול כבד ועול חשוב, לשרת את העם, ולשרת את העם בצורה הנאמנה ביותר.

אברהם מיכאלי: תפילתי לבורא עולם שיברך אותנו, את כל חברי הכנסת, שמהבית הזה רק נתקן ולא נקלקל, ולא תצא תקלה בעשייתנו, אמן.

אברהם מיכאלי: רבותי חברי הכנסת, שמענו היום נאומים חשובים ביותר על הנושא שהוא בעצם הקיום של עם ישראל.

אברהם מיכאלי: הוא בעצם הבסיס שאנחנו, כעם, צריכים להתחזק סביבו.

אברהם מיכאלי: ואולי הנושא שנבחר היום, בדיון הראשון של המליאה בכנסת השבע-עשרה, לא סתם נבחר.

אברהם מיכאלי: זה באמת נושא סמלי שמייחד את כולנו, כדי שנבוא ונתעורר ונסיק מסקנות, איך אנחנו כעם שרדנו ושורדים מול כל האויבים שעם ישראל התמודד ומתמודד מולם במשך דורות.

אברהם מיכאלי: לצערנו, אנחנו יודעים שעם ישראל באמת התמודד במשך דורות רבים עם השנאה והאנטישמיות מצד אויבים שונים בעולם.

אברהם מיכאלי: עם ישראל סבל מצד אויבים וצוררים שונים שבאמת לבשו צורות שונות וניסו להשמידנו.

אברהם מיכאלי: ובאמת, היום הזכירו פה פעמים מספר את האמרה שאנחנו אומרים בהגדה של פסח: "והיא שעמדה לאבותינו ולנו" - אותה הבטחה של ברית בין הבתרים, שהקדוש-ברוך-הוא הבטיח לעם ישראל, לאברהם אבינו: "ידוע תדע כי גר יהיה זרעך בארץ לא להם".

אברהם מיכאלי: אותה הבטחה היא זו שמלווה את עם ישראל במשך דורות.

אברהם מיכאלי: שלא אחת בלבד עמדו עלינו לכלותנו – זה לא רק עמדו, אלא בכל דור ודור עומדים עלינו לכלותנו, אבל הקדוש-ברוך-הוא מצילנו מידם.

אברהם מיכאלי: ובאמת, הזכירו פה היום אותם אויבים ואותם שונאים, שלא חסכו במאומה כדי להשמיד את עם ישראל.

אברהם מיכאלי: ובדורנו, לצערנו, עם ישראל חש באותה שנאה איומה, שנמשכת כנראה מהמן הרשע או אפילו לפניו, פרעה, ואפילו לפניו – לבן הארמי.

אברהם מיכאלי: אותה שנאה, ובעצם הגרמנים הנאצים ניסו להשמיד את עם ישראל בכל דרך, בניסיונות הכי קשים שהעמידו בהם את עם ישראל.

אברהם מיכאלי: לצערנו, עם ישראל איבד חלק גדול ממנו במלחמה הזאת, מלחמת הגרמנים נגד היהודים, אבל עם ישראל ניצל, ואנחנו הגענו לכנסת ישראל אחרי אותה שואה איומה שעם ישראל עבר.

אברהם מיכאלי: וגם אני, כילד שגדל בחוץ-לארץ, הגעתי לארץ-ישראל כנער מגרוזיה, וזכיתי פה להגיע לכנסת ישראל; באתי מאותם מקומות שהיהודים סבלו בהם – חלק סבלו ברוסיה, חלק סבלו בגרוזיה, אבל האנטישמיות היתה בכל המקומות.

דוד טל: תודה.

אברהם מיכאלי: אנחנו הגענו לארץ-ישראל כדי שנחדיר לעצמנו את התודעה, התודעה היהודית, שכעם ישראל אנחנו צריכים להתחזק, וכך נגבר, בעזרת השם, גם על האנטישמיות וגם על כל האויבים והצרים עלינו.

אברהם מיכאלי: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אני מבין שאין ממשלה בישראל.

ניסן סלומינסקי: כך אני מבין.

ניסן סלומינסקי: אז מקיימים את הדיון?

דוד טל: למה, אדוני?

ניסן סלומינסקי: אני רואה ששולחן הממשלה ריק.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאין ממשלה בישראל.

דוד טל: אם אדוני יבקש, זכותו המלאה, אני אעצור את הדיון.

דוד טל: אם רק תבקש.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהיה ראוי שראש ממשלת ישראל, איך אומרים, הממלא-מקום והעתידי - - -

דוד טל: חבר הכנסת סלומינסקי, היות שהנושא הזה הוא לא קונטרוברסלי - - -

ניסן סלומינסקי: לא, היה מכובד, בנושא כזה, שיהיה - - -

דוד טל: אני מציע, דווקא בגלל הנושא הזה, להשאיר את כל המחלוקות - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: בלי מחלוקות.

ניסן סלומינסקי: הפוך.

ניסן סלומינסקי: הפוך.

דוד טל: אפשר להשאיר אותן לדיונים אחרים.

דוד טל: הרי יהיו לנו הרבה.

דוד טל: יהיו לנו הרבה.

ניסן סלומינסקי: הרי כבודו יודע שיש נושאים שאולי הייתי שמח שהוא לא יהיה בדיון, אבל אני אומר: דווקא זה, בלי קשר, בגלל האחדות, הייתי חושב שממשלת ישראל היתה צריכה להיות כאן, במלואה, בוודאי ראש הממשלה, או אותם שרים שרוצים להיות - טוב, נראה; חבל.

ניסן סלומינסקי: מה אני אעשה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, נתחיל שוב.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת - - -

דוד טל: אם אדוני יבקש, נעצור את הדיון.

דוד טל: זכותך המלאה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: חבל.

ניסן סלומינסקי: למה להעניש את הציבור?

דוד טל: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מצווים לזכור, לפחות פעם בשנה - "זכור את אשר עשה לך עמלק".

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שכיסאו של הקדוש-ברוך-הוא לא יהיה שלם עד אשר יושמד עמלק.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שקודם אני צריך לברך את קודמי, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, שיהיה לך בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: ההגדרה של כל אחד בבית הזה להצלחה היא שונה, אז לפום הגדרתך שיהיה לך בהצלחה.

ניסן סלומינסקי: שמך הולך לפניך, גם כעורך-דין, אבל בעיקר כפעיל מרכזי, גם באור-יהודה, אבל גם כפעיל מאוד מרכזי של עדה מאוד חשובה בעם ישראל, של הגרוזינים, ואני מברך אותך שכשם שהצלחת בעבודתך עד היום תצליח גם כן בעבודתך פה, ונזכה לשיתוף פעולה מלא, גם אם נהיה משני הצדדים.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, שיהיה לך בהצלחה רבה.

ניסן סלומינסקי: כולם שואלים, מה זכה עמלק שדווקא הוא, צריכים לאבד ולהשמיד אותו, כאשר היו אויבים נוספים.

ניסן סלומינסקי: המצרים גם כן נלחמו, שעבדו את עם ישראל.

ניסן סלומינסקי: המצרים נלחמו וגם אחרים.

ניסן סלומינסקי: למה דווקא עמלק?

ניסן סלומינסקי: יש הרבה תשובות.

ניסן סלומינסקי: אחת התשובות היא, שכל אומה ואומה שנלחמה, היתה לה סיבה לכך.

ניסן סלומינסקי: המצרים – סיבה אינטרסנטית.

ניסן סלומינסקי: הנה יש עבדים שעבדו, והם בורחים לנו.

ניסן סלומינסקי: אומות אחרות חששו שאנחנו באים לכבוש אותן.

ניסן סלומינסקי: עמלק היה האומה היחידה שלא היתה לה שום סיבה בעולם לבוא ולהילחם בישראל.

ניסן סלומינסקי: סתם, מתוך שנאה, בלי שום סיבה.

ניסן סלומינסקי: לכן עמלק מצטייר כמי ששנאה בלבד מובילה אותו, ולכן אומר הקדוש-ברוך-הוא: כיסאי לא יהיה שלם אם תהיה אומה שאך ורק השנאה מובילה אותה.

ניסן סלומינסקי: גם לנאצים לא היתה שום סיבה שבעולם.

ניסן סלומינסקי: לא באנו לקחת להם שום דבר.

ניסן סלומינסקי: לא היתה שום סיבה שבעולם, פרט לשנאה כשנאה.

ניסן סלומינסקי: לכן, הנאצים – עמלק – הם המשך אחד של אותה שנאה.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף שאנחנו לומדים הוא, שאם פעם חשבו היהודים ששונאים אותנו כיוון שאנחנו מיוחדים, שונים מכולם – "ודתיהם שונות", כפי שאמר המן לאחשוורוש – ועושים דברים משונים, הנאצים הם הדוגמה הקלאסית שתוכיח שזה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: היהודים שם היו משולבים בכל הרמות – בשלטון, במדע, בתרבות וביצירה – ולא היתה שום סיבה.

ניסן סלומינסקי: ובכל אופן, כשהגיע הרגע – הכול לא נחשב.

ניסן סלומינסקי: כלום.

ניסן סלומינסקי: אתה יהודי, נקודה.

ניסן סלומינסקי: עוד בדקו את הסבא והסבא של הסבא – לומר לנו שזה לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: יש ליהודים מקום אחד בלבד שבו הם אמורים להיות מוגנים – ארץ-ישראל.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לסיים במשפט אחד: אנחנו צריכים לשמור מכל משמר על אחדותנו.

ניסן סלומינסקי: זה דבר שמאחד אותנו.

דוד טל: חבר הכנסת כהן, אי-אפשר עם פלאפונים באולם המליאה.

ניסן סלומינסקי: אבל אנחנו צריכים לשמור על דבר נוסף.

ניסן סלומינסקי: יש לנו מספיק אויבים מבחוץ, יש לנו מספיק אנטישמיות מבחוץ.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לשמור שחס ושלום לא נייצר גם בתוכנו משהו מעין אנטישמיות – הכוונה לאנטי מדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רואים שבראשות תנועות אנטי-יהודיות ואנטי מדינת ישראל בארצות-הברית עומדים יהודים, חלקם הם ישראלים שהיגרו לשם.

ניסן סלומינסקי: נשקיע הרבה מאוד בחינוך, לכל הפחות בחינוך המסורתי, כך שלפחות נהיה עם יהודי – כל אחד ברמה שלו, אבל עם יהודי – שחס ושלום לא יצאו מתוכנו עוד כאלה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת חיים אמסלם, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת אורי אריאל.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, נכבדי חברי הכנסת, חברי חברי הכנסת החדשים, חדשים גם ישנים דודי צפנתי לך.

חיים אמסלם: נושא הדיון היום הוא הנושא החשוב של האנטישמיות הגואה בכל העולם.

חיים אמסלם: אכן, נכון, ראוי והגון שהכנסת מצאה לייחד יום מיוחד לנושא חשוב זה.

חיים אמסלם: כמי שבא מהגולה, שם שירתי עד לאחרונה כרב קהילה בז'נבה שבשווייץ, יכולני להעיד כי גם במדינה שקטה, שלווה ונייטרלית לכאורה, חוויתי בשנה שעברה חוויה קשה של ציור צלבי קרס על קירות בית-הכנסת המרכזי הגדול שנמצא ב"פלאס דה-לה סינאגוג" – מקום ידוע, מוכר ומפורסם.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חז"ל כבר ניסו לעמוד על הסיבות של מה שנקרא בפינו האנטישמיות, ובמלים אחרות: שנאת עולם לעם עולם.

חיים אמסלם: כבר הזכירו קודמי את דברי הגמרא: אמר רבי שמעון בר יוחאי, בידוע, הלכה – עשיו שונא ליעקב".

חיים אמסלם: זו הלכה.

חיים אמסלם: כשזה הוגדר כהלכה, הכוונה היא שזו קביעה ברורה והחלטית.

חיים אמסלם: כך שאם אתיימר להציע פתרונות, אשלה את עצמי ואתכם.

חיים אמסלם: דומני שראוי למדינת ישראל להשקיע הרבה יותר בקשר עם הגולה ועם קהילות ישראל בתפוצות, עם רבני ומנהיגי הקהילות אשר צמאים מאוד לקשר זה.

חיים אמסלם: הסברה נכונה של זיכרון השואה ומוראותיה, יש בה אומנם כדי לעמעם במעט את האנטישמיות, אך היא כמובן איננה מספקת.

חיים אמסלם: אני קורא מכאן למשרד החוץ, לסוכנות היהודית, לכל גורמי העלייה – להגביר בעקבות האנטישמיות את הפעילויות הקשורות לעידוד העלייה.

חיים אמסלם: כי התשובה היחידה והאמיתית על האנטישמיות היא חיזוק מדינת ישראל כמדינה יהודית ושורשית, הדוגלת במורשת אבותיה בבחינת אור לגויים.

חיים אמסלם: אני מציע כי מחלקה מיוחדת במשרד החוץ, בשיתוף פעולה עם משרדים נוספים, תחזק ותעודד את הקשר עם הקהילות ומנהיגיהן.

חיים אמסלם: אין ולא יהיה בכך כדי למגר את האנטישמיות, או במלים אחרות, מדויקות יותר, את השנאה ליהודים ולעם היהודי.

חיים אמסלם: אבל בחיזוק מדינתנו ובשגשוגה ניתן לכל יהודי באשר הוא, החפץ לחיות בשלווה, לרצות ולשאוף לעלות ולהשתכן במדינתנו, והיה זה למעט שכרנו.

חיים אמסלם: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד טל: חבר הכנסת אורי אריאל.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת יצחק לוי, ואחריו - חברי הכנסת מג'אדלה, פרוש, נוה וזאב; הפעם, לשם שינוי, הוא לא בסוף.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, תודה ליושב-ראש, ושנית ברכותי על מעמד המינוי וניהול הישיבה.

אורי אריאל: שתזכה – לא להרבה ישיבות; אני מקווה שתהיינה בחירות בהקדם, אבל זה לפעם אחרת.

אורי אריאל: אני מבקש לברך את קודמי, חבר כנסת חדש מסיעת ש"ס, שחיבר ספרים רבים, התחנך בישיבה גבוהה והוסמך לרבנות, תושב ירושלים, ששימש כרב בנגב וכעת בשווייץ, וכבר הספיק לחבר ארבעה ספרים – הלוואי עלי.

אורי אריאל: שתזכה לחבר עוד הרבה דברים בימי הכנסת, אבל גם עוד הרבה ספרי הלכה – זה לא פחות חשוב.

אורי אריאל: בהצלחה.

אורי אריאל: ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה, צריך לומר שהמעמד בכנסת ישראל הוא מעט בעייתי, כאשר בשולחן של 27 שרים – סליחה, שיהיו; בשולחן של עשרה – אין אחד מהם.

אורי אריאל: אני רק מביע את מחאתי, ובזה נסיים, לאור הערתך קודם, שלא ראוי להפוך את זה לוויכוח כאן.

אורי אריאל: בכל אופן, ראוי היה שראש הממשלה יהיה אתנו לכל הפחות בתחילת הדיון.

אורי אריאל: ראוי ונכון עשתה הכנסת שבחרה לעסוק היום בנושא אחד, בנושא הזה בלבד, מפאת חשיבותו ומבחינת הזיכרון.

אורי אריאל: כי מי שלא זוכר לא עושה, וממילא מביא לדברים קשים מאוד.

אורי אריאל: אני רוצה להתעסק באומה אחת בלבד בעניין החשוב הזה, בנו.

אורי אריאל: עד שאנחנו מסבירים מה המצרים עושים, מה הצרפתים עושים ומה כל העולם עושה, השאלה היא מה אנחנו עושים.

אורי אריאל: אנחנו עושים הרבה.

אורי אריאל: יש מודעות לנושא.

אורי אריאל: יש יום זיכרון.

אורי אריאל: יש "יד ושם".

אורי אריאל: יש בתים נוספים שעוסקים בנושא הזה.

אורי אריאל: יש הרבה ספרות.

אורי אריאל: צריך להגיד מה לא עושים, בעיקר כדי לדעת לתקן – לא בגדר ביקורת כשלעצמה.

אורי אריאל: אנחנו לא מטפלים כראוי באלה ששרדו את השואה.

אורי אריאל: אנחנו מטפלים בזיכרון ובדברים רבים, אבל לא מטפלים בבני-האדם עצמם, במי ששרדו, באוד מוצל מאש.

אורי אריאל: מתנהלים ויכוחים אין-סופיים עם האוצר וויכוחים בלתי נגמרים עם הביטוח הלאומי, והם מתמעטים.

אורי אריאל: כל שנה יש פחות.

אורי אריאל: כל שנה זה עולה פחות - סליחה על הציניות - ואנחנו ממשיכים להתווכח.

אורי אריאל: אני פונה לראש הממשלה, לשר האוצר ולשר הרוווחה, לתת להם תשובה, ועכשיו.

אורי אריאל: הדבר השני שאנחנו צריכים לטפל בו הוא הגשת דוח דחוף.

אורי אריאל: הייתי מבקש מיושב-ראש הישיבה לוודא שהממשלה תגיש בתוך שלושה חודשים דוח על מעשיה בתחום הזה של מלחמה באנטישמיות.

אורי אריאל: והדבר האחרון, ברשותך, אדוני היושב-ראש: אנחנו מאפשרים פה, בירושלים הבנויה, לאנשים שהם מארגון טרור ששולל את קיומם של מדינת ישראל ושל העם היהודי, לחיות פה כאזרחים, לקבל פה את כל הזכויות ולירוק לתוך הבאר שממנה הם שותים.

אורי אריאל: אם לא נדע לטפל קודם כול במקומותינו בתופעות האלה, יהיה לנו קשה מאוד לטפל בזה בחוץ.

אורי אריאל: תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק לוי, בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההתבוננות בנושא האנטישמיות בעולם מובילה אותנו לכך ששני דברים מפריעים לנו באנטישמיות.

יצחק לוי: הדבר הראשון, זו ההצלה עצמה של בני עמנו, אשר נמצאים תחת פגיעה חמורה של כל אותם גורמים אנטישמיים.

יצחק לוי: הפגיעה הגדולה ביותר שהיתה בדור שלנו היא כמובן השואה, אבל מלבד השואה יש פגיעות שהולכות ונמשכות, פעמים נגמרות ברצח, פעמים נגמרות בפגיעה נפשית, פעמים נגמרות בפציעה, פעמים נגמרות בפחד.

יצחק לוי: זה אחד העניינים שמדאיגים אותנו ביותר.

יצחק לוי: העניין השני הוא כמובן הרגשת הרדיפה, הרגשת הרדיפה של עם ישראל.

יצחק לוי: אני רוצה לדבר על שתיהן בקיצור רב.

יצחק לוי: לגבי הראשונה, אני חושב שהפתרון היחיד הוא הגברת הזיקה של עם ישראל לארץ-ישראל.

יצחק לוי: צריך להבין שזהו חוף המבטחים.

יצחק לוי: בסופו של דבר, להילחם באנטישמיות בכל העולם, הרי מלאכה קשה היא.

יצחק לוי: מובן שצריך לשים לב לכל דבר, ללכת לכל הפרלמנטים בעולם, לבקש שיגנו, לבקש שיעבירו חוקים, לראות שלא תישנינה תופעות אנטישמיות, בוודאי ובוודאי.

יצחק לוי: אבל המלאכה לבוא ולהגן על כל יהודי בעולם הנתון לסכנה ולחשש של פגיעה אנטישמית – זה דבר קשה מאוד.

יצחק לוי: כמובן, מה שצריך להוביל את כל המחשבה, זה בסופו של דבר עלייה לארץ-ישראל.

יצחק לוי: זה הדבר הנכון שצריך לעשות.

יצחק לוי: אני רואה הרבה חברים שלנו, מהכנסת ומחוץ לכנסת, שהולכים ומחזקים קהילות בחוץ-לארץ.

יצחק לוי: צריך לחזק קהילות, אבל עם חיזוק הקהילות צריך לדבר אתן, שיבואו לארץ-ישראל.

יצחק לוי: הרבה פעמים אנחנו נתקלים בשליחים מהארץ שמדברים עם קהילות, יושבים עם האנשים, אפילו במסיבת יום העצמאות או במסיבת יום ירושלים, ומדברים אתם על כל הדברים היפים בעולם, חוץ מעל דבר אחד - לעלות לארץ-ישראל.

יצחק לוי: אולי יש אי-נעימות כלפי נשיא הקהילה, אולי יש אי-נעימות כלפי רב הקהילה, אולי יש אי-נעימות כלפי מי ששילמו על הכרטיסים.

יצחק לוי: אבל על זה צריך לדבר, ואת זה צריך לעשות.

יצחק לוי: אנחנו רואים שהיום יהדות גרמניה חוזרת ומתבססת, אז אנחנו דואגים דאגה כפולה.

יצחק לוי: דאגה אחת היא שהיא תתבסס כראוי, כדי שלא יפגעו בה.

יצחק לוי: אבל הדאגה האחרת היא שהנה שוב מוקמת גלות חדשה.

יצחק לוי: את אותה גלות היינו רוצים לראות כאן, בארץ.

יצחק לוי: נכון שאנחנו תמיד נמצאים בשני הקצוות, אבל לא צריך לשכוח קצה אחד.

יצחק לוי: קצה אחד הוא באמת חיזוק וקשר והצלה מקומית, גם הצלה רוחנית וגם הצלה פיזית.

יצחק לוי: אבל הקצה האחר הוא הקצה של החינוך ושל הקריאה לכל יהודי ויהודי לבוא לארץ-ישראל.

יצחק לוי: אדוני, מכיוון שביקשת לסיים אסיים, היה לי עוד עניין.

יצחק לוי: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד, הרב לוי.

דוד טל: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

דוד טל: אודה לשר לשעבר אם יצטמצם, משום הגלישה הגדולה שגלשנו, היות שיש חברי כנסת חדשים ואתם רצינו לנהוג לפנים משורת הדין.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול בערב התקשר בני בן השמונה אל סבתו ואמר: סבתא, ספרי לי מה היה ומה עבר עלייך.

דני נוה: היא אמרה: אני לא כל כך רוצה לספר לך, אני יכולה לומר לך שהייתי נערה בת 16 כשנלקחתי למחנה ברגן-בלזן.

דני נוה: הוא אמר: ספרי לי עוד, מה עבר עלייך?

דני נוה: היא אמרה: הייתי נערה, רזה, רעבה, מפוחדת כמובן, ואני לא מתכוונת לספר לך יותר.

דני נוה: הוא, כילד סקרן, ניסה לדחוק בה שתספר יותר, והיא סירבה ואמרה לו: אני מעדיפה שלא יהיו לך חלומות רעים בלילה, כי אם אספר לך אתה עלול לחלום חלומות רעים בלילה.

דני נוה: כל אחד מאתנו יודע, שהילדים של אז, הילדים של השואה, הנערים והנערות של השואה, הם הקשישים של היום.

דני נוה: קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני חושב שראוי, במיוחד ביום כזה, שלא נדבר רק על זכר קורבנות השואה, לא רק נזדהה עם מי שעברו את אימת השואה ואת התופת של השואה – אלא נדבר גם על הצורך והחובה המוסרית שלנו, החברתית, לדאוג לקשישים של היום, שהם ניצולי השואה, ולצרכים שלהם.

דני נוה: ואנחנו יודעים שאחת האוכלוסיות החלשות ביותר בקרב אוכלוסיית הקשישים היא האוכלוסייה של ניצולי השואה.

דני נוה: חלפו להן 60 שנה ומעלה, והאנטישמיות לא רק שלא נעלמה, אלא היא מרימה ראש ברחבי העולם, האנטישמיות על סוגיה השונים - אנטישמיות של ימין קיצוני; אנטישמיות שמונעת ממניעים של פונדמנטליזם אסלאמי מעוות, שמביא לשנאת ישראל ולשנאת יהודים.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, אני חייב לומר, שאני חושש מכל ניסיון לעשות השוואות לימים של המפלגה הנציונל-סוציאליסטית של אז ולמאורעות של אז, כי התופעה של היטלר והמפלגה הנציונל-סוציאליסטית בגרמניה והרייך השלישי, זו תופעה באמת ייחודית בתולדות האנושות, השילוב הזה של אידיאולוגיה ותורת הגזע עם כוח פוליטי ועם מכונת מלחמה מעשית המוציאה את הדברים מהכוח אל הפועל.

דני נוה: אבל אני חושב שיש דבר אחד שהוא שונה, אולי אפילו מהותית, אבל מזכיר במשהו את התופעות של אז, של שנות ה-30 וה-40.

דני נוה: התופעה הזאת אינה בברלין אלא בטהרן.

דני נוה: יש שם מנהיג, או אם תרצו מנהיגות, שיש לה גם אידיאולוגיה, שמבוססת על תפיסה דתית מעוותת לחלוטין, יש שם הכוח הפוליטי, ויש שם – וזה השילוב המסוכן – גם המאמצים לייצר את אותה מכונת מלחמה ואת אותם כלים מעשיים כדי להוציא אותה מהכוח אל הפועל.

דני נוה: כשנשיא אירן מדבר, הוא מכנה את ישראל, רק בשבועות האחרונים, "עץ רקוב ומיובש שיושמד על-ידי סערה אחת", ועוד כל מיני התבטאויות מטורפות מן הסוג הזה.

דני נוה: יש שם השילוב הזה בין תפיסה אידיאולוגית, דתית, לבין כוח פוליטי – וגם מכונת מלחמה מעשית שעליה שוקדים כדי להוציא את זה אל הפועל.

דני נוה: לכן, לדעתי, חובה על כולנו לומר, דווקא בערב הזה או ביום הזה: לא לזלזל ולא להדחיק, להתייחס ברצינות, כי כבר ראינו את המשמעויות הרות הגורל של הזלזול וההדחקה ההם בשנות ה-30.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב.

דוד טל: חבר הכנסת טיבי אחריו, אם ירצה לדבר.

דוד טל: רק אם תרצה, אני לא יכול לכפות עליך.

אחמד טיבי: אני יושב פה.

אחמד טיבי: למה אדוני אמר את ההערה הזאת רק לגבי?

דוד טל: כי אתה הבא בתור.

אחמד טיבי: אני מבין שזה מקרי.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האנטישמיות אינה רק היסטוריה, היא ממשיכה להתקיים, חיה ונושמת במדינות רבות בעולם, חלק בגלוי וחלק באופן סמוי.

נסים זאב: אף שאנו מייחסים את תופעת האנטישמיות למלחמת העולם השנייה, למפלגה הנאצית ולהשמדת יהודי אירופה בשואה, היא החלה עוד בתקופת אברהם אבינו.

נסים זאב: אני רוצה לצטט את דברי האדמו"ר מקאליב בספר "שמע ישראל": "מושג הירושה בעם ישראל מצביע על ערכים נעלים ומקודשים ביותר – 'תורה ציווה לנו משה מורשה קהילת יעקב'.

נסים זאב: משמעותה הבסיסית והיסודית של המלה במסורת של עם ישראל מכוונת לרובדי הקיום היהודי אותו השתיתו אבות האומה הקדושים, אברהם, יצחק, ויעקב עבור עם ישראל לדורותיו".

נסים זאב: ממשיך ואומר האדמו"ר מקאליב: "אחי ורעי, הדברים שלעיל לא נכתבו לתפארת המליצה, אלא מבשרי אחזה - לעולם לא אשכח את התקופה הקשה הרצופה חרפת רעב, סבל, מכות ועינויים ללא הרף שהיו מנת חלקנו בגטו ורשה.

נסים זאב: אולם, למרות הכול, בכל מקום ובכל מצב, לא פסקתי מללמוד ולהתפלל.

נסים זאב: באחת הפעמים ניגש אלי יהודי אחד, בחמת זעם ותסכול נורא, ממש רצה לבלוע אותי, ושאל ברוגז רב, גם כאן אתה מאמין ומתפלל?

נסים זאב: השבתי לו בשלווה האופיינית לבעלי האמונה השלמה והמוצקה שכל רוח שבעולם לא תוכל לה: 'בהיותי בבית לא הבנתי את דרכי הנהגת הבורא, וגם כאן איני מבין אותו'.

נסים זאב: הוספתי כי אני צופה שבעזרת השם נצא חיים גם מגלות מרה זו.

נסים זאב: - - - "יהודים חביבים, זכרו, ירושה זו מלווה אותנו בכל הדורות מאז אברהם אבינו.

נסים זאב: אותה ירושה השאירו לנו גם שישה מיליון הקדושים, השם ייקום דמם - לבל ננתק חס ושלום את שרשרת הזהב.

נסים זאב: עם ישראל חי ויחיה לנצח.

נסים זאב: כוחות רבים וחזקים קמו עליו בניסיון למחוק את זכרו - ולא הצליחו, ולעולם לא יצליחו עד ביאת משיח צדקנו.

נסים זאב: " אמן.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, כמעט אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש; אני מברך אותך על ניהול הישיבה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, תופעות של שנאה או גזענות - באמירה, בביטוי, במעשה או ברמיזה על רקע אתני, לאומי, או פוליטי - הן תופעות הראויות להוקעה ולמעשה ולמאבק נגדן כדי להביא לקצן.

אחמד טיבי: אין ספק שבשנים האחרונות יש עלייה בתופעות של גזענות בכל העולם.

אחמד טיבי: לפי דיווחים שונים יש דווקא ירידה בתופעה של אנטישמיות באירופה, דווקא בצרפת - כמעט ב-42%, לפי דוח מטעם אוניברסיטת תל-אביב שיצא אתמול.

אחמד טיבי: אבל, זה לא אמור להרגיע אותנו.

אחמד טיבי: אני רוצה להצביע על הגדרות, על שני דברים - על צמצום ההגדרה של האנטישמיות, צמצום על-ידי החברה הישראלית, ישראל, אולי יהודים מסוימים, צמצום המונח אנטישמיות רק לתופעות של שנאה או גזענות כלפי יהודים.

אחמד טיבי: והרי אנטישמיות היא אנטי של כל מה שהוא שמי.

אחמד טיבי: לכן אנטישמיות אמורה להכיל תופעות של גזענות נגד יהודים, נגד ערבים באשר הם על רקע גזעני, אתני, דתי או לאומי.

אחמד טיבי: וההגדרה צומצמה.

אחמד טיבי: לכן, זה פוגע במאבק הגלובלי באנטישמיות.

אחמד טיבי: מצד אחר יש הרחבה, גם כן כחול-לבן - הרחבת ההגדרה של האנטישמיות לכל אמירה או ביטוי נגד מדיניותה של ממשלת ישראל, לרבות באירופה.

אחמד טיבי: למשל, אם מרצה בלונדון או בצרפת אומר אמירה מסוימת או חותם על עצומה, הוא וחבריו, נגד מדיניותה של ממשלת ישראל בשטחים הכבושים, הוא מתויג אוטומטית כאנטישמי.

אחמד טיבי: לפחות כך היה בחלק לא מבוטל מהמקרים.

אחמד טיבי: גם זה פוגע במאבק באנטישמיות עצמה.

אחמד טיבי: לכן, אנשים בעלי ערכים שוויוניים ואוניברסליים אמורים להתנגד באופן התקיף ביותר לפגיעה או לרצח של יהודי בצרפת רק בשל העובדה שהוא יהודי, כי זו תופעה של אנטישמיות מאוסה, אבל גם, למשל, להתנגד לניסיון או לפגיעה בנביא מוחמד, למשל בדנמרק.

אחמד טיבי: גם זו תופעה של אנטישמיות שמוגדרת היום כאסלאמופוביה, שגואה דווקא באירופה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו יכולים להיות מאוחדים במאבק בגזענות, אבל ההתכנסות - זה מושג ישראלי חדש - ההתכנסות אפילו בנושא של מאבק באנטישמיות בהגדרה מצומצמת היא טעות, ולכן מותר, אדוני, להתנגד למדיניותה של ממשלה ישראל, אסור לומר אמירה או מעשה וצריך להתנגד לפעולה של אדם או קולקטיב על רקע אתני או לאומי.

אחמד טיבי: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת טיבי.

דוד טל: חבר הכנסת רן כהן - אחרון הדוברים.

דוד טל: לאחר מכן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעות סיכום.

דוד טל: יש לנו שתי הצעות סיכום, הצעה אחת שכוללת את רוב חברי הבית והצעה נוספת של חבר הכנסת טיבי בשם רע"ם-תע"ל.

דוד טל: בבקשה, אדוני חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, ברכתי הקולקטיבית לכל חברי הכנסת החדשים.

רן כהן: אני מאחל לכם הצלחה במושב הזה.

רן כהן: נקווה כולנו שנוכל למצות מהכנסת השבע-עשרה את המירב לטובת עם ישראל ומדינת ישראל.

רן כהן: אני בטוח שבכנסת הזאת יש פוטנציאל הרבה הרבה יותר טוב מזה של הכנסת הקודמת, ואת זה אני אומר לכם כאחד מוותיקי הכנסת; גיליתי שאני אחד מוותיקי חברי הכנסת.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אין ספק שהאנטישמיות הצליחה לקבץ את כל תועבת העולם בידיה מקצוות שלא ניתן היה לשער בעבר שניתן היה שיתקבצו יחד כדי להיות לאגרוף אחד שיפעל באנטישמיות נגד העם היהודי, נגד מדינת ישראל, נגד יהודים בכל העולם.

רן כהן: נדמה לי שבנושא הזה כל מה שהוא נבזי, מתועב, קיצוני, מטורף, הצליח לחבור לתופעה הזאת של האנטישמיות.

רן כהן: אבל, אני רוצה לשים את זה כאן, שמעתי את רוב הנאומים, אגב, הן היו בהחלט מעניינים, אני חייב לומר.

רן כהן: אנחנו לא מתעבים רק את האנטישמיות.

רן כהן: אנחנו מתעבים את שנאת הזרים, אנחנו מתעבים את הגזענות, אנחנו מתעבים כל מה שהוא הטפה לשנאת בני-אדם.

רן כהן: זה לא בא רק מהטעם הפרטי, שמותר לנו לנקוט בתור יהודים, שכן כל כך הרבה ארגונים בעולם מטיפים לאנטישמיות נגדנו, אלא משום שלנו יש גם איזה עקרון-על.

רן כהן: דיברו כאן על השליחות של העם היהודי, על נבחרותו של העם היהודי.

רן כהן: אם יש בו נבחרות הרי הנבחרות הזאת מחייבת שנניף בראש דגלנו כיהודים את אהבת האדם ואת השוויון והצדק כלפי כל בני-האדם.

רן כהן: נדמה לי, אדוני היושב-ראש, שחייבים להוסיף כאן, אולי משום שאני אחד מאחרוני הדוברים, או אחרון הדוברים: אנחנו לא נתייחס לאנטישמיות מעמדה של בכיינות ולא של רפיסות ולא של בקשת טובה מאף אחד.

רן כהן: אנחנו באים לזה כמזעיקים בשער, משום שהאנטישמיות והגזענות בעולם מתאחדות לכדי סכנה גלובלית לעמים בעולם, ומתאחדות עם שנאת זרים אחרים.

רן כהן: לכן אנחנו לא באים מעמדה של חולשה ושל בכיינות או של בקשת טובה ממישהו.

רן כהן: צריך לעקור את האנטישמיות בעולם כמו שצריך לעקור את כל הקסנופוביה, כל שנאת הזרים, והן ייעקרו רק כשמדינת ישראל וגורמים נאורים בעולם ייתנו יד ביד להיות אגרוף אחד כנגד האנטישמיות וכנגד כל שנאת הזרים בעולם.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

רן כהן: ברשותך, משפט אחד שיבטא במשהו גם אותך.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אם יש אנטישמיות משום שאנחנו מוכשרים, משום שהתברכנו בדברים חיוביים כלשהם, אולי מותר לנו לקום ולהגיד, שמחובתנו להיות עוד יותר טובים מכפי שאנחנו, להיות עוד יותר שואפי שלום, יותר שואפי צדק חברתי, כדי שלאותם נתעבים ולאותם שונאי ישראל ושונאי יהודים תהיה סיבה טובה לשנוא אותנו, כי נהיה עם יותר צודק, יותר חכם, יותר נאור, יותר שואף שלום.

רן כהן: תודה רבה.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעות הסיכום.

דוד טל: חבר הכנסת בן-ששון יקרא את הודעת הסיכום של קדימה, ש"ס, הליכוד, ישראל ביתנו, העבודה, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, הגמלאים ומרצ.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

מנחם בן-ששון: להלן הודעת סיכום בנושא האנטישמיות בעולם, אדוני היושב-ראש, מטעם סיעות קדימה, העבודה, ש"ס, הליכוד, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, גיל ומרצ: ערב יום השואה והגבורה תשס"ו, מצביעה כנסת ישראל בדאגה על הגשר ההולך ומתחזק בין גילויים שיטתיים של אנטישמיות מודרנית בדמותה של שנאת ישראל לבין שורשי האנטישמיות המסורתית.

מנחם בן-ששון: על העולם כולו להתנער מגילויי אנטישמיות ושנאת ישראל ולהבין כי הסכנה האורבת מתופעות אלה היא סכנה לא רק ליהודים ולישראלים אלא לאנושות כולה.

מנחם בן-ששון: כנסת ישראל קוראת למנהיגי העולם החופשי להילחם בכל גילויי האנטישמיות באשר הם ובכל מקום שהוא.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בשם סיעת רע"ם-תע"ל, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: הכנסת מגנה כל תופעה של אנטישמיות בעולם.

אחמד טיבי: הכנסת מתנגדת לתופעות של גזענות כנגד אדם או קולקטיב על רקע אתני או לאומי.

אחמד טיבי: הכנסת מבדילה בין תופעות אנטי-יהודיות, ודוחה אותן מכול וכול, לבין הזכות להתנגד למדיניותה של ממשלת ישראל בכל תחום ותחום.

אחמד טיבי: הכנסת דוחה תופעות של האסלאמופוביה ומגנה כל פגיעה בנביאים, בנביא מוחמד ובשאר הדתות.

דוד טל: אני מבקש להיות צמוד לכתוב.

אחמד טיבי: איפה חרגתי?

אחמד טיבי: הנביאים?

דוד טל: כן, וגם "ודוחה מכול וכול" לא רשום.

אחמד טיבי: אבל היא דוחה מכול וכול.

אחמד טיבי: הכנסת קוראת למסע עולמי נגד כל תופעה של גזענות, לרבות קריאות לטרנספר כנגד אוכלוסיות על רקע אתני או לאומי או פוליטי או גזעני.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: נתחיל בהצבעה על הצעת הסיכום של רע"ם-תע"ל, ולאחר מכן - הצעת הסיכום של רוב חברי הבית.

דוד טל: מי בעד הצעת רע"ם-תע"ל?

דוד טל: בבקשה, אפשר להצביע.

דוד טל: הצבעה מס' 1 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי – 6 נגד – 15 נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת אחמד טיבי לא נתקבלה.

דוד טל: בעד - 6, נגד - 15, אין נמנעים.

דוד טל: אשר על כן אני קובע, שהצעת הסיכום של רע"ם-תע"ל לא התקבלה.

דוד טל: קולט אביטל (העבודה-מימד): ההצבעות של חברי הכנסת מרציאנו ושמחון לא נקלטו.

דוד טל: נצרף אותם.

דוד טל: חבר הכנסת מרציאנו הצביע בעד, ונצרף גם את קולו של חבר הכנסת שמחון, בעד.

דוד טל: אנחנו עוברים להצבעה על הודעת הסיכום בנושא האנטישמיות, של הסיעות קדימה, העבודה, ש"ס, הליכוד, ישראל ביתנו, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, הגמלאים ומרצ.

דוד טל: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מנחם בן-ששון – 20 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביא חבר הכנסת מנחם בן-ששון נתקבלה.

דוד טל: בעד - 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד טל: אני מתכבד להודיע, שהצעת הסיכום של הסיעות קדימה, ש"ס, הליכוד, ישראל ביתנו, העבודה, האיחוד הלאומי - מפד"ל, יהדות התורה, הגמלאים ומרצ התקבלה.

דוד טל: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

דוד טל: הישיבה הבאה - בנושא אלימות במשפחה - תתקיים אי"ה ביום רביעי, כ"ח בניסן התשס"ו, 26 באפריל 2006, בשעה 11:00.

דוד טל: ישיבה זו נעולה.

דוד טל: תודה רבה.