ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה הרביעית של הכנסת השבע-עשרה, 2006-04-26 00:00

דוד טל: בוקר טוב, חברי הכנסת.

דוד טל: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

דוד טל: חברי הכנסת, על סדר-יומנו דיון בנושא אלימות במשפחה.

דוד טל: בימים האחרונים זועזעה הארץ פעמיים.

דוד טל: שני בעלים, בשני מקומות שונים, רצחו את נשותיהם ושלחו יד בנפשם, כשהם משאירים אחריהם יתומים אומללים.

דוד טל: ראוי ונכון נהגה נשיאות הכנסת, ולא בצל אירועים מחרידים אלה, כשהחליטה להקדיש ישיבה מיוחדת, בשבוע הראשון לדיוניה, לנושא כאוב ועצוב - אלימות במשפחה.

דוד טל: להזכירכם, חברי חברי הכנסת, בעקבות החלטת הכנסת השש-עשרה, הקימה הממשלה ועדת שרים לנושא האלימות, והממשלה מסיימת בקרוב את כהונתה בלי שהנושא מוצה עד תום.

דוד טל: אנו מצפים מהממשלה החדשה, לכשתקום, לקדם את הדיונים ולהגיע למסקנות ישימות.

דוד טל: חברי הכנסת, לצערנו, אין מדובר בתופעה חריגה או בתופעה חדשה, אלא בהתגברות בהיקף האלימות לסוגיה: בבית, במשפחה, נגד נשים, נגד קשישים, במקומות בילוי, בספורט, בבתי-הספר.

דוד טל: תופעה חמורה זו שוברת שיאים חדשים וקשים.

דוד טל: איני נרתע לכנותה מכת מדינה.

דוד טל: האלימות זועקת לשמים.

דוד טל: אלימות גובה חיי אדם.

דוד טל: אלימות מותירה בגופו ובנפשו של הקורבן צלקות לכל החיים.

דוד טל: בהבעת זעזוע אין די.

דוד טל: הבריונות והתוקפנות פולשות לכל מקום.

דוד טל: אלימות היא כשל חברתי, וככזאת - יש להילחם בו.

דוד טל: אווירה של אלימות דוחפת לאלימות.

דוד טל: גם כשיש חוק, אין בכך די.

דוד טל: שום סיבה לא יכולה להצדיק הקלה בענישת העבריינים האלימים.

דוד טל: כפי שאין משחררים שודדים וגנבים בו ביום כדי להשתקם בבית, אלא שולחים אותם להשתקם מאחורי סורג ובריח, כך יש לנהוג עם גברים אלימים ובריונים.

דוד טל: לדעתי, יש להחמיר בעבירות אלימות יותר מאשר בעבירות אחרות.

דוד טל: מאידך גיסא, המערכת חייבת להעניש בכל חומרת הדין נשים מעלילות שווא, שמגמתן להפליל חפים מפשע.

דוד טל: כל תלונת שווא גוררת הודעה למערכת הצבאית, שנוקטת מייד אמצעים ופעולות מחמירות כנגד - - -

לימור לבנת: מה זו הגזירה השווה הזאת?

דוד טל: סליחה, גברתי.

דוד טל: גברתי.

לימור לבנת: מה זה - - -

דוד טל: גברתי, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: גברתי, אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

לימור לבנת: - - - אלימות נגד נשים - - -

דוד טל: גברתי, אני קורא לך לסדר פעם שלישית.

דוד טל: תעזבי את אולם המליאה, בבקשה.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: סליחה, גברתי, את לא תפריעי לי.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: גברתי.

דוד טל: סדרנים, להוציא את חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: אני אצא לבד - - -

דוד טל: גברתי, נא לעזוב את אולם המליאה.

לימור לבנת: אתה משתמש בסמכות - - -

דוד טל: מדוע גברתי מפריעה לי?

דוד טל: אני מעולם לא הפרעתי לגברתי כשעלתה פה על דוכן הנואמים.

דוד טל: מדוע גברתי מפריעה לי?

לימור לבנת: אתה משתמש בסמכות - - -

דוד טל: גברתי.

דוד טל: לא, לא, לא.

דוד טל: עכשיו, עכשיו תצאי.

לימור לבנת: אני אצא.

דוד טל: סדרנים, בבקשה להוציא את חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: אני רק אומר שאתה משתמש בסמכותך באופן בלתי ראוי - - -

דוד טל: חברת הכנסת לבנת, לעזוב את אולם המליאה בבקשה.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: אני מבקש ממך לעזוב את אולם המליאה.

לימור לבנת: אני עוזבת.

דוד טל: אני מבקש ממך לעזוב את אולם המליאה.

לימור לבנת: זה שימוש בלתי ראוי בסמכותך.

דוד טל: אני מבקש ממך, חברת הכנסת לבנת, לעזוב את אולם המליאה.

צבי הנדל: זו אלימות נגד נשים.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש - - -

לימור לבנת: זה שימוש בלתי ראוי - - -

דוד טל: חברת הכנסת לבנת, חברת הכנסת לבנת - - -

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, היא צודקת, זה סוג של אלימות, ואפילו שמותר לך, זה סוג של אלימות נגד נשים, ואני חושב - - - תחשוב שוב ותחזור בך.

אריה אלדד: (חברת הכנסת לימור לבנת יוצאת מאולם המליאה.)

דוד טל: חבר הכנסת אלדד, אתה רשום כאן - -

אריה אלדד: אני רשום - - -

דוד טל: - - ואתה תאמר את דברך מעל הדוכן הזה.

אריה אלדד: - - - לחזור בך.

דוד טל: חבר הכנסת אלדד, אני מאפשר לך לומר את דברך, אתה תאפשר לי לומר מה שאני חושב.

דוד טל: מעל הדוכן הזה אמרת דברים שלא נעמו לי, ולא הסכמתי אתם, אבל לא הפרעתי לך.

אריה אלדד: יכולת להעיר.

דוד טל: לא, לא.

דוד טל: אין טעם להעיר.

דוד טל: זו זכותך לומר אותם.

אריה אלדד: זה טבעו של הפרלמנט - - -

דוד טל: טבעו של הפרלמנט שאני אומַר מה שאני חושב, גם אם זה לא מוצא חן בעיניך.

אלי אפללו: - - - איך זה יכול להיות - - -

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, קריאת ביניים - - - בפרוטוקול.

דוד טל: סליחה?

חיים אורון: על קריאת ביניים לא מוציאים מהאולם.

דוד טל: סליחה, חבר כנסת אורון, עם כל הכבוד.

דוד טל: ביקשתי שלא יפריעו, ואני רוצה לסיים, ותנו לי לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אז תבקש.

ג'מאל זחאלקה: למה להוציא מהאולם?

קריאות: - - -

דוד טל: חבר הכנסת אלדד, ביקשתי.

דוד טל: אני מבקש שתבין שאני מבקש לא להפריע.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, כשמעלילים על אדם שלא עשה דבר, שהוא חף מפשע, והמערכת הצבאית נוקטת אמצעים ופעולות מחמירות נגד החף מפשע, כמו גריעה משירות מילואים ופעולות נידוי חברתיות, אני חושב שהדבר אינו נכון.

דוד טל: ככל שתעצים תופעת תלונות השווא - תגבר הספקנות לגבי תלונות נשים.

דוד טל: התוצאה הבלתי-נמנעת - פיחות באמינות תלונות האמת.

דוד טל: בידי הכנסת, כגוף מחוקק, עוצמה רבה.

דוד טל: על המחוקק להחמיר, מתוך גישה מוסרית, עם עבירות אלימות.

דוד טל: על הכנסת, בחוקיה, לא לנהוג בסלחנות, אלא לקבוע מחיר גבוה לאלימות.

דוד טל: אולם, בחקיקה אין די.

דוד טל: ללא משאבים למאבק באלימות יישארו החוקים היפים ביותר על הנייר.

דוד טל: ללא הגדלה משמעותית באמצעים ובכוח-אדם לאותם גופים שמקדישים את עבודתם לצמצום האלימות, ללא הגנה על קורבנות האלימות, ובעיקר ללא חינוך להוקעת כל גילויי האלימות - התמונה תמשיך להיות קודרת, האלימות תגבר, המספרים ימשיכו להיות מצמררים.

דוד טל: חברי הכנסת, אני פותח את הדיון.

דוד טל: חבר הכנסת, השר שטרית, יפתח?

דוד טל: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 8), התשס"ו-2006.

אריה האן: תודה רבה.

דוד טל: השר מאיר שטרית, בבקשה.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אני מציע שנכניס את חברת הכנסת לבנת חזרה.

דוד טל: חברת הכנסת לבנת, את יכולה להיכנס.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני אמור רק לסכם את הדיון, אבל חבר הכנסת רביץ, שאמור היה לפתוח את הדיון, לא מרגיש טוב ולכן הוא ביקש ממני להחליפו בפתיחת הדיון.

מאיר שטרית: בראשית דברי אני רוצה לאחל לחבר הכנסת רביץ רפואה שלמה ומהירה.

מאיר שטרית: הוא בביתו, ואני מקווה שיחזור במהירות לפעילות.

מאיר שטרית: הוא לא מטופל בשום מקום, כך שלא לדאוג.

מאיר שטרית: אני מקווה שירגיש טוב, ומהר.

מאיר שטרית: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שאלימות במשפחה כבר איננה תופעה שולית חריגה בשולי החברה.

מאיר שטרית: בשנת 2005 נפתחו 20,159 תיקים בגין אלימות בין בני-זוג, מתוכם 15,913 תיקים בגין תלונות נשים.

מאיר שטרית: מדובר פה על תופעה מאוד נרחבת.

מאיר שטרית: אנחנו עדים, לצערי, לעוד ועוד מקרים של רצח נשים על-ידי בעליהן.

מאיר שטרית: אנחנו עדים לתופעה שהופכת להיות קיימת כמעט בכל שכונה, בכל רחוב, לאו דווקא בקרב אוכלוסיות מצוקה.

מאיר שטרית: התופעה קיימת גם בקרב אוכלוסיות מבוססות.

מאיר שטרית: עוד נרחיב את הדיבור בסיכום על הנתונים ועל הפרטים, שהם ממש מזעזעים, אבל אין ספק שהדבר הזה מחייב התייחסות מיוחדת של זרועות החוק והמשפט, כי נדמה לי שאחת הדרכים שיכולות לעזור בעקירת האלימות משורש היא השימוש ביכולת שיש למדינה ולמערכות החוק והמשפט להעניש בחומרה רבה את המשתמשים באלימות.

מאיר שטרית: נדמה לי שמול כל פשע אחר, מול כל עבירה אחרת שיש בה מקום לרחמנות ולחסד, בעבירות אלימות אין מקום לרחמנות ולחסד.

מאיר שטרית: עבירות של אלימות מכוונות לא רק כלפי גברים או כלפי נשים, אלא גם כלפי ילדים וכלפי קשישים.

מאיר שטרית: עבירות במשפחה, אדוני היושב-ראש, נעשות לא רק נגד נשים, אלא גם נגד ילדים וגם נגד קשישים.

מאיר שטרית: לצערי, מספר התיקים שנפתחו רק בשנת 2005 בגין עבירות אלימות נגד קטינים במשפחה הוא 2,779, מתוכם 420 תיקים בגין עבירות מין כלפי ילדים על-ידי קרוביהם.

מאיר שטרית: מינואר עד 20 באפריל 2006 נפתחו 743 תיקים בגין עבירות אלימות נגד קטינים במשפחה, מתוכם 123 תיקים בגין עבירות מין בבני משפחה של ילדים מאותה משפחה.

מאיר שטרית: אותו דבר קורה, לצערי, גם לגבי קשישים.

מאיר שטרית: זאת אומרת, יש פה פגיעה לא רק בגוף של הנשים, זו פגיעה בהוויה, בכבודם של אנשים, בחירות האישית שלהם, פגיעה בנפש שלהם, הפגיעה העמוקה ביותר שמישהו יכול לפגוע באדם אחר.

מאיר שטרית: כי במי פוגעים?

מאיר שטרית: במי שהוא חסר אונים.

מאיר שטרית: אם הורה יכול להתעלל מינית בילדו או להכות את ילדו למוות, כפי שקרה רק עתה, איזה חסד צריך להעניק לאנשים הללו?

מאיר שטרית: חז"ל אמרו, שכל המרחם על אכזרים סופו שמתאכזר לרחמנים.

מאיר שטרית: לכן, אדוני היושב-ראש, אני תמים דעים אתך.

מאיר שטרית: הכנסת צריכה לעשות מעשה בעניין הזה ולהחמיר את האכיפה ואת הענישה על כל עבירות האלימות למיניהן.

מאיר שטרית: חברים, לא יהיה אפשר לעקור את הדברים האלה משורש אם לא תהיה ענישה מרתיעה ביותר.

גדעון סער: אדוני השר, את האכיפה והענישה יכולות להחמיר הרשות המבצעת והרשות השופטת.

מאיר שטרית: אתה צודק.

זהבה גלאון: לא צריך להחמיר את החקיקה.

זהבה גלאון: יש ענישה מספקת, החוקים כבר נחקקו.

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, אני מגיע לזה.

מאיר שטרית: חבר הכנסת סער, אני סמוך ובטוח שאתה יודע שאני יודע את זאת.

מאיר שטרית: הייתי בעצמי שר המשפטים.

מאיר שטרית: כזכור, על הבמה הזאת כשר המשפטים תמיד התנגדתי לשלילת שיקול הדעת משופטים ולקביעת עונשי מינימום.

מאיר שטרית: בחוק עדיין יש מרחב ענישה מאוד גדול שהוא בלתי מנוצל, לצערי, על-ידי השופטים, שהם רחמנים בני רחמנים.

מאיר שטרית: לעתים יש מקרים שבהם צריך לעשות "הפירו תורתך".

מאיר שטרית: יש מקרים שבהם הכנסת צריכה לקבוע ענישת מינימום.

זהבה גלאון: - - -

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, את כחברת הכנסת יזמת חקיקה, כזכור לך, של ענישת מינימום.

דוד טל: גם חברת הכנסת לשעבר יעל דיין.

מאיר שטרית: נכון, היא יושבת פה אתנו.

מאיר שטרית: את יזמת חקיקה בתחום אחר, שאני תמכתי בה כשר המשפטים והיא עברה, של ענישת מינימום בעניין הסחר בנשים.

זהבה גלאון: גם על עבירות מין.

מאיר שטרית: נכון, ותמכתי בזה.

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, עושה רושם שזה לא מספיק, ופה אולי תפקידה של הכנסת בשלב ראשון להתרות, להגיד לבתי-המשפט: חברים, צריך להפסיק עם הרחמים הללו, כי זו אכזריות כלפי רבים אחרים שלא יכולים להגן על עצמם.

מאיר שטרית: ואם זה לא יעזור, יש לעשות מעשה.

מאיר שטרית: זה מה שאני מציע.

מאיר שטרית: אני חושב שיהיה נכון לפעול בעניין הזה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: אני מאחל לכל חברי הכנסת, החדשים והוותיקים כאחד, הצלחה רבה, כל אחד במילוי תפקידו, לטובת העם והמדינה.

מאיר שטרית: תודה, אדוני.

דוד טל: תודה רבה, אדוני השר.

דוד טל: ראשון הדוברים - חבר הכנסת יואל חסון.

דוד טל: פרק הזמן שנקבע הוא שלוש דקות, ואני מבקש מאוד להקפיד על שלוש דקות.

דוד טל: בדיון הקודם, לפנים משורת הדין, אפשרנו לגלוש.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לנצל את שלוש הדקות שלי כדי לציין ולהזכיר את נפגעי האלימות בחברה הישראלית, מקרים ושמות בחודש הזה.

יואל חסון: 1 באפריל 2006 – גבר בן 49 מקיבוץ בצפון נאשם כי נהג לנעול את הדלת, לקשור את ידיה של בתו בת ה-11 באמצעות חבל ואז לאנוס אותה; 2 באפריל 2006 – בני-זוג נאשמים בהתעללות בבנה הקטין של האשה.

יואל חסון: בין השאר נטען כי האם נהגה לכרוך שקיות ניילון סביב צווארו של הילד; 6 באפריל 2006 – חמישה אחים מלוד חשודים כי רצחו את אחותם בשל יחסיה הרומנטיים עם פלסטיני; 13 באפריל 2006 – תושב חיפה נעצר בחשד שתקף את אחיו בליל-הסדר באמצעות מוט ברזל ופצע אותו באורח בינוני עד קשה; 15 באפריל 2006 – תושב אור-יהודה, איילו בז'ה, בן 46, רצח את אשתו והתאבד בנוכחות ששת ילדיהם הקטנים; 23 באפריל 2006 – דוד תורג'מן, בן 41, מירושלים, ירה באשתו זיטה בעת שישנה ולאחר מכן התאבד.

יואל חסון: בנם בן התשע מצא את גופותיהם.

יואל חסון: רק אתמול התבשרנו על רצח נוסף, של גלינה אייזן, בת 50, מאריאל.

יואל חסון: על-פי החשד, היא נרצחה על-ידי בעלה ואחיו.

יואל חסון: חברי הכנסת, חודש אפריל עוד לא הסתיים, ומרחץ הדמים והאלימות עולה מיום ליום.

יואל חסון: השאלה המקננת אצל כולנו היא: עד מתי?

יואל חסון: עד מתי ניתן לתופעה המכוערת הזאת, שמכרסמת ביסודות ובערכים הבסיסיים ביותר של החברה הישראלית, להימשך?

יואל חסון: עד מתי יינתנו עונשים מגוחכים לאנסים ולרוצחים?

יואל חסון: כמה נשים נוספות צריכות להירצח?

יואל חסון: כמה ילדים נוספים יעברו התעללות נפשית ופיזית בתוך משפחתם?

יואל חסון: לאולגה לבנצ'נקו, תושבת חיפה, בת 34, אם לילדה בת עשר, דבר כבר לא יעזור.

יואל חסון: ב-22 בפברואר נרצחה אולגה באמצעות 86 דקירות סכין – בראש, בצוואר, בגב ובגפיים העליונות – על-ידי חברה לחיים, איגור זוזוליה.

יואל חסון: החוקרים הגדירו את המקרה כרצח מזעזע שלא נראה שנים.

יואל חסון: לאחר הרצח התברר כי הרוצח ריצה בעבר תקופות מאסר ממושכות בגין אלימות כלפי אולגה והיא אף הגישה נגדו תלונה כמה ימים לפני הרצח.

יואל חסון: המשטרה טענה כי לא הצליחה לאתר את זוזוליה עד למציאת גופתה של אולגה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, במדינה מתוקנת, שבה רשויות האכיפה פועלות ביד קשה כלפי רוצחים, אנסים ומכים, המקרה של אולגה לא היה אמור להסתיים כך.

יואל חסון: אלא שהסיפור הטרגי של אולגה לא נגמר בזאת.

יואל חסון: לפני שלושה ימים אישר בית-המשפט המחוזי בחיפה עסקת טיעון, שבמסגרתה נקבע כי הרוצח זוזוליה, שדקר את אולגה, יורשע בהריגה בלבד ולא ברצח.

יואל חסון: סניגוריו שכנעו את נציגי הפרקליטות כי הנאשם היה שיכור ולא התכוון למעשיו.

יואל חסון: איגור זוזוליה לא ישב יותר מ-20 שנה בכלא, ואילו בתה הקטנה של אולגה תישאר יתומה מאם לשארית חייה.

יואל חסון: חברי הכנסת, נכון, המאבק באלימות מתחיל בראש ובראשונה בחינוך ובהסברה, אבל אין די בכך.

יואל חסון: יש צורך באכיפה ביד קשה לצורך הרתעה ומיגור התופעה מהשורש.

יואל חסון: בצמצום ובמיגור תופעות האלימות יש שלושה מרכיבים שאין בלתם: משטרה רגישה, תביעה נחושה ובית-משפט נוקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, החודש הקשה הזה היה חודש של בשורות רעות בהיבט של האלימות בחברה הישראלית, ואין לי אלא לקוות ולהאמין כי חודש אפריל בשנת 2007 יהיה היפוכו של זה.

יואל חסון: בכוונתי להניח היום על שולחן הכנסת הצעת חוק שמטרתה להאריך את תוקפם של צווי ההרחקה עד לשנתיים ולהרחיב את העילות שבגינן ניתן צו הרחקה.

יואל חסון: כל זאת במטרה להגביר את ההרתעה ואת האכיפה נגד פשעי האלימות במשפחה.

יואל חסון: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אורי אריאל - לא נמצא.

צבי הנדל: בהיותו כוהן, הוא קיבל ייעוץ שהוא לא יכול להיכנס לבניין.

דוד טל: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני ספק כוהן, אני יכול להיות פה?

חיים אורון: יש ספק גדול במשפחתי, מה אני צריך לעשות?

דוד טל: חבר הכנסת אורון, חבר הכנסת זאב, מוסמך לרבנות, יוכל להשיב לך.

חיים אורון: מה אתכם?

חיים אורון: מאיפה בא הטמטום הזה?

דוד טל: חבר הכנסת אורון, נגד מי אדוני מלין?

חיים אורון: נגד מי?

חיים אורון: נגד הטמטום.

נסים זאב: יש כאלה שלא מקבלים טומאה בחייהם.

נסים זאב: אחד מהם זה חבר הכנסת - - - כהן.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, הדיון הוא לא בנושא טומאת הכנסת.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, קודם כול, אני חייב לציין שאני לא יודע מה בעניין הכוהנים, אבל נראה שנשיאות הכנסת התברכה בכושר נבואי, במקרה זה לצערי.

זאב אלקין: כי אם שמתם לב, אחרי שקבענו את הדיון על אנטישמיות, יומיים לפני הדיון היה אירוע אנטישמי חמור מאוד בקייב, ולאחר שקבענו את הדיון על אלימות במשפחה קיבלנו אתמול כנראה – החקירה עוד נעשית – דוגמה נוספת, כבדה מאוד, של אלימות במשפחה.

זאב אלקין: לכן אני מציע שהנושא הבא יהיה קצת יותר משמח, ליתר ביטחון.

זאב אלקין: לגבי נושא האלימות, התבוננות פשוטה מאוד במספרים מלמדת על שתי תופעות מאוד מאוד מדאיגות.

זאב אלקין: דבר אחד, אם בשנת 2004 כולה נרצחו עשר נשים – ונדמה לי שזה המדד היחיד שאנחנו יכולים להיעזר בו, כי קראתי פרוטוקולים של דיונים בוועדת העבודה והרווחה, ולפיהם אם נפתחו יותר תיקים בעניין האלימות, המשטרה אומרת שזה יותר טוב, כי זה אומר שניגשים יותר.

זאב אלקין: אם נפתחו פחות תיקים, שוב יש שיפור.

זאב אלקין: לכן המדד היחיד והסופי והקשה הוא מדד הנשים שנרצחו.

זאב אלקין: ב-2004 נרצחו עשר נשים, ב-2005 נרצחו 11.

זאב אלקין: ברבעון הראשון של 2006, כנראה עם המקרה של אתמול - שבע נשים.

זאב אלקין: בקצב כזה נגיע, חלילה, ל-28 מקרים בשנה.

זאב אלקין: אתם עצמכם מבינים מה המשמעות של הגידול הזה.

זאב אלקין: אבל אלה לא רק מספרים פשוטים.

זאב אלקין: מאחורי המספרים האלה עומדת תופעה אחרת.

זאב אלקין: בדיקה פשוטה של הנתונים מראה שרוב המקרים, אם לא כולם, נובעים מטיפול כושל במגזרים מסוימים.

זאב אלקין: בשנת 2004, מתוך עשרה מקרים, בחמישה מקרים היו אלה בעיות במשפחות של עולים, ושני מקרים היו במגזר הערבי.

זאב אלקין: בשנת 2005, מתוך 11 מקרים, ארבעה היו במגזר העולים ושניים במגזר הערבי.

זאב אלקין: בשנת 2006, מתוך שבעה מקרים - שישה עם בעיות מגזריות, שניים מהמגזר הערבי וארבעה ממגזר העולים.

זאב אלקין: לכן הטיפול בנושא האלימות המשפחה ללא טיפול עמוק בבעיות המגזרים, גם בבעיות הקליטה וגם בבעיית המגזר הערבי, לא שווה דבר.

זאב אלקין: על כן, לסיום, הצעתי היא להכניס להודעת הסיכום שני דברים.

זאב אלקין: האחד, לבקש מהממשלה שתקום בעתיד הקרוב לקיים דיון דחוף על בעיית האלימות במשפחה, כי בלי שיתוף פעולה של משרדי ממשלה שונים, לרבות משרד העלייה והקליטה ומשרד הרווחה, הבעיה לא תבוא על פתרונה.

זאב אלקין: הדבר השני, יש לבקש מוועדת הרווחה, מהוועדה למעמד האשה ומוועדת העלייה והקליטה של הכנסת לקיים דיון משותף בנושא, כי אם לא נעצור את התופעה הזאת מהר, התחזית השחורה הזאת תתגשם ונגיע חלילה לעלייה של 300% במקרי הרצח כתוצאה מאלימות במשפחה, ואז זה בוודאי יתגלגל לפתחנו.

זאב אלקין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת אלקין.

דוד טל: חבר הכנסת צבי הנדל, ואחריו - חבר הכנסת מוחמד ברכה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האם זה היה נאומו הראשון של מר אלקין בכנסת?

דוד טל: לא, אבל אתה יכול לברך אותו, גם יכול.

זאב אלקין: זה הנאום השני שלי, אבל אתה יכול לברך.

צבי הנדל: בכל מקרה, תבורך.

צבי הנדל: הברכה העיקרית היא, ששמעתי שעמדת בראש מטה ההתנגדות בליכוד, במגזר הרוסי, לעקירת היישובים שלנו.

צבי הנדל: אז זה בוודאי אצלי מאוד מכובד.

צבי הנדל: לא מתחבר לי כל כך עם אולמרט, אבל אנחנו נדבר עם אולמרט על הנושא הזה.

צבי הנדל: אם הייתי צריך לברך אותך לא הייתי אומר את זה.

צבי הנדל: מכובדי היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אין שאלה שכל מי שנמצא בבית הזה מגנה אלימות, ונראה לי שאם לאדם אין מחלה נפשית הזויה, הוא גם מבין שהעונשים לא מספיק חמורים.

צבי הנדל: נכון שצריך להיזהר במה שאמרת, שלא יעלילו עלילות, אבל עדיין העללת עלילות היא בשולי שוליים לעומת המצב העגום שבו גברים מכים.

צבי הנדל: אתה יודע, יש גם נשים מכות, אבל זה בשולי שוליים לעומת הדבר המרכזי.

דוד טל: אנחנו מדברים על כל סוגי האלימות.

זהבה גלאון: אין סימטריה.

זהבה גלאון: אל תעשה סימטריה בין נשים לגברים.

דוד טל: אנחנו מדברים על אלימות נגד נשים, על אלימות נגד ילדים, על אלימות נגד קשישים, על אלימות במשפחה – על כל אלימות אנחנו מדברים כרגע.

צבי הנדל: אחרי כל ההסתייגויות, אני חושב שנושא האלימות בשנים האחרונות – זה לא רק שמדברים עליו יותר, זה לא נכון.

צבי הנדל: המצב הוא שיש אלימות גם בבתי-בספר וגם במשפחה.

צבי הנדל: אנחנו מדברים היום על המשפחה, אבל הדברים מחוברים.

צבי הנדל: הרי אותו ילד בן 13, בעוד חמש שנים הוא יהיה בן 18, וכמה שנים לאחר מכן הוא כבר יהיה אבא לילדים, בתוך משפחה, והעניין מתחיל בנוער.

צבי הנדל: אחד הדברים המרכזיים, לטעמי, עוד לפני הענישה, הוא איך אתה מחנך את הציבור בישראל בתחום הזה של האלימות.

צבי הנדל: אני יודע שזה לא "במודה" ואני יודע שאני אומר דברים שאינם מקובלים כל כך על אוזנם של הרבה מהיושבים כאן, ובוודאי אלה שעובדים בתקשורת.

צבי הנדל: האלימות והברוטליות מופיעות בכל כלי התקשורת.

צבי הנדל: אתה רואה את זה בפרסומות, אתה רואה את זה בסרטים.

צבי הנדל: אני זוכר, הילדים התחנכו בזמני על "בית קטן בערבה", שהיה סרט חינוכי מהמעלה הראשונה, ראו שם איך בית נורמלי מתפקד, איך אבא ואמא אוהבים, איך הילדים שותפים בהוויה המשפחתית.

צבי הנדל: היום, אם אתה לא רואה את הפופיק בחוץ – אתה רואה אפילו פרסומות של איך לגנוב מהסופרמרקט.

צבי הנדל: נכון, זה נעשה בקריצה ובחיוך, אבל כמעט בכל רגע שאתה צופה בכלי התקשורת אתה נתקל בברוטליות.

צבי הנדל: גם מול העולם החופשי, המערבי, הפתוח – גם בארצות-הברית וגם באירופה – אנחנו מקדימים אותם בהרבה צעדים.

צבי הנדל: אני לא כל כך אוהב לדבר על זה, כי מייד משייכים את זה להיותי חובש כיפה, אבל זה ממש ממש לא שייך.

צבי הנדל: תסתכלו באירופה, אילו הנחיות יש למגישות בתוכניות הטלוויזיה איך צריך להופיע, וכך גם בארצות-הברית.

צבי הנדל: היום יש לנו כל הערוצים ואנחנו יכולים לראות אותם גם בארץ, ומייד רואים את ההבדלים.

צבי הנדל: אצלנו הכול צריך להיות מוחצן, הכול ברוטלי, הכול גס.

צבי הנדל: אם אנחנו נדע בנקודה הקטנה הזאת שהעליתי פה לדפוק על השולחן ולהגיד: בני-הנוער לא חייבים לראות את כל הסרטים עם הרצח ועם המכות ועם הברוטליות, אלא אפשר גם לראות דברים שהיו במודה לפני כמה שנים – אין בושה בכך, זה מקובל בעולם – הרי אין לי ספק שכל הרצחנות והאלימות יפחתו באופן משמעותי.

צבי הנדל: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד ברכה - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אלי אפללו, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת זבולון אורלב.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני השר, הדיון בכנסת היום הוא בנושא חשוב – אלימות במשפחה.

אלי אפללו: תראה, אני רוצה לספר משהו בקצרה וממנו אולי להבין מה שקרה.

אלי אפללו: אני זוכר שכשהייתי ילד היינו הולכים בשדות והיינו קוטפים ללא הרף את פרחי הבר.

אלי אפללו: בשלב מסוים יצאו בהסברה, כדי שנבין מה המשמעות של הגנת הטבע ושמירה על פרחי הבר.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, יצאו בתקשורת, יצאו בהסברה ובחינוך בבתי-הספר.

אלי אפללו: ומה קרה?

אלי אפללו: לפני שבועיים טיילתי עם נכדי וראיתי אמא של ילד קטן שרצה לקטוף מהר פרח מוגן.

אלי אפללו: היא מייד עצרה, ו"מה פתאום אתה קוטף?", והסבירה לו למה אסור לקטוף וכמה חשוב לשמור את זה לדורות הבאים.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, חברים וחברות נכבדים, רבותי, ההסברה היא כלי מאוד מאוד חשוב, ואם לא נפעל בהסברה נגד האלימות, היא תימשך ותחמיר.

אלי אפללו: אבל לא רק בהסברה, כי הסברה בלבד היא לא הפתרון ממש.

אלי אפללו: רוב הבעיות של האלימות במשפחה הן בקרב מגזרים ובאזורים מאוד מיוחדים, לצערי.

אלי אפללו: אנחנו רואים שעיקר הבעיות האלו הן במגזרים, כמו שנאמר פה לפני, ובפריפריה.

זהבה גלאון: מנין אתה יודע את הנתונים האלה?

דוד טל: חברת הכנסת גלאון, אני אתן לגברתי, אני מבטיח, מעבר לפרק הזמן הקבוע, לפתח את הנושא.

אלי אפללו: הנתונים נמצאים פה לפני.

אלי אפללו: אם תרשי, אני אתן לך את כל הנתונים במדויק.

אלי אפללו: רוב המקרים האלו באים, לצערי הרב, בגלל המצב הסוציו-אקונומי, והמצב שבו אנו נמצאים היום הוא שיש כאלו פערים בחברה, גם במשפחות של קליטת העלייה, גם אצל יוצאי חבר המדינות וגם בקרב העדה האתיופית.

רן כהן: ומי אחראי לזה?

אלי אפללו: אני אענה לך.

אלי אפללו: אני חושב שבחברה שלנו לא צריך לתקוף את זה רק בהסברה ובחינוך.

אלי אפללו: צריך לשלב ידיים, לקחת את זה כפרויקט לאומי, לקחת את זה במשותף.

אלי אפללו: יש לצמצם את הפערים, לתת לנו לחיות, להרגיש שווה בין שווים בגליל ובנגב.

אלי אפללו: אני שמח שברמת-אביב ג' ובצהלה ובהרצלייה-פיתוח, במקומות האלה האחוז הזה שואף לאפס.

אלי אפללו: ואם את רוצה לראות, חברת הכנסת, אני אתן לך את הנתונים, ששם זה כמעט שואף לאפס.

אלי אפללו: אני אומר לך, כשהנתונים האלו יימסרו לידייך, תביני שמה שאני אומר הוא חלק מהבעיה, ואסור להסתיר אותה.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

דוד טל: אחרי חבר הכנסת אורלב - חבר הכנסת יוסף ביילין.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהממדים המבהילים של אלימות במשפחה מצביעים על כך שמדובר במכת במדינה.

זבולון אורלב: אבל שלא נתבלבל, לא מדובר במכה מידי שמים; מדובר במכה, תרתי משמע, מידי אדם.

זבולון אורלב: אמרתי בכמה דיונים קודמים, בכנסת הקודמת ובזו שקדמה לה, שאפשר להתייחס לבעיה הזאת כמו במדינת חלם - כשבנו את הגשר הרעוע ואנשים נפצעו, הקימו מתחת לגשר בית-חולים כדי לטפל בכל הנפגעים בגלל הגשר הרעוע.

זבולון אורלב: אז אפשר להחמיר בענישה, אפשר להוסיף עובדים סוציאליים, ואני בעד - אני בעד להחמיר ענישה, ואני בעד להוסיף עובדים סוציאליים.

זבולון אורלב: כשר הרווחה לשעבר אני מברך את כל העובדים הסוציאליים שעושים עבודת קודש בעניין הזה, גם את עובדי משרד הרווחה שעושים באמת עבודה טובה מאוד.

זבולון אורלב: אבל בסופו של דבר צריך לדעת שמטפלים בסימפטום.

זבולון אורלב: זה בית-החולים שמתחת לגשר.

זבולון אורלב: אנחנו צריכים להישיר מבט ולהבין מה שורשי הבעיה.

זבולון אורלב: האם אלימות ניתנת לחלוקה, אדוני היושב-ראש?

זבולון אורלב: יש הבדל בין אלימות במשפחה לבין אלימות במוסד החינוכי, לבין האלימות ברחוב, לבין האלימות במגרשי הכדורגל?

זבולון אורלב: לא, זאת אותה אלימות.

זבולון אורלב: והפתרון, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוא קודם כול פתרון של מוסר, פתרון של תרבות, פתרון של משפחה, ועל אלה אנחנו צריכים לעבוד.

זבולון אורלב: יושבת כאן חברת הכנסת לשעבר יעל דיין, שבאמת יש לה הרבה זכויות בסוגיה ובחקיקה בכנסת החמש-עשרה, ויחד עם חברי חבר הכנסת לשעבר נחום לנגנטל סייענו הרבה בחקיקה.

זבולון אורלב: אבל תמיד התווכחנו ואמרנו: אל תטפלו רק בסימפטום, אי-אפשר.

זבולון אורלב: חברה שיש בה הפקרות, חברה שיש בה מתירנות, חברה שיש בה עודף פורנוגרפיה, חברה שיש בה סמים ולגיטימציה לסמים קלים, זאת חברה שתהיה בה גם אלימות.

זבולון אורלב: זה לא הולך ביחד: צריך להחליט איזו חברה אנחנו רוצים להיות.

זבולון אורלב: האם אנחנו בכל זאת רואים את עצמנו מחויבים לערכים היהודיים היפים של המורשת, של משפחה, של תרבות?

זבולון אורלב: ולא שלמשפחות דתיות או חרדיות יש חסינות מפני אלימות, ראינו עכשיו מקרה מאוד קשה.

זבולון אורלב: גם שם בוודאי יש, אינני מנסה לגלגל עיניים.

זבולון אורלב: גם שם יש מי שחוטא חטא כבד בעניין.

זבולון אורלב: אבל צריך להבין שזהו שורש העניין.

זבולון אורלב: ואני חושב שאם תהיה הסכמה שהבסיס הוא בסיס מוסרי, בסיס תרבותי, נוכל גם לטפל טוב יותר ולצמצם את הממדים המבהילים.

זבולון אורלב: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת יוסי ביילין, ואחריו - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

יוסי ביילין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האלימות במשפחה איננה תופעה חדשה.

יוסי ביילין: זאת תופעה שהדורות שעברו השלימו אתה, ואפילו עודדו אותה, ואילו בדור הזה אנחנו נאבקים בה.

יוסי ביילין: הכאה היתה נורמה, והביטוי "חושך שבטו שונא בנו" הוא אולי הבוטה ביותר בהקשר זה גם בתרבות שלנו.

יוסי ביילין: הפסיקה הישראלית שרואה בהכאת ילדים על-ידי הוריהם עבירה, נתפסת על-ידי רבים, לרבות אנשים בבית הזה, כהתרסה או כהתערבות בלתי סבירה של המדינה בדרכי החינוך של הבית.

יוסי ביילין: הכאת בני-זוג, והכוונה בעיקר להכאת נשים, נחשבה במשך שנים לחלק לגיטימי ממחלוקות בתוך המשפחה, שאחריהן צריך לבוא איזה פיוס גדול.

יוסי ביילין: זה קיים בספרות, זה קיים בקולנוע, וזה חלק מן התרבות.

יוסי ביילין: הפיכת האלימות כלפי בן-זוג, הפיכת אונס בת-הזוג החוקית לעבירה, הן תופעות שמצד אחד הן מאוד מבורכות וחיוניות, ומצד שני גם מאוד מהפכניות.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר, שבשיחות שאני מקיים במגזרים שונים באוכלוסייה אני שומע אנשים שממש לא הייתי מצפה מהם, שמעלים תהיות לגבי הדברים האלה, לרבות השאלה איך יכול להיות שאדם מואשם בזה שהוא אונס את אשתו, כאילו זה תרתי דסתרי.

יוסי ביילין: קשה מאוד לחלק מהציבור להפנים את השינוי שחל בנורמות בשנים האחרונות.

יוסי ביילין: זה תפקיד שמבחינתנו בוודאי הוא תפקיד חיוני.

יוסי ביילין: החברה הישראלית המודרנית, שאינה מוכנה להשלים עם מושגים כמו "חילול כבוד המשפחה", שלכאורה מצדיק רצח, נאבקת מול מסורת של אלפי שנים.

יוסי ביילין: זה איננו מאבק שמתחיל ומסתיים בחקיקה.

יוסי ביילין: תופעות כמו גילוי עריות, שנדמה היה לרבים מאתנו, רק לפני כמה עשרות שנים, שהן נדירות ביותר, מתגלות כשכיחות הרבה יותר ממה שהאמנו, ומטבע הדברים הן מותירות צלקות איומות.

יוסי ביילין: המאבק בתופעות הללו הוא קשה וממושך, במיוחד במגזרים שמדחיקים את עצם קיומן ואומרים - ולא אחת אתם שומעים את זה - "אצלנו זה לא קיים".

יוסי ביילין: אין מגזר שבו זה לא קיים.

יוסי ביילין: המאבק שלנו חייב ללבוש פנים רבות.

יוסי ביילין: ראשית, בחקיקה, והחקיקה טרם הושלמה בתחום הזה.

יוסי ביילין: היא חייבת להתרחב במסגרת הקודיפיקציה של זכויות הילד.

יוסי ביילין: ועדה חשובה בראשות כבוד השופטת סביונה רוטלוי, שהגישה את המלצותיה למשרד המשפטים, עשתה עבודה יוצאת מהכלל.

יוסי ביילין: הכנסת חייבת להפוך את ההמלצות הללו לחלק מספר החוקים.

יוסי ביילין: אמצעי שני הוא, כמובן, הגנה על הקורבנות: מתן אפשרות זמינה לנשים מוכות להגיע למעונות והרחקת ילדים מוכים מרשות הוריהם.

יוסי ביילין: האפשרות הזאת של הרחקת הנשים והגנה עליהן קיימת, אבל היא מוגבלת.

יוסי ביילין: כמי שיוצא לו לבקר במעונות כאלה, אני רואה כמה זה קשה.

יוסי ביילין: אחרי חצי שנה הן צריכות לעבור משם למקום אחר, והמקום האחר הזה לפעמים הוא מקום מסוכן ביותר.

יוסי ביילין: מדובר כמובן בחינוך, בהטמעת הקביעה שהשימוש באלימות איננו חלק מן השיח המשפחתי הלגיטימי, הן בבית-הספר, הן בשיח הציבורי.

יוסי ביילין: עלינו להסביר שהכללים השתנו, שמה שהיה אולי מותר לפני 30 שנה אינו מותר היום.

יוסי ביילין: הענישה היא חלק מהחינוך.

יוסי ביילין: בתי-המשפט יהיו פחות סלחניים כלפי אלימות במשפחה אם המאבק כנגד אלימות זו יהיה ברור ומקיף.

יוסי ביילין: ענישה כשלעצמה לא תשנה את המצב, אבל ענישה תוכל לתרום הרבה יותר אם תהיה חלק ממארג חינוכי כולל.

יוסי ביילין: האם האלימות במשפחה היא תופעה מחריפה, או שמא היא פשוט תופעה הנחשפת יותר ויותר?

יוסי ביילין: שני הדברים נכונים כנראה.

יוסי ביילין: יותר ויותר קורבנות מוכנים לחשוף זאת, יותר ויותר שכנים מוכנים להעיד, ואילו התקשורת ממלאת תפקיד חשוב ביותר בהעלאת הנושא לסדר-היום הציבורי.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אדוני גלש מעבר לשתי דקות.

דוד טל: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת מלכיאור.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשקוראים את הפסוק בספר משלי "חושך שבטו שונא בנו", כדאי גם לראות את החלק השני של הפסוק, על אוהבו שמוכיח אותו בדברים.

מנחם בן-ששון: אבל לא על כך אני מבקש לדבר, שהרי כל אחד מאתנו מחדד נקודה מסוימת בבעיה כאובה, מעבר להעלאתה של הזעקה, מעבר לבעיה שחותכת את השכבות כולן, מעבר לסטטיסטיקות הבלתי-אפשריות שאנחנו קוראים.

מנחם בן-ששון: אפריל של השנה, כפי שאמר חברי חבר הכנסת אלקין, עבר כל גבול, מעבר לשאלות הללו.

מנחם בן-ששון: החלטת הממשלה מס' 1820 משנת 2002 הלכה צעד משמעותי קדימה ואמרה כדלהלן: ממשלת ישראל תייסד ועדה בין-משרדית – שבעה גופים נמצאים באותה ועדה – על מנת לטפל בשני דברים: במקרי רצח, וזהו טיפול רטרואקטיבי, אבל על מנת להגדיר מקרים שבסיכון ולאתר אותם מראש.

מנחם בן-ששון: הוועדה הזאת עובדת.

מנחם בן-ששון: הוועדה הזאת מחליפה מידע, אבל חלק מאתנו אוהב לשמור את המידע קרוב לחזה.

מנחם בן-ששון: נעשה מחקר חשוב באוניברסיטת חיפה ובאוניברסיטה העברית, ונמצא שלשמחתנו מקומנו ומעמדנו בקרב האומות באלימות במשפחה הוא לא רע.

מנחם בן-ששון: מצבנו פחות חמור מהמצב בארצות-הברית לפי הסטטיסטיקה, אבל, שוב, בכך אין נחמה.

מנחם בן-ששון: אנחנו צריכים למצוא דרך לפרש את המידע ולהעביר אותו בין יחידות שונות, על מנת שהוא יהיה זמין.

מנחם בן-ששון: מחנך בבית-הספר, מי שרואה את הילד בטיפת-חלב, האנשים בתחנת המשטרה, השכנים, הרשות המקומית - ולא אמנה עוד ארבעה גופים שנמצאים באותה ועדה - צריכים למצוא מנגנוני זרימת מידע שגור, כדי לאתר את הבעיות לפני היווצרותן.

מנחם בן-ששון: ולכן, הנקודה הראשונה שאני מבקש לומר היא, שאותה ועדה בין-משרדית תסיים מהר יותר את הטכניקות של העברת המידע בין הזרועות השונות, כדי שהוא יהיה אומנם יעיל דקה קודם, ולא דקה לאחר מכן.

מנחם בן-ששון: הנקודה השנייה שאני מבקש מן הבית, ונמצא דרך גם לבקש אותה מן הרשויות, היא להוסיף עמוד אחד בשנתון הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

מנחם בן-ששון: כבר שוחחתי עם ראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, והדברים מקובלים.

מנחם בן-ששון: העמוד הזה ייצור מדד חדש, מדד האלימות במשפחה; לא מדד הרצח, מדד האלימות במשפחה.

מנחם בן-ששון: הוא קשור למדד המצוקה.

מנחם בן-ששון: הוא קשור למדדים אחרים שהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה יודעת לפלח אותם, ואני לא מעוניין עכשיו לעסוק בשבעת המרכיבים שעוסקים בכך.

מנחם בן-ששון: אבל אנחנו נדע בעוד שנה איך היינו לפני שנה, ואנחנו נדע בעוד שנתיים איך היינו לפני שנתיים; זאת אומרת, נדע אם אנחנו מידרדרים או מתקדמים ונדע להשוות את עצמנו למתוקנות שבמדינות העולם.

מנחם בן-ששון: במלים פשוטות, שם הקוד הוא זרימת מידע בזמן, על מנת שנדע לאתר את הבעיה שעה אחת קודם.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת חיים אורון - בבקשה, אדוני.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במסגרת של שלוש דקות לנושא כל כך מקיף כל אחד חייב לבחור נקודת מבט אחת, שהיא בכל מקרה חלקית.

חיים אורון: אני אומר מראש, שנקודת המבט שאני בחרתי היא חלקית, אבל אולי יהיה בה משום תרומה לדברים שנאמרו עד עכשיו, והיא הרצון לחפש את הקשרים בין האלימות בתוך המשפחה לבין מרכיבי האלימות האחרים.

חיים אורון: הרי אף אחד לא משלה את עצמו שניתן להתמודד עם שאלת האלימות בתוך המשפחה, ככל שהיא חמורה וככל שהיא מיוחדת וככל שהיא דורשת תשומת לב ייחודית, במנותק מכל המערכת שסביבה, גם באשר לסף האלימות הכוללת בחברה הישראלית וגם באשר למקורותיה של אותה התגברות באלימות ובמתח שקיים בחברה הישראלית.

חיים אורון: תמיד יש סכנה שבציון העובדות הללו יש משום הצדקה, ואולי אפילו משום מידה של קבלה, ואני אומר מראש: לא.

חיים אורון: אבל בלי להתמודד גם עם השאלות הללו, נוסף על מה שכבר נאמר פה על חקיקה ועל ענישה ועל קיצור ההליכים ועל הגברת המידע וכו' וכו' - הרי כולנו יודעים שבחברה או במציאות שבה רמת המצוקה הכלכלית גדלה, האפשרות של התפרצויות אלימות בתוך המשפחה גדלה.

חיים אורון: לא צריך לחפש על זה נתונים, הנתונים מתפרסמים כל יום.

חיים אורון: כולנו יודעים שבחברה שבה רמת צפיפות המגורים עולה, סכנת האלימות בתוך המשפחה עולה.

חיים אורון: נכון, זה קורה תמיד.

חיים אורון: היא עולה באותן קבוצות או באותן משפחות שבהן קיימים מניעים נוספים שיגבירו את הסכנה הזאת.

חיים אורון: אבל לפעמים אין לנו אפשרות להתמודד עם המניעים הישירים, ואולי כן יש לנו אפשרות להתמודד עם המניעים הסביבתיים ובהם לפעול.

חיים אורון: התפרסמו נתונים, ממחקר שנעשה באוניברסיטת באר-שבע, על הקשר שבין רמת התזונה ורמת הרעב לרמת האלימות בתוך המשפחה, ובין בני-המשפחה לבין סביבתם, למשל בקרב תלמידים.

חיים אורון: למה אני מעלה את הנקודות הללו?

חיים אורון: משום שמדובר בשורה של מהלכים, שלכאורה לא שייכים לעניין עצמו, אבל לעתים, ובמקרים רבים, השפעתם על הנושא שבו אנחנו עוסקים כאילו הוא מבודד – ואני יודע שאף אחד פה לא חושב שהוא מבודד – יותר מרחיקת לכת ויותר משמעותית מאשר טיפול נקודתי מסוים בסעיף כזה או אחר בחוק.

חיים אורון: כבר אמרתי בראשית דברי, שאני לא מתכוון לומר שהנושאים האחרים לא חשובים.

חיים אורון: הערה אחרונה – אני לא יודע אם השעון לא עבד או שזמני עבר - - -

דוד טל: זמנך עבר, אבל אתה יכול להמשיך.

חיים אורון: הערה אחרונה, כי אני לא ארגיש שדברי היו שלמים בלי האמירה הזאת.

חיים אורון: החברה הישראלית נתונה שנים ארוכות במציאות מאוד מאוד אלימה.

חיים אורון: היתה אשליה בקרב חלקים בציבור שנוכל לקיים מערכת נורמטיבית אחת של אלימות, שאיזה קו – מישהו קורא לו ירוק, מישהו קורא לו בשמות אחרים - יחסום בין נורמות מסוימות שקיימות פה לנורמות אחרות שקיימות שם, גם לגבי מי שחושב ששם הוא שם וגם מי שחשב ששם הוא פה.

חיים אורון: האשליה הזאת לא עומדת בשום מבחן; לא במבחן של מי שמשרת ומגיע הביתה, ויש המון סיפורים והצדקות למה שקרה; ולא בבן שבא הביתה, ויש המון הצדקות וסיפורים על מה שקרה, ואף אחד מהם לא מצדיק.

חיים אורון: אבל גם טיפול מוצדק באלימות במשפחה כנושא נקודתי מחייב התמודדות עם האלימות בחברה כולה, על מרכיביה הרבים בתחומים שונים.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת דני נוה, ואחריו - חברת הכנסת רוחמה אברהם וחבר הכנסת ברכה.

דוד טל: אאפשר גם לו.

קריאות: - - -

דוד טל: זו הרשימה שלפני, ואני קורא על-פי הרשימה שלפני.

דוד טל: אם יש השגות, מזכירות הכנסת תשמח לעזור לכם.

דוד טל: אדוני, בבקשה.

דני נוה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כשיושבים ומאזינים לדיון הזה, יכול להיות נדמה למישהו שאלימות זה כמו מזג האוויר, שאפשר רק לדבר ולא לעשות.

דני נוה: האמת היא, שכשמדברים על האלימות במשפחה יש לא מעט פרויקטים ודברים שאנחנו ככנסת, כמחוקקים, וגם כממשלה, צריכים ויכולים לעשות.

דני נוה: אבל אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, לדבר על אלימות במשפחה בצורה שמנותקת לחלוטין מהתופעה הרחבה יותר, והתופעה הרחבה יותר, האמיתית, היא האלימות בחברה הישראלית, נקודה.

דני נוה: אלימות שמתחילה בבתי-הספר שלנו, אלימות במגרשי הספורט, אלימות בכבישים, אלימות בכל מקום.

דני נוה: אין ספק שהאלימות בחברה הישראלית הולכת וגוברת, וכשאנחנו מסתכלים על הסטטיסטיקה, אנחנו מסתכלים על הכרוניקה שאנחנו עוקבים אחריה בעיתונות מדי יום, כמעט מדי שעה לפעמים, והנתונים הם נתונים קשים ביותר.

דני נוה: דובר רבות, ואין ספק בכך, שצריך להתחיל קודם כול בחינוך.

דני נוה: החינוך הוא לא רק בבתי-הספר שלנו.

דני נוה: החינוך מתחיל קודם כול בבית, עם הגישה של כל אחד מאתנו כהורים כלפי ילדיהם של אפס סובלנות לאלימות פיזית ולאלימות מילולית, וכמובן גם במערכת החינוך שלנו ובבתי-הספר שלנו.

דני נוה: הגישה של אפס סובלנות למעשי אלימות של ילדים מגיל קטן - והדבר הזה לא קשור בהכרח למצב סוציו-אקונומי.

דני נוה: אני רוצה לומר לכם, שביישובים טובים ומבוססים מבחינה כלכלית תמצאו בבתי-ספר ובמקומות שונים אלימות של ילדים מגיל צעיר, והדבר הזה מחייב טיפול.

דוד טל: אותה רמת אלימות כמו במקומות עם בעיות סוציו-אקונומיות?

דני נוה: אני לא משוכנע בזאת, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: יכול להיות שיש יישובים שבהם המצב הסוציו-אקונומי יותר קשה והסטטיסטיקה תאמר שהאלימות בהם גדולה יותר, אבל שלא יחשוב מישהו שביישובים מבוססים אין אלימות.

דני נוה: יש אלימות בבתי-ספר ואלימות במשפחה – וראינו זאת גם השבוע בשכונות בירושלים שהמצב הסוציו-אקונומי שלהן הוא מצב טוב ומשופר.

דוד טל: זה לא נאמר.

דוד טל: נאמר פשוט ששם האלימות מצומצמת יותר.

דני נוה: אני לא משוכנע שהיא מצומצמת יותר במידה דרמטית, אדוני היושב-ראש.

דני נוה: זה עניין של סטטיסטיקה שצריך לבדוק אותה.

דני נוה: אבל ודאי שאין שום חלקה בחברה הישראלית שנקייה מזה.

דני נוה: אני יכול לומר גם, שבתקופה של כשנתיים, שלוש שנים, שבה עמדתי בראש ועדת שרים למאבק באלימות, טיפלנו גם בקצה אחר של הבעיה הזאת.

דני נוה: איפה שנכשלת מערכת החינוך של כולנו, ואיפה שנכשלים שירותי הרווחה שלנו באיתור מוקדם של אותם מקומות שבהם צריך לטפל באלימות אפשרית במשפחה, באה המשטרה למלא את תפקידה, ובאות זרועות החוק והזרועות שצריכות לאתר, להרתיע, לטפל ולתת את הסיוע המיידי.

דני נוה: אחד הפרויקטים שיזמה הכנסת, ולכך כיוונתי גם בראשית דברי, אדוני היושב-ראש, באומרי שהכנסת יכולה וצריכה לעשות מעשה, היתה הצעת חוק שיזמה חברת הכנסת זהבה גלאון, ולפני כן, בכנסת שקדמה לה, חברת הכנסת נעמי חזן, להתקנת לחצני מצוקה בבתיהן של נשים שהוגדרו כנשים בסיכון, שבן-זוגן קיבל צו הרחקה מהבית.

דני נוה: היתה התנגדות, כמובן תקציבית, והתנגדות של המשטרה בהעדר אמצעים.

דני נוה: התחלנו בביצוע פיילוט בעיר נתניה, פיילוט שהצליח בצורה בלתי רגילה, הציל אולי חיים של נשים.

דני נוה: אני חושב שאחד הדברים שעל סדר-היום של הכנסת הזאת – ואני מקווה גם של הממשלה – יהיה להרחיב את הפרויקט הזה גם למקומות רבים אחרים.

דני נוה: פרויקט נוסף שאזכיר רק בקצרה - כי אני רואה, אדוני היושב-ראש, שזמני חלף - יזמה אותו בזמנו פרקליטת המדינה, הגברת עדנה ארבל, של צוותים להערכת מסוכנות באינטגרציה בין המשטרה, שירותי הרווחה, השירותים הפסיכולוגיים ובמקרים מסוימים הקרימינולוגיים, תלוי בנושא ובאופי המיוחד של אותו מקום; צוותים להערכת מסוכנות ולאיתור אותם בתים, אותן משפחות שבהן הבעיה הזאת יכולה להתפרץ לכדי תופעות אלימות.

דני נוה: הפרויקטים האלה, אדוני היושב-ראש, רק מלמדים שיש פה צורך בטיפול רחב, בטיפול מקיף.

דני נוה: יש דברים שאפשר לעשות, יש דברים שצריך לעשות, זה לא רק עניין לדבר ולבכות עליו ולקטר עד כמה הבעיה רחבה, אלא אפשר לעשות מעשה וצריך לעשות מעשה באופן יותר רחב מכפי שהדבר הזה נעשה עד היום.

דוד טל: אני מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

ראובן ריבלין: חוזרים על כל אלה שלא היו?

דוד טל: הוא ביקש, ואפשרתי לו לפנים משורת הדין.

דוד טל: חברי הכנסת החדשים, בדרך כלל אדם שמפסיד את תורו, מדלגים עליו.

דוד טל: אבל היות שאנחנו רק בדיון השני, אז לפנים משורת הדין.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאפשרת לי לשאת את דברי בעניין הזה.

מוחמד ברכה: ראשית, אני רוצה לברך את חברי הכנסת החדשים ולאחל להם הצלחה.

מוחמד ברכה: ארשה לעצמי להיות מחויב לחברי הסיעה, חברי סיעת חד"ש, ולברך אותם; חבר הכנסת ד"ר חנא סוייד, חבר הכנסת ד"ר דב חנין, שני אנשים מאוד מוכשרים, שלדעתי יוסיפו הרבה לפעילות הכנסת.

מוחמד ברכה: אני מאוד גאה אישית להיות חבר בסיעה ששני החברים האלה נמצאים בה.

מוחמד ברכה: כבוד היושב-ראש, ראשית אני רוצה לנקות את השולחן כבר בתחילת דברי – היות שאנחנו מדברים על אלימות בתוך המשפחה - מהנושא הזה של מה שקרוי רצח על רקע כבוד המשפחה.

מוחמד ברכה: אני חושב שרצח הוא רצח, אין פה שום כבוד ואין פה שום דבר שאפשר להצדיק אותו בשום מקרה ובשום מצב, כי רצח הוא רצח.

מוחמד ברכה: חשבתי לנכון, היות שהדברים נשמעים גם בעברית אצל האזרחים הערבים, אני חושב שחשוב שהדברים ייאמרו מפי, כאיש ציבור ערבי, שאנחנו לא נמחל, לא נסלח ולא נשלים עם התופעה הזאת, שחוזרת מדי פעם.

מוחמד ברכה: אני מרשה לעצמי לומר את הדברים בצורה חד-משמעית, שאינה משתמעת לשני פנים.

מוחמד ברכה: לבוא ולדבר על אלימות בתוך המשפחה כדבר שנגזר מחוסר בחינוך זה נכון, אבל לא מספיק.

מוחמד ברכה: העובדה שיש התרבות של תופעות של אלימות במשפחה ושל אלימות באופן כללי בחברה הישראלית היא פועל יוצא של מצב פוליטי, היא פועל יוצא של סדר עדיפויות חברתי-כלכלי, היא פועל יוצא של תקציבים, סדר עדיפויות של תקציבים והקצאתם לתחומים שונים.

מוחמד ברכה: המשפחה היתה תמיד התא החם – והיא עדיין התא החם – בתוך החברה.

מוחמד ברכה: זה תא שיש בו הרבה ערבות הדדית, ועדיין זה כך, אבל עצם העובדה שדווקא בתוך התא הזה יש התגברות של תופעות אלימות מצביע על כך שיש לחצים שבאים מחוץ למשפחה, שהם לא רק אהבה נכזבת, שהבעל רוצח את אשתו ואחר כך מתאבד בעצמו, כפי שקרה לפני יומיים, שלושה ימים, אלא גם מצוקות כלכליות, גם מצוקות חברתיות.

מוחמד ברכה: נכון מה שנאמר שזו לא גזירה משמים.

מוחמד ברכה: זה גם לא הטבע הרע של האדם.

מוחמד ברכה: זה קשור בטבע הרע של הממשלה.

מוחמד ברכה: זה קשור בטבע הרע של הממלכתיות, אדוני, שדוחקת באנשים ודוחפת אותם לפינות מאוד חשוכות, כך שאנשים מוציאים את התסכולים שלהם על היקרים להם.

מוחמד ברכה: לכן אני מסכים עם חבר הכנסת דני נוה, שלא מדברים על אלימות כמו שמדברים על מזג האוויר, אבל באותו מקום אני לא אומר שהעניין מתחיל ומסתיים בחינוך, אלא מתחיל במדיניות החברתית של הממשלה, המדיניות הפוליטית, המדיניות שיוצרת גם כיבוש ושעבוד של עם אחר, נורמה של לגיטימציה לאלימות, אשר אחר כך עוברת לתוך החברה הישראלית, לתוך הבתים במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: זו גם המצוקה הכלכלית, זה גם העוני, זו גם האבטלה.

מוחמד ברכה: לכן התופעה אינה אמורפית, אלא היא תופעה שיש לטפל בה באמצעים ממלכתיים של ממשלה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חן חן, אדוני.

דוד טל: סגנית השר רוחמה אברהם, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, רחל גדקר, בת 37, מחצור-הגלילית; אולגה לבצ'נקו, בת 34, מחיפה; לילה סטפננקו, בת 42, מבת-ים; דניאלה חייט, בת 32, מאור-עקיבא; סילה אנדרגה, בת 40, מחיפה; רודיינה שקיראת, בת 20, מג'בל-מוכבר; אמאני שקיראת, בת 27, מג'בל-מוכבר; מירה פדלון, בת 47, מבאר-שבע; אלה סלסטיחין מוסקוביץ, בת 42, מרמת-גן; ורד מוגאס, בת 38, מגדרה; וורקנש זהבית מולקו, בת 21; שרה שובי, בת 62; שלומית אלקובי, בת 26; סמר חסון, בת 23, משפרעם; נאסרה אל-עביד, בת 37; גלינה פלאדייב, בת 55, מדימונה; רים אבוע'אנם, בת 19, מלוד; אדלו בז'ה, בת 42, מאור-יהודה; זיטה תורג'מן, בת 35, מירושלים; ואתמול, קורבן נוסף – גלינה אייזן, בת 50, מאריאל.

רוחמה אברהם-בלילא: המשותף לכולן, אדוני היושב-ראש, שהן נרצחו רק בשל היותן נשים שפחדו לדבר; נשים שפחדו לזעוק.

רוחמה אברהם-בלילא: כולן היו צריכות להיות אתנו פה היום, להיות עם המשפחה, לגדל ילדים, פשוט לחיות, אך המכה הארורה הזאת לא פסחה עליהן.

רוחמה אברהם-בלילא: רצח הוא רצח ולא משנה מהו הרקע – כבוד המשפחה, אהבה נכזבת או איבוד שליטה.

רוחמה אברהם-בלילא: לצערנו, אדוני היושב-ראש, האלימות לא פוסחת על שום מגזר.

רוחמה אברהם-בלילא: האלימות מכה בבית, ברחוב, בכביש, במועדונים, בבתי-ספר, במקומות הבילוי.

רוחמה אברהם-בלילא: יש לנו מקרים רבים של רצח גם בקרב בני-הנוער.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולפנות לכל אחד ולומר: החיים הם ערך עליון וחשוב, והם עוד לפניכם, שמרו עליהם.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אף שהחקירה עדיין מתנהלת והחשוד ברצח שוחרר למעצר בית, כאמא במדינת ישראל אני מוכרחה לומר לך, שהמקרה של הפעוט יצחק שמואל מדיר שינה מעיני בלילות האחרונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת בעיתונים את תיאור מסכת ההתעללויות שעבר הפעוט, והוא רק בן שלושה חודשים.

רוחמה אברהם-בלילא: כשהיה התינוק המסכן בן כמה שבועות סטר לו האב, נשך אותו, צבט אותו בפניו ובצוואר, במקום שבו הוא סבל ממום מולד.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא עשה את המעשה מתוך כעס על בכיו של הפעוט, שהפריע לו גם לישון.

רוחמה אברהם-בלילא: פעם אחת הוא לא הסתפק בנשיכות או בסטירות, אלא הוסיף וטלטל אותו בחוזקה, עד שנשמט מידיו וראשו נחבט בקיר.

רוחמה אברהם-בלילא: ואז יצחק שמואל, הפעוט המסכן בן שלושה חודשים, נפח את נשמתו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת לך, אמו של הפעוט, דמו של בנך זועק מן האדמה.

רוחמה אברהם-בלילא: אל תפחדי, אל תהססי, אל תחרישי, אל תגני על החשוד ברצח השפל.

רוחמה אברהם-בלילא: קומי והילחמי.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנתונים מראים שיש החרפה בהיקף מקרי האלימות.

רוחמה אברהם-בלילא: אני קוראת לראש הממשלה בפועל, מר אהוד אולמרט, לשים עם כינונה של הממשלה החדשה את נושא המלחמה באלימות – פיזית ומילולית כאחת - בראש סולם העדיפויות.

רוחמה אברהם-בלילא: ולכל אותן נשים החוות את האלימות, הן הפיזית והן המילולית, אני קוראת: אל תבליגו, אל תשתקו ואל תסלחו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת רונית תירוש.

דוד טל: חברי הכנסת, עד שחברת הכנסת תעלה לדוכן, אני רוצה להסביר משהו בנוגע להערות של כמה חברי כנסת.

דוד טל: יכול היושב-ראש שלא לאפשר לחבר כנסת שאיבד את תורו לעלות, אבל נהגתי לפנים משורת הדין ואפשרתי לו.

דוד טל: יש מקרים אחרים.

דוד טל: אם חברת כנסת שרשומה בתחילת הדיונים, ביקשה לדחות את מועד דיבורה, אני נעתר גם לבקשות כאלה.

דוד טל: פעמים רבות אני מגלה הבנה.

דוד טל: פעמים אינני מצליח.

דוד טל: הפעם השתדלתי ואז זה קצת מסבך את הרשימה.

אריה אלדד: לפי המסכים שלפנינו, אין לנו מושג מתי אנחנו מדברים.

דוד טל: עכשיו נשת

דוד טל: דל לעבוד בתיאום מלא עם המזכירות.

רן כהן: אתה מוכן לקרוא את הרשימה?

דוד טל: חבר הכנסת מלכיאור, קראתי גם בשמך ואדוני לא היה נוכח.

דוד טל: קראתי בשמך, לא היית, עברתי לאנשים אחרים שהיו צריכים כבר לדבר.

דוד טל: אחרי חברת הכנסת תירוש תדבר חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, ולאחר מכן - חברת הכנסת קולט אביטל.

דוד טל: אני אאפשר לחבר הכנסת מלכיאור, אם הוא ירצה לדבר, לשוב לתור.

דוד טל: חברת הכנסת תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: תודה רבה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לאחרונה אנחנו עדים להתגברות של גל טרור השוטף את הארץ.

רונית תירוש: הפעם אנחנו לא מדברים על גל טרור חיצוני, מצד אויבינו.

רונית תירוש: אנחנו מדברים על גל טרור פנימי, בתוך החברה הישראלית.

רונית תירוש: כשאנחנו בוחנים את המקרים, מסתבר שבמרביתם הרקע הוא של אנשים בוגרים אשר בילדותם חוו אלימות כזאת או אחרת בתוך משפחתם.

רונית תירוש: להערכתי, צריך לטפל בנושא הזה בשלושה רבדים: האחד, מניעה - אנחנו צריכים למפות את הסיבות שמביאות אנשים כאלה ואחרים למעשים כה קשים וטרגיים; הרובד השני הוא טיפול; הרובד השלישי הוא אכיפה.

רונית תירוש: לגבי המניעה, אחדים מן הדוברים הזכירו כאן את הצורך בהסברה ובחינוך בבתי-הספר ובמשפחה.

רונית תירוש: לטעמי ומניסיוני, החינוך בגיל הרך הוא מאוד משמעותי ומאוד משפיע.

רונית תירוש: כמו כן, צריך לעבות תוכניות שלמיטב ידיעתי החלו כבר במשרד החינוך כלפי בנות, תוכניות להעצמה של בנות, לאסרטיביות, לידיעת כוחן, מעמדן וזכויותיהן, כדי שתדענה לעמוד על זכויותיהן ולהתנגד במידת הצורך.

רונית תירוש: חלק מהמקרים נובעים גם מצריכה מופרזת של אלכוהול, וצריך למצוא דרכים להגביל את צריכת האלכוהול.

רונית תירוש: צריך להזכיר, למשל, שבבריטניה הנאורה החליטו באומץ רב לסגור את כל הפאבים במדינה בשעה 23:00 כחלק מהתמודדות עם צריכה מופרזת של אלכוהול.

רונית תירוש: גם אנחנו צריכים לחשוב על דרכים יצירתיות.

רונית תירוש: בחלק ממקרי הרצח והאלימות הקשה אנחנו רואים שהרקע הוא גם אבטלה של אבי המשפחה, שהוא מתוסכל מאוד ופורק את התסכול הזה על בני משפחתו.

רונית תירוש: גם כאן צריך לפעול.

רונית תירוש: הרובד השני הוא טיפול, ואולי הייתי מציעה הצעה מרחיקה לכת.

רונית תירוש: במסגרת טיפול משפחתי למשפחות במשבר, יכול להיות שיש מקום להכניס אפילו בסל הבריאות טיפול חינם למשפחות בדרגת סיכון גבוהה.

רונית תירוש: אולי זה קצת מרחיק לכת, זה לא כדור "אקמול", אבל אני כן חושבת שזה חלק מהבריאות המשפחתית, או מהבריאות הנפשית של בני המשפחה.

רונית תירוש: הייתי מציעה להפעיל גם קו מצוקה נוסף ל-100 של משטרת ישראל, אולי קו טלפון של עמותה מסוימת שתקום לצורך העניין, כדי לתת מענה מיידי או לסייע בהכוונה של בני המשפחה, למי הם צריכים לפנות כשהם מרגישים מאוימים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה כאלה כיום.

רונית תירוש: אולי צריך לתת לזה יותר תפוצה ויותר תהודה כדי שתהיה מודעות.

רונית תירוש: מספר קצר בן ארבע ספרות, שכל אחד יפנים ויזכור אותו ויוכל לפעול בהתאם.

רונית תירוש: הנושא האחרון הוא אכיפה.

רונית תירוש: אני חושבת שצריך להגביר את המודעות לחובת הדיווח של שכנים ושל מורים.

רונית תירוש: אם הזכרתי מורים, כבר המלצתי שיהיו ביקורי-בית אצל התלמידים; לפעמים אפשר לחוש את המצוקות במסגרת ביקור בית שכזה.

רונית תירוש: צריך להבהיר שאי-דיווח של מי שיודע ומודע הוא ברמת עבירה של אי-מניעת פשע; צריך להבהיר את הנקודה הזאת ולחשוף אותה.

רונית תירוש: אני חושבת שאחרי תלונה אחת במשטרת ישראל של מישהו, אשה או ילד, אשה בדרך כלל, צריך לא להתעלם, לא לחכות לתלונה השנייה והשלישית, אלא לפעול מייד ואולי אפילו לא לאפשר ביטול תלונה.

רונית תירוש: אנחנו יודעים שהרבה מאוד נשים נכנעות לבעלים שלהן ואחרי שהן מגישות תלונה הן חוזרות למשטרה ומבטלות את התלונה, ואף אחד לא מתייחס למשפחה הזאת.

רונית תירוש: אני חושבת שצריך לקבוע עונשי מינימום ולפנות בכנסת ישראל לבתי-המשפט ליישום החקיקה שממילא קיימת.

דוד טל: תודה רבה, גברתי; חן חן.

דוד טל: חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, בבקשה.

דוד טל: אחריה – כאמור, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, חברת הכנסת קולט אביטל וחבר הכנסת דב חנין.

אסתרינה טרטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמו רוב אזרחי ישראל, עד לפני שלושה חודשים צפיתי באולם הזה מבעד למסך הטלוויזיה והייתי די מתוסכלת.

אסתרינה טרטמן: שמתי לב שיש מין רוטינה כזאת כשקורה אירוע אכזרי: העיתונים תופסים כותרות, התקשורת רותחת, הכנסת מכנסת דיונים, אחרי יומיים שוכחים ועוברים הלאה, בסוף השנה יוצא דוח סטטיסטי וכולם מזדעזעים.

דוד טל: חברת הכנסת אסתרינה, הדיון הזה נקבע, כפי שאמרתי בדברי, לא בצל האירועים האחרונים.

דוד טל: קבענו את הדיון הזה בנושא הזה עוד לפני שבוע וחצי.

אסתרינה טרטמן: בדיוק לשם מכוונים דברי, רק חבל לגזול מזמני.

דוד טל: לא, את תקבלי את כל הזמן שמגיע לך.

אסתרינה טרטמן: תודה, אדוני היושב-ראש, אין לי ספק שתעשה צדק פה.

אסתרינה טרטמן: אין לי ספק בכך.

אסתרינה טרטמן: הרוטינה הזאת חוזרת, ובסוף השנה יש לנו דוח סטטיסטי שמספר לנו כמה נפגעי אלימות יש לנו, כאשר בכל המקרים הנשים תופסות שם את האחוז הגבוה ביותר.

אסתרינה טרטמן: אני מניחה שגם השנה מסתמנת מגמה של שיא בנושא הזה, שהרי בתוך פחות מארבעה חודשים נרצחו כבר שבע נשים בידי בני-זוגן.

אסתרינה טרטמן: אני לא באה בטענה על כך שלא עשו דברים בכנסת הזאת לטובת העניין.

אסתרינה טרטמן: בשלושת העשורים האחרונים, משנת 1975, דומני, נעשה רבות.

אסתרינה טרטמן: הנושא הזה צף, עלה, הוצאו צווים, נעשתה חקיקה, נעשתה עבודת שטח, ויתירה מכך - הודות לגופים שונים ולכנסת ישראל הנושא עלה וצף למודעות הציבורית, אבל לא מספיק.

אסתרינה טרטמן: אין די בכך.

אסתרינה טרטמן: האלימות לא מבחינה בין תינוק לנער או לנערה, לגבר או לאשה, ליהודייה או לערבייה, לעולה או לוותיקה.

אסתרינה טרטמן: היא לא מבחינה ביניהם.

אסתרינה טרטמן: כנסת ישראל עשתה רבות ונעשו בשטח דברים, כפי שציינתי, הודות לארגוני נשים כאלה ואחרים.

אסתרינה טרטמן: נפתחו מקלטים לנשים מוכות, לא מספיק, ולמרות הכול יצאתי בקריאה שהיא לכאורה מקוממת, לסגור את המקלטים לנשים מוכות.

אסתרינה טרטמן: כן, קריאה פרובוקטיבית.

אסתרינה טרטמן: הקריאה שלי היתה לא משום שיש לי, חלילה, כוונה לפגוע באותן נשים שנזקקות להם.

אסתרינה טרטמן: מי מכם שיצא לבקר במעון ראה נשים על טפן, שברחו מהבית בחצות הלילה בכתונת לילה לגופן בגלל האלימות בבית.

אסתרינה טרטמן: התופעה הזאת היא תופעה מכאיבה, וכשקראתי לסגור את המקלטים לנשים מוכות כוונתי היתה לעשות כדי למגר את התופעה ולא לחפש פתרונות לתוצאה.

רן כהן: איך זה ימגר את התופעה?

רן כהן: זה יגביר את התופעה.

אסתרינה טרטמן: ברגע שאנחנו נעשה עבודה.

אסתרינה טרטמן: אם תקשיב לי עד הסוף, ידידי חבר הכנסת רן כהן, אתה תראה שאפילו אתה תוכל להגיע לקונסנזוס אתי בנושא.

אסתרינה טרטמן: אפילו אתה תוכל להגיע להסכמה מוחלטת אתי בנושא.

אסתרינה טרטמן: אין לי ספק.

רן כהן: את יודעת איזה מאמץ אדיר היה להקים אותם?

אסתרינה טרטמן: אני לא נגד.

אסתרינה טרטמן: אני חברה שנים רבות בהנהלת "נעמת" ובשדולת הנשים.

אסתרינה טרטמן: האמן לי שלבי עם אותן נשים ואני מסתובבת שם רבות.

אסתרינה טרטמן: האמן לי, אני מכירה את זה מקרוב.

אסתרינה טרטמן: יש צורך להגן עליהן, אבל זאת תוצאה.

אסתרינה טרטמן: אני מלינה על כך שאנחנו לא משקיעים מספיק בתופעה, כי אם נעצור את הגברים שמהווים סיבה לבריחה של הנשים, לא יהיו כל כך הרבה נשים בתוך מקלטים.

אסתרינה טרטמן: כך אני טוענת, ואין לי ספק שאתה מסכים אתי בזה.

רן כהן: אולי לסגור אותם כשהם יתרוקנו?

אסתרינה טרטמן: לא אמרתי מתי לסגור.

אסתרינה טרטמן: אמרתי לפעול כדי להגיע למצב.

אסתרינה טרטמן: הקריאה שלי היתה בכוונה פרובוקטיבית, ואני שמחה על כך שאני מצליחה לגרות אותך לעניין, כי אני בטוחה שנהיה תמימי דעים בעשייה כדי לפתור את הבעיה.

אסתרינה טרטמן: הגיע הזמן לטפל.

אסתרינה טרטמן: הגיע הזמן לטפל בתופעת האלימות בכלל, ולפיכך אני קוראת מעל במה זו, נדמה לי שזו קריאה ראשונית, לממלא-מקום ראש הממשלה, שלצערי לא נוכח בדיון הכואב הזה - הגיע הזמן לטפל בנושא הזה ברמה מיניסטריאלית.

אסתרינה טרטמן: לא עוד ועדה או פחות ועדה, אלא ברמה מיניסטריאלית, שהרי שהטיפול באלימות בכלל ובאלימות כלפי נשים בפרט חוצה את כל משרדי הממשלה.

אסתרינה טרטמן: יש לו זיקה ישירה קודם כול לחינוך.

אסתרינה טרטמן: אני מאמינה שהכול מתחיל מהגיל הרך, ואני בטוחה שיש שותפים לתפיסה הזאת.

אסתרינה טרטמן: זה עובר דרך בריאות, פנים, ביטחון, משטרה, ביטחון הפנים, עבודה ורווחה, ביטוח לאומי, משרד האוצר ועוד.

אסתרינה טרטמן: יש צורך בטיפול יסודי, החוצה את כל משרדי הממשלה, ולכן אני קוראת לממלא-מקום ראש ממשלת ישראל דווקא בזמן הזה, כשהוא עסוק במלאכה חשובה מאוד, הרכבת הממשלה, השיבוץ החשוב הזה לעתיד המדינה.

אסתרינה טרטמן: זה הזמן.

אסתרינה טרטמן: במקום לפזר עוד כמה שרים ללא תיקים, שריקים לכאורה מתוכן, בוא, יצוק תוכן לעוד תיק, מנה שר או שרה לענייני נשים ולטיפול מרוכז בכל נושא האלימות במשפחה.

אסתרינה טרטמן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חברת הכנסת קולט אביטל, ואם היא לא תהיה, ידבר חבר הכנסת דב חנין.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד שהגענו לאחדות במדינה בנושא האלימות במשפחה - אחדות בין יהודים, ערבים, דתיים, חילונים, חרדים, מכל הסוגים.

מיכאל מלכיאור: אחדות במדינה.

מיכאל מלכיאור: בכל המחנות ובכל הקבוצות קיים הפגע הזה, שאוכל כל חלקה טובה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאור: הרבה פעמים אנחנו מדברים על מהותה של מדינה יהודית.

מיכאל מלכיאור: מבחינתי, המהות של מדינה יהודית – זה כמובן לא בא כדי להוציא את המיעוטים מן המדינה – מתחילה בבית, ביחס, בכבוד, בדיבור, בשיח.

מיכאל מלכיאור: המלה אלימות באה מהמלה אלם - אין לה קול, אין לה מקום, אין לה זכויות כמו לכל אדם אחר.

מיכאל מלכיאור: ברגע שלא שומעים אותה, לא שומעים את צעקתה, את קולה, לא מכבדים את מקומה, ברגע שזה קורה, זה מתחיל באלם ותמיד נגמר באלימות.

מיכאל מלכיאור: רבותי חברי הכנסת, אנחנו חייבים להתייחס לתופעה הזאת בצורה אחרת לגמרי ממה שעשינו עד עכשיו.

מיכאל מלכיאור: על זה קמה החברה, זה היסוד.

מיכאל מלכיאור: אחר כך באים האלימות בבתי-הספר, האלימות ברחוב וכל הפגעים האחרים.

מיכאל מלכיאור: ברגע שמקבלים אלימות כלשהי כלפי נשים או בתוך המשפחה, אנחנו פותחים פתח לדברים איומים ביותר.

מיכאל מלכיאור: המשימה שלנו צריכה להיות, שבכל מקום שאנחנו שומעים על אלימות במשפחה, על אלימות כלפי נשים, אנחנו צריכים להפוך את המקרה הזה לעניין מרכזי ולא לשתוק.

מיכאל מלכיאור: עלינו להפעיל את כל הדרגים - עזרה סוציאלית, משטרה, חינוך – לא לשתוק עד שנפתור את הבעיה הזאת.

מיכאל מלכיאור: ברגע שאנחנו מקבלים רמה מסוימת של אלימות, של תקיפת נשים - לא יעזור שום דבר.

מיכאל מלכיאור: זה הרעיון היהודי המרכזי, שהמציל נפש אחת בישראל – לא כתוב בישראל, אלא בכלל – כאילו מציל את העולם כולו.

מיכאל מלכיאור: יש להפוך את המקרה האחד למרכז העולם שלנו, ואנחנו פה, בכנסת ישראל, ודאי יכולים לקדם את העניין הזה ולעשות את מה שצריך לעשות כדי שהדבר הזה לא יקרה וכדי לבער את כל הרע בציבור.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: לפרוטוקול כדאי לומר, ש"המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו", נאמר בסנהדרין.

מיכאל מלכיאור: במסכת סנהדרין, כן, ודאי.

דוד טל: אדוני מגלה בקיאות בלתי רגילה.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת חנין, שנייה, יש כאן בקשה, אם חברת הכנסת קולט אביטל לא תהיה נוכחת, אז לאחר מכן - חברי הכנסת רן כהן, אריה אלדד, יצחק לוי, זהבה גלאון, אליהו גבאי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני תיארו את ממדיה המתרחבים של האלימות במשפחה ובחברה הישראלית.

דב חנין: הבעיה היא, שהאלימות במשפחה אצלנו מתקיימת באווירה של סובלנות וסלחנות כלפי האלימים.

דב חנין: יש נתונים מאוד מעניינים של סקר שערך מרכז מינרבה באוניברסיטת חיפה.

דב חנין: הסקר הזה אומר, למשל, שכמחצית מהגברים ומהנשים מטילים את האחריות לאלימות על שני בני-הזוג ולא רק על הצד האלים בלבד.

דב חנין: כ-30% מהגברים ו-23% מהנשים הצדיקו אלימות כלפי נשים שבגדו בבעליהן.

דב חנין: כ-33% מהגברים וקרוב לזה, אחוז דומה מהנשים, רואים באלימות עניין משפחתי פנימי.

דב חנין: כ-20% מהגברים ומהנשים כאחד מאמינים שלאשה יכול להיות טוב עם בעלה גם אם היא חוטפת ממנו מכות.

דב חנין: זה ציטוט מהסקר.

דב חנין: אלה, כמובן, נתונים מדאיגים וקשים.

רוני בר-און: זה סקר שנערך בכלל האוכלוסייה?

דב חנין: בכלל האוכלוסייה בישראל - מרכז מינרבה באוניברסיטת חיפה.

דב חנין: האלימות נגד נשים כמובן חוצה מגזרים, אבל, כפי שחבר הכנסת אלקין אמר לפני, זה נכון שבמקומות שבהם המצוקה החברתית והכלכלית רבה יותר, שם גם האלימות רבה יותר והאלימות במשפחה רבה יותר, ואכן, זה מחייב טיפול והתמודדות רצינית באותם מגזרים במיוחד.

דב חנין: אני רוצה לומר משפט על אלימות במשפחה במגזר הערבי.

דב חנין: אין לי מה להוסיף על דבריו הנוקבים של חברי לסיעה, חבר הכנסת ברכה, בגנות מעשה הרצח כביכול בגין חילול כבוד המשפחה, רק אומר בהקשר זה שבמחקר שנעשה מתברר, שרוב הנשים שנרצחו כביכול על רקע חילול כבוד המשפחה, בפועל נרצחו על רקע של מסכת אלימות מתמשכת, בלי שום קשר לקיום יחסי מין שלא במסגרת המקובלת מבחינה חברתית.

דב חנין: אני רוצה לציין בהקשר זה, שבזמן שבישראל יש 14 מקלטים לנשים מוכות, בחברה הערבית יש שניים בלבד, וכשאנחנו מביאים בחשבון שבכל מקלט כזה יכולות להיות לא יותר מ-12 נשים עם ילדיהן, זה כמובן רחוק מלהיות מספיק.

דב חנין: עניין אחרון.

דב חנין: הקודמים לי בדיון דיברו בעיקר על מה החברה לא עושה בעניינים של אלימות במשפחה.

דב חנין: אני רוצה לומר כמה משפטים על מה החברה כן עושה.

דב חנין: לטענתי, החברה הישראלית מעודדת אלימות נגד נשים.

דב חנין: היא מעודדת אלימות נגד נשים כאשר המסר החברתי הוא מסר סקסיסטי ופורנוגרפי ומתייחס לאשה כאל חפץ.

דב חנין: היא מעודדת אלימות וגם אלימות נגד נשים כאשר המסר החברתי הוא, שאלימות וכוח הם פתרון לבעיות, ואם כוח לא עוזר, צריך להפעיל יותר כוח.

דב חנין: חבר הכנסת אורון דיבר לפני, והוא צודק, על הקשר שבין אלימות במשפחה לבין האלימות בכלל בחברה הישראלית, לבין משטר האלימות שאנחנו נמצאים בו כאשר אנחנו מקיימים כיבוש שנמשך כל כך הרבה שנים.

דב חנין: משפט אחרון, אני רוצה לנצל את הדיון הזה כדי לומר מלה של הערכה לכל אותם מתנדבות ומתנדבים, לכל אותם פעילות ופעילים בחברה האזרחית, במרכזים נגד האלימות, בתנועה הפמיניסטית, שעושים עבודת קודש בתחום הזה.

דב חנין: אני חושב שראוי ונכון שהמדינה כמדינה תעשה הרבה יותר ממה שנעשה עד עכשיו.

דב חנין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת חנין.

דוד טל: אנחנו מצטרפים לברכות הללו.

דוד טל: חברת הכנסת קולט אביטל - לא נמצאת.

דוד טל: אשר על כן, יעלה ויבוא חבר הכנסת רן כהן.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אלדד וחבר הכנסת לוי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר בר-און, חברות וחברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך אותך על ההחלטה לקיים את הדיון הזה היום.

רן כהן: אני רוצה לומר, רבותי חברי הכנסת, כל מה שנוגע בנושא של אלימות במשפחה כלפי נשים, כלפי ילדים, כלפי כל הגורמים החלשים במשפחה, תלוי בכנסת ישראל.

רן כהן: בואו לא נשים את זה על אף אחד אחר, זה עלינו.

רן כהן: אם מדובר במערכת המשפט, זה עלינו.

רן כהן: אם מדובר בנושא החברתי-הכלכלי, זה עלינו.

רן כהן: אם בנושא האכיפה, זה עלינו.

רן כהן: אנחנו חייבים לקחת אחריות בנושא הזה.

רן כהן: ואם ממשיכה להתקיים אלימות במדינת ישראל וגם מתגברת, זה עלינו.

רן כהן: אני יכול להבחין בשלושה גורמים ראשיים שבגינם האלימות במשפחה מתקיימת ואפילו מתגברת.

רן כהן: האחד - הפערים החברתיים.

רן כהן: רבותי, לא יעזור דבר.

רן כהן: במקום שיש בו מצוקה, במקום שיש בו יותר רעב, יותר עוני, באותו מקום יש יותר אלימות, מדוע?

רן כהן: כי היא מתפרצת שם.

רן כהן: הדבר השני, במקום שבו המדינה מתקיימת עשרות שנים במשטר של כיבוש ואלימות, המשטר הזה חודר לכל משפחה, לכל רחוב, לכל בית בישראל.

רן כהן: הכיבוש הוא אחד המקורות של האלימות בחברה הישראלית.

רן כהן: הדבר השלישי שאני יכול לומר בריש גלי הוא האמונות הטפלות והכשל התרבותי.

רן כהן: עדיין יותר מדי תת-חברות בחברה הישראלית מקיימות כשל תרבותי שמתיר אלימות, שכמעט מקדם אלימות.

רן כהן: ראו את המקרה האחרון של האב ישראל ולס, שרצח את הילד שלו.

רן כהן: עדה שלמה מגינה על האב הרוצח.

רן כהן: מערכת אכיפת החוק, הפרקליטות, המשטרה, נכנעות להיסטריה ולאלימות שמפגינה העדה החרדית, ומשחררים אב שכמעט העיד שפגע והרג את בנו.

רן כהן: הדבר הזה לא ייתכן שיתקיים.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, אנחנו חייבים בעניין הזה לקחת אחריות ולהבין: עד שלא נגמור - באופן בוטה - את הכיבוש בשטחים, עד שלא נגיע למצב שבו יעמוד לעינינו האתגר של צדק חברתי במדינת ישראל ונקטין את העוני והמצוקה, עד שלא נגיע למצב שבו נכסח את כל אותם גורמים בחברה הישראלית שמעודדים אלימות כתרבות, כהיסטוריה - אנחנו ממשיכים להנציח את האלימות במשפחה.

רן כהן: לכן, צריך לזכור דבר אחד: האלימות לא מתחילה בבית.

רן כהן: היא לא מתחילה בבית-הספר, והיא לא מתחילה בגיל הרך.

רן כהן: שם היא מתפרצת.

רן כהן: הסיבות הן הסיבות הכלליות בחברה שלנו.

רן כהן: אם אנחנו רוצים למנוע אותה, בואו ניקח אחריות למצב החברתי-הכלכלי, בואו ניקח אחריות למצב המדיני-הביטחוני ונצא מן השטחים, ובואו ניקח אחריות לתת-תרבות שמטיפה לאלימות.

רן כהן: אם בשלושת הגורמים הבסיסיים הללו נצליח לטפל בצורה רצינית בכנסת ישראל ובממשלת ישראל, יש סיכוי להקטין את האלימות, ואז נילחם בה בכל הדרכים שאנחנו מדברים עליהן.

דוד טל: תודה רבה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, הרשה לי עוד הערה אחת.

דוד טל: קצרה, בבקשה.

רן כהן: אני היושב-ראש היוצא של הוועדה לזכויות הילד, ואני אומר לך שאני רותח מזעם על ההחלטה של הפרקליטות לשחרר את האב שכפי הנראה הרג, רצח, את בנו.

רן כהן: כשאני רואה היום את בית-המשפט, אני זועם גם על בית-המשפט.

דוד טל: אדוני ציין את זה.

ראובן ריבלין: - - -

רן כהן: חבר הכנסת ריבלין, אני כועס גם על בית-המשפט, גם על הפרקליטות.

רן כהן: זו הקלת ראש.

רן כהן: מדוע משפט כזה לא יכול להתקיים במהירות ולהרשיע את הנאשם, את החשוד, בהרג בנו?

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אלדד, בבקשה.

רן כהן: דבר אחרון - פניתי היום לחבר הכנסת חיים רמון בבקשה להקים את הוועדה לזכויות הילד כדי שנוכל לעמוד גם מול התופעות הללו שמכרסמות בחברה הישראלית, ואפילו באופן זמני, כדי שנוכל להתמודד עם התופעות הללו.

רן כהן: תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה.

דוד טל: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

ראובן ריבלין: להרשיע אותו, אם הוא אשם.

רן כהן: - - - אבל הוא הודה שהוא אשם.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, צר לי שבדיון החשוב הזה בחרו חברי הכנסת מן השמאל הקיצוני לקשור את האלימות במשפחה עם הכיבוש הערבי של ארץ-ישראל.

אריה אלדד: אני לוחם ומתנגד בכל נימי נפשי לכיבוש הערבי הזה.

אריה אלדד: אני חושב שהטרור שהנהיגו הערבים בארץ בלי ספק, וגם הצורך להיאבק בו כל הזמן, גורר או מגביר את האלימות בחברה הישראלית.

אריה אלדד: אבל, באמת לא זה הנושא.

אריה אלדד: אנחנו מדברים על אלימות בבית, על אלימות במשפחה.

אריה אלדד: חברי הכנסת, צדקה מתחילה מבית.

אריה אלדד: גם סדר וצדק מתחילים מבית.

אריה אלדד: לא תמיד הבית הזה נתן דוגמה טובה לחברה הישראלית להקטנת עוצמת האלימות - אפילו היום הזה ראינו זאת, להבנתי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, צר לי שאני חולק על החלטתך בתחילת הישיבה, משום שאפשר לעשות שימוש בשררה שלא כדין.

אריה אלדד: נדמה לי שבשל העובדה שחברת הכנסת לימור לבנת, שהעירה הערה אחת וחזרה עליה - לא היה ראוי להרחיק אותה.

אריה אלדד: נדמה לי שגם זה סוג של אלימות שחבל שאנחנו רואים כאן.

אריה אלדד: נדמה לי שגם בכנסת הקודמת זכינו לראות חבר כנסת בכיר אומר לחברת כנסת אחרת - זה היה חבר הכנסת דאז רוני בר-און, היום שר בממשלת ישראל - לו היתה לי בת כמוך, הייתי הורג את אשתי.

אריה אלדד: הדברים האלה נותנים לגיטימציה ציבורית לאלימות הזאת.

אריה אלדד: נדמה לי שאנחנו רואים סוג של סלחנות לאלימות מילולית, והיא בוודאי מסר רע מאוד לחברה הישראלית.

אריה אלדד: אנחנו שומעים על אדם שרצח את בת-זוגו ב-86 דקירות סכין ויוצא בעסקת טיעון על הריגה.

אריה אלדד: המסר החבוי בדברים האלה הוא שזה לא נורא ושאפשר לצאת מהדברים האלה.

אריה אלדד: רבותי, אנחנו יכולים להטיף מוסר עד קץ כל הדורות ולדבר על הרעות החולות בחברה, אבל אם לא מוצאים בסופו של דבר הרבה כסף לתקנים במשטרה, שכאשר באה אשה פגועה יהיה גם מישהו מיומן שיקשיב לה וידע לקבל את תלונתה בזמן אמיתי - לא יועיל לנו דבר.

אריה אלדד: אם אנחנו שומעים, כשכנים, צרחות יום אחרי יום מעבר לקיר ואין די עובדים סוציאליים-קהילתיים מיומנים לקבל את הפניות ולהתערב בהן בזמן - לא יועילו כל דיבורינו היפים.

אריה אלדד: שמענו היום דברי טעם גם מחברי הכנסת של קדימה וגם מחברי הכנסת של העבודה.

אריה אלדד: בעוד חודש-חודשיים, כאשר ידונו בתקציב ויבואו חברי הכנסת ויבקשו תקציבים נוספים למעונות-יום, לנשים מוכות, למקלטים, לתקנים לעובדים סוציאליים, לתקנים לשוטרים קהילתיים - האם גם אז, אפילו בניגוד למשמעת הקואליציונית, הם יעשו מעשה לטובת מניעת האלימות במשפחה, או שיסתפקו בדיבורים היפים?

ג'מאל זחאלקה: כשהיית בקואליציה לא עשית את זה.

ג'מאל זחאלקה: כשאתה היית בקואליציה, לא עשית את זה.

אריה אלדד: חבר הכנסת זחאלקה - - -

ג'מאל זחאלקה: הצבעת נגד.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה.

אריה אלדד: חבר הכנסת זחאלקה מוזמן - - -

ג'מאל זחאלקה: כשאתה היית בקואליציה כאן, אתה הצבעת נגד.

אריה אלדד: חבר הכנסת זחאלקה - - -

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, רק כרגע הוא דיבר על אלימות מילולית.

דוד טל: אל תפריע.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: - - -

אריה אלדד: חבר הכנסת זחאלקה מוזמן לעיין ב"דברי הכנסת" ולראות.

ג'מאל זחאלקה: - - -

אריה אלדד: חבר הכנסת זחאלקה, הקשב שנייה.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אריה אלדד: הקשב שנייה.

אריה אלדד: אתה טועה.

אריה אלדד: מעולם לא הרמתי ידי לתמיכה בתקציב מדינת ישראל.

אריה אלדד: תבדוק, תמצא ותתנצל.

דוד טל: חבר הכנסת אלדד, תודה.

דוד טל: חבר הכנסת הרב יצחק לוי, בבקשה.

אופיר פינס-פז: זה חוסר בגרות.

ג'מאל זחאלקה: - - -

דוד טל: אבל, חבר הכנסת זחאלקה, אתה יכול להזכיר לו את האלימות המילולית שהיתה פה בעת שקיבלנו פה החלטה על ההתנתקות, שבאה דווקא מצדו של חבר הכנסת אלדד - אלימות מילולית.

דוד טל: הרב יצחק לוי, בבקשה, שלוש דקות.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושא האלימות המשפחה מעסיק אותנו ללא סוף.

יצחק לוי: כשנכנסתי לכנסת כחבר כנסת צעיר, הקמתי את השדולה למען הילד, והכוונה אז היתה בעיקר ההגנה על הילד במשפחה.

יצחק לוי: אז אמרו שמסתירים ולא אומרים, וחוקקנו חוק של חסרי ישע ושל חובת הדיווח.

יצחק לוי: ואז, אדוני היושב-ראש, בהתחלה, באו ואמרו: בעצם אין גידול באלימות, אלא שעכשיו זה יוצא החוצה.

יצחק לוי: עד עכשיו הסתירו ועכשיו זה יוצא, אבל זה אותו מצב.

יצחק לוי: אני חושב שהיום כולנו מבינים שיש כאן גידול באלימות, ואנחנו לא יכולים להסתתר עוד מאחורי תירוצים.

יצחק לוי: אז הסתתרנו, ועכשיו יש חוק ומודיעים ואומרים.

יצחק לוי: גם קודם זה היה, ואולי יש אפילו פחות עכשיו.

יצחק לוי: עכשיו כולם מבינים שיש יותר אלימות.

יצחק לוי: לכן, בקצירת האומר אני רוצה להעמיד ארבע רגליים לסוגיית האלימות במשפחה.

יצחק לוי: הרגל הראשונה היא רגל המשפט והצדק - - -

דוד טל: חצי דקה לכל רגל.

יצחק לוי: אשתדל.

יצחק לוי: הרגל הראשונה היא רגל המשפט והצדק.

יצחק לוי: אני קורא למערכת המשפט להיות הרבה יותר תקיפה והרבה יותר זריזה בנושא האלימות במשפחה.

יצחק לוי: אני יודע, מתוך היכרות אישית, על מקרים שבהם המשפט נסחב ונסחב.

יצחק לוי: זה חלק מהאי-הרתעה, כשאדם יודע שיש לו שנה, שלוש שנים, עד שקוראים לו והוא בא וכן הלאה.

יצחק לוי: חבר הכנסת מתן וילנאי, הרגל השנייה היא רגל האלימות בתוך בתי-הספר.

מתן וילנאי: אני הולך לדבר על זה.

יצחק לוי: אנחנו דיברנו על זה בזמננו, וחבר הכנסת מתן וילנאי היה אז אלוף במילואים צעיר והוא עמד בראש ועדה שאני מיניתי אז כשר החינוך.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק לוי, הוא עדיין צעיר.

יצחק לוי: הוא היה אלוף במילואים צעיר.

מתן וילנאי: הנה הוועדה.

יצחק לוי: אני מבקש:

יצחק לוי: אני רואה בזעזוע עמוק את ההרגל של הנוער שלנו להסתובב עם סכינים יפניות בכיס, ועם עוד כל מיני דברים, ללכת לבית-הספר עם הדברים האלה.

יצחק לוי: זו הרגל השנייה שאנחנו חייבים לטפל בה - להוציא את האלימות מבתי-הספר.

יצחק לוי: פה צריך לעשות תוכנית, והיתה תוכנית.

יצחק לוי: אני מקווה ששר או שרת החינוך הבאים יטפלו בעניין הזה.

יצחק לוי: הרגל השלישית היא התקשורת.

יצחק לוי: התקשורת כאן צריכה לקחת חלק במאבק נגד האלימות במשפחה.

שלי יחימוביץ': אני כבר לא - - -

יצחק לוי: אני מסתכל עלייך מכיוון שאת היית אחת הלוחמות בעניין.

יצחק לוי: אני מדבר על "אקסים".

יצחק לוי: כמו שדיברתי על חבר הכנסת מתן וילנאי כאקס-יושב-ראש ועדה לנושא אלימות במערכת החינוך, אני מסתכל עלייך גם כאל אקס-עיתונאית שעזרה הרבה בעניין ודיברה הרבה בעניין.

יצחק לוי: אני חושב שהתקשורת היא לא רק ראיונות, לא רק תוכניות הבוקר ולא רק גבי גזית ורזי ברקאי.

יצחק לוי: התקשורת זה הסרטים והפרסומות.

דוד טל: הרב לוי, מהי הרגל הרביעית?

יצחק לוי: סביב העניין הזה, אם אנחנו לא נטפל בעניין הזה, חסרה לנו רגל בכיסא שאנחנו רוצים לבנות כדי להילחם באלימות במשפחה.

יצחק לוי: רבותי, הרגל הרביעית והאחרונה היא הבית הזה.

יצחק לוי: בואו ניתן דוגמה אישית.

יצחק לוי: כמה אנחנו מתביישים במה שקרה בכנסת הקודמת, וכשאנחנו הולכים להעיר למישהו הערה, אומרים: אתה מעיר?

יצחק לוי: אתם עצמכם צועקים, ואתם עצמכם אלימים, ואתם עצמכם גנבים.

יצחק לוי: מורי ורבותי, זו הרגל הרביעית.

יצחק לוי: אלה ארבע רגליים: המשפט, החינוך, התקשורת והדוגמה האישית של המנהיגים.

יצחק לוי: בעזרת השם, במאמץ גדול - -

דוד טל: נעשה ונצליח.

יצחק לוי: - - נצליח להתגבר על התופעה המבישה הזאת.

יצחק לוי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: עמיתתי הנכבדה, חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

דוד טל: אחריה - חברי הכנסת אליהו גבאי, דני יתום, יורם מרציאנו, שזה יהיה לו הנאום הראשון, ניסן סלומינסקי, שרה מרום ואבשלום וילן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע האחרון נרצחו שלוש נשים בידי בני-זוגן - שלוש נשים שנרצחו רק בשל היותן נשים.

זהבה גלאון: מדובר כאן בטרור.

זהבה גלאון: אין דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: בעשור האחרון נרצחו כ-200 נשים בידי בני-זוגן.

זהבה גלאון: מדובר כאן בפשע על רקע מגדרי.

זהבה גלאון: נשים נרצחות כי הן נשים.

זהבה גלאון: נשים נרצחות בביתן.

זהבה גלאון: נשים סובלות מאלימות בביתן.

זהבה גלאון: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה לגבי מילון המושגים שלנו ולגבי כותרת הדיון.

זהבה גלאון: כשאנחנו מתייחסים לדיון בעיקר בהקשר של רצח נשים כדיון ב"אלימות במשפחה", אני חושבת שאנחנו חוטאים לעניין.

זהבה גלאון: אני חושבת שמדובר במונח רך, מונח שככה נובע מאיזה הקשר אינטימי ולכן זה פחות ברוטלי ופחות מאיים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, צריך לקרוא - - -

רוני בר-און: - - -

זהבה גלאון: אדוני השר רוני בר-און, בכל הכבוד הראוי, תשמע את ההמשך.

זהבה גלאון: המונח "אלימות במשפחה" ממעיט ומגמד את הטרור ואת הפשע שנעשה כלפי נשים רק בשל היותן נשים.

זהבה גלאון: על-פי הערכת גופים מחוץ לכנסת, או גם בכנסת, יש היום כ-200,000 נשים מוכות במדינת ישראל, דהיינו כל אשה שביעית חיה בחשש מאלימות פיזית, נפשית ומינית בביתה מצד בן-זוגה.

זהבה גלאון: לכן יש כאן הקשרים הרבה יותר רחבים מלקרוא לזה "אלימות במשפחה".

זהבה גלאון: יש כאן הקשרים של שליטה גברית, יש כאן הקשרים של כוח, יש כאן הקשרים סקסיסטיים, יש כאן הקשרים של ניצול משאבים שלא מופנים לנשים - משאבים שמופנים לגברים, ואחר כך האלימות מופנית כלפי אותן נשים.

זהבה גלאון: כל פעם מחדש, כשאני באה לדיון כזה - ונכון עשתה הכנסת כמובן שהיא מקיימת את הדיון - כל פעם אני שומעת את השרים עולים על הדוכן, וכל פעם יש תירוצים אחרים למה יש אלימות במשפחה ולמה המאבק לא נעשה כראוי.

זהבה גלאון: אדוני היושב-הראש, אני אומרת זאת גם בתגובה על דברי חבר הכנסת רן כהן, שאמר: על הבית הזה לפעול, זו חובתו של הבית הזה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, הבית הזה פועל.

זהבה גלאון: הכנסת הזאת חוקקה שורת חוקים מתקדמים, גם בעזרת חברתי חברת הכנסת לשעבר יעל דיין שיושבת כאן ביציע, שפעלה רבות בנושא הזה.

זהבה גלאון: הכנסת הזאת חוקקה עונשי מינימום על עבירות מין ואלימות במשפחה.

זהבה גלאון: יש שורה של חוקים.

זהבה גלאון: הבעיה איננה בחקיקה.

זהבה גלאון: הבעיה היא בכך שבתי-המשפט עושים פלסתר את כוונת המחוקק, וכדי להגיד זאת בשפה יותר ברורה: בתי-המשפט מצפצפים על כוונת המחוקק.

זהבה גלאון: אם בתי-משפט משחררים גברים אלימים ועדיין יש שופטות ושופטים שאומרים: רחמנא ליצלן, היא עשתה לו בטח איזו פרובוקציה - אז אני מציעה שכאשר עולה כאן שר, שהוא לא יגלגל זאת לענישה ולאכיפה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה מחובתה של ממשלת ישראל הנכנסת, וזה מחובתן של ממשלות ישראל היוצאות, וכל הממשלות לקו באותה אטימות כשמדובר בהפניית משאבים להגנתן ולרווחתן של נשים.

זהבה גלאון: כנסת ישראל צריכה לתבוע מהממשלה הנכנסת רשת ביטחון כלכלית שתופנה לטובת נשים ששרויות באלימות, לטובת מקלטים, לתגמולים לנשים שיוצאות ממקלטים, כדי שלא תחזורנה למעגל האלימות.

זהבה גלאון: צריך להעצים נשים, לאפשר להן לפנות לחיים חדשים.

זהבה גלאון: אבל, אם אין להן כסף לקנות סירים, מצעים וסכו"ם, דברים אלמנטריים, כשהממשלה מבטלת בחוקי ההסדרים למיניהם את אותם דברים אלמנטריים, אחר כך מתפלאים שנשים ממשיכות לחיות ולחוות אלימות.

זהבה גלאון: לכן, אדוני היושב-ראש, לסיכום: ממשלת ישראל, אם היא רוצה לכבד את המוסד הזה, חייבת להפנות משאבים לטיפול באלימות נגד נשים, להפנות משאבים ללחצני מצוקה.

זהבה גלאון: נשים שנמצאות בסכנה מיידית, שיהיה להן לחצן מצוקה שיופעל והן תוכלנה לבקש את הגנת כוחות הביטחון או המשטרה או מי שזה לא יהיה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, משאבים - ולא לגלגל אחריות.

זהבה גלאון: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

דוד טל: לאחר מכן - חבר הכנסת דני יתום.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להציע או לבקש מכל מיני חברים, שכל פעם שיש איזו תופעה בחברה שלנו משליכים זאת על הכיבוש - אלה אותם אנשים אנטישמים, שכל פעם שיש בעיה בעולם: יש בצורת - היהודים, יש פיגועים בעולם - זו מדינת ישראל.

אליהו גבאי: בואו נוציא את המלה הזאת, כיבוש, מהלקסיקון ונתייחס ונתקוף כל בעיה במגזר שלה, כלומר כל בעיה והסימפטומים שלה.

אליהו גבאי: האלימות במשפחה היא תופעה חברתית כאובה מאוד בחיי החברה הישראלית.

אליהו גבאי: היא נמצאת בכל שכבות האוכלוסייה, ללא הבדל דת, מוצא, השכלה, תפקיד או מעמד.

אליהו גבאי: האלימות מפוררת והורסת את המשפחה כולה.

אליהו גבאי: האלימות איננה רק מכות, והיא יכולה לבוא לידי ביטוי בצורות שונות, לא פחות הרסניות ולפעמים אף יותר, כמו אלימות נפשית, מילולית, מינית וכלכלית.

אליהו גבאי: העלאת נושא האלימות במשפחה לסדר-היום הציבורי יכולה לסייע מאוד בגילוי של אלימות, וחובה למצוא פתרונות הולמים.

אליהו גבאי: לא פעם, לאחר שאנחנו נחשפים לאלימות במשפחה, כאשר בעל רוצח את אשתו, מתברר ממכרים של המשפחה כי לא ידעו על בעיות בין בני-הזוג והרצח הוא הפתעה גדולה לכולם.

אליהו גבאי: מה גם שפעמים רבות הרצח מתבצע בקרב משפחות עולים, שמשברי הקליטה מגבירים את הלחץ הקיים גם כך בחייהם.

אליהו גבאי: לכן, אנחנו חייבים למצוא דרכים שבהן נוכל לחשוף מוקדם ככל האפשר את האלימות במשפחה כדי למנוע את הרצח הבא.

אליהו גבאי: עלינו, כציבור, לנסות לזהות, במסגרות השונות, את התופעה על מנת למגר אותה.

אליהו גבאי: בשם חופש הדיבור והדמוקרטיה נחשף הציבור להצגות ולתוכניות טלוויזיה רוויות באלימות.

אליהו גבאי: צפייה בהן מעודדת אלימות ומהווה מעין גושפנקה לשימוש בה.

אליהו גבאי: רבים מוטרדים בעיקר מהשפעותיה של הטלוויזיה על תמונת העולם של הילדים ועל התנהגותם, ובמיוחד בכל הקשור להתנהגות אלימה.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה, הצגה שהתקיימה ב"חאן" בירושלים, והיא היתה מסובסדת גם על-ידי משרד החינוך ועיריית ירושלים; להצגה הזאת קוראים: "קילר ג'ו".

אליהו גבאי: הבן והבת מתייעצים עם אביהם איך אפשר למצוא דרך לחסל את האמא שלהם כדי לקבל את הביטוח, ואז אביהם מציע להם איזה שוטר שבבוקר הוא שומר על קיום החוק אבל בערב הוא גם מקבל על עצמו לחסל כשהוא נדרש.

אליהו גבאי: ואכן, הבן והבת ניגשים לבקש מהשוטר הזה לבצע את חיסול אמם כדי שהם יזכו בביטוח, והוא מבקש תמורה.

אליהו גבאי: מהי התמורה?

אליהו גבאי: - לתנות אהבים עם הבת.

אליהו גבאי: הצגה כזאת, שהיא רוויית אלימות ומעשים איומים וגרועים, מסובסדת על-ידי משרד החינוך ועיריית ירושלים ב"חאן" של ירושלים.

אליהו גבאי: זה לא היה עכשיו אלא לפני שנים אחדות.

דוד טל: אבקש לסיים.

אליהו גבאי: איך אנחנו נבוא בתלונה, כאשר זה במסגרת התרבות?

דוד טל: תודה, חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: הסמים - - -

דוד טל: אי-אפשר, אני מצטער.

דוד טל: ממש אי-אפשר.

אליהו גבאי: עוד משפט.

אליהו גבאי: הפיכת החברה לחברה קהילתית יותר, חיזוק התא המשפחתי היהודי, טיפול בבעיות המשפחה בבתי-ספר, לא רק בהישגים הלימודיים, קיום סדנאות במקומות העבודה - כך אפשר לחשוף את הקונפליקטים במשפחה ולזהות את אותן משפחות שבהן יש תמיד בעיות וללוות אותן, כי הן למעשה הנקודה האדומה – שם אנחנו צריכים להתעניין ולקיים את מה שנדרש מאתנו.

אליהו גבאי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת דני יתום.

דוד טל: חבר הכנסת יורם מרציאנו.

דוד טל: כאמור, זה הנאום הראשון של חבר הכנסת מרציאנו, ואני מזכיר לחברי הכנסת – לא מפריעים בנאום הראשון.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

יורם מרציאנו: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל ניצבת היום בפני אחת הבעיות הקשות בתולדותיה.

יורם מרציאנו: אנו עוסקים בבעיה מסוג אחר.

יורם מרציאנו: הפעם אין מדובר בבעיה ביטחונית או בבעיה כלכלית, אלא בבעיה קשה, סבוכה ומורכבת.

יורם מרציאנו: בימים אלו, בעשור הראשון של המאה ה-21, כ-20% מאוכלוסיית ישראל חיים בדינמיקה של אלימות בביתם פנימה.

יורם מרציאנו: אין חולק על כך שאם לא נפעל מייד נגד תופעה מסוכנת זאת, לא ירחק היום שבו נמצא את עצמנו בחברה חולה, חסרת כבוד, מוסר וערכים, כך שכלל ההישגים הגדולים שהשיגה ישראל במהלך שנות עצמאותה ייעלמו כלא היו; שהרי חברה שבה האלימות הפכה למטבע לשון מקובל, או למצער, לחדשה קבועה בעמודים האחוריים של העיתונים היומיים, היא חברה אשר זכות הקיום הבסיסית שלה מוטלת בספק.

יורם מרציאנו: ההגנה על החלש היא מנשמת אפו של המשטר הדמוקרטי, שאינו יכול לקבל כמצב נתון סיטואציה שבה אנשים בביתם פנימה, במקום שבו הם אמורים להרגיש בטוחים ביותר, חיים במשטר טרור של הפחדות, איומים ואלימות של באי-ביתם; חברה שבה המשפט "ביתי הוא מבצרי" הפך לחלום רחוק ובלתי מושג לאלפי נשים וילדים; במצב דברים שבו אשה חוששת מפני בעלה, ילדים מעדיפים לשוטט ברחובות במקום לשוב לביתם מפחד אביהם המכה – זהו בדיוק המצב שאליו כיוון האל לנביא שמואל באומרו כי כל שומעו תצילנה שתי אוזניו.

יורם מרציאנו: ועם כל הצער שבדבר, חברי חברי הכנסת, זהו מהלך החיים עבור לא מעט נשים וילדים במקומותינו בשנים האחרונות, ובלא נקיטת פעולת מניעה והסברה מיידית, סופו של מצב זה מי ישורנו.

יורם מרציאנו: אנו נמצאים בפתחה של התהום.

יורם מרציאנו: אם לא יינקטו פעולות אכיפה מיידיות ודרסטיות, חוסנה של החברה הישראלית יתמוטט כמגדל קלפים.

יורם מרציאנו: אנו, כנציגי העם ונבחריו, אלה האמורים להיות שופרו של העם בבית-המחוקקים, עלינו מוטלת המשימה לשאת בגאון, בלא מורא ופחד, את נס המאבק כנגד האלימות במשפחה.

יורם מרציאנו: כולנו ביחד ובכוחות משותפים – כל סיעות הבית, מימין ומשמאל, גברים ונשים, בעלי אידיאולוגיה כזאת או אחרת – מונחת לפתחנו החובה להתאחד ולהניח בצד את כל המחלוקות; להתאחד ולהציב את המאבק נגד האלימות במשפחה בראש סדר העדיפויות שלנו, שהרי כולנו מסכימים שהאלימות במשפחה היא אחת מאבני הנגף של החברה הישראלית, וכל אחת ואחד מאתנו – חובה עליו להיות עמוד האש והענן לפני המחנה במאבק הבלתי-מתפשר באלימות במשפחה.

יורם מרציאנו: אכן, מדובר במאבק שבו מעורבות רשויות שונות במדינה, שהרי לרשות השופטת, כמו גם לרשות המבצעת, יש חלק חשוב במניעת אלימות בכלל ואלימות במשפחה בפרט.

יורם מרציאנו: אולם רשויות אלה הן סוף המנהרה, אשר תחילתה בבית-המחוקקים הנכבד הזה.

יורם מרציאנו: זאת, הואיל והארסנל המצוי בידיהן של שאר הרשויות נמסר להם כפועל יוצא של חקיקה שיצאה מן הכנסת.

יורם מרציאנו: אשר על כן, חלה חובה על הכנסת להיות הסמן הימני עבור כל אותן רשויות הנוטלות חלק במאבק הצודק והבלתי-מתפשר הזה.

יורם מרציאנו: מוטלת עלינו החובה להשקיע משאבים בלתי נדלים למיגור התופעה הפסולה הזאת; עלינו להחמיר את העונשים הקבועים בחוק על עבירות של אלימות במשפחה, כך שיקל על בתי-המשפט ליתן עונשים מרתיעים חמורים במיוחד; עלינו לתקצב את גורמי האכיפה והרווחה בתקציבים הגבוהים ביותר האפשריים כדי שיוכלו להעניק את הפתרונות הטיפוליים הראויים ביותר לעברייני האלימות ולהפסיק את התופעה ולצמצמה, גם לאלה הסובלים מבעיות של אלימות, כך שלא יחששו להתלונן, ביודעם שהמדינה תעניק להם מחסה ראוי ונכון.

יורם מרציאנו: על כולנו יחד מוטלת המשימה הזאת, החוצה את כל המחלוקות, למען עתיד טוב יותר למדינת ישראל.

יורם מרציאנו: חברי חברי הכנסת, כידוע לכם, זהו נאום הבכורה שלי מעל דוכן זה, ולא יכולתי למצוא נושא מאחד יותר וקרוב ללבי יותר מן המאבק באלימות במשפחה.

יורם מרציאנו: כולי תקווה כי דברי, שיצאו מעומק הלב, ייכנסו אל הלב ויובילו לכך שנאגד כוחות יחדיו כדי להפוך את חברתנו לחברה חזקה היכולה להגן על עצמה מן המבקשים את נפשה מן החוץ.

יורם מרציאנו: בצוותא נגן על החלשים עבור עתיד וחברה טובים וצודקים יותר לנו ולילדינו.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת מרציאנו.

דוד טל: רק אל תעשה את זה מסורת – לדבר הרבה הרבה זמן - אבל לא הפרעתי לאדוני כיוון שזה הנאום הראשון.

יורם מרציאנו: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת וילנאי ביקש לברך את חבר הכנסת מרציאנו.

דוד טל: בבקשה, אדוני – גם ברכה וגם התייחסות.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לעונג לי לברך את חבר הכנסת הצעיר והחדש, יורם מרציאנו, שבאמת דיבר בנושא שקרוב ללבו וקרוב ללבות כולנו, אני מניח.

מתן וילנאי: יורם הוא איש לוד.

מתן וילנאי: הוא גדל, כפי שאנחנו קוראים, ממש בשטח.

מתן וילנאי: שם אני הכרתי אותו.

מתן וילנאי: משפחתו היא משפחה – יורם, מותר להגיד - של מפא"יניקים.

מתן וילנאי: אסור להגיד את זה כאן?

יורם מרציאנו: - - -

מתן וילנאי: מותר.

מתן וילנאי: משפחה שורשית.

זהבה גלאון: - - - תברך את כל המפא"יניקים.

מתן וילנאי: אני שמח שהוא נמצא אתנו, ומאחל לו הצלחה בכל דרכו כחבר הכנסת השבע-עשרה של מדינת ישראל.

מתן וילנאי: חבר הכנסת היום, שר החינוך לשעבר, הרב יצחק לוי, דיבר קודם על האלימות במערכת החינוך.

מתן וילנאי: כאשר פרשתי מהצבא, במאה הקודמת, הוא פנה אלי וביקש ממני לעסוק בנושא האלימות בבתי-הספר.

מתן וילנאי: אמרתי לו: כבוד השר, כל חיי עסקתי באלימות ממוסדת כלפי ביטחונה של מדינת ישראל; אתה דורש ממני דבר שאני לא מתמצא בו, אבל אני אכנס אליו בשמחה.

מתן וילנאי: כינסתי חבורה גדולה של אנשים ראויים מהאקדמיה, מעולם החינוך, ממשרד החינוך, מבתי-הספר, מכל פינה ומכל מקום, אנשים שהנושא קרוב ללבם, והתחלנו לפעול.

מתן וילנאי: השיעור המרכזי שאני למדתי – ולמדתי הרבה שיעורים מהוועדה הזאת – היה קודם כול חוסר הרצון להכיר בכך שיש בעיה.

מתן וילנאי: והדוגמה הקלסית – אתה מגיע לבית-ספר במקום שנקרא לו x, יושב לשיחה ארוכה עם המנהל או המנהלת, עם צוות המורים והמורות, והם מספרים לך כמצוות אנשים מלומדה על האלימות, שחייבים להתמודד עם התופעה הזאת וכמה זה קשה, והמשפט המסכם: הכול נכון, אבל לא בבית-ספרנו, בבית-הספר השכן.

מתן וילנאי: והייתי הולך לבית-הספר השכן, ושומע את אותו נאום בדיוק, כמעט עם אותן הגיות, ובסיום אומרים לי: לא אצלנו; בבית-הספר השכן.

מתן וילנאי: ואני אומר להם: אבל, רבותי, אני בא מבית-הספר השכן, הם אומרים שזה כך.

מתן וילנאי: וכך אתה עובר ממוסד למוסד, עד שיום אחד הגענו במסגרת העבודה לשכונת נווה-ישראל בהרצלייה.

מתן וילנאי: לא הכרתי את השכונה לפני כן, יש שם מתנ"ס, היה כנס של "נוער לנוער", שלט ענק בכניסה: "לשבור את קשר השתיקה – האלימות בבתי-הספר!

מתן וילנאי: " ואז אמרתי לעצמי דבר שכבר הכרתי מהשירות הצבאי: אלה, הצעירים למטה, הם תמיד מבינים ויודעים יותר טוב מאתנו.

מתן וילנאי: הילדים שם ביטאו את זה במלים פשוטות: לשבור את קשר השתיקה.

מתן וילנאי: זה הנושא המרכזי – לשבור את קשר השתיקה.

מתן וילנאי: אנחנו מהר מאוד רצים לשלטונות האכיפה - וזה חשוב, אין בלתם; למערכת המשפט, והיא חשובה, אין בלתה.

מתן וילנאי: רק הבוקר אני שומע שאיש, אבא, קשה לקרוא לו אבא, שרצח את בנו, שוחרר מבית-הסוהר, והם חושבים שהוא כנראה ימצא את דרכו לחוץ-לארץ - - -

ראובן ריבלין: הוא חשוד.

מתן וילנאי: סליחה, חשוד.

מתן וילנאי: אני מקבל את תיקונו של ידידי חבר הכנסת ריבלין, יושב-ראש הכנסת לשעבר – חשוד.

מתן וילנאי: והם חושבים שהוא ימצא את דרכו לחוץ-לארץ ויימלט משלטון החוק.

מתן וילנאי: אני מכיר את המקומות, כולנו מכירים, שבקלות מוותרים על הדברים האלה.

מתן וילנאי: וברור לכל מי שיושב בבית הזה, ולרבים אחרים, שדמות החברה היא הנושא המרכזי שלנו.

מתן וילנאי: דמות החברה מאיימת יותר מ"חיזבאללה", מ"חמאס" ומכל המרעין בישין האחרים.

מתן וילנאי: זה אנחנו, כיצד אנחנו נראים.

מתן וילנאי: אני חייב לציין שראש הממשלה שרון, שישבתי בממשלתו, אף אם כמה חודשים, הבין את הנושא היטב, קבע ועדת שרים מאוד יעילה, בראשותו של השר גדעון עזרא, השר לביטחון פנים, וזו עסקה בנושא בצורה יסודית, בשיתוף עם משרד החינוך ומשרדים אחרים.

מתן וילנאי: זאת הדרך לטפל בזה.

מתן וילנאי: אני קורא מכאן לראש הממשלה הנבחר ולממשלה הנבחרת, להמשיך במסורת ובשיטה שקבע ראש הממשלה שרון, בהרבה תחומים, ובוודאי בתחום הזה; לקבוע ועדת שרים שתעסוק בזה, ולא תקבל שום דבר כמובן מאליו, כי מערכות שלמות שלנו כבר נכשלו בלחימה באלימות.

דוד טל: אני מודה לאדוני.

דוד טל: תודה רבה.

מתן וילנאי: אני סיימתי?

דוד טל: מזמן.

דוד טל: הוספתי לך שתי דקות.

דוד טל: שתי דקות הוספתי לאדוני גם בגלל הדברים.

מתן וילנאי: אני מודה ליושב-ראש.

מתן וילנאי: תודה רבה לך.

דוד טל: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה, ואחריו - חברת הכנסת שרה מרום-שלו.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כדי שלא לחזור על דברי קודמי, אעשה את זה ממש בקיצור.

ניסן סלומינסקי: אפשר למצוא המון תירוצים והמון הסברים והמון הצעות, לרבות הנושא של שפיטת השופטים, שהיא מקלה וגורמת לזה שאין הרתעה מאלימות.

ניסן סלומינסקי: אוי לנו אם אנחנו מגיעים לפתרונות כאלה של הקצה.

ניסן סלומינסקי: הפתרון היחיד שיכול להיות הוא פתרון שורש – חינוך.

ניסן סלומינסקי: אם אדם, במקום להבין מה המשמעות של אדם שנברא בצלם, מה המשמעות של היצירה המופלאה הזאת - את כל תרבותו וחינוכו הוא מקבל מהטלוויזיה.

ניסן סלומינסקי: מה הוא רואה שם כל הזמן?

ניסן סלומינסקי: הוא רואה שבכל פעם שיש בעיה, הפתרון לה הוא רצח, וכל הדיון הוא בשאלה איך מבצעים את הרצח בצורה כזאת שלא יזהו, לא ידעו, או לפעמים "תמות נפשי עם פלשתים", כמו שהיום כבר מקובל.

ניסן סלומינסקי: הוא רוצח ואחר כך הורג את עצמו.

ניסן סלומינסקי: זה מה שלומדים, זו התרבות שילדינו נחשפים לה וכך הם גדלים.

ניסן סלומינסקי: זה הפתרון היחיד שמוצג מול עיניהם.

ניסן סלומינסקי: היהדות היא כל כך יפה, יש לה כל כך הרבה מה לתת בנושא הזה של ערך האדם שנברא בצלם, כבוד האדם, כיבוד ההורים, כיבוד הזולת, כל הדברים האלו.

ניסן סלומינסקי: אם נתחיל לחנך את הילדים מגיל אפס בנושא הזה, כשהם יגדלו, זה מה שיהיה להם בראש.

ניסן סלומינסקי: ואז הם יגיעו לאלימות רק במצבים קיצוניים, שגם זה אני מקווה שלא יקרה, אבל לא כפתרון ראשון לכל דבר.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו במקום זה, בחינוך אין לנו זמן להשקיע, אין לנו שעות לתת, אין לנו שום דבר, אז מנסים למצוא כל מיני פתרונות שהם פתרונות קצה – של בית-סוהר, שפיטה וכדומה.

ניסן סלומינסקי: אוי לנו, אוי למדינה ואוי לחברה, ובטח החברה היהודית, שמגיעה לזה.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני קורא לכנסת לקחת את הנושא הזה למערכת החינוך.

ניסן סלומינסקי: להשקיע שעות.

ניסן סלומינסקי: זה ייקח זמן, אז הפתרון יהיה בעוד חמש שנים.

ניסן סלומינסקי: נכון, זה לא יהיה מחר.

ניסן סלומינסקי: אז השר הממונה לא יוכל להציג הישגים בעוד שבוע, כי חינוך זה תהליך ארוך.

ניסן סלומינסקי: אבל פעם אחת נתחיל.

ניסן סלומינסקי: אם היינו מתחילים לפני עשר שנים, היום הכול היה נראה אחרת.

ניסן סלומינסקי: בואו נתחיל, ולפחות בעוד חמש שנים, עשר שנים, החברה שלנו, אני מקווה, תיראה אחרת.

ניסן סלומינסקי: פחות טלוויזיה, עם כל המסרים האלו, ויותר חינוך שורשי, יסודי, של מסורת ישראל.

ניסן סלומינסקי: יש לנו כל כך הרבה מה להציע בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חברת הכנסת שרה שלו, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש לשעבר יהיה מוכן לדבר אחרי הגברת שלו?

דוד טל: רציתי לעשות איזונים משום שעמיתך לסיעה רוצה לדבר ולברך את חברת הכנסת יחימוביץ, ואישרתי לו.

דוד טל: אני אסביר: חברת הכנסת יחימוביץ היא חברת כנסת חדשה, אז גם היא תוכל לברך את חברת הכנסת שלו, אבל זה בסדר.

ראובן ריבלין: תכננתי כך שאני אדבר אחרי חבר הכנסת שלי יחימוביץ.

דוד טל: אדוני הצליח לשכנע אותי.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

שרה מרום שלו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האלימות בישראל הפכה למכת מדינה, והיא תקפה מאוד: נערות שיוצאות מהבית בדרך לבילוי, נערים שיוצאים לרקוד במועדון, קשישים שנשדדים ומותקפים באכזריות, עוברי אורח תמימים שנקלעים למלחמות עולם תחתון ונשים שנרצחות על-ידי בני-זוגן.

שרה מרום שלו: ריבוי מקרי האלימות במשפחה הגיע לשיאו בשבועיים האחרונים.

שרה מרום שלו: לפני כעשרה ימים נרצחה אדלו בז'ה מאור-יהודה על-ידי בעלה לעיני ששת ילדיה.

שרה מרום שלו: בתחילת השבוע נרצחה זיטה תורג'מן מירושלים על-ידי בעלה, שהתאבד לאחר הרצח.

שרה מרום שלו: את גופותיהם גילו שני ילדיהם הקטנים.

שרה מרום שלו: אתמול נרצחה גלינה אייזן מאריאל, ובעלה נעצר לחקירה בחשד לרצח.

שרה מרום שלו: אלימות במשפחה היא אולי סוג האלימות שהכי קשה להתמודד אתה.

שרה מרום שלו: במקרים רבים אין תמרורי אזהרה ולא מתקבלות תלונות במשטרה לפני שהנורא מכול קורה.

שרה מרום שלו: במקרים אחרים נשים חוזרות בהן מתלונותיהן שהגישו, אם מפחד ואם מרצון לנסות ולהשיג שלום-בית.

שרה מרום שלו: למשטרה אין מספיק כלים להתמודד עם גברים אלימים ועם אלימות בתוך המשפחה, והענישה אינה מחמירה מספיק במקרים הללו.

שרה מרום שלו: הפתרון הוא בהזרמת תקציבים למשטרה ולמערכת החינוך, בהחמרת הענישה של עברייני אלימות ובחיזוק ארגוני נשים המסייעים לנשים הסובלות מאלימות במשפחה.

שרה מרום שלו: רק אכיפה תקיפה, ענישה ראויה, חינוך לסבלנות וחינוך נשים לעצמאות יובילו בסופו של דבר להקטנת האלימות במשפחה והאלימות בכלל.

שרה מרום שלו: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי; אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דוד טל: נפל בחלקך, שלי, לברך את הגברת שרה מרום.

דוד טל: אף שאת חדשה, גם חדשה מותר לה לברך.

דוד טל: ניסיתי לעשות איזון, אבל חבר הכנסת ריבלין עומד על זה שהוא רוצה לברך אותך, וחבר הכנסת סער עומד על זה שגם הוא רוצה לברך אותך.

שלי יחימוביץ': כולם מהליכוד, האם זה אומר משהו?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני הייתי מברך בשמחה רבה את חברת הכנסת שלו.

דוד טל: קיבלתי את מה שאדוני אומר, זה בסדר.

ראובן ריבלין: אני לא מתעקש, אני רק התכוננתי - - -

דוד טל: הצלחת לשכנע אותי, חבר הכנסת ריבלין.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי החדשים והוותיקים, אני רוצה לברך את חברתי שרה מרום-שלו, שהספקתי להתוודע אליה די עמוקות, יחסית לזמן הקצר שעבר.

שלי יחימוביץ': אני בטוחה שהיא תהיה חברת כנסת איכותית, מיומנת, מנוסה, דעתנית.

שלי יחימוביץ': אתמול גם גילינו שיש לנו דברים משותפים.

שלי יחימוביץ': אני דור שני לניצולי השואה, היא דור ראשון.

שלי יחימוביץ': בכלל, סיעת הגמלאים - אחרי שהתאוששנו מההלם הפוליטי - מתבררת כסיעה משובחת, מיומנת, שהולכת לעשות עבודה חשובה בכנסת, ואני בטוחה, חברת הכנסת שרה מרום-שלו, שאת תיטיבי לעשות מכולם.

שלי יחימוביץ': ברכות.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לפתוח בהערה ולומר שבאופן יוצא דופן אני רוצה להסתייג מדבריו של רן כהן, שיש לי המון משותף אתו אידיאולוגית, ולהסכים עם דבריו של חבר הכנסת אלדד, שתהום אידיאולוגית פעורה בינינו – אין קשר בין הכיבוש לבין גברים שמרביצים לנשיהם.

שלי יחימוביץ': שום קשר.

שלי יחימוביץ': זו תופעה אוניברסלית, ויתירה מזאת, כבר הכרתי כמה שמאלנים יפי-נפש, שהיו קשובים מאוד לסבלו של העם הפלסטיני, אבל בבית הפליאו את מכותיהם בבנות-זוגם.

שלי יחימוביץ': שתי התופעות נפסדות בעיני, כמובן, אבל הן לא קשורות זו בזו.

שלי יחימוביץ': ביולי 1976, לפני 30 שנה, עמדה על הדוכן הזה חברת הכנסת מרשה פרידמן וביקשה שהכנסת תדון באלימות של בעלים כלפי נשיהם.

שלי יחימוביץ': זאת היתה הפעם הראשונה בתולדות הכנסת שהנושא הזה עלה, וזה נכנס להיסטוריה, גם של הפמיניזם בישראל וגם של הנושא הספציפי הזה, כיוון שהתגובה של הכנסת על הדברים האלה היתה רעמי צחוק היסטריים – בדיחות, קריאות ביניים לעגניות בלתי פוסקות.

שלי יחימוביץ': היום כולם יודעים את כללי הנימוס, והפנים רציניים וקשובים, ורמת המודעות עלתה, וברור לכולם שלהרביץ לאשתך זה לא חוקי, לא מוסרי, לא בריא, לפעמים גם הורג אותה.

שלי יחימוביץ': הכול כל כך ברור ומובן עד שאני מודה בבושה מסוימת, שהמעמד הזה של נאום ראשון בכנסת, שהוא מאוד משמעותי בשבילי, חשבתי אפילו לא "לבזבז" אותו על נושא שהוא כל כך obvious בשבילי ואני עוסקת בו שנים כל כך רבות, עד כדי, אני מודה, שחיקה לפעמים.

שלי יחימוביץ': אלא שלמרבה הצער, וגם התסכול, הציפוי השברירי הזה של ה"פוליטיקלי קורקט" מכסה על מציאות מאוד אכזרית, גיהינום של ממש, שלא השתנה כהוא-זה מאז אותם רעמי צחוק מפורסמים.

שלי יחימוביץ': עשרות אלפי נשים ממשיכות לחטוף מכות רצח מהבעלים שלהן.

שלי יחימוביץ': בכל שנה נרצחות כמה עשרות מהן.

שלי יחימוביץ': השכנים ממשיכים לאטום את האוזניים כשהזעקות נשמעות.

שלי יחימוביץ': הנשים ממעטות להתלונן.

שלי יחימוביץ': חלק מהן גם מתביישות בזה, אף שהן הקורבן.

שלי יחימוביץ': כשהן מתלוננות הן סופגות גינוי עז מהסביבה שלהן, והבעלים שלהן משתחררים בקלות רבה מאוד ממעצר, אף שמדובר בפצצות מתקתקות עם מרעום עצבני במיוחד.

שלי יחימוביץ': בבית-המשפט הם מקבלים עונשים מגוחכים, והגוף היחיד שעבר כברת דרך משמעותית וראוי לציון ולהערכה בטיפול בנושא הזה הוא המשטרה.

שלי יחימוביץ': באופן כללי, העולם שלנו, לצערי הרב, לא נעשה טוב יותר ולא נעשה שוויוני יותר.

שלי יחימוביץ': להיפך.

שלי יחימוביץ': צורות השעבוד והדיכוי של אוכלוסיות עצומות בעולם בידי קבוצות חזקות מהן נעשות יותר ויותר המוניות, יותר ויותר ציניות, יותר ויותר מתוחכמות, אבל ככל שמצבם של החלשים רע יותר, מצבן של הנשים עוד יותר רע.

שלי יחימוביץ': הן תמיד החוליה החלשה במיוחד, מצבן תמיד אפל במיוחד, גם כלכלית, גם תעסוקתית, גם בריאותית, גם פוליטית.

שלי יחימוביץ': יש חוט מקשר בין העובדה שאנחנו פה רק 16 חברות כנסת - -

נאדיה חילו: 17.

שלי יחימוביץ': - - 17 חברות כנסת, מתוך 120 מחוקקים, לבין נושא הדיון היום.

שלי יחימוביץ': לדיכוי יש הרבה צורות, אחת מהן היא הדרה ממוקדי הכוח, מכל האליטות.

שלי יחימוביץ': אבל, הצורה הקיצונית, המרושעת ביותר של הדיכוי הזה, בלי שום ספק היא בהיבטים הפיזיים שלו, אם זה מתרחש בתוך התא המשפחתי שאמור להיות מגונן, ואם זה מתרחש מחוצה לו - מכות, רצח, אונס, סחר בנשים והחזקתן בשבי כמו חיות לצורכי מין.

שלי יחימוביץ': אם יש משימה שכל הבית הזה צריך להתאחד סביבה בלי הבדלי השקפה פוליטית, דת, לאום, מין, זו המלחמה בפגיעה האנושה הזאת בגופם של בני-אדם, נשים, פגיעה בגוף שהיא כמובן גם פגיעה בנפש.

שלי יחימוביץ': לסיום, אחד הדברים שלמדתי כחברת כנסת חדשה הוא, שאגף הטקסים והאירועים נוהג לבקש מאתנו לבוא ללוויות של מי שנהרגו בפיגועי טרור.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא מבקש מאתנו ללכת ללוויות של הנשים שנרצחות בידי הבעלים שלהן.

שלי יחימוביץ': גם הן נפגעות טרור.

שלי יחימוביץ': גם הן חיות כמו צל מבועת, לא יודעות מאיפה תבוא המכה, ואם המכה הזאת תהיה מכת מוות.

שלי יחימוביץ': מידת האחריות שלנו לגונן על חייהן מפני הטרור היומיומי הזה שהן סופגות, בעיני לפחות זהה לחלוטין למידת האחריות שלנו לגונן על חייהם של אזרחי ישראל מפני פיגועי טרור.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: אני מצטרף גם לברכות.

דוד טל: חבר הכנסת רובי ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, זכור לי משנת 1988, שלושה חודשים לאחר שנבחרתי לכנסת, וחשבתי שהועלה נושא שאני יכול לתרום לדיון בו – ואז כך היה הנוהג, שחבר כנסת לומד את הדרכים של הבית לפני שהוא עולה ונואם את נאומו הראשון; אני יודע שהזמנים נשתנו, וטוב שנשתנו – ואחרי עלה חבר הכנסת לשעבר אמנון רובינשטיין, השר לשעבר, ובירך אותי, ועד היום זכורה לי ברכה זו.

ראובן ריבלין: הוא בירך אותי לאחר שלמד לפני ולפנים את כל תולדותי כדי להביאן לפני הכנסת.

ראובן ריבלין: מובן שאני מברך את חברת הכנסת מרום-שלו בכל לבי, אלא שלא הכרתי אותה, ולכן ביקשתי, מתוך הכבוד שאני נותן לאותו נאום ראשון של ברכה לנואמת ראשונה את המידה הדרושה, ואני מתנצל שעדיין אינני בקיא, אבל ברור לי שאשה רבת פעלים את.

ראובן ריבלין: נזדמנה לי הזכות היום, אדוני היושב-ראש, שהיא לא רק עונג אלא כבוד, לברך חברת כנסת חדשה, שאותה הכרתי בשנת 1992, כפוליטיקאי בראשית דרכו, אבל כבר מספיק ותיק.

ראובן ריבלין: היא כתבת "קול ישראל" לענייני מפלגות, אשר ניגשת אלי ואומרת: חבר הכנסת ריבלין, האם אני יכולה לראיין אותך?

ראובן ריבלין: ידעתי מי היא, משום ששמה כבר יצא מקצה הארץ ועד קצה בהיותה כתבת לענייני חברה וכלכלה המסקרת את נושא ההסתדרות, וכן היתה בעלת טור ב"קול ישראל", כאשר הגישה את יומן הכלכלה.

ראובן ריבלין: עמדתי על דעתה לאחר שנפגשנו פעמים מספר.

ראובן ריבלין: דעתה היתה מגובשת, וראית עיתונאית שיש לה תפיסת עולם, אבל יש בה יושרה שאולי היא צריכה להיות אור לכל עיתונאי ישראל ולכל הפוליטיקאים בישראל.

ראובן ריבלין: מודה ומתוודה אני, שהיא בשמאל ואני בימין, ופעמים בדעותינו המדיניות תהום פעורה בינינו, ויש האומרים שהיא בלתי ניתנת לגישור, ואני מאמין שהיא כן ניתנת לגישור, שכן כולנו נועדנו לחיות כאן בארץ הזאת, חבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: כולנו נועדנו לחיות בארץ הזאת; לא נגזר עלינו.

ראובן ריבלין: אבל ראיתם עיתונאי אשר הוא מהצד השני של המתרס, וכמה נוח לעיתונאי להתעמר בפוליטיקאים.

ראובן ריבלין: שכן הוא בעל עמדה באותה מערכת תקשורתית היכולה להוציא דיבתו של פוליטיקאי, טובה או רעה, והיא מעולם לא נגעה בגופו של איש, אלא תמיד נתנה לוויכוח הציבורי להתפתח ולהתלבן על מנת שהציבור קודם כול ידע את העובדות ויוכל להכריע אחר כך לגבי העמדות.

ראובן ריבלין: למרות מקומה בתקשורת, מקומה המרכזי, היא חשבה שתועמלן אינו יכול להיות אדם אשר מקומו ותפקידו לשרת את הציבור.

ראובן ריבלין: היא מעולם לא הסתירה את עמדתה ודעתה.

ראובן ריבלין: היא לא התחבאה, לא התייפיפה, לא אמרה דברים שהיא לא התכוננה לומר אותם כאשר היא ביקשה ונתבקשה להביע את דעתה.

ראובן ריבלין: אבל תמיד דיברה מתוך שלמות פנימית.

ראובן ריבלין: גם היום, באווירה הפוליטית בארץ, אנחנו רואים אשה צעירה רבת פעלים ובעלת ותק רב, אשר אומרת: באתי לכנסת למלא שליחות, אינני מבקשת להיות סגנית שר או שרה, ואינני מתנה את שליחותי בהיותי סגנית שר או שרה.

ראובן ריבלין: אני מאחל לכנסת שתהיי חברת כנסת טובה כפי שהיית משרתת ציבור בתפקידך כעיתונאית.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מסכים עם הדברים שאמרו בנושא האלימות.

ראובן ריבלין: נדמה לי שכל הסיבות ברורות, ועניין החינוך הוא מובן מאליו.

ראובן ריבלין: אבל אני רוצה לגעת, בזמן הקצר שאתה תותיר לי, בעניין אחד: האם מישהו בחן פעם באותה ועדה שהוקמה על-ידי הממשלה, ואשר סגן השר – והיום השר – אדרי משמש בה, כמה זמן לוקח מהרגע שמצלצלים למשטרה עד אשר המשטרה מגיעה?

ראובן ריבלין: האם אנחנו יודעים כמה תיקים של נשים אומללות, אשר התלוננו על בעליהן שמכים אותן, לא נענו או לא טופלו בצורה רצינית?

ראובן ריבלין: הממשלה צריכה להבין, שבלי שימת לב, בלי סדר עדיפויות הקובע שאנחנו צריכים יכולת למנוע ולאכוף - שכן כבר חברת הכנסת לשעבר יעל דיין, שהיא גם אחת ממשרתות הציבור היותר-נאמנות, וראתה לנגד עיניה את נושא האלימות כלפי נשים כמשימה וכשליחות בכנסת, גם השלוש-עשרה, גם הארבע-עשרה וגם החמש-עשרה, חשבה שעונשי מינימום יעזרו.

ראובן ריבלין: היה לי ויכוח אתה לגבי עונשי המינימום.

ראובן ריבלין: האמינו לי שהעונשים הקבועים בחוק מספיקים.

ראובן ריבלין: בתי-המשפט ואנחנו צריכים לשים את הדגש, על מנת שלא יוכלו לפרוע פרעות באנשים שהופכים להיות חסרי ישע, אף שאינם כאלה.

ראובן ריבלין: כולנו מדברים גבוהה גבוהה.

ראובן ריבלין: אם אנחנו נדאג, בין שאנחנו בקואליציה ובין שאנחנו באופוזיציה, שתהיה מערכת אכיפה, מערכת שבה נוכל להושיט עזרה - הרי אנחנו רצינו שהמשטרה תשמור על שלום הציבור ולא תשמש כאיזו מחלקה לרישומים של סטטיסטיקות כאלה או אחרות.

ראובן ריבלין: תודה.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת גדעון סער.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: אפשרתי לחבר הכנסת סער לדבר, חברת הכנסת לבנת, משום שהוא ביקש ממני לברך את חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דוד טל: בבקשה.

נסים זאב: ואם גם אני ארצה לברך אותה?

דוד טל: אני אשקול את זה שוב.

דוד טל: אתה יודע מה?

דוד טל: אני מאשר לך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

גדעון סער: כנסת נכבדה, זאת בשבילי הזדמנות טובה לברך את שלי, שיש לי אתה היכרות וחברות ארוכת שנים.

גדעון סער: לגבי כל חבר חדש שמגיע לבניין יש, קודם כול אצלו ואחר כך גם אצל החברים האחרים ואצל כל מי שצופה במה שקורה באולם הזה ובבניין הזה, ספק אם הוא יצליח בעבודה הפרלמנטרית.

גדעון סער: לגבייך אין לי ספק.

גדעון סער: קודם כול – וחבר הכנסת ריבלין נגע בזה בחלק מדבריו – כי את מבינה את חשיבות התפקיד, חשיבות העבודה בכנסת, חשיבות הכנסת, חשיבות הכנסת בחברה דמוקרטית כמגינה על הציבור, אבל גם שהייעוד של הכנסת לא מתמצה בלהיות תחנת מעבר בדרך לתפקידים של סגני שרים או שרים.

גדעון סער: העבודה שמתבצעת פה, באולם הזה ובוועדות, בעיקר עבודת החקיקה אבל לא רק, היא העבודה החשובה ביותר שמבצעת המערכת הדמוקרטית בכל שלוש הרשויות.

גדעון סער: הפוליטיקה והפרלמנטריזם ראויים, בעיני, לאנשים שיש להם יחס כזה לדמוקרטיה.

גדעון סער: מאחר שהיית חשופה בתקשורת, התכונות האישיות הטובות שלך שקופות לכל הציבור, והן יסייעו לך בעבודה הזאת - גם כשרון הביטוי וגם השקפת העולם, אבל גם הנכונות להיאבק על השקפת העולם.

גדעון סער: הכרתי אנשים שיש להם השקפת עולם, אפילו מגובשת, אבל ברגע שהם נדרשים להיאבק עליה, היא מתאיידת.

גדעון סער: הכרתי אנשים שיש להם נכונות להיאבק, יש להם היצר הזה, אבל אין להם השקפת עולם שהם יכולים להיאבק עליה.

גדעון סער: לך יש שניהם.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

גדעון סער: לסיום, אני חושב שחשוב שיגיעו לכנסת עוד הרבה חברים וחברות כמו שלי, שיש להם אלטרנטיבות בחוץ, שהם באים לכנסת מתוך בחירה והם מעשירים את הכנסת.

גדעון סער: אני מאחל לך הצלחה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

לימור לבנת: אין כל קשר בין הנושא - - -

דוד טל: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, ואחריו - חברי הכנסת לימור לבנת, יצחק זיו, אורית נוקד, אביגדור יצחקי, ואסל טאהא, יצחק אברמוביץ, עמירה דותן.

דוד טל: רבותי, אני מבקש הבנה בנושא הזה, משום שיש איזו פרוצדורה שאנחנו מברכים את חברי הכנסת החדשים.

דוד טל: אנחנו משתדלים שחבר כנסת ותיק יברך את החדש, זה הכול.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: מה גברתי היתה מציעה לי?

דוד טל: לא לתת ליושב-ראש סיעת הליכוד לברך את שלי?

דוד טל: אני מבין שזה היה לפנים משורת הדין, קיבלתי את זה.

דוד טל: זה פעם אחת בקדנציה.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: אני מקבל את הצעתה של גברתי, אבל כך נהגתי מתחילת הדיון.

לימור לבנת: - - -

דוד טל: חבר הכנסת סטס, בן עירי, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית נאומי הרשו לי לאחל לכל חברי הכנסת, חדשים כוותיקים, הצלחה רבה בקדנציה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי, היא עתידה להיות מרתקת וגורלית, וכולנו נזדקק לאיחולי הצלחה רבים.

סטס מיסז'ניקוב: לעצם הנושא, אלימות במשפחה היא אלימות בעלת פנים רבות - אלימות מילולית, נפשית ופיזית.

סטס מיסז'ניקוב: אלימות במשפחה הפכה במרוצת השנים האחרונות למכת מדינה.

סטס מיסז'ניקוב: היא עשויה להתחיל ברמה מינורית ביותר, כגון קללה או דחיפה, ויכולה להסתיים גם במוות, כפי שאנו לצערנו עדים לאחרונה לעתים די קרובות.

סטס מיסז'ניקוב: רק כדי לסבר את האוזן – וזה כבר נאמר פה – ניקח רק פן אחד של אלימות במשפחה, זאת שמופנית כלפי הנשים.

סטס מיסז'ניקוב: מאז ראשית שנות ה-90 ועד ימינו נרשמו 211 מקרי רצח - ואתמול היה המקרה ה-212 - של נשים בידי בני-זוגן.

סטס מיסז'ניקוב: בארץ יש כיום 200,000 נשים מוכות וגברים מכים, וגרוע לא פחות - מעל 600,000 ילדים שעדים לאלימות.

סטס מיסז'ניקוב: דהיינו, כל אשה שביעית הוכתה לפחות פעם אחת בחייה בידי בן-זוגה.

סטס מיסז'ניקוב: התופעה הזאת מצביעה על תופעה חברתית חמורה, שדורשת התייחסות מעמיקה, וטוב שהנושא עולה בדיון בכנסת כבר בראשית הקדנציה.

סטס מיסז'ניקוב: זה ייתן לנו כמחוקקים אפשרות להחמיר בחקיקה שתטיל סנקציות קשות על כל מיני גילויי אלימות, ובין היתר על אלימות במשפחה, שלעתים קרובות מתרחשת בחדרי חדרים, כשרק בני-הזוג חשופים לה, ולצערנו גם ילדיהם.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להתמקד בנאום שלי בילדים.

סטס מיסז'ניקוב: כדי לסבר את האוזן, פסיכולוג אמריקני בשם ארון ערך מחקר נרחב על מאפיינים אישיים של ילדים שנחשבים בסביבת בני-גילם לאכזרים במיוחד.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, הוא חקר על-אודות הוריהם של אותם ילדים וגם על-אודות סביבת מגוריהם.

סטס מיסז'ניקוב: החוקר גילה קשר ישיר בין התנהגות של ילדים בסביבת בני-גילם לבין העובדה שהם לא זוכים לחום מי-יודע-מה בביתם, הוריהם לא מתעניינים בענייני בית-הספר וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: ההורים שלהם נוטים בעצמם להיות תוקפנים יתר על המידה, מעדיפים להעניש פיזית את ילדיהם ומביעים מורת רוח קולנית מהתנהגותם.

סטס מיסז'ניקוב: הבילוי המשפחתי במשפחות האלה, המקובל והאהוב גם על ההורים וגם על הילדים במקרים שאותם חקר ארון, מסתכם בצפייה משותפת בסרטי אקשן רוויי קטעי אלימות.

סטס מיסז'ניקוב: ההתנהגות היומיומית של הורים משפיעה השפעה מכרעת על התנהגות ילדים.

סטס מיסז'ניקוב: ההורים אחראים באופן מלא למה שילדיהם ייחשפו אליו בתוך הבית.

סטס מיסז'ניקוב: התנהגות שקטה ותרבותית ובמידת הצורך ליבון מחלוקת שלא בפני ילדים ישפיעו רבות על סגנון ההתנהגות העתידי של ילדים ויפחיתו בהרבה נטייה לאלימות.

סטס מיסז'ניקוב: ההורים יכולים, וגם חייבים, לסנן את התוכן של שידורי הטלוויזיה שילדם נחשף להם, להפחית את הצפייה בתוכניות עם תוכן אלים, ואם הילד נחשף לתוכן אלים – הקטעים האלה חייבים להיות מלווים בהסברים המבדילים בין המתרחש בסרט לחיים האמיתיים.

סטס מיסז'ניקוב: את כל זה מציע ארון בסיכומי מחקריו.

סטס מיסז'ניקוב: התנהגות מולדת של הורים היא רק מקור אחד לאלימות במשפחה.

סטס מיסז'ניקוב: יכולים להיות לה מקורות נוספים, רבגוניים, החל ברעש בבית וכלה באובדן פרנסה.

סטס מיסז'ניקוב: את המתח המצטבר ההורים יכולים לפרוק על ילדיהם, וכך להעצים עוד יותר את האווירה הקשה ממילא השוררת במשפחה.

סטס מיסז'ניקוב: מי מאתנו לא מכיר סיפור-בדיחה על אבי המשפחה, אשר חטף צעקות מהבוס שלו, מגיע הביתה ומתפרק על אשתו, כמובן.

סטס מיסז'ניקוב: אשתו העצבנית מחטיפה לבנה, שבדיוק עבר במקום, והוא בתורו בועט בכלב ששוכב להנאתו על השטיח.

סטס מיסז'ניקוב: מה קורה בסוף, אתם כולם מנחשים.

סטס מיסז'ניקוב: מובן שהכלב נושך את אבי המשפחה, אשר מתעצבן עוד יותר, ורמת העצבנות והאלימות באותה משפחה עולה מרגע לרגע.

סטס מיסז'ניקוב: המקור של כל מסכת הייסורים הזאת, שהיה בכלל הבוס של אבי המשפחה, נשכח מזמן.

סטס מיסז'ניקוב: זהו מצב מציאותי הרבה יותר ממה שאנחנו חושבים.

סטס מיסז'ניקוב: כולנו בזמן האחרון הפכנו לתוקפנים ולעצבנים הרבה יותר, ועלולים לשפוך על האדם הקרוב ביותר אלינו מבול של אנרגיה שלילית, כאילו היה האויב המר שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: זה, כנראה, ביטוי למציאות הלא-קלה שאנחנו חיים בה, אבל זה נושא בפני עצמו ולדיון אחר.

סטס מיסז'ניקוב: במחקר אחר, שקראתי לא מזמן, נבחנו 15 זוגות ברמות השכלה שונות.

סטס מיסז'ניקוב: חלקם לא סיימו בית-ספר, חלקם סיימו עם בגרות וחלקם אקדמאים.

סטס מיסז'ניקוב: הם הגדירו מה זה בעבורם אלימות במשפחה.

סטס מיסז'ניקוב: 70% מהם התייחסו בהקשר זה למכות בתוך המשפחה, 53% מהם הגדירו אלימות במשפחה כהתמכרות לסמים ולשתייה וגם איומים בתקיפה פיזית, הרבה פחות מהמשפחות האלה הגדירו את העונשים הפיזיים שניתנים לילדים כאלימות במשפחה, ועוד פחות מהן התייחסו לקללות ולעלבונות מילוליים בתוך המשפחה.

סטס מיסז'ניקוב: לפי תשובות הנשאלים, יש קשר ישיר מובהק בין רמת ההשכלה לבין רמת ההבנה שגם הענישה הפיזית של הילדים וגם קללות נחשבות לאלימות וגוררות אלימות נגדית.

סטס מיסז'ניקוב: על כן, לחברה שלנו יש דרך ארוכה לשנות את דרכינו בתחום האלימות במשפחה, החל בשינוי מנטליות של חלק מאתנו וכלה ביצירת מצב, לרבות חוקתי, של ענישה חמורה על כל גילויי האלימות במשפחה.

סטס מיסז'ניקוב: כלי התקשורת יכולים למלא תפקיד חשוב בדרכנו אם ידגישו תוכניות המכוונות להגברת חשיפת אפשרויות חוקיות במקרה של גילוי אלימות, אבל גם יחנכו למערכת יחסים אחרת בתוך המשפחה, סובלנית יותר, יחנכו לפסיכולוגיה התנהגותית ולדרכי מניעת עימותים.

סטס מיסז'ניקוב: גם תוכניות להגברת ההשכלה של הורים יכולות למלא תפקיד מכריע, כגון הסדנאות להורות המונהגות כיום בכמה עיריות, למשל בעיריית ראשון-לציון, אשר מלמדות גם לתקשר בצורה נכונה זה עם זה וגם עם הילדים.

סטס מיסז'ניקוב: בכל אופן, המציאות מחייבת אותנו לחפש דרכים חדישות למניעה ולהפחתה של אלימות בתוך המשפחה, ואנחנו חייבים לתת את דעתנו על כך.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

דוד טל: אחריה – חבר הכנסת יצחק זיו, חברת הכנסת אורית נוקד וחבר הכנסת אביגדור יצחקי.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ברכות לחברי הכנסת החדשים.

לימור לבנת: אני רוצה לברך את חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב מישראל ביתנו.

לימור לבנת: אני רוצה לברך אותך על בחירתך לכנסת, על נאום הבתולין שלך, הנאום הראשון שלך בכנסת.

לימור לבנת: אני לא מכירה אותך, אבל אני מקווה מאוד שתצליח בעבודה הפרלמנטרית שלך כאן ונזכה כולנו בתקופה הקרובה, במהלך הקדנציה הזאת, להכיר אותך יותר ולהתברך בעבודה הפרלמנטרית שלך.

לימור לבנת: חברי הכנסת, הדיון הזה כאן היום על המאבק באלימות נגד נשים הוא דיון עצוב.

לימור לבנת: הוא עצוב לי, כי עצם העניין הוא עצוב, כמובן.

לימור לבנת: כל דיון באלימות נגד נשים, באלימות בכלל, הוא דיון עצוב, אבל הוא עצוב במיוחד כי הוא חוזר כל שנה, בריטואל, ואנחנו שוב דנים ושוב אומרים כמה זה חמור וכמה זה קשה וכמה צריך לעשות, ואולי נעשה כך ונעשה אחרת, ועוד חקיקה ועוד ענישה ואולי נמציא משהו, נמציא את הגלגל מחדש, אז אולי יהיה עוד יותר בסדר, ואולי נעשה פעולה כזאת או אחרת ויהיה בסדר.

לימור לבנת: ואז אנחנו פותחים את העיתון ואנחנו מוצאים, רק בלקט מהעיתונים של אתמול והיום, לא רק על מקרי הרצח ששמענו עליהם במהלך השבוע האחרון – משפחת בז'ה מאור-יהודה, אותה משפחה שעלתה מאתיופיה, ודוד תורג'מן שרצח את אשתו זיטה והתאבד לאחר מכן, ואותו מקרה רצח של גלינה אייזן מאריאל, ששמענו עליו רק אתמול – אבל מספיק לראות בעיתונים שהוגש כתב אישום נגד שוטר מהיאחב"ל, שאיים לרצוח את חברתו השוטרת לפני שנה, אחרי שהוא הכה אותה וגרם לה לחבלות נוראות, וכן שנעצר תושב עכו שאיים לרצוח את חברתו, כמו שהוא רצח את חברתו בברית-המועצות לפני 15 שנה, ועוד ועוד.

לימור לבנת: אני לא אלאה, אבל הכול מלקט של עיתונים של יומיים, לא משנים או חודשים.

לימור לבנת: זה בלתי נגמר וזה עצוב, ולא מצליחים לצאת ממעגל האלימות הזה של גברים נגד בנות-זוגם.

לימור לבנת: אני שומעת את הדברים, ועולים פה חברי כנסת בזה אחר זה ואומרים: האלימות בחברה, וצריך לחנך, והנה כל האלימות שגוברת בחברה.

לימור לבנת: אינני מקבלת את הדברים האלה, כי אלימות נגד נשים איננה כמו אלימות אחרת, שהיא בעיה וסוגיה בפני עצמה.

לימור לבנת: אמרה כאן שלי יחימוביץ קודם, ואני מקבלת את דבריה, שהנשים – איך שרו פעם?

לימור לבנת: – הן הכושי של העולם.

לימור לבנת: הזילות של חיי נשים, הזלזול והיחס כלפי נשים, ההתייחסות היא אחרת מאשר לאלימות אחרת או לכלל סוגי האלימות למיניה, שהם מזעזעים בפני עצמם.

לימור לבנת: כאשר אני מנסה לחשוב מה עוד אפשר לעשות, איכשהו למצות את כוח הדמיון עד בלי די, אני יכולה להגיד שאחת הבעיות המרכזיות היא שאין החלפת אינפורמציה מספקת בין המערכות.

לימור לבנת: יש חוסר תיאום בין המשטרה לקליטה, לרווחה, לבריאות, לרשויות המקומיות.

לימור לבנת: דוגמה אחת קטנה.

לימור לבנת: אני קוראת כאן על אותו רצח מזעזע של גלינה אייזן מאריאל - - -

דוד טל: גברתי, הקציתי לך עוד דקה וחצי, אז את במסגרת של עוד דקה וחצי.

לימור לבנת: סליחה, למה אתה מעיר לי?

דוד טל: אני מעיר משום שזמנך תם.

לימור לבנת: זמני תם?

דוד טל: כן.

דוד טל: הקציתי לך חצי דקה, ועכשיו עוד דקה.

דוד טל: רציתי שתדעי שהקציתי לך דקה וחצי נוספת.

לימור לבנת: בסדר גמור, תודה לך.

לימור לבנת: אם כך, אומר משהו אחר.

לימור לבנת: מעבר לכל מה שרציתי לומר עד עכשיו, אעבור למה שבאמת חשוב להגיד היום.

לימור לבנת: היום יש דיון מיוחד כאן בכנסת.

לימור לבנת: הבעיה המרכזית, מעבר לכל הדברים האחרים, היא שיש אנשים שלא הפנימו את הדבר האמיתי והחשוב ביותר.

לימור לבנת: אם ביום כזה היושב-ראש שמנהל פה את הישיבה, רואה לנכון לומר שיש להחמיר בעבירות אלימות יותר מאשר בעבירות אחרות, אבל מאידך גיסא המערכת חייבת להעניש נשים המעלילות שווא, שמגמתן להפליל חפים מפשע, בחומרת הדין, וכל תלונת שווא גוררת - - -

דוד טל: אמרתי שזמנך תם, אבל אאפשר לך לומר את כל מה שתרצי לומר.

לימור לבנת: - - - אבל מאידך גיסא, המערכת חייבת להעניש נשים מעלילות שווא, שמגמתן להפליל חפים מפשע - - -

דוד טל: חברת הכנסת לבנת, תקשיבי.

לימור לבנת: אני מבקשת לא להפריע לי.

דוד טל: סליחה, אני מנהל את הישיבה.

דוד טל: אמרתי שזמנך תם, אבל אני, ברוב הגינותי, אאפשר לך לטעון, כי יש לך טענות נגדי.

דוד טל: בבקשה.

לימור לבנת: נכון.

לימור לבנת: אם היושב-ראש מרשה לעצמו לומר את הדברים האלה היום, ולהוציא אותי מהמליאה כי קראתי קריאת ביניים מנומסת במהלך של 12 שניות – זה נמדד – לקול מחאות חברי הכנסת מכל סיעות הבית, באופן חסר תקדים, זה אומר שיש אנשים ויש גברים שגוזרים גזירה שווה, ובנשימה אחת, במקום לטעון נגד הגברים האלימים, רואים לנכון לבוא בטענות על תופעה שולית שקיימת - -

דוד טל: גברתי, הושמעה טענה כזאת?

לימור לבנת: - - של נשים שמעלילות - - -

דוד טל: גברתי לא שמעה טענה כזאת?

לימור לבנת: אני מבקשת לא להפריע לי, שלא אצטרך לקרוא אותך לסדר, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: גברתי, בינתיים מי שקורא לסדר זה אני.

לימור לבנת: ולכן, מה זה עושה?

לימור לבנת: זה מעביר מסר לגברים: אל תדאגו, אם הנשים יתלוננו לא יאמינו להן, כי יגידו שאולי זאת העללת שווא.

לימור לבנת: לנשים זה מעביר מסר: לא יאמינו לכן בלאו הכי, אל תתלוננו.

לימור לבנת: זאת הבעיה, עדיין אין הפנמה, עדיין אין הבנה, ולכן כל הכלים וכל החינוך וכל המשטרה וכל האכיפה וכל מערכות הרווחה - - -

דוד טל: תודה.

דוד טל: אל תנצלי את מה שנתתי לך.

דוד טל: את מנצלת - - -

לימור לבנת: אני מסיימת את דברי.

לימור לבנת: כל עוד יהיו אנשים, גברים, נבחרי ציבור, שלא יבינו את זה, וכאן מהכנסת, מהבית הזה, לא ישודר מסר ברור, לא ייאמר דבר ברור - והחמור מזה, על-ידי מי שמנהל כאן את הישיבה, שהוא כרגע יושב-ראש הכנסת בפועל - כנראה אנחנו בצרה גדולה מאוד.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: אני מודה לך מאוד.

לימור לבנת: אני מודה לך מאוד.

לימור לבנת: קודם עשית שימוש לא ראוי בסמכותך, טוב שעכשיו הבנת כנראה את המשגה.

לימור לבנת: אני מקווה שתבין גם את המשגה בדברים שאמרת קודם.

דוד טל: לא, לא, לא שגיתי, אבל לא אתייחס לזה כרגע.

דוד טל: חבר הכנסת זיו, בבקשה.

דוד טל: חברת הכנסת לבנת, אם היית שומעת את כל דברי - טענתי שעלילות שווא יחזרו כבומרנג לנשים.

דוד טל: את יכולה לקחת את הפרוטוקול.

לימור לבנת: יש לי הסטנוגרמה.

יצחק זיו: מכובדי היושב-ראש וחברי הכנסת, בשנים האחרונות האלימות במשפחה הפכה למכת מדינה, לתופעה בין-דורית החוצה את כל שכבות הציבור.

יצחק זיו: האופי המיוחד של עבירות אלימות במשפחה הוא כזה שקשה להבחין בו בטרם קרות האירוע.

יצחק זיו: נרשמו מקרים רבים של אלימות כלפי בני משפחה.

יצחק זיו: מדובר באלימות פיזית ומילולית כנגד בני משפחה המהססים להתלונן על כך.

יצחק זיו: זו אלימות של חזקים כלפי חלשים, הורים כלפי ילדיהם, גברים כלפי נשים וצעירים כלפי הוריהם.

יצחק זיו: קשישים רבים הם קהל היעד של אחת מתופעות הפשע החמורות ביותר - אלימות נגד קשישים חסרי ישע וחלשים.

יצחק זיו: בעשר השנים האחרונות נרצחו 257 נשים על-ידי בעלים, בני-זוג וקרובי משפחה.

יצחק זיו: ב-2001 נרצחו 28 נשים, 13 נשים מהן נרצחו בידי בני-זוגן.

יצחק זיו: ב-2002 נרצחו 28 נשים, ב-2003 נרצחו 22 נשים, ב-2004 19 נשים, וכן הלאה.

יצחק זיו: לפי נתוני משרד הרווחה, הנסמך על נתוני שדולת הנשים בכנסת ובמשטרה, 38 נשים נרצחו בשנת 2005 על-ידי קרובי משפחה, עשר מהן נרצחו על-ידי בני-זוגן.

יצחק זיו: בסקר שערך ארגון הבריאות העולמי ב-60 מדינות, בכללן ישראל, נמצא כי בין 20% ל-50% מהנשים חוו אלימות במשפחה.

יצחק זיו: הגידול בפשיעה ובאירועי אלימות בישראל קשור למחסור בתקנים במשטרה, לקריסה במערכת הרווחה, לגידול באבטלה ולמשבר במערכת החינוך.

יצחק זיו: בחוק למניעת אלימות במשפחה, התשנ"א-1991, הוסדר הליך של מתן צו הגנה נגד מי שנהג באלימות כלפי בן משפחתו.

יצחק זיו: יתרונו של צו ההגנה בכך שהוא מאפשר מתן עזרה ראשונה והגנה מיידית לקורבן.

יצחק זיו: זהו סעד מהיר, המעניק נגישות מרבית לבית-המשפט.

יצחק זיו: האפקטיביות שלו תלויה במידת אכיפתו.

יצחק זיו: כנבחרי ציבור, מוטלת עלינו האחריות לפנות ולדרוש מכל הגורמים האחראים לנושא להרים קול, לעשות כל שביכולתם כדי לצמצם את התופעה.

יצחק זיו: יש לבחון בהקדם אם וכיצד מוצו הכלים אשר ניתנו בידי מערכות האכיפה - המשטרה, הרווחה ומערכת החינוך, ואם יש להקצות משאבים נוספים לטיפול בנושא.

יצחק זיו: תודה.

דוד טל: תודה רבה לך, אדוני.

דוד טל: עמדת במסגרת הזמן.

דוד טל: חברת הכנסת אורית נוקד, ואחריה - חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת יצחק זיו.

אורית נוקד: אני לא מכירה אותך, אבל אני בטוחה שתעשה את שליחותך ועבודתך נאמנה, ואני רוצה לאחל לך המון הצלחה.

אורית נוקד: כשאנחנו מדברים על אלימות במשפחה חשוב לזכור, כפי שנאמר קודם, שאלימות במשפחה היא חלק מגל אלימות ששוטף את החברה בישראל.

אורית נוקד: אנחנו עדים בשנים האחרונות לעלייה בשיעור הרציחות, בשיעור הדקירות על עניינים של מה בכך בכביש, ברחובות, במועדונים.

אורית נוקד: לדאבוני, מקרי האלימות הקשים ביותר מופנים דווקא כלפי האוכלוסיות החלשות בחברה.

אורית נוקד: אנחנו נתקלים, כפי ששמענו, במקרי שוד אלימים נגד זקנים, התעללויות בחוסים חסרי ישע, אלימות ותקיפות מיניות של ילדים, אלימות בספורט, אלימות בבתי-הספר, וכמובן אלימות נגד נשים, שהיא החמורה ביותר.

אורית נוקד: שתי עדויות מצמררות לעומק התופעה קיבלנו רק השבוע, כאשר שתי נשים נרצחו על-ידי בני-זוגן.

אורית נוקד: מי שחושב שהאלימות קיימת רק בשכבות סוציו-אקונומיות נמוכות, חוטא לאמת.

אורית נוקד: האלימות נמצאת בכל מקום, היא רק משנה את צורותיה.

אורית נוקד: מודעות לצורותיה השונות תביא לטיפול טוב יותר בבעיה.

אורית נוקד: מחקרים מראים, שילד שגדל בסביבה אלימה מאמץ לעצמו דפוסים אלימים, אשר מלווים אותו ואת סביבתו לכל אורך חייו.

אורית נוקד: כאשר אנו מדברים על אלימות בתוך המשפחה, פעמים רבות מתרחשת האלימות הזאת מתחת לפני השטח ובחדרי חדרים.

אורית נוקד: לכן, יצירת האקלים אשר יאפשר דיווח ליותר ויותר אנשים הוא אחד מהדברים החשובים ביותר.

אורית נוקד: חשוב להרחיב את חובת הדיווח על עבירות אשר מתבצעות במשפחה.

אורית נוקד: הנחתי בכנסת הקודמת הצעת חוק בעניין, ובכוונתי כמובן להמשיך לעסוק בה.

אורית נוקד: את הרחבת הדיווח יש לבצע בשתי דרכים: האחת על-ידי החמרת הענישה על אי-דיווח, וההרחבה הנוספת היא על-ידי הרחבת המעגלים שעליהם יש להחיל את חובת הדיווח.

אורית נוקד: האלימות היא תוצאה, היא סימפטום של בעיה.

אורית נוקד: אם לא נרכז מאמצים וכוחות במניעת האלימות, נמצא עצמנו מכבים שוב ושוב שרפות נקודתיות.

אורית נוקד: לעומת זאת, אם נטפל בבעיות ובגורמים, נוכל להקטין את ממדי הבעיה.

אורית נוקד: לכן, אני סבורה שעל הממשלה לתת לטיפול בנושא האלימות עדיפות עליונה.

אורית נוקד: צריך להמשיך את עבודת הוועדה הבין-משרדית שהוקמה, להחיש את קצב קבלת ההחלטות, וכשאלה יתקבלו, לדאוג שהן תיושמנה.

אורית נוקד: בוודאי הדבר כרוך בהקצאת תקציבים לחינוך, לרווחה, לאכיפה.

אורית נוקד: אם באמת יופנו תקציבים משמעותיים, ניתן יהיה להקצות כספים לחינוך ילדים בגיל הרך ובבתי-הספר, לעודד את פעילויות תנועות הנוער, שיכולות לסייע בהקטנת התופעה, להביא למודעות ולהסברת התופעה ולהביא להכרה שמעשה מסוים הוא בבחינת אלימות, וכמובן ניתן יהיה להקצות משאבים לטיפול בנפגעים ובנאשמים.

אורית נוקד: אני מאמינה, שאם כולנו נעבוד ביחד, בשיתוף פעולה ובצורה עניינית, נוכל להקטין את ממדי התופעה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, אני אברך את חברת הכנסת הוותיקה.

אביגדור יצחקי: אולי נעשה שינוי - לא רק הוותיקים יברכו את החדשים.

אביגדור יצחקי: אני מכיר אותה הרבה שנים, באמת חברת כנסת נהדרת.

אביגדור יצחקי: אני בטוח שאלמד ממנה הרבה.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, התרגשות גדולה היא לי לנאום את הנאום הראשון בכנסת.

אביגדור יצחקי: חבל שזה דווקא על נושא האלימות, כי האלימות במשפחה היא פניה של החברה.

אביגדור יצחקי: זה לא רק במשפחה, זה בחברה כולה.

אביגדור יצחקי: נדמה לי שמדינת ישראל לא הכינה את עצמה לעידן שבו הדברים משתנים.

אביגדור יצחקי: היום בני-הנוער - ויש לי ילדים בגיל הבגרות, בשנות ה-20 המוקדמות, ואני רואה את החברים שלהם.

אביגדור יצחקי: מה עושים כל יום?

אביגדור יצחקי: הולכים לשתות.

אביגדור יצחקי: מה עושים אחרי הצבא?

אביגדור יצחקי: נוסעים לשנה לחוץ-לארץ.

אביגדור יצחקי: ולאן נוסעים?

אביגדור יצחקי: - לדרום-אמריקה ולמזרח ולהודו.

אביגדור יצחקי: ומה מוצאים שם?

אביגדור יצחקי: פה סם כזה ושם סם אחר.

אביגדור יצחקי: אין מה לעשות, רוב הנוער בעולם נוהג כך, ולא תמיד משנה איפה קיבלת את החינוך, כי החינוך בבית – שהוא חשוב מאוד - בסופו של דבר יש לו איזו השפעה.

אביגדור יצחקי: דיברו קודם על החינוך הדתי, שאני מאוד מעריך אותו.

אביגדור יצחקי: אני לא רוצה לחרוץ את דינו של אף אחד, אבל רק לפני כמה ימים התבשרנו שתינוק נהרג במשפחה דווקא חרדית.

אביגדור יצחקי: אני חושב שבסופו של דבר הפתרון לעניין הזה הוא בשני דברים, ולפי הסדר הזה: הראשון הוא בחינוך.

אביגדור יצחקי: צריך להכניס את החינוך הזה לכל מקום במדינה שבו יש אנשים, כדי שיבינו שערך חיי אדם הוא הערך הכי קדוש לפי כל תפיסת עולם, חילונית, דתית, ולא משנה איזו דת.

אביגדור יצחקי: אם עוברים לסדר-היום על הדברים האלה, האלימות הופכת לטרור.

אביגדור יצחקי: מה ההבדל בין אדם שמתפוצץ והורג אנשים בשם איזו אידיאולוגיה מטורפת לבין אדם שדוקר את חברו כיוון שלא נתנו לו להיכנס לפאב כזה או אחר?

אביגדור יצחקי: אלה שני דברים שדומים מאוד זה לזה.

אביגדור יצחקי: לכן, החינוך צריך להיות בבית-הספר.

אביגדור יצחקי: צריך להיות חינוך גם להורים, צריך לקיים קבוצות דיון שבהן מדברים על זה שהדבר הזה הוא נגע שצריך לעקור אותו.

אביגדור יצחקי: הדבר השני הוא הבעיה הידועה במדינת ישראל - האכיפה של החוקים והעונשים שמקבלים האנשים האלה.

אביגדור יצחקי: דרך אגב, אילו אכפו את כל החוקים של מדינת ישראל, לא היו צריכים להמציא חוקים חדשים, כי רוב החוקים החדשים הם כאלה שבאים לפתור את הבעיה של חוסר האכיפה של החקיקה הקיימת.

אביגדור יצחקי: צריך, בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים, להקים גורם מוגדר, אחראי באחד המיניסטריונים - זה צריך להיות בביטחון הפנים – שמטפל בנושא האלימות גם דרך החינוך וגם דרך הדברים האחרים.

אביגדור יצחקי: אני מקווה שנמצא את הזמן במהלך הקדנציה הזאת לטפל גם בנושא הביצועי.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מברך את חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

ואסל טאהא: הוא אומנם חבר כנסת חדש, אבל בוודאי מתנהג כמו חבר כנסת ותיק.

ואסל טאהא: חבר הכנסת אביגדור יצחקי מוכר במיוחד אצל ועד ראשי הרשויות.

ואסל טאהא: שמעתי הד חיובי לכל מעשיו.

ואסל טאהא: היתה לו אוזן קשבת בהיותו מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

ואסל טאהא: הוא היה רגיש מאוד לכל בעיות הסקטור הערבי.

ואסל טאהא: הוא ניסה כל הזמן לעזור, במיוחד כשזה נגע לחינוך.

ואסל טאהא: זה היה עניין רגיש אצלו.

ואסל טאהא: הוא היה הגון בכל התבטאויותיו, במעשיו.

ואסל טאהא: אני מאחל לו הצלחה ועשייה פורייה בכנסת.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, האלימות היא תוצאה טבעית של החיים הקשים והמצב הקשה, הכלכלי, הפוליטי, החינוכי.

ואסל טאהא: האלימות היא תופעה שמתרחבת בחברה הישראלית, מחריפה בעיקר באזורים מוכי עוני ואבטלה, מחריפה באזורים שבהם רמת החינוך היא נמוכה.

ואסל טאהא: כל הסיבות האלה גורמות בסופו של דבר לאלימות במשפחה, בחברה.

ואסל טאהא: לכן יש צורך, אדוני היושב-ראש, להעלות את המודעות בקרב שני המינים כבר מגיל צעיר.

ואסל טאהא: זה כרוך בחינוך מהגיל הרך, בבתי-ספר יסודיים, כדי להדגיש את נושא האלימות, הסבלנות והסובלנות, כדי להצמיח דור שמאמין באמת שהאלימות היא דבר מסוכן.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הממשלה לא מקצה תקציבים שיעזרו לחברה להתמודד עם הנגע הזה.

ואסל טאהא: על הממשלה להקצות תקציבים שייעודם לטפל בנושא הזה, ליצור מקומות עבודה על מנת לעזור למשפחות שחיות בעוני, ליצור מקומות עבודה למובטלים, לנשים, לגברים, שיהיה כלי כלכלי שיעזור להם לצאת מהמעגל הזה.

ואסל טאהא: אנחנו יודעים שאחת הסיבות לאלימות בחברה הישראלית היא המצב הכלכלי שגורם לאלימות לא רק במשפחה, אלא גם בחברה.

ואסל טאהא: אנחנו עדים לכך שגם האלימות בשטחים שאנחנו רואים על המסך יום-יום מצד הצבא הכובש, גורמת לאלימות בתוך המדינה, בתוך המשפחה, כי האלימות אינה יודעת גבול.

ואסל טאהא: לכן, יש צורך להדגיש את העניין הזה בחינוך, לפתור את הבעיות, ליצור מקומות עבודה, לנסות לעזור למשפחות, להקים מקלטים שיעזרו לנשים מוכות ולילדיהן ולכל מי שצריך עזרה בנושא הזה.

ואסל טאהא: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, שלו זה הנאום השני.

דוד טל: אחריו – חברת הכנסת עמירה דותן, ואחריה – השר רוני בר-און.

דוד טל: חבר הכנסת אהרונוביץ ישתדל לשמור על מסגרת הזמן.

יצחק אהרונוביץ': כמו תמיד.

יצחק אהרונוביץ': אני חבר כנסת ממושמע.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחודש האחרון התרחשו כמה מקרים מזעזעים של אלימות במשפחה - רציחות של בעלים את נשותיהן, רצח של אבא את ילדו הפעוט ואתמול רצח נוסף באריאל.

יצחק אהרונוביץ': מקרים מזעזעים אלה מצטרפים לרשימת מקרים אין-סופית של פגיעות ואלימות בתוך המשפחה, הנאספים לסטטיסטיקה איומה של פנים ושמות, כאשר את גודל השואה הפרטית שמאחורי השמות אין לתאר, לספר או להכיל.

יצחק אהרונוביץ': עיון בנתוני הפשיעה על-פי משטרת ישראל בנושא האלימות במשפחה מחזק את התחושה כי התופעה הולכת ומתפשטת.

יצחק אהרונוביץ': מאחורי המספרים והשמות יש משפחות שלמות שעולמן חרב עליהן והצלקות בקרבן ילכו עמן דרך ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': האלימות במשפחה מייצגת תופעה של אלימות בחברה כולה, אלא שכאן מדובר באלימות בתוך ביתו-מבצרו של האדם, במקום שבו הוא אמור לחוש הכי בטוח ומוגן.

יצחק אהרונוביץ': הפגיעה האלימה על-ידי אדם קרוב, בן-משפחה, משמעותית בהשלכותיה הנפשיות והרגשיות.

יצחק אהרונוביץ': שרשרת האלימות שנוצרת עת הילד המוכה הופך לעתים קרובות לגבר מכה, בלתי נתפסת וחייבת להיגדע.

יצחק אהרונוביץ': בית-המחוקקים הפנים זאת ונרתם למלחמה באלימות במשפחה, ורמת הענישה אכן הוכפלה כאשר מדובר בעבירות אלימות כלפי בן המשפחה.

יצחק אהרונוביץ': ובנוסף, בחוק המעצרים נקבע כי עבירת אלימות כלפי בן משפחה מקימה חזקת מסוכנות.

יצחק אהרונוביץ': אך אני אומר שלא די בכך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': מערכת בתי-המשפט לא הפנימה את המסר שהועבר לה, וצו המחוקק אינו מבוצע במלוא חומרתו.

יצחק אהרונוביץ': לא די בכך שאנו המחוקקים נקבע את רמת הענישה.

יצחק אהרונוביץ': בית-המשפט צריך לתרגם זאת לעונשים שיהוו הרתעה ויעבירו מסר גורף גם לנאשמים וגם לנאשמים פוטנציאליים, שכל מי שנוקט אלימות, בפרט אלימות כלפי בן משפחה, חותם את גזר-דינו למאסר מאחורי סורג ובריח.

יצחק אהרונוביץ': חובה עלינו להבטיח שרשויות אכיפת החוק יהיו לצד הקורבן האוזר אומץ לנפץ את בועת האלימות ולהתלונן, כשהוא חושש לאובדן תאו המשפחתי ולהסתכנות במימוש איומי התוקף.

יצחק אהרונוביץ': מפה אני קורא ואומר לאותן נשים היושבות כרגע בבית ושותקות ומפחדות ומסתתרות - אני מתחייב מעל במה זו שאעשה כל מה שביכולתי על מנת שהמצב הזה ישתנה, ואתן אל תשבו בבית ותחיו בצל הפחד והאימה.

יצחק אהרונוביץ': תתלוננו, תפנו לעזרה.

יצחק אהרונוביץ': אכן, הטיפול באלימות הוא לא עניין של מה בכך, ולצערי אני אומר, הרווחנו ביושר את המצב הזה בזכות שנים של הזנחה, של שאננות ואדישות, שנים של סדרי עדיפויות לקויים, שבהן נושא האלימות נדחק לשוליים.

יצחק אהרונוביץ': שנים של ועדה ועוד ועדה ועוד ועדה.

יצחק אהרונוביץ': הפתרון הוא אחד וכאן, וצריך להיות מיידי - הכרזת מלחמה כוללת נגד האלימות תוך שילוב ידיים של כל המערכות: מערכת החינוך, משטרת ישראל, משרד המשפטים, מערכת המשפט ורשויות הרווחה השונות, אשר יחד יביאו למיגור או לפחות להפחתה משמעותית של האלימות בישראל.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חברת הכנסת עמירה דותן, בבקשה.

עמירה דותן: תודה.

עמירה דותן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאחר שזו הפעם הראשונה שלי מעל במה זו אומר כמה מלים מהתפילה, ברשותך: תן בלבי בינה להבין, להשכיל, לשמוע, ללמוד וללמד, לשמור ולעשות, למען לא נבוש, לא ניכלם ולא ניכשל לעולם ועד.

עמירה דותן: ברשותכם, משפחה ואלימות הן מושגים שבעצם החיבור ביניהם יש סתירה פנימית, דבר והיפוכו.

עמירה דותן: אלימות יש בה אימתנות, אינוס, בריונות, כוחניות ותוקפנות.

עמירה דותן: משפחה היא בית, קן, צאצאים, אינטימיות, ידידותיות ולבביות.

עמירה דותן: עוצמת המשמעות, אם כן, מונחת במושג עצמו, שהרי מה נורא יותר מלהרגיש אימה בבית, בריונות תחת הגג המגן מהעולם, אינוס במקום שאמור לחבק.

עמירה דותן: אלימות איננה רק אלימות פיזית.

עמירה דותן: היא השפלה, מבט, מלה, טון ואווירה.

עמירה דותן: ההחלטה לייחד את אחד הדיונים הראשונים של מושב זה לנושא מניעת אלימות במשפחה מסמנת, להבנתי, מתן דגש ומינוף להסכמה ההצהרתית שקיימת בנושא.

עמירה דותן: כמי שחרדים לביטחון החברה שבה אנו חיים, חובה עלינו לעשות הכול על מנת שהעובדות המזעזעות והסטטיסטיקה ההולמת בפתחנו, שלפיה בני המשפחה הנתפסים חלשים, בדרך כלל ילדים, נשים, מבוגרים, הם כר גידופים, שק חבטות ומצע לפורקן זעם, כל אלה ייעצרו.

עמירה דותן: את הזמן הקצר שעומד לרשותי אני מבקשת לייחד לשלוש נקודות שהן מעט מן המעט.

עמירה דותן: משפחה היא גרעין של תא שמרכיב אותנו ועושה אותנו חברה.

עמירה דותן: משפחה החיה בתוך ובצל אלימות היא משפחה חולה.

עמירה דותן: ניתן לשער עד כמה יסבול תפקודם של המוכים והמושפלים, כמה תפיסת חוסר הביטחון, ההשפלה, היותם לא שווים, מלווה אותם ביום-יום במקום העבודה, במערכות החינוך ובסופרמרקט.

עמירה דותן: תפיסת העולם של כל אחד מבני משפחה שיש בה אלימות מושפעת מהוויה מחלישה זאת, והם נושאים אותה עמם להמשך חייהם ולמעגלי המפגשים והקשרים שהם מקיימים.

עמירה דותן: חוסר האונים, החולשה, מין תחושה של "זה מה שמגיע לי", מתארגנים לחיים של אי-מימוש עצמי ו/או להתנהגות אלימה כצורה של התגוננות והישרדות, דבר הפותח מעגל חדש.

עמירה דותן: אין לנו כחברה המותרות להיות בזבזנים במשאב הכי יקר לנו, שהוא האדם.

עמירה דותן: בניית חברה חזקה ובריאה מחייבת מתן ביטחון והענקת כלים להתמודדות עם איום ואלימות.

עמירה דותן: הנושא השני הוא החוק.

עמירה דותן: החוקים שנחקקו בבית זה הם חוקים טובים.

עמירה דותן: הקושי, מסתבר, הוא ביישומם.

עמירה דותן: המציאות החברתית בהווה מסכלת ברוב המקרים את האפשרות לממש חוקים אלה.

עמירה דותן: בפגישה בין מעגל האלימות התוך-משפחתית למציאות החברתית החוץ-משפחתית מוצא עצמו המתלונן או המתלוננת מואשם או מאוים בכשלון הבנת תפקידו שלו, והמעגל ממשיך להתגלגל בהיפוך כשהמתלוננים הם הלא-בסדר, וכבומרנג האשמה הופכת להיות שלהם.

עמירה דותן: אני תקווה שכנסת זו תהיה כנסת אקטיבית, כזאת שמוודאת יישום ואכיפה של החוקים שהיא מחוקקת.

עמירה דותן: העולם שבו אנחנו חיים הוא עולם משתנה.

עמירה דותן: קווי הגבול של מה מותר, מה אסור, נקבעים על-פי נורמות של תרבות, קשר בלתי אמצעי של עולם גדול ופתוח, אינטרנט ופרסומות שבחלק מהם יש האדרה של החזק, האדרה של זה שמותח את הגבולות של המותר, בז לחלש, עם הרבה יותר מדי סימני קריאה ומעט מדי סימני שאלה.

עמירה דותן: כותב דרור בורשטיין בספרו החדש "הרוצחים", שקיבל פרסום בשבועות האחרונים, שנורמות האלימות חלחלו לכל תחומי חיינו.

עמירה דותן: הטרור ותאונות הדרכים, כולם נובעים מיסוד אלים שנעשה דומיננטי בישראל.

עמירה דותן: המשפט עצמו מצמרר.

עמירה דותן: מאידך גיסא, לעולם הפתוח, לרבגוניות התרבותית ולאינטרנט יש גם צד חיובי.

עמירה דותן: פתיחות מאפשרת ידע, מציבה אלטרנטיבות, מביאה למודעות, מסרטטת זכויות, וכמובן מאפשרת קשר ישיר עם ארגונים ובעלי תפקידים, שהם אלה שנותנים סיוע ועזרה.

עמירה דותן: בהוויה משתנה זו המסרים שלנו צריכים להיות ברורים, הביורוקרטיה צריכה להיות מינימלית; צריכה להיות נגישות למידע והקניית כלים להבנת הזכויות.

עמירה דותן: ולסיום, יהיה זה תמים מצדי לראות בנו פה בכנסת משפחה.

עמירה דותן: אנחנו בהחלט מייצגים תפיסות עולם שונות ולעתים מנוגדות.

עמירה דותן: מותר לנו לא להסכים, מותר לנו לכעוס, אבל, אנא, נכבד את השונות שבינינו, נתנהל בכבוד וניתן כבוד לחוקים שיצרנו ולמשמעת, שהיא אלף-בית.

עמירה דותן: אנא, חברי, בואו אנחנו נשמש דוגמה.

עמירה דותן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי, ואני מאחל לך הצלחה.

דוד טל: חבר הכנסת רוני בר-און, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביקשתי לעלות לדוכן כדי לזכות בעונג ובכבוד לברך את חברת הכנסת עמירה דותן לאחר שנשאה את דבריה לראשונה באולם המליאה.

רוני בר-און: אני חושב שכנסת ישראל, כמו גם עם ישראל, התברכו ועוד יתברכו בחברת כנסת, במנהיגה, באשה רבת זכויות, שנוטלת על עצמה את החובה לשרת כאן בכנסת ישראל, ואין לי שום ספק שהיא תעשה את זה באותה מידה של מחויבות ומצוינות כפי שהיא עשתה עד כה בכל מערכת שהיתה חברה בה.

רוני בר-און: כאשר היו לי העונג והכבוד להציג אותה לראשונה במפגש החברים של סיעת קדימה, שהיתה בהתהוות בשלהי הכנסת השש-עשרה, ביקשתי לקבל את קורות החיים שלה.

רוני בר-און: זה היה נייר מפואר שנתן גושפנקה לבחירה היוצאת מן הכלל של ראש הממשלה היוצא אריאל שרון לצרף אישיות מהסוג של עמירה דותן ולהביא אותה הנה, לכאן, לבית הזה, כדי להוסיף ולתרום לחברה בישראל.

רוני בר-און: עמירה באה ממעגלים שיקצר הזמן ותקצר היריעה מלפרטם כאן.

רוני בר-און: אולי חשוב להזכיר, שאחרי שכולנו כל פעם סופרים את הגנרלים החדשים שמצטרפים לבית הזה - יושב אתנו עכשיו גנרל חדש כזה, גם הוא כמובן ראוי ומבורך, חבר הכנסת אבי דיכטר - זאת הפעם הראשונה, אדוני היושב-ראש, שלבית הזה מצטרפת גנרלית.

רוני בר-און: עמירה דותן היא האשה הראשונה בצבא-הגנה לישראל שענדה על כתפיה דרגת תת-אלוף, כאשר היתה קצינת ח"ן ראשית.

רוני בר-און: אבל יש עוד רשימה של מעלות ותפקידים ושורת הצטיינויות מפוארת, ולא נפרט אותה כאן.

רוני בר-און: אני בטוח שבתוך זמן קצר לא יצטרכו לדבר על מה שהיא עשתה, אלא ידברו על מה שהיא עושה ותעשה בהצלחה גדולה.

רוני בר-און: אני מאחל לך מקרב לב, שנתברך כולנו ביכולות שלך, בכשרונות שלך, במחויבות שלך וברצון שלך לתרום לעם ישראל.

רוני בר-און: היי ברוכה.

עמירה דותן: תודה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני השר.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חברת הכנסת נאדיה חילו.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אני מצטרף לברכות לחברת הכנסת דותן.

נסים זאב: למעשה אני הייתי אמור לברך אותה, אבל אני כבר רגיל שחבר הכנסת בר-און גם בוועדות לא אפשר לי לדבר.

נסים זאב: אני רגיל, לכן אני לא מקפיד.

נסים זאב: אין מדובר בבעיית האלימות במשפחה בלבד, אלא מדובר במשפחות אלימות.

נסים זאב: יש לנו ממשפחת הפשע והפשע המאורגן - מדינת ישראל היא אחת המדינות המובילות בעולם בנושא האלימות.

נסים זאב: אנחנו שואלים את עצמנו, על מה אבדה הארץ – על עוזבם את תורתי.

נסים זאב: אנחנו עדים למכת האלימות בחברה הישראלית, בגווניה השונים, אלימות במשפחה, אלימות בקרב בני נוער, בבתי-ספר, במקומות בילוי, בכבישים.

נסים זאב: סחר בנשים - מדינת ישראל מובילה בסחר בנשים.

נסים זאב: כולם מנסים לתפוס את אותם סרסורים, את אותם אנשים שעומדים מאחורי הסחר הזה, אבל לא מחפשים במקומות, בתוך הבתים, בתוך הערים.

נסים זאב: המשטרה יכולה להגיע לאותם מקומות, לאותם יעדים, כדי לבער את הנגע הזה.

נסים זאב: האלימות נגד נשים היא תופעה קשה והרסנית, היא מכת מדינה שממדיה הרבים הם מהקשים ביותר.

נסים זאב: אלימות בכלל כבר חדלנו לספור - עד כי חדל לספור כי אין מספר.

נסים זאב: ומה שהזכיר השר שטרית ונתן נתונים כאלה ואחרים לגבי האלימות במדינת ישראל, צריך לזכור שזה החלק שמגיע לרשויות, אבל רבים מהמקרים לא מגיעים לרשויות כי סוגרים את הבעיות בתוך הבית, נשים לא מנסות להתלונן על אלימות כי הן לא רוצות לפגוע במרקם המשפחה וחוששות מהידרדרות נוספת.

נסים זאב: אנחנו צריכים לדעת את שורש הבעיה: אשמים אנחנו על אחינו - מה יעשה הילד ולא יחטא.

נסים זאב: אם זה מתחיל עם בני-הנוער שלנו, אם מסממים אותם, אם מרעילים אותם, אם מקרקעים את היסודות והערכים, את המוסר, את הדברים המקודשים ליהדות, סרטים כחולים ואדומים שמהם בסופו של דבר גם מטפטף דם, מורה מפחד מתלמידו, אב מבנו, מבוגרים פוחדים להעיר לבני-הנוער שחלילה וחס לא יחטפו מהם מכות, אני שומע על כך עדויות חדשות לבקרים.

נסים זאב: המוסר וקדושת האדם, קדושת החיים, הזהות היהודית שלנו שהולכת ונפגעת, כי בצלם אלוהים עשה את האדם.

נסים זאב: אנחנו עדים לכך שבני נוער שבאים לבתי-הספר, במקום לבוא עם ספרי מוסר ביד, שזה הדבר שצריך להנחות - אני מקווה ששרת החינוך הבאה תדע איך להביא את העניין של מניעת האלימות תוך כדי לימוד.

נסים זאב: בלי לימוד אי-אפשר להגיע לתוצאות.

נסים זאב: בהערה קצרה אני רוצה לדבר על הקשר שבין הכיבוש לאלימות.

נסים זאב: רבי אומר: איזהו גיבור – הכובש את יצרו.

נסים זאב: ולכן הקשר הוא, אם יש כיבוש של היצר אז אפשר גם לכבוש אותו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת נאדיה חילו.

דוד טל: אחריה - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, תחילה ברצוני לכבד את כל חברי הכנסת החדשים, מעט מאוד נמצאים, אבל בכל זאת, אני מעבירה את המסר מכאן.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, זהו נאומי הראשון בכנסת.

נאדיה חילו: כשליחת ציבור קיוויתי שנאומי הראשון בכנסת יעסוק ברווחת הפרט, בנושאים ובסוגיות שמטרתם העיקרית חיזוק ההון האנושי ושיפור איכות החיים של אזרחי המדינה.

נאדיה חילו: אולם מודעת אני לכך שעלינו לעסוק ולהתמודד גם עם העוולות החברתיות, הסטיות ותופעות קשות בחברה האזרחית שלנו, שכן ללא הטיפול המתאים בתופעות אלו לא ניתן לקיים חברה בריאה, מוסרית וערכית.

נאדיה חילו: כעובדת סוציאלית זה 30 שנה, הקמתי וליוויתי מערכות חברתיות שונות.

נאדיה חילו: במסגרת עבודתי ואחריותי המקצועית נתקלתי בתופעות קשות, חלקן התמודדות יומיומית עם האלימות הקשה הקיימת בחברתנו, ובעיקר בחוג המשפחה.

נאדיה חילו: בנוסף, ההתמודדות עם תופעה זו כללה גם דרכים למניעה, הסברה וטיפול בתופעות האלימות.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, השימוש באלימות, על כל סוגיה, הפך למכת מדינה ולמחלה מתפשטת המאפיינת דפוסי התנהגות של מערכות חברתיות שונות.

נאדיה חילו: נגע זה התפשט בצורה קשה גם בתוך המשפחות, ובעיקר בהתייחסות לנשים ולילדים.

נאדיה חילו: כ-20,000 תיקים נפתחו בשנה החולפת בשל גילויי אלימות במשפחה.

נאדיה חילו: כ-200,000 נשים הן נפגעות אלימות מצד בן-זוגן.

נאדיה חילו: תופעת האלימות במשפחה נחשבת בעיני לשיא האלימות והאכזריות.

נאדיה חילו: אין בכוונתי היום, זאת כמובן לאור הזמן המועט העומד לרשותי, להלאות אתכם בנתונים ובמספרים המצביעים על גודל התופעה ועוצמתה.

נאדיה חילו: עם זאת, ברצוני לציין כמה מאפיינים ייחודיים לתופעת האלימות במשפחה, שרק מגבירים את המסוכנות שלה.

נאדיה חילו: מאפיין אחד הוא קיום קשר השתיקה בתא המשפחתי.

נאדיה חילו: קשר זה מונע לעתים את חשיפת התופעה בזמן, את בלימתה ואת היכולת לטפל בה בעודה בתחילתה.

נאדיה חילו: השימוש באלימות נגד כל חבר בתא המשפחתי, אשה, אם וילד, פוגע בכלל חברי התא המשפחתי.

נאדיה חילו: הם כולם קורבנות, גם אם אינם נכללים בסטטיסטיקות.

נאדיה חילו: ראוי לציין שמצוקות חברתיות וכלכליות, אבטלה ועוני, רק מגבירות את דפוסי השימוש באלימות בתוך המשפחה.

נאדיה חילו: לבסוף, ברצוני להעלות כמה היבטים על בלימת התופעה ודרכים לטיפול בה.

נאדיה חילו: לדעתי, הטיפול באלימות במסגרת המשפחה דורש התייחסות ייחודית, טיפול משולב בכמה רמות.

נאדיה חילו: הטיפול אמור להיות אינטגרטיבי והוליסטי, כזה שמתייחס לכל הגורמים ולכל המערכות הנוגעות בכך.

נאדיה חילו: בעיני, עדיף להשקיע מאמצים ומשאבים במניעה ובהסברה, ליצור מודעות ולחנך מגיל צעיר לאי-שימוש באלימות.

נאדיה חילו: למשימה זו, כמובן, יש לרתום את כלל מערכות החינוך, אולם יש גם להתייחס לנושא הטיפול, האכיפה והשפיטה - ליצור מערך רוחבי שיביא בחשבון את כל הגורמים והאלמנטים ויערב את כל המערכות המתמודדות עם תופעה זו.

נאדיה חילו: חשוב שמערכות אכיפת החוק ומערכות השפיטה ינקטו קו נוקשה בהתייחסותן לתופעה זו, ובכך יעבירו מסר חד-משמעי לציבור הרחב לגבי חומרת המעשה והתופעה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, המלצתי היא כי כנסת ישראל תמשיך לדון בנושא חשוב זה ותתמקד במניעה ובטיפול, באכיפה ובענישה, למיגור תופעת האלימות במשפחה.

נאדיה חילו: תודה.

דוד טל: חברת הכנסת נאדיה חילו, תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה; שלוש דקות.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת יורי שטרן, ואם הוא לא יהיה - חברי הכנסת טלב אלסאנע, חיים אמסלם, מאיר פרוש, אריאל אטיאס, מרינה סולודקין ואחמד טיבי.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, גבירותי חברות הכנסת, רבותי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך, כמנהג הכנסת, את חברת הכנסת נאדיה חילו.

ג'מאל זחאלקה: היא פעילת ציבור ידועה, עובדת סוציאלית במקצועה, ועסקה שנים רבות בעניינים חברתיים.

ג'מאל זחאלקה: אני מאחל לה שתתרום לעבודת הכנסת במאבק נגד עוולות חברתיות ובתיקונן.

ג'מאל זחאלקה: "אל תשאירו עליהן סימנים" - כך מייעצים הגברים לחברים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: היות שיש חוק, אשה יכולה להתלונן ולהראות פנס בעין.

ג'מאל זחאלקה: "אל תשאירו עליהן סימנים, כדי שכשהן יבואו למשטרה, הגבר יכול לטעון" - אדוני היושב-ראש, אני מכוון את הדברים אליך אישית - "שזו תלונת שווא של אשה".

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם אמרת את הדברים שלך ביודעך על הנורמה הזאת: "אל תשאירו סימנים".

ג'מאל זחאלקה: השוטרים חייבים לראות סימן מובהק כדי שיטפלו בעניין, ולא מספיק שהאשה תגיד את מה שיש לה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, עליתי לדוכן כדי להגן על מוסד הגבריות, על גברים ועל גבריות.

ג'מאל זחאלקה: גברים שמכים את נשותיהם הם לא גברים.

ג'מאל זחאלקה: הם שפלים ומנוולים.

ג'מאל זחאלקה: הנבזיות, השפלות איננה גבריות.

ג'מאל זחאלקה: אבל, אנחנו יודעים איפה אנחנו חיים.

ג'מאל זחאלקה: מוסד הגבריות קשור קשר גורדי לכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה דוגמה?

ג'מאל זחאלקה: - מהכנסת.

ג'מאל זחאלקה: לא נמצא כאן חבר הכנסת אפי איתם.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם הוא רצה להעליב נשים או ערבים כשהוא אמר באותו ריאיון ל"הארץ" שזיכה אותו במנהיגות המפד"ל: "הערבים הם נשיים".

ג'מאל זחאלקה: אילולא הייתי יודע את כוונותיו, לא הייתי נעלב.

ג'מאל זחאלקה: אבל, אני יודע מה כוונתו.

ג'מאל זחאלקה: זה יחסו לנשים, וזה יחסו לערבים.

ג'מאל זחאלקה: הוא הגבר הלבן, בן גזע האדונים, ולא רק שהוא מסתכל מלמעלה בעליונות - אני לא יודע על מה עליונות - אל הערבים, אבל גם לנשים הוא דואג.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, זה קשור.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לנתק את כל זה מפוליטיקה.

ג'מאל זחאלקה: כל personal is political.

דוד טל: אוסיף לך עוד דקה אחת.

ג'מאל זחאלקה: Personal is political.

ג'מאל זחאלקה: האלימות במשפחה היא לא עניין משפחתי.

ג'מאל זחאלקה: ייקוב הדין את ההר וגם את התא המשפחתי - זה לא חלק מהאוטונומיה של התא המשפחתי.

ג'מאל זחאלקה: לצערי, עדיין יש גישה שלפיה זה חלק מהאוטונומיה של התא המשפחתי.

ג'מאל זחאלקה: השופט שטרסמן אומר, שאפשר להלקות ילד, והמשטרה, אף שיש שיפור, עדיין מתייחסת בסלחנות ומנסה איכשהו לפתור את הבעיות ב"סולחות", כי זה חלק מהנורמה.

ג'מאל זחאלקה: שום חוק לא יעזור אם הנורמה לא תשתנה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לשקם את מוסד הגבריות ולחזק את מעמד האשה.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים להילחם באלימות מהשורש של השורש שלה, צריך לתת לאנשים חינוך ועבודה.

ג'מאל זחאלקה: אשה משכילה שעובדת, שיש לה הכנסה, יש לה כוח ביחסים שבינו לבינה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, נשים בוכות בלילה.

ג'מאל זחאלקה: לא צריך רק להיות צדיק ונדיב וטוב-לב, לשמוע את הזעקות ולהגיד "אני רגיש".

ג'מאל זחאלקה: צריך למנוע את הזעקות.

ג'מאל זחאלקה: היום מתפרסם שיש 141,000 נשים מוכות בישראל.

ג'מאל זחאלקה: צריך למנוע ולא רק לטפל בבעיה.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה להוסיף דבר אחד, כי נאמרו הרבה דברים על עניין עניים ועשירים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שיש יותר אלימות בשכבות סוציו-אקונומיות נמוכות.

ג'מאל זחאלקה: אבל, מה קורה כשראש החוג לפילוסופיה באוניברסיטה העברית מואשם בהכאת אשתו?

ג'מאל זחאלקה: המיטב של המיטב במבקרי הספרות בארץ, אלה שכותבים לנו ספרים על אתיקה ועל אקזיסטנציאליזם, אלה שמסתכלים על בוזגלו או על מוחמד כשהוא מכה את אשתו.

ג'מאל זחאלקה: אבל, אם קוראים לו כך וכך, בלי לנקוב בשמות, והוא ראש החוג לפילוסופיה, כולם קמים להגנתו.

דוד טל: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים רק במשפט אחד.

דוד טל: לא.

דוד טל: סיימת כבר עשרה משפטים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יורי שטרן, בבקשה.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד טל: חבר הכנסת שטרן הוא חבר כנסת ותיק ומדבר תמיד בקצרה, ואני מניח שגם הפעם הוא יעשה את זה.

יורי שטרן: כבוד היושב-ראש, אני מבקש חצי דקה כי היה חבר כנסת חדש שהופיע היום פעם שנייה ולא ראשונה, ואף אחד לא בירך אותו.

יורי שטרן: היות שאני מאוד מעריץ אותו, והוא חבר סיעתי, תרשה לי להגיד עליו כמה דברים שלא בנוכחותו.

דוד טל: אני מאפשר לך.

יורי שטרן: זה חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, לשעבר סמפכ"ל משטרת ישראל, מפקד מג"ב, נציג משטרת ישראל בארצות-הברית, אדם שבאמת הוכיח את עצמו בכל התפקידים שמילא.

יורי שטרן: הוא מבין מאוד מאוד את מה שמתרחש בחברה הישראלית מהזוויות השונות.

יורי שטרן: ואנחנו, במיוחד בתקופה הזאת שבה בעיית ביטחון הפנים, בעיית הפשיעה, הפשיעה היומיומית הפכו לבעיה מרכזית בחיינו, לדאבוננו, דבר שלא הכרנו לפני 15-10 שנה, אנחנו חושבים שנוכחותו בכנסת של איש משטרה בכיר כזה, בעל ניסיון רב, שיש לו ראייה גלובלית של כל הסוגיה הזאת, היא חשובה מאוד והיא תתרום לנו במאמץ שלנו להילחם בפשיעה מהזירה הפרלמנטרית ולהביא לשדרוג הנושא הזה במערכת הממשלתית, לרבות המערכת המשטרתית.

יורי שטרן: ועכשיו לנושא של היום.

יורי שטרן: אני לא רוצה לחזור על הרבה מאוד דברים שנאמרו פה על האלימות במשפחה.

יורי שטרן: אני רוצה רק לציין, שבמדינת ישראל יש סיבה מאוד מיוחדת למשברים במשפחות, בחיי המשפחה, ביחסים בין בני-זוג, ביחסים בין ההורים לילדים, וזאת ההגירה, העלייה.

יורי שטרן: ההגירה, העלייה במקרה שלנו, היא גורם שיוצר הרבה מאוד מתחים, שבר גדול בהרבה משפחות, זה דבר ידוע.

יורי שטרן: ומדינת ישראל, כמדינה שהיא הראשונה בעולם מבחינת אחוז המהגרים באוכלוסייתה, מהגרים ובני מהגרים, צריכה לשים דגש במשברים האלה.

יורי שטרן: החברה לא נותנת לזה משקל, המערכות לא נותנות סיוע.

יורי שטרן: אם אני לוקח את שתי העליות הגדולות של שנות ה-90, העלייה מברית-המועצות לשעבר והעלייה מאתיופיה, בשתיהן יש היום מספר עצום של מקרים של שבר משפחתי, של קריסה משפחתית.

יורי שטרן: אם אני מחזיר אותנו לחוויות של שנות ה-50, לעליות גם של שארית הפליטה ממזרח-אירופה וגם ממדינות אפריקה, צפון-אפריקה ואסיה, ממדינות ערב, אנחנו כבר חווינו את זה.

יורי שטרן: אז החברה לא הושיטה יד, והיום היא לא מושיטה יד.

יורי שטרן: כל המערכות שהיו בתחילת העליות הגדולות, של סיוע, של קורסים להורות, של סיוע לילדים, של ייעוץ משפחתי בשפתם של העולים, נעלמו.

יורי שטרן: מספיק להגיד שבין קציני הנוער במשטרת ישראל, שמספרם הוא בסך הכול כ-400, היו לפני שנה, אין לי נתונים יותר מדויקים אבל בטוח שהם מעודכנים ואני בטוח שהמצב לא השתנה, 13 דוברי רוסית ו-17 דוברי אמהרית, כאשר מספר הילדים הבעייתיים משתי העדות האלה שמגיעים לטיפול של קציני נוער, הוא יותר משליש מסך הילדים במצוקה.

יורי שטרן: יותר משליש, ופחות מ-10% מכלל קציני הנוער הם דוברי השפות האלה.

יורי שטרן: אז איך הם ייכנסו למאטריה העדינה של המשפחה, של ההורים, של הילדים, של היחסים ביניהם?

יורי שטרן: לכן אני אומר, החברה מזניחה את הנושא הזה בין העולים.

יורי שטרן: הדבר היחיד שהממסד שלנו עשה, בסיועה האדיב של התקשורת, לצערי הרב, זה להכתים את העליות.

יורי שטרן: ואז ראינו הרבה מאוד טעויות של השופטים שבקלות בלתי נסלחת קבעו שההורים הכו את הילד, ולקחו את הילד, או שבן-זוג הכה או אפילו רצח את בת-זוגו, ולמה?

יורי שטרן: כי הם היו רוסים, או שהם היו אתיופים, אבל על-פי רוב הם היו רוסים.

יורי שטרן: ואז כבר מראש חשבו שזה מתאים להם.

יורי שטרן: זאת אומרת, הכתם הזה, ההשמצה הזאת הביאה לשבירת כלים, לטעויות איומות ולטרגדיות אנושיות בכמה וכמה מקרים.

יורי שטרן: ואני אומר שזו תוצאה הפוכה ממה שהחברה היתה רוצה להשיג.

יורי שטרן: ולכן, בדיון החשוב הזה אני רוצה לקרוא למוסדות המדינה להקציב את התקציבים המתאימים לנושאים האלה ולהביא בחשבון את משברי ההגירה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת יורי שטרן.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת חיים אמסלם - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש - לא נמצא.

דוד טל: חבר הכנסת אריאל אטיאס - לא נמצא.

דוד טל: חברת הכנסת מרינה סולודקין - בבקשה, גברתי.

דוד טל: אחריה - אם לא יחול שינוי, חבר הכנסת אחמד טיבי או חבר הכנסת יעקב מרגי.

דוד טל: חברת הכנסת ליה שמטוב וחבר הכנסת גאלב מג'אדלה, וחבר הכנסת אברהם מיכאלי יחתום את רשימת הדוברים.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אלימות במשפחה היא אחת המחלות החברתיות הקשות ביותר שהחברה הישראלית סובלת מהן.

מרינה סולודקין: אף שבמשך שנים רבות נושא זה נמצא במרכז תשומת הלב הציבורית, ולמרות כל המאמצים שנעשו ונעשים, הן על-ידי משרדי הממשלה והן על-ידי ארגונים חברתיים, הבעיה טרם נפתרה.

מרינה סולודקין: להיפך, המצב הולך ומחמיר משנה לשנה.

מרינה סולודקין: אנו חייבים להודות היום שכל הקונספציה של המאבק באלימות במשפחה היתה כנראה שגויה.

מרינה סולודקין: היא היתה שגויה כיוון שהתמודדנו עד היום רק עם התוצאות, ולא חקרנו מספיק את סיבות התופעה.

מרינה סולודקין: הסיבה העיקרית לאלימות במשפחה היא הסטטוס הנמוך יחסית של האשה בחברה הישראלית, והסטטוס הנמוך הזה הוא תוצאה של כמה סיבות.

מרינה סולודקין: המסורת הפטריארכלית של מגזרים אחדים בחברה הישראלית - כאן אני מדברת גם על המגזר הערבי, גם על המגזר החרדי וגם על מגזר העולים מארצות המצוקה.

מרינה סולודקין: על-פי המסורת הזאת, לאשה יש תפקיד מוגדר בחברה ובמשפחה, וכל ניסיונותיה לצאת ממסגרת זו מהווים איום על החברה וצריך להפסיק אותם מייד, גם בדרך אלימה.

מרינה סולודקין: הסיבה השנייה, לפי דעתי, היא אימוץ שטחי של תרבות המערב בכל מה שקשור למעמד האשה ולמקומה בחברה.

מרינה סולודקין: לצערי, החברה הישראלית טרם הצליחה לאמץ גישה הומנית אמיתית לסוגיה זו, ולכן מקרי האלימות במשפחה מתרחשים לעתים גם במשפחות עם רקע סוציו-כלכלי והשכלתי גבוה.

מרינה סולודקין: גם במשפחות כאלה רואים לעתים את האשה כחפץ שאין לו רצונות וצרכים משלו ומתייחסים אליה בהתאם לכך.

מרינה סולודקין: היום דיברו הרבה על מה שקורה אצל עולים.

מרינה סולודקין: על משברי הקליטה דיבר בהתחלת הדיון שלנו חבר הכנסת אלקין.

מרינה סולודקין: לפני דיבר על כך חבר הכנסת יורי שטרן.

מרינה סולודקין: מדינת ישראל היא מדינה קולטת עלייה.

מרינה סולודקין: כרבע מאזרחי המדינה היום הם עולים חדשים שהגיעו מהארצות השונות ב-10–15 השנים האחרונות.

מרינה סולודקין: תהליך הקליטה בארץ חדשה הוא רצוף משברים, ולא כל המשפחות מסוגלות להתמודד עם המשברים ולהתגבר עליהם.

מרינה סולודקין: אלימות במשפחה היא לעתים קרובות תוצאה של משבר, משבר שלא תמיד נראה מבחוץ, שלא תמיד יודעים לזהות אותו בזמן ולכן גם לא יכולים למנוע את תוצאותיו הטרגיות.

מרינה סולודקין: המסקנה שנובעת מכל מה שנאמר כאן היא שחייבים להעלות ולשדרג את הסטטוס של האשה בחברה הישראלית, הן בתוך המשפחה והן מחוץ למשפחה.

מרינה סולודקין: רק אימוץ גישה הומנית אמיתית על-ידי כלל החברה שלנו יוכל להביא לפתרון הבעיה.

מרינה סולודקין: לשם כך אנו זקוקים למאמצים משותפים הן של משרדי ממשלה, הן של ארגונים חברתיים הפועלים בתחום, והן של החברה הישראלית כולה, לרבות התקשורת הישראלית.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי.

דוד טל: אנחנו עוברים לחבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האלימות במשפחה הפכה למכת מדינה שיש לבערה מן השורש.

יעקב מרגי: הדיון היום חשוב לאין ערוך נוכח המקרים האחרונים של רצח בתוך המשפחה.

יעקב מרגי: האלימות במשפחה היא אחד מהענפים של תופעת האלימות במדינה.

יעקב מרגי: הטיפול ברע הזה חייב להיות במסגרת טיפול שורש בבעיית האלימות בכלל.

יעקב מרגי: אי-אפשר לגרש חושך עם מקל, ואני קורא לזה חושך.

יעקב מרגי: תופעת האלימות היא חושך, חושך שיש לגרשו בהרבה אור, בהרבה חינוך, בהרבה מודעות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, ילד אלים מביא נער אלים, ונער אלים מביא בעל אלים.

יעקב מרגי: כל זה יחד מביא חברה אלימה.

יעקב מרגי: לכן לא נורא אם חלק, ויסלחו לי, משעות ההבל שבהן מבלה הילד בבית-הספר יוקדשו לשעות חינוך, ולא נורא אם בבית-המחוקקים שלנו לא יחששו לדבר גם על קצת צנזורה לילדים, הן בחומר הקריאה הנמכר חופשי בחנויות, הן במשחקי מחשב וטלוויזיה והן בסרטי ילדים ומבוגרים, המוקרנים באופן חופשי לכל דורש.

יעקב מרגי: הגיע הזמן שבמדינתנו הקטנה והצעירה, שגורל כל יושביה משותף, נעז קצת ונרשה לעצמנו לומר: מספיק להיות יפי נפש, בואו נדבר קצת על צנזורה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא כל המלצה למניעת הפקרות בחברה היא הסתכלות ממניעים דתיים.

יעקב מרגי: החברה שלנו אלימה, וזו עובדה, והדרך לטפל בתופעה או במכת המדינה הזאת היא להיערך לעבודה מערכתית של כל רשויות השלטון במדינה.

יעקב מרגי: נכון שלא אוהבים לדבר על הקמת ועדות, זה הפך להיות מלה נרדפת לקבירת הנושא, אך כאן, בתופעת האלימות, נדרשת הקמת ועדה ממלכתית שכל תפקידה יהיה לבחון את הנושא ולהגיש המלצות מחייבות לכל משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: בד בבד עם הגשת ההמלצות, הוועדה הזאת תיהפך לוועדה המפקחת על ביצוע ההמלצות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יושבת אתנו היום חברת כנסת חדשה, שהיתה בעבר מנכ"לית משרד החינוך.

יעקב מרגי: היא הופיעה בכנסת הקודמת בפני תלמידים וילדים, יחד עם הוועדה לזכויות הילד, והצהירה שבתי-הספר יהפכו להיות בתי-חינוך.

יעקב מרגי: ישנו את השם לבית-חינוך.

יעקב מרגי: אנו ממתינים שבבתי ישראל יחנכו את הילדים ובבתי-הספר יחנכו את הילדים.

יעקב מרגי: זו הדרך, ואז כל החברה הזאת תבין סוף-סוף שזה פן נוסף של הסכנות הקיומיות למדינת ישראל - לאן פני החברה שלנו.

יעקב מרגי: תודה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

דוד טל: חברת הכנסת ליה שמטוב, ואחריה - חבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, וחבר הכנסת אברהם מיכאלי יחתום את רשימת הדוברים.

דוד טל: אגב, זה התפקיד שהיה תמיד לחבר הכנסת נסים זאב, הוא היה תמיד החותם.

דוד טל: בבקשה, גברתי.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מנצלת את נאומי הראשון במליאת הכנסת כדי לדבר על נושא חשוב כל כך ונוגע לכולנו.

ליה שמטוב: ברצוני לדבר על מקרה מקומי שנודע לי בעקבות פנייה מעיריית נצרת-עילית, אך אני בטוחה שתופעה זו אינה מקומית ונוגעת גם לרשויות אחרות, ויש לתת את הדעת על כך.

ליה שמטוב: בנצרת-עילית קיים מרכז למניעה ולטיפול באלימות במשפחה.

ליה שמטוב: יחידה זו מטפלת במשפחות, הן של צעירים, הן של זקנים, שבהן קיימת תופעה של גילויי אלימות.

ליה שמטוב: היחידה כוללת שתי משרות וחצי, שאמורות לטפל בכ-150 משפחות מדי שנה.

ליה שמטוב: במקביל למשפחות המוכרות והמטופלות, התחנה עוסקת באיתור משפחות שסובלות מאלימות אך אינן פונות ואינן מקבלות מענה הולם.

ליה שמטוב: כדי להגיע לכל משפחה, העובדים הסוציאליים משתפים פעולה עם גורמים שונים – שירותי הבריאות, החינוך, רשויות החוק וכו'.

ליה שמטוב: חצי תקן מופנה לעבודה עם המשטרה במסגרת פרויקט מיוחד שמטרתו לטפל במשפחה מייד עם הגשת התלונה.

ליה שמטוב: נודע שהתקן הזה עומד להתבטל לקראת שנת התקציב הבאה, ויהיו לכך השלכות חמורות על היכולת לאתר ולטפל במשפחות במצבי סיכון גבוה.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, אין צורך להסביר וברור שאסור לתת לכך לקרות.

ליה שמטוב: נהפוך הוא, יש צורך בהוספת תקנים ולא בצמצומם.

ליה שמטוב: אני מודה לך ומקווה שאכן הנושא הזה יישקל מחדש ונתבשר כולנו על ביטול ההחלטה.

ליה שמטוב: תודה.

דוד טל: חן חן.

דוד טל: תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בראשית דברי אני רוצה, כהרגלה של הכנסת הזאת, לברך את חברת הכנסת ליה שמטוב, שהיא תושבת נצרת-עילית, פעילת ציבור כ-15 שנה, ובשנתיים האחרונות היא סגנית ראש העיר נצרת-עילית.

אחמד טיבי: אני מאחל לה הצלחה.

אחמד טיבי: לעתים, אדוני היושב-ראש, כאשר יש ויכוח בתוך הבית, מי שחושב שיש לו עדיפות פיזית משתמש באלימות, ביד, באגרוף, בסכין או בכדור, כדי להביא את הוויכוח הזה לידי סיום אחת ולתמיד.

אחמד טיבי: היש דבר יותר ברוטלי, אלים, חמור, מהשיטה, מהסגנון, מדרך החיים הזאת?

אחמד טיבי: זה דבר פרימיטיבי, זה דבר חייתי.

אחמד טיבי: כאשר גבר מוצא לנכון לפתור את בעיותיו בתוך הבית באלימות, נגד האשה או נגד הילדים, הוא יוצר אווירה אלימה בתוך הבית שיכולה לגרום למות האשה, וכבר היו אלפי מקרים כאלה.

אחמד טיבי: האווירה הזאת יכולה לפגוע פגיעה נפשית קשה בילדים, העדים לרצח לא רק פיזי, אלא לרצח דמות האדם של האם, המושפלת מול עיניהם כאשר מדובר "רק" במכות ולא בכדור או בסכין.

אחמד טיבי: אלה הדרך והמתכון הקצרים ביותר להרוס את התא המשפחתי.

אחמד טיבי: התא הזה לא יכול להשתקם.

אחמד טיבי: אנחנו לא מדברים על תיאוריה אלא על מספרים.

אחמד טיבי: המספרים הם נוראיים.

אחמד טיבי: לכן, נדרשת פעולה רב-מערכתית, אדוני היושב-ראש, כדי אולי לא להביא לסיום התופעה אבל לצמצם את ממדיה באופן משמעותי ודרסטי.

אחמד טיבי: דבר אחר מקומם, ואני מוצא לנכון לומר את זה תוך ביקורת עצמית, הוא מה שקרוי רצח על רקע חילול כבוד המשפחה.

אחמד טיבי: אמרתי את זה אלף פעמים בערבית ועכשיו אני אומר את זה גם מול פני האומה: אין דבר שהוא יותר פרימיטיבי, בלתי צודק, מאשר ליטול את חייה של אשה בשל העובדה שיש שמועה, שיש מעשה, ואז הפתרון, כדי להתנקות, הוא רצח נורא ואיום כזה.

אחמד טיבי: אין לשום אדם זכות להשתמש בכוחו הפיזי – בכוחו של האח או של הדוד, או של הסבא או של האבא, או כולם ביחד – כדי לפגוע בחייה של אשה או בזכותה לחיות כפי שהיא רוצה.

אחמד טיבי: דבר נורא עוד יותר, מקביל, ואני אומר את זה - - -

דוד טל: אדוני, תם זמנך, ואני מוסיף לך עוד דקה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: - - - והוא, אגב, מבחינה סטטיסטית, יותר שכיח מאשר רצח על רקע חילול כבוד המשפחה – רצח על רקע רומנטי.

אחמד טיבי: אצל ערבים זה רצח על רקע חילול כבוד המשפחה – ככה התקשורת כותבת - ואצל יהודים זה רצח על רקע רומנטי.

אחמד טיבי: נדמה לי שהתקשורת מתייחסת בצורה שונה לשני הדברים, כאשר שני הדברים הם פרימיטיביים ונוראיים וברוטליים וקטלניים.

אחמד טיבי: מה, זה לא נורא להשתמש ב-M-16, ולחסל באופן טרוריסטי אשה כיוון שהיא יוצאת עם מישהו אחר, או בגלל אהבה נכזבת?

אחמד טיבי: אלה דברים נוראיים – גם זה וגם זה.

אחמד טיבי: לכן, האמירה צריכה להיות יחד עם מעשים, אדוני היושב-ראש, ולזה כיוונתי כאשר אמרתי פעולה רב-מערכתית: גם חברתית-קהילתית וגם ממסדית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד טל: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

דוד טל: חבר הכנסת מג'אדלה גם הוא חבר כנסת ותיק, יושב-ראש ועדת הפנים לשעבר, ועוד נכונו לו תפקידים, כנראה.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, אני מתפעל – אפילו לא מסתיר את התרגשותי – מהניהול המכובד של אדוני היושב-ראש.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

גאלב מג'אדלה: ועל כך צריך לברך אותך.

גאלב מג'אדלה: מלת המפתח, אדוני היושב-ראש, בהתמודדות אמיתית מול האלימות במשפחה היא החינוך, ובזה אני יכול לומר שנכשלנו – להנחיל את החינוך הנכון לחברה הישראלית כדי שהאלימות במשפחה לא תהיה בבית-ספרנו.

גאלב מג'אדלה: עלינו לעשות במו-ידינו.

גאלב מג'אדלה: הנושא הוא לא נושא לנאומים ולא נושא לפילוסופיה.

גאלב מג'אדלה: הנושא הוא של עשייה מתמדת, יום-יום, שעה-שעה, מתוך תפיסה ערכית, חינוכית ורעיונית, שהאלימות היא אחד הדברים שיכולים לכרסם בחברה שלנו ולהפיל אותה על הסף.

גאלב מג'אדלה: ואם אני אומר לך שהחינוך הוא המפתח, אז אני אוכל להוסיף ולהתייחס לחינוך המונע – כי מניעה היא הדבר המרכזי שיכול להביא לאי-תחילת תהליך פגיעה בחברה שלנו ובמשפחה שלנו.

גאלב מג'אדלה: ואני אצטט, אדוני היושב-ראש, והייתי נעזר בך לתרגם לחברי במליאה את הפתגם הערבי הנפוץ והחשוב, שאומר: "דרהם ווקאייה חיר מן קנטאר עלאג'".

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת מרגי, אתה רוצה תרגום?

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: לא מוותר.

גאלב מג'אדלה: שהטיפול המונע שווה ועולה על הרבה טונות של תרופה.

גאלב מג'אדלה: אני אזכיר לך גם ריאיון טרי של חבר הכנסת והשר לשעבר חיים רמון, שאמר מניסיון אישי: כדי לא להגיע להתקף לב, עדיף שנעשה את מה שאנחנו מתבקשים לעשות אחרי, עוד בטרם יקרה לנו, קודם.

גאלב מג'אדלה: ומה שאני עושה כל בוקר, חבר הכנסת מרגי - אחרי תפילת שחרית, ב-05:00 אני עושה שעה הליכת בוקר, 5 קילומטרים.

גאלב מג'אדלה: למה אני עושה את זה?

גאלב מג'אדלה: מה, אתה חושב שזה לא טוב להמשיך לישון?

גאלב מג'אדלה: כי אני רוצה למנוע.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה למנוע מעצמי, חלילה וחס, התקף לב או שבץ מוחי.

דוד טל: אני מוסיף לך עוד דקה.

גאלב מג'אדלה: והטיפול המונע, אדוני היושב-ראש, הוא אבן הפינה למניעת אלימות במשפחה ובחברה שלנו, בכל פינה ופינה.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לסיים ולהדגיש ולומר, אדוני היושב-ראש – לפעמים מלים גורמות לרצח נפשי של הזולת לא פחות מאשר כל דבר אחר.

גאלב מג'אדלה: וזאת הזדמנות – בנאום הבכורה שלי בקדנציה הזאת – לברך את חברי הכנסת החדשים, לאחל להם קודם כול בריאות טובה.

גאלב מג'אדלה: הדבר הכי חשוב, שתהיה להם בריאות כדי שיוכלו לשרת את העם והאומה וימלאו את תפקידם על הצד הטוב ביותר, ואינשאללה שתהיה להם עבודה פורייה.

גאלב מג'אדלה: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: אינשאללה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

דוד טל: אחרון הדוברים לפני השר, חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

דוד טל: לאחר מכן מונחת לפני הצעת סיכום, שתקרא אותה חברת הכנסת עמירה דותן.

דוד טל: בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכיוון שזכיתי היום להיות אחרון הדוברים, אני אשתדל לא להאריך, ועם זאת ראיתי חובה לעצמי להשתתף בדיון החשוב הזה שהכנסת קבעה היום כנושא מרכזי ליום שלם של דיון.

אברהם מיכאלי: הרבה חברים וחברות דיברו פה היום על התופעה של אלימות במשפחה, והיא אכן תופעה שלצערנו אנחנו חווים בשנים האחרונות ביתר שאת, רואים אותה כעובדה קיימת, ועובדתית יש הרבה יותר רצח של נשים מאשר כל רצח אחר, חלילה, במשפחה.

אברהם מיכאלי: כפי שאמרו פה היום כמה דוברים, צריכים להתמקד יותר בתופעה – לא כתופעה, ואיך מתמודדים אתה – אלא לחקור איך אפשר למנוע את התופעה הזאת של אלימות הן בקרב המבוגרים והן בקרב הילדים.

אברהם מיכאלי: לצערנו, מי שמסתובב היום בבתי-הספר ומי שמסתובב היום בתנועות הנוער, מי שמסתובב היום ברחוב – אנחנו יכולים לראות בקלות שהתופעה היא לאו דווקא של מבוגרים בלבד, אלא גם של בני-הנוער.

אברהם מיכאלי: אנחנו, כמייצגים את הציבור בצורה הכי מובהקת ובצורה הכי מחנכת – כך אני חושב – אני רואה באמת בתפקיד שלנו בכנסת, לאו דווקא כמחוקקים אלא גם כדמויות לחיקוי לציבור הרחב, ובמיוחד לבני-הנוער, אנחנו צריכים תמיד לחשוב איך אפשר לתרום למניעה של התופעות הקשות האלה.

אברהם מיכאלי: כמי שחווה את המעורבות בוועדי הורים בבתי-הספר, השתתפתי המון בדיונים של הורים שמוטרדים מהנושא הזה של אלימות הילדים.

אברהם מיכאלי: הזכירו פה היום שהתופעה הזאת היא תופעה קשה מאוד המטרידה את ההורים.

אברהם מיכאלי: לצערנו, כולנו עסוקים – כל אחד במקצוע שלו, כל אחד בעיסוק היומיומי שלו – ולא שמים לב שהמצב מידרדר ומידרדר, והכלים להתמודד עם התופעה הם כלים מועטים מאוד.

אברהם מיכאלי: כפי שהיום הזכירו כאן, כל אחד מנסה לדחוק את הבעיה ומנסה לגלגל אותה לפתחו של מישהו אחר, אבל אנחנו - -

דוד טל: נא לסכם.

אברהם מיכאלי: - - כמחוקקים חייבים לשים לב לזה.

אברהם מיכאלי: תופעה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה - שלא לשים את הכול בחדא מחתא ולהגיד שלכל הבעיות של אלימות במשפחה יש אותם פתרונות.

אברהם מיכאלי: היה מקרה חמור מאוד באור-יהודה לפני כעשרה ימים, של זוג עולים מאתיופיה – הבעל והאשה התאבדו, או רצחו זה את זה, לצערנו.

אברהם מיכאלי: האלימות היא עובדה, אבל צריך לבדוק אם הרקע שם לא היה אלימות קודמת אלא מצב של מצוקה כלכלית בלתי רגילה שגרם זאת למשפחה, והיום שבעה ילדים נעזבים ברחוב וכרגע אין פתרון לבעיה איפה הם יחיו.

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו צריכים, כחברי הכנסת – כפי שחז"ל אמרו וקבעו, שראשי הציבור שהיו מביאים את הקורבן של עגלה ערופה, היו אומרים: ידינו לא שפכו את הדם הזה - -

דוד טל: תודה רבה.

אברהם מיכאלי: - - אנחנו צריכים להרגיש את האחריות הזאת, ובעזרת השם, נתקן את העוול של האלימות בצורה כזאת שנוכל לתקן לכלל הציבור.

אברהם מיכאלי: תודה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אדוני השר שטרית יסכם, וכאמור, חברת הכנסת עמירה דותן תקרא את הצעת הסיכום.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, אף שזה נאומו השני של חבר הכנסת אברהם מיכאלי, על-פי המסורת במקומותינו אני מבקש לברך את חבר הכנסת, כי לי לפחות זו הפעם הראשונה שאני שומע אותו נואם.

מאיר שטרית: אני מברך אותך שיהיו מעשיך ראויים ושלא תצא תקלה מתחת ידך, וכי תצליח במעשיך בבניין הזה, שיש הרבה מאוד מה לעשות בו.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני מתכבד לסכם את הדיון החשוב שנערך כאן היום על אחד הנושאים החשובים והמדאיגים העומדים בפני החברה הישראלית.

מאיר שטרית: אלימות במשפחה ואלימות נגד נשים הן תופעה חברתית קשה, שיש לעוקרה מהשורש ולהיאבק בה מאבק כלל-מערכתי, בכל הכלים והאמצעים החוקיים העומדים לרשות זרועות החוק והמשפט.

מאיר שטרית: בשנת 2005 נפתחו 20,159 תיקים בגין אלימות בין בני-זוג, מתוכם 15,913 תיקים בגין תלונות נשים.

מאיר שטרית: בחודשים ינואר עד 20 באפריל 2006 נפתחו 5,456 תיקים, מתוכם 4,255 תיקים בגין תלונות נשים.

מאיר שטרית: בשנת 2005 נעצרו 4,720 גברים בגין עבירות אלימות בין בני-זוג, ובחודשים ינואר עד אפריל 2006 נעצרו 1,016 גברים.

מאיר שטרית: בשנת 2005 נרצחו 11 נשים בידי בני-זוגן וגבר אחד נרצח בידי בת-זוגו.

מאיר שטרית: בחודשים ינואר עד אפריל 2006 נרצחו שש נשים בידי בני-זוגן.

מאיר שטרית: במרבית מקרי הרצח בני-הזוג לא היו מוכרים למשטרה ולא הוגשה תלונה קודמת בגין אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: בשנת 2005 נפתחו 2,779 תיקים בגין עבירות אלימות נגד קטינים במשפחה, מתוכם 420 תיקים בגין עבירות מין.

מאיר שטרית: בחודשים ינואר עד 20 באפריל 2006 נפתחו 743 תיקים בגין עבירות אלימות נגד קטינים במשפחה, מתוכם 123 תיקים בגין עבירות מין.

מאיר שטרית: במרוצת השנים האחרונות הקדיש המשרד לביטחון פנים על זרועותיו מאמצים ומשאבים ליצירת פרויקטים ייחודיים בשב"ס ובמשטרה, שתכליתם מתן מענה אכיפתי וטיפולי לצמצום התופעה ולשיפור ההתמודדות עם האוכלוסייה המעורבת בביצוע העבירות הללו.

מאיר שטרית: המערך הטיפולי בשב"ס בתחום האלימות במשפחה הורחב, והוא מורכב מפרויקטים הכוללים שיטות טיפוליות שונות.

מאיר שטרית: משטרת ישראל נערכה בכמה מישורים.

מאיר שטרית: המערך לטיפול באלימות במשפחה במשטרת ישראל, שהוקם על בסיס ההכרה בצורך הגובר להתייחס למעמדו של קורבן העבירה ולצרכים הייחודיים של נפגעי אלימות בין בני-זוג, שוקד על הידוק הקשר עם גורמים חוץ-משטרתיים ועל פיתוח מודלים לשיתוף פעולה עם גורמי הטיפול.

מאיר שטרית: במסגרת המערך הוקמו פרויקטים ייחודיים כמפורט להלן: 1.

מאיר שטרית: פרויקט לחצני מצוקה לנשים בסיכון.

מאיר שטרית: בשנת 2002 הוגשה הצעת חוק על-ידי קבוצת חברי הכנסת, הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – לחצן מצוקה), התשס"ב-2002.

מאיר שטרית: בדברי ההסבר נכתב, כי "מטרת הצעת חוק היא להרתיע אדם, שהוצא לגביו צו הגנה, מלהפר אותו.

מאיר שטרית: כמו כן, ההצעה באה להקנות תחושת ביטחון אישי לבן משפחה שעבורו ניתן צו ההגנה".

מאיר שטרית: בדיון שנערך ביוזמתו של יושב-ראש ועדת השרים למאבק באלימות בשנת 2004, הוחלט על הפעלת תוכנית ניסיונית לנשים בסיכון, שבה יינתנו להן לחצני מצוקה לתקופת צו ההגנה או צו ההרחקה.

מאיר שטרית: התוכנית הופעלה בליווי מחקר אקדמי בעיר נתניה במשך כשנה.

מאיר שטרית: זהו אחד הפרויקטים הממשלתיים החשובים, שתוצאותיו יתרמו רבות, על-פי הערכת גורמי מקצוע, לשינוי רמת האלימות בקרב בני-זוג ובהליך הפרידה והגירושין.

מאיר שטרית: פרויקט זה מדגיש את רצון המחוקק והמדינה לעשות ככל שניתן כדי למנוע מקרי אלימות במשפחה, ואף לנסות למנוע את הרצח הבא של אשה בידי בן-זוגה.

זהבה גלאון: למה לא - - -

מאיר שטרית: בפרויקט זה היתה חשיבה חדשנית ויעילה, כדי למנוע קריאות שווא למשטרה וכדי לתת מענה מהיר ויעיל על כל בעיה ועל כל קריאת אמת.

מאיר שטרית: חברת הכנסת גלאון, הסיבה היא, שלפני שמפיצים פרויקט כזה בכל הארץ, רוצים לבדוק שהוא באמת עובד.

זהבה גלאון: היות שזה החוק שלי, אני - - -

מאיר שטרית: הפיילוט הזה נעשה בנתניה בשנת 2004, לא בפיילוט הקודם.

מאיר שטרית: לפני שמפיצים את זה בכל הארץ, ברור והגיוני שתיעשה גם בדיקה של היעילות שלו וגם בדיקה של תוצאות אמת.

מאיר שטרית: זה נעשה ב-2004.

מאיר שטרית: בפרויקט זה, כאמור, היתה חשיבה חדשנית ויעילה, כדי למנוע קריאות שווא למשטרה וכדי לתת מענה מהיר ויעיל על כל בעיה ועל כל קריאת אמת.

מאיר שטרית: מרגע הוצאת צו ההגנה או ההרחקה לתקופה של מינימום 21 יום, האשה המתלוננת תהיה זכאית לקבלת לחצן מצוקה.

מאיר שטרית: מרגע הבקשה מותקן בביתה לחצן מצוקה, אשר מחובר לחברה פרטית בעלת מוקד מענה אנושי מקצועי.

מאיר שטרית: המוקדניות עברו הכשרה מתאימה למתן מענה על כל פנייה וכן זיהוי של מקרה אמת.

מאיר שטרית: ברגע הלחיצה של האשה על לחצן המצוקה בקריאת אמת, מפעיל המוקדן, על-ידי "קו אדום" ייעודי, את "משגר" הכוחות הארצי במוקד הארצי של המשטרה, מוקד 100.

מאיר שטרית: ה"משגר" מפעיל ניידת משטרתית למקום האירוע בידיעה של מאה אחוז כי האשה נמצאת בסכנת חיים.

מאיר שטרית: תוצאות הניסוי כוללות המלצות חיוביות, המאשרות את הצורך במתן לחצני מצוקה לנשים הנמצאות בסיכון על-פי הקריטריונים שהומלצו.

מאיר שטרית: בימים אלה פועל צוות בראשות ראש מדור נפגעי עבירות במשטרה לבחינה של הרחבת הפרויקט לכל מחוז המרכז.

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: הקמת פורטל באינטרנט בנושא אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: ההערכה היא כי אלפי קורבנות עדיין אינם מדווחים.

מאיר שטרית: מספרן העולה של עבירות האלימות במשפחה, יחד עם ההכרה בתופעה של אלימות במשפחה כבעיה חברתית והצורך בהעלאת המודעות הציבורית לנושא, יצרו צורך באתר אחד, ממשלתי, אמין ויעיל, שיעניק לציבור הרחב בכלל ולאנשי מקצוע בפרט מידע חיוני בנושא.

מאיר שטרית: הפורטל שיוקם, בחסות ועדת השרים למאבק באלימות, ירכז את כל המידע, הקישורים והפעילויות הקיימים במדינת ישראל, ויהווה כתובת אחת מרכזית לציבור בנושא אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: הפורטל ישמש מקור מידע לציבור הרחב ויספק סימנים לזיהוי האלימות במשפחה על סוגיה השונים: אלימות פיזית, אלימות מינית, אלימות נפשית ואלימות כלכלית.

מאיר שטרית: הפורטל יאגד בתוכו את כל משרדי הממשלה הקשורים בשרשרת האלימות במשפחה, ויציג לציבור הרחב את כלל הפעילויות והמידע המצויים במשרדים ממשלתיים ובגופים העוסקים בתחום, ובכך גם יימנעו כפילויות ומידע שגוי.

מאיר שטרית: הפורטל ישמש מקור מידע ראשוני וחיוני לחלק מציבור שמוצא את עצמו במצוקה ואינו יודע כיצד לפעול, למי לפנות, מי הגורם המתאים לסייע לו במצוקתו ומה עליו "לחוות" אם יפעל.

מאיר שטרית: הפורטל ישמש גם מקור מידע לכל גורמי המקצוע.

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: עובדים סוציאליים בתחנות משטרה.

מאיר שטרית: זה כארבע שנים פועל פרויקט עובדים סוציאליים ב-11 תחנות משטרה.

מאיר שטרית: מהות הפרויקט היא מתן מענה מיידי של עובד סוציאלי לקריאת החוקר במשטרה בגין הגשת תלונות בנושא אלימות בין בני-זוג.

מאיר שטרית: המטרה היא קיום שיחה ראשונית עם הקורבן ועם התוקף במועד הגשת התלונה בתחנת המשטרה או בסמוך להגשת התלונה.

מאיר שטרית: הוקמה ועדת היגוי לפרויקט עובדים סוציאליים במשטרה.

מאיר שטרית: בוועדה שותפים גורמי מטה במשרד הרווחה, מפקחים, מרכזי שירות, מנהלי מרכזים למניעת אלימות במשפחה ונציגי המשטרה.

מאיר שטרית: כמו כן מתקיימים ימי עיון משותפים לכל העובדים הסוציאליים והחוקרים בתחנות הפרויקט.

מאיר שטרית: מתקיימות סדנאות משותפות ברמה המחוזית לטיפול בסוגיות מקומיות, לרבות דיון על "ניצול" שעת המשבר סביב חשיפת האלימות והגשת התלונה במשטרה לטובת התערבות אפקטיבית, ועוד.

מאיר שטרית: 4.

מאיר שטרית: כלי ממוחשב להערכת מסוכנות.

מאיר שטרית: הערכת המסוכנות של החשוד היא בעלת חשיבות עליונה במסגרת הטיפול המשטרתי באלימות בין בני-זוג.

מאיר שטרית: בהתאם להערכת המסוכנות, הנעשית מייד עם תחילת הטיפול בתיק, על החוקר לכלכל את צעדיו לצורך נקיטת פעולות המתייחסות הן למעצר החשוד והן להגנה על המתלוננת.

מאיר שטרית: על-פי ההנחיות, הטיפול המשטרתי ייעשה עם הערכת מסוכנות של החשוד בכל שלב משלבי החקירה ובשיתוף פעולה עם גורמים מטפלים בקהילה.

מאיר שטרית: צוות משותף למחלקת חקירות ותביעות ולמחלקת מדעי ההתנהגות במשטרת ישראל פיתח את הכלי הממוחשב להערכת מסוכנות של אלימות בין בני-זוג, על מנת לסייע לאנשי השטח בקבלת החלטות מובנות ותקפות.

מאיר שטרית: הכלי הממוחשב הינו כלי אקטוארי, שנועד לקלוט מידע ממקורות שונים על מנת להגיע למדד של מסוכנות החשוד בעבירות אלימות בין בני-זוג ומתן המלצה מובנית.

מאיר שטרית: המלצת הכלי מהווה תמיכה בהחלטת הקצין הממונה בבואו להחליט על מעצר או שחרור של החשוד בעבירת אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: הכלי מביא להאחדה של הקריטריונים להערכת מסוכנות החשוד על-פי פרמטרים שונים המוזנים על-ידי החוקר, ובונה פרופיל מסוכנות של חשוד על ציר של זמן.

מאיר שטרית: כמו כן מסייע הכלי להאחדת החקירה בתיקי אלימות במשפחה בכל יחידות המשטרה.

מאיר שטרית: 5.

מאיר שטרית: גוף להערכת מסוכנות בעבירות אלימות בין בני-זוג.

מאיר שטרית: הרקע לפעילות בתחום הינו התפיסה, כי לעתים קרובות מקרי האלימות המטופלים על-ידי מערכת האכיפה אינם מנותקים, מבחינת הפרט האלים, מאירועים אחרים, אלא מהווים חלק מרצף אירועים הקודמים להם והמאוחרים להם.

מאיר שטרית: על מנת לתת הגנה אפקטיבית לקורבנות האלימות במשפחה, יש לעשות הערכת מסוכנות של מפעיל האלימות מול הקורבן ולפעול בהתאם להערכה זו.

מאיר שטרית: בהמשך תסייע הערכת המסוכנות גם להחלטות של גורמי אכיפה ממוסדים, כגון מערכת התביעה ובתי-המשפט, בקבלת החלטות אפקטיביות המותאמות לכל מקרה לגופו.

מאיר שטרית: בהתאם להמלצות צוות ההקמה, שכלל נציגים ממשרדי הרווחה, הבריאות, המשפטים, האוצר, הקליטה וראש הממשלה ומהמשטרה, פועל בתחנה צוות הערכה הכולל איש משטרה, עובד סוציאלי וקרימינולוג קליני.

מאיר שטרית: הצוות פועל בתחנת המשטרה, וחוקר משפטן של התחנה מספק ייעוץ משפטי.

מאיר שטרית: הצוות פועל בשעות קבועות במשך היום, וביתר השעות הוא בכוננות קריאה.

מאיר שטרית: במהלך שנת 2005 התקיים פיילוט בתחנת "מוריה" ובתחנת אשדוד, המלווה במחקר תיקוף.

מאיר שטרית: הרחבת הפרויקט תלויה בקבלת תקציב.

מאיר שטרית: 6.

מאיר שטרית: העברת מידע בין משטרת ישראל לצה"ל.

מאיר שטרית: נוהל מחלקת החקירות במשטרה מחייב דיווח לצה"ל על אירועי אלימות בין בני-זוג שבהם קיימת סבירות שהחשוד נושא נשק צה"לי, מהיותו נמנה עם כוחות הסדיר או המילואים או אזרח עובד צה"ל.

מאיר שטרית: בעבודת מטה שנעשתה בין המשטרה לצה"ל נקבעו דרכי הדיווח השונות.

מאיר שטרית: 7.

מאיר שטרית: ליווי קורבנות.

מאיר שטרית: משטרת ישראל מקיימת בכמה תחנות פרויקט לליווי נפגעי עבירה בעבירות אלימות בין בני-זוג, מין ואלימות נגד אנשים עם מוגבלויות, בשיתוף מתנדבים, המרכזים למניעת אלימות במשפחה, מרכזי סיוע לנפגעי תקיפה מינית וארגון "בזכות" למען אנשים עם מוגבלויות.

מאיר שטרית: 8.

מאיר שטרית: מערכת נפגעי עבירה – מענה קולי.

מאיר שטרית: חוק זכויות נפגעי עבירה, אשר נכנס לתוקף בחודש אפריל 2005, מחייב מתן מידע לנפגע העבירה בכל שלבי ההליך הפלילי ושיתופו בהליכים מסוימים.

מאיר שטרית: במשטרה פועלת מערכת נפגעי עבירה ומערכת מענה קולי.

מאיר שטרית: המענה הקולי משתלב עם מערכות המחשוב הקיימות של משטרת ישראל.

מאיר שטרית: מערכת נפגעי עבירה תקושר לשב"ס ולפרקליטות.

מאיר שטרית: עם קבלת תלונתו, נפגע עבירה מקבל קוד כניסה למערכת, שבאמצעותו הוא מקבל מידע בכל עת, ובמקרים מסוימים יוזמת המערכת פנייה אליו, כגון שחרור ממעצר שבא להגן על נפגע העבירה.

מאיר שטרית: מענה זה פועל, כמובן, גם לטובת נפגעי עבירות בתחום אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: 9.

מאיר שטרית: קשישים.

מאיר שטרית: לאחרונה אנו עדים לבעייתיות הטיפול בנושא אלימות כלפי קשישים.

מאיר שטרית: רבים מן הפוגעים הם בני משפחה, לרבות בני-זוג.

מאיר שטרית: משטרת ישראל חברה לגורמי טיפול בקהילה, לרבות "אשל" ועובדים סוציאליים ברשויות המקומיות, לטיפול בנושא זה.

מאיר שטרית: משטרת ישראל פועלת להגברת המודעות לטיפול בתופעה.

מאיר שטרית: 10.

מאיר שטרית: הטיפול המשטרתי בעבירות מין.

מאיר שטרית: המערך הייחודי לטיפול בעבירות אלימות בין בני-זוג הוכשר גם לטפל בעבירות מין.

מאיר שטרית: חוקרי המערך עברו הכשרה ייחודית בנושא.

מאיר שטרית: שירות בתי-הסוהר – בשב"ס כ-2,200 אסירים מאופיינים כאלימים במשפחה.

מאיר שטרית: כ-2,000 מהם שפוטים בגין עבירות אלו, ולגבי היתר, ידוע כי הם נוקטים אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: המערך הטיפולי בשב"ס בתחום האלימות במשפחה הורחב, והוא מורכב מפרויקטים הכוללים שיטות טיפוליות שונות: 1.

מאיר שטרית: טיפול קבוצתי.

מאיר שטרית: במהלך שנת 2005 הופעלו 11 קבוצות טיפוליות והשתתפו בהן 115 אסירים.

מאיר שטרית: 2.

מאיר שטרית: טיפול פרטני.

מאיר שטרית: כל האסירים השפוטים בגין אלימות במשפחה או שידוע שהם אלימים במשפחה, וכל האסירים השפוטים בגין גילוי עריות, כולם נמצאים בקשר פרטני עם עובדים סוציאליים.

מאיר שטרית: תדירות הקשר, אופיו ועומקו תלויים בנתוני האסיר.

מאיר שטרית: 3.

מאיר שטרית: ועדות בין-משרדיות לעבירות במשפחה.

מאיר שטרית: לוועדות אלו שותפים שב"ס ומשרד הרווחה.

מאיר שטרית: מטרתן לבנות תוכניות טיפולית לאסיר ולבני משפחתו.

מאיר שטרית: כמו כן, מתפקידן להמליץ בפני שב"ס על יציאת האסיר לחופשה, ובפני ועדת שחרורים על שחרורו המוקדם, זאת לאחר ביצוע הערכת מסוכנות האסיר כלפי קורבנותיו.

מאיר שטרית: 4.

מאיר שטרית: "בית התקווה" – מחלקה ייחודית בתחום האלימות במשפחה.

מאיר שטרית: המחלקה מופעלת משנת 2000.

מאיר שטרית: הטיפול הניתן במחלקה הוא טיפול אינטנסיבי מאוד, ואורכו כשנה.

מאיר שטרית: שיטות הטיפול הן קוגניטיביות-התנהגותיות.

מאיר שטרית: במקום 40 מטופלים.

מאיר שטרית: בשנת 2005 עברו טיפול 65 אסירים.

מאיר שטרית: הופעלו 16 קבוצות טיפוליות, לאורך השנה.

מאיר שטרית: הקבוצות הן קבועות ומתקיימות אחת לשבוע.

מאיר שטרית: מבדיקה שנעשתה במהלך שנת 2005 עלה, כי 302 אסירים התקבלו לטיפול מאז הקמת המחלקה, מהם 109 סיימו ושוחררו, ו-11 אסירים חזרו למאסר, שהם 10% בלבד.

מאיר שטרית: 5.

מאיר שטרית: פרויקט "ביחד" בבית-הסוהר "צלמון" – הוא פרויקט טיפול בנושא אלימות במשפחה.

מאיר שטרית: הוא קולט אסירים שאינם מתאימים לטיפול ב"בית התקווה", או אסירים שמהווים פוטנציאל להעברה ל"בית התקווה" ובפרויקט זה עוברים תהליך הכנה.

מאיר שטרית: הפרויקט הוקם בשנת 2001.

מאיר שטרית: בשנת 2005 השתתפו בו 30 אסירים, הופעלו שש קבוצות טיפוליות שהיו קבועות והתקיימו מדי שבוע.

מאיר שטרית: מבדיקה שנעשתה במהלך שנת 2005 באשר לאסירים שהשתתפו בפרויקט זה מאז הקמתו, עלה כי מתוך 92 אסירים, 37 סיימו ושוחררו, מהם חזרו למאסר שישה בלבד, שהם 16%.

מאיר שטרית: 6.

מאיר שטרית: פעילות צוות החינוך.

מאיר שטרית: הפעלת מערך של פעילות אמנותית, כגון תיאטרון קהילתי, פיסול, ציור ותרפיה באמנויות, המונחה באמצעות קצין חינוך ומדריכי חוגים.

מאיר שטרית: 7.

מאיר שטרית: הכשרות.

מאיר שטרית: מתקיימות הכשרות ייחודיות ומגוונות, בשיתוף משרד הרווחה ומשרד ראש הממשלה, לכל הגורמים העוסקים ומטפלים בנושא בשב"ס.

מאיר שטרית: 8.

מאיר שטרית: מגמות לעתיד בשב"ס: הקמת פרויקט טיפולי לאסירים השוהים בבית-הסוהר "איילון" ובשל תקופת מאסרם הארוכה אין ביכולתם להגיע למחלקת "בית התקווה".

מאיר שטרית: הפרויקט הוא תוצאה של עבודת ועדת היגוי בין-משרדית בראשות גורמים מאוניברסיטת בר-אילן, המחלקה לקרימינולוגיה.

מאיר שטרית: הקמת פרויקט טיפולי לאסירים השוהים בבית-הסוהר "רימונים", אשר בשל תקופת מאסרם הקצרה אין באפשרותם להגיע למחלקת "בית התקווה".

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, כפי שאתה רואה, סקרתי שורה ארוכה של פעולות שנעשות, הן במשטרה במסגרת המשטרה עצמה והן בשב"ס – ניסיונות רבגוניים בדיסציפלינות שונות לטפל בתופעה מזווית ראייה טיפולית, לאחר מעשה.

מאיר שטרית: בבוקר, בפתיחת הדיון, אמרתי שהנקודה החשובה ביותר בעיני, מעבר לטיפול לאחר מעשה, היא מניעת המעשים.

מאיר שטרית: מניעת המעשים יכולה להיעשות – כמעט הייתי אומר "באלימות", אבל אני לא רוצה להשתמש במלה "אלימות" – צריכה להיעשות בכוח.

מאיר שטרית: נגד אלימות אי-אפשר לפעול ברחמים או בסלחנות.

מנחם בן-ששון: בתקיפות.

מאיר שטרית: בתקיפות.

מאיר שטרית: אי-אפשר לפעול ברחמים ובסלחנות בנושא האלימות.

מאיר שטרית: אם ידע כל אדם אלים, שביום שהוא עושה עבירה כזאת, בעיקר בתוך משפחתו, ומורשע בה הוא יישפט בכל חומרת הדין – חומרת הדין, אגב, לא מנוצלת גם היום, לצערי.

מאיר שטרית: היום, היקף הענישה הניתן לעבריינים לא בדיוק מצביע על החמרה בענישה.

מאיר שטרית: הדוגמה הכי בולטת בימים האלה, לצערי, היא הבחור שהרג את בנו התינוק, ועכשיו יש דיון על שחרורו ממעצר כיוון שהיו הפגנות.

מאיר שטרית: אז מה אם היו הפגנות?

מאיר שטרית: אני חושב שזה מסר לחברה הישראלית.

מאיר שטרית: איך אפשר בכלל להתעלל בתינוק או לפגוע בתינוק או בבן משפחה, אם באלימות ואם בעבירת מין?

מאיר שטרית: אנשים צריכים להבין שעל דבר כזה יושבים בכלא הרבה מאוד שנים, לא חודש-חודשיים או שלושה-ארבעה חודשים של עבודות שירות.

מאיר שטרית: אם היו יודעים שאדם לא יוצא משם בלי עשר או 20 שנות מאסר, זה היה נפסק.

מאיר שטרית: מי שלא היה מפסיק, היה יושב 20 שנה, ואז באמת היה מפסיק.

אלי אפללו: אדוני השר, אלה רק עונשים.

אלי אפללו: מה עם מניעה?

אלי אפללו: מניעה בלי עונשים היא לא מניעה?

מאיר שטרית: דיברתי על חינוך.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אפללו, אתה צודק, אבל אתה גורר אותי בלשון להוסיף עוד דקה אחת.

מאיר שטרית: אין נלהב ממני לחינוך, למניעה, להסברה, בכל הכלים האפשריים.

מאיר שטרית: זה מתחיל מגן-הילדים ונמשך עד למבוגרים ביותר – חינוך, הסברה, כל מה שתרצה.

מאיר שטרית: כל זה, חבר הכנסת אפללו, לא עובד אם אין בצד השני, פרט למניעה, מקל גדול.

אלי אפללו: אבל זה לא עובד גם מצד אחר.

מאיר שטרית: אם לא עובד פה, גם לא עובד פה.

מאיר שטרית: דע לך, אי-אפשר לחנך אנשים רק בשיטת הגזר.

מאיר שטרית: הגזר עובד אם יש מקל בצד שני.

מאיר שטרית: אם כל אזרח ידע שכאשר הוא הולך בצד של החוק הוא מוגן, הוא שמור, זכויותיו שמורות, המדינה מגינה עליו, החוק מגן עליו – רובם ילכו בצד הזה.

מאיר שטרית: אם הם ידעו שכאשר הם עוברים את הכביש לצד השני, נגד החוק, שם מחכה להם מקל גדול בפינה, האמן לי שמעט מאוד אנשים יעברו לצד השני של הרחוב.

מאיר שטרית: אגב, אני לא רוצה להשתמש חלילה בדוגמה של סינגפור.

מאיר שטרית: זאת הדוגמה הקיצונית ביותר, שבה אדם חוטף עונשים מחרידים על הדבר הקטן ביותר.

מאיר שטרית: עובדה, זה עובד.

מאיר שטרית: מה לעשות, רוב האנשים מחליטים שלא כדאי להסתבך עם החוק, כדאי להישאר בצד של החוק.

מאיר שטרית: אני מבין את העניין של זכויות האסיר והעבריין והזכויות של כולם.

מאיר שטרית: ואני שואל, חבר הכנסת אפללו, מהן הזכויות של האזרח הפשוט, של שומר החוק שהולך לעבוד, משלם מסים, הולך לצבא?

מאיר שטרית: הוא בסך הכול רוצה לחזור הביתה בשלום, רוצה שלא יפרצו לאוטו שלו, לא יפרצו לבית שלו, שלא יפגעו בילדים, שלא יתקפו את הילדים שלו.

מאיר שטרית: מהן הזכויות שלהם?

מאיר שטרית: נוצר מצב, חבר הכנסת אפללו, שבהרבה מאוד מקומות בארץ, לצערי, מי נמצא מאחורי סורג ובריח?

מאיר שטרית: האנשים הטובים.

מאיר שטרית: הם שמים על החלונות שלהם סורגים, בריחים ואזעקות ובמכוניות שלהם מנעולים.

מאיר שטרית: ומי מסתובב חופשי?

מאיר שטרית: העבריינים.

מאיר שטרית: אז אם רוצים לטפל באלימות במהירות וברצינות ולהקנות ביטחון אישי לאנשים, מה שצריך לעשות זה להפעיל את כל מערכת החוק בצורה הקשה ביותר והחמורה ביותר נגד אלה שלא מוכנים לקבל את החינוך, ואני בהחלט בעד חינוך.

מאיר שטרית: אם שני הדברים יופעלו באיזון, התוצאה תהיה מצוינת.

מאיר שטרית: חבר הכנסת אפללו, היינו במדינות שונות, במקומות שונים, שבהם אנשים יודעים שלא כדאי לפעול נגד החוק.

מאיר שטרית: אני אומר את זה לגבי אלימות במשפחה, אבל זה נכון, לצערי, לגבי כל חלק מחיינו.

מאיר שטרית: אני צועק על זה לא רק היום, הייתי שר המשפטים ועל זה בדיוק צעקתי - עבירות בנייה, צפצוף על החוק.

מאיר שטרית: יש, לצערי, בארץ תחושה שהעבריינות משתלמת.

מאיר שטרית: אסור שזה יקרה.

מאיר שטרית: ביום שהעבריינות לא תשתלם, היא גם תפחת מאוד מאוד.

מאיר שטרית: אני מקווה שבכנסת הנוכחית תהיה תשומת לב לעניין הזה, לא רק בנוגע לאלימות במשפחה, אלא בכל תחומי העבריינות, אז אולי נראה תוצאה אמיתית, ואז החינוך יהיה אפקטיבי פי-עשרה.

דוד טל: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: השאלה היא אם בממשלה תהיה תשומת לב, לא בכנסת.

מאיר שטרית: אני חושב שצריכה להיות תשומת לב של כולנו, של הממשלה, והממשלה – כידוע לך – היא חלק מהכנסת.

דוד טל: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר שטרית: הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

מאיר שטרית: כאשר שרים עומדים על הבמה פה ונשבעים, נוסח השבועה הוא: אני נשבע אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, ואני מתחייב לקיים את החלטות הכנסת.

מאיר שטרית: לכן, מי שנשבע אמונים, חובתו הבסיסית היא לקיים את החלטות הכנסת.

מוחמד ברכה: אשרי המאמין.

דוד טל: תודה רבה, רבותי.

דוד טל: חברת הכנסת עמירה דותן תעלה, אבל בטרם היא תקרא את הודעת הסיכום, חבר הכנסת אלדד העביר אלי הודעה על פטירתו של פרופסור יובל נאמן, זיכרונו לברכה, שהיה שר המדע וחבר כנסת מטעם התחיה.

דוד טל: מכאן אנחנו שולחים את תנחומינו הכנים למשפחה.

דוד טל: חברת הכנסת דותן, בבקשה.

עמירה דותן: להלן הודעת סיכום בנושא אלימות במשפחה מטעם הסיעות קדימה, העבודה, ש"ס, הליכוד, האיחוד הלאומי - מפד"ל, ישראל ביתנו, גיל, מרצ, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד.

עמירה דותן: הכנסת רואה באלימות במשפחה, שקורבנותיה הם נשים וילדים חסרי ישע, תופעה חברתית ממארת, שיש להילחם בה בכל החזיתות - הגנה משטרתית על הקורבנות, החמרת הענישה של העבריינים, חינוך בבתי-הספר, הגברת המודעות הציבורית והקצאת משאבים כספיים לטיפול קהילתי ונפשי בקורבנות.

עמירה דותן: טרור במשפחה הוא טרור, ויש לעשות הכול כדי למגרו.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד טל: מי בעד הודעת הסיכום שקראה חברת הכנסת עמירה דותן?

דוד טל: הצבעה מס' 2 בעד הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת עמירה דותן – 19 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הסיכום שהביאה חברת הכנסת עמירה דותן נתקבלה.

קריאה: השר לא הספיק.

דוד טל: אוסיף גם את השר.

דוד טל: 19 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, ונוסיף גם את השר שטרית, אם הוא לא הספיק.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני מאשר את הצעת הסיכום הזאת.

דוד טל: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

דוד טל: הישיבה הבאה, אם לא יחול שינוי, תתקיים בעזרת השם ביום חמישי, 4 במאי 2006, ו' באייר התשס"ו, בשעה 11:00.

דוד טל: ישיבה זו נעולה.

דוד טל: תודה.