ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השישית של הכנסת השבע-עשרה, 2006-05-08 00:00

דליה איציק: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, י' באייר, 8 במאי 2006.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, כמו שאתם רואים, התזוזה במקומות שלכם, או האי-קביעות במקומות שלכם, נובעת מתזוזת חברי הממשלה לשולחן הממשלה.

דליה איציק: לצערי, לא היה לנו זמן מספיק לסדר את הכיסאות.

דליה איציק: אנשי המחשב המסורים והנאמנים יכינו את מקומות הישיבה על-פי הגושים, והכול-הכול בהתאם להחלטת ועדת הכנסת מהבוקר.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2006, התשס"ו-2006; והצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006.

אריה האן: לדיון מוקדם: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – ועדה ציבורית לקביעת חסינות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הכנסת (תיקון - כינוס הכנסת שלא בתקופת הכנסים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - הגבלת חופש התנועה מטעמי ביטחון), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - ביטול החסינות הדיונית), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק פיקוח על מחירי חנייה בחניונים ציבוריים, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון - ביטול החוק), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הירושה (תיקון - פסלות לרשת), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק פרסומים שאושרו על-ידי הצנזורה (תיקוני חקיקה), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק גיל הנישואין (תיקון - העלאת גיל הנישואין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון - תשלום עד גיל 21), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון - בדיקה גנטית להורות בעת ההיריון), התשס"ו-2006, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים להינשא על-פי הדין הדתי, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון - הרחבת חובת המזונות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות במקום מגורים, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (כשירות עורך עיתון ומינוי נאמן), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – התיישנות בתובענות שעניינן יחסי עובד ומעביד), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק האזנת סתר (תיקון - הגבלה ותחימת האזנות סתר),

אריה האן: התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק מינהל מקרקעי ישראל (תיקון - איסור הפליה בהחלטות המועצה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת ואסל טאהא, ג'מאל זחאלקה ועזמי בשארה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - פרסום תאריך תפוגה למוצרי תמרוקים), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (חובת תרגום מסמכים), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת ואסל טאהא, עזמי בשארה וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק (תיקון - הגבלת הפרסום), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון - פטור מטעמי מצפון), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - ביטול מאסר חייבים בשל ביזיון ההוצאה לפועל), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק יועצת לענייני מעמד האשה בגופים ציבוריים, התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק המסייעים לנטרול תוצאות אסון צ'רנוביל (תיקון – אות מנטרל, מענק שנתי וארגון יציג), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת יורי שטרן; הצעת חוק העונשין (תיקון - ביטול איסור זילות בית-המשפט), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - הסדרי טיעון), התשס"ו-2006, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק העונשין (תיקון - דיכאון לאחר לידה כסייג לאחריות פלילית), התשס"ו-2006, מאת חברות הכנסת זהבה גלאון ואורית נוקד; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון - מניעת פגיעה במוסד חינוכי), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין; הצעת חוק העונשין (תיקון - ביטול ועדת ההריונות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון - תחולת הוראות בדבר קרבה משפחתית), התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (תיקון - תנאי החזקה במעצר), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (קביעת עונש מינימום לסוחרי סמים),

אריה האן: התשס"ו-2006, מאת חבר הכנסת דוד טל; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - קביעת הרכב לאחר קבלת הערעור), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק העונשין (תיקון - עונש מינימום בהריגה ובגרימת מוות ברשלנות), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון - התייעצות עם בית-המשפט בטרם חנינת עבריינים), מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון - שיפוט אגב גירושין), התשס"ו-2006, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון; הצעת חוק רשות השידור (תיקון - ביטול אגרת רדיו וטלוויזיה), התשס"ו-2006, מאת חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני המזכיר.

דליה איציק: עכשיו יעלה חבר הכנסת אביגדור יצחקי, יושב-ראש הוועדה המסדרת, כדי להציג בפנינו את המועמדים לכהונת סגני יושבת-ראש הכנסת.

דליה איציק: אלה יהיו סגנים זמניים, עד אשר ועדת הכנסת תקבע את הסגנים הקבועים.

דליה איציק: בבקשה, יושב-ראש הוועדה המסדרת.

אביגדור יצחקי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, עד שנבחר, ביום רביעי, את סגני יושב-ראש הכנסת הקבועים, על מנת להקל את עבודתם של היושבת-ראש ושני הסגנים הזמניים, אנחנו מתבקשים לאשר שני סגנים זמניים נוספים:

אביגדור יצחקי: האחד - אמנון כהן מסיעת ש"ס, והשני - גדעון סער מסיעת הליכוד.

אביגדור יצחקי: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור להצבעה.

דליה איציק: מי בעד הצעת יושב-ראש הוועדה המסדרת?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: בעד הצעת הוועדה המסדרת – רוב

דליה איציק: נמנעים – אין

דליה איציק: אין מתנגדים ואין נמנעים.

דליה איציק: ההצעה נתקבלה.

דליה איציק: בשל התוכנית המדינית של ראש הממשלה

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה בשל התוכנית המדינית של ראש הממשלה.

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

דליה איציק: עשר דקות.

אביגדור ליברמן: גברתי יושבת-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, בדרך למליאה עצר אותי עיתונאי ושאל אותי, למה לא הגשתם דווקא הצעת אי-אמון בנושא החברתי - כולם הגישו, כי מחיר הלחם עלה.

אביגדור ליברמן: אמרתי, זה כנראה ההבדל בין אופוזיציה לפופוליזם.

אביגדור ליברמן: קשה לי גם להיות באופוזיציה – ובכל זאת, להיות פופוליסט, לא מקובל עלי.

אביגדור ליברמן: אני לא חושב שמישהו יכול להאשים את אלי ישי דווקא ביום השני לכהונתו כשר התמ"ס בהעלאת מחיר הלחם.

אביגדור ליברמן: גם היושבת-ראש בטח יודעת שבסך הכול מדובר בנוסחה, הנוסחה כמעט אוטומטית.

אביגדור ליברמן: ולכן כל הדברים האלו, כמו מחירי הדלק, הלחם – היום, זה הכול נוסחאות.

אביגדור ליברמן: אין לצערי שיקול דעת.

אביגדור ליברמן: אני מסכים עם חברי רן כהן, ולצערי אין כמעט שיקול דעת לשרים.

רן כהן: לא, לעניות דעתי יש שיקול דעת.

אביגדור ליברמן: אמרתי, כמעט שאין.

רן כהן: אני לא מסכים.

אביגדור ליברמן: ולכן, אני חושב שבאמת קשה לי להאשים.

אביגדור ליברמן: אבל מצד שני אני נדהם שדווקא המחנה הלאומי לא בדיוק מסתכל מה קורה בתחום המדיני ולאן הממשלה הזאת חותרת.

אביגדור ליברמן: שמעתי כבר הבוקר את שר הביטחון הדגול שלנו אומר שהוא מסיר את הסגר, שהוא נותן לפלסטינים להיכנס חופשי.

אביגדור ליברמן: אני הייתי רוצה לתת לשר הביטחון לחשוב על ארבע נקודות שהוא אחראי עליהן ואני לא רואה איך הוא בדיוק נותן את המענה.

אביגדור ליברמן: הדבר הראשון הוא הנושא האירני.

אביגדור ליברמן: שידע שהנושא הזה רציני, ושידע מראש שהעולם החופשי הולך להיכשל.

אביגדור ליברמן: מי שעוקב אחרי דיונים במועצת הביטחון, שידע שכל מה שהיה לפני מלחמת העולם השנייה, הכול חוזר.

אביגדור ליברמן: יהיה וטו רוסי, ויהיה וטו סיני, ולצערי, הנשיא בוש, הרייטינג שלו נמוך, ולא יהיה שום דבר.

אביגדור ליברמן: לצערי, אנחנו הולכים להישאר אחד על אחד מול האירנים.

אביגדור ליברמן: שיטפל בזה, שיביא את זה בחשבון.

אביגדור ליברמן: פה יש לו שיקול דעת.

אביגדור ליברמן: הדבר השני, שיתחיל לחשוב מה יקרה כשהאמריקנים יעזבו את עירק.

אביגדור ליברמן: מה הולך לקרות בעירק, איך זה ישפיע עלינו.

אביגדור ליברמן: במקום לדבר על כל מיני שטויות שהוא מדבר כבר שלושה בקרים רצוף, שיטפל בדברים רציניים.

אביגדור ליברמן: שלא ידאג למעמד שלו בקרב השמאל, עד כמה הוא פופולרי ועד כמה הוא מנהיג השמאל.

אביגדור ליברמן: שיתחיל לטפל בדברים רציניים.

אביגדור ליברמן: ואני לא בטוח שמישהו התחיל לחשוב מה אנחנו עושים, איך זה ישפיע עלינו כשהאמריקנים יעזבו את עירק.

אביגדור ליברמן: הנקודה הנוספת, שמבחינתי היא חשובה מאוד, מה עושים עם ה"חיזבאללה".

אביגדור ליברמן: אם מישהו חושב שנוכל לשבת שם בשקט לנצח, כשלפחות לפי התקשורת 14,000 טילים של ה"חיזבאללה" מכוונים למרכזי הערים שלנו, למרכזי התשתית שלנו, כדאי שיתחיל לחשוב.

אביגדור ליברמן: והדבר האחרון, כל מה שקורה עם ה"חמאס" ועם ההשתלטות של ה"חמאס" על המגזר הערבי במדינת ישראל, שיתחיל לחשוב על זה.

אביגדור ליברמן: יש לו הרבה מה לחשוב, ושיקשקש פחות.

אביגדור ליברמן: זאת העצה הראשונה.

אביגדור ליברמן: הדבר הנוסף שמאוד הייתי רוצה להדגיש - אני רואה פה כמה עיתונאים.

אביגדור ליברמן: יש לי עצה גם לעיתונאים: מדי פעם כדאי לכתוב אמת, ואפשר גם להגיד אמת, זה לא נורא.

אביגדור ליברמן: ראיתי את כל השטויות שנכתבו בשבוע שעבר: אביגדור ליברמן, הוא פגוע מכיוון שהוא לא נכנס לממשלה, הוא עשה את זה כדי לתפוס את המנהיגות באופוזיציה, למה הוא נאם את הנאום – כל מיני קשקושים.

אביגדור ליברמן: רבותי, אני אומר אותם דברים לפני הבחירות ואחרי הבחירות, גם בקואליציה וגם באופוזיציה.

אביגדור ליברמן: יש כנראה אנשים שמאמינים בשטויות שנכתבות בעיתונות.

אביגדור ליברמן: אני זוכר שכשהתפטרתי מממשלת שרון הראשונה כשר התשתיות, אמרו: מה היתה הטעות?

אביגדור ליברמן: אורי שני הסביר לאריק שאיווט כל כך אוהב את התפקיד, שהוא לא יוותר על התפקיד.

אביגדור ליברמן: הוא יוותר על העקרונות, על הערכים, אבל על התפקיד הוא לא יוותר.

אביגדור ליברמן: לצערי הוא טעה, וכנראה גם אז העיתונאים הלכו שבי אחרי הניתוח המעמיק הזה.

אביגדור ליברמן: גם בפעם השנייה, כשהיינו כבר בממשלה והייתי שר התחבורה, מי האמין?

אביגדור ליברמן: אמרו: מפת הדרכים, יש הסתייגויות, הם כן יעזבו, הם לא יעזבו.

אביגדור ליברמן: אמרתי ואני חוזר ואומר: מאוד הייתי רוצה להיות בממשלה.

אביגדור ליברמן: אני אוהב לעשות דברים, אני אוהב לבצע דברים.

אביגדור ליברמן: בחיים לא אוותר, לא על העקרונות ולא על הערכים.

אביגדור ליברמן: אני מוכן להתגמש, אני משתדל להיות פרקטי ופרגמטי.

אביגדור ליברמן: אנחנו, תנועת ישראל ביתנו, גם במחיר של הכיסא לא נוותר.

אביגדור ליברמן: שמעתי עוד היום שיש כל מיני מגעים – אין שום מגעים.

אביגדור ליברמן: יכול להיות מצב אחד, אני מאוד מציע למר אולמרט שיעשה את זה, שיזרוק את מפלגת העבודה ואז ניכנס לממשלה.

אביגדור ליברמן: אם הוא רוצה קואליציה עם מפלגת העבודה, שישנה את קווי היסוד.

אביגדור ליברמן: נתתי לו ארבעה משפטים, אם ירצו אותנו, שלא ידברו אתנו, שישנו ארבעה משפטים בקווי היסוד, מספיק לנו.

אביגדור ליברמן: אני חייב להתייחס לכל אותם שטויות ודברי בלע שראיתי וקראתי ושמעתי: ליברמן הגזען, גזענות, מתלהם, מסית.

אביגדור ליברמן: כמתלהם סדרתי יש לי כמה שאלות, שאני לא מקבל תשובה עליהן.

ג'מאל זחאלקה: גזען זאת מחמאה בשבילך.

אביגדור ליברמן: עכשיו אני מדבר, אתה שב ותשתוק.

ג'מאל זחאלקה: אל תגיד לי לשתוק.

אביגדור ליברמן: אתה שב ותשתוק.

גאלב מג'אדלה: אף אחד לא ישתיק אותו.

ג'מאל זחאלקה: זאת מחמאה בשבילך, אתה גזען.

ג'מאל זחאלקה: אתה מוציא דיבה לגזענות.

אביגדור ליברמן: אתה שב ותשתוק, זה מקומך שם.

דליה איציק: חבר הכנסת ליברמן.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה.

אביגדור ליברמן: רודף שלום ידוע, נשיא אירן, אחמדינג'אד, קורא להשמיד את מדינת ישראל - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

אביגדור ליברמן: - - איפה חבר כנסת ערבי אחד שמגנה את זה?

אביגדור ליברמן: למה לא גינית את זה?

ג'מאל זחאלקה: מה עם סכר אסואן?

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, פעם ראשונה.

דליה איציק: אני ממש לא רוצה שתכריח אותי להוציא אותך.

דליה איציק: אני אודה לך.

דליה איציק: תודה רבה לך.

אביגדור ליברמן: שאלה פשוטה, למה אף חבר כנסת ערבי לא גינה את הקריאה להשמדתה של מדינת ישראל?

גאלב מג'אדלה: מי אמר לך?

דליה איציק: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אביגדור ליברמן: שאלה שנייה: יושב על הבמה נשיא אירן ומכחיש את השואה.

אביגדור ליברמן: זאת עבירה על חוק בין-לאומי.

גאלב מג'אדלה: הוא עומד על הבמה ומשקר.

אביגדור ליברמן: אני אשמח לראות שהכחשת.

גאלב מג'אדלה: מה תשמח, אני עובד אצלך?

גאלב מג'אדלה: תקרא עיתונות ערבית.

דליה איציק: חבר הכנסת מג'אדלה, פעם ראשונה.

אביגדור ליברמן: בכל אופן, את השאלות שלי, תרצה או לא תרצה, תצטרך לשמוע.

אביגדור ליברמן: איפה כל חברי הכנסת הערבים?

אביגדור ליברמן: אף אחד לא מגנה את הכחשת השואה של ראש מדינה.

גאלב מג'אדלה: - - -

דליה איציק: חבר הכנסת מג'אדלה, פעם שנייה.

אביגדור ליברמן: ראש מדינה במאה ה-21 מכחיש שואה, ואף חבר כנסת ערבי לא מגנה את זה.

אביגדור ליברמן: אני שואל את עצמי שאלה נוספת: היה יום העצמאות, איך קרה שאף חבר כנסת ערבי לא שם דגל ישראל?

אביגדור ליברמן: איך קורה שאף חבר כנסת ערבי לא שר "התקווה"?

אביגדור ליברמן: אני שואל את עצמי אם אנחנו באמת יושבים באותו פרלמנט.

אביגדור ליברמן: אלה שאלות של התלהמות, כמובן.

אביגדור ליברמן: אני שואל גם את השמאל הנאור במדינת ישראל: רודף השלום אבו-מאזן כתב - - -

אבשלום וילן: אתה מכיר את המלים של "התקווה"?

אבשלום וילן: "נפש יהודי הומייה" – הם יהודים?

אביגדור ליברמן: כשאתה תדבר, אתה תדבר.

אביגדור ליברמן: אני בהחלט חושב שההמנון של מדינת ישראל הוא ההמנון של כל האזרחים.

אבשלום וילן: אתה מכיר את הטקסט של ההמנון?

אבשלום וילן: הם לא יהודים, מה לעשות.

אביגדור ליברמן: אבו, גם לך מותר לדבר שטויות.

אביגדור ליברמן: גם לך אני מרשה לדבר שטויות.

אבשלום וילן: השימוש שלך במלה "שטויות" עשר פעמים בנאום עושה אותך - - -

דליה איציק: חבר הכנסת וילן, לא כתוב בתורה שחייבים להשיב על כל דבר.

דליה איציק: לא כתוב בתורה.

דני יתום: שטויות מותר לדבר בכל מקום שנמצאים בו, גם על הפודיום.

אביגדור ליברמן: אני שואל את השמאל הישראלי: רודף השלום אבו-מאזן – הצו הנשיאותי הראשון שלו הוא גזר-דין מוות לסייענים של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: איפה האגודה לזכויות האזרח?

אביגדור ליברמן: איפה השמאל הישראלי?

אביגדור ליברמן: למה הוא לא מוחה?

זהבה גלאון: אתה הצעת גזר-דין מוות למשת"פים, אתה זה שהצעת.

אביגדור ליברמן: סליחה, למה את לא מגנה?

אביגדור ליברמן: את מגנה רק אותי, למה את לא מגנה את אבו-מאזן?

זהבה גלאון: - - -

גאלב מג'אדלה: צבוע, צבוע.

אביגדור ליברמן: אבו-מאזן כותב דוקטורט.

אביגדור ליברמן: על מה הוא כותב את הדוקטורט שלו?

אביגדור ליברמן: על הכחשת השואה.

אביגדור ליברמן: איפה השמאל?

אביגדור ליברמן: למה הוא מסתתר מתחת לרצפה?

אביגדור ליברמן: נכנסתם מתחת לאדמה.

רן כהן: - - - עם "הג'יהאד האסלאמי"?

אביגדור ליברמן: עזבו את הוויכוח האידיאולוגי.

אביגדור ליברמן: נשיא אירן, כל יום, או פעמיים בשבוע, קורא להשמדתה של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: הייתי מצפה מהתנועה האסלאמית בארץ שתקרא לו לסדר, שתגיד מלה אחת.

אביגדור ליברמן: ואיפה השמאל שפונה אליהם, שלוחץ עליהם?

אביגדור ליברמן: למה אתם לא לוחצים על אותה תנועה אסלאמית בארץ, שתדרוש מה"חמאס" לבטל סעיף מרכזי במצע שלו, שקורא להשמדתה של מדינת ישראל?

אביגדור ליברמן: למה אתם שותקים?

אביגדור ליברמן: למה אתם צבועים?

אביגדור ליברמן: מאיפה כל הצביעות הזאת?

רן כהן: אני רוצה להבין - - - זו התנועה האסלאמית?

דליה איציק: חבר הכנסת ליברמן, תודה רבה.

אביגדור ליברמן: משפט סיום.

אביגדור ליברמן: כשאתם צועקים, אני יודע שאני צודק.

אביגדור ליברמן: וכמה שיותר אתם צועקים, כך כולם יודעים שאני צודק, וגם אתם יודעים שאני צודק.

גאלב מג'אדלה: נדמה לך.

דליה איציק: תודה רבה, חבר הכנסת ליברמן.

דליה איציק: אני מזמינה אחר כבוד את השר המקשר, חבר הכנסת יעקב אדרי.

ג'מאל זחאלקה: הוא ראש כנופיה, לא ראש מפלגה.

דליה איציק: יכול להיות שאתה תצטרך להיות חבר הכנסת הראשון שאני אוציא אותו היום.

דליה איציק: השר המקשר, בבקשה.

יעקב אדרי: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, בסופו של דבר לא שמעתי דבר על התוכנית המדינית של ראש הממשלה, שלשמה הוגשה הצעת האי-אמון, ובכל זאת אני אתרכז בנושא עצמו.

יעקב אדרי: כבר בתקופת מערכת הבחירות הצהירה תנועת קדימה, כי תחתור לעיצוב גבולות הקבע של מדינת ישראל כמדינה עם רוב יהודי.

יעקב אדרי: ראש הממשלה הזכיר זאת בנאומו ביום הבחירות, והדגיש כי ממשלת ישראל תפעל להגיע לכך באמצעות משא-ומתן והסכם עם העם הפלסטיני.

יעקב אדרי: ממשלת ישראל תשאף להגיע להסכם כזה שיתבסס על הכרה הדדית, על ההסכמים שנחתמו בעבר, על עקרונות מפת הדרכים, על הפסקת האלימות ועל פירוק ארגוני הטרור מנשקם.

יעקב אדרי: אם יהיה פרטנר מהצד הפלסטיני, ייתכן שנוכל לקדם תהליכים כאלה באמצעות משא-ומתן, למען עתידה של מדינת ישראל.

יעקב אדרי: אם ניווכח – וגם את זה אמר ראש הממשלה בכל מקום, בצורה הכי ברורה – אם ניווכח כי אין לישראל פרטנר לתהליכים כאלה, תיאלץ ישראל לקחת את גורלה בידה, ועל בסיס הסכמה לאומית רחבה – גם את זה הדגיש ראש הממשלה, שקודם כול נמצה את הדיונים בתוך העם, על מנת להביא להסכמה שתהיה רחבה ככל שניתן – וכמובן הבנה עמוקה עם ידידינו בעולם, ועם ארצות-הברית בראשם, ועם מדינות אירופה.

יעקב אדרי: אם זה יצליח, מה טוב.

יעקב אדרי: ואם לא, כפי שאמר ראש הממשלה, נצטרך לקחת את גורלנו בידינו ולעשות את מה שמתבקש, את מה שמתחייב.

יעקב אדרי: לפיכך אני מבקש לדחות את הצעת האי-אמון של סיעת ישראל ביתנו.

יעקב אדרי: תודה.

דליה איציק: אדוני השר, תודה רבה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דליה איציק: כמו שאתם מבינים, הוועדה המסדרת קבעה מסגרת דיון סיעתית, בשיעור של 90 דקות.

דליה איציק: ראשון הדוברים, מטעם סיעת הליכוד, חבר הכנסת ישראל כץ - אינו נוכח.

דליה איציק: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

דליה איציק: שמונה דקות, חבר הכנסת ריבלין, מי שהיה עד עכשיו יושב-ראש הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, יש לי תענוג רב וכבוד רב לברך אותך בישיבה הראשונה שאני משתתף בה ואת מנהלת אותה.

ראובן ריבלין: שהקדוש-ברוך-הוא יצליח דרכך ושכל חברי הכנסת יבינו את שליחותם ויעזרו לך כדי שתוכלי לנהל את הכנסת לתפארת הדמוקרטיה ולתפארת מדינת ישראל.

דליה איציק: תודה, אדוני.

ראובן ריבלין: אנחנו, חבר הכנסת ליברמן, הבענו את עמדתנו בדבר התוכנית הקשה והמסוכנת של הממשלה, אשר הציגה לפני ארבעה ימים את מרכולתה, את מדיניותה, כאשר ראש הממשלה – בנושאו את שם ז'בוטינסקי לשווא – דיבר על חבל ההצלה של הציונות, אותו חבל שאנשי "שלום עכשיו" ביקשו לשכנע אותנו להחזיק בו במשך שנות דור ולא הצליחו.

ראובן ריבלין: אמרנו, מתוך דאגה רבה, את אשר היה לנו לומר על אותה תוכנית דמיונית, תוכנית אשליה, אשר עלולה לשים אותנו – במקום על פתחו של השלום ועל דרכו של השלום – במסלול התרסקות בלתי נמנע.

ראובן ריבלין: אמרנו זאת, וגם הצבענו נגד הקמת הממשלה, אבל מטבע הדברים אנחנו, כאופוזיציה, מבקשים בכל עת לנסות להפיל את הממשלה.

ראובן ריבלין: שבוע של חסד היה מתאים, אבל אתם בחרתם את אשר בחרתם, ואנחנו, כמובן, נצביע אי-אמון בממשלה, כי אין לנו אמון בדרכה.

ראובן ריבלין: כל זמן הבחירות ניסינו לשכנע את העם כי הדרך שמפלגת קדימה – והממשלה – מבקשת אינה דרך נכונה; היא דרך מסוכנת, דרך שעלולה לשבור שבר בציונות ולהזיק למדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אבל, אני לא יכול שלא להתייחס לדבריך כלפי הציבור הערבי אשר חי עמנו כאן, במדינת ישראל, מדינה שהיא מדינת העם היהודי, שהיא דמוקרטית ושוויונית, שאסור לה לאבד את אופיה היהודי, אך עם זאת אסור לה בשום פנים ואופן להתעלם מהעובדה שציבור ערבי חי אתנו ובינינו, ציבור אשר במידה רבה נגזר עליו לחיות אתנו במלחמת הקוממיות שלנו, בגלל עמדתן של מדינות ערב ועמדות מנהיגיו, אבל בשום פנים ואופן לא קיווה ולא ייחל מעולם לחיות במדינה שהיא התקווה בת שנות אלפיים של העם היהודי.

ראובן ריבלין: אני חושב שהאזרחים במדינת ישראל חייבים להיות נאמנים למדינתם, אבל בהחלט מותר שיהיו להם שאיפות משלהם.

ראובן ריבלין: אני לא יכול – אפילו מבחינת היושר האינטלקטואלי – לחייב את חבר הכנסת אחמד טיבי לשיר בגרון ניחר ובעוצמה מפעמת היוצאת מתוך לבו את "התקווה", שהיא תקוות העם היהודי, המפעמת בנפש העם היהודי ההומייה, אשר ביקשה לראות את תקומת העם היהודי ואת ראשית צמיחת גאולתנו בהקמת מדינת ישראל.

גאלב מג'אדלה: תודה שאדוני מסביר.

ראובן ריבלין: עליהם נגזר לחיות אתנו, ואנחנו צריכים לראות בהם את הגשר שאולי בסופו של דבר יביא להבנה מצד שכנינו כולם, כדי שלא תהיה בלבם מחשבה שעלולה להביא אותם לכלל הבנה, הכרה או רצון להשמיד את מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: אני בהחלט חושב שיש ממש בדברי הביקורת שלך, חבר הכנסת ליברמן, על כך שיש בינינו אנשים, אזרחי ישראל, אשר אינם יוצאים בצורה ברורה ביותר נגד אותן הצהרות שהן ציר רשע ברור, ההולך משונאי ישראל משחר ההיסטוריה, עובר דרך היטלר ומגיע לאירן של היום, ששליחיה כאן בארצנו, בארץ-ישראל בכלל ובמדינתנו בפרט, פורסים את ידיהם ומבקשים להגיע עדינו.

ראובן ריבלין: אותם שליחים הם ה"חמאס", "הג'יהאד" וכל אותן קבוצות וכנופיות אשר מבקשות להביא לחיסולה של ישראל.

ראובן ריבלין: אין בכלל אפשרות שיהיה אזרח בישראל אשר יפקפק בצורך שבקיומה של מדינת ישראל ובשמירת שלמותה וביטחונה.

ראובן ריבלין: דבר כזה לא יעלה על הדעת, שכן כבר היו מקרים – כאשר כאן, בכנסת, ביקשו להעמיד לדין חברי כנסת ערבים אשר נפגשו עם אנשי אש"ף, חשבתי שרבים מחברי הכנסת היהודים נפגשים עם אש"ף, ולמה להבחין בין חבר כנסת ערבי ובין חבר כנסת יהודי?

ראובן ריבלין: מי שעובר על החוק צריך להעמידו על מקומו, אבל אם, חלילה, יהיה מצב שבו אזרח ישראל – או חבר כנסת ישראלי – יעבור עבירה נוראה של בגידה, נצטרך מייד לפעול נגדו בכל חומרת הדין.

ראובן ריבלין: יש רגעים שבהם אנחנו נאלצים לשאול את עצמנו אם חברי הכנסת אינם עוברים את הגבול.

ראובן ריבלין: לטעמי הם עדיין לא עברו את הגבול, אבל יש רגעים שבהם אני חושש חשש כבד שהדמוקרטיה הישראלית תצטרך לעמוד במבחן – לא במבחן של סמנטיקה אלא במבחן אמיתי.

ראובן ריבלין: כאשר יהין אדם לומר שאויבינו, מבקשי נפשנו, רשאים לדרוש את חיסולנו, הוא יעבור בכך עבירת בגידה נגד מדינת ישראל.

ראובן ריבלין: עם זה, אל נתעסק בסמנטיקה ובהפצת שנאה כלפי אותם אזרחים, שאני אומר במפורש שרבים מהם מרגישים שנגזר עליהם לחיות במדינת ישראל - - -

צבי הנדל: לא נגזר - - -

אפי איתם: - - -

ראובן ריבלין: יש כאלה שהם לא במפלגות ציוניות.

ראובן ריבלין: יש בין האזרחים הערבים כאלה שחושבים שיום העצמאות הוא יום ה"נכבה".

ראובן ריבלין: אולי חבר הכנסת איתם יאמר שמי שחושב שיום העצמאות הוא יום ה"נכבה" עובר עבירת בגידה.

ראובן ריבלין: אני לא חושב כך.

ראובן ריבלין: הוא, נגזר עליו לחיות בינינו בגלל מעשי מנהיגיו ובגלל פעולותיהן של כל מדינות ערב באותם ימים נוראים שבהם עמדנו על משמרת עמנו ויצרנו את מדינתנו במלחמת הקוממיות.

ראובן ריבלין: אני, כאדם שהיה גר בארץ מצרים, מבין מצוקות מיעוט כזה או אחר שיש לו מלחמה לאומית נגד עם אשר חזר לארצו, שבה הוא ישב, ומכיר ביכולת שלו היום להכיר בעובדה שמדינת ישראל היא מדינה שאין עליה ויכוח ושחובתו כאזרח לשמור לה אמונים – אם לא מתוך אהבה, מתוך הבנה, מתוך יראת הדמוקרטיה ומתוך כך שבאמת נגיע בסופו של דבר לשלום.

ראובן ריבלין: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת ריבלין.

דליה איציק: חבר הכנסת שלמה ברזניץ, 15 דקות.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת דני יתום, 13 דקות.

דליה איציק: זה נאומו הראשון של חבר הכנסת ברזניץ, ולכן, כנהוג, אנחנו לא מפריעים לו.

שלמה ברזניץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד גדול הוא לי לעמוד כאן ולשאת כמה מלים.

שלמה ברזניץ: על זה אני רוצה לדבר – על הכבוד לשאת כאן כמה מלים ועל התגובות שקיבלתי מכל ידידי כאשר הם שמעו שנפלתי על הראש והסכמתי להיכנס לכנסת: מה יש לך לחפש שם?

שלמה ברזניץ: צעקות מפה וצעקות משם, זאת זירה שאפשר לעשות בה משהו רציני?

שלמה ברזניץ: ואני בתמימותי – אני מקווה שלא – חשבתי שכן, זאת הזירה, כי אין בלתה.

שלמה ברזניץ: רשימת הבעיות של מדינת ישראל ארוכה, וחבר הכנסת ליברמן מנה רק אחדות מהן, יש עוד רבות נוספות.

שלמה ברזניץ: והבעיות האלה הן מספיק כבדות כדי שכולנו, ללא יוצא מהכלל, נתייחס אליהן, לפחות חלק מהזמן, בצורה לגמרי ממלכתית.

שלמה ברזניץ: הבוחר הישראלי, האזרח הישראלי שלח לנו מסר מאוד ברור וחד.

שלמה ברזניץ: השאלה היא אם אנחנו שמענו את המסר הזה.

שלמה ברזניץ: המסר היה מאוד חד-משמעי: נמאסתם, נמאסו הצעקות שלכם מכאן ומשם, מכל הצדדים; אנחנו נמאסנו עליכם, נמאסה הפוליטיקה, נמאסה הזירה הפוליטית שבה נחרצים הדברים ואין סיכוי, ולכן לא שווה ללכת לבזבז את הזמן ולהצביע.

שלמה ברזניץ: והנה המסר הזה, להערכתי, לא כל כך נקלט, משום שבימים הראשונים של הכנסת השבע-עשרה אנחנו רואים ושומעים תמונות שמזכירות מאוד את מה שראינו ושמענו בכנסת הקודמת ובכנסת שקדמה לה.

שלמה ברזניץ: כאילו לא קרה שום דבר.

שלמה ברזניץ: כאילו התפקיד היחיד של הקואליציה ושל האופוזיציה זה לצאת באיזה ריקוד מטורף של התקפות הדדיות.

שלמה ברזניץ: ואיפה עם ישראל בכל הסיפור הזה?

שלמה ברזניץ: ואם הצעת האי-אמון תעבור, חלילה, אז מה זה אומר?

שלמה ברזניץ: עוד בחירות?

שלמה ברזניץ: בבקשה, עוד שלושה חודשים של השמצות ו-40% מאזרחי ישראל ילכו להצביע.

שלמה ברזניץ: ואם גם זה לא יעזור, אז יהיה לנו עוד סיבוב ואולי 25% מהאזרחים ילכו להצביע.

שלמה ברזניץ: האחריות היא קצת יותר מדי כבדה, כבדה מכדי להתייחס לזה כלאחר-יד.

שלמה ברזניץ: אני מציע שהכנסת הזאת תהיה אחרת.

שלמה ברזניץ: ביקשתי נתונים מאוד ראשוניים על מספר הצבעות האי-אמון בכנסות הקודמות.

שלמה ברזניץ: המספרים די מדהימים: בכנסת הארבע-עשרה - 84 הצעות, בכנסת החמש-עשרה – 129 הצעות אי-אמון, בכנסת השש-עשרה – 156 הצעות.

שלמה ברזניץ: אם תחלקו את זה לימי הכהונה של הכנסת, תראו במה מדובר.

שלמה ברזניץ: מובן שזה כלי חשוב, אבל זה לא הכלי היחיד שיש.

שלמה ברזניץ: אותן בעיות שעומדות בפני המדינה, שום דבר ממה שקורה כרגע באולם הזה לא תורם לפתרונן.

שלמה ברזניץ: זה דורש משהו אחר לגמרי, ושומה עלינו לשמוע את הדעה של האזרחים בצורה קצת יותר רצינית.

שלמה ברזניץ: תודה.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

דליה איציק: הקשבנו לדבריך.

דליה איציק: חבר הכנסת דני יתום.

צבי הנדל: עד שהוא יעלה אני רק רוצה להגיד לך, שהציבור לא קצה נפשו כל כך בצעקות כמו במושחתים.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: אדוני, 13 דקות.

דני יתום: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, וזאת הזדמנות משמחת מבחינתי לברך אותך פעם נוספת על היבחרך לתפקידך הרם והנישא.

דני יתום: עשיתי זאת בפעם הקודמת אבל חסרת לי באולם באותו רגע, לא שמעת את דברי, ואני אבקש להשמיע אותם הפעם באוזנייך - - -

גאלב מג'אדלה: העברנו לה.

דני יתום: ואם אתה, חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, דיווחת, אז העברת את הברכה בשמי ואני מודה לך על כך מאוד.

דני יתום: אני לא יכול להתחיל בהתייחסותי להצעת האי-אמון של חבר הכנסת אביגדור ליברמן בלי להתייחס להעלאת מחיר הלחם.

דני יתום: העלאת מחיר הלחם מקוממת אותי.

דני יתום: אני חבר בקואליציה, אבל אני אומר את דעתי, ואני אומר את שאני חושב כל אימת שאני אחשוב שראוי לומר זאת בבית הזה וגם מחוצה לו.

דני יתום: אני חושב שהצעד הזה איננו נכון, איננו מוצדק, פוגע בחלשים, עומד בסתירה מוחלטת לקווי היסוד של הממשלה, עומד בסתירה מוחלטת לאידיאולוגיה של המפלגה שאני מייצג וחברי מייצגים, ולא תיוותר לנו - - -

סופה לנדבר: למה עמיר פרץ שותק?

דני יתום: היית פעם במפלגת העבודה, לא?

סופה לנדבר: זה לא משנה.

דני יתום: את שואלת אותי, אבל מאחר שחצית את הקווים ועברת למפלגה אחרת, אני לא חייב לענות לך.

סופה לנדבר: אתה חייב לענות.

דני יתום: לא, בכלל לא.

דני יתום: אם אני חייב לענות, פירושו של דבר שאת לא מכירה את התקנון.

דני יתום: אני חושב שמה שצריך לעשות, בעזרתו האדיבה של השר אלי ישי, שגם התפיסה החברתית של מפלגתו מנוגדת לחלוטין להעלאת מחיר הלחם, זה לנקוט צעדים מיידיים על מנת לבטל את הגזירה הרעה הזאת.

שלמה בניזרי: מה, למשל?

דני יתום: יש הרבה הצעות.

דני יתום: אני מוכן לדבר אתך על העניין הזה לאחר מכן, חבר הכנסת בניזרי, באולם שבו מחלקים אוכל כשר, על כוס קפה.

דני יתום: תודה.

דני יתום: אני מדבר ברצינות.

דני יתום: אנחנו נצא מפה ביחד שלובי זרוע ונדבר על האפשרות הזאת.

דני יתום: וכעת להצעת האי-אמון.

דני יתום: לא יעזור לך, איווט ליברמן, גם כאשר תמשיך להפחיד, זה לא יגרע מעוצמתה של מדינת ישראל.

דני יתום: תמשיכו להפחיד, והדבר הזה לא ישנה את העובדה שמדינת ישראל היא מדינה חזקה.

דני יתום: יש בה קלקולים, יש קלקולים פנימיים בחברתה, יש קלקולים גם במקומות אחרים, אבל זאת המדינה החזקה ביותר במזרח התיכון, עם הצבא ושירותי הביטחון החזקים ביותר במזרח התיכון, ויחד עם חברה שתהיה יותר בריאה, יותר צודקת ויותר שוויונית, הם יספקו לנו את המגן וימשיכו לסייע לנו, החברה הישראלית, לעצב ולייצב את החיים שלנו, הדמוקרטיים והיהודיים והעצמאיים במדינת ישראל.

דני יתום: מדינת ישראל היא המדינה היהודית והדמוקרטית היחידה בעולם, וכזאת היא תישאר.

דני יתום: אי-אפשר לאכול את העוגה וגם להשאיר אותה שלמה.

דני יתום: אי-אפשר להחזיק במקל משתי קצותיו:

דני יתום: לדבר מצד אחד על הצורך בשמירה על מדינה יהודית ודמוקרטית, ולגלות מצד שני חוסר סובלנות עד כדי שנאה תהומית, כפי שהדברים באו לידי ביטוי מפיך, חבר הכנסת איווט ליברמן, כלפי המיעוט הערבי.

דני יתום: אנחנו מדינה יהודית ודמוקרטית, אבל יש בקרבנו מיעוט ערבי, ואל המיעוט הזה אנחנו נתייחס כמו שאנחנו מתייחסים לילדינו, לבנינו, לאחיותינו ולאחינו.

דני יתום: לא פחות ממך תרמו כאן רבים בבית הזה לביטחון מדינת ישראל, מר ליברמן, ועשינו זאת כדי לבנות במדינה הזאת או בארץ הזאת חברה יהודית ודמוקרטית.

דני יתום: לא בכדי אנחנו מדברים על שני המונחים.

דני יתום: יכולנו לומר יהודית, ואז להיאחז ברעיונות הטרנספר המטורפים שלך.

דני יתום: יכולנו לומר דמוקרטית, ואז לאבד את הצביון המיוחד של המדינה היהודית היחידה בעולם.

דני יתום: אמרנו, ובמגילת העצמאות זה כתוב כך – יהודית ודמוקרטית; לא כתוב ציונית, כתוב יהודית ודמוקרטית.

דני יתום: ועל שני המאפיינים האלה הבית הזה צריך לשמור מכל משמר.

דני יתום: אנחנו חייבים לשנות את פני המציאות כדי שהמדינה תמשיך להיות יהודית ודמוקרטית.

דני יתום: לשנות את פני המציאות פירושו של דבר להיפרד מהפלסטינים; לא מערביי ישראל, לא לעשות טרנספר של אנשים ואדמות, כאילו הצ'יינוגרף – מי שאיננו מכיר מה זה, זה מה שמסרטט על הניילון שעל המפה – כאילו הצ'יינוגרף יכול לסרטט קו ולהעביר באבחת קו חלק מיישובי ערביי ארץ-ישראל מצד אחד של הגבול לצד השני של הגבול.

דני יתום: אנחנו נצטרך לפעול על מנת להבטיח גבולות יותר בטוחים.

דני יתום: כבר אמרתי שהמונח גבולות של קבע, כאשר הדבר יכול להיעשות באופן חד-צדדי, לא אהוב עלי, הייתי אומר, לא מקובל עלי, ולדעתי איננו נכון, מכיוון שאל גבולות הקבע ניתן יהיה להגיע אך ורק במשא-ומתן ובהסכמה מלאה של העולם.

דני יתום: אנחנו לא עם לבדד ישכון יותר.

דני יתום: אולי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלים, אבל אנחנו כבר לא עם לבדד ישכון, אנחנו לא חיים לבד בעולם הזה, ואנחנו מושפעים מאוד ממה שקורה בארצות-הברית של אמריקה, באירופה ובכל המקומות האחרים.

דני יתום: לכן, לשנות את פני המציאות, פירושו של דבר לנסות ולהגיע להסכם על גבולות הקבע.

דני יתום: והיה ולא, לא מן הנמנע שנצטרך, השר ישי, לנקוט צעדים חד-צדדיים שאינם מתואמים ואינם מוסכמים עם אבו-מאזן.

דני יתום: ודאי שאיננו מתכוונים לדבר עם ה"חמאס", שהוא ארגון טרור רצחני, נפשע ומנוול לכל דבר ועניין.

דני יתום: נצטרך לנקוט צעדים חד-צדדיים כדי להתכנס לגושים גדולים של היישוב היהודי, שקל יהיה להגן עליהם, ולהחזיק מאחזים – זו דעתי – בגב ההר ואת בקעת-הירדן, כל עוד אין הסכם וכל עוד אנחנו עושים את הדבר הזה לבד, בעצמנו, כך שנוכל להמשיך ולהגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

דני יתום: בעבר הקרוב עשינו זאת פעמיים.

דני יתום: עשינו שני צעדים חד-צדדיים שהצליחו, ובכל זאת חוזרים ומטילים עלינו פחד ומורא, כאילו אנחנו חדלי אישים.

דני יתום: יצאנו מלבנון.

דני יתום: ישבו אז לא מעט מן האנשים שיושבים היום בממשלה, לא ממפלגתי, ואמרו: טעות חמורה, שוד ושבר, זה הימור, ולא סיכון מחושב, על ביטחונה של מדינת ישראל.

דני יתום: מישהו מעוניין לעשות השוואה בין עשר השנים שקדמו ליציאתנו מלבנון לבין השנים אחרי יציאתנו מלבנון בכל מה שקשור למצב בגליל?

דני יתום: למצב הדמוגרפי, הסוציו-אקונומי, למצב התיירות, לשלוות החיים?

דני יתום: מישהו זוכר כמה פעמים נכנסו תושבי קריית-שמונה למקלטים ערב היציאה מלבנון?

דני יתום: נדמה לי שהם נכנסו למקלטים פעם אחת בשנים שאחרי היציאה מלבנון.

דני יתום: ואני אינני רוצה לספור את הדמים; אני לא מציע שנעשה השוואה בין מספר הנפגעים לפני היציאה מלבנון למספר הנפגעים אחרי היציאה מלבנון.

דני יתום: ואותו הדבר עם עזה.

דני יתום: יש פה אנשים, גברתי היושבת-ראש, שמתגעגעים ל-5,000 פצמ"רים על היישוב היהודי ברצועת-עזה.

דני יתום: הם אלה שאמרו לנו השכם וערב: יורים עלינו פצמ"רים כל יום וכל לילה.

דני יתום: נורים "קסאמים", ה"קסאמים" האלה נורו גם לפני שנסוגונו או יצאנו יציאה חד-צדדית מעזה.

דני יתום: יש פחות נפגעים מאז באופן משמעותי, ויש פחות פעולות טרור מאז באופן משמעותי.

דני יתום: אף אחד לא הבטיח לנו גן של שושנים וגם לא גן של ורדים, אם כי בוורדים ובשושנים יש גם קוצים.

דני יתום: אבל היא הנותנת, שבזמנים שבהם אין לנו עם מי לדבר בצד האחר, אנחנו יכולים לפעול באופן חד-צדדי כדי לשפר באופן משמעותי את מצבנו וביטחוננו.

דני יתום: וזה לדעתי מה שצריך לעשות גם במקרה של יהודה ושומרון.

דני יתום: אם לא נשנה את המציאות, כתוצאה מכך שהזמן פועל לרעתנו, נתקשה לשמור על הווייתה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

דני יתום: נכון, יש לפנינו איומים קשים מאוד.

דני יתום: זה שאביגדור ליברמן עמד כאן ואמר "אירן", הוא גילה את אמריקה?

דני יתום: לא גילית את אמריקה ולא גילית את אירן.

דני יתום: אנחנו יודעים שיש איום אירני ואנחנו יודעים שהאיום האירני הזה הוא איום קשה.

דני יתום: אנחנו יודעים שהאיום הקשה הזה הולך ומתפתח.

דני יתום: אנחנו לא לבד ואסור שנהיה לבד.

דני יתום: אינני רוצה להיגרר אחרי פרובוקציה ולומר מה תעשה מדינת ישראל אם לא תישאר לה ברירה.

דני יתום: אבל אנחנו איננו לבד ולא נהיה לבד, גם כאשר יגיעו המים עד כאן נדע לשמור על ביטחוננו בכוחות עצמנו.

דני יתום: לגבי הטרור, הטרור הוא רעה חולה שמלווה את התנועה הציונית משחר היווסדה.

דני יתום: בטרור צריך להילחם ללא כחל ושרק.

דני יתום: הממשלה הזאת התחייבה להמשיך ולהילחם בטרור בכל האמצעים הרלוונטיים העומדים בפניה, לעשות זאת בטווחים הקרובים ובטווחים הרחוקים, לעשות זאת באמצעות כלים כאלה ובאמצעות כלים אחרים.

דני יתום: אסור בשום פנים ואופן לוותר לטרור ולהיכנע לטרור.

דני יתום: גם בכך, אביגדור ליברמן, אתה לא מגלה שום דבר חדש.

דני יתום: אתה לא נותן שיעור חדש בדרך שבה צריכים להתמודד עם הטרור שמפעם לפעם תוקף אותנו ופוגע בנו.

דני יתום: "חיזבאללה" - פתאום מעלים את ה"חיזבאללה" באוב, 140,000 קנים.

דני יתום: אתם יודעים כמה זמן יש לו אלפי ועשרות אלפי קנים?

דני יתום: הרי ההרתעה הישראלית מונעת אותו מללחוץ על ההדק.

דני יתום: לא יכול להיות, שאם ל"חיזבאללה" יש 14,000 קנים או 140,000 קנים – נדמה לי אמר איווט ליברמן – שאנחנו נגיע פעם נוספת לביירות כדי לשלוט על השטח.

דני יתום: ואם האמריקנים לא היו פולשים לעירק ולעירקים היו עדיין טילים שעל-ידי שיפורם הם עפים למרחק של 550 קילומטר ופוגעים במדינת ישראל, אז מה היתה ההמלצה, להגיע לבגדד?

דני יתום: בכל מקום שיש איום, נגיע לשם ועל-ידי כך נכריע את האיום?

דני יתום: לכן, אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש - - -

דוד טל: כן, אדוני, יש לך 12 שניות.

דני יתום: אני רואה, השעון זה דבר שאי-אפשר לעצור אותו, זה דבר נורא ואיום.

דני יתום: אני מתכוון להעביר חוק שיוכל לעצור את השעון.

דני יתום: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, לא מקובלת עלי דרך ההתבטאות של איווט ליברמן.

דני יתום: עמיר פרץ לא מקשקש.

דני יתום: בשעה שאתה אומר, איווט ליברמן, שעמיר פרץ מקשקש, אני יכול לומר לך שאתה מקשקש.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, אדוני.

דני יתום: הדבר האחרון, אדוני, לא מקובלת עלי גם האמירה השחצנית, המתנשאת של איווט ליברמן – אם אהוד אולמרט רוצה אותנו, שיזרוק את העבודה מהממשלה.

דני יתום: תצביעו נגד ההצעה של איווט ליברמן.

דוד טל: חן-חן לחבר הכנסת דני יתום.

דוד טל: חבר הכנסת הרב שלמה בניזרי, בבקשה.

דני יתום: רגע, סליחה, הייתי צריך לברך את זה שדיבר לפני.

דני יתום: אדוני, יש כאן מסורת.

דני יתום: לחבר הכנסת ברזניץ, אני מברך אותך לרגל נאום הבכורה שלך מעל הבימה כאן ומאחל לך עבודה פורייה.

דני יתום: אני מניח שמהר מאוד תגיע למסקנה שהדברים נראים הרבה יותר אפורים ופחות זוהרים ובוהקים ממושבו של חבר כנסת ישראל.

דני יתום: בהצלחה.

דוד טל: תודה, חבר הכנסת יתום.

דוד טל: חבר הכנסת הרב בניזרי, בבקשה.

דוד טל: לך, אדוני, שמונה דקות.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, היות שהזמן קצר והמלאכה מרובה, אנחנו נקפיד על הזמן ונבקש שתקבלו את זה בהבנה.

שלמה בניזרי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית, חבר הכנסת ליברמן לא נמצא כאן, אבל הייתי אומר לו, הגזמתם.

שלמה בניזרי: בוא הנה, הממשלה קיימת בסך הכול יומיים, הכנסת עוד לא תפקדה, שבוע ראשון שהיא מתחילה לעבוד וכבר יש לכם הצעת אי-אמון על מדיניות הממשלה.

שלמה בניזרי: מישהו יודע מה מדיניות הממשלה?

שלמה בניזרי: יש ססמאות, הצהרות, כוונות, אבל גם ראש הממשלה מבין שאף אחד לא הולך לתהליך מדיני מהיום למחר.

שלמה בניזרי: ראש הממשלה יודע בעצמו, ללכת על פינוי של אותה כמות מסיבית של יישובים ותושבים ביש"ע, זה לא הולך ביום אחד.

שלמה בניזרי: יש כאלה שמדברים על 70,000 שהולכים לפנות אותם.

שלמה בניזרי: כמה זמן לקח לפנות את גוש-קטיף?

שלמה בניזרי: כמה כסף צריך בשביל הדבר הזה?

שלמה בניזרי: מיליארדים, כשפה אנשים מדסקסים כל היום את 40 האגורות ללחם שמדינת ישראל עדיין לא מצאה.

שלמה בניזרי: אתם יודעים כמה כסף נצטרך בשביל הנושא הזה?

שלמה בניזרי: אתם חושבים שזה ב"זבנג וגמרנו"?

שלמה בניזרי: בשבוע שעבר הגדרתי כאן, שהמתנחלים עדיין מדממים, בעם ישראל נוצרו פערים ושסעים כל כך גדולים, בתוך העם, כתוצאה מהתנתקות של חבל של 21 יישובים.

שלמה בניזרי: אבל מה?

שלמה בניזרי: אנחנו רואים את הכאב.

שלמה בניזרי: אז אנחנו באמת הולכים לתוכנית מדינית?

שלמה בניזרי: על מה אנחנו באים לדון פה היום?

שלמה בניזרי: על מה האי-אמון?

שלמה בניזרי: על זה שיש הצהרת כוונות?

שלמה בניזרי: נו, באמת, זה נשמע רציני?

שלמה בניזרי: לכן, עצה טובה לחבר הכנסת ליברמן: הרי גם אנחנו, בעיקרון, אמרנו שאנחנו לא הולכים על תוכנית ההתנתקות, אבל בוא נראה מה ימים יגידו – מדברים על עוד שנה, עוד שנתיים, ואתם כבר עכשיו צועקים.

שלמה בניזרי: בסוף זה יהיה בגדר של "זאב, זאב".

שלמה בניזרי: חברי מהימין, יש לי בשבילכם הצעה טובה לאי-אמון: אם זה היה בנושא הלחם, בסדר; גם על זה יש מה להגיד, אבל אתם יודעים מה כואב באמת?

שלמה בניזרי: אתם פה שליחיהם של המתיישבים מרצועת-עזה, של המפונים.

שלמה בניזרי: אתם יודעים ש-70% מהם עדיין חסרי פרנסה?

שלמה בניזרי: אתם יודעים שאחוז גבוה מהם עדיין לא קיבל את הפיצויים?

שלמה בניזרי: אלה נתונים שקיבלתי מחבר הכנסת הנדל, שגם הוא מפונה מעזה, או יותר נכון מגורש.

שלמה בניזרי: אתם יודעים שחלק מהאנשים האלה עדיין גרים באוהלים בכל מיני מקומות?

שלמה בניזרי: יש אנשים שעדיין מתגוררים בבתי-מלון.

שלמה בניזרי: אנחנו מדברים על כמעט תשעה חודשים אחרי.

שלמה בניזרי: איפה כל ההבטחות שממשלת ישראל הבטיחה, שדואגים להם ושהכול מסודר?

שלמה בניזרי: כמה אנשים מאתנו, ביום-יום, אם הם לא נמצאים יום אחד בבית, או כשהם זרוקים באוהל סיירים במילואים, איזו תחושה יש להם?

שלמה בניזרי: על זה הייתם צריכים להגיש אי-אמון, לא על דברים פופוליסטיים כדי להפיל את הממשלה.

שלמה בניזרי: תאמין לי, להפיל את הממשלה הרבה יותר קל כשאתה מביע את כאבם העכשווי של האנשים, ולא התנגדות לתוכניות עתידיות שאנחנו מדברים עליהן.

שלמה בניזרי: לכן, כבר בשבוע שעבר העברנו לראש הממשלה את המסר: תייצב את השטח, תייצב את הממשלה – קודם כול תחזיר את הסדר על כנו, לאחר מכן תנסה להידבר עם הפלסטינים, עם השפויים והנורמלים שבהם, ולאחר מכן תבוא עם תוכניות, ואז אנחנו נסיק מהי דרכנו, אבל עדיין השעה מוקדמת.

שלמה בניזרי: ידידי חבר הכנסת דני יתום, שאלת: מה, אתם מתגעגעים לימים של 5,000 פצצות מרגמה?

שלמה בניזרי: נכון, באותם ימים היו אנשי גוש-קטיף בשר התותחים, אבל זה התרכז בנקודה מסוימת שיכולת לטפל בה.

שלמה בניזרי: בהיותך אלוף בצה"ל אתה יודע שהיום התבשרנו ששמונה פצצות מרגמה או "קסאמים" נפלו, אחר כך היה תיקון לארבעה, לא משנה – הכתובות היום הן אשקלון וכל היישובים והקיבוצים סביבה.

שלמה בניזרי: האם המצב השתפר פלאים, דהיינו עזבנו את חבל-עזה ובא לציון גואל, איש תחת גפנו ותחת תאנתו?

רן כהן: יש השוואה בכלל?

שלמה בניזרי: ודאי שיש השוואה.

רן כהן: מה שתיארת עכשיו לעומת מה שהיה?

שלמה בניזרי: אז נכון, לא 5,000, אבל תסמוך עליהם, הם הולכים ומשפרים טווחים.

דני יתום: יש פחות "קסאמים", אין הרוגים ויש פחות פצועים.

שלמה בניזרי: תסמוך עלי – ואני מאמין בנסים – כשאני אומר לך לא לסמוך על הנס, כי אין סומכים על הנס.

שלמה בניזרי: אז ברוך השם, עד היום היו נסים, אבל האם אנחנו סומכים על הנס?

שלמה בניזרי: האם אתה חושב שהחיים של אלה שלא נפגעים מפצצות המרגמה רגועים?

שלמה בניזרי: אתה יודע באילו פחדים וחששות הם חיים?

שלמה בניזרי: כל פעם "שחר אדום".

שלמה בניזרי: תשמע את האנשים, אילו חיים יש להם.

שלמה בניזרי: חבר הכנסת יתום, אתה אומר שצריך לזנוח את הרעיון המטורף של טרנספר.

שלמה בניזרי: מה זה היה בנושא של עזה, צפון השומרון, אותו פינוי של 21 יישובים, זה לא היה טרנספר?

שלמה בניזרי: אנחנו עשינו טרנספר במו ידינו.

שלמה בניזרי: ידינו שפכו את הדם הזה.

שלמה בניזרי: מדינת ישראל, מדינת היהודים, הלכה ועשתה טרנספר.

שלמה בניזרי: כלומר, יש פה כבר עניין של תקדים.

שלמה בניזרי: אם אתה עושה טרנספר ליהודים – ואני לא בעד טרנספר, רק בוא לא נהיה צבועים ונשחק בכל מיני מושגים "אנחנו נגד טרנספר" – אנחנו עושים טרנספר, אבל לאחינו.

שלמה בניזרי: זה לגיטימי, זה טרנספר חיובי.

שלמה בניזרי: זו דמוקרטיה חד-סטרית, הדמוקרטיה שאתם מדברים עליה פה.

שלמה בניזרי: כשזה נוח לכם, זאת דמוקרטיה וזה בסדר – הטרנספר מותר; אבל להגיד לצד השני – זה אסור.

משה כחלון: באיזה צד אתה?

שלמה בניזרי: משפט אחרון – בנושא של "עם לבדד ישכון".

שלמה בניזרי: חבר הכנסת יתום, אני אומר לך – זה אחד מיסודות היהדות: הן עם לבדד ישכון ובגויים לא יתחשב.

אבשלום וילן: המהפכה הציונית היתה בדיוק ההיפך, מטרתה היתה לצאת מהאנומליה הזאת.

שלמה בניזרי: זה בדיוק מה שאני רוצה להגיד.

שלמה בניזרי: תמיד כששואלים אותי אם אני ציוני, אני אומר שזה תלוי בשאלה מה זאת ציונות; האם ציונות פירושה לעקור את היהדות או לא?

שלמה בניזרי: אם המטרה היא באמת לשנות סדרי בראשית, אני לא ציוני.

שלמה בניזרי: אם ציונות מטרתה להקים מדינה יהודית ולשמר את היהדות, אני מה-זה ציוני: ציוני חרדי.

שלמה בניזרי: לכן, כשאתה אומר "עם לבדד ישכון", אני לא מתבייש בזה.

שלמה בניזרי: אני יכול לחיות במחיצת שכני הערבים, הנוצרים והדרוזים ולכבד אותם, אבל אני רוצה לבודד את עצמי, כי אחרת לא אשמר את הייחודיות שלי.

שלמה בניזרי: איך אמר פעם הנצי"ב מוולוז'ין?

שלמה בניזרי: הוא היה אומר וגורס את הפסוק קצת אחרת: הן עם לבדד ישכון, ובגויים – אם אתה מתערב בגויים – לצערנו הרב בגויים לא יתחשב לאחר מכן.

שלמה בניזרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה, אדוני.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: אחריו - חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו - חבר הכנסת יעקב ליצמן.

גאלב מג'אדלה: ובהיעדרו?

דוד טל: ובהיעדרו - חבר הכנסת אברהים צרצור.

גאלב מג'אדלה: סרצור.

דוד טל: אמרתי "סרסור" ואמרו לי לתקן לצרצור.

גאלב מג'אדלה: כבר פעם שנייה תיקנתי אותך.

גאלב מג'אדלה: זה סרצור.

דוד טל: סרצור, סליחה.

דוד טל: אני מתנצל מראש, אבל אני אתרגל בזמן הקרוב.

גאלב מג'אדלה: אני מתקן, כי הוא חבר שלי - - -

דוד טל: תודה רבה, אדוני, רק תן לי את זה בכתב.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אכן ראויה הממשלה כבר בהתחלה לאי-אמון על הדברים שציינה סיעת ישראל ביתנו, על התוכנית המדינית של צמצום ההתיישבות היהודית ביהודה, בשומרון ובעזה.

בנימין אלון: דבר כזה לא צריך לכתוב בקווי יסוד, אף שלא בטוח אם הממשלה הזאת צמודה לקווי היסוד, כי יש מפלגה שלא קיבלה את קווי היסוד ויש מפלגות שקיבלו אותם.

בנימין אלון: אבל לא כותבים דברים כאלה.

בנימין אלון: מעבר לכך, תחילת הפעילות וההצהרות של שר הביטחון ראויות לדאגה, לחרדה, ובוודאי לאי-אמון.

בנימין אלון: שר הביטחון עמיר פרץ, שהבטיח לנו מהפכה חברתית ואג'נדה חברתית, ממהר לעשות את הדברים ההפוכים.

בנימין אלון: הייתי מצפה ממנו, כשר הביטחון שהוא תושב שדרות, שדבר ראשון יביע הזדהות, ולא ינוח, לא יישן ולא ישקוט עד שיפתור את בעייתה של שדרות, שאינה ישנה, או בגלל ה"קסאמים" - שזה דבר של יום ביומו שאנחנו לא מתייחסים אליו, רק היום שוגרו ארבע רקטות "קסאם" לעבר הנגב, ובכל יום חוצים את הגבול הריבוני שלנו – ואני מדבר על גבול 1948 – "קסאמים" באזור הזה, ושר הביטחון, שגר במקום הזה וישן שם, יודע שכאשר יש שקט מרקטות יש רעש מההפגזות של צה"ל לשטחים פתוחים, הפגזות חסרות תועלת שמרעישות ומפחידות את כל העיירה.

בנימין אלון: כשר הביטחון הוא לא היה יכול היום בוועדת הכספים למצוא פתרון ל-52 מיליון ש"ח למיגון עוטף-עזה, מה שהיה התחייבות מפורשת.

בנימין אלון: תינוק כמעט נהרג בכרמייה, בזיקים, בבית-הספר של קיבוץ יד-מרדכי, בכל האזור העוטף שהתחייבו לגביו אין מקיימים את ההתחייבות.

בנימין אלון: אני לא חושב שהתשובה היא מיגון; אני חושב שמי שנכנע לטרור ובורח מהטרור, הטרור ירדוף אחריו, וההתמגנות היא לא התשובה.

בנימין אלון: אבל כשכבר נמצאים בסד האיום והמטורף הזה, שהממשלה הקודמת הנוראה הזאת הכניסה אותנו אליו, לפחות שיתייחס – זאת לא התייחסות אנושית-חברתית לסביבה שאתה חי בה?

בנימין אלון: רק התייחסות חברתית אחת שמענו משר הביטחון שהבטיח מהפכה חברתית: הוא הורה לתת תעסוקה ל-8,000 פועלים ערבים, אף שממשלת ה"חמאס" אינה מפסיקה את הטרור, ולהכניס לתוך תל-אביב ולתוך ערים אחרות שלנו 4,000 סוחרים, אף שממשלת ה"חמאס" אינה אוספת את נשק הטרור אפילו מהארגונים המתחרים שלה.

בנימין אלון: הוא הורה גם לאשר העברת 1,500 פועלים נוספים לעטרות, כלומר לא רק מרצועת-עזה אלא גם ממקומות אחרים.

בנימין אלון: 750 אושרו עד היום, ואם עכשיו יקרה משהו, שר הביטחון ילמד, לצערי, על בשרו, חס וחלילה, שכאשר מפטפטים פטפוטים חברתיים, צריך לזכור שכאשר אוטובוס מתפוצץ גם העני וגם העשיר מוכים; כשברשלנות ובחוסר חשיבה עושים ג'סטה חברתית לא לרעבים של שדרות, לא לזקנים של נתיבות, לא למסכנים של אופקים, אלא רק למסכנים שיורים עליך, רק לרעבים, ובאמת יש שם רעבים – שלא יבחרו בממשלת "חמאס", הם בחרו באופן דמוקרטי בממשלה של השמדה, שרוצה להשמיד את ישראל – אז הג'סטה החברתית הראשונה של שר ראשון שיש לנו משדרות, שר ביטחון שהבטיח מהפכה חברתית, היא לא לעניי ישראל, לא לילדי שדרות.

בנימין אלון: למי?

בנימין אלון: ל-8,000 פועלים מממשלת ה"חמאס", שייכנסו לתל-אביב, שמה שקרה בנווה-שאנן חלילה וחס יקרה שוב ושוב, וזאת תהיה רשלנות שלך.

בנימין אלון: זאת תהיה רשלנות שלך, אדוני שר הביטחון, להכניס 4,000 סוחרים לארץ-ישראל, שנתנו אותה ככה בנסיגה חד-צדדית לשלטון ה"חמאס", והעלינו את ממשלת ה"חמאס".

בנימין אלון: עכשיו להביא אותם לתל-אביב?

בנימין אלון: אמרתם שאתם רוצים להתנתק.

בנימין אלון: אמרתם שאתם לא רוצים קשר.

בנימין אלון: אמרתם שהם יסתדרו לבד, הם לא הבעיה שלנו.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

בנימין אלון: אני מסיים.

בנימין אלון: אז הדבר הראשון שעושה שר הביטחון שהבטיח מהפכה חברתית זה להפוך אותם לבעיה שלנו, זה לבטל את ההתנתקות, זה להכניס אותם לתל-אביב, זה ליצור בעיות ביטחון.

בנימין אלון: זה רק מעיד, לצערי, על דבר אחד, אדוני היושב-ראש - שרוממות החברה בגרונם של אנשי העבודה ובגרונם של אנשי השמאל, אבל כשיש הזדמנות לעקור יהודים מארץ-ישראל, עוקרים יהודים גם אם זה נגד הביטחון, גם אם זה ללא חשיבה מדינית.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן, ואחריו – חבר הכנסת אברהים צרצור, חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, וחבר הכנסת עתניאל שנלר יחתום את רשימת הדוברים.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הבריאות, חברי הכנסת הנוכחים במליאה, אני רוצה דקה אחת הקשבה.

משה שרוני: אנחנו נמצאים באוגוסט 1949, ואנחנו נמצאים כרגע ב-4 ביוני 1967.

משה שרוני: צריך לחשוב ולהבין.

משה שרוני: באוגוסט 1949 קיבלנו בהסכם עם המלך עבדאללה את ואדי-עארה.

משה שרוני: כיום אנחנו ב-4 ביוני.

משה שרוני: רוצים לעשות הסכם על תיקוני גבול.

משה שרוני: על מה מביעים אי-אמון בממשלה?

משה שרוני: תחשבו קצת.

משה שרוני: לא צריך הרבה, מעט.

משה שרוני: אנחנו רוצים מדינה יהודית בגבולות בטוחים.

משה שרוני: מה קופצים כל כך?

משה שרוני: צריכים לדעת קצת את ההיסטוריה.

משה שרוני: אם יודעים היסטוריה - - -

סופה לנדבר: - - -

משה שרוני: אם תשבי בשקט ותשמעי אותי תמחאי לי כף, גברתי.

סופה לנדבר: - - -

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר - - -

ג'מאל זחאלקה: - - -

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, למה אתה מפריע?

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, עוד מעט תהיה בין הדוברים, תוכל להשיב לו, אבל אל תפריע לו.

ג'מאל זחאלקה: - - -

דוד טל: אל תפריע לו, כדי שהוא לא יפריע לך כשאתה מדבר.

משה שרוני: זו גבעת הצעקנים, תן להם לנוח קצת.

משה שרוני: דבר אחד אנחנו צריכים לעשות: מלחמה בטרור לא בפינצטה.

משה שרוני: ואני מציע, כל מקום שרקטה תגיע ממנו לישראל, צריך לרסס אותו עד היסוד ולא חשוב מי יהיה שם.

אחמד טיבי: - - -

משה שרוני: שב בשקט, אחמד.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, עוד מעט אדוני ידבר.

משה שרוני: ריסוס לגמרי, שלא יעזו לשלוח רקטה.

צבי הנדל: - - -

דוד טל: חבר הכנסת הנדל.

דוד טל: חבר הכנסת אלון - - -

בנימין אלון: הוא ביקש למחוא כפיים.

דוד טל: לא באולם המליאה.

משה שרוני: אנחנו צריכים לשנות את התגובות שלנו.

משה שרוני: אנחנו לא צריכים לפחד לא מהאנגלים ולא מהצרפתים ולא מהסקנדינבים ולא מארצות ערב.

משה שרוני: על כל פגיעה בנפש יהודי צריכה להיות תגובה שכל העולם יזדעזע.

משה שרוני: זה צריך להיות – נקמה.

אסתרינה טרטמן: הוא צודק.

דוד טל: חברת הכנסת אסתרינה, עוד מעט תצרפי אותו אלייך.

דוד טל: המחמאות האלה טובות, אבל לאחר מכן.

משה שרוני: לכן אנחנו דוחים את הצעת האי-אמון.

משה שרוני: היא לא רצינית והיא לא לעניין.

משה שרוני: תודה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אני מודה לכם על שאתם עומדים במסגרת הזמן.

דוד טל: חבר הכנסת הרב יעקב ליצמן.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, וכאמור, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וחבר הכנסת עתניאל שנלר.

דוד טל: חבר הכנסת ליצמן, חמש דקות.

ג'מאל זחאלקה: אתה גמלאי?

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, למה אדוני מפריע?

דוד טל: ביקשתי שהיום נישאר במסגרת הזמן.

ג'מאל זחאלקה: חשבתי שהוא מכהנא.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, פעם שלישית כבר.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נושא האי-אמון היום הוא התוכנית המדינית - - -

ג'מאל זחאלקה: גמלאים כאלה פאשיסטים?

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

סופה לנדבר: - - -

דוד טל: חברת הכנסת סופה לנדבר, אני לא אוהב שמפריעים לי לנהל את הישיבה.

יעקב ליצמן: האי-אמון היום הוא על התוכנית המדינית.

ג'מאל זחאלקה: - - -

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, אתה רוצה שאקרא אותך לסדר פעם שנייה?

דוד טל: זה לא בסדר.

דוד טל: זה ממש לא בסדר.

דוד טל: אם אדוני היה מתחלף אתי פה, הוא היה רוצה - - -

יעקב ליצמן: חבר הכנסת זחאלקה, הרי בסופו של דבר גם אתה תהיה פעם גמלאי, אז בוא, כבד אותו.

יעקב ליצמן: מה שהוא אמר, הוא אמר.

יעקב ליצמן: אפשר שיהיו חילוקי דעות.

דוד טל: חבר ליצמן, הזמן הוא שלך.

יעקב ליצמן: עד לרגע זה אפילו לא יכולתי לפתוח את הפה.

יעקב ליצמן: הפריעו לי.

יעקב ליצמן: אבל אני לא צריך את כל הדקות שיש לי.

דוד טל: אני בטוח בזה.

יעקב ליצמן: חברי הכנסת, בקווי היסוד של הממשלה היה צריך להיות מה שדובר אתנו לפחות במשא-ומתן הקואליציוני - - -

דוד טל: אולי זה עוד יהיה.

יעקב ליצמן: אולי זה עוד יהיה.

יעקב ליצמן: הכול יכול להיות.

יעקב ליצמן: השאלה מתי ואיך ומי.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מכחיש, ברור שיש משא-ומתן, אבל בינתיים זה נראה כמו משא-ומשא ולא כמו משא-ומתן.

יעקב ליצמן: אבל בסדר.

יעקב ליצמן: דובר אתנו שבמצע המדיני יופיע הנאום של ראש הממשלה, נאום הניצחון שלו, שאגב, לא שמעתי אותו אף פעם.

יעקב ליצמן: התברר אחר כך, שמעבר לנאום ראש הממשלה מופיע שם סעיף שאומר - - -

דוד טל: חבר הכנסת ליצמן, זה יהיה על חשבוני, לא על חשבונך.

דוד טל: אתה לא יכול לומר שלא קיבלת את נאומו של ראש הממשלה לידך.

דוד טל: קיבלת גם קיבלת.

יעקב ליצמן: אדוני, אמרתי שלא שמעתי.

יעקב ליצמן: אמרתי שלא שמעתי את הנאום.

יעקב ליצמן: לקרוא חומר זה דבר אחד, לשמוע זה דבר שני.

יעקב ליצמן: אני בטוח, אדוני היושב-ראש, שגם אתה לא כל דבר שאתה מקבל אתה קורא.

דוד טל: במקרה הזה קראתי וגם שמעתי.

יעקב ליצמן: במקרה הזה אתה גם חתום על זה, כי זה הסכם קואליציוני.

דוד טל: לא.

דוד טל: גם שמעתי וגם קראתי.

יעקב ליצמן: אני לא מאמין שהצבעת בעד ממשלה שלא קראת את המצע המדיני שלה וכל הדברים.

דוד טל: אכן.

יעקב ליצמן: מופיע שם סעיף על פינוי שטחים ביהודה ושומרון, מה שלא דובר לפני כן.

יעקב ליצמן: מפלגת ש"ס הודיעה במכתב, שהיא מאמצת את נאום ראש הממשלה, שעדיין אני לא יודע בדיוק מה זה הנאום הזה, אבל אני מניח שבאחד הימים אקרא אותו.

יעקב ליצמן: לא הספקתי לקרוא אותו.

יעקב ליצמן: אנחנו נגד הסעיף הזה.

יעקב ליצמן: קודם כול, אנחנו נתנגד לסעיף הזה, גם אם ינהלו אתנו משא-ומתן קואליציוני וימשיכו, ואני מקווה אפילו שימשיכו אתנו במשא-ומתן קואליציוני.

יעקב ליצמן: אני חייב להעיר גם בנושא שמדובר בו בימים האחרונים, בנושא הלחם.

יעקב ליצמן: לא רק הגמלאים אומרים לי שהם מתנגדים.

יעקב ליצמן: לחם הוא הבסיס, במיוחד לעניים.

יעקב ליצמן: עשירים אומרים: אין לחם - אוכלים עוגה, אבל לעניים אין עוגה.

יעקב ליצמן: וזאת בפרט בממשלה שקיצצה את קצבאות הילדים בצורה קיצונית ביותר ולקחו להם את פת הלחם.

יעקב ליצמן: 600,000-750,000 ילדים נמצאים מתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: במקום לתקן את כל זה, מקצצים עוד, ועושים זאת גם בצורת מחטף.

יעקב ליצמן: עד עכשיו ידעתי, ואמרו לנו, שהוראות היועץ המשפטי לממשלה הן לא לעשות שום מחטף בהחלטות עקרוניות בין שרים לפני הבחירות ועד אחרי שיש ממשלה חדשה.

דוד טל: אני מבקש לסיים.

יעקב ליצמן: דקה אחת לפני.

דוד טל: זה בסדר.

דוד טל: תשלים את הרעיון.

יעקב ליצמן: הייתי בטוח שאי-אפשר לעשות שום דבר עקרוני בלי לחכות עד שיהיה שר.

יעקב ליצמן: שר התמ"ת הקודם החליט כנראה שהוא לא סומך על אלי ישי שהוא יבצע את מדיניות הממשלה, ולכן הוא עשה את המחטף לפני שהוא נכנס לתפקיד והוא עשה את הקיצוץ ואת העלאת מחיר הלחם.

יעקב ליצמן: אני רוצה לשאול את אלי ישי: אם ראש הממשלה לא סומך עליו לפני שהוא מתמנה כשר, איך הוא יכול לסמוך עליו ארבע שנים אחר כך כשר התמ"ת, כשהחלטות אחרות בנושא הזה יהיו תלויות בו כל יום?

יעקב ליצמן: למה רק על הקטע הזה של 7% בלחם, שזה דבר גדול?

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שיש הרבה פטנטים איך להעלות את מחיר הבאגטים וכל מיני דברים אחרים כך שזה יכסה את מחיר הלחם.

יעקב ליצמן: למה - - -

דוד טל: לא את הלחם האחיד.

דוד טל: אדוני, תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, במסגרת של חמש דקות.

צבי הנדל: ראש הממשלה אוכל באגטים.

צבי הנדל: הוא לא אוכל לחם אחיד שחור.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, העלאת מחיר הלחם, ומצרכי יסוד אחרים בדרך כנראה, היא הפעולה הראשונה שנקטה הממשלה הזאת.

אחמד טיבי: הפעולה השנייה היתה פעולת חיסול של חמישה פלסטינים בעזה בהסכמת שר הביטחון החדש עמיר פרץ.

אחמד טיבי: יש כאן חיסול פיזי, ויש כאן אמירה שההחלטה הראשונה שיקבל עמיר פרץ כשר הביטחון היא חיסול פעילים פלסטינים.

אחמד טיבי: אני חשבתי שההחלטה הראשונה שיקבל עמיר פרץ מייד עם היכנסו תהיה הפסקת מדיניות החיסולים.

אחמד טיבי: אני לא יודע, חשבתי ככה.

אחמד טיבי: אבל ידעתי שיש בזה סוג של תמימות, כאילו שר הביטחון מחליט לבד, ואם הוא מחליט, אז מה הכיוון שלו.

אחמד טיבי: לכן, האמת היא שלא הופתעתי.

אחמד טיבי: לצערי הרב, המדיניות הזאת תימשך, וגם מדיניות העלאת מחירי מצרכי יסוד.

אחמד טיבי: מה הדבר הקרדינלי במדיניות הממשלה הזאת?

אחמד טיבי: מה שקרוי תוכנית ההתכנסות, שיש בה תכתיב ישראלי חד-צדדי לצד הפלסטיני מה יהיו הגבולות המזרחיים של מדינת ישראל, איך תיראה המדינה הפלסטינית הגמדה; הכתבת הגדר, החומה, כגבול מזרחי של מדינת ישראל, בנטוסטנים, ומה לא.

אחמד טיבי: בעצם, מה כן.

אחמד טיבי: לכן, אין במדיניות הממשלה הזאת – לא החברתית, לא הכלכלית, וראינו את העלאת המחירים, ולא הביטחונית, החיסולים, ולא המדינית, התכנסות – שום זיק של תקווה שאנחנו הולכים בכיוון של משא-ומתן שיוביל להסכם על בסיס של שתי מדינות שכנות בקווי 1967.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת בעצם לא ראויה לאמון.

אחמד טיבי: הבעיה היא שמי שמציעה את האי-אמון והסיבה היא מפלגה ששמה צריך להיות שונה.

אחמד טיבי: היא צריכה להיות המפלגה הפאשיסטית הישראלית, במקום ישראל ביתנו - מפ"י.

אחמד טיבי: לא מאפיונרים אלא מפ"י - המפלגה הפאשיסטית הישראלית, במקום ישראל ביתנו.

אחמד טיבי: עצם המחשבה שחבר כנסת עולה לדוכן ומציע לחסל חברי כנסת ערבים באמצעות גרדום או כיתת יורים, כמו לפני שלוש שנים.

אחמד טיבי: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, הוא כבר הציע כיתת יורים מעל הדוכן הזה לחברי הכנסת הערבים, ועכשיו זה להעלות אותם לגרדום, הוצאה להורג וכדומה.

אחמד טיבי: מדובר בהצעה פאשיסטית.

אחמד טיבי: לכן, בסופו של דבר, גם אלה ראויים לאי-אמון בממשלה, ולהבדיל גם המפלגה הפאשיסטית הישראלית ראויה לאי-אמון.

אחמד טיבי: היא לא ראויה להיות בפרלמנט כלשהו.

אחמד טיבי: אבל, אדוני היושב-ראש, הבעיה היא שבפרלמנט הזה מלבד ישראל ביתנו יש גם אנשים אחרים שחושבים אותו דבר.

אחמד טיבי: חלקם אומרים את זה בהיחבא וחלקם לא אומרים את זה.

אחמד טיבי: הוא בא ואומר את זה בריש גלי באופן בוטה.

אחמד טיבי: לכן, הדברים ראויים להוקעה פוליטית ומוסרית.

אחמד טיבי: ההוקעה הזאת לא היתה מספקת בתגובה על הדברים שלו, מכל חלקי הבית ומהחברה הישראלית.

אחמד טיבי: כדאי שאנשים שלא מסכימים לדברים האלה, גם מקדימה, יעלו ויאמרו את הדברים האלה גם בתקשורת וגם מעל הדוכן.

אחמד טיבי: חשוב שאמירה מוסרית תישמע גם כאשר עמדות אנטי-ערביות נשמעות כפופולריות.

אחמד טיבי: עלה מישהו לפני, ואני באמת לא זוכר מה שמו.

אחמד טיבי: מה שמו של זה שרצה לרסס את כל הפלסטינים?

דוד טל: לא שמעתי דבר כזה.

אחמד טיבי: לפני שני דוברים מישהו הציע לרסס.

אחמד טיבי: מה השם שלו?

דוד טל: אני לא שמעתי "לרסס".

אחמד טיבי: לרסס, לרסס.

דוד טל: לא.

דוד טל: חבר הכנסת שרוני אמר - -

אחמד טיבי: - - - לרסס.

דוד טל: - - אני חושב, להרוס.

אחמד טיבי: לרסס.

דוד טל: אני חושב שזה "להרוס".

אחמד טיבי: לרסס.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אולי צריך להמציא תרסיס נגד פאשיסטים בבית הזה.

אחמד טיבי: כל מי שרוצה לרסס מעל הדוכן ירוסס בתרסיס נגד פאשיסטים.

אחמד טיבי: יש גבול לכמה הדוכן הזה יכול לסבול אמירות של שנאה ובוטות של חברי כנסת.

אחמד טיבי: עכשיו הוא הפך להיות חבר סיעת קדימה, חבר סיעתך, אדוני היושב-ראש, ואתה אפילו לא הסתייגת מהדברים כממלא-מקום יושב-ראש הכנסת.

דוד טל: אני לא שמעתי "לרסס", ואני מדגיש שהמלה "לרסס" לא נשמעה.

אחמד טיבי: היא נאמרה.

דוד טל: שמעתי "להרוס".

אחמד טיבי: לרסס ולהרוס מן היסוד ותגובה שתזעזע את כל העולם.

אחמד טיבי: המלה "לרסס", השורש רס"ס - - -

דוד טל: אומרים: נאה דורש נאה מקיים.

דוד טל: גם אדוני כרגע מעל הדוכן אומר: כל מי שיעלה על הדוכן הזה ויאמר "לרסס" ירוסס.

דוד טל: אתה פשוט משתמש באותם משפטים שאתה לא רוצה שישתמשו בהם.

אחמד טיבי: במקום לרסס באש אני מציע תרסיס נגד פאשיסטים.

אחמד טיבי: תרסיס.

דוד טל: אדוני, זמנך תם.

אחמד טיבי: הוא יכול אפילו להיות ריחני.

אחמד טיבי: לכן אין מקום אפילו להקבלה.

אחמד טיבי: אני אפילו עושה תת-פעולה.

דוד טל: האנלוגיה לא מתאימה.

אחמד טיבי: תת-פעולה.

אחמד טיבי: יש דברים שראויים לבוז.

אחמד טיבי: הדברים שנשמעו כאן הם חלק מאלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה, גם לך יש חמש דקות.

דוד טל: לאחר מכן – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, וגם לו חמש דקות, וחבר הכנסת עתניאל שנלר, ולו 14 דקות, ואם הממשלה תשיב - נשמע גם את נציג הממשלה, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כמובן, דרכנו כסיעת חד"ש אינה נפגשת עם דרכה של הממשלה בנושא המדיני.

מוחמד ברכה: הממשלה הזאת, בראשותו של מר אולמרט, משליכה את יהבה על צעדים חד-צדדיים.

מוחמד ברכה: הם ירצו לסרטט את הגבול עם הפלסטינים בלי העם הפלסטיני, ואני חושב שאין לזה אח ורע.

מוחמד ברכה: זה לא אמור להביא שום פתרון לאזור ולשני העמים, זה רק יכול, במקרה הטוב, לדחות את ההתפרצות הבאה.

מוחמד ברכה: אני חושש שבמהלכים האלה שני העמים יצאו נפסדים בגלל שיכרון הכוח וההרגשה שהממשלה הזאת, בעידן של הקוטב הבין-לאומי האחד, הגלובלי האחד, יכולה לעשות ככל העולה על רוחה.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שיש פה הפרחת אשליה קטלנית, הרסנית, כלפי האפשרות של שלום וכלפי זכויות העם הפלסטיני וכלפי זכות שני העמים לחיות בשלווה ובשלום.

מוחמד ברכה: אבל, כשבאים לדון בהצבעה על הצעת האי-אמון של מפלגת ישראל ביתנו, מובן שאין לאי-אמון שלנו שום נגיעה עם האי-אמון שלהם בממשלה ובדרכה.

מוחמד ברכה: ישראל ביתנו, בראשותו של איווט ליברמן, חרתה על דגלה לייצר סדר-יום גזעני פאשיסטי לכל דבר ועניין, והם החליטו לכפות את האג'נדה על הפרלמנט, על הפוליטיקה בישראל, כך שלא יצטרכו להציג תשובות ועמדות בנושא החברתי-הכלכלי, בנושא המדיני.

מוחמד ברכה: הם יכולים לזחול לממשלת ההתכנסות לפני שבוע, והיום הם יגידו לך שהם מגישים אי-אמון בגלל אותה תוכנית שהם זחלו להיות חלק ממנה בממשלה.

מוחמד ברכה: המפלגה הזאת בחרה בנושא אחד כדי להתעכב עליו, והוא הנושא של ההסתה הגזענית נגד הציבור הערבי, נגד האוכלוסייה הערבית, אזרחי המדינה הערבים, והם חושבים – ויכול להיות שבמידה מסוימת של צדק - שיש לזה מכנה משותף באווירה ההרסנית והגזענית שאופפת חלקים רחבים בציבור בישראל.

מוחמד ברכה: הטעות הקשה ביותר שאנחנו, חברי הכנסת הערבים, יכולים לעשות היא לשחק לידיו של איווט ליברמן.

מוחמד ברכה: הוא רוצה לייצר תמונה של מאבק, שבו כל הערבים בצד אחד וכל היהודים בצד אחר.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה יהיה אסון נורא לציבור הערבי ולדמוקרטיה בישראל, אם זה מה שיהיה.

מוחמד ברכה: אני חושב שמי שאמור להתייצב בראש המחנה מול ההתלהמות הגזענית, שאינה בוחלת במלים ואינה מתביישת בשימוש בדברים ובנוסחאות מלקסיקון שהמיט אסונות על האנושות, מי שצריך לעמוד בראש המחנה מול זה, אלה דווקא אותם חברי כנסת שמרגישים שהם מחויבים לדמוקרטיה, חברי כנסת שחשוב להם שבבית הזה ובמדינה הזאת תהיה אפשרות של קיומו של מארג רב-צבעים ורב-דעות ופלורליסטי.

מוחמד ברכה: אסור לכל אלה ששאלת הדמוקרטיה, גם בכנסת וגם מחוצה לה, חשובה להם, שירגישו שהם פטורים מלתת מענה על ההתלהמויות הזוועתיות האלה, על השוואת עמדותיהם הלגיטימיות, עמדות השלום, העמדות המאוזנות, שמדברות על שלום ושוויון, של חברי הכנסת הערבים ושל השמאל, עם פושעי נירנברג.

מוחמד ברכה: זה גם זילות השואה וזה גם זילות האמת.

מוחמד ברכה: אבל, למען ייצור האג'נדה הגזענית, שתביא רווח פוליטי לאביגדור ליברמן, כדי שהוא יוביל את הימין בישראל, כנראה הכול מותר.

מוחמד ברכה: לכן, רבותי, אתם, חברי הכנסת הוותיקים והחדשים, אתם לא צריכים לאפשר שהמאבק מול המגמות האלה והדעות האלה יהיה רק מאבקם של חברי הכנסת הערבים, במרכאות או בלי מרכאות.

מוחמד ברכה: זה בראש ובראשונה מאבק שלכם, של החברה בישראל, של הדמוקרטיה בישראל.

מוחמד ברכה: אני רוצה לשבת כאן ולא לפצות פה ולומר מלה, ומי שצריך לעמוד מול הגזענות הזאת והפאשיזם הזה זה דווקא אותם חברי הכנסת שנמנים עם העם היהודי, שסבל קשות מפאשיסטים בני לאומים אחרים, דוגמת איווט ליברמן.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת ברכה.

דוד טל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ויחתום את הרשימה חבר הכנסת עתניאל שנלר.

דוד טל: כאמור, אם נציג הממשלה ירצה לסכם הוא יסכם, ולא - נעבור להצבעה.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, גם לך, אדוני, חמש דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, גם ימים ספורים לאחר השבעתה של הממשלה היא הספיקה לספק לנו סיבות רבות להביע אי-אמון בה.

ג'מאל זחאלקה: היינו מאוד רוצים להצביע היום נגד הממשלה ולהביע בה אי-אמון.

ג'מאל זחאלקה: מצד שני, הצעת האי-אמון שלפנינו הוצעה על-ידי סיעת ישראל ביתנו, איווט ליברמן.

ג'מאל זחאלקה: אני שמעתי את דבריו מעל הדוכן, ויש לנו כל הסיבות שבעולם להצביע נגדו, נגד הצעתו.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתה לא יכול להצביע פעמיים נגד, אז אין לנו אלא להימנע בהצבעה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה, כבר בשבוע הראשון, חטאה בחטא היהירות והכוחנות.

ג'מאל זחאלקה: עצם העלאת מחיר הלחם ימים ספורים לאחר כינונה של הממשלה, מראה יהירות וזלזול בציבור.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאפילו ביבי נתניהו לא היה מעז לעשות דבר כזה, בשבוע הראשון לפחות.

ג'מאל זחאלקה: הוא היה מחכה קצת, היה נותן לציבור לא מאה ימים של חסד, שבועיים-שלושה של חסד שבהם הממשלה לא מנחיתה עליו גזירות.

ג'מאל זחאלקה: אבל ראש הממשלה הנוכחי נוהג ביהירות.

ג'מאל זחאלקה: זה התבטא היום בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: עצם המחשבה שאפשר לבוא ולהציע לכנסת – כמו הדיון שהיה היום בוועדה המסדרת - לדון בתקציב בלי שהתקציב יונח על שולחנה, להצביע בלי שיונח על שולחנה של הכנסת, גם זה מראה זלזול בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן זלזול בכנסת וזלזול בציבור.

ג'מאל זחאלקה: הפעולה בעזה, על-פי הוראתו של שר הביטחון החדש עמיר פרץ, שנוהג לפי המנהג של קודמיו: אני מפציץ, אני קיים.

ג'מאל זחאלקה: איך מוכיח שר ביטחון בישראל את קיומו, שהוא התיישב על כיסאו?

ג'מאל זחאלקה: בכך שהוא יכול לתת הוראות, מוציא אווירונים להפצצה בנפש חפצה, כי יש מאחוריה דיבידנדים פוליטיים; הנה התיישב מישהו יפה עד כדי כך שהוא יכול לתת הוראה להפציץ.

ג'מאל זחאלקה: לא ראינו ולא שמענו את מנהיג הפועלים לשעבר, המנהיג החברתי, יוצא בשצף-קצף נגד העלאת מחיר הלחם, כן ראינו אותו מפציץ.

ג'מאל זחאלקה: גם הגמלאים, אדוני היושב-ראש, שמעתי את נציגם מדבר כאן, ואני לא יודע עם גמלאים כאלה מי צריך פאשיסטים.

ג'מאל זחאלקה: אחרי ששמענו את הנאום של שרוני מעל הבמה – אתה לא שמעת אותו, אז אל תתפלא.

ג'מאל זחאלקה: תקרא ב"דברי הכנסת", תקרא את הפרוטוקולים.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, לא מבייש את מפלגתו.

ג'מאל זחאלקה: הוא יכול להתקבל בכל מפלגה פאשיסטית.

משה שרוני: אתה פאשיסט יותר, גזען אתה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהציבור חייב לדעת את מי הוא שלח לכנסת, חייב לדעת שנציגי הגמלאים עלו כאן לדוכן וניהלו תעמולה פאשיסטית, ושחבריו לסיעה בירכו אותו על נאומו אחד אחד.

ג'מאל זחאלקה: ראיתי איך בירכו אותו ואיך התענגו על דבריו בקריאתו להפציץ, לרסס, להרוג, להרוס, לגרש.

ג'מאל זחאלקה: זה מה שעשה נציג הגמלאים.

ג'מאל זחאלקה: טוב שהציבור ידע והציבור ישפוט.

דוד טל: אין לך הרבה זמן.

ג'מאל זחאלקה: - - איווט ליברמן, שהעלה את הצעת האי-אמון, ולמה אנחנו לא מצביעים בעדה.

ג'מאל זחאלקה: בגללו.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא רק גזען.

ג'מאל זחאלקה: האמת היא שלהגיד עליו גזען זה לא מספיק.

ג'מאל זחאלקה: הוא בעיקר אופורטוניסט - -

דוד טל: אבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: - - שמנסה לזכות בפופולריות זולה על-ידי הסתה נגד הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זה לא גזען מהסוג האותנטי, האידיאולוגי.

ג'מאל זחאלקה: הוא סתם אופורטוניסט.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אדוני היושב-ראש, הוא יותר מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: הוא יותר מסוכן.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, אתה רוצה שאנצל את סעיף 54(ב) ואבקש ממנו להגיב?

ג'מאל זחאלקה: הוא לא נמצא באולם, הוא לא יכול לנצל.

דוד טל: טוב, אני מבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: על-פי חוק – הוא לא יכול לנצל אם הוא לא נמצא באולם.

דוד טל: הוא יכול, אבל אני מבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: לא כשהוא לא נמצא באולם.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, בסיכומו של דבר, אנחנו לא יכולים לתמוך בממשלה, אנחנו לא יכולים לתמוך בהצעת האי-אמון, ולכן אנחנו נימנע.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת זחאלקה.

דוד טל: חבר הכנסת עתניאל שנלר, אחרון הדוברים.

דוד טל: הממשלה רוצה להשיב, השר דיכטר?

דוד טל: מישהו מכם משיב?

דוד טל: השר המקשר ישקול.

דוד טל: יש לנו 14 דקות, הוא יכול לשקול.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמענו בראשית הדיון את הצעתו של חבר הכנסת ליברמן לאי-אמון.

עתניאל שנלר: הוא דיבר על מעגל האיום הרחב יותר, החיצוני.

עתניאל שנלר: אני רוצה להתייחס לשלושה מעגלים שונים, והראשון שבהם הוא אכן המעגל החיצוני.

עתניאל שנלר: כאן אין לי חילוקי דעות עם חבר הכנסת ליברמן.

עתניאל שנלר: אירן ומנהיגה הם מסוכנים מאוד לקיומה של המדינה.

עתניאל שנלר: אין לי גם שום ספקות לגבי עירק המסוכסכת ומדינת ה"חיזבאללה" בדרום-לבנון המאיימת.

עתניאל שנלר: מול כל אלה נדרשת בניית קואליציה מדינית חזקה ומשמעותית מאוד, וקואליציה מדינית סביב מדינת ישראל היא בראש ובראשונה נכס אסטרטגי של מדינת ישראל.

עתניאל שנלר: היוזמה המדינית של ממשלת ישראל והתוכנית המדינית שהוצגה בקווים כלליים על-ידי ראש הממשלה, החשיבות של היוזמה והתוכנית היא, בין השאר, בכך שהיא מחזקת את בניית הקואליציה המדינית במאבק הכל-כך קשה נגד האיום במעגל החיצוני.

עתניאל שנלר: המעגל הקרוב יותר הוא המאבק מול הפלסטינים.

עתניאל שנלר: יש כמה היבטים: ההיבט הביטחוני, ההיבט הדמוגרפי וההיבט הערכי.

עתניאל שנלר: בהיבט הביטחוני, כל תוכנית מדינית חייבת לקחת בחשבון לפחות שלושה דברים.

עתניאל שנלר: האחד – מלחמה בטרור ושמירת היכולת והנוכחות של מדינת ישראל בכל מקום שנידרש.

עתניאל שנלר: הדבר השני – קל יותר, ראוי יותר, להילחם, אם צריך – רק אם צריך, כמובן – מול ישות מדינית, ולא בהכרח מול מלחמת גרילה.

עתניאל שנלר: הדבר השלישי – באותו הקשר, אני מעדיף לכבוש ולהשמיד את אויבי הקמים להרוג אותי במדינתם, ולא לרוץ אחרי הבודד או לרדוף אחרי הבודד, המבקש לרצוח אותי כבודד.

עתניאל שנלר: כתוצאה מכך, צריך לשמר בתוכנית המדינית את אזורי הביטחון שעליהם דיבר ראש הממשלה, ובכלל זה בקעת-הירדן ומקומות נוספים בעלי ערך ביטחוני לקיומה של מדינת ישראל - לביטחונה ולתחושת הביטחון של אזרחיה.

עתניאל שנלר: אבל יש גם ההיבט הדמוגרפי, וזאת סכנה לא קטנה – לא קטנה מהסכנה הקיומית הביטחונית, הפיזית.

עתניאל שנלר: שמירה על האופי היהודי של המדינה איננה ססמה, זו מהותה של התפיסה הציונית.

עתניאל שנלר: אני נולדתי בארץ הזאת, אנחנו כמה דורות כאן, אנחנו רוצים לגור במדינה יהודית.

עתניאל שנלר: עם זאת, הנפש היהודית של ההומניזם היהודי לא יכולה לאפשר לנו להתעלם מהעובדה שלצדנו יש אוכלוסייה, שאומנם גרה בארצי, במולדתי, אבל היא נולדה כאן.

עתניאל שנלר: ולראות אוכלוסייה שלא יהיו לה מזון ומים, או בריאות – ההומניזם היהודי לא ייתן לזה לקרות.

עתניאל שנלר: מלבד זאת, אתם יודעים, כאשר אין מה להפסיד – זאת סכנה הרבה יותר גדולה.

עתניאל שנלר: צריך למצוא את ה-balance בין המאבק בטרור – שהוא חד-משמעי וחד-ערכי, בכל מקום – לבין ההומניזם שלנו כיהודים, בהקשר הקיומי, באחריות המוגבלת שיש לנו.

בנימין אלון: - - -

עתניאל שנלר: והמעגל הפנימי, שאולי הוא המעגל שמבחינתי הוא החמור מכול, הקשה מכול, המדאיג מכול - -

בנימין אלון: בשביל מה התנתקת - - -

עתניאל שנלר: - - הוא המאבק בין השמאל לימין, בין הדתיים לחילונים, בתוך החברה הישראלית.

עתניאל שנלר: מדאיג אותי הרבה יותר העדר הסכמה לאומית, 30 שנה, מאשר המאבק החיצוני; מדאיג אותי הרבה יותר שלא מצליחים 30 שנה ליצור מכנה משותף על שאלת הגבולות, שאלת אופיה היהודי של המדינה, שאלת ההתיישבות, כי אם לא נמצא את המכנה המשותף, לא נוכל ליצור את המחנה המשותף שלנו.

עתניאל שנלר: זה מדאיג אותי הרבה יותר מכל סכנה מסוג אחר.

עתניאל שנלר: לכן, העקרונות שהוצגו על-ידי ראש הממשלה, ראוי לומר אותם כאן בצורה מאוד ברורה.

עתניאל שנלר: המאבק המתמשך בטרור, בכל מקום – כולנו מסכימים על כך - - -

בנימין אלון: - - -

עתניאל שנלר: הדבר השני – הפרדה דמוגרפית ושמירה על אופיה היהודי של המדינה הן צורך של כולם.

עתניאל שנלר: זה איננו צורך של סקטור – מדינה יהודית.

עתניאל שנלר: זה צורך של הציונות, ולא של סקטור: הוא מניף את דגל - וכו'.

עתניאל שנלר: גם אברהם אבינו עשה כך: "אם השמאל ואימנה ואם הימין ואשמאילה" - והוא לא עשה את זה בבגדד.

עתניאל שנלר: הוא עשה את זה כאן, בארץ-ישראל.

עתניאל שנלר: ומתוך כך, חייבים לשמור בצורה חדה את הזכות שלנו לאותם מקומות קדושים ומקודשים, ובעלי ערך היסטורי-לאומי לעם הזה, כעם היהודי בארצו - - -

צבי הנדל: - - -

עתניאל שנלר: כן – זה כולל את ירושלים וכולל את חברון, ומתוך כך חשיבות עצומה לחיזוק גושי ההתיישבות.

עתניאל שנלר: אני אומר יותר מזה, חברי.

עתניאל שנלר: בעיני, חיזוק גושי ההתיישבות הוא בשורה של בנייה, בשורה של חיזוק ערכים ציוניים כל כך חשובים, כמו הבנייה.

עתניאל שנלר: איזה דבר מדהים.

עתניאל שנלר: יתחילו שוב לבנות ויפסיקו את ההקפאה – בגושי ההתיישבות, במקומות מוסכמים – זאת בשורה ערכית, אחרי הקפאה רבת-שנים.

עתניאל שנלר: אני סבור שהאמירה שאמר ראש הממשלה כאן על הבמה הזאת לפני ימים אחדים בדבר היכולת להזיז את הגדר, בכפוף לאינטרסים לאומיים, היא אמירה בעלת משמעות ציונית ממדרגה ראשונה.

עתניאל שנלר: לא הרצון להתפטר, לא הרצון להוריד, לא הרצון לסלק; הרצון לבסס, ואם צריך להזיז את הגדר – הגדר תוזז.

עתניאל שנלר: אמר את זה ראש הממשלה כאן לפני ימים אחדים - - -

צבי הנדל: ג'ומס שואל אם יש תקציב לבנייה - - -

עתניאל שנלר: זאת אף זאת, אני רוצה לומר יותר מזה.

עתניאל שנלר: לא מדובר בתהליך שהיה, שיש הרבה לקחים ממנו.

עתניאל שנלר: מדובר בתהליך של העתקה באותם מקומות שנידרש לכך, לצערנו, מיישוב זמני ליישוב הקבע שלו, ולא בדרך שהדברים נעשו עד כה, ואני אומר למה אני מתכוון.

עתניאל שנלר: כאשר אתה בונה בגוש היישובים את האלטרנטיבה, אתה לא מנתק את האדם מכל עולמו – אין לו עבודה ואין לו חינוך ואין לו זיקה לשום מקום.

עתניאל שנלר: לא.

עתניאל שנלר: אתה מוצא בגוש היישובים הקרוב לסביבה הטבעית שלו - למקום העבודה שלו, למקום הלימוד שלו – אתה מייצר מהלך בונה, שלא יוצר את אותן תקלות חמורות שהיו למהלך הקודם.

עתניאל שנלר: אתה לא מנתק את האדם מסביבתו; אתה מחזק אותו ונוטע אותו בסביבה החדשה שלו, שהיא סביבתו הטבעית.

עתניאל שנלר: ובניית האלטרנטיבה, כחלק מהלקח, זה לא לקום וללכת.

עתניאל שנלר: בניית האלטרנטיבה זה לאתר את המקום החלופי, זה להכשיר את המקום – בכל ההיבטים – לבנות את המקום, ואז לעבור.

עתניאל שנלר: כך צריך לנהוג.

עתניאל שנלר: והחשוב מכול, חברים, לפני שאני אסיים - - -

עמיחי אילון: האם זה יקבל ביטוי בתקציב?

עתניאל שנלר: אני חושב שזה חיוני.

עתניאל שנלר: אני רוצה לסיים ולומר כך – אין ספק שכוחה של התוכנית המדינית הוא בעובדה שהיא תהיה תוכנית של win-win; התוכנית הזאת, ודאי שאלה שסבורים שצריך להעתיק יישובים ולפנות אזורים, יראו בה צעד בכיוון שהם מאמינים, אבל אלה שחושבים שצריך לטעת יישובים ולבנות ולפתח בגושי ההתיישבות יראו בזה ניצחון עצום, כי ההתיישבות בגבול החדש שלה בגושי ההתיישבות היא זאת שתקבע את גבולות המדינה.

עתניאל שנלר: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני, כאדם שמאמין בזכותנו על כל הארץ, ואין לי מחלוקת על גבולות הארץ – אולי יהיו חילוקי דעות על גבולות המדינה - אני, שמאמין שערך ההתיישבות הוא לא ערך של סקטור, הוא ערך של התנועה הציונית כולה, אם זה בגליל ואם בנגב ואם בגושי ההתיישבות; אני, שמאמין שהקרע הפנימי מסוכן יותר לקיומה של מדינת ישראל מהקרע החיצוני עם הפלסטינים או עם שאר אויבינו - לכן אני מסכם ואומר כך: אני מעדיף לחיות על חרבי ולא להיאבק, חס וחלילה, באחי ורעי הציונים, שרובם גיבורי התהילה, ולכן צריך להגיע להבנה לאומית בנושא המדיני.

עתניאל שנלר: אני, שמאמין בחשיבות מפעל ההתיישבות, אני מוכן שגבולות המדינה ייוצבו תוך הפרדה דמוגרפית בתוך ארצי ומולדתי, גם אם לא אוכל להחזיק את כולה כאן ועכשיו.

עתניאל שנלר: אני חושב שהתוכנית המדינית היא קרש ההצלה לשמירת רוב היישובים והתושבים במקומם, והחשוב מכול – שמירת ערך ההתיישבות כערך ציוני מוסכם; תוכנית שתיצור רוב בעם ושלמות בעם.

עתניאל שנלר: על זה נאמר: "האמת והשלום אהבו".

עתניאל שנלר: למען אחדות העם ולמען השלום ולמען ההתיישבות, יש להתנגד להצעת האי-אמון שהועלתה בראשית הישיבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

דליה איציק: השר יעקב אדרי, האם אתה רוצה להשיב?

דליה איציק: השר אדרי?

דליה איציק: איפה השר אדרי?

צבי הנדל: הם נשארו ללא מענה.

דליה איציק: השר אדרי, האם אתה רוצה להשיב?

דליה איציק: חבר הכנסת ברוורמן, אני משוכנעת שאתה לא יודע, כי אתה חבר כנסת חדש: לא מדברים במליאה בפלאפון.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: השר אדרי?

דליה איציק: אנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: ברשותכם, אני מבקשת למנות מונים: את חבר הכנסת גלעד ארדן - אני אודה לך אם תגיע לכאן - ואת חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

דליה איציק: אני רוצה להזכיר, חברי כנסת, מי שבעד הוא בעד אי-אמון.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת גלעד ארדן.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: מי בעד האי-אמון - להרים את היד.

דליה איציק: המונים, בבקשה.

דליה איציק: האם מניתם אותי ואת עצמכם?

דליה איציק: 28.

דליה איציק: מי נגד?

גדעון סער: לא יכול להיות.

גדעון סער: אני מבקש הצבעה חוזרת.

גדעון סער: בעד הצעת סיעת ישראל ביתנו להביע אי-אמון בממשלה - 28

גדעון סער: נמנעים - 12

דליה איציק: אתה מפריע באמצע ההצבעה.

דליה איציק: 50 נגד.

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: 12. ובכן, חברי הכנסת, 28 בעד, 50 נגד, 12 נמנעים.

דליה איציק: הצעת האי-אמון נדחתה.

דליה איציק: הממשלה זכתה לרוב.

דליה איציק: תודה רבה לכם.

זהבה גלאון: יש הודעה.

דליה איציק: בבקשה, חמש דקות, חבר הכנסת יוסי ביילין.

דליה איציק: חברי הכנסת, עד שחבר הכנסת יוסי ביילין תופס את מקומו אני רוצה לבקש מכם; אנחנו עוברים אחר כך לישיבה מיוחדת לציון זכרו ופועלו של חוזה המדינה.

דליה איציק: אני רוצה להזכיר שבשנה שעברה היו פה חברי כנסת מעטים, נשיא המדינה ישב כאן, והיה ביזיון.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אעריך מאוד אם תישארו כולכם לשבת כאן.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת ביילין.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, סיעת מרצ-יחד נמנעה בהצבעה על הצעת האי-אמון של ישראל ביתנו, משום שהיא אינה יכולה בשום אופן להזדהות עם הרעיון ועם הדברים שנאמרו כאן.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר, שהקשבתי קשב רב למלים שנאמרו, והתקשיתי מאוד להבין מה חבר הכנסת ליברמן רצה מהכנסת או רצה מהממשלה.

יוסי ביילין: אני חושב שהבעיות שהוא העלה לגבי אירן וכו' הן בעיות אמיתיות, אבל הוא לא רמז אפילו איך הוא היה רוצה לפתור את זה, הוא אפילו לא הציע להפציץ הפעם – לא את אסואן ולא את טהרן.

יוסי ביילין: ואז השאלה היא באמת על מה בדיוק האי-אמון.

יוסי ביילין: אני גם מוכרח לומר, שלזה מצטרפים הדברים שלו, ואני מאוד מזדהה עם מה שאמרו כאן חברי כנסת אחרים, לגבי הדם הקר, המוח הקר שמאחורי ההתנגחות הזאת בכל הופעה שלו עם הציבור הערבי או חברי הכנסת הערבים.

יוסי ביילין: אני חושב שחבר הכנסת ליברמן מנצל כאן באופן מאוד רציונלי את הגישה המאוד לא רציונלית שקיימת גם אצלנו וגם במקומות אחרים בעולם של קסנופוביה, של פחד מזרים, של שנאה לזרים.

יוסי ביילין: אנחנו תמיד מתפלאים מחדש על המספרים הגבוהים של אנשים שמפחדים ושונאים המופיעים בסקרי דעת קהל, ואני חושב שאין דבר קל יותר מאשר לעלות על הגל הזה.

יוסי ביילין: אני חושב שרבים בבית הזה מכירים את הפטנט.

יוסי ביילין: ואני מזהיר את עצמנו, לבל יהיו אלה חברי הכנסת הערבים – ואמר את זה חבר הכנסת ברכה, ואני מאוד מקבל את זה.

יוסי ביילין: אסור שחברי הכנסת הערבים יהיו אלה שנאבקים בהתבטאויות האלה, בהתלהמות הזאת, בהסתה הזאת.

יוסי ביילין: זה לא יעזור אם נתחרה בינינו אם לקרוא לזה פאשיסט או גזען ומישהו יתרגז.

יוסי ביילין: השאלה היא אם אנחנו מסוגלים, שמאל וימין, אנשים שמאמינים בזכויות אדם, בצדק חברתי, להתגייס ולהתאחד מול הדברים האלה, מול הקלות הבלתי-נסבלת, מול ההתלהמות הזאת וההסתה הזאת, שיכולה בהחלט להצית אש, אבל אין לה ממש קצה של מחשבה לגבי כיבוי האש הזאת.

יוסי ביילין: מצד שני, לצערי הרב, אנו גם איננו יכולים להצביע אמון בממשלה הזאת.

יוסי ביילין: מצד אחד אין כאן, אין לממשלה הזאת, על-פי כל מה שאני שומע, ואני שומע בימים האחרונים הרבה נאומים של אנשי קואליציה, אני לא רואה את הקואליציה שיש להתכנסות.

יוסי ביילין: אני לא רואה את הרוב בכנסת שקיים להתכנסות.

יוסי ביילין: מצד שני, אני גם לא רואה את המדיניות שלפחות מתחילה את המהלך המדיני, בדברים מדיניים, במשא-ומתן מדיני.

יוסי ביילין: אני מוכרח לומר, מאוד התפלאתי לשמוע שיושב-ראש הרשות הפלסטינית, שהוא גם ראש אש"ף, מחמוד עבאס המכונה אבו-מאזן, התקשר לראש הממשלה, לאהוד אולמרט, בירך אותו על בחירתו, וכל מה שיצא מלשכת ראש הממשלה זה אישור לכך שהיה טלפון כזה והודעה שלא תהיה פגישה בעתיד הקרוב, או מין דבר שכזה.

יוסי ביילין: אני לא מבין, באמת אני לא מבין.

יוסי ביילין: זאת לא התנגחות פוליטית ולא שום דבר אחר.

יוסי ביילין: מה עומד מאחורי זה?

יוסי ביילין: מה ההיגיון?

יוסי ביילין: הרי אין לנו פרטנר שהתנגד לטרור ועמד מול ערפאת באינתיפאדה יותר טוב מאשר אבו-מאזן.

יוסי ביילין: הוא חלש?

יוסי ביילין: נכון.

יוסי ביילין: הוא לא יכול כרגע לעשות את הכול לבדו?

יוסי ביילין: ודאי שלא.

יוסי ביילין: ה"חמאס" הוא גורם משמעותי ברשות הפלסטינית?

יוסי ביילין: אין שום ספק.

יוסי ביילין: זה הופך את המשא-ומתן להרבה יותר קשה?

יוסי ביילין: אין שום ספק.

יוסי ביילין: אבל אם יש קצה תקווה, אם יש קצה חוט, אם יש סיכוי רציני להגיע למשהו, ואתם הרי אלה שאומרים שאתם רוצים להתחיל במשא-ומתן, מה הדבר היותר טבעי מאשר לשבת עם אבו-מאזן?

יוסי ביילין: אני באמת מנסה להבין.

יוסי ביילין: זה לא שאני מיתמם כאן.

יוסי ביילין: מה המדיניות?

יוסי ביילין: מה אתם רוצים?

יוסי ביילין: אתם לא רוצים להתחיל מהלך חד-צדדי.

יוסי ביילין: אתם רוצים להתחיל מהלך מדיני?

יוסי ביילין: בסדר.

יוסי ביילין: אתם לא רוצים את ה"חמאס"?

יוסי ביילין: מובן מאליו.

יוסי ביילין: אתם גם לא רוצים לדבר עם אבו-מאזן?

יוסי ביילין: עם מי תדברו?

יוסי ביילין: אתם מוכרחים לתת את התשובה הזאת.

יוסי ביילין: ימי החסד חולפים ויחלפו.

יוסי ביילין: התשובה הזאת צריכה להינתן לעצמכם, אבל גם לנו, גם לבית הזה וגם לציבור הזה.

יוסי ביילין: ואם התשובה הזאת איננה ניתנת ואם כל מה שיש זה איכשהו להישרד במים הסוערים האלה, אנחנו לא יכולים להעניק אמון לממשלה כזאת.

יוסי ביילין: ובדילמה הזאת, שאנחנו לא יכולים לתמוך באי-אמון ולא יכולים לתמוך בממשלה על מדיניותה המדינית בהקשר זה, אנחנו נמנענו בהצבעה.

יוסי ביילין: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת יוסי ביילין.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו ממתינים לנשיא שכבר מגיע, עמכם הסליחה.

דליה איציק: סיימנו קצת לפני הזמן את האי-אמון.

דליה איציק: נמתין לבואו של הנשיא.

אריה האן: בבקשה לקום.

אריה האן: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

אריה האן: )

אריה האן: בבקשה לשבת.

דליה איציק: חברות וחברי הכנסת, אנחנו עוברים לישיבה מיוחדת לציון זכרו ופועלו של בנימין זאב הרצל.

דליה איציק: כבוד נשיא המדינה ורעייתו, ראש הממשלה, שרים, חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית והסוכנות היהודית, נציגים מקרן היסוד, מקרן ירושלים ומקרן הקיימת לישראל, בני משפחת הרצל, אורחים נכבדים, חברות וחברי הכנסת, בימים הללו אנו מציינים את ימי הולדתם של שני יהודים דגולים, האחד בעל חלומות והשני פותר חלומות.

דליה איציק: כוונתי לד"ר בנימין זאב הרצל, שנולד החודש לפני 146 שנים, ולזיגמונד פרויד, שהשבוע מלאו 150 שנה להיוולדו.

דליה איציק: השניים הללו התגוררו באותה עיר, אך למיטב ידיעתנו לא נפגשו מעולם.

דליה איציק: רק נשער בנפשנו מה היה קורה לו הזמין פרויד אליו את הרצל, שמע אותו, האזין לחלומו והציע לו טיפול כדי להיגמל מרעיונותיו המטורפים.

דליה איציק: אלא שהגורל רצה אחרת.

דליה איציק: הפסיכיאטר הקשיש, שחזונו של הרצל על ארץ מקלט ליהודים נראה בעיניו כחזון תעתועים, ברבות הימים נס על נפשו ללונדון מאימת הנאצים ונפטר שם.

דליה איציק: ואילו הרצל לא זכה לראות את חלומותיו קורמים עור וגידים; שנותיו היו מעטות מדי, והוא נפטר בשיברון לב בן 44 בלבד.

דליה איציק: אבל את חלומו מימשו אחרים.

דליה איציק: את החזון שלו פרסם הרצל לפני 110 שנים בחוברת צנומה, "מדינת היהודים".

דליה איציק: מוציא לאור בעל מוניטין שסירב להדפיס את "מדינת היהודים", נימק את הסירוב שלו באומרו: אם הם ירצו להוביל את הרצל לבית-המשוגעים, אני אשמח להעמיד לרשותו את מרכבתי.

דליה איציק: לימים שינתה החוברת את פני העולם היהודי, היא הביאה לנדידת העם, לכינון מחדש של הלאומיות היהודית.

דליה איציק: 52 שנים היו בין הופעת "מדינת היהודים" ובין קום המדינה.

דליה איציק: בין לבין התחוללה השואה האיומה שהכריתה שליש מבני עמנו.

דליה איציק: לא כל חלומותיו של הרצל התממשו.

דליה איציק: הרצל חלם על מדינה יהודית שתחיה בשלום עם שכנותיה.

דליה איציק: הרצל לא צפה כי המדינה תקום בדם בניה ותיקלע לעימות מתמשך.

דליה איציק: המדינה שלו היתה אמורה לקום כתוצאה מהסכמה בין-לאומית.

דליה איציק: היהודים היו אמורים לצאת מארצות מושבם בהסכם עם בני הארץ.

דליה איציק: הנחת היסוד של הרצל הושתתה על קיום יחסי ידידות ושלום בין היהודים לבין הערבים שיהיו אזרחים שווי זכויות במדינה.

דליה איציק: למדינה הזאת לא יהיו כל אויבים, הוא אמר.

דליה איציק: הוא האמין בתמימותו שלא יהיו לה אויבים.

דליה איציק: ואולי מותר גם לנו לחלום שיום יבוא והחזון הזה יהיה שלם ועוד יבוא שלום עלינו.

דליה איציק: חברי הכנסת, לפני שבוע, ביום העצמאות, שבנו אל קברו של חוזה המדינה.

דליה איציק: כך אנו מתייצבים מדי שנה למרגלות קברו של הרואה למרחוק שקרא: אם תרצו - אין זו אגדה.

דליה איציק: ואנחנו באים לומר לך, בנימין זאב הרצל: ראה, חלומך התגשם, רצינו - והנה אין זו אגדה.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: כבוד נשיא המדינה והגברת קצב, גברתי היושבת-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, ישיבה מיוחדת זו של הכנסת מוקדשת לא רק לציון 146 שנים להולדתו של בנימין זאב הרצל, אלא גם לדיון במורשתו ובדרך שבה יש לעצב את דמותה של מדינת ישראל, מוסדותיה ויעדיה בהתאם לחזונו הציוני של הרצל.

אהוד אולמרט: חוק בנימין זאב הרצל (ציון זכרו ופועלו), שהתקבל בכנסת לפני שנתיים בלבד, בא להבטיח שחזונו ומורשתו הלאומית והפוליטית של חוזה המדינה ייזכרו בדורות הבאים.

אהוד אולמרט: ב-1895 סיקר הרצל כעיתונאי את משפט דרייפוס.

אהוד אולמרט: הרצל זועזע עמוקות מאשמת השווא שהוטלה על דרייפוס עקב היותו יהודי ומהגל האנטישמי ששטף את דעת הקהל בצרפת.

אהוד אולמרט: בחושיו המחודדים הבין, שאין לעם היהודי תוחלת בגולה ושאין מנוס מהקמת מדינה יהודית עצמאית.

אהוד אולמרט: הרצל לא המציא את הציונות.

אהוד אולמרט: הציונות, כחלום וגם כמושג, היתה קיימת לפניו.

אהוד אולמרט: אבל הרצל הפך את החלום ליעד פוליטי ואת החולמים לתנועה לאומית.

אהוד אולמרט: הרצל הצליח להדביק את המוני העם היהודי בחזון הזה בזכות העובדה שלא הציג חזון משיחי, מופשט וערטילאי.

אהוד אולמרט: הוא סרטט בפניהם, ובפירוט רב, את דמותה של המדינה היהודית שהוא מבקש להקים, על כל עריה וכפריה, שופטיה וחייליה, לרבות מערכת הרכבות שלה.

אהוד אולמרט: מכיוון שעסק במציאות ולא בחלום, הוא הצליח לשנות אותה.

אהוד אולמרט: 102 שנים אחרי מותו, 58 שנים אחרי הקמת המדינה שעליה חלם, עדיין יש להרצל מה לתרום לשיח הציבורי שלנו בנושאים המסעירים את דעת הקהל בארץ, בסוגיות חוקתיות עקרוניות באשר לאופיה ולדמותה של מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: כך, למשל, ביקר הרצל בחריפות את התפיסה שמדינת ישראל היא חוקית ולגיטימית רק כשהיא מדינת כל אזרחיה.

אהוד אולמרט: מדינת כל אזרחיה כן, אבל לא רק.

אהוד אולמרט: הרצל הציג את עקרון השליח, שלפיו תנועה פוליטית דוגמת התנועה הציונית יכולה לקבל על עצמה את האחריות לייצג עם שלם ולפעול בשמו ולמענו גם אם אין אפשרות לבסס פורמלית את השליחות הזאת בדרך של בחירות.

אהוד אולמרט: מדינת כל אזרחיה כן, אבל לא רק.

אהוד אולמרט: מדינת כל אזרחיה, ובה בעת מדינת העם היהודי כולו.

אהוד אולמרט: גם בתחום יחסי הדת והמדינה ובנושאי הכלכלה והחברה קולו של הרצל, הליברל הנאור, הוא קול רלוונטי, ומן הראוי להקשיב לו רוב קשב.

אהוד אולמרט: "אנחנו עם – עם אחד", קרא הרצל ליהודי דורו, וכך עלינו לחיות גם היום, כעם אחד, מחוברים לא רק אל כל פזורות העם היהודי; עלינו לחיות כעם אחד מאוחד גם כאן, בתוכנו.

אהוד אולמרט: זאת מורשתו של הרצל, אך גם זאת: מדינת היהודים אסור לה להיות מדינה ככל המדינות.

אהוד אולמרט: עליה לבנות בתוכה חברת מופת: פתוחה, חופשית, פלורליסטית, חברה שססמתה היא ססמתו של הרצל: "אדם, אחי אתה".

אהוד אולמרט: את החלק הזה בחזונו של הרצל עדיין עלינו להגשים.

אהוד אולמרט: אולי זה נשמע אוטופי, ואצל ציניקנים זה אולי מעורר גיחוך, אבל ללכת בדרכו של הרצל פירושו להציב יעדים לאומיים ולצעוד לקראתם בהחלטיות גם כאשר הם מעוררים גיחוך בעיני קצרי הרואי.

אהוד אולמרט: "לא כל אדם הנחשב מטורף נחשב צודק כעבור 30 שנה", כתב הרצל, "אבל כדי שתוכח צדקתך כעבור 30 שנה חייב אתה להיות נכון להיחשב למטורף בתחילת הדרך".

אהוד אולמרט: הוא הבין שגם מה שנראה היום בלתי ניתן לעשייה יכול להתממש.

אהוד אולמרט: חזונו שתהיה לעם היהודי מדינה עצמאית התממש, אך המשימה לא הושלמה.

אהוד אולמרט: עלינו להבטיח שמדינת ישראל תמשיך להיות מדינה בעלת רוב יהודי מוצק.

אהוד אולמרט: ללא רוב כזה, המושג "מדינה יהודית" נעשה ריק מתוכן, לא יותר מססמה שגורה.

אהוד אולמרט: הנכונות והאומץ לנקוט מהלכים פוליטיים מרחיקי-לכת אפיינו את הרצל.

אהוד אולמרט: חובתה של הנהגה לאומית אחראית הצועדת בדרכו של הרצל, לאור משנתו וחזונו, היא להבטיח את הרוב היהודי במדינת ישראל, וכך לשמור על היותה מדינה יהודית, בהתאם לחזונו של חוזה המדינה היהודית בנימין זאב הרצל.

אהוד אולמרט: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

דליה איציק: יסגור את הדיון בנושא זה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין אלון: ראש האופוזיציה לא מדבר אחרי ראש הממשלה?

דליה איציק: עדיין אין ראש לאופוזיציה, לא נבחר רשמית.

דליה איציק: לאחר שייבחר, האמן לי, חבר הכנסת בני אלון, אני אקפיד על קלה כחמורה בכבודו של יושב-ראש האופוזיציה.

דליה איציק: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: כבוד נשיא המדינה ורעייתו, אדוני ראש הממשלה, גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי וחברותי חברי הכנסת, בני משפחת הרצל, קהל נכבד, "במשך כל ההיסטוריה שלהם לא חדלו היהודים לחלום חלום מלכות - - - לשנה הבאה בירושלים - - - כעת חובה עלינו להראות כי מחלום זה עשוי לצמוח רעיון בהיר כאור היום.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאמין שדור של יהודים נפלאים יצמח מן האדמה.

רוחמה אברהם-בלילא: שוב יקומו המכבים - - - היהודים הרוצים, תהיה להם מדינתם.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לחיות סוף-סוף כבני-חורין על אדמתנו ומולדתנו, ומה שאנו ננסה שם רק למען שגשוגנו יפעל פעולה אדירה ומעשירה לטובת כל בני-האדם כולם" - מתוך ספרו של בנימין זאב הרצל "מדינת היהודים", שפורסם בשנת 1896.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, הזדמנות גדולה נפלה לידי הכנסת השבע-עשרה שאחת מישיבותיה הראשונות מוקדשת להנצחת זכרו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.

רוחמה אברהם-בלילא: זוהי ההזדמנות להזכיר לעצמנו את המשימה העצומה שמוטלת עלינו כחברי הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: זוהי הזדמנות להסתכל על עצמנו כעל חוליה בשרשרת ההיסטורית האדירה של הגשמת חזונו של הרצל בהקמת מדינה יהודית ריבונית, היא מדינת ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: מדינת היהודים של הרצל אינה עוד מדינה לעם נרדף.

רוחמה אברהם-בלילא: חזונו של הרצל היה מדינת מופת, מדינה שערכי מוסר נעלים מוליכים אותה.

רוחמה אברהם-בלילא: בחזונו של הרצל גם מנהיגי מדינת היהודים היו מנהיגי מופת.

רוחמה אברהם-בלילא: את קיומה של הדמוקרטיה תלה הרצל במידות הטובות.

רוחמה אברהם-בלילא: בספרו "מדינת היהודים" הוא כתב: "הדמוקרטיה הטהורה תלויה בטוהר המידות ובדרכי נימוס פשוטות מאוד".

רוחמה אברהם-בלילא: דבריו של הרצל מעבירים אלינו, חברי הכנסת, צו מוסרי שחובתנו לשאת עמנו במשכן הזה יום-יום, שעה-שעה.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לזכור שאחריות אחת מוטלת על כולנו – האחריות לראות תמיד לנגד עינינו את הצלחת המדינה והרעיון הלאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: עלינו לזכור בכל עת שלא לבדנו אנחנו במשכן הזה, אלא אתנו כל העם, ועיני העם נשואות אלינו למימוש ציפייתו לזכות במדינה בטוחה ומוסרית.

רוחמה אברהם-בלילא: נכון שבשנים האחרונות לא כל הציבור רואה בכנסת אות ומופת להגשמת חזונו זה של הרצל.

רוחמה אברהם-בלילא: נטל ההוכחה עלינו, וכנסת חדשה היא הזדמנות טובה לשאת את הנטל הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, היום ברור לכולנו כי הרצל היה בבחינת נביא.

רוחמה אברהם-בלילא: יכולתו לנתח את המציאות ולהטמיע את חזונו בקרב מנהיגי התנועה הציונית ומנהיגי העולם, והוא רק בן 36, מעידה על היותו ענק רוח, מדינאי בקנה מידה בין-לאומי, אדם בעל יכולת כמעט לא אנושית להניע תהליכים היסטוריים, שבסופו של דבר הביאו להקמת מדינת ישראל, ביתו של העם היהודי.

רוחמה אברהם-בלילא: לצד רוממות הרוח במימוש חזונו של בנימין זאב הרצל, אי-אפשר לחמוק מן המחשבה מה היה קורה אילו התממש חזונו קודם.

רוחמה אברהם-בלילא: אילו כך היה, ייתכן שהשואה לא היתה מתרחשת כלל.

רוחמה אברהם-בלילא: הרצל לא המציא את הציונות, אך הציע דרכים מעשיות שהביאו בסופו של דבר למימוש החזון של התנועה הציונית, ובכך השיג ביושר את הכינוי "חוזה המדינה".

רוחמה אברהם-בלילא: חודשיים לפני מותו כתב: "אני מאמין באמת ובתמים שגם לאחר שארצנו, ארץ-ישראל, תהיה בידינו, לא תחדל הציונות להיות אידיאל, שהרי הציונות כוללת לא רק את הערגה לכברת ארץ מובטחת שתושג באמצעים חוקיים לעמנו היגע, אלא גם את הערגה להגשמה ערכית ורוחנית".

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בכנסת היוצאת השכלנו לתמוך בהצעת החוק שהגיש יושב-ראש ועדת החינוך דאז, חבר הכנסת אילן שלגי, לציון יום מיוחד לזכר פועלו של חוזה המדינה, שנקבע להיום, י' באייר, יום הולדתו של הרצל.

רוחמה אברהם-בלילא: אין ספק שיש חשיבות רבה בהנצחת זכרו ובהכרת מורשתו ופועלו של חוזה המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: ביום הזה מדינה שלמה מוקירה את פועלו ומנחילה את מורשתו לדורות הבאים.

רוחמה אברהם-בלילא: המשימה האמיתית שלנו, חברי הכנסת, היא להעלות על נס את חזונו מדי חודש, מדי שבוע, מדי יום; למלא את התפקיד ההיסטורי שלנו כשותפים לשלטון במדינת היהודים, ולעשות זאת באופן שיעצב את מדינת ישראל בהתאם לחזון המדיני והמוסרי של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל.

רוחמה אברהם-בלילא: זו הנצחתו האמיתית, זה הכבוד האמיתי לזכרו.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת בנימין נתניהו.

בנימין נתניהו: כבוד נשיא המדינה ורעייתו, גברתי היושבת-ראש, חברי הבית, הרצל היה חוזה ולא הוזה.

בנימין נתניהו: במובן הזה הוא הציב חזון שהיה מחובר למציאות, וזה מה שהקשה כל כך את פעולתו הראשונה, משום שהרצל היה לא רק נביא התקומה אלא גם רואה הסכנה.

בנימין נתניהו: כשהוא דיבר על שיבת היהודים לארצם והקמת מדינה יהודית מחדש, הוא כבר פרט על נימים שאחרים פרטו עליהם במהלך הדורות, לרבות מה שאנחנו קוראים משיחי השקר וגם משיחי אמת.

בנימין נתניהו: היו פרוטו-ציונים, היו שבי ציון למיניהם לפניו.

בנימין נתניהו: זה נכון שהוא נתן מבנה פרקטי, מעשי, באמצעות הציונות המדינית והכלים המעשיים למימוש החזון, אבל לדעתי, אם הוא היה עושה רק את זה, לא היינו כאן.

בנימין נתניהו: הוא עשה דבר נוסף, הוא אמר שאם לא נממש את החזון הזה, אנחנו ניכחד.

בנימין נתניהו: והראייה שלו בסוף המאה ה-19, בתחילת המאה ה-20, הראייה שלו על פעולתה של האנטישמיות, היכולת שלו לדלות מאירועים בודדים, כמו משפט בפריס ודברים אחרים שהוא ראה בווינה ובבודפשט, היכולת שלו להבין שאנחנו הולכים לקראת השמדה של יהדות אירופה, היא זו שהניעה את הבעירה בעצמותיו, בפעולתו, וגם אצל חסידיו.

בנימין נתניהו: אומרים שאף אחד לא חזה את השואה; זה כמובן אבסורד, ז'בוטינסקי דיבר על כך, התייפח, בכה בוורשה וקרא לאחיו לצאת מאש התופת.

בנימין נתניהו: אבל לא הוא היה הראשון, הרצל כתב על השואה לפחות 30 פעם, ועל שום כך, כפי שקרא כאן ראש הממשלה, חשבו אותו למטורף.

בנימין נתניהו: מכיוון שהוא חשב שאולי הוא כל כך נבדל, הוא הלך להתייעץ עם ידידו שהיה אחד מגדול אנשי הרוח, אם לא הגדול שבהם במאה ה-19 באירופה, מקס נורדאו, שהיה גם פסיכולוג.

בנימין נתניהו: הוא שאל אותו: תגיד לי, אני משוגע?

בנימין נתניהו: אני רואה את החזון הזה, אני רואה את חיסול יהדות אירופה בתבערה נוראה, והדרך היחידה היא להוציא אותם לארץ המקלט שלנו, ארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: נורדאו השיב לו: יכול להיות, תיאודור, שאתה משוגע, אבל אם אתה משוגע, גם אני משוגע.

בנימין נתניהו: והפעולה המשותפת של שני הענקים הללו מהרגע ההוא הניעה את הגלגלים שהביאו אותנו הנה.

בנימין נתניהו: הרצל היה כל כך חרד ביחס לזיהוי הסכנה, שהוא היה מוכן להתפשר על ארץ המקלט, על תחנת הלילה; היה מוכן שהיהודים ילכו לאוגנדה, ובלבד שיצאו.

בנימין נתניהו: זאת הסיבה לכך שהוא היה מוכן לדון באוגנדה - כי הוא ראה בעיני רוחו את אש האנטישמיות מתפשטת.

בנימין נתניהו: בזה הוא טעה.

בנימין נתניהו: סבי, הרב נתן מיליקובסקי זיכרונו לברכה, היה אחד ממתנגדיו באחד מהקונגרסים הציוניים; הוא חשב שאי-אפשר לרכז את היהודים לפעולה לאומית, למימוש התקווה, בארץ אחרת זולת ארץ-ישראל.

בנימין נתניהו: אבל בהבחנה בסכנה הרצל היה ייחודי.

בנימין נתניהו: אני אומר את זה משום שעמנו לא ניחן ביכולת טובה של זיהוי הסכנה, ופעם אחר פעם אנחנו מדחיקים אותה, כפי שבני-אדם נוהגים לעשות, אבל היהודים נוהגים להדחיק הרבה יותר מאחרים, ועל כך שילמנו מחירים עצומים.

בנימין נתניהו: זאת אחת הסיבות, לא היחידה, לכך שמשלושת העמים העתיקים, בני אלפי שנים, הסינים, ההודים והיהודים, המספר שלנו קטן מאוד.

בנימין נתניהו: זה לא רק ההתבוללות ואפילו לא רק הפוגרומים והשואות, זה חוסר היכולת לזהות את הסכנה, וזה רודף אותנו דורות.

בנימין נתניהו: הרצל היה הראשון, אולי המדינאי הראשון שקם לעם היהודי בשביל היהודים.

בנימין נתניהו: היו מדינאים יהודים אחרים, אבל בשביל הגויים.

בנימין נתניהו: והוא זיהה את הסכנה.

בנימין נתניהו: לכן, אי-אפשר לדבר על תקומת ישראל והחזון של הקמת מדינת ישראל בלי הצד השני של איתור הסכנה לקיום ישראל.

בנימין נתניהו: אני מזכיר את זה, משום שאנחנו עשינו רבות כדי להבטיח את קיומה של מדינת ישראל בהתאם לחזונו.

בנימין נתניהו: הרצל דיבר על צבא יהודי, זה הוסיף למחשבה שהוא מטורף.

בנימין נתניהו: הוא דיבר על כל מכשירי הקיום שאנחנו מבינים אותם כהכרחיים כדי להגן על עצמנו וכדי לבנות כאן את חיינו, תרבותנו, כלכלתנו.

בנימין נתניהו: בוודאי אפשר למצוא פה ושם דברים שהם באופן פיקנטי חריגים ומצביעים על תפיסתו הרגעית, הפרטיקולרית, אבל כשקוראים את "אלטנוילד" או את "מדינת היהודים", ברור שהאיש ראה בעיני רוחו חלק גדול מאוד ממה שהקמנו כאן.

בנימין נתניהו: עם זאת, נראה לי שאנחנו צריכים לשים לב להבחנה היסודית.

בנימין נתניהו: יש הרבה מטרות למדינת היהודים, אנחנו רוצים להיות אור לגויים, אור לעצמנו, אנחנו רוצים להמשיך את פאר היצירה הגדולה שמתבצעת כאן, אבל מעל הכול, אנחנו רוצים להמשיך להתקיים כעם, פה.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים להבין, שהאיום לכלותנו, אותו איום שהרצל ראה אז, לא חלף מן העולם.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם גם שהרצל לרגע אחד לא האמין – לא רק הוא, גם ראשי הציונות שהתלוו אליו – שהשנאה, שנאת היהודים תיעלם בהכרח מן העולם עם הקמת המדינה היהודית, אבל הוא חשב שליהודים יהיו מכשירי הגנה מול שונאיהם ברגע שתקום אותה מדינה, כי תהיה להם ממשלה, תהיה להם טריטוריה, יהיה להם צבא, יהיה להם כוח כלכלי.

בנימין נתניהו: אני חושב שהוא הבין - אני לא חושב, הוא אמר את זה – שזה יאפשר לנו להדוף את ההתקפות שיבואו גם אחרי שתקום המדינה.

בנימין נתניהו: אין ספק, בפרספקטיבה של קרוב ל-60 שנה, שהצלחנו להדוף התקפות רבות שנועדו לבטל את הקיום של המדינה הזאת, אבל עדיין אנו עומדים בפני סכנה כזאת.

בנימין נתניהו: והיום, מעבר לדעות החלוקות בבית הזה, נדמה לי שאנחנו צריכים להתלכד בדבר אחד, מעל הכול, הקיום הלאומי שלנו צריך להיות מובטח.

בנימין נתניהו: יש היום גורם שמאיים על הקיום הלאומי שלנו.

בנימין נתניהו: צריך להתאגד בדברים שניתן להתאגד בהם ולהפנות את המשאבים הדרושים על מנת להקדים את הסכנה הזאת בעוד מועד.

בנימין נתניהו: במובן הזה, יותר מכל דבר אחר שאנחנו יכולים להגיד, היום, במובן הזה, החובה הגדולה ביותר של כולנו היא להיות תלמידיו של הרצל בעניין הזה.

בנימין נתניהו: כי מעבר לאיכות חייה של המדינה היהודית, הבטחת חייה עומדת בראש סולם המחשבות והעדיפויות שלנו וגם שלו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: מזכיר הכנסת אריה האן: אבקש לקום.

דליה איציק: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

דליה איציק: ) מזכיר הכנסת אריה האן: בבקשה לשבת.

דליה איציק: היו"ר דליה איציק: חברי הכנסת, אני מודה לכם על הנוכחות המרשימה בדיון הזה.

דליה איציק: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006 [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/236).

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים לדיון הבא.

דליה איציק: יעלה ויבוא שר האוצר, חבר הכנסת אברהם הירשזון, ויציג את הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2006 ואת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006).

דליה איציק: בתום דברי שר האוצר, חברי הכנסת, אנחנו נעבור לדיון אישי.

דליה איציק: הדיון יסתיים היום ב-23:00, ללא הצבעה.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, הבמה שלך.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, לא ייתכן, לא היה דבר כזה, שלא יהיה כאן שר האוצר כאשר מציגים את התקציב.

דליה איציק: אנחנו נמתין, הקדמנו קצת את סדר-היום, לא קרה דבר.

דליה איציק: שר האוצר, יומו כמעט הראשון, תקציב ראשון - נמתין לך, אדוני שר האוצר, עוד כמה רגעים, קח לך את הזמן, סיימנו את הדיון לפני הזמן.

דליה איציק: חברי הכנסת עמדו בלוחות הזמנים היום, הרווחנו כמה דקות, הפסקה קצרה.

דליה איציק: חברי הכנסת, מוסר השכל זה לא לעמוד בלוח הזמנים.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, בבקשה.

דליה איציק: אדוני שר האוצר, נמתין לראש הממשלה, לשרים ולחברי הכנסת שישבו.

דליה איציק: הסדרנים ודאי ירצו לסייע לי.

דליה איציק: השר גדעון עזרא ודאי ירצה לעזור לשר האוצר.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון ודאי ירצה לעזור לי.

דליה איציק: אדוני השר, תמתין בבקשה.

דליה איציק: אדוני השר המתאם, בבקשה.

דליה איציק: שר האוצר על הבמה.

דליה איציק: השר איתן, בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, אתה מפריע לשר האוצר.

דליה איציק: אני בטוחה שהשר איתן רוצה לשבת במקומו.

דליה איציק: אנחנו נקשיב בכבוד לשר האוצר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני שר האוצר.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, עם כינון הממשלה החדשה, ולאחר חמישה חודשים שהממשלה מתפקדת בלא תקציב מאושר, מונחות לפני הכנסת, לקריאה ראשונה, הצעת חוק תקציב המדינה והצעת חוק הסדרים במשק המדינה לשנת 2006, כפי שאושרו על-ידי הממשלה הקודמת בשנת 2005 ועל-ידי הממשלה הנוכחית.

אברהם הירשזון: בהתאם להסכמות הקואליציוניות אשר הונחו על שולחן הכנסת, יוכנסו בתקציב זה כמה שינויים נוספים אשר יובאו לקריאה שנייה ושלישית.

אברהם הירשזון: בטרם אתייחס להצעת התקציב אקדים ואומר: כלכלת ישראל נמצאת במצב חיובי.

אברהם הירשזון: הצמיחה לשנת 2005 היתה בשיעור 5.2%, והיא המשך למגמה החיובית שנרשמה גם בשנת 2004.

אברהם הירשזון: מספר המועסקים הוא במגמת עלייה, והדבר הביא לקיטון בשיעור האבטלה אל מתחת ל-9%, זאת תוך גידול בשיעור ההשתתפות בשוק העבודה.

אברהם הירשזון: הייצור התעשייתי גדל.

אברהם הירשזון: בהשקעות הזרות נרשם שיא שנתי של יותר מ-6 מיליארדי דולרים.

אברהם הירשזון: בגירעון בפעילות הממשלה נרשם שפל של פחות מ-2%.

אברהם הירשזון: השווקים הפיננסיים גדלים בקצב משביע רצון ואנו עדים להתרחבות בפעילות ענפי המשק.

אברהם הירשזון: בימים אלה עוצמתה הכלכלית של מדינת ישראל מתבטאת במלוא כוחה.

אברהם הירשזון: אני חש גאווה עמוקה על חתימת עסקת מכירת "ישקר", שיש בה משום ציון דרך בתולדות הכלכלה הישראלית.

אברהם הירשזון: בהזדמנות זו רצוני למסור את הערכתי למשפחת ורטהיימר ולמר באפט על מימוש העסקה, ולך, אדוני ראש הממשלה, שבהיותך ראש הממשלה ושר האוצר הקדשתם אתה והצוות המקצועי של משרד האוצר שעות רבות כדי שהעסקה תוכל להתממש.

גלעד ארדן: מה עם שר האוצר הקודם?

אברהם הירשזון: מדובר בגאווה לאומית, סיפור כחול-לבן הטומן בחובו את החלום הציוני – מפעל ישראלי אשר נרכש בידי תאגיד בין-לאומי ענק.

אברהם הירשזון: בעסקה זו, יותר מכול, יש משום הבעת אמון במשק הישראלי.

אברהם הירשזון: כולי תקווה כי היא תסלול את הדרך לעסקאות דומות בעתיד.

אברהם הירשזון: ממשלת ישראל תעשה כל שלאל ידה כדי ליצור תשתית כלכלית תומכת לעסקאות דומות.

אברהם הירשזון: עם זאת, יישום המדיניות הכלכלית בעבר, מוצלחת ככל שתהיה, היה כרוך בנקיטת צעדים לא קלים.

אברהם הירשזון: בתפקידי כיושב-ראש ועדת הכספים הייתי שותף לרוב הרפורמות שהנהיגו שרי האוצר בממשלה הקודמת.

אברהם הירשזון: חשתי על בשרי את החשיבות בנקיטת המהלכים לכלכלת ישראל.

אברהם הירשזון: סברתי, ואני סבור גם היום, כי צעדים אלה היו בלתי נמנעים, כורח הנסיבות, והיו תנאי הכרחי לביסוס כלכלה יציבה, בריאה ואיתנה.

אברהם הירשזון: אולם כיום, משהושגו מטרות אלה והמשק חזר לתוואי צמיחה, נשלב בעשייה את התוכנית החברתית שהתווה לנו ראש הממשלה, מר אהוד אולמרט, אשר תכליתה צמצום הפערים החברתיים-הכלכליים בחברה הישראלית.

אברהם הירשזון: חברי חברי הכנסת, בכוחנו לחולל שינוי.

אברהם הירשזון: אפשר ליצור כלכלה אחרת, המאזנת בין מדיניות כלכלית מתקדמת וצומחת ובין רשת ביטחון חברתית.

אברהם הירשזון: לפיכך, במדיניות המוצגת לפניכם במסגרת ההצעה לתקציב 2006, ובהצעות הנוספות אשר תציג לפניכם הממשלה בשנים הבאות, בכוונתנו להקפיד על שמירת האיזון הנכון בין יעדים אלה.

אברהם הירשזון: ראשית, כאמור, שמירה על מדיניות כלכלית ברורה ועקבית, אשר תמצב את מדינת ישראל בחזית הכלכלות הצומחות, החופשיות והתחרותיות בעולם, ובד בבד עם זה, בהמשך למדיניות שהתווה ראש הממשלה, ליצור כלכלה שתשמור על אזרחיה, אשר תחרות על דגלה את היעד של צמצום הפערים החברתיים.

אברהם הירשזון: הטיפול בקבוצות האוכלוסייה החלשות ובמגזרי המיעוטים חייב להיות טיפול כולל.

אברהם הירשזון: אין להסתפק בטיפול נקודתי, נדבך על נדבך.

אברהם הירשזון: יש צורך ביצירת תשתית ייעודית ספציפית כוללת לשם מתן הזדמנות שווה לכל נפש.

אברהם הירשזון: אני מאמין כי יישום תוכנית חברתית עמוקה ויסודית אינו עומד בסתירה לעקרונות הכלכליים המוכרים לנו מהשנים האחרונות.

אברהם הירשזון: להיפך, הבראת החברה בישראל, תוך צמצום הפערים ויצירת שוויון הזדמנויות, תגביר את מעורבות כל שכבות האוכלוסייה בכלכלה, תגדיל את הפריון ותתרום להמשך צמיחה בריאה ומתמשכת.

אברהם הירשזון: נתייחס לנושא החברתי כפי שמורי ורבי מנחם בגין התייחס בזמנו לנושא שיקום השכונות.

יורם מרציאנו: זה לא מופיע בקווי היסוד.

אברהם הירשזון: תקציב המדינה לשנת 2006, על השינויים שיוצגו בו, הוא בהקשר זה יריית פתיחה בלבד.

אברהם הירשזון: בימים הקרובים בכוונתי לבחון מקרוב את התוכנית למאבק בעוני שהוכנה במשרד האוצר.

אברהם הירשזון: עוד בשנת 2006 אציג לפני הכנסת, על דעת ראש הממשלה והממשלה, תוכנית מפורטת לצמצום הפערים החברתיים ולמאבק במצוקה החברתית.

אברהם הירשזון: לא נוכל להשלים עם מצב שבו העוני במדינת ישראל גואה ואין בידנו לעוצרו.

אברהם הירשזון: נפעל למגר את העוני בקבוצות האוכלוסייה הנזקקות לתמיכת הממשלה.

רן כהן: האם התוכנית תכלול - - -

אברהם הירשזון: עיקרי היעדים אשר בכוונתי להתוות כבסיס למדיניות הכלכלית בשנים הקרובות הם עידוד הצמיחה – התחזית לשנת 2006 היא כיום שיעור צמיחה של 3.9% ותחזית צמיחה לנפש בשיעור 2.2%, אולם אדגיש ואציין כי תחזית זו היא זהירה ואחראית, וייתכן – כפי שאירע בשנה הקודמת – שגם את השנה נסיים בשיעורים גבוהים מהצפוי.

אברהם הירשזון: תחזית זו אינה מספקת.

אברהם הירשזון: בכוונתי להוביל מדיניות שתתמוך בהשגת יעדים גבוהים אף יותר בשיעורי הצמיחה והצמיחה לנפש בשנים הקרובות.

אברהם הירשזון: עידוד הצמיחה מחייב שמירה על מדיניות פיסקלית אחראית והגברת ההשקעות בהון האנושי.

אברהם הירשזון: בשנת 2006, וגם בשנים הבאות, נמשיך לשמור על הגבלת הגידול בהוצאה הממשלתית והציבורית.

אברהם הירשזון: במקביל נבחן צעדים לריסון ההוצאה הציבורית, להתנהגות כלכלית שאינה פזרנית ולהפחתת החוב הלאומי.

אברהם הירשזון: נמשיך לשמור על יעד הגירעון, באופן שלא יעלה על 3% מהתקציב בשנת 2006, ובמקביל נפעל להקטינו.

אברהם הירשזון: מחויבים אנו לטיפול מעמיק ויסודי בהון האנושי.

אברהם הירשזון: חברה ללא מערכת חינוך ראויה וערכית אינה יכולה להתקיים לאורך זמן.

אברהם הירשזון: מערכת החינוך על רבדיה השונים הינה נשמת אפן של החברה והכלכלה בישראל, ועלינו להשקיע משאבים ראויים על מנת לשפרה.

אברהם הירשזון: יעד נוסף אשר הצבנו הינו הקטנת שיעור האבטלה והגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה.

אברהם הירשזון: בכוונתנו להסיר את החסמים השונים ולסייע ביצירת מקומות עבודה בסקטור הפרטי.

אברהם הירשזון: בשנים האחרונות אנו עדים לתמורות בשני פרמטרים אלו.

אברהם הירשזון: מחד גיסא, יש גידול מואץ בשיעור ההשתתפות בעבודה, ומאידך גיסא, שיעור האבטלה נמצא במגמת ירידה.

אברהם הירשזון: נכון לרבעון האחרון של שנת 2005, עומד שיעור האבטלה על 8.8%.

אברהם הירשזון: התחזית לשנת 2006 היא כי שיעור האבטלה יעמוד על רמה ממוצעת של 8.5%, ואילו שיעור ההשתתפות יעלה על 55.7%.

אברהם הירשזון: מדובר בשינוי משמעותי מאוד בחברה הישראלית.

אברהם הירשזון: משמעותו כי יותר ויותר אנשים החפצים במציאת מקומות עבודה מוצאים תעסוקה ופרנסה.

אברהם הירשזון: נעשה ככל שניתן על מנת ליצור תנאים לגידול בשיעור ההשתתפות בעבודה ולהקטנת האבטלה.

אברהם הירשזון: בין השאר, על-ידי שיפור ביצירת מערכי הכשרה מקצועית, וכן על-ידי יצירת סביבה נוחה יותר למשפחות היוצאות לעבודה וסיוע במתן שירותים תומכי עבודה.

אברהם הירשזון: עוד בכוונתנו לבצע רפורמות מבניות.

אברהם הירשזון: עלינו להמשיך בביצוע רפורמות והפרטות מבניות על מנת לעודד את השוק הישראלי לתחרות, לשם הטבת מצבו של האזרח והקטנת העלויות שהוא נדרש לשלם כתוצאה מהיעדרה של התחרות.

אברהם הירשזון: מטרתנו, באמצעות שינויים אלה, היא להגביר את היעילות במשק ואת התחרות הנדרשת למשק מתוקן.

חיים אורון: איפה?

אברהם הירשזון: כל אלה יובילו להמשך הורדת המחירים באותם תחומים שבהם הריכוזיות גבוהה - -

חיים אורון: איפה?

ראובן ריבלין: - - -

אברהם הירשזון: - - הפיכת החברות השונות לתחרותיות יותר והמשק ליעיל יותר - -

צבי הנדל: - - -

אברהם הירשזון: - - משק שבו המוצרים מסופקים במהירות, באיכות הגבוהה ובמחיר הנמוך ביותר, משק אשר ימשוך השקעות ויגדיל את היקף הקנייה והייצוא, ובכך יביא להגדלת מספר מקומות העבודה וליציאה ממעגל העוני.

אברהם הירשזון: כמו כן, נקפיד על ביצוע רפורמות אשר ייעלו את השירות הציבורי הניתן לאזרח ואת הרגולציה והביורוקרטיה.

אברהם הירשזון: רבותי חברי הכנסת, שוקי העולם, המשקיעים הזרים וחברות הדירוג בוחנים באופן מתמיד את המשק הישראלי.

אברהם הירשזון: בעידן הגלובלי אין מניעה למשקיע להעביר את הונו להשקעות בחוץ-לארץ.

אברהם הירשזון: תפקידנו הוא להמשיך ולשמר את המגמה שבה שוקי העולם מרוצים מהתקדמות המשק הישראלי ומיציבותו, מעודדים השקעות בו ויוצרים מנופים כלכליים לצמיחה ולעבודה.

אברהם הירשזון: חברי הבית, לעניות דעתי, אין צורך להכביר מלים על המשמעות הדרמטית של העיכוב באישור התקציב.

אברהם הירשזון: יש צורך באישור מיידי של הצעת חוק תקציב המדינה והצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2006, על מנת להקטין את הנזק שכבר נוצר מעיכוב זה.

אברהם הירשזון: אעשה כל שניתן על מנת לאשרן במהרה, ואף לפני המועד המחויב בחוק.

אברהם הירשזון: בעניין תקציב המדינה לשנת 2007, הנני פועל ללא דיחוי על מנת להביאו לאישור הממשלה והכנסת מוקדם ככל שניתן.

אברהם הירשזון: זאת, על מנת לדון בו באופן מעמיק, מקצועי וראוי.

אברהם הירשזון: רואה אני חובה מקצועית כי תקציב זה יאושר על-ידי הכנסת עד ליום 31 בדצמבר 2006.

אברהם הירשזון: חברי חברי הכנסת, את אשר אמרתי לעיל ואת שבכוונתי לבצע במהלך כהונתי נידרש לעשות ביחד.

אברהם הירשזון: ההידברות וההגעה להסכמה, גם אם קשות הן וגם אם קיימות מחלוקות, הן תנאי הכרחי וקריטי להצלחת התהליכים הכלכליים השונים שהממשלה תידרש לבצע.

אברהם הירשזון: גברתי היושבת-ראש, חברי הבית, הנני קורא לחברי הקואליציה והאופוזיציה כאחת לגלות אחריות לאומית ולאשר באופן המהיר ביותר את הצעת חוק תקציב המדינה ואת הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2006 המובאים לקריאה ראשונה ואת השינויים המבניים והרפורמות המוצגים בצדם.

אברהם הירשזון: תודה רבה, גברתי.

רן כהן: אפשר לשאול שאלה, אדוני השר?

דליה איציק: תודה לך, אדוני שר האוצר.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון, שנקבע על-ידי הוועדה המסדרת.

דליה איציק: ברשותכם, אזכיר לכם שמחר, שלא כדרך הטבע - כי בימי שלישי מתחילים בשעה 16:00 בדרך כלל - נתחיל את ישיבת המליאה בשעה 11:00.

דליה איציק: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, לא ברור לי אם התוכנית לצמצום העוני תבוא לפני שהתוכנית תבוא לקריאה - - -

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, לפעמים יש גבול לכל תעלול.

ראובן ריבלין: תאר לך שהשר יצחק בוז'י הרצוג היה מודיע היום, שכל ההישגים של השמים הפתוחים ושל כניסת תיירות שלא היתה כדוגמתה בארץ הם בזכותו, כי אתמול הוא נכנס לתפקיד.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, היום זה מפני ששלשום הוא נבחר לתפקיד, וכל הישגי משרד התיירות - מי זה בכלל אברהם הירשזון, השר המעולה - - -

אברהם הירשזון: הוא היה צודק.

ראובן ריבלין: בוודאי הוא היה צודק.

ראובן ריבלין: הוא בערך צודק כמו שאתה לא הזכרת בקשר לעסקת "ישקר" את קודמך, שר האוצר בנימין נתניהו.

ראובן ריבלין: יש גם גבול לחוצפה, כאשר מבקשים אחריות לאומית.

ראובן ריבלין: חוצפתך היא אפילו לא להזכיר את שמו, ולברך את ראש הממשלה אשר התנגד פעמים רבות לתוכניות הכלכליות ולמדיניות הכלכלית, ואשר היה יוצא חוצץ נגד המדיניות מתוך שימוש באותן טענות אשר היו מתקבלות על-ידי המון העם, אשר הוא זה שסבל מהכורח, שפעמים היה מגונה, אבל שלא היה אפשר בלעדיו.

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רן כהן, כורח שלא היה אפשר בלעדיו, שכן ללא מדיניותו, מדיניותה של ממשלת שרון, שבה היה ביבי נתניהו אחד השרים המרכזיים, וכל קיתונות הרותחין של אותם מזי רעב, שבעיקר היו אלה שסבלו מאותה תוכנית, שהיתה תוכנית להצלת כלכלתה של ישראל ואשר תוצאתה ופירותיה היום - - -

אבשלום וילן: מי היה שר האוצר לפני בנימין נתניהו?

ראובן ריבלין: חבר הכנסת סילבן שלום.

אבשלום וילן: - - -

ראובן ריבלין: שמע, הגענו לרגע של אמת, שבו יכולה היתה כלכלת ישראל להידמות לכלכלת ארגנטינה.

אביגדור יצחקי: לא היה דבר כזה.

אביגדור יצחקי: זאת אגדה לא נכונה.

אביגדור יצחקי: בחיים לא היינו כמו ארגנטינה.

ראובן ריבלין: כך חשב מנהיגך, ראש ממשלתך וחברי לשעבר אריק שרון.

ראובן ריבלין: כך הוא חשב, שאין ברירה.

ראובן ריבלין: למרות היותו של חבר הכנסת יצחקי אחד ממנכ"לי משרד ראש הממשלה המעולים, אשר ניהל את ענייני הכלכלה, בא, הוציא והביא ותיאם, אנחנו יודעים מכל גדולי העולם בכלכלה, שהנושא שהיתה מדינת ישראל מחויבת לו זה נושא השינוי במדיניות הכלכלית.

רן כהן: אתם קיבלתם 5% צמיחה.

ראובן ריבלין: כל השרים כאן היו יחד עם הממשלה שקיבלה את ההחלטות, וכולם השתמשו באותו פופוליזם, באותה הסתה נגד בנימין נתניהו, אשר פעל ועמל למען העם, פעל ועמל כדי שמדינת ישראל תוכל לרפא את כלכלתה וכדי ליצור מצב שבו תבואנה השקעות – רכישת "ישקר", למשל, היא כולה תוצאה של אותה מדיניות כלכלית.

אלי אפללו: אבל זה היה בלי חמלה.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אתה היית סגן שר בממשלה, בממשלת האי-חמלה, היחיד שדיבר, והיו כמה אנשים מאלה בליכוד שנשארו בליכוד.

ראובן ריבלין: גם אני הייתי, יחד עם ג'ומס ועם רן כהן כאן, ולא ידענו את נפשנו כאשר אותם מזי רעב היו באים אלינו – ולא אליכם, אל הממשלה.

ראובן ריבלין: בהיותי יושב-ראש הכנסת לא היה יום שלא הייתי מקבל אלפי מכתבים מאנשים אלה, והייתי צריך לענות להם ולומר שאילולא נקטנו מדיניות זו - - -

אלי אפללו: - - -

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, לומר היום - -

רן כהן: - - -

ראובן ריבלין: - - בראשית ברא הקדוש-ברוך-הוא את אהוד אולמרט, ומכיוון שהוא היה ביום חמישי לראש הממשלה "ישקר" נרכשה בידי האדם השני, טייקון ההון הגדול בעולם - - -

אלי אפללו: לא, בראשית ברא את ביבי נתניהו - - -

דוד טל: חבר הכנסת אפללו, הערתך נשמעה.

ראובן ריבלין: שהחיינו וקיימנו והגענו לזמן שאולמרט הסכים להיות ראש ממשלתנו, ואתה, אפללו, אחת מידיו הימניות.

רן כהן: הליכוד - - -

ראובן ריבלין: ועכשיו בואו נדבר ברצינות.

דוד טל: אדוני, היה נדמה שכל הזמן אנחנו מדברים ברצינות.

ראובן ריבלין: לא, תסלח לי, אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: עם כל הכבוד, לא להזכיר אפילו את המדיניות הכלכלית ואת שמו של שר האוצר שהביא, ועמל, ושילם מחיר פוליטי יקר, כדי שהאנשים האלה ישבו כאן, כל אחד מסיבה פוליטית?

ראובן ריבלין: שום חישוב מדיני לא היה בחישוביו של מרכיב הממשלה כאשר הוא קבע את הרכב השרים.

אלי אפללו: העם טיפש?

ראובן ריבלין: העם לא טיפש.

ראובן ריבלין: תאמין לי שכל אחד בעם יודע, ואולי אפילו כבר עכשיו מכה על חטא – אם כי אני לא בטוח שכבר התעשת והבין – אבל כולם מבינים בצורה ברורה ביותר, שיש פירות גם לאותן מכות נוראות שנפלו על אותם אנשים שהם מזי רעב.

ראובן ריבלין: בואו נראה.

ראובן ריבלין: באמת, התוכנית הכלכלית הזאת – דרך אגב, לא רציתי לומר ליושבת-ראש הכנסת בישיבתה הראשונה, אבל נדמה לי שחוק ההסדרים במשק לא היה מונח על-ידי כל יושב-ראש.

ראובן ריבלין: יש כאן בפירוש, בניגוד להוראת בית-המשפט הגבוה לצדק, שאינני חושב שהוא צריך להורות לנו, אני אומר לכם, חברי הכנסת – יש כאן רפורמות ויש כאן חוקים שהם עוקפי הכנסת.

ראובן ריבלין: אסור לנו, וכבר חשבנו שחזרנו מדרכנו הרעה.

רן כהן: מי הגיש את זה לכנסת?

ראובן ריבלין: כאשר קיבלתי את החוק הזה לידי כינסתי את היועצים המשפטיים ואת היועצים הכלכליים, ולאחר מכן ביקשתי את טובי בניה של הכנסת, מימין ומשמאל, לבוא לישיבה במשרדי, וגם מיניתי שני יועצים, שראיתי בהם יועצים אובייקטיביים למרות עמדותיהם הפוליטיות החד-משמעיות: אחד מהם הוא חבר הכנסת לשעבר ושר האוצר לשעבר בייגה שוחט והאחר הוא שר החקלאות לשעבר ואחד החברים היותר ותיקים בוועדת הכספים, חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: יחד עם חבר הכנסת סער ישבנו וטיכסנו עצה, והזמנו אפילו את היועץ המשפטי לממשלה.

ראובן ריבלין: היועץ המשפטי לממשלה אמר שאולי אנחנו צריכים להגיע להסכמה שיהיו חוקים שנעביר בקריאה ראשונה, אבל במפורש הם יעברו תהליכי חקיקה, וזה בניגוד לעמדתו של שר אוצר שאינו ביחסי שנאה או אף ביחסי אי-יחסים עם יושב-ראש הכנסת לשעבר, וזה בנימין נתניהו.

דוד טל: אז מדוע, אדוני, היה בג"ץ צריך להתערב?

ראובן ריבלין: נדמה לי שאני, בלי הסכמה מראש בשאלה לאן כל חוק הולך, כיצד הוא יפוצל ומה לא יצא מחוק ההסדרים, לא הייתי מניח אותו על שולחן הכנסת.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לומר עוד כמה מלים.

ראובן ריבלין: חוק התקציב הוא כמובן וירטואלי.

צבי הנדל: - - -

ראובן ריבלין: שר האוצר, שעדיין לא הספיק ללמוד את התקציב לאשורו, כמובן לא הרבה להסביר לנו מהו התקציב.

ראובן ריבלין: תקציב זה ששר האוצר מגיש אומר מפורשות שאין לחרוג ממסגרתו, וכל כסף שהממשלה תחליט, מבחינת סדר העדיפויות, להזרים לאחד ממשרדיה, יהיה חייב להיות מוזרם על חשבון כסף שיילקח מאחד המשרדים האחרים כדי לאפשר את הזרמתו.

ראובן ריבלין: אינני מדבר בעלמא, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, וגם אינני מאותם חוזים שיודעים מה תחשוב הממשלה באותו יום, בפרט משום שאני יודע שהממשלה אינה חושבת כלל מה יהיה מחר.

ראובן ריבלין: אני רק יכול לראות את ההסכמים הקואליציוניים.

ראובן ריבלין: ההסכמים הקואליציוניים לא רק הביאו עלינו מכה ישנה ששבה וניחתה עלינו, מכה שחבר הכנסת נתניהו, כשהיה שר האוצר וראש הממשלה – והוא איש פוליטי בכל רמ"ח איבריו ושס"ה גידיו, והאינטרסים הפוליטיים שלו מחייבים אותו פעמים לשמוע בקשות כאלה ואחרות, ככל פוליטיקאי החפץ חיים פוליטיים – לא הסכים לשמוע אף טענה אחת לגבי כספים ייחודיים, פרט לאותו משבר שבו ראש הממשלה אמר שצריך לתת לשינוי את הכספים הייחודיים שניתנו - - -

דוד טל: כמה זה היה?

ראובן ריבלין: 750 מיליון ש"ח.

אלי אפללו: גם למפד"ל.

ראובן ריבלין: אני לא יודע.

ראובן ריבלין: אני רק מדבר על אותם רחמנים ואנשי החמלה.

ראובן ריבלין: כאן מחזירים קודם כול את הכספים הייחודיים.

דוד טל: אדוני, זמנך תם, אבל אני נהנה לשמוע אותך; אוסיף לך עוד דקה.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר, שתוספת מכסות לטיפול בנוער היא דבר חשוב, ואני תומך בו, אבל מדוע רק לנוער חרדי?

ראובן ריבלין: האם לא כל יהודי עתיד לחזור בתשובה?

ראובן ריבלין: האם לא כל יהודי יקר לנו?

יעקב ליצמן: - - -

ראובן ריבלין: בסדר.

ראובן ריבלין: עכשיו אני רוצה לשאול גם את כל אלה שמדברים על פערים חברתיים – אני רוצה לתת חומר למחשבה גם לחבר הכנסת אורון, שהוא אחד הבאים אחרי – אני רק רוצה לשאול, האם באמת נילחם בפערים החברתיים, האם באמת נוכל להם, האם נוכל לסייע לאותם מזי רעב, לאותם אומללים שהופכים להיות כמעט חסרי ישע, בכך שבתכנון נעלה את מחירי התחבורה?

ראובן ריבלין: כי יש כאלה שאומרים ככה ועושים ככה, יעני – תקציב בלוף.

ראובן ריבלין: היום אנחנו שומעים על הפערים החברתיים, ואת זעקת הלחם שמעתי כל השבת מפיו של רן כהן, ובצדק, אבל האומנם בפערים חברתיים אנחנו עוסקים כאשר הממשלה מעלה מחירים?

ראובן ריבלין: מחיר הדלק, הרי את מחיר הלחם בכספים דלים היה אפשר לסבסד על-ידי הממשלה.

ראובן ריבלין: מי אלה שאוכלים?

חיים אורון: הוא לא מסכים בשום אופן.

ראובן ריבלין: אלה שנוסעים באוטובוס ואלה שאוכלים את הלחם הם אלה שלא יכולים לקנות את העוגות ולא נוסעים על חשבון דלק שיורד ממס הכנסה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

ראובן ריבלין: לכן אני רוצה לומר לכם, באמת, טלו קורה מבין עיניכם, וקצת צניעות ודרך ארץ, שכן דרך ארץ קדמה לכל תורה, וגם לתורה כלכלית.

ראובן ריבלין: אם היום אנחנו יכולים להפגין חמלה ולקיים את כל חמשת המ"מים של זאב ז'בוטינסקי, הרי זה בגלל אותה מדיניות כלכלית שנאלצנו להנהיג, בהעדר אפשרות אחרת, והנהיג אותה שר האוצר וראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, בבקשה.

רן כהן: איך תצביעו - - -

ראובן ריבלין: אתה תראה.

צבי הנדל: אני רוצה להגיד לך, שעכשיו אני רואה כמה שנים הפסדנו אופוזיציונר - - -

דוד טל: לא היית צריך לבחור אותו ליושב-ראש הכנסת, הוא - - -

צבי הנדל: לא, לפני שהוא היה שר.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת רובי ריבלין, למה אתה תוקף את החרדים?

קריאה: לא, הוא תוקף את - - -

יעקב ליצמן: הם לא יקבלו כסף.

ראובן ריבלין: אני בעד שהם יקבלו.

דוד טל: אדוני, חבר הכנסת בן-ששון, בבקשה.

דוד טל: עשר דקות.

מנחם בן-ששון: רגע, אל תתחיל.

דוד טל: זה בסדר.

דוד טל: אם תצטרך עוד חצי דקה, אתן לך עוד חצי דקה.

יעקב ליצמן: זה הנאום הראשון?

מנחם בן-ששון: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, בעיני כל נאום הוא נאום ראשון.

דוד טל: לא, אם זה נאום ראשון לא יפריעו לך.

דוד טל: בנאום השני זה כבר אחרת.

זבולון אורלב: השאלה היא אם - - -

מנחם בן-ששון: רבי יעקב ליצמן, בעבור חלק מהיושבים כאן זאת הפעם הראשונה שהם שומעים אותי בנאום מעל הבמה הזאת.

דוד טל: אז הם לא יפריעו.

מנחם בן-ששון: והם ודאי לא יפריעו לי.

רן כהן: ואלה ששמעו אותך ודאי יקשיבו לך.

מנחם בן-ששון: חברי חברי הכנסת, היושב-ראש, כבוד השר, אני בא אל התקציב בצניעות רבה, משום שכולנו יודעים שאנחנו מחזיקים חוברת שיש עליה מדבקה, והכין אותה שר האוצר היוצא בנימין נתניהו, והחליטה עליה הממשלה היוצאת, ובכל זאת יש בו – אולי דווקא משום כך יש בו – משהו שמסמל את האמת ולא את הדמגוגיה, את הרוגע שיש בספרות ואין בצעקות שבאות מן האולם, את ההחלטיות שיש בסעיף תקציב ובביצוע מדיניות, ולא הפרעות – לא הפרעות לי, חס וחלילה, לכך כבר התרגלתי – וגם לא צעקות "אני הייתי ראשון" או "הוא היה שני", אלא דברים שבתוכן.

מנחם בן-ששון: אני חושב שבראש ובראשונה, אם דברי הדובר הקודם, חבר הכנסת ריבלין, היושב-ראש היוצא של הכנסת, נאמנים עליכם, לכאורה אישור התקציב גם היום וגם בשלבים הבאים היה צריך להיות מלאכה קלה.

מנחם בן-ששון: ראשית, התכנסו סביבו חברים רבים מן האופוזיציה; שנית, הוא נעשה מתוך הסתכלות מעמיקה – ואינני אומר את הדברים בציניות, אלא להיפך, ברצינות – של אנשים שהכינו בעבודה מאומצת תקציב שצריך היה ללוות אותנו בשנת העבודה שמחציתה עברה.

מנחם בן-ששון: אנחנו נהיה עדים לסדרת נאומים מהיום עד למוצאי יום ד' כדי למצות את התהליך של parler – פרלמנט – ונעשה ונצא ידי חובה.

מנחם בן-ששון: בכל זאת, בשם היציבות, אתם ואני, חברים, יודעים שהתקציב הזה עומד בבסיס יציבותו של השלטון שעתיד לצאת לדרך.

זבולון אורלב: פרופסור בן-ששון, אתה שוכח שהתקציב הזה לא - - - את הקריאה השנייה ואת הקריאה השלישית.

מנחם בן-ששון: הוא משקף תפיסת עולם שישתנו בה סעיפים משמעותיים, אבל כאלה שלא יעלו על 3 מיליארדי ש"ח.

מנחם בן-ששון: את זה אתם יודעים, משום שזאת המשמעות של ההסכמים הקואליציוניים שהצבענו בעבורם ביום חמישי האחרון.

מנחם בן-ששון: לכן אתייחס אל מה שיתרחש בשלושת הימים הקרובים - - -

חיים אורון: מאיפה לקחת את זה?

חיים אורון: מאיפה לקחת 3 מיליארדי ש"ח?

מנחם בן-ששון: מייד אקריא מנין.

מנחם בן-ששון: בשלושת הימים הקרובים נתייחס למה שיתרחש כאן גם כאל דיון כן, אבל גם כאל גיבושון של כנסת חדשה.

מנחם בן-ששון: יש 40 חברים חדשים ו-80 חברים ותיקים, ואנחנו נשב ונשמע איש את רעהו ונצעק איש על רעהו.

מנחם בן-ששון: זה יהיה לא רק תהליך של יציבות השלטון, אלא גם של גיבוש הכנסת.

מנחם בן-ששון: דבר אחד אני מבטיח לכם – ראיתי קודם את חבר הכנסת אילון יוצא מכאן – שעשרות מחברי הכנסת – ואני אומר זאת גם לשומעים וגם לאזרחים – קוראים לא רק את החוברת הזאת, אלא גם את התקנות, והם יבואו מוכנים לדיון, משום שהם באו ממה שהגדירו קודם "החברה האזרחית", ממפעלי התעשייה ומהאקדמיה.

מנחם בן-ששון: מי שרוצה להטיל רפש בחברי הכנסת, כאילו הם עושים את עבודתם רמייה, ידע שרבים מאתנו יכינו את שיעורי-הבית בזמן שבין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

מנחם בן-ששון: הגידול בהוצאה בשיעור 1% שחבר הכנסת כיום – בזמנו שר האוצר – נתניהו הביא אליו הוא באמת מדיניות מרסנת קשה.

מנחם בן-ששון: אנחנו נעמוד בה, משום שחוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית מחייב אותנו לעמוד ב-1%, אבל יש אופק; האופק הוא כשיעור גידול האוכלוסייה, ולהבא יהיה הגידול בשיעור 1.7%.

זבולון אורלב: לא בשנת 2006.

מנחם בן-ששון: אמרתי שהוא יהיה בשנת 2006?

חיים אורון: למה?

חיים אורון: למה?

מנחם בן-ששון: משום שאנחנו יודעים מה המשמעות של שבירת מסגרת התקציב - -

חיים אורון: מה הביטחון?

מנחם בן-ששון: - - ומשום שאנחנו יודעים שהריסון הזה בהחלט יביא להקטנת חלקו של התקציב בתמ"ג בקצב מהיר, ויש לנו כמה השפעות מרסנות, ומייד אדבר עליהן, משום שדיברנו עליהן כבר ביום חמישי.

מנחם בן-ששון: אם כך, הקטנה, מהבחינה הזאת, תהיה גם הפעם.

מנחם בן-ששון: הקיצוץ בהוצאות הציבוריות היה מחויב גם אם לא היינו מחויבים להסכמים הקואליציוניים, ועל אחת כמה וכמה הוא מחויב מכוח ההסכמים הקואליציוניים, ואינני רואה בהם חולשה, כפי שחבר הכנסת אורון צעק קודם.

מנחם בן-ששון: אני חושב שלמשל העובדה שנותנים לגמלאים, אנשים שיצאו ממעגל הייצור, את מה שצריך לתת להם, או את מה שאפשר לתת להם - - -

ראובן ריבלין: מאיפה תוריד?

מנחם בן-ששון: בהוצאות הממשלה, כבר אמרתי.

ראובן ריבלין: מאיפה?

ראובן ריבלין: מאיזה סעיף, מהרווחה?

מנחם בן-ששון: חברים, לשם כך - - -

זבולון אורלב: אני אגיד לך.

חיים אורון: flat, flat.

חיים אורון: מאיפה תורידו?

חיים אורון: מהחינוך, מהרווחה.

מנחם בן-ששון: לשם כך, אני אומר, יש לנו המעבר בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

ראובן ריבלין: זה לא parler.

ראובן ריבלין: זה "פלברה".

חיים אורון: המעבר לא - - -

מנחם בן-ששון: אבל מה שברור הוא, שהמחויבות הזאת לסעיפים שיש בהם רחמים, ולא כפראזה, המשמעות הזאת של הליכה לכיוון של ציבור - - -

ראובן ריבלין: פרופסור בן-ששון, הציבור הרבה יותר חכם.

מנחם בן-ששון: נתתי את הדוגמה של הגמלאים.

מנחם בן-ששון: יש בהם אנשים שהם נפגעי הנאצים, שזעקו את זעקתם בשבוע שעבר, והובטח מה שהובטח כדי ללכת לקראתם.

מנחם בן-ששון: יש אוכלוסיות שאינן מסוגלות לייצר, ולאוכלוסיות האלה יינתן יותר במסגרת התקציב שמונח לפניכם.

חיים אורון: - - -

מנחם בן-ששון: הדברים יבואו לידי ביטוי בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והקריאה השלישית, הרי ידוע לכם כיצד הדברים מתנהלים.

ראובן ריבלין: תגיד מאיפה תיקח.

ראובן ריבלין: תעלה את מחיר הלחם?

ראובן ריבלין: תעלה את מחיר הלחם?

מנחם בן-ששון: יש בתקציב רמז לבאות, כמו שאמרתי.

מנחם בן-ששון: לא רק למתנה של חסד, לא רק לעזרה.

מנחם בן-ששון: יש בתקציב רמז גם לעזרה לאנשים שרוצים לצאת ממעגל המצוקה באמצעות הסיוע – ורמז על זה גם שר האוצר בדבריו – למי שיצאו לייצור.

מנחם בן-ששון: תיבחן פעם נוספת האפשרות ללכת למיסוי שלילי, משום שיש בו פתרון שמצד אחד נותן תמריץ לעובד ומצד שני אינו מאיים על המעסיק.

מנחם בן-ששון: התקציב אינו רק תקציב.

מנחם בן-ששון: יש בו גם מבע חברתי.

מנחם בן-ששון: בתוך המבע החברתי הזה יש אמירה מפורשת, כבר בתקציב הקודם, של הקטנת חלקם של העובדים הזרים, דווקא משום שחלק מהעובדים הזרים פוגעים פגיעה ממשית בעובדי הבניין, בעובדי החקלאות, באנשים שהיו יכולים להשתכר יותר מאל צרור נקוב אם לא היתה להם תחרות עם מי שאי-אפשר לעמוד בתחרות עמם על שיעור ההכנסות שהם מוכנים לקבל.

מנחם בן-ששון: אבל אני מניח ומקווה, שבין הקריאה הראשונה ובין הקריאות הבאות נצליח להוסיף בתחום החינוך, למשל בתחום ההשכלה הגבוהה.

חיים אורון: מאיפה?

ראובן ריבלין: מאיפה תוריד?

זבולון אורלב: - - - קיצוץ.

מנחם בן-ששון: זה תחום שאינו שבע.

מנחם בן-ששון: זה תחום רעב.

מנחם בן-ששון: ארבעה פרסי נובל שנפלו בחלקנו בשנים האחרונות אינם באים יש מאין.

מנחם בן-ששון: אנחנו נקצץ שוב בהוצאות שמוגדרות הוצאות ציבוריות, או נשתדל לפחות, כדי שנוכל להוסיף במקום שהוא לא רק מצוקה, אלא מבטיח משהו לעתיד.

מנחם בן-ששון: צריך יהיה לזכור מכשלה שעמדנו עליה בימים האחרונים, כתוצאה מפרסום שהיה במשרד האוצר, והיא השאלה של דרך ההזרמה הנאותה של התקציב למשרדים, ומן המשרדים אל השטח.

מנחם בן-ששון: המצב שבו משרדים מסוימים מצליחים להגיע ל-49% ניצול, המצב שבו המשק כולו, הממשלה כולה, מגיעה לפחות ממה שהיתה צריכה להגיע ברבעון ובחציון, זהו קלקול שאפשר יהיה למצוא לו תיקון במערכת ממשל תקינה, שאני מקווה שנהיה בה.

מנחם בן-ששון: התוצאה של יתרה שיש לנו היום היא אשליה, במקרה שלא נוצל הסכום כולו.

מנחם בן-ששון: אני מבקש לחתום במה שהתחלתי בו, בשניות האחרונות שנותרו לי.

מנחם בן-ששון: היציבות היא מלת מפתח.

מנחם בן-ששון: היא לא רק מלת מפתח למהלך שאנחנו נתונים בו, קרי אישור תקין של תקציב, קרי ההעברה של מה שאנחנו מחויבים לו מן ההסכמים הקואליציוניים על חשבון ההצבעה על סעיפי ההוצאה הציבורית – את זה אני אומר לכל אותם קוראי קריאות ביניים.

מנחם בן-ששון: אני מעל במת הכנסת לא מסוגל להצביע על הסעיפים האלה, אבל אני יודע שנצביע עליהם על מנת שלא נצטרך לנגוס במה שלא מותר לנו.

מנחם בן-ששון: אני בטוח, וכך אני יודע משום שחברי הכנסת שיושבים בוועדות הם חברים מקצועיים, משום שיש לנו תשתית של שדרה מקצועית, של משרתי ציבור שיסייעו בידינו להגדיר את מקומות הקיצוץ בתוך המגזר הציבורי, וברור לי שמס השפתיים שאנשים משלמים פה לדיון הארוך כדי לתקוף את הממשלה איננו מס אמת.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא נמסמס הישגים שהיו לשר האוצר הקודם, אבל נדע בתוך אותה מערכת נכונה של מיסוי גם להבטיח מעט מהחזרת החובות שיש לנו, משום שאנחנו יוצאים אל משימות קשות, ולא טוב לצאת למשימות הקשות הללו עם חוב לאומי גדול.

מנחם בן-ששון: מה שאני מבקש, אם כך, שלא נעכב תקציב, אלא נמלא את חובותינו.

מנחם בן-ששון: אחתום בדברים של חוזה המדינה, ביום שנועד לחוזה המדינה, מתוך החזון שלו, שמושפע מן הרעיונות של אדם סמית, של "היד הנעלמה".

מנחם בן-ששון: "מן הראוי", אומר הרצל, "שהקניין הפרטי כבסיס כלכלי לעצמאות יתפתח אצלנו התפתחות חופשית ומכובדת.

מנחם בן-ששון: ואכן, אנו נאפשר לפועלינו הבלתי-מקצועיים להתקדם ולהגיע לקניין פרטי".

מנחם בן-ששון: עוד הוא אומר: "כל יחיד צריך לחשוב שהוא מעלה את עצמו, ובצורה כזו הכלל כולו יהיה מורם".

מנחם בן-ששון: תודה לכם, חברי הכנסת.

דוד טל: תודה, אדוני; אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חבר הכנסת אבישי ברוורמן - בבקשה, אדוני; עשר דקות.

דוד טל: הנאום הראשון בכנסת.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול אני מברך את שר האוצר שיצליח בתפקידו, ואת הממשלה הנכנסת.

אבישי ברוורמן: העם בישראל היום הפך להיות ציני לגבי הבטחות ממשלה – אני מזכיר שב-75% מהחלטות הממשלה האחרונה, לאחר ההחלטה שום דבר לא בוצע – ולכן תקוותי היא שאני מצטרף לכנסת ותומך בממשלה שתיבחן על-ידי הציבור באמינותה, כי הציבור משווע לאמינות של משרתי הציבור.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לומר כמה מלים.

אבישי ברוורמן: האחת, לגבי פילוסופיה כלכלית, שאני מאמין שהממשלה הנכנסת, ומפלגת העבודה בפרט, התחייבה אליה; שנית, להתייחס לנושא התקציב; ושלישית, לסיים בהערה אישית.

אבישי ברוורמן: לגבי הפילוסופיה, אני מעריך מאוד את חבר הכנסת בנימין נתניהו.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהוא איש בעל תפיסת עולם ברורה, אני מעריך אותו ומכבד אותו.

אבישי ברוורמן: אני ומפלגת העבודה שונים בתפיסת העולם שלנו.

אבישי ברוורמן: אנחנו מאמינים בתחרותיות, המשק הישראלי חייב להגביר את התחרותיות שלו, וזה תפקיד הממשלה הבאה למנוע ריכוזיות.

אבישי ברוורמן: הממשלה הבאה צריכה ללמוד מאותה הצלחה שעליה דיבר ידידי חבר הכנסת רובי ריבלין.

אבישי ברוורמן: שנים על שנים משפחת ורטהיימר השקיעה.

אבישי ברוורמן: מה המסר מההצלחה הגדולה של משפחת ורטהיימר?

אבישי ברוורמן: א.

אבישי ברוורמן: שבישראל אפשר להקים תעשיות שהן לא היי-טק ולהצליח בגדול; ב.

אבישי ברוורמן: שאפשר לעשות את זה בגליל וגם – אם כך – בנגב; ג.

אבישי ברוורמן: שמי שמסתכל רק לטווח הקצר מנצח בתקשורת, אבל לא בונה חברה ישראלית.

אבישי ברוורמן: לכן, המבחן של הממשלה הבאה, החסם הגדול ביותר לצמיחה, הוא המאבק לשדרוג התעשיות שאינן היי-טק.

אבישי ברוורמן: רק 7% מכוח-האדם בישראל הוא היי-טק, למעלה מ-90% הוא לואו-טק.

אבישי ברוורמן: כאן נצטרך להוכיח, כמו האבא והבן ורטהיימר, שאנחנו נשדרג את הטכנולוגיה ונשפר את ההון האנושי על-ידי הקמת בתי-ספר טכנולוגיים, כי אחרת כל אותן הצלחות גדולות יהיו תמרור לאפשרות שלא תתגשם.

אבישי ברוורמן: אשר להיי-טק, אני חוזר ואני שמח לחזק את דבריו של חברי, רקטור האוניברסיטה העברית לשעבר, פרופסור בן-ששון, שחיזוק ההשכלה הגבוהה והמחקר והפיתוח יהיה הכרחי בממשלה הזאת.

אבישי ברוורמן: אבל, במקביל, אנחנו לא רוצים לראות פה רק סטארט-אפים וייצוא הצעירים המבריקים לחו"ל.

אבישי ברוורמן: אמרתי שליד משרד האוצר ומשרד התמ"ת חייב להיות צוות שיביא משקיעים מהארץ ומחו"ל, ויוקמו מפעלים, במיוחד בנגב ובגליל.

אבישי ברוורמן: מבחן הצמיחה לא יהיה בעיקר בהפרטה, הוא יהיה במאבק האמיתי, האם לשחרר את הקשר הגורדי הביורוקרטי-הפוליטי-התחיקתי, ועליו תישפט הממשלה הזאת, ולא על קווי יסוד.

אבישי ברוורמן: מי זוכר - לרבות ידידי ג'ומס - קווי יסוד של ממשלה?

אבישי ברוורמן: קווי יסוד זוכרים רק כשמקימים אותה או כשמפרקים אותה.

אבישי ברוורמן: הציבור זוכר רק את המעשים.

אבישי ברוורמן: לכן, בלב כבד אתמוך בקריאה הראשונה.

אבישי ברוורמן: התקציב שהוגש הוא תקציבו של בנימין נתניהו, שעליו נפל בנימין נתניהו, ועליו שר הביטחון, יושב-ראש מפלגת העבודה עמיר פרץ, הוציא את מפלגת העבודה מממשלת שרון.

אבישי ברוורמן: התקציב הזה הוא תקציב של עוני, התקציב הזה הוא תקציב של בורות.

אבישי ברוורמן: אנחנו חייבים, במעבר מהקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית, לשפר משמעותית את התקציב, כי אנחנו, מפלגת העבודה, שבאנו לבחירות האלה על הנושא החברתי-הכלכלי כנושאנו המרכזי, חייבים להוכיח לציבור שאנחנו מתחילים ככה ב-2006, ולאחר מכן תקציב שונה ב-2007, כי אנחנו לא באנו לאמץ מדיניות של מגי תאצ'ר.

אבישי ברוורמן: אמרנו שאנחנו בעד תחרותיות רבה יותר, לא בעד ריכוזיות, אבל בעד חלוקת תקציב שהיא שונה; בחינוך, בתשתיות.

אבישי ברוורמן: אבל אמרנו שהכתם על מדינת היהודים הוא - והיום אני עומד פה לפני חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל – שהיא המדינה הענייה ביותר בעולם המערבי, עם רמת האי-שוויון הגבוהה בעולם המערבי, עם רמת החינוך הנמוכה בעולם המערבי, והמבחן שלנו היום הוא צמיחה בת-קיימא.

אבישי ברוורמן: אבל, מצד שני, כלכלה איננה רק תורת הקצאת המקורות והצמיחה.

אבישי ברוורמן: כלכלה היא גם המדע של חלוקת המשאבים וחלוקת ההכנסה, ובכך, ידידי רובי ריבלין, תפיסתי ותפיסת מפלגת העבודה שונה מהתפיסה הזאת.

אבישי ברוורמן: על זה נבחרנו.

אבישי ברוורמן: ולכן, בשם חברי במפלגת העבודה – המאבק לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית הוא מבחן מול הציבור, כי אני מאחל לידידי אברהם הירשזון הצלחה, כי כל העם צופה בנו.

אבישי ברוורמן: הציבור בחר בממשלה שתביא תחרות וצמיחה, אבל שתשנה לחלוטין את סדרי העדיפויות ותילחם בעוני.

אבישי ברוורמן: אם לא תשיג את זאת – אמון הציבור לא יהיה בה.

אבישי ברוורמן: ולכן, מבחננו בקריאה השנייה והשלישית יהיה לשפר את התקציב, וכאן, ברשותך, כבוד היושב-ראש, הערה בנושא הלחם.

אבישי ברוורמן: אני הובלתי רפורמות כלכליות ברחבי העולם, וגם על בשרי למדתי שדברים שנראים טכנית נכונים, אינם בהכרח מתאימים.

אבישי ברוורמן: הממשלה, שחרתה על דגלה שהיא ממשלה שמשנה את דרכה מממשלת נתניהו, הממשלה שבאה להציג תחרותיות עם צדק חברתי, האם הדבר הראשון שתעשה – תעלה את מחיר הלחם?

אבישי ברוורמן: כאשר קרן המטבע הבין-לאומית המליצה במצרים – ואני הייתי אז בבנק העולמי – לבטל את הסובסידיות על הלחם, שבחלקן היה בזבוז גדול, היו הפגנות כאלה בציבור, שאנואר סאדאת מייד חזר בו.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: לחם הוא סמל, הוא איתות.

אבישי ברוורמן: ולכן, באותו יום שבו ורטהיימר פגש את באפט, ומדינת ישראל - הצדיעו ליכולות שלה, ונכנס לתקציב מיליארד דולר - - -

חיים אורון: לא לתקציב.

אבישי ברוורמן: לא לתקציב, סליחה.

אבישי ברוורמן: אתה צודק.

אבישי ברוורמן: ייכנסו בעתיד – קיבלתי את תיקונך, חבר הכנסת אורון, ידידי ג'ומס.

אבישי ברוורמן: האם באותו יום, זה המסר?

אבישי ברוורמן: ואני אומר לכם, אפשר לתקן את זה, אפשר לעשות את זה בדרך אחרת.

אבישי ברוורמן: אפשר לדאוג לאופים ולמאפיות, אבל אם זאת הדרך – מפלגת העבודה לא יכולה להשלים עם דבר שכזה.

אבישי ברוורמן: מפלגת העבודה תומכת בקריאה הראשונה משום שזה ההסכם הקואליציוני, אבל היא מקשיבה לדבריו של שר האוצר שיהיו תיקונים משמעותיים שנעבוד עליהם יחד עם חברי הכנסת, כדי שהתקציב הזה, תקציב 2006, יהיה תקציב שמביא בשורה, תקציב של צמיחה ותחילתה של תקווה לציבורים בישראל, ושתקציב 2007 יחרה יחזיק אחריו.

אבישי ברוורמן: שאם לא כן – נבגוד בבוחרינו.

אבישי ברוורמן: אני מאחל לממשלה הצלחה.

אבישי ברוורמן: הבחירות נגמרו.

אבישי ברוורמן: המלים בכנסת הן חשובות, אבל אנשים שמעשיהם גדולים ממילותיהם הם האנשים.

אבישי ברוורמן: במבחן המעשה ניבחן.

אבישי ברוורמן: אני מאחל לממשלה הצלחה, אבל התקציב הזה יהיה חייב להשתנות כדי שהציבור לא יאמר לנו: חטאתם.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

דוד טל: חן חן, חבר הכנסת ברוורמן.

דוד טל: חבר הכנסת חיים אורון.

זבולון אורלב: - - -

דוד טל: לא.

דוד טל: אתה אחרי ישראל חסון.

דוד טל: אחרי ג'ומס יהיה חבר הכנסת חסון, ואתה אחריו.

זבולון אורלב: צריך לתקן - - -

צבי הנדל: זה גם לא כתוב בדפים.

זבולון אורלב: לא בדפים, לא במחשב.

דוד טל: ההערה הזאת נשמעת פעם אחר פעם, ואני מתחייב, בעזרת השם, שאני אעביר את זה ליושבת-ראש החדשה, שיהיה מישהו שיעדכן.

צבי הנדל: גם הסגנים צריכים לדעת.

דוד טל: אומרים לי שזה מתוקן.

דוד טל: בבקשה, ג'ומס.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - - -

זבולון אורלב: לפי התיקון אני צריך להיות - - - היה צריך להיות נסים זאב, ואחרי נסים זאב - אורלב.

דוד טל: אבל נסים זאב התחלף עם חבר הכנסת ג'ומס.

דוד טל: ביקשתי מג'ומס, הוא הסכים.

זבולון אורלב: ומי אחריו?

דוד טל: אמרתי שאחריו יהיה ישראל חסון, אחריו - זבולון אורלב, אחריו – ליצמן, אחריו - שרוני.

דוד טל: בבקשה, עשר דקות.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא אחת בפתיחת דיוני התקציב – אולי קודם בכל זאת, לפרוטוקול ולא רק לפרוטוקול, אני רוצה לאחל הצלחה לשר האוצר החדש.

דוד טל: ג'ומס, סליחה.

דוד טל: אני רוצה להזכיר – חבר הכנסת ברוורמן, זה לו הנאום הראשון, אז מסורת בידנו שאנחנו מברכים את הנואם על הנאום הראשון.

חיים אורון: זה הנאום הראשון?

אבישי ברוורמן: נאום ראשון, כן.

דוד טל: הנאום הראשון.

דוד טל: ראית שלא הפריעו לו.

מנחם בן-ששון: לא הפריעו כי היה - - -

שלי יחימוביץ': זה היה מעניין פשוט.

דוד טל: מאוד אפילו.

חיים אורון: נפלה זכות גדולה לידי לברך את ידידי זה שנים, וגם שכני, אבישי ברוורמן – שגם אם היה מסיים את תפקידיו הציבוריים במפעל הענק של אוניברסיטת באר-שבע, כמעט היה ניתן לומר דיינו, מה עוד שבמפעל הזה, שהוא לתפארת הנגב כולו ולתפארת מדינת ישראל, יש לו תרומה אישית ייחודית עצומה מאין כמוה בהרחבתו ובכינונו.

חיים אורון: אני עוד הייתי שותף לדיונים על האפשרות של סגירת אוניברסיטת באר-שבע, כי אין לה תכלית ואין לה תוחלת, וכיום היא נחשבת – אני לא רוצה לקחת ממישהו אחר, יש פה רקטורים ונשיאים מאוניברסיטאות נוספות - - -

צבי הנדל: תגיד: אחת האוניברסיטאות - - -

חיים אורון: אחת היותר-טובות בארץ, ותלמידים מכל הארץ באים ומאכלסים אותה ואת באר-שבע, ובהחלט תורמים תרומה עצומה לנגב.

חיים אורון: אבישי, שגדלנו באותה שכונה ברמת-גן – אני לא התכוננתי, אבישי – ולא אחת מצאתי בו שותף, לא לכל תפיסותי אבל לחלק גדול מהן, גם בנושאים החברתיים וגם בנושאים אחרים, אני בטוח שהוא יתרום תרומה מיוחדת לכנסת, גם בידע הרב שלו בתחום הכלכלי, גם בניסיון הרב שלו בתחום החינוכי וגם בניסיון הביצועי הרב שהוא רכש, גם בבאר-שבע וגם במקומות אחרים.

חיים אורון: הוא ללא ספק תוספת משמעותית לכנסת, ואני מברך אותו שיעבור את תקופת ההכשרה ברשות המחוקקת, ואחר כך יתרום ברשות המבצעת.

חיים אורון: באיזה קצב?

חיים אורון: על זה כנראה אני כבר לא אשפיע, אבל יישר כוח.

אבישי ברוורמן: תודה.

דוד טל: תודה רבה, ואני אוסיף לך עכשיו על זמן הברכות.

דוד טל: זמן ברכות, בבקשה.

חיים אורון: אני עוד אוסיף משפט ברכה אחד לשר האוצר החדש אברהם הירשזון, שאני מכיר אותו מעבודה משותפת בוועדת הכספים, ואני בטוח שאותה רצינות, אותה אחריות ואותה הקשבה הוא גם יקדיש לתפקידו כשר האוצר.

חיים אורון: לא פעם בפתיחת דיוני התקציב אמרתי לחברי הכנסת, שאולי פחות מצויים: חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שהקופסה שאתם רואים פה לפניכם היא ריקה.

חיים אורון: לא חשוב כל מה שכתוב בה, אין שום קשר בין מה שכתוב בה למה שיהיה.

חיים אורון: והפעם אני רוצה להגיד לחברי חברי הכנסת – גם לחבר הכנסת בן-ששון וגם לידידי אבישי ברוורמן וגם לידידתי שלי יחימוביץ: הקופסה הזאת מלאה.

חיים אורון: ואם התקציב הזה הוא תקציב של עוני ובורות, כמו שאמרת, אין בשנת 2006 מאיפה לשנות את המציאות הזאת.

חיים אורון: אמר חבר הכנסת בן-ששון: אנחנו ניתן 3 מיליארדי שקל.

חיים אורון: אני אגיד לך מאיפה תיתנו, כי אתה לא מוכן לומר.

חיים אורון: אתם הוספתם, בצדק, 28 שקלים לקצבת הילד – מאיפה ייקחו אותם?

חיים אורון: מתקציב החינוך ומתקציב הבריאות ומתקציב הרווחה, כי יעשו קיצוץ flat.

חיים אורון: אין מקור אחר, כי מי שהכניס את עצמו לסד של גידול ב-1% וגירעון ב-3% סגר את כל הפתחים.

חיים אורון: את זה ידע ביבי נתניהו מצוין, לזה הוא התכוון.

חיים אורון: הוא רצה להוריד את ההוצאה הציבורית בתל"ג כיעד אידיאולוגי עליון.

חיים אורון: איך קראו לזה?

חיים אורון: להקטין את הממשלה.

חיים אורון: כשמקטינים ממשלה, ידידי הרקטור, הנשיא, אין תקציב להשכלה גבוהה.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: כי הייתי בדיונים הללו.

חיים אורון: אתם הופעתם בפנינו ואמרתם: אתם הורגים את המחקר.

חיים אורון: ואמרו: אין כסף.

חיים אורון: למה לא היה כסף?

חיים אורון: כי התכוונו שלא יהיה כסף.

חיים אורון: איפה הייתם, כל צוותי המשא-ומתן?

חיים אורון: על מה ישב ידידי ליבאי ימים ולילות?

חיים אורון: הרי רימו אתכם.

חיים אורון: קודם כול, חוק ההסדרים הוא בתוקפו, כי שום סעיף בחוק ההסדרים לא שונה, חוץ מקצבאות ילדים.

חיים אורון: שלי, את הולכת להצביע בעד ביטול חוק חינוך חובה לילדים חולים?

חיים אורון: לא ראיתם את זה?

חיים אורון: לא יכולתם לכתוב את זה, שאתם מוחקים את זה מהתקציב?

חיים אורון: או שעכשיו יחייבו אותך, כי אתה חתום על זה?

חיים אורון: למה לא היה אפשר להתחיל את העלייה ב-1.7%?

חיים אורון: לפי דעתי, אני רוצה להגיד לך, אבישי ידידי, חבר הכנסת ברוורמן, למה 1.7%?

חיים אורון: אני הצעתי בכנסת הקודמת הצעה – מחצית מגידול התל"ג.

חיים אורון: בשנה שעברה היתה צמיחה של 5.2%, אמר פה שר האוצר: מאה אחוז, נגדיל את התקציב ב-2.6%.

ישראל חסון: ב-2.8%.

חיים אורון: ב-2.6%.

חיים אורון: בסדר גמור.

חיים אורון: קצב הגידול, הקיטון של התקציב בתל"ג לא יקטן ב-100%, לא יקטן ב-150%, יקטן בקצב יותר אטי, כי מי משלם את המחיר על הדברים הללו?

חיים אורון: העניים והבורים והחולים.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: אז אתם אמרתם: 1.7%.

חיים אורון: אני אתנגד לזה גם בשנת 2007.

חיים אורון: למה צריך להתחיל בשנת 2007 ולא בשנת 2006?

חיים אורון: אתם מסבירים לי: בגלל היציבות.

חיים אורון: אני אסביר לכם למה: כי האוצר ידע שהוא הולך להשית את כל ההסכמים הקואליציוניים על התקציב הקיים.

חיים אורון: עשו לכם בית-ספר.

חיים אורון: אמרו: אתם רוצים להוסיף לגמלאים?

חיים אורון: איפה הגמלאים?

חיים אורון: את זה ישלמו הילדים, את זה ישלמו החולים, כי אין מקור אחר.

חיים אורון: וגם תפסיקו לספר לי: ביטחון, ביטחון, ביטחון.

חיים אורון: אני כבר רוצה לראות כמה מקצצים בביטחון.

חיים אורון: שמעתי שהיום עמיר אמר: אני נציג הביטחון, לא יקצצו בביטחון.

חיים אורון: ועכשיו אגיד יותר מזה: אם יקצצו בביטחון, זה יהיה כמו הקיצוץ של השנה שעברה, שמבקר המדינה אמר עליו שהוא היה קיצוץ ישראבלוף, כי תקציב הביטחון האמיתי גדל, רק הם מגלגלים התחייבויות משנה לשנה, כי יש סכומים ענקיים והרשאות להתחייב - אני לא רוצה פה לסבך את כל הדיון עם חברי הכנסת - וככה זה עובר משנה לשנה.

חיים אורון: אז מאיפה יבואו הכספים?

חיים אורון: אני רוצה תשובה, חבר הכנסת בן-ששון.

חיים אורון: תסביר לי אתה, אתה אמרת שאתם לומדים את החומר, למה לא היה אפשר להתחיל את הגידול בתקציב ב-1.7% ב-2006?

מנחם בן-ששון: - - -

חיים אורון: אגב, לחברי הכנסת שלא מצויים בעניין, המספר שאני מדבר עליו הוא מיליארד ו-560 מיליון שקל.

חיים אורון: זה המשמעות של ה-0.7%.

חיים אורון: אני חושב שזה מעט מדי.

חיים אורון: אם הדבר היה תלוי בי, הייתי מוסיף 3 מיליארדים, בלי לשבור שום עיקרון כלכלי.

חיים אורון: אבל לשיטתכם, כבר הסכמתם ל-1.7% בשנה הבאה.

חיים אורון: למה נשב עכשיו, אתם אומרים, נשב בקריאה השנייה והשלישית.

חיים אורון: מה יקרה אז?

חיים אורון: מאיפה יבוא התקציב?

חיים אורון: אני מכיר את זה.

חיים אורון: וכל הקיצוצים וכל הסעיפים, ותבוא שרת החינוך ותגיד: בחינוך לא מקצצים flat.

חיים אורון: אין קיצוץ flat שאין בו משקל מאוד גדול לחינוך בגלל המשקל הגדול של החינוך בתקציב.

חיים אורון: ויבוא שר הביטחון ויגיד: אצלי לא מקצצים.

חיים אורון: ויבוא שר הבריאות, ושמעתי הבוקר שהוא רוצה להכניס גם את האשפוז הסיעודי פנימה וגם את בריאות הנפש פנימה - אני בעד.

חיים אורון: אני רוצה לדווח לו, זה סיפור של חצי מיליארד ש"ח תוספת.

חיים אורון: מאיפה יביאו אותם?

חיים אורון: מאיפה ייקחו אותם?

חיים אורון: אי-אפשר לקיים את הפער הענק הזה בין הדיבורים ערב הבחירות, בין האמירות הכלליות, לרבות של שר האוצר החדש היום על טיפול בבעיות הרווחה והעוני - תעזבו אותי כבר עם החמלה הזאת.

חיים אורון: זה לא מגיע לאנשים האלה?

חיים אורון: לא מגיע לילד בירוחם ללמוד בכיתה של בני-אדם?

חיים אורון: אני כבר לא אגיד - לילד בכסייפה.

חיים אורון: לא מגיע?

מנחם בן-ששון: זה בתקציב.

חיים אורון: מה אתה מדבר?

חיים אורון: 100 כיתות לימוד.

מנחם בן-ששון: אלא אם כן - - - או שלא מאמינים או שכן מאמינים.

חיים אורון: לא מאמינים, כי אתה יודע ואני יודע: יש פער של קרוב ל-3,000 כיתות.

מנחם בן-ששון: עמוד 75, סעיף 1, שורה 17.

חיים אורון: מה כתוב שם?

מנחם בן-ששון: תוספת כיתות לימוד.

חיים אורון: כמה?

מנחם בן-ששון: תמיד יש.

יעקב ליצמן: ש"ס - - -

חיים אורון: חבר הכנסת בן-ששון, אני רוצה לדווח לך: בהסכם הקואליציוני, האמן לי, חברי הכנסת ליצמן ונהרי יודעים עוד יותר לקרוא את הפרקים הללו, וכשהם הוסיפו בהסכם הקואליציוני 100 מיליון שקל לכיתות לימוד, הם ידעו שאין מספיק.

חיים אורון: אז הם סידרו לעצמם "קניפל".

חיים אורון: עכשיו אתה תבוא ותצטרך להסביר לחבר סיעתך מגלי ולחבר סיעתי - - -

מנחם בן-ששון: כתוב: אזור הנגב, במגזרי מיעוטים וביישובים חדשים.

יעקב ליצמן: בדואים - - -

חיים אורון: האמן לי - אתה יודע מה?

חיים אורון: אני לא עליתי לארץ עכשיו.

חיים אורון: אני מדווח לך, אם לא קראת, יש גם סעיף של חיזוק ההשכלה הגבוהה.

חיים אורון: קח אותו ולך לוועדת הכספים של האוניברסיטה, ואתו תפתור את הבעיות.

חיים אורון: ואתה יודע שאני, אם אני אגיד לך שיש סעיף על חיזוק ההשכלה הגבוהה – יש, אתה תשאל אותי: כמה?

חיים אורון: ואגיד: 20.

חיים אורון: ואתה תגיד: 100.

חיים אורון: אני רוצה להרגיע אותך: אין לך כל כך הרבה עבודה.

חיים אורון: העבודה העיקרית שלך תהיה – סליחה על הפסימיזם שלי – איך לקצץ בכל המשרדים, כי אם רוצים לעמוד בהסכמים הקואליציוניים, וצריך בשבילם בשנת 2006, חצי שנה, סדר-גודל של מיליארד או מיליארד ו-200 מיליון, שיקצצו מהמשרדים הקיימים, עם הפרש הגג, והגג קיים.

חיים אורון: אני רוצה גם להגיד, כל החגיגה סביב המיליארד – ראשית, אני רוצה לברך את סטף ואיתן ורטהיימר.

חיים אורון: אני חושב שהיה דבר גדול, של המכירה.

חיים אורון: הייתי באופן ציוני קצת שמרני, הייתי רוצה שהתעשיות הגדולות בארץ תהיינה בבעלות ישראלית.

חיים אורון: אבל יגידו לי: אתה לא מעודכן, אז אני יורד מהוויכוח הזה.

חיים אורון: ממיליארד הדולר לא מגיע שקל לתקציב.

חיים אורון: שקל לא מגיע לתקציב.

חיים אורון: מוכרים לציבור עסקה שאין כסף.

חיים אורון: התקציב סגור.

חיים אורון: איך אני יודע?

חיים אורון: כי גם כשבשנה שעברה היו עודפי גבייה עצומים, למה הם הלכו?

חיים אורון: להורדת נטל המס ולהחזר חובות.

חיים אורון: אני בעד החזר חובות, ואני אפילו בנקודות מסוימות – לא בנקודות שהממשלה עשתה אותן – בעד הורדת נטל המס.

חיים אורון: אבל ככה?

חיים אורון: בעוצמות האלה?

חיים אורון: זה לא אני אמרתי, זה הנגיד אמר: אתם משתוללים.

חיים אורון: לא סוציאליסט כמוני אמר את זה.

חיים אורון: הנגיד אמר: רגע.

חיים אורון: אז אי-אפשר לנעול את התקציב בגג שלו, לגבות יותר, ובעצם מה אנחנו אומרים?

חיים אורון: עכשיו אני אגיד את המשפט המאוד-קשה: השכבות החלשות מקטינות את נטל החוב של מדינת ישראל כדי שהעשירים יוכלו לחיות יותר טוב ולהקטין את נטל המס שלהם.

חיים אורון: זאת המשוואה, חבר הכנסת בן-ששון.

חיים אורון: אין משוואה אחרת.

חיים אורון: כי מי שבא ואומר: אני רוצה ליצור איזון אחר בין הפחתת החוב, בין הורדת נטל המס ובין גודלה של מדינת הרווחה, לא יכול להמשיך במדיניות הזאת.

דוד טל: תודה.

חיים אורון: לא יכול להמשיך במדיניות הזאת.

חיים אורון: התוצאות שלה תהיינה כבר בתקציב הזה.

חיים אורון: הן מופיעות בחוק ההסדרים בשורה ארוכה של סעיפים שלא היה לי זמן לעבור עליהם.

חיים אורון: כרגע, במצב הקיים היום, הן מחייבות את כל הקואליציה.

חיים אורון: ובעיקר, הן מופיעות במצב שבו התקציב נעול, וכל הרצון הטוב שרוצים פה לנסות לפרוץ אותו לא יעמוד אם לא יהיה אומץ בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית להגיד: מה שהסכמנו עליו בשנת 2007 – גידול התקציב ב-1.7% – יחול כבר בשנת 2006.

חיים אורון: אז יש מקור של מיליארד וחצי שקל, ואז אפשר להתחיל לעשות כל מיני דברים.

חיים אורון: אם זה לא קיים, זאת זריית חול בעיני הציבור, שמאוד מאוד מצפה מהכנסת הזאת ומהממשלה הזאת למהלכים אחרים.

דוד טל: תודה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך, חבר הכנסת אורון.

דוד טל: חבר הכנסת ישראל חסון, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - זבולון, אתה אחרי, זה הנאום הראשון שלי.

זבולון אורלב: כן?

ישראל חסון: כן.

ישראל חסון: שמע, לטעמי, לדבר בהתקלה על נושא התקציב – לפני חצי שעה בערך הודיעו לי שאני צריך לדבר – אחרי חבר הכנסת אורון, זו קצת התאכזרות, אבל ננסה.

ישראל חסון: אני מוכרח להקדים ולומר משהו ביחס לנאום הראשון.

ישראל חסון: כאזרח, מאוד כיבדתי את המקום ואת המעמד, ואני מקווה שכחבר הכנסת, הציפיות יתגשמו.

ישראל חסון: אני יושב פה וכולי מתפעם מהיכולת של הממשלה להיתלות פה באילנות גבוהים, לשאת שמות של מורשות למיניהן - לטעמי, לשאת אותם באיזה מקום לשווא - ואני הייתי רוצה להתייחס בכמה משפטים לדיון הקודם, הדיון המדיני שהיה.

ישראל חסון: בדיון הקודם דנו על התוכנית המדינית בהתאם למורשתו של שרון, כפי שמתבטא ראש הממשלה.

ישראל חסון: ואני רוצה להקריא איזה קטע שאולי יהיה זכור לכם.

ישראל חסון: "אני חוזר ומודיע: בתוכנית ההתנתקות יש רק שלב אחד של התנתקות.

ישראל חסון: אין שלב מעבר לזה.

ישראל חסון: השלב הבא במשא-ומתן מדיני, זה עניין מפת הדרכים.

ישראל חסון: אבל כדי להיכנס למפת הדרכים, צריכים לקרות אותם הדברים שאמרתי: כל מה שמדובר בהפסקת הטרור, האלימות, ההסתה, פירוק ארגוני הטרור, החרמת נשקם וביצוע הרפורמות בארגוני הטרור.

ישראל חסון: כל הדברים האלה הם דברים שחזרתי ואמרתי, ואני חוזר עליהם עוד פעם עכשיו: אין שלב שני של תוכנית ההתנתקות.

ישראל חסון: אין.

ישראל חסון: יש רק דבר אחד: אפשרות של מעבר למפת הדרכים, וזו התוכנית שלנו, לכשיבוצעו כל הדברים שהפלסטינים חייבים לבצע" - רבותי, אלה דברי שרון מ-21 באוגוסט 2005.

ישראל חסון: אנחנו מדברים על מורשת שרון.

ישראל חסון: ואני ממשיך ושומע על המורשת החברתית.

ישראל חסון: ואנחנו מתחילים בעליית מחירי הלחם, ולאחריה, פוגשים רק אלם.

ישראל חסון: אני לא הספקתי לקרוא את התקציב, הספקתי לעיין, ואני מודה ומתוודה שמשך את תשומת לבי סעיף אחד קטן, סעיף 67(1)(א) בחוק ההסדרים.

ישראל חסון: וכששמעתי את שר האוצר מדבר על מורשת בגין, קיוויתי שהוא ילך קצת למורשת אבותינו, ששם, בסעיף הקטן הזה, שמתייחס לאלמנות צה"ל, כתוב המשפט הבא: "אחרי 'כל עוד לא נישאה לאחר' יבוא 'או היתה לידועה בציבור של אחר'".

ישראל חסון: רבותי, במורשת אבותינו כתוב: גר, יתום ואלמנה לא תעשוקו.

ישראל חסון: המשפט הזה מוציא מהמעגל של מקבלות הקצבאות סדר גודל של קרוב ל-60% מאלמנות צה"ל.

ישראל חסון: המשפט הזה בלבד.

ישראל חסון: אני אומר לכם, שכשמדברים על מורשת – אנחנו רק לפני חמישה ימים עמדנו בבתי-הקברות, ודיברנו ביום הזיכרון על "במותם ציוו לנו את החיים".

ישראל חסון: אנחנו הבטחנו שם שנשמור את צוואתם.

ישראל חסון: אנחנו הבטחנו שנשמור עליהם כמו שאנחנו שומרים על המשפחות.

ישראל חסון: בכל שנה אנחנו מבטיחים שלא נשכח אותם.

ישראל חסון: ואני אומר לכם, שאני קצת מתחלחל מהאמירות האלה של המורשת החברתית והמורשות למיניהן שאנחנו נתלים בהן, ואני חושב שהסעיף הזה, לא רק ברמה החברתית אלא ברמה המוסרית וברמת המחויבות שלנו, לא עומד בהן.

חיים אורון: היתה התחייבות של שר הביטחון - - - הכנסת הקודמת, שהסעיף הזה לא יהיה.

דוד טל: טוב.

דוד טל: אז יש רציפות שלטונית.

דוד טל: אם היתה התחייבות אז, היא צריכה להתקבל גם עכשיו.

ישראל חסון: אני רוצה לומר לך: לא הספקתי לברר יותר מדי דברים.

ישראל חסון: ביררתי עם נציגי האלמנות, יצרתי קשר ושאלתי, הסתבר לי שלפחות – אני לא בטוח שהנתון הזה נכון, אני אומר את זה בהסתייגות ובזהירות רבה – הם אמרו שהם לא הצליחו להגיע לפגישה עם שר הביטחון הקודם, לא הנוכחי, במשך חודשים אחדים.

ישראל חסון: אינני יודע אם זה נכון או לא.

ישראל חסון: אם אני עושה פה עוול, אני כבר מתנצל.

חיים אורון: יש להם מכתב ממני בעקבות השאלה הזאת - - - הפרוטוקול.

חיים אורון: יכול להיות שהממשלה בכלל לא תעמוד בזה.

חיים אורון: - - - שבמסגרת - תאמין לי, הסעיף הזה - - - תהיה רגוע.

ישראל חסון: אוקיי.

ישראל חסון: אבל הסעיף הזה מופיע.

חיים אורון: נכון.

ישראל חסון: יפה.

ישראל חסון: ואני פשוט מבקש – כמו שכשלא היית פה קודם העליתי קצת את מורשת שרון בנושא התנתקות והתכנסות, אני באמת מלא ציפייה, שאנחנו נדע לא רק לכבד מורשת, אלא גם ליצור מורשת שתכבד אותה, ואני מקווה שנעמוד בזה.

ישראל חסון: תודה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת חסון.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב, ואחריו – חבר הכנסת יעקב ליצמן, חבר הכנסת משה שרוני וחבר הכנסת נסים זאב, שעל-פי בקשתו החלפנו אותו עם חבר הכנסת אורון.

דוד טל: עשר דקות, אדוני.

זבולון אורלב: שתיים-שלוש דקות רק לברך אותו.

דוד טל: ודאי.

דוד טל: זה בסדר.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת, מנהג הכנסת, מנהג יפה, כשחבר כנסת חדש עולה לנאום את נאומו הראשון, חבר כנסת ותיק שבא אחריו מברך אותו.

זבולון אורלב: התגלגלה לידי הזכות לברך את חבר הכנסת החדש ישראל חסון.

זבולון אורלב: זכינו להכיר איש את רעהו במסע הבחירות, בהופעות משותפות בפורומים, אז התוודעתי אליו לראשונה ולמדתי ממנו, מבקיאותו המאוד רחבה ומאוד עמוקה בכל מה שקשור בתחום שבו הוא עסק במסגרת שירותו הביטחוני, מערכת היחסים בין ישראל לפלסטינים וכל מה שקשור ליחסים בינינו לבין העולם הערבי, ואני מוכרח לומר שהוא באמת גילה בקיאות מופלאה.

זבולון אורלב: ישראל תרם עשרות שנים לביטחון ישראל ועלה במעלות הדרגות, עד שזכה לשרת כסגן ראש השב"כ.

זבולון אורלב: כמי ששירת בממשלה תקופה מסוימת אני יכול לומר, שמאחורי גבו דיברו הרבה שבח, שהרי בפניו אפשר לומר רק מקצת שבחו.

זבולון אורלב: אז לא הכרתי את האדם, ידעתי רק את השם, ובהחלט אני חושב שכנסת ישראל מתברכת בעוד חבר כנסת שיכול לתרום בנושא הלאומי החשוב של ביטחון ישראל, שהוא יסוד קיומנו.

זבולון אורלב: אנחנו מברכים אותך ומאחלים לך הצלחה, שהרי אתה בישראל ביתנו במקום השלישי, מקום מכובד.

זבולון אורלב: מאחלים לך הצלחה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: ולנאום.

זבולון אורלב: עכשיו לענייננו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה יותר ממוזר, שממשלה שרק לפני ימים אחדים הציגה כאן חזות של ממשלה חברתית ומראית עין של מדיניות החותרת לצמצום העוני, מביאה היום לכנסת תקציב שהוא במהותו אנטי-חברתי, ונאמנים עלי דבריו של פרופסור אבישי ברוורמן: תקציב של עוני ושל בורות, תקציב שיעמיק את העוני, תקציב שיגדיל את הפערים החברתיים, ולא רק זאת, אלא גם יעשיר את העשירים.

זבולון אורלב: חברינו חברי הכנסת, זהו בדיוק אותו תקציב שמחצית חברי הקואליציה, מסיעות העבודה וש"ס, התנגדו לו בחריפות רבה בכנסת הקודמת, רק בגלל היותו תקציב אנטי-חברתי.

זבולון אורלב: בלי בושה לוקחים את אותו תקציב של הכנסת הקודמת, שמים אותו בקופסה חדשה - - -

מנחם בן-ששון: - - -

זבולון אורלב: אני דיברתי על הקופסה; הקופסה היא קופסה חדשה, מראית עין של תקציב חדש, אבל כשפותחים רואים את אותן חוברות ישנות, וכמו שתלמידים מעתיקים שמים מדבקות, בכל מקום שכתוב "הכנסת השש-עשרה" שמו מדבקה "הכנסת השבע-עשרה".

זבולון אורלב: ככה, פשוט, מדבקה, והכול עובר.

זבולון אורלב: בלי בושה, פשוט הצגה.

זבולון אורלב: אז מה טוענים, חבר הכנסת בן-ששון, ידידי וחברי, שזהו תקציב כאילו, ולקראת הקריאה השנייה והשלישית הוא ישתנה לחלוטין.

מנחם בן-ששון: ישתנה.

זבולון אורלב: לא, לחלוטין, בנושא החברתי, שינוי משמעותי.

זבולון אורלב: אם אתה אומר שלא, זאת עוד נקודת גנות.

זבולון אורלב: חשבתי שלפחות אתם, או לפחות הגמלאים, אומרים שהוא ישתנה שינוי מוחלט בכל מה שקשור לעניינים חברתיים, בענייני הגמלאים למשל.

זבולון אורלב: יהיה שינוי מוחלט או לא יהיה שינוי מוחלט?

מנחם בן-ששון: משמעותי מקובל עלי.

זבולון אורלב: במקרה הטוב זאת טענה שמעוררת אי-אמון מוחלט, ותיכף אסביר, ובמקרה הגרוע זאת הונאה שלטונית חמורה.

זבולון אורלב: ואני שואל, למה לעשות צחוק מהכנסת?

זבולון אורלב: אם כנים דברי הממשלה, שבקריאה השנייה והשלישית התקציב לשנת 2006 יהיה שונה, מדוע אין הממשלה עושה את השינויים לפני הקריאה הראשונה ומביאה לכנסת כבר בקריאה הראשונה תקציב מדינה אמיתי ולא מזויף?

זבולון אורלב: ממתי מביאים לכנסת להצבעה תקציב וירטואלי?

זבולון אורלב: עומד פה שר האוצר ואומר: רבותי, זה לא יהיה תקציב המדינה.

זבולון אורלב: מה הדבר הזה?

זבולון אורלב: כמה זמן צריך לקחת לממשלה לערוך שינויים, שבוע?

זבולון אורלב: שבועיים?

זבולון אורלב: שלושה שבועות?

זבולון אורלב: יגידו לכם ותיקי הבית – אני איני ותיק, אבל ותיק בשירות הציבורי – לא יותר משבועיים-שלושה.

זבולון אורלב: מדוע צריך לעשות צחוק ולהביא מסמך לא רלוונטי ולא אמיתי להצבעה?

זבולון אורלב: אלא שבידוע, ומן המפורסמות, שבמשרד האוצר, ואולי גם גורמים נוספים, אוהבים לעבוד על כולם בעיניים בעניינים התקציביים, וההצבעה היום על התקציב האנטי-חברתי והמעוות, ידידי, היא לא הצבעת דמה.

זבולון אורלב: היא לא הצבעת כאילו, ואף חבר כנסת מהסיעות שמתיימרות להיות חברתיות – הגמלאים, העבודה, ש"ס – לא יוכל לרחוץ בניקיון כפיו ולהגיד: ידינו לא שפכו את הדם הזה, כמובן בהשאלה, ועינינו לא ראו.

זבולון אורלב: לא לחינם האוצר מביא את התקציב האנטי-חברתי שהכנסת הקודמת התנגדה לו ולא העבירה אותו, ואף חבר כנסת לא יוכל להגיד שהוא הצביע והצבעתו אינה נחשבת, ואף חבר כנסת לא יוכל להונות את מצפונו ולומר שהוא לא הצביע בעד תקציב אנטי-חברתי.

זבולון אורלב: שמעתי מכמה מחברי הכנסת, גם מהעבודה, כמו חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חבר הכנסת יורם מרציאנו, וחבר הכנסת מסיעת הגמלאים שרוני, שאומרים: אנחנו לא ניתן את ידנו להעברת התקציב כמו שהוא.

זבולון אורלב: אני שמח שאת מנענעת בראשך, חברת הכנסת שרה מרום-שלו.

זבולון אורלב: הפרוטוקול לא רואה שאת מסכימה, אז אני מצרף גם אותך.

זבולון אורלב: אתם צדיקים, ואני משבח אתכם.

זבולון אורלב: אבל המבחן הוא אם תעמדו על דבריכם.

זבולון אורלב: ואני לא רוצה להיות חושד בכשרים.

זבולון אורלב: נראה אם אומנם לא תרימו את ידכם לאשר את התקציב כמו שהוא בקריאה הראשונה.

זבולון אורלב: רבותי, אמר גם חברי חבר הכנסת ג'ומס, אבל מפני שהדברים חשובים אני רוצה להרחיב בהם טיפה, שקווי היסוד של הממשלה מחד גיסא וההסכמים הקואליציוניים מאידך גיסא, בכל הקשור למדיניות החברתית והכלכלית, אינם עולים בקנה אחד.

זבולון אורלב: צד אחד לא יוכל להתקיים.

זבולון אורלב: מחד גיסא, הממשלה התחייבה שלא להגדיל את ההוצאה בשיעור שיעלה על 1% מהתקציב בשנת 2006 – רק משנת 2007 השיעור יהיה 1.7% מתקציב הבסיס של השנה הקודמת, וכן שיעד הגירעון לא יהיה גדול מ-3%.

זבולון אורלב: מאידך גיסא, יש התחייבויות קואליציוניות: יש מחלוקת – יש 3 מיליארדים ו-4 מיליארדים, ואנחנו גם יודעים שחלק יקוים וחלק לא יקוים, אבל ודאי מעל 2 מיליארדים.

זבולון אורלב: מנין יילקח הכסף?

יעקב ליצמן: רובם לא.

זבולון אורלב: רובם לא.

זבולון אורלב: מנין יילקח הכסף?

זבולון אורלב: אלה שכן, מאיפה ייקחו את הכסף?

זבולון אורלב: אז או שמרמים, ויעד הגירעון הוא לא יעד גירעון, אז בואו נאמר, באמת מרמים, אבל אני אומר לכם, לא מרמים בעניין הזה.

זבולון אורלב: האוצר חזק מאוד בעניין הזה, וראש הממשלה ושר האוצר הם שרים מאסכולה ליברלית ולא ייתנו לשבור את הדבר הזה.

זבולון אורלב: אז בכל זאת מנין יילקח הכסף?

זבולון אורלב: הוא יילקח מקיצוצים במשרדי הממשלה המכונים במכבסת המלים "שינוי סדר העדיפויות".

זבולון אורלב: יקצצו בחינוך כדי להוסיף לביטוח הלאומי, יקצצו בביטוח הלאומי כדי להוסיף לבריאות, יקצצו מהבריאות כדי להוסיף לביטחון, יקצצו מהביטחון כדי להוסיף לרשויות המקומיות, ואז יקצצו מהרשויות המקומיות כדי להוסיף לחינוך, וחוזר חלילה.

זבולון אורלב: בעצם אין מנין לקחת את התקציב לשינויים אפילו בסדר גודל של מאות מיליונים, זולת קיצוצים.

זבולון אורלב: קוראים לזה התייעלות.

זבולון אורלב: ידידי, כשאתה נותן יד לעניין אתה נותן יד לקיצוץ בהשכלה הגבוהה, ואני אומר לך את הדבר באחריות מלאה.

זבולון אורלב: מי שמרים את היד בעד התקציב הזה מקצץ בחינוך, מקצץ בביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: יש כאן סעיף שמרוקן את כל הביטוח הלאומי מתוכנו, כי הם שמים חשב שיש לו כל הסמכויות, וכל הסמכויות עוברות למשרד האוצר, ועוד דברים קשים ונוראים.

זבולון אורלב: חברי הכנסת הבטיחו כאן הבטחות שאי-אפשר לקיים אותן, ואם יקיימו אותן יפגעו בצד השני של המשוואה, והאמת היא שגם אין מי שידאג לקיים את ההבטחות.

זבולון אורלב: אין מי שידאג, מדוע?

זבולון אורלב: כי מי שהתיימר להיות הנביא החברתי, ראש מפלגת העבודה עמיר פרץ, דיבר גבוהה גבוהה והלך להיות שר הביטחון.

זבולון אורלב: אני אומר לכם, שר הביטחון לא יכול להוביל מאבק חברתי, כי כדי להוביל מאבק חברתי הוא צריך לקצץ.

זבולון אורלב: לקצץ זה לפטר עובדים.

זבולון אורלב: הוא לא יעשה את זה.

זבולון אורלב: ראש ש"ס, אלי ישי, שהציג מראית עין של לוחם חברתי, הפך להיות השר של העשירים, שר התמ"ת.

זבולון אורלב: שר התמ"ת הוא השר שדואג לעשירים, לתעשיינים, לסוחרים, החברים של סטף ורטהיימר, שאגב, אני גם מברך אותו, אבל גם כואב לי שביום שיהודי אחד מרוויח כל כך הרבה מיליארדים, והלוואי שכולם ירוויחו, באותו יום העניים מפסידים כסף מהעלאת מחיר הלחם, שעוד אומר עליה מלה אחת או שתיים.

זבולון אורלב: במשרד הרווחה אין שר, ולא רק שאין שר, אין אף מפלגה שתובעת את המשרד הזה, ולכל היותר יש סגן שר, שאין לי שום דבר נגדו - - -

חיים אורון: אנחנו מוכנים לנהל אותו מהאופוזיציה.

זבולון אורלב: אני לא מציע לאוכלוסיות שמשרד הרווחה מטפל בהן שיטפל בהן מישהו מהאופוזיציה.

זבולון אורלב: האוצר נשאר בידיים של שר שהראש שלו והמדיניות שלו ליברליים.

זבולון אורלב: זה המשך המדיניות הליברלית שהיתה עד כה, שהתנגדנו לה גם כשהיינו בממשלה, מדיניות אנטי-חברתית, מדיניות ליברלית, ניאו-ליברלית ידועה, שהביאה אותנו לעברי פי פחת במובן החברתי.

זבולון אורלב: ויש לי עוד סימן: לפני ימים אחדים נכווינו בעליית מחירי הלחם.

זבולון אורלב: ככה, באישון לילה – הלכנו לישון עם מחיר אחד, קמנו עם עליית מחיר הלחם.

זבולון אורלב: פשוט ככה, אגרוף בפנים לכל המדיניות החברתית.

זבולון אורלב: מדברים חברתית ומעלים את מחיר הלחם.

זבולון אורלב: דיבורים חברתיים ומעשים הפוכים.

זבולון אורלב: נכנסים לממשלה, והעניים משלמים את עליית מחיר הלחם.

זבולון אורלב: רבותי, מבחן ההצבעה על תקציב המדינה, גם בקריאה ראשונה, הוא מבחן חברתי, ואי-אפשר להתחמק ממנו.

זבולון אורלב: במבחן החברתי הראשון הממשלה נכשלה, המפלגות החברתיות נכשלו.

זבולון אורלב: לקדימה אין לי טענה, הם הציגו מדיניות ליברלית ממשיכה של ביבי נתניהו.

זבולון אורלב: יש לי מחלוקת עמוקה אתם, מחלוקת תהומית.

זבולון אורלב: אבל יש מפלגות שהתיימרו להוביל עניינים חברתיים – העבודה, הגמלאים, ש"ס.

זבולון אורלב: לחם, לחם – במבחן הזה נכשלתם.

זבולון אורלב: אגב, מי שמאמין שהגמלאים, העבודה וש"ס, עם כל ההצגות, יחזירו את מחיר הלחם לקדמותו, שיקום.

זבולון אורלב: אף אחד לא קם, ואתם צודקים.

זבולון אורלב: הכול הצגה.

זבולון אורלב: נראה אתכם, הגמלאים.

זבולון אורלב: דיברתם גבוהה גבוהה.

משה שרוני: ראיתי אותך כשהיית שר.

משה שרוני: שכחת.

זבולון אורלב: נראה אתכם עם מחיר הלחם.

זבולון אורלב: במבחן הראשון נכשלתם, וההתייקרויות הנוספות במצרכי היסוד הן בדרך – חלב, סוכר, ביצים, גבינות, תחבורה ציבורית.

זבולון אורלב: ויש שקט, לא שמעתי אולטימטום, לא שמעתי שום דיבור מכל המפלגות החברתיות, שכך מציגות את עצמן.

זבולון אורלב: יש לי חשש כבד, שמי שכבר נכשל במבחן הראשון, ממש ביומו הראשון, עם מחיר הלחם, ייכשל גם במבחן השני, של ההתייקרויות הנוספות של מצרכי היסוד, וגם במבחן השלישי, של תקציב המדינה.

זבולון אורלב: מתברר שכל המפלגות החברתיות נחשפות במלוא מערומיהן בשל הבגידה הגדולה של הקואליציה הנקראת "חברתית", בגידה בערכים חברתיים ובשכבות החלשות.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

צבי הנדל: אני רוצה נאום אופוזיציוני.

דוד טל: הוא עומד להצטרף לקואליציה, אתה רוצה שינאם נאום אופוזיציוני?

דוד טל: אתה דורש יותר מדי.

יעקב ליצמן: אנחנו לא יודעים מה זו קואליציה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התקציב שמונח לפנינו, הכין אותו שר האוצר הקודם, ביבי נתניהו.

יעקב ליצמן: הוא ברח לפני ההצבעה – אני לא יודע כמה זוכרים את הסיפור הזה – בגלל ההתנתקות.

יעקב ליצמן: העם העניש אותו והוריד את מפלגתו לעשרה מנדטים, בגלל התקציב הזה.

דוד טל: למה עשרה, אדוני?

יעקב ליצמן: 12, סליחה.

דוד טל: זה עוד 20%, זה קל בעיניך?

יעקב ליצמן: אני סופר בדיוק כפי שפקידי האוצר סופרים, הם מבטיחים 12 מיליון ונותנים 10.

יעקב ליצמן: מהם למדתי.

יעקב ליצמן: התקציב הזה הוריד אותם מהשלטון.

יעקב ליצמן: על זה צעקו כולם.

יעקב ליצמן: אבל אני לא רוצה להשלות אתכם.

יעקב ליצמן: אם הייתי בקואליציה, אני מבין שגם הייתי מצביע אחרת.

יעקב ליצמן: אני לא אוהב לשקר.

יעקב ליצמן: אבל היה לי קשה מאוד.

יעקב ליצמן: אני רגיל בדרך כלל בוועדה, שכל חברי הכנסת אומרים מייד: אנחנו לא ניתן, זה לא חברתי, נצביע נגד.

יעקב ליצמן: אני מודיע לכולם: רבותי, תוסיפו שתי מלים, "בלי נדר".

יעקב ליצמן: כי בסופו של דבר הקואליציה מצביעה בעד, כי אתם יודעים מה זו קואליציה: מצביע בעד, אף שהוא לא מבין למה, כי הוא נגד כל הדברים האלה.

יעקב ליצמן: התקציב הזה, מעבר לכל הדברים שיש בו, ויש גזירות שלא ניתן, אבל הפעם יש דרך אחת שאפשר לעשות – את חוק התקציב חייבים להעביר בתוך 45 יום, אבל את חוק ההסדרים, עד כמה שידוע לי, ואני מבקש שיתקנו אותי אם זה לא נכון, לא חייבים להעביר בתוך 45 יום.

ראובן ריבלין: אלא אם כן חוק התקציב בנוי על חוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אז האוצר צריך לבוא ולתקן, אבל אנחנו פועלים כחברי הכנסת.

יעקב ליצמן: הממשלה כממשלה חייבת להעביר אך ורק תקציב.

ראובן ריבלין: פורמלית אתה צודק, אבל הא בהא תליא.

דוד טל: נכון, יש השלכה מחוק ההסדרים על חוק התקציב.

יעקב ליצמן: כן, יש השלכה, אבל מבחינת החוק היבש חייבים להעביר רק תקציב ולא את חוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: הגזירות הקשות, בדרך כלל, הן בחוק ההסדרים, פרט לתקציב שהוא תקציב קשה, כפי שציינתי קודם.

יעקב ליצמן: לכן, קודם כול צריך לשקול.

יעקב ליצמן: מחר השר יופיע בוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אני יכול להודיע לכם שאני לא אנהל את הוועדה מחר, כי אני עדיין לא בקואליציה ולא באופוזיציה.

יעקב ליצמן: אני בקופוזיציה.

זבולון אורלב: תגלה לנו מי ינהל.

דוד טל: לא חסרים מועמדים.

יעקב ליצמן: יכול להיות ששר האוצר ינהל את הישיבה בעצמו.

זבולון אורלב: הוא לא יכול.

יעקב ליצמן: מי אומר שהוא לא יכול?

יעקב ליצמן: הוא גם חבר הכנסת.

זבולון אורלב: הוא לא יכול.

יעקב ליצמן: אז נחפש מישהו אחר.

יעקב ליצמן: מי שמעוניין יכול להגיש מועמדות עד מחר ב-10:00.

ראובן ריבלין: או סולודקין או מגלי והבה.

יעקב ליצמן: אני פתוח להצעות, רבותי.

דוד טל: חבר הכנסת רובי ריבלין, חבר הכנסת טל לא בא בחשבון אצלך?

יעקב ליצמן: הדבר הראשון שאני ארצה לשמוע מהמועמדים הוא מה עמדתם בעניין קצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: את זה אני אשמע מחר מהשר, אני בטוח.

יעקב ליצמן: כי אני מבין שלש"ס הוא הבטיח לעשות שני ביטולים, אחד הקיצוץ ל-2007 ו-2009 שעבר באופן חוקי, ואחד כאילו, כאילו עבר – הוא לא עבר, אבל כאילו עבר – כשרצו להוריד מ-147-148 שקל ל-122 שקל לילד.

יעקב ליצמן: כאילו.

יעקב ליצמן: אז אני רואה שקדימה בסך הכול הם טירונים במשא-ומתן, כי יכלו להגיד להם: רבותי, רצינו להוריד מ-148 ל-60, ואז יש להם חיסכון של 2 מיליארדי שקלים.

יעקב ליצמן: למה להגיד רק 680 מיליון שקלים?

יעקב ליצמן: זה הכול כאילו.

יעקב ליצמן: אחר כך, מיליארד ו-950 מיליון שקלים כאילו לילדים בסיכון.

נסים זאב: יש דבר כזה, ילדים בסיכון?

דוד טל: חבר הכנסת ליצמן, אמרת שאתה לא אוהב לשקר, גם קדימה לא אוהבים לשקר.

יעקב ליצמן: לא, כאילו זה אמת.

יעקב ליצמן: הם אומרים "כאילו".

יעקב ליצמן: רק שלא אומרים להם את זה, אומרים לנו את זה.

צבי הנדל: מה, ש"ס כאלה טיפשים?

יעקב ליצמן: חלילה וחס.

יעקב ליצמן: הם אמרו שהם רוצים להיכנס לקואליציה, מותר.

יעקב ליצמן: אני לא רואה בזה שום פסול.

יעקב ליצמן: אני לא תוקף את ש"ס, אני תוקף את זה שבהתחלה אמרו שהחזירו את קצבאות הילדים, קדימה אמרה את זה.

יעקב ליצמן: ובסך הכול ביקשתי אישית מאולמרט, שנכנס אלינו באמצע המשא-ומתן: תחזירו לנו את הכסף הזה לקצבאות.

יעקב ליצמן: הוא השיב: לא, זו בעיה עקרונית.

זבולון אורלב: למה כאילו מיליארד ו-950 מיליון שקלים?

יעקב ליצמן: למה זה כאילו?

דוד טל: הוא מבקש להסביר את זה שוב, הוא נהנה מההסבר.

יעקב ליצמן: בחדר 23 במשרד המשפטים יושב אמנון דה-הרטוך, תשאל אותו.

יעקב ליצמן: הוא יגיד לך.

יעקב ליצמן: הוא יושב כרגע ורואה אותנו בערוץ-33, והוא צוחק.

זבולון אורלב: אני שואל ברצינות, למה זה כאילו?

יעקב ליצמן: אני מוכן לקבל את זה כקצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: יש קריטריון יותר יפה מקצבאות ילדים?

זבולון אורלב: למה מה שש"ס קיבלה, מיליארד ו-950 מיליון, זה כאילו?

יעקב ליצמן: נתתי לך בדיוק את הכתובת, ואם אתה רוצה את מספר הפלאפון, אני אתן לך אותו בעוד רגע.

דוד טל: לא בשידור ישיר.

יעקב ליצמן: היושב-ראש אומר שאסור.

יעקב ליצמן: תשאל אותו בדיוק.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה, אני אשאל אותך משהו אחר – בכמה אתה מוכן לקנות את ההסכם של מיליארד ו-950 מיליון שקל?

זבולון אורלב: גם לא בשקל.

יעקב ליצמן: אז מה אתה רוצה, למה אתה אומר לי "לא כאילו"?

יעקב ליצמן: אז כאילו.

יעקב ליצמן: מי שנפגע מזה – וזה כואב לי - זה 750,000 ילדים עניים, מתחת לקו העוני, שלא קיבלו כלום, ואנחנו עומדים על כך שזה יוחזר להם.

יעקב ליצמן: בגלל זה אנחנו לא נכנסים.

יעקב ליצמן: שלא יבלבלו לכם את הראש שזה בגלל תפקידים.

יעקב ליצמן: זה סיפורים.

יעקב ליצמן: אני לא אשקר לכם – רוצים גם תפקידים, אבל על תפקידים דיברנו בפעם הראשונה ברבע לשלוש לפנות בוקר.

יעקב ליצמן: דיברנו על קצבאות ילדים, ישיבות, דיברנו על ברית הזוגיות, דיברנו על קווי יסוד שנוגעים לשטחים.

יעקב ליצמן: נכון, דיברנו קצת על תפקידים, אבל בסוף.

יעקב ליצמן: לא רצינו לדבר, ויותר מזה - הקימו שתי ועדות לטפל בבעיות בינינו לבין קדימה, אחת לעניין חוק החינוך וברית הזוגיות והשנייה לקצבאות הילדים והישיבות, לא לעניין התפקידים.

יעקב ליצמן: אף אחד לא דאג לא לישיבות ולא לקצבאות ילדים.

יעקב ליצמן: 750,000 ילדים מתחת לקו העוני, ואף אחד לא פותח פה ולא דואג להם כרגע.

יעקב ליצמן: אנחנו היחידים שמסרבים להיכנס בגלל זה.

יעקב ליצמן: אומרים לנו כל הזמן: מתקרבים לקואליציה.

יעקב ליצמן: אומרים לנו כל הזמן: או-טו-טו.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מזה.

יעקב ליצמן: לכן, רבותי, אם היו מצביעים היום על התקציב, היינו מצביעים נגד.

יעקב ליצמן: היות שדחו את זה ליום רביעי, אני אומר את האמת – נראה לפי התקדמות הקואליציה.

זבולון אורלב: תצביעו נגד?

ראובן ריבלין: הם מצביעים נגד בלי נדר.

יעקב ליצמן: אני אומר את האמת, למה לשקר לכם?

יעקב ליצמן: אני לא אוהב לשקר.

יעקב ליצמן: אני אגיד לכם את האמת:

יעקב ליצמן: אם יבואו לקראתנו בעיקר בנושא קצבאות ילדים – אני לא מדבר על דברים אחרים, לא כסף - אז יש אפשרות שנתמוך.

יעקב ליצמן: אם לא – חד-משמעית נגד.

יעקב ליצמן: אופוזיציה?

יעקב ליצמן: אופוזיציה.

יעקב ליצמן: ואני יודע שבגלל זה אני אפסיד את תפקידי כיושב-ראש, אבל אני חייב להגיד לכם שלא אכפת לי.

יעקב ליצמן: לא אכפת לי.

זבולון אורלב: לנו אכפת.

דוד טל: לא נוותר עליך.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד אם תעשו עצומה, אבל אני לא אקבל את זה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אין כאן כבר רבע שעה שר, אולי תנעל את הישיבה?

דוד טל: אני אשקול את זה בחיוב, משום שהיום העלינו את העניין הזה בישיבת הנשיאות והיתה הוראה חד-משמעית.

דוד טל: אם תוך עשר דקות לא יגיע שר, אני אנעל את הישיבה.

חיים אורון: היתה תקופה ששר האוצר היה יושב כאן כל הזמן.

דוד טל: אתה צודק.

דוד טל: בימים ההם, כשחבשתי את ספסלי האופוזיציה, טענתי כל הזמן נגד הדבר הזה.

דוד טל: אני אבקש שיגיע שר.

יעקב ליצמן: יושב כאן, מאחוריך, סגן שר האוצר לשעבר – יוסי ביילין.

יעקב ליצמן: רבותי, אני אומר שהנושא הזה הוא עקרוני.

יעקב ליצמן: אנחנו עומדים על זה.

יעקב ליצמן: אפשר לנהל משא-ומתן על זה, אבל ברור שבעיקרון חייבים לפתור את הבעיה של 750,000 ילדים מתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת משה שרוני, מסיעת גיל, בבקשה.

דוד טל: גם לך עשר דקות, חבר הכנסת שרוני.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב, כפי שביקשת להתחלף עם ג'ומס.

נסים זאב: הייתי חייב לשמוע את ליצמן.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המכובדים הנמצאים במליאה, אני רוצה לאחל לשר האוצר הצלחה בתפקיד.

משה שרוני: הצלחתו היא הצלחתנו.

משה שרוני: כולנו מעבירים ביקורת, כולנו מתלהמים, וכולם צודקים.

משה שרוני: אני חושב שהגיע הזמן שמי שעולה לדוכן הזה ישמיע ביקורת קונסטרוקטיבית ולא ביקורת כדי שיגידו שהוא דיבר כאן.

משה שרוני: אני רוצה להגיד לכל הצדיקים שהיו בכל הממשלות - גם אורלב, גם ביילין, גם נתניהו - כולם היו מאוד חברתיים.

משה שרוני: לקחו מהפה של 750,000 גמלאים 6.4%, 43 מיליארד שקל, ופתאום צדיקים כאן.

משה שרוני: כולם צדיקים.

משה שרוני: יש דבר אחד שצריך להביא בחשבון – לא נתניהו הכין את התקציב, אלא פקידי האוצר.

משה שרוני: אני חושב שהגיע הזמן להנחות אותם שכשמגישים את התקציב יש לשתף את כולם, כי כל אלה שכאן שנבחרו, נבחרו כדי להיטיב עם העם.

משה שרוני: זה מה שצריך להיות.

משה שרוני: לעצם העניין, אי-אפשר להביא רק היום את כל החוברות שמונחות לפנינו כאן ובעוד יומיים כבר להצביע.

משה שרוני: כל החוברות האלה היו צריכות להיות כאן ב-17 באפריל, כשכולם נשבעו כאן, כדי שיעברו עליהן ויבואו לכאן עם הערות פרודוקטיביות ומדויקות.

משה שרוני: אי-אפשר לקחת את כל החוברות ולעבור עליהן יום ולילה.

משה שרוני: אי-אפשר להספיק.

משה שרוני: סיעת גיל תצביע בקריאה ראשונה בעד התקציב, ואם לא יהיו תיקונים כמו שביקשנו, נשקול את ההצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

משה שרוני: כולם מדברים כאן על העלאת מחיר הלחם.

משה שרוני: כולם – געוואלד.

משה שרוני: דיברו על בשר.

משה שרוני: אולי נוריד את הכשרות מהחלב ומהבשר, ואז זה יהיה יותר זול?

משה שרוני: הפרודוקטים יהיו זולים בעשרות אחוזים.

משה שרוני: על זה לא מדברים.

זבולון אורלב: אתה לא מתבייש?

משה שרוני: אני לא מתבייש.

זבולון אורלב: תתבייש.

זבולון אורלב: אתה חבר כנסת יהודי?

משה שרוני: כשאתה היית שר הרווחה, ראית מה שעשית.

משה שרוני: באמת.

משה שרוני: שב.

זבולון אורלב: מה שמעניין אותך - - -

משה שרוני: ראיתי אותך, גיבור.

זבולון אורלב: מה שמעניין אותך זה לזרוק את הכשרות.

זבולון אורלב: תתבייש לך.

משה שרוני: מעניין אותי מאוד.

משה שרוני: אל תדברו כאן, דברו לעניין.

זבולון אורלב: תתבייש לך.

משה שרוני: הנה, הכנסת "מלאה" מכיוון שהנואמים משעממים את חברי הכנסת, בגלל זה הם לא נמצאים כאן.

משה שרוני: הגיע הזמן שלא כל אחד יחזור על אותם דברים שחבר הכנסת הקודם אבר.

משה שרוני: כן, הדוכן הזה לא בנוי כדי לבוא ולהרביץ דמגוגיה מאלף ועד תיו.

משה שרוני: ביקורת קונסטרוקטיבית, זה מה שצריך להיות.

משה שרוני: כולנו נבחרנו למטרה מסוימת, וצריך להילחם למען אותה מטרה.

משה שרוני: נכון שהתקציב הוכן לפני כמה חודשים ולא היינו שותפים לזה.

משה שרוני: נעשה את הכול לתקן את זה.

משה שרוני: אנחנו נדאג שבתקציב 2007 כולם יהיו שותפים לחלוקת העוגה.

משה שרוני: זה מה שצריך להיות – הגיע הזמן להיטיב עם העם ולא עם הסקטורים, כפי שעשיתם עד עכשיו.

משה שרוני: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני; אני מודה לך.

דוד טל: הותרת לנו חמש דקות.

דוד טל: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כולם מדברים על הלחם, ואנחנו לפני שאוכלים לחם נוטלים ידיים.

נסים זאב: צריך לבוא בניקיון כפיים ובטוהר כשמדברים על הלחם.

נסים זאב: במדינת ישראל הבעיה היא רק הלחם?

נסים זאב: הבעיה המרכזית שלנו זה לא הלחם שיעלה למשפחה ברוכת ילדים עוד 30 שקלים בממוצע לחודש.

נסים זאב: צריכת הלחם הממוצעת של משפחה בכל יום היא בערך שלוש כיכרות.

נסים זאב: משפחה עם תשעה עד עשרה ילדים צורכת בערך כיכר לחם לארוחה.

נסים זאב: אני אומר לכם את זה גם מהניסיון האישי שלי.

נסים זאב: הבעיה היא שפגעו בקצבאות הילדים במשך שנים, ופה, חבר הכנסת זבולון אורלב, המפד"ל אמרו, צריך לקצץ בקצבאות הילדים כי הקצבאות הולכות לערבים.

נסים זאב: באו לשכנע את החרדים למה חשוב לחתוך בקצבאות הילדים – כי רוב הכסף, רוב הקצבאות הולכות לערבים.

נסים זאב: באו לערבים, חברי הכנסת, כדי שיתמכו בהצעה הזאת, מדוע?

נסים זאב: כי זה הולך לחרדים.

נסים זאב: פה מטיפים לנו מוסר, הורידו את האוכלוסייה במדינת ישראל אל מתחת לקו העוני, מאות אלפי משפחות נזקקות, והיום הממשלה רוצה לתקן.

נסים זאב: היא עדיין בחיתוליה, עדיין בימים הראשונים שלה, והיא מתחייבת.

נסים זאב: מעשיך ירחיקוך ומעשיך יקרבוך.

נסים זאב: אם הממשלה הזאת לא תעמוד במשימות שהיא מתחייבת להן, ודאי לא יהיו לה שותפים בקואליציה.

נסים זאב: היא לא משלה את עצמה.

נסים זאב: מבחינת מדיניות הממשלה – אנחנו לא כל כך מסכימים אתה, אנחנו לא יודעים אם נגיע ליום שתוכנית ההתכנסות תהיה מונחת על שולחן הכנסת, אני מאמין שלא, כי אין לה קונסנזוס בין-לאומי – לא מצד ארצות-הברית, לא מצד מדינות אירופה, ודאי לא מהרשות הפלסטינית, מדינת ה"חמאס".

נסים זאב: מי יכיר בזה?

נסים זאב: בהנחה שמדינת ישראל תחזור ותקבע לעצמה היום את גבולות הקבע – כתוב בקווי היסוד שהממשלה תחתור להביא הסכמה רחבה, לאומית ובין-לאומית, ככל האפשר.

נסים זאב: איזו הסכמה לאומית תהיה לה ואיזו הסכמה בין-לאומית תהיה לה?

נסים זאב: רבותי, מי יכיר בה?

נסים זאב: בהנחה שמחר מחזירים את רוב יהודה ושומרון, האם יפסיק ה"חמאס" לשלוח מתאבדים למדינת ישראל?

נסים זאב: מישהו מאמין שיהיה כאן משהו מועיל יותר?

נסים זאב: יש לנו ניסיון מר.

נסים זאב: הרי התרחקנו מעזה, וטילי ה"קסאם" מגיעים לאשדוד ולאשקלון.

נסים זאב: רובי ריבלין ידידי, נדהמתי לשמוע שמשרד החינוך מונע מבתי-הספר לנסוע לטיול לאשקלון; היא כבר נחשבת יעד מסוכן, ילדים לא יכולים להגיע לשם.

נסים זאב: יש ניסיון מר ממה שהממשלה הקודמת עשתה בהתנתקות שלה, שהביאה את הטרור אל תוך גבולות מדינת ישראל, אז היום נלך להמר על יהודה ושומרון כדי שהטילים יגיעו לירושלים, לכפר-סבא וללוד?

נסים זאב: נסכן את מדינת ישראל?

נסים זאב: לא ולא.

נסים זאב: אני יודע ומאמין שכל התוכנית הזאת היא רק הצהרתית, היא לא רצינית.

נסים זאב: אומנם היא כתובה על נייר, אבל הנייר סובל הכול.

נסים זאב: מה שחשוב לנו היום הוא איך אנחנו נאבקים בעוני.

נסים זאב: הממשלה דיברה רבות על צמיחה.

נסים זאב: נתניהו עשה הכול כדי להביא צמיחה, אבל הצמיחה היתה לעשירים.

נסים זאב: בשנת 2004 היתה צמיחה של 4.4%, ובשנת 2005 - 4.9%, והתחזית לשנת 2006 היא 3.9%, אבל הצמיחה היא לא המבחן האמיתי של מדינת ישראל; כל עוד הצמיחה היא רק לעשירים, ומעמד הביניים והעניים משלמים את המחיר, אין מדובר בצמיחה חברתית-כלכלית.

נסים זאב: לא יכול להיות שהצמיחה תהיה רק במישור אחד: עזרה ושגשוג לאוכלוסייה שבעשירון העליון.

נסים זאב: שיעור האבטלה עדיין גבוה מאוד.

נסים זאב: נכון שחלה ירידה, כמעט 1% – אני רוצה להאמין שחלה ירידה, אבל אני רוצה לומר לכם, כאשר ביבי נתניהו, בתפקיד שר האוצר, עמד כאן ודיבר מעל הדוכן במשך חודשים רבים על כך שהוא הוריד את המע"מ ב-1%, מה זה נתן לעניים?

נסים זאב: מה זה נתן לאדם עני, שקשה לו לקנות פריג'ידר, שהוא ישלם פחות 1% מע"מ?

נסים זאב: הרי אין לו במה לקנות את המוצרים הבסיסיים.

נסים זאב: אנחנו חייבים להיות צמודים להסכמים שלנו עם סיעת קדימה.

נסים זאב: לא רק אנחנו, אני מדבר גם על מפלגת העבודה, גם על סיעת גיל, והמבחן של הממשלה הזאת יהיה במעשיה.

נסים זאב: כאשר בא לכאן חבר הכנסת ליצמן, חבר הכנסת הנכבד, ומלגלג, ומזלזל בהסכם של ש"ס – אני אקריא לכם את הסעיף הראשון; יש כאן הרבה סעיפים שקשורים לשנת 2006:

נסים זאב: תבוטל הוראת השעה בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2006 הקובעת המשך הפחתה בקצבאות הילדים, וכן ההוראה הקובעת את הקפאתן הנומינלית של קצבאות הילדים בעלות של 680 מיליון ש"ח.

נסים זאב: מישהו מאמין שביבי נתניהו, אילו המשיך להיות שר האוצר, לא היה מיישם את הסעיף הזה?

נסים זאב: אם הממשלה הזאת לא היתה מתחלפת ועוברת מן העולם, היא היתה ממשלה אכזרית.

נסים זאב: גם הוועדות שבוחנות את יכולת האדם, את הסתגלותו בעבודה, מתאכזרות לאנשים שאינם יכולים לצאת לעבודה.

נסים זאב: היו הרבה כתבות על כך, ויש מרירות רבה בקרב אנשים חולים ונכים שאינם יכולים לעבוד – הוועדות קובעות שהם יכולים לעבוד ומסוגלים לצאת לעבודה; מחייבים אותם לצאת לעבודה כדי שהממשלה תפטור את עצמה מלתמוך במשפחות שלהם, אבל מדובר באנשים שאינם יכולים לצאת לעבודה.

נסים זאב: את כל הדברים האלה חייבים לשנות, את כל הכללים ואת האכזריות הזאת.

נסים זאב: אני מאמין שצריך לתת כמה ימי חסד – אם הממשלה אומרת, נשנה בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והשלישית.

נסים זאב: מה שהוצע כאן זה תקציב רע.

נסים זאב: אני אומר לכם שזה תקציב רע, זה תקציב שביבי נתניהו תפר בממשלה הקודמת, אבל הממשלה הזאת מתחייבת לשנות אותו.

נסים זאב: תנו 45 יום לשנות.

נסים זאב: למה אי-אפשר קודם לשנות ואחר כך להביא לקריאה ראשונה?

נסים זאב: כולנו יודעים שבין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והשלישית מתקיימים דיונים רבים, ימים ארוכים של דיונים.

נסים זאב: גם אם נרצה לתקן, התיקון לא יהיה מושלם.

נסים זאב: לכן, 45 יום שבהם הממשלה מחויבת מצד אחד להביא את התקציב ומצד שני היא צריכה לתקן את התקציב הזה – צריך לאפשר את התיקונים הנדרשים.

נסים זאב: אני מאמין שוועדת הכספים, בראשות חבר הכנסת ליצמן או שלא בראשותו, תעשה הכול.

נסים זאב: אם חבר הכנסת ליצמן חס כל כך על העניים וזועק את זעקתם, אני קורא לך, חבר הכנסת ליצמן, תעשה הכול ואל תיכנס לממשלה הזאת.

נסים זאב: אם היא ממשלה כל כך רעה, תוותר על זכותך להיות בוועדת הכספים.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת דב חנין.

דוד טל: בבקשה, אדוני, עשר דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה הדיון הראשון אחרי הבחירות.

טלב אלסאנע: היינו מצפים שהממשלה והמפלגות המרכיבות את הממשלה, אשר בכל מערכת הבחירות הרימו גבוה את הדגל הכלכלי-החברתי, לפחות אם לא משנים את התקציב של בנימין נתניהו, יפגינו אחריות, רגישות וגם מחויבות למה שהן אמרו במהלך הבחירות ויהיו נוכחות בדיון הזה.

טלב אלסאנע: אנחנו לא נמצאים כאן אחרי שלוש שנים של פעילות הכנסת, או שנתיים, אלא הכנסת היא עוד בתחילתה, ואנחנו רואים שהמליאה ריקה מנוכחים והכנסת נפקדת.

דוד טל: חברי הכנסת נפקדים, לא הכנסת, להוציא כמה חברי כנסת שמרבים לחבוש את ספסלי המליאה.

טלב אלסאנע: הכנסת היא בירושלים, והיא לא זזה מהמקום.

טלב אלסאנע: מי שנכנס ומשתנה זה חברי הכנסת עצמם.

טלב אלסאנע: כבוד היושב-ראש, מה שמעניין את המפלגות זה רק לקבל את קול הבוחר, ולאחר מכן לא לעשות את רצונו של הבוחר, אף שהן השליחות שלו והן צריכות לבטא את הרצון שלו.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת הוא הנציג שמייצג את העם ואת בוחריו, ולכן סביר להניח שהוא ידאג לבדוק מה רצון העם וימלא אחר רצונו.

דוד טל: חובת הנאמנות שלו היא לאזרחים.

טלב אלסאנע: נכון, אבל אנחנו רואים שחובת הנאמנות היא לא לאזרחים.

טלב אלסאנע: אילו חובת הנאמנות היתה לאזרחים, היינו רואים את זה גם בתקציב עצמו וגם בדיונים על התקציב.

טלב אלסאנע: נראה שחובת הנאמנות היא לאינטרסים המפלגתיים של אותן מפלגות, שאחרי שהן קיבלו את אמון הבוחר ותמיכתו, הן עושות את רצונן ולא את רצונו של הבוחר.

טלב אלסאנע: עובדה היא שאנחנו רואים שהמפלגות אשר התנגדו להצעת התקציב של הממשלה הקודמת, אם ש"ס ואם מפלגת העבודה, עכשיו מצביעות על אותו תקציב ללא שום שינוי.

טלב אלסאנע: הן אומרות: עכשיו אנחנו נצביע על התקציב, כי בקריאה השנייה והשלישית אנחנו נכניס שינויים.

טלב אלסאנע: אם כך, למה לא עכשיו?

טלב אלסאנע: למה להצביע בעד דבר שאנחנו לא מסכימים לו?

טלב אלסאנע: למה ליצור אווירה שאנחנו כאילו בעד ונצביע בעד, ולאחר מכן נתחיל את המשא-ומתן וננסה לשנות?

טלב אלסאנע: זה ניסיון להוליך שולל את הבוחר ואת העם שאותו באים לייצג.

טלב אלסאנע: הם אומרים לעם: אומנם אנחנו נצביע בעד תקציב שאנחנו מתנגדים לו, אבל אנחנו מבטיחים שלקראת הקריאה השנייה והשלישית נדאג להכניס תיקונים.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, האם אתה לא חושב שהתוצאה חשובה בסוף הדרך?

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, מי כמוך יודע, שהתוצאה מבחינת הבוחר לא תשתנה.

טלב אלסאנע: יש ניסיון לשווק את התוצאה.

טלב אלסאנע: אומרים שפעם היתה תחרות בין שני רצים, אחד אמריקני ואחד רוסי.

טלב אלסאנע: היו שני רצים בסך הכול.

טלב אלסאנע: הרץ האמריקני הגיע ראשון, והרץ הרוסי הגיע שני.

טלב אלסאנע: בתקשורת האמריקנית אומרים שהאמריקני הגיע ראשון והרוסי הגיע אחרון.

טלב אלסאנע: בתקשורת הרוסית אומרים, שהרוסי הגיע למקום השני והאמריקני הגיע למקום האחד לפני האחרון.

טלב אלסאנע: זאת אומרת שהכול סמנטיקה.

טלב אלסאנע: מהותית, הם יצביעו בעד, כי יש מחויבות קואליציונית, יש הסכמים קואליציוניים, יש משרדי ממשלה, והם קיבלו תפקידים של שרים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אתה חושב שהם יוותרו על זה בקלות?

טלב אלסאנע: הם יוותרו עכשיו על הבוחר, אבל לא על התפקיד של שר ולא על המשרדים שלהם.

טלב אלסאנע: אנחנו עדים למצב שמפלגת הליכוד, שהיא בעד בנימין נתניהו, מצביעה נגד.

טלב אלסאנע: זה התקציב של נתניהו.

טלב אלסאנע: הליכוד יצביע נגד, ומפלגת העבודה, שהיתה נגד, תצביע בעד התקציב של נתניהו, והכול תחת איזו כותרת ש"לקראת הדיון הבא נכניס שינויים".

טלב אלסאנע: לא יכניסו שום שינויים.

טלב אלסאנע: הכול סמנטיקה, הכול הולכת שולל.

טלב אלסאנע: יש מסר ברור מיום השבעת הממשלה.

טלב אלסאנע: עוד לא היה דבר כזה, שביום השבעת הממשלה הולכים לדבר הבסיסי, ומהו?

טלב אלסאנע: כל הזמן אומרים שמשפחה מסוימת הגיעה עד פת לחם.

טלב אלסאנע: זה המושג, פת לחם.

טלב אלסאנע: הלחם זה הדבר הבסיסי, ועל הדבר הבסיסי הזה הלכו להשפיע ובו לפגוע.

טלב אלסאנע: במי פוגעים כאשר מייקרים את הלחם?

טלב אלסאנע: מי הם האנשים האלה?

טלב אלסאנע: אנשים שיש להם?

טלב אלסאנע: אנשים שאין להם.

דוד טל: להזכיר לך מה קרה לבורגיבה בתוניסיה כשהוא העלה את מחיר הלחם?

טלב אלסאנע: אני יודע שכאשר יש שלטון מנותק מהעם, והעם יוצא בהמוניו להוריד את המחירים, אומרים לו "תאכל עוגות".

טלב אלסאנע: כנראה יש אנשים שחושבים שאם מייקרים את הלחם, מורידים את המחיר של העוגות.

טלב אלסאנע: יש כאלה שהם מנותקים.

טלב אלסאנע: הם אומנם השתתפו בבחירות, אבל אחר כך שכחו את מה שהבטיחו.

טלב אלסאנע: אני יודע שיש מדינות שהפילו בהם משטרים והפילו ממשלות על העלאת מחירי הלחם, אבל כאן על דבר שהוא בסיסי עוברים לסדר-היום.

טלב אלסאנע: זה לא עניין של 7%, אלא זה עניין המסר שהממשלה מעבירה, חוסר הרגישות שלה, הכוונות שלה, ודווקא ביום הראשון.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין שהממשלה הזאת, שמביאה את התקציב הזה, ללא שינוי, נותנת סטירת לחי מצלצלת לציבור הבוחרים, לעם שהיא אמורה לשרת אותו ולמלא את רצונו.

טלב אלסאנע: היא לא באה לשרת את עצמה.

טלב אלסאנע: אם יש הבטחה כלשהי לסדר עדיפויות אחר, לשינוי בסדר העדיפויות הלאומי, להציב את החינוך במקום ראשון, או להתמודד עם העוני או עם האבטלה - וכולם מדברים על 750,000 ילדים מתחת לקו העוני, מתחת לקו הבושה, ומדברים על כל ילד ערבי שני מתחת לקו העוני - ואם הם היו באמת רוצים להתמודד עם הבעיות, הם היו נותנים את המענה ואת התשובה לכך עכשיו בהצעת התקציב.

טלב אלסאנע: אבל לתקציב שמונח לפנינו, רבותי חברי הכנסת, אין שום בשורה, לא לעניים, לא למובטלים, לא לאנשים שאין להם כסף לגמור את החודש.

טלב אלסאנע: לכן, אין שום סיבה לאשר את התקציב בקריאה הראשונה.

טלב אלסאנע: אם רוצים שינוי, יש לדרוש את השינוי עכשיו ולקיים דיון רציני בהצעת החוק המונחת לפנינו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, לפני ביצוע ההתנתקות אמרו: נאשר את ההתנתקות, נעביר את התקציבים של ההתנחלויות לאזרחים, נציב את החינוך בראש סדר העדיפויות, נתמודד עם האבטלה, נתמודד עם העוני, נפתח תשתית ונפתור את הבעיות - נתנתק מעזה, אבל נתחבר לעם.

טלב אלסאנע: ממשיכים להתנתק מהעם, ממשיכים להתנכר לעם, וזה המסר שמעבירים בתקציב המונח לפנינו.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין, שלא פעם קרה שחברי הממשלה סיירו במגזר הערבי, כמו השר איתן כבל, ידיד שאני מאוד מעריך.

טלב אלסאנע: הם ביקרו ביישובים הערביים, ומה הם אמרו?

טלב אלסאנע: הם אמרו:

טלב אלסאנע: חברי הכנסת שלכם לא דואגים לאינטרסים של הציבור הערבי, מה שמעניין אותם זה הרשות הפלסטינית.

טלב אלסאנע: אבל, אנחנו רואים היום מי מאשר את התקציב הזה, אשר מתאכזר לאזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: אתם בממשלה, אתם היום הרוב בכנסת.

טלב אלסאנע: אתם לא יכולים לגלגל את האחריות על אף אחד אחר, כמו שעשיתם ביישובים הערביים ובכפרים הערביים.

טלב אלסאנע: אתם יכולים היום להוביל לשינוי אתנו, לשינוי אשר ימלא אחר ההחלטות וההבטחות של ממשלת ישראל.

טלב אלסאנע: לגבי סגירת פערים, אמרו לנו שאי-אפשר לסגור פערים של 50 שנה בתוך שנה או שנתיים, אבל אנחנו שומעים את המשפט הזה עשר שנים.

טלב אלסאנע: הובלת מדיניות של העדפה מתקנת, שילוב אקדמאים, תיעוש המגזר הערבי, התמודדות אמיתית עם האבטלה ועם העוני במגזר הערבי, זה המבחן, אז למה אתם בורחים מהאחריות שלכם?

טלב אלסאנע: מדוע אתם שוכחים את ההבטחות שלכם, או משאירים אותן לבחירות הבאות, כשתחזרו למגזר הערבי ותגידו: חברי הכנסת הערבים - שהם באופוזיציה - לא מילאו את תפקידם.

טלב אלסאנע: זאת האחריות של הממשלה, שרוצה להנציח את הפערים ואת האפליה.

טלב אלסאנע: לכן, אדוני היושב-ראש, אין לנו שום אמון לא בממשלה ולא בתקציב.

טלב אלסאנע: לכן העמדה של סיעת רע"ם-תע"ל היא להצביע נגד הצעת התקציב הזאת.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין תופעה מאוד מדאיגה.

טלב אלסאנע: יש אזרחים ותושבים שמחכים זה שנים רבות, יותר מ-60 שנה, שממשלות ישראל יעלו אותם על המפה האזרחית ויתייחסו אליהם כאל אזרחים.

טלב אלסאנע: אלה הם תושבי היישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: אלה אנשים שקיימים בתור אזרחים, הם משלמי מסים, אבל מבחינת קבלת הזכויות, מבחינת קבלת השירותים, הם לא קיימים על המפה של המדינה.

טלב אלסאנע: היישובים שלהם לא מוכרים, אין תשתית פיזית, אין כבישי גישה, אין בתי-ספר, אין שום שירות, ונזכרים בהם רק כששולחים להם צווים להרוס להם את הבתים.

טלב אלסאנע: היום, כאשר מקצים תקציבים, זה המבחן – לאשר תוכניות מיתאר, להכיר ביישובים ולתת לתושבים אלה תקווה, לתת להם פתרון אלטרנטיבי חוץ מאשר להוציא צווי הריסה.

טלב אלסאנע: הפתרון האלטרנטיבי הוא הכרה ביישובים, תכנון תשתית ליישובים האלה, ולאפשר לתושבים לקבל היתרי בנייה ביישוביהם.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לדאוג למגזר הערבי, הגיע הזמן שהממשלה תדאג לאזרחיה ולא תדאג לשריה.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שהתקציב, אדוני היושב-ראש, יבטא את רצון העם ולא את רצון הקואליציה שמנסה לחלק את העוגה אך ורק כדי לשמר הישרדות ולשלוט.

טלב אלסאנע: לדעתי, זו התעללות, והצעת החוק היא התאכזרות לשמה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת דב חנין.

דוד טל: אחרון הדוברים בסבב הזה יהיה חבר הכנסת ואסל טאהא מבל"ד.

דוד טל: חבר הכנסת דב חנין, לרשותך חמש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הערה מקדימה על אופיו של הדיון הזה.

דב חנין: הדיון על התקציב הוא אחד הדיונים החשובים ביותר שהכנסת מקיימת.

דב חנין: כאן אנחנו למעשה קובעים את סדרי העדיפויות, את כיווני ההתפתחות של החברה הישראלית, ואסור להתייחס לדיון הזה כאל דיון פורמלי.

דב חנין: לכן, חמור מאוד שאנחנו מקיימים אותו במצב שרק היום הונחו על שולחן הכנסת הארגזים עם ספרי התקציב, ולפחות לחברי הכנסת החדשים ניתן פרק זמן כל כך קצר לעיין בהם.

דב חנין: אני מצטער שיושבת-ראש הכנסת לא נענתה לבקשתי לדחות את פתיחת הדיון הזה למחר, כי בענייני תקציב השטן נמצא בפרטים – מייד אגיע לפרטים האלה, אבל לפני כן אומר כמה מלים על מגמותיו העיקריות של התקציב.

דב חנין: התקציב שבפנינו הוכן בימיו של ביבי נתניהו והוא נושא את חותמו.

דב חנין: זו בדיוק המדיניות שהציבור הישראלי דחה בבחירות, ואת המדיניות הזאת מבקשים מאתנו לאמץ תוך הבטחה לכמה תיקונים פה ושם עד הקריאה השנייה והשלישית.

דב חנין: זהו רגע האמת לכל חברי הכנסת שנבחרו על האג'נדה החברתית, ואני קורא לכם, חברי, אדוני השר איתן כבל, חברת הכנסת שלי יחימוביץ וחברי כנסת אחרים ממפלגת העבודה שאני מכיר אותם כנאמנים לאג'נדה חברתית – יורם מרציאנו ויולי תמיר ועמיר פרץ - - -

ג'מאל זחאלקה: אין עוד.

ג'מאל זחאלקה: הרשימה סגורה.

דב חנין: הרשימה סגורה, אבל גם רשימה קצרה היא רשימה.

דב חנין: אני מציע להם שלא להצביע בתמיכה במדיניות נתניהו.

דב חנין: זה תקציב של בשורות חברתיות רעות מאוד, תקציב של קיצוץ בבריאות, בחינוך, ברווחה, פגיעה בציבורים מוחלשים.

דב חנין: חוק ההסדרים פוגע במנגנוני עדכון של קצבאות ילדים – סעיף 2(1).

דב חנין: סעיף 2(4) פוגע בעצמאות הביטוח הלאומי.

דב חנין: סניף 2(7) פוגע בגובה דמי האבטלה של אנשים שמחפשים עבודה שמתאימה לכישורים שלהם, לניסיון שלהם.

דב חנין: סעיף 59 לחוק ההסדרים דוחה את יישום חוק חינוך חובה לילדים חולים.

דב חנין: זו פגיעה קשה במיוחד.

דב חנין: דברי ההסבר מרגיזים מאוד, מטילים את האחריות לנושא הזה על עמותות.

דב חנין: שוב, התנערות של המדינה מהאחריות שלה לתחום חברתי כל כך חשוב.

דב חנין: אין בתקציב הזה שום בשורה.

דב חנין: אין בו בשורה לעניים.

דב חנין: אין בו בשורה לחולים.

דב חנין: היום הפגינו פה נפגעי האסתמה, שבגלל 12 מיליון שקל הוציאו את התרופה שלהם אל מחוץ לסל.

דב חנין: אין בתקציב הזה בשורה לעובדים, אין בשורה למובטלים, לנפגעי תוכנית ויסקונסין.

דב חנין: אין בתקציב הזה בשורה לאמהות החד-הוריות.

דב חנין: אין בתקציב הזה בשורה לאוכלוסייה הערבית, אוכלוסייה שמופלית לרעה בכל המישורים בחברה הישראלית.

דב חנין: אין פה התוכנית הנדרשת לשוויון לאוכלוסייה הערבית בכל התחומים.

דב חנין: התקציב הזה הוא תקציב גרוע.

דב חנין: הוא תקציב שמבטא סדר עדיפויות של ממשלה שממשיכה להשקיע בכיבוש, בשליטה בעם הפלסטיני, בבניית התנחלויות ובהשקעה בהתנחלויות, גם בהתנחלויות כאלה שכולנו יודעים שבעוד זמן לא רב ישראל תפנה אותן.

דב חנין: נקודה אחרונה: ממשלה שבוחרת שלא להטיל מס אמיתי על רווחי ההון - כולם בכנסת בירכו על מכירת "ישקר" על-ידי משפחת ורטהיימר, אבל על המכירה הזאת שולם מס מגוחך – 25%.

אביגדור יצחקי: אולי אתה לא בקיא, אבל כך זה בכל העולם.

אביגדור יצחקי: אם רוצים משקיעים, צריך שאחוזי המס בישראל יהיו זהים.

דב חנין: במדינת ישראל עובדיו של סטף ורטהיימר, שעובדים במפעלו ומרוויחים הרבה פחות ממנו, משלמים מס בשיעור יותר גבוה מ-25%.

אביגדור יצחקי: הם משלמים מס על עבודה ולא על רווחי הון.

דב חנין: זו בדיוק הבעיה, שהמס על עבודה גבוה מהמס על רווחי הון.

דב חנין: זה בדיוק הליקוי, זה בדיוק הפגם.

דב חנין: אני חושב שהגיע הזמן שמדינת ישראל תעדיף את העבודה על הרווחים.

דב חנין: הגיע הזמן שהמס על הרווחים יהיה גבוה מהמס על העבודה.

דב חנין: בסיכום הדברים, התקציב הזה הוא תקציב גרוע.

דב חנין: בא בצדו חוק הסדרים שהוא חוק דרקוני, שלא יהיה אפשר לשנות אותו באופן יסודי מן הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית.

דב חנין: חוק ההסדרים הוא תמיד חוק לא דמוקרטי, שלוקח מהכנסת את היכולת שלה לקיים דיון ענייני בנושאים שעומדים על סדר-היום.

דב חנין: כולנו במסגרת חוק ההסדרים עושים את הדיון המזורז הזה, המהיר הזה, שהוא לא הצורה הנכונה לדון בשאלות הקובעות ביותר בתחומים הכלכליים, החברתיים, ובעצם גם בתחומים הפוליטיים שלנו.

דב חנין: לכן אני קורא לכל חברי הכנסת להתנגד לתקציב, להתנגד לחוק ההסדרים ולא לאמץ את עסקת החבילה הזאת של תיקונים מזעריים עד הקריאה השנייה והשלישית.

דוד טל: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת ואסל טאהא - חמש דקות, אדוני, גם לך.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את חבר הכנסת משה שרוני.

ואסל טאהא: יכולתי להסכים עם הנאום שלו, החברתי, שמחה על התקציב ועל סעיפיו, וכיצד פגעו בגמלאים, בשכבות החלשות, בתקציב של הממשלה הזאת.

ואסל טאהא: אבל דומני שחבר הכנסת שרוני יצביע בעד התקציב, והשינויים שהצביע עליהם יהיו קוסמטיים, רק קוסמטיים.

ואסל טאהא: רציתי להגיד לחבר הכנסת שרוני, שהנאום הראשון שלו נוגד את הנאום השני.

ואסל טאהא: בנאום הראשון הוא הפציר בממשלה לתקוף, להילחם, וזה תקציבים.

ואסל טאהא: הקשבתי טוב ורציתי לשמוע שהוא פונה לממשלה שתעמיק את דרך השלום, שתיסוג מהשטחים, שתסיים את הכיבוש, על מנת שבאמת יהיו תקציבים לפיתוח לכל השכבות הנפגעות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, זה הדיון הראשון בתקציב, תקציב שהופתענו לקבלו.

ואסל טאהא: לא הספקנו אפילו לדפדף בו ולקרוא אותו.

ואסל טאהא: לכן, זה פגם וזה מחטף, שכן הממשלה מנסה להשיג את הרוב בכנסת בקריאה הראשונה ולמשוך את כל אלה שמבקרים ולהגיד להם: אנחנו באמת נחולל שינויים בתקציב, נעשה מאמץ לשנות, בשעה שהשינוי יהיה קוסמטי, לא מהותי, לא מתייחס לשכבות שנפגעו.

דוד טל: חבר הכנסת ואסל טאהא, ההצבעה על התקציב היא לא היום.

ואסל טאהא: אני יודע.

דוד טל: ניתנה ארכה עד יום רביעי, כדי שיהיה סיפק בידי חברי הכנסת החדשים גם ללמוד את התקציב.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, תקציב מדינה, צריך להניח אותו קודם, ולתת זמן לחברי כנסת חדשים וותיקים לקרוא, לעיין ולראות, על מנת ששיקול דעתם והצבעתם יהיו נכונים.

ואסל טאהא: לא ייתכן להניח את התקציב והארגזים ביום אחד, ביום השני לערוך דיון, ואחר כך להצביע.

ואסל טאהא: נדמה לי שאם זה לא מחטף, זה חצי מחטף.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, הספקתי לעיין ולראות כיצד מתייחס התקציב הזה ליישובים הערביים.

ואסל טאהא: זה כמו התקציבים האחרים.

ואסל טאהא: לא מתייחסים ומתעלמים לגמרי מהסקטור הערבי.

ואסל טאהא: מקבלים החלטות בממשלות ישראל השונות ולא מקיימים.

ואסל טאהא: מבטיחים בבחירות ולא מקיימים.

ואסל טאהא: רק דבר אחד קיימו: הסיתו נגד חברי הכנסת הערבים.

ואסל טאהא: כשביקרו ביישובים שלנו מנהיגי העבודה וגם מנהיגי קדימה וחברי כנסת שונים אחרים, התקיפו רק את חברי הכנסת הערבים, כאילו אנחנו אלה שבונים את התקציב ואנחנו אלה שמקצים וכאילו אנחנו חוללנו את הגזירות הקשות שפגעו בחינוך, בתשתיות, ברשויות ובכל השכבות החלשות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אם יש שינוי - אתה חבר ואתה גם יכול לעזור - אני פונה לכל חברי הכנסת מהעבודה וגם מש"ס שנלחמו בקדנציה שעברה בממשלה הקודמת והיו חברתיים במאה אחוז: תמשיכו להיות כך.

ואסל טאהא: אל תיתנו יד לתקציב הזה.

ואסל טאהא: התקציב הזה יוסיף עוד פגיעות בשכבות החלשות.

ואסל טאהא: אני שואל את חברי חברי הכנסת מש"ס, שנלחמו למען קצבאות ילדים: האם השגתם?

ואסל טאהא: האם תשיגו?

ואסל טאהא: דומני שזאת השאלה שעומדת בפני הבוחרים שלכם.

ואסל טאהא: חברי הכנסת מהעבודה, שנאמו כאן מאות נאומים והאשימו את בנימין נתניהו בכל מיני האשמות, שהוא פגע בחברה, פגע בעניים ופגע בשכבות החלשות, אנחנו רואים שהם מטפחים את התקציב שהוא השאיר, והם ממשיכי דרכו של נתניהו.

ואסל טאהא: לכן, אני פונה לחברי הכנסת החברתיים מכל הסיעות להתאחד ולהפיל את התקציב הזה.

דוד טל: אדוני, אני מודה לך מאוד.

דוד טל: חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

דוד טל: חברי הכנסת, מעתה - בעצם, התחלנו בשני הדוברים הקודמים - לכל חבר כנסת יוקצו חמש דקות.

דוד טל: אחרי חברת הכנסת תירוש – חבר הכנסת הרב יצחק לוי, ואחריו – חברי הכנסת אפי איתם, אחמד טיבי, צבי הנדל, חנא סוייד ומאיר פרוש.

דוד טל: אני מקריא את השמות, כך שאם יש חברי כנסת שספונים בחדריהם, שידעו את מקומם כדי שלא יפספסו את תורם.

דוד טל: תודה.

דוד טל: גברתי, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כמובן רוצה להתחיל את דברי בהתייחסות לגזירה של ייקור הלחם.

רונית תירוש: אני חושבת שהנושא הזה טעון חשיבה מחודשת, ואני קוראת לראש הממשלה, למשרד האוצר, לחשוב על כך פעם נוספת ולחזור בהם מהחלטתם.

רונית תירוש: אני חושבת שהלחם הוא סמל.

רונית תירוש: גם אם יסבירו והסבירו לנו שמדובר במניעת גזירה קשה יותר של ייקור ב-21% או יותר וצמצום השיעור, אני חושבת שזה לא הזמן הנכון ויש מקום לעכב את ההחלטה ולחזור ממנה כרגע.

רונית תירוש: אני אצביע בעד התקציב, אף שנשמעו או הושמעו כאן כמה וכמה הערות נכונות על אופי התקציב.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מופתעים - - -

רונית תירוש: לא.

רונית תירוש: אני דווקא אסביר את זה לא כחברת קואליציה - - -

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, היא לא הפריעה לך.

דוד טל: בדקתי ושמתי לב שכשאתה דיברת היא לא פצתה פה ולא הפריעה לך.

דוד טל: יש לך איזה טבע שאתה מוכרח להפריע לאנשים שלא הפריעו לך.

רונית תירוש: חבר הכנסת זחאלקה, אתה מרים לי להנחתה.

ג'מאל זחאלקה: - - - שתי מלים.

דוד טל: לא צריך.

דוד טל: תן לה לומר את דברה, ואתה יכול להסכים או לא להסכים.

רונית תירוש: אתה מרים לי להנחתה, משום שאני הולכת לדבר, לשם שינוי, לאו דווקא כחברת קואליציה, אלא כמי שבאה מהאגף הביצועי.

רונית תירוש: אני רוצה לומר לך בעת מה קורה הזאת במשרדי הממשלה ואיזה נזק יקרה למשרדי הממשלה ולעניים ולחלשים ולכל האוכלוסיות שזקוקות לתמיכה של המשרדים השונים אם לא נאשר את התקציב.

ג'מאל זחאלקה: לשנות אותו.

רונית תירוש: אני אומרת לך שבעת הזאת, גם אם אנחנו מאשרים אותו היום, אנחנו נגיע לביצוע תקציבי בסוף הקיץ במקרה הטוב, ואתה יודע היטב שאז יישארו הרבה מאוד עודפים בתקציבי המשרד, כך שלא יהיה אפשר לממש אותם והרבה מאוד אוכלוסיות תיפגענה.

רונית תירוש: לכן אני כן קוראת לכולם להצביע בעד התקציב ולעשות ככל שניתן, שהרי ברגע שאנחנו מצביעים על תקציב לשנת 2006 אנחנו מתפנים לדיונים לקראת תקציב 2007 - כך אני מעריכה - ושם כדאי לעשות עבודה מאומצת יותר, שאולי תהיה גם יעילה ומועילה יותר.

רונית תירוש: אמרו מי שאמרו, שאנחנו לא יודעים מאין יבואו התקציבים להסכמים הקואליציוניים בהיקף של מעל 3 מיליארדי שקלים.

רונית תירוש: אני רוצה לקוות שלא תהיה גזירה, כפי שאני חוויתי אותה כמה וכמה פעמים, של קיצוצי flat למשרדים השונים, שמשם תבוא הישועה כדי שנממן את ההסכמים.

רונית תירוש: אני חושבת שדווקא בגלל העובדה שההכנסות ממסים רבות ממה שהיה צפוי, יש מקום להפנות את ההכנסות הללו, לרבות ההכנסות מ"ישקר" אבל גם בלי "ישקר" - יש הרבה מאוד הכנסות ממסים - לקחת אותן ולתעל את הכסף הזה לטובת מימוש ההסכמים הקואליציוניים, שדרך אגב, אני רואה בהם הרבה מאוד ברכה.

רונית תירוש: הרי ממה נפשך?

רונית תירוש: מה יש בהסכמים?

רונית תירוש: אם אני אסתכל רק על מפלגת גיל, הגמלאים, ממילא הם החזירו באמצעות ההסכמים הקואליציוניים את מה שרובנו רוצים שיקרה.

רונית תירוש: אם אנחנו כעסנו, בצדק, על תקציב שקיצץ בקצבאות של קשישים וחולים ובתקציבי העברה כאלה ואחרים, יש בהסכמים הקואליציוניים הרבה מאוד תיקונים לעיוותים ולגזירות הלא-נכונים הללו.

רונית תירוש: כך שאני חושבת שבסך הכול ההסכמים הללו משקפים את הרצון של כולנו, או לפחות של מרביתנו.

רונית תירוש: אם אני אהיה יותר ספציפית בעיון בספר התקציב, מטבע הדברים הלכתי והסתכלתי מה קורה בנושאים חברתיים, ומצאתי בשמחה שתהיה תוספת של 400 מיליון שקל למאבק באלימות או למניעת אלימות.

רונית תירוש: אני מאוד שמחה שזו תוספת ולא רק הסתמכות על איגום משאבים בין-משרדי, שהרי אנחנו יודעים בדיוק מה קורה כשמטילים זאת על איגומים בתוך המשרדים.

רונית תירוש: עם זאת, אין לי תשובה בספר התקציב כמה מתוך זה ילך למערכת החינוך לטובת ההתמודדות עם אלימות.

רונית תירוש: החשש לי הוא שלא סתם לא ראיתי זאת בתקציב החינוך.

רונית תירוש: אין שם רמיזה לתוספת.

רונית תירוש: מתוך 400 מיליון השקל לא הולך כלום לחינוך - כך לפחות למדתי.

רונית תירוש: אני חושבת שזה רע, והייתי מצפה שמתוך הסכום הזה ילך תקציב של כ-60 מיליון שקל לטובת מערכת החינוך.

רונית תירוש: אני לא סתם נוקבת במספר הזה, משום שיש שם תוכנית שרק מחכה לתקצוב הזה.

רונית תירוש: אני חושבת שצריך לשרש את הבעיה מן היסוד.

רונית תירוש: לא להילחם באקמול בתופעה, אלא להילחם או למנוע את הסיבות להיווצרות האלימות, ולמערכת החינוך יש תוכנית טובה לכך.

רונית תירוש: דבר נוסף שראיתי ויצאתי מעודדת, זה עידוד אוכלוסיות חדשות להשתלב בשוק העבודה והרחבת היצע מעונות-היום.

רונית תירוש: אמר מי שאמר פה שאין כאן שום בשורה לאמהות.

רונית תירוש: אני חושבת שאם באמת ירחיבו את ההיצע של מעונות-היום, יש כאן בשורה.

רונית תירוש: רק לא ראיתי מחיר נקוב לצדם.

רונית תירוש: אני רואה שזמני הולך ואוזל.

רונית תירוש: דבר נוסף - מדובר על ייעול המגזר הציבורי.

רונית תירוש: בדרך כלל, מדובר על קיצוצי flat.

רונית תירוש: זה ממש לא ייעול.

רונית תירוש: אני קוראת לאנשי האוצר, בעיקר במסגרת התקציב הזה, לעשות קיצוץ דיפרנציאלי ולא flat במסגרת ההתייעלות של המשרדים.

רונית תירוש: אני קוראת לבטל את פיטורי המורים שנובעים בעצם מקיצוץ של 60 מיליון שקל, שזה תוצר של הצעת תקציב מלפני שנתיים ושלוש שנים.

דוד טל: גברתי, אני קורא לך לסיים.

רונית תירוש: שני דברים אחרונים.

רונית תירוש: נכון שזה דיון משולב ומדובר קצת גם בחוק ההסדרים?

דוד טל: את יכולה לדבר על מה שאת רוצה, אבל במסגרת הזמן שלך.

רונית תירוש: נדמה לי שבמסגרת חוק ההסדרים יש דחייה של חוק חינוך חובה לילדים חולים.

רונית תירוש: אני חושבת שזה עוול לאוכלוסייה מאוד מאוד קשה מבחינת ההתנהלות שלה, ואני קוראת לממשלה לבטל את הדחייה הזאת וליישם את החוק מיידית.

רונית תירוש: אין מדובר בסכומי עתק, הסכומים שם הם מוגזמים, וצריך לעזור לעמותת תללי"ם בעניין הזה.

רונית תירוש: הדבר האחרון: מדובר הרבה על "ישקר" ועל הכנסות של מיליארד דולר.

רונית תירוש: אני קוראת לממשלה ולעצמנו להפנות את הכספים לטובת החינוך - - -

חיים אורון: אין אפשרות.

רונית תירוש: מדוע?

דוד טל: בעתיד.

חיים אורון: אין אפשרות להשתמש בכסף, כי נעלתם את התקציב.

דוד טל: בעתיד יהיה אפשר?

חיים אורון: לא, רק אם יפרצו את התקציב.

חיים אורון: עולים לדוכן, ואנשים רואים ובטוחים שהולכים לחלק מיליארד ש"ח.

חיים אורון: אין אפשרות.

יצחק לוי: בתקציב לשנת 2007.

רונית תירוש: אז עם הפנים לשנת 2007, תמיד נכון לומר את זה.

רונית תירוש: נכון להקצות את זה לחינוך מגיל שלוש עד 18, וכן הלאה.

רונית תירוש: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק לוי, ואחריו - כאמור, חבר הכנסת אפי איתם.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האם יהיה אפשר לקרוא לאחד השרים שיהיה שותף בדיון, או שאנחנו מדברים לחינם?

דוד טל: בהחלט, היה פה כרגע – חשבתי שאיתן כבל עדיין יושב כאן.

יצחק לוי: אז אולי נמתין שאחד מהשרים יגיע.

יצחק לוי: יש 25 שרים בממשלה הגדולה הזאת, ואפילו שר אחד אינו מקשיב לדיון.

דוד טל: אני מבקש מהסדרנים לקרוא לשר איתן.

דוד טל: הרב לוי צודק.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, עכשיו אתה יכול להעיר כל מה שאתה רוצה, ובלבד שכשה

דוד טל: דובר ידבר לא תפריע לו.

דוד טל: יש לך עכשיו כמה דקות שאתה יכול לומר בהן כל מה שאתה חפץ.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לדעת מה דעתו של אדוני היושב-ראש על היערכות הממשלה - - -

דוד טל: אמרתי את דעתי, ואמרתי שהנושא הזה עלה בדיון הנשיאות.

דוד טל: ביקשנו, דרשנו, והשר המתאם, וגם נציג הממשלה, שהיה שם, הבטיחו לנו שהם ידאגו - - -

יצחק לוי: הגיע השר.

איתן כבל: השר היה פה.

איתן כבל: יצאתי לרגע למסור משהו לעוזרת.

יצחק לוי: אדוני, זה כבר שלוש דקות שאנחנו ממתינים לשר.

יצחק לוי: לכבוד הממשלה בת 25 החברים ישבה המליאה וחיכתה שלוש דקות.

יצחק לוי: זה בסדר גמור.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר כבל, קודם כול אני רוצה לברך אותך.

יצחק לוי: מי ידאג עכשיו לבדיקות של ההורות אני לא יודע, זאת בעיה.

יצחק לוי: נצטרך לפתור את הבעיה הזאת.

יצחק לוי: יש הרבה מאוד הערות על התקציב.

יצחק לוי: אין ספק שבשנת 2006 לא תצליחו להשיג שום יעד, כי מסגרת התקציב לא תאפשר זאת.

יצחק לוי: לא תצליחו לבטל את הקיצוצים בחינוך; שרת החינוך תצטרך, על כורחה, לפטר 1,000 מורים.

יצחק לוי: אולי בשנת 2007 תוכלו לעשות שינויים, בשנת 2006 כבר לא תוכלו לשנות דבר.

יצחק לוי: בקושי תצליחו לקיים אולי 10%-20% מההבטחות הקואליציוניות שלכם, ולכן מבחינת התקציב הזה כאילו שנה התפספסה, ולא יהיה לכם אומץ להגיד את זה כאן.

יצחק לוי: אין לכם אומץ להגיד: רבותי, עד סוף שנת 2006 אין לנו אפשרות.

יצחק לוי: אלא אם כן היתה הממשלה מחליטה לפרוץ את מסגרת התקציב.

יצחק לוי: אם היא היתה מחליטה לפרוץ את מסגרת התקציב – ואני חושב שזאת ההחלטה שהיה צריך לקבל, מכיוון שיש כסף, מכיוון שזה אפשרי ומכיוון שחבל על השנה הזאת, חבל שמערכת החינוך תסבול עוד שנה וחבל שהעניים יסבלו עוד שנה – הייתם צריכים לפרוץ את מסגרת התקציב ולהגיד: כבר השנה אנחנו יוצאים לדרך.

יצחק לוי: כי הרי אם אתם רציניים, בשנה הבאה בין כך ובין כך המסגרת תהיה אחרת לגמרי; זאת לא יכולה להיות המסגרת.

יצחק לוי: זאת הערה אחת – להוריד ציפיות, עד שנת 2007 לא יקרה שום דבר.

יצחק לוי: אנחנו חיים פחות או יותר עם התקציב הזה, השינויים יהיו מינוריים, לא יהיו שינויים גדולים.

חיים אורון: אתה לא צודק.

יצחק לוי: אולי אני לא צודק אבל זה מה שיהיה.

חיים אורון: אתה צודק עוד יותר, כי ההתחייבויות הקואליציוניות יהיו, ויורידו אותן flat מכל המשרדים.

דוד טל: אם אדוני רוצה ליצור דיאלוג, זה על חשבונו.

יצחק לוי: אני לא בטוח, יכול להיות.

יצחק לוי: יכול להיות שחלק, לכן אמרתי בין 20% ל-30%.

יצחק לוי: אני לא יודע אם הממשלה מסוגלת היום, בהרכב הקואליציוני שלה, לעשות הרבה קיצוצים flat.

יצחק לוי: כשיש מפלגה גדולה שמטילה את מרותה זה אפשרי, אבל היום לשכנע את כל השותפים לעשות flat זה לא כל כך פשוט.

יצחק לוי: אני חושב שזה לא יהיה כל כך פשוט.

יצחק לוי: אני רוצה לגעת בנושא אחר.

יצחק לוי: אדוני השר, אולי אתה יודע לענות לי: איפה נמצא תקציב ההתנתקות הקודמת בתקציב הזה?

יצחק לוי: אני לא מוצא אותו.

יצחק לוי: לא היה לי הרבה זמן לחפש, אבל ניסיתי לחפש ולא מצאתי.

חיים אורון: אגיד לך.

יצחק לוי: למה אתה צריך לגלות את הכול?

יצחק לוי: ההתנתקות עלתה לכם הרבה יותר מכפי שחשבתם, ואת זה שר האוצר הקודם אמר, ראש הממשלה הקודם אמר, ואת ראש הממשלה הנוכחי לא שמעתי בעניין, אבל הדברים נאמרו.

יצחק לוי: ההתנתקות עלתה הרבה יותר מכפי שחשבתם.

יצחק לוי: רק בתי-המלון – אנשים ישבו שמונה חודשים בבתי-מלון.

יצחק לוי: חשבתם שזה ייקח שבועיים.

יצחק לוי: חשבתם ששלב בתי-המלון ייקח שבועיים – כך הממשלה חשבה.

יצחק לוי: היא חשבה שיש קרווילות לכולם וכולם יוכלו לשכור דירות.

יצחק לוי: אנשים ישבו שמונה חודשים בבתי-מלון.

יצחק לוי: לפי מה שנמסר לי – אינני יודע אם המספרים שנמסרו לי הם נכונים – זה מיליון ש"ח ליום בכל בתי-המלון יחד, לכל האנשים.

יצחק לוי: אז נכון שלא כולם ישבו שמונה חודשים, אבל כולם ישבו חמישה חודשים.

יצחק לוי: אחר כך התחילו לצאת, לאט-לאט.

יצחק לוי: איפה הכסף?

יצחק לוי: איפה הכסף הזה בתקציב?

יצחק לוי: עוד לא גמרתם לבנות את המגורים הזמניים ולא התחלתם לבנות את מגורי הקבע.

יצחק לוי: התשתיות הן לא על חשבון המתיישבים ולא על חשבון הפיצויים.

יצחק לוי: הם יבנו את הבתים על חשבון הפיצויים שהבטחתם להם, אבל את התשתיות הממשלה צריכה לממן.

יצחק לוי: אני כבר לא מדבר על פיצויים, על נזקים ועל תביעות.

יצחק לוי: אדוני השר, למה אתם מסתירים מאתנו?

איתן כבל: זה מה שנקרא "אבות אכלו בוסר".

יצחק לוי: אני שואל אותך – לא "אבות אכלו בוסר" – אני שואל, למה אתם מסתירים מאתנו?

יצחק לוי: מאיפה תיקחו את הכסף הזה, מהחינוך?

יצחק לוי: מהלחם?

יצחק לוי: מהעניים?

יצחק לוי: מאיפה תיקחו את הכסף הזה?

יצחק לוי: הכסף הזה איננו בתקציב, זה לא מה שהקצבתם.

יצחק לוי: תדעו לכם, מורי ורבותי, תדעו לכם, עם ישראל, שהממשלה נתונה בגירעון, והתקציב המוצג פה הוא לא תקציב אמת.

יצחק לוי: עוד מעט יתברר שחסר כסף, והחור הגדול, המיליארדים, קשור להתנתקות, שחלק גדול מהפיצויים עדיין לא שולמו, שרוב הפיצויים עדיין לא שולמו.

יצחק לוי: אז חלק יש בתקציב, אבל חלק גדול אין בתקציב, וחוץ מזה הוצאות לא ידועות וכן הלאה.

יצחק לוי: לכן, לסיכום דברי, אני חושב שבשנת 2006 הממשלה פשוט לא תהיה מסוגלת לעשות – לא בחינוך, לא ברווחה ולא בשום תחום אחר.

יצחק לוי: היא תהיה עסוקה בניסיון לסגור את הפערים שנפתחו בעקבות ההתנתקות האומללה והשגויה שהממשלה הקודמת עשתה.

יצחק לוי: זה יהיה המצב.

יצחק לוי: אנחנו כמובן נצביע נגד התקציב.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אפי איתם, ואחריו - חבר הכנסת אחמד טיבי.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אינני יודע אילו גדולות ונצורות תפעל הממשלה הזאת, אבל אין ספק שלהישג אחד היא כבר הגיעה.

אפי איתם: יומיים לאחר השבעתה היא החזירה מושג שחשבנו שכבר עבר מן העולם, המושג הזה נקרא "חצי לחם".

אפי איתם: אנשים נכנסים היום לחנויות המכולת, הם כבר לא מבקשים כיכר לחם פשוטה, שלמה, שבוצעים אותה לפרוסות עבות ומורחים אותה במשהו, וממנה חיים.

אפי איתם: "חצי לחם".

אפי איתם: אז את ה-flat לא התחילו במשרדים, את השיטוח לא התחילו בממשלה המנופחת הזאת, אלא בתקציב השקלים, הצרור הנקוב של המשפחה הענייה בישראל, וזאת הממשלה שקמה על ההכרעה החד-משמעית של הבוחר, שהוא רוצה שינוי סדר עדיפויות חברתי.

אפי איתם: אם יש הונאה ציבורית שהיא הפרוזדור, היא האמא של מה שאחר כך צומח להיות שחיתות, זה הדבר הזה.

אפי איתם: זה לא השחיתות הפרימיטיבית של לקחת משהו לכיס שלך.

אפי איתם: זה פשוט להונות את הבוחרים שלך, את האנשים שנתנו בך אמון.

אפי איתם: כל אחד מאתנו יודע היטב שהתקציב הזה של 2006 הוא תקציב סגור וחסום, ולא ניתן להתחיל בו שום דבר מן הדברים הגדולים שראש הממשלה חזה כאן, שלא לומר הזה, בנאום הפתיחה שלו - אבל גם בתקציבי ארבע השנים הבאות.

אפי איתם: הרי זה ברור שבכל משק משפחתי עושים סדר עדיפויות.

אפי איתם: כשמבטיחים הכול – וגם וגם וגם – לא מבטיחים כלום.

אפי איתם: ומי שמבין מה עומד לפנינו בתחום הביטחוני יודע שתקציב הביטחון לא יוכל להיות מקוצץ, אלא אם כן מדינת ישראל קבעה לה כבר כעובדה שהיא תחיה בצלו של איום גרעיני לשנים רבות – מהלך בלתי הפיך.

אפי איתם: נדמה לי שגם ברור לחלוטין מה יעלה המהלך החברתי - ואני, אגב, מצדד בו, לפחות במקצתו - כי הרזרבות שנצברו, אגב, הן לא תוצאה של איזו פעילות משקית אדירה מופלאה.

אפי איתם: נכון, יש גם צמיחה, אבל זה התחיל בהכבדת יד והכבדת לב לא קטנה על אזרחי מדינת ישראל.

אפי איתם: אני הייתי שר השיכון כשהתחיל המהלך הזה – מיליארד, 750 מיליון שקל קוצצו בן-לילה בסבסוד משכנתאות.

אפי איתם: מאז, משק הנדל"ן בשיתוק עמוק.

אפי איתם: אני כבר לא מדבר על קצבאות הילדים, אני כבר לא מדבר על הקיצוצים בחינוך - כל זה החזיר כביכול כסף, אבל זה לא כסף שהוא נטו צמיחה.

אפי איתם: זה כסף של הכבדת לב, שמי שרוצה להחזיר אותו צריך אכן לוודא שהכסף הזה מורווח כתוצאה מצמיחה, וזה עדיין מוקדם.

אפי איתם: שאל הרב לוי: מאיפה יבוא הכסף להתנתקות, שהיתה?

אפי איתם: אנחנו מדברים על הוצאה בסדר גודל של כ-10 מיליארדי שקל – וגירשו 10,000 איש.

אפי איתם: אם רוצים לגרש 110,000 איש מהבתים שלהם ולבנות בתים חלופיים, ולתת פיצויים – ואנחנו גם נלמד את לקחי חוק פינוי-פיצוי הכושל והמביש שעבר כאן – אז כמה זה יעלה?

אפי איתם: 400 מיליארד שקל.

אפי איתם: אז מאיפה זה?

אפי איתם: ואחר כך עוד משלימים את הגדר, ואחר כך עוד עושים חינוך.

אפי איתם: חברים, הרי ברור לגמרי שבהצבת היעדים האלה, ללא סדר עדיפויות, ללא דירוג – תראו, ממשלת שרון, עם 40 מנדטים, עם עוצמה פוליטית שלא היתה כדוגמתה, הקדישה את הקדנציה שלה כולה לדבר אחד בלבד – לחולל את פשע הגירוש, ואחריו היא התפרקה, היא פירקה את הליכוד, היא הלכה לבחירות.

אפי איתם: אז ממשלת אצבעוני הזאת, שעשויה במעשה מרכבה תפור בגסות, שכבר יש בו מורדים, היא תעשה גם טיפול בגרעין האירני, גם תיקון חברתי, גם גירוש של 110,000 יהודים, גם השלמת הגדר, גם רפורמה בחינוך, והיא עוד תשרוד?

אפי איתם: צריך איזו פרופורציה, איזו הבנה, מה מסוגלת ממשלה לעשות בקדנציה, אם היא רצינית.

צבי הנדל: היא תסתפק רק בגירוש יהודים.

אפי איתם: היא תסתפק רק בגירוש יהודים, נכון.

אפי איתם: אם באמת הדבר הזה יהיה – רק הוא – אז להניח את זה על השולחן, להגיד: נולדנו, קמנו, כדי לגרש יהודים - -

דוד טל: אבקש לסיים.

אפי איתם: - - לא אכפת לנו, לא מביטחון המדינה, כל הדיבור החברתי הוא הבל, התחלנו אותו בחצי כיכר הלחם, וכמובן החינוך יישאר אחר כך לרטוריקה של טרם בחירות.

דוד טל: תודה רבה.

אפי איתם: ממשלת אולמרט חייבת להציב יעד ושוברו בצדו.

אפי איתם: וכל עוד לא נוכל לראות סדר עדיפויות תקציבי רציני – אין אפילו דמי רצינות לחזון שהממשלה הזאת מציבה.

אפי איתם: תודה רבה.

דוד טל: אני מאוד מודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת צבי הנדל ידבר לפני.

צבי הנדל: אם היושב-ראש מסכים.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני.

דוד טל: אין לי שום בעיה, רק בדרך כלל דברים כאלה מסדרים פה במזכירות.

דוד טל: בבקשה.

אחמד טיבי: - - -

דוד טל: זה בסדר, אחמד טיבי, ראיתי שאתה כנראה לא מרגיש טוב, לכן אתה צריך לשתות מים באולם המליאה.

דוד טל: אדוני.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, לא כולם נכחו באולם, אבל לא אחזור על רוב דבריו של ג'ומס ידידי, שקורה לעתים שאני כל כך מסכים אתו.

צבי הנדל: אני לא בטוח שאני אעשה את זה כל כך בכשרון - עשר דקות היו לו - בשלוש הדקות שיש לי.

יצחק לוי: חמש דקות.

צבי הנדל: חמש דקות יש לי?

צבי הנדל: אז כבר חל שיפור משמעותי של 40%.

צבי הנדל: אין לי אלא לומר שכל מלה שלו היתה חקוקה בסלע, ובעיקר הדברים – כדי לא להלאות פעם נוספת באותו סוג של אמירה – שאם רוצים לקיים את מה שצריך לקיים, או את מה שרוצים לקיים, או את מה שהבטיחו לקיים, המינימום שבמינימום זה להגדיל תקציב, ויש מאיפה.

צבי הנדל: ואם רוצים לקיים את מה שהבטיחו בהסכמים הקואליציוניים, וכמו ששר האוצר – חברי ידידי הטוב, שאני מאחל לו בהצלחה – עומד כאן מעל הבמה ואומר: זה יהיה ללא חריגה ממסגרת התקציב, זאת אומרת שייקחו פעם נוספת כסף מהמסכנים והחלשים והחולים והעניים והמגזרים וכו' וכו'.

צבי הנדל: ובגדול, זאת האמת ואין בלתה, ואי-אפשר להתחמק בסיפורים כאלה או אחרים.

צבי הנדל: אבל, אני רוצה לעמוד על דבר אחד.

צבי הנדל: אני הצטערתי שלא שמעתי את מורי ורבי, הרב יצחק לוי, לא ידעתי שמישהו ידבר על זה, אבל חשוב שבבית הזה, ביום דיונים על התקציב – וחבל ששר האוצר לא שומע אותי, הלוואי שבמקרה בחדרו הוא מאזין לדברי - - -

יצחק לוי: אף שר לא שומע אותך.

צבי הנדל: אולי בחדרו, בטלוויזיה, אולי הוא כן שומע.

אפי איתם: 25 שרים, אף שר אחד לא בדיון על התקציב.

אבשלום וילן: זה היחס לכנסת.

צבי הנדל: כולם סומכים זה על זה.

צבי הנדל: 25 שרים, ודאי מישהו נמצא פה.

צבי הנדל: אני רוצה להגיד – בדרך כלל אני לא כל כך אוהב לדבר על זה, כי כאילו זה דבר שנוגע לי וזה עסק פרטי של מישהו.

צבי הנדל: יכולה להיות דעה של עקירה וגירוש יהודים מהשמאל; יכולה להיות דעה מימין; יכולים להיות כאלה שיאמינו שיש תועלת כלשהי לקידום השלום בישראל על-ידי גירושם של יהודים מבתיהם; יכולות להיות דעות שונות – ואתה יכול לאהוב את הדעות או לא לאהוב את הדעות.

צבי הנדל: כמעט הכול לגיטימי, חוץ ממניעים מושחתים, שבגללם זה נעשה – שזה לא לגיטימי – כל השאר לגיטימי, גם אם זה מאוד מאוד מאוד מרגיז אותי.

צבי הנדל: לא יכול להיות לגיטימי, בשום צורה ובשום אופן, וזה כולל את כולם: שמאל, ימין, כולם – חוץ מחברי הכנסת הערבים, שאת דעותיהם אני יודע ומכיר ומבין – לא יכול להיות אף אחד בכנסת שירחץ בניקיון כפיו כלפי מתיישבים עקורים מבתיהם, שגורשו, שאין להם פת לחם, אילולא חבריהם שעוזרים להם - -

דוד טל: אף לא אחד.

צבי הנדל: - - תקשיבו טוב למה שאני אומר – לא להפריע לי בשום דבר – אין להם פת לחם.

צבי הנדל: לא שלא קיבלו פיצויים ומיליארדים וסיפורים; לא שהם בבתי-מלון, זה כבר כולם יודעים.

צבי הנדל: בעתיד יהיה להם אולי - יקבלו חלק ממה שגזלו מהם: לא פיצוי, אין פיצוי שם.

צבי הנדל: אני שונא לדבר על כסף, אבל לפעמים גם זה חייב שייאמר.

צבי הנדל: אלא התשלום על מה שגזלו מהם, על הרכוש שלהם, שעשו אותו בעשר אצבעות ולעתים בדם חברי משפחה – את הכסף הזה עוד לא קיבלו, את דמי ההסתגלות של כמה חודשים, עד שימצאו פרנסה, לחודשים הראשונים עוד לא קיבלו.

צבי הנדל: אחד עוד לא קיבל, לא שהרוב לא קיבלו.

צבי הנדל: למעלה מ-70%, אין להם פרנסה, ואני מדבר על אנשים שכולם, 100%, עבדו.

צבי הנדל: אולי 3% היו מובטלים.

צבי הנדל: היינו גוש שעשה מאמצים עילאיים שלא יהיה מישהו מהחברים שנופל מהשורה.

צבי הנדל: הרמנו אותו, גם אם היינו צריכים לעשות זאת בעבודות יזומות, ובלבד שלא יהיה מובטל.

צבי הנדל: ופתאום, אנשים גאים מגיעים לפת לחם; קמים בבוקר, אין להם מה לעשות.

צבי הנדל: אין מחיר כבד כעונש שצריכים לשלם אלה שהביאו לזה.

צבי הנדל: וכל דבר הכי חמור שעולה על דעתכם, אני מאחל להם מכל הלב; כן יהודי להגיד את זה או לא יהודי להגיד את זה.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה ששר האוצר, בלי להיות הפריץ וה"נאך שלעפער", אני לא אלך לבקש ממנו.

צבי הנדל: אני מאוד מקווה - אם ירצה, יקרא לי - שיפתח את החוק הזה, יראה את הפרטים שלו, יבדוק מה קורה, יראה באיזה כסף זניח מדובר לעומת המיליארדים ששופכים פה כמו זבל לשטויות ולהוויות של עשירים, איך יוכל לתקן את העוול הנורא שנגרם.

צבי הנדל: ולא דיברתי מלה על פוליטיקה ולא אמרתי מלה על "קסאמים" ולא על טרור ולא על בתי-ספר בקיבוצים בנגב ולא על הפחד ושעושים במיטה בלילה.

צבי הנדל: דיברתי על דבר אחד: על התנהלות של בני-אדם לבני-אדם שלא חטאו בכלום.

צבי הנדל: תודה.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת הנדל.

דוד טל: חבר הכנסת אחמד טיבי.

דוד טל: אחריו יעלה ויבוא חבר הכנסת חנא סוייד, אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו - חבר הכנסת בני אלון וחבר הכנסת גפני וחבר הכנסת כץ וחבר הכנסת גלזר.

דוד טל: בבקשה, חמש דקות.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדובר בתקציב שהוא המשכו של התקציב שהוכן על-ידי שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

אחמד טיבי: התקציב ההוא זכה לטונות של ביקורת קטלנית, הן על-ידי מפלגת העבודה, הן על-ידי אנשים מתוך קדימה, וגם אנשים מתוך הליכוד - על-ידי רבים מחברי הבית הזה, אדוני.

אחמד טיבי: מדובר בתקציב המתעמר בשכבות החלשות, מתעלם מהפריפריה, לא מטפל בשיעור הגבוה של דורשי עבודה ולא מהווה תשובה נאותה, אפקטיבית, למכת העוני שמכה ברבדים רחבים של החברה הישראלית.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, הניסיון היום לגנוב את הפטור מחובת ההנחה של התקציב, כאשר עשרות חברי כנסת חדשים לא ראו את הצעת החוק, את הצעת התקציב – א.

אחמד טיבי: ההתייחסות לחברי הכנסת היא מבזה.

אחמד טיבי: חלקם בעלי תואר שלישי אפילו, ולא פצו פה.

אחמד טיבי: רבים מהם אמרו "הן" כחותמת גומי, רק משום העובדה שהם חברי הקואליציה.

אחמד טיבי: זה מצער.

אחמד טיבי: ציפיתי ליחס יותר ענייני, ליחס יותר ביקורתי.

אחמד טיבי: מפלגת העבודה שהתנגדה, רבים מחבריה כיום תומכים, כי מה שרואים מפה לא רואים משם.

אחמד טיבי: הליכוד, שתמך אז כי נתניהו היה שר האוצר, מתנגד, כי מה שרואים משם לא רואים מכאן.

אחמד טיבי: אני לפחות שמח שאני וחברי עקביים.

אחמד טיבי: התנגדנו אז ואנו מתנגדים גם היום, בשל העובדה שאין מזור בתקציב הזה לבעיות החברתיות-הכלכליות, גם הפוליטיות-המדיניות, אגב, והביטחוניות של מדינת ישראל, של הציבור הישראלי, יהודים וערבים כאחד.

אחמד טיבי: עובדת האפליה נגד הציבור הערבי, למשל, אחת מהאוכלוסיות הסובלות מידה הארוכה של האפליה הממסדית במדינת ישראל, קיבלה גושפנקה בהצהרות ממשלה, בהחלטות ממשלה, בהחלטות בג"ץ, מבקר המדינה, מה לא?

אחמד טיבי: כולם הודו ואמרו שיש אפליה שצריך לפתור אותה.

אחמד טיבי: האפליה הממוסדת הזאת, שיצרה פער שהלך וגבר בין הרוב היהודי למיעוט הערבי, טופלה אך ורק ברמה ההצהרתית.

אחמד טיבי: לא היה טיפול סיסטמטי, לא יוצרו כלים, לא תקציבים כדי לצמצם את הפער בשלב ההתחלתי, והוא הלך וגבר.

אחמד טיבי: יש הבדל של 20 שנות תשתיות, אגב, בין יישוב יהודי ליישוב ערבי.

אחמד טיבי: אתה יכול לעבור בכביש בין-עירוני, אתה תדע שאתה עובר ליד יישוב ערבי, כי הכביש מקולקל.

אחמד טיבי: אמרתי כבר בעבר, לצערי הרב, שביישובים הערביים הכול מזופת, חוץ מהכבישים.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אין ברירה אלא להתנגד.

אחמד טיבי: צו השעה והמצפון הוא להתנגד לתקציב הזה.

אחמד טיבי: יש דרישות, כדי לנסות לתקן את הבעיות של המגזר הערבי.

אחמד טיבי: למשל, 60% מהילדים הם מתחת לקו העוני, אדוני.

אחמד טיבי: מחצית מהמשפחות הן מתחת לקו העוני.

אחמד טיבי: יש מחסור מיידי ב-400 כיתות לימוד.

אחמד טיבי: סך הכול מצטבר - 2,000 כיתות לימוד.

אחמד טיבי: יש צורך בפיתוח אזורי תעשייה.

אחמד טיבי: אין, אין אזורי תעשייה.

אחמד טיבי: יש התעלמות מופגנת במטרה לעשות מהיישוב הערבי בית-מלון, שילכו ויעבדו אצל האדון בעיר היהודית הסמוכה.

אחמד טיבי: שלא לדבר על תיירות.

אחמד טיבי: אין תיירות, אין תקציבים לתיירות – לא בנצרת, לא בג'סר-א-זרקא, לא במקומות אחרים.

אחמד טיבי: הכשרה מקצועית, למשל, לנשים - אין.

אחמד טיבי: התעלמות מוחלטת.

אחמד טיבי: זה כוח עבודה אותנטי, פרודוקטיבי – מחצית מהאוכלוסייה.

אחמד טיבי: דיברתי על התשתיות הלקויות, על הכבישים, על העדר נגישות בין יישובים ערביים לבין עורקי תחבורה ראשיים ביישובים היהודיים, ואני כרופא שב ומזכיר את שיעור תמותת התינוקות הגבוה ביותר בארץ בקרב האוכלוסייה הערבית, כמעט פי-שניים אצל ערבים מאשר אצל יהודים, ושיעור תמותת תינוקות אומר הכול על חברה.

אחמד טיבי: שלא לדבר על פתרון מצוקת הדיור, הקצאת חלקות אדמה מהמינהל לזוגות צעירים ותוכניות מיתאר והכפרים הלא-מוכרים בנגב – כל זה במצטבר אומר לך, שיש תמונת פסיפס שהיא תמונה עגומה של אפליה ממוסדת הדורשת עוד העדפה מתקנת שהממשלה ממאנת להנהיג ומסתפקת בהצהרות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

דוד טל: אתה תשב, כנראה, גם על הכיסא הזה כסגן יושב-ראש, או מי מחברי סיעתך, ואז תבין שצריך להישאר במסגרת הזמן.

דוד טל: חבר הכנסת חנא סוייד - בבקשה, אדוני, חמש דקות.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, סיעתי, סיעת חד"ש, ואני נצביע נגד התקציב הזה, ולו מהסיבה הפשוטה שלא ניתנה לי, לפחות, כחבר כנסת חדש כל אפשרות ללמוד את התקציב הזה.

חנא סוייד: אני חושש מאוד שהרוב שהתקציב הזה יעבור בו יושג על-ידי חברי כנסת חדשים, שאני בטוח שלא היתה להם כל הזדמנות לקרוא את התקציב הזה, להבין אותו, לנתח אותו ולהסיק ממנו מסקנות לגבי ההצבעה שלהם, וזה לא לכבודם.

חנא סוייד: זו בעצם פגיעה באותם חברי כנסת חדשים שירימו יד בעד התקציב, כי הם חלק מהקואליציה.

חנא סוייד: אבל אני אנצל את ההזדמנות הזאת, אם זאת המסקנה - אני אנצל את ההזדמנות כדי לתאר במספרים את המצב העגום של האוכלוסייה הערבית, שלא ראיתי איך התקציב הזה, עם כל מה שהספקתי לדפדף בהצעת התקציב, מתייחס אליו.

חנא סוייד: בעצם יש חוסר התייחסות מוחלט לאוכלוסייה הערבית ולצרכים שלה.

חנא סוייד: דרך אגב, כשראיתי את הקופסה הזאת ממש נבהלתי.

חנא סוייד: אמרתי: מה זה?

חנא סוייד: אמרו: זה תקציב, ואת זה צריך לאשר היום, מקסימום עד יום רביעי.

חנא סוייד: אמרתי: אין סיכוי בכלל.

חנא סוייד: זה לא רציני.

חנא סוייד: בכל אופן, אני רוצה להגיד שעל-פי מחקר שערכנו – מחקר מדעי, עם המחלקה לכלכלה באוניברסיטת חיפה – התל"ג, התוצר הלאומי הגולמי, הממוצע לאזרח הערבי הוא בערך שליש מהתל"ג הממוצע במדינת ישראל.

חנא סוייד: מדובר ב-6,000 דולר בערך לעומת כ-17,000 דולר.

חנא סוייד: זה פער גדול מאוד.

חנא סוייד: הוא איום ממש, הפער הזה.

חנא סוייד: אני רוצה להדגיש כאן, שזה הפסד לא רק של האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: זה בסופו של דבר הפסד של המדינה, כי מהעלאת התל"ג של כל האוכלוסייה, בפרט של הציבור הערבי – ויש פוטנציאל גדול אם הפער כל כך גדול – כולם ייהנו.

חנא סוייד: כולם ייהנו מהגידול הזה, גם האוכלוסייה הערבית וגם תקציב המדינה באופן כללי.

חנא סוייד: זאת בעצם החמצה גדולה של האוצר ושל התקציב הזה.

חנא סוייד: אני לא מבקש, כמובן – והציבור הערבי לא מבקש – לטפל בו בדרך של כספים ייעודיים, להעביר לו מזומנים, אלא, לדוגמה, בהשקעה בחינוך במגזר הערבי.

חנא סוייד: היום התבשרנו – בעצם לא התבשרנו – מתוצאות המחקר שערך מרכז השלטון המקומי, שיש פערים גדולים בחינוך של הציבור הערבי בבתי-ספר ערביים.

חנא סוייד: זאת השקעה בחינוך.

חנא סוייד: אם היא מכוונת, ואם היא פרויקט שהאוצר לוקח על עצמו, בסופו של דבר זה עוזר לאוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אלה בעצם לא כספים ייעודיים, אלא השקעה בתשתיות הכרחיות לקידום ולשיפור המצב הכלכלי של האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: דובר כאן על אזורי התעשייה.

חנא סוייד: ההקצאה של שטחים לאזורי תעשייה ביישובים הערביים, גם זה על-פי מחקר שנערך, היא 1:60 בהשוואה לאזורי התעשייה ביישובים יהודיים.

חנא סוייד: זה בעצם אומר שלעיר גדולה כמו נצרת יש אזור תעשייה של 150 דונם.

חנא סוייד: נשווה עם כרמיאל – 1,200 דונם, שבעצם מושכים את מיטב התעשיות במדינת ישראל.

חנא סוייד: אין שום התייחסות לפרק הזה ולאפשרות הזאת.

חנא סוייד: אני חייב לציין, שבדפדוף שעשיתי ראיתי שדובר על כך ששר הפנים יכול ליצור מנגנון מסוים של שיתוף בין רשויות מקומיות באזורי תעשייה קיימים, אבל האפשרות והסמכות ניתנו רק לשר הפנים, שינצל אותן ככוח פוליטי, ולא ניתנו שם פרמטרים או קריטריונים.

חנא סוייד: היה טוב מאוד אם במסגרת חוק ההסדרים היו ניתנים קריטריונים ופרמטרים שעל-פיהם אפשר לקבוע מנגנונים של שיתוף, גם של האוכלוסייה הערבית וגם של האוכלוסייה היהודית, שיהיו אזורי תעשייה משותפים, שתהיה הזדמנות לכך שכולם ייפגשו ויעבדו יחד.

חנא סוייד: יצירת מקומות עבודה חדשים באמצעות אזורי תעשייה, תעסוקת נשים – זה אחד התחומים החשובים ביותר – ומיזמי תעסוקה רציניים; לא תוכניות אכזריות כמו ויסקונסין, שלא מצליחות ולא ממריאות בכלל, אלא עושות עוול לאוכלוסייה.

חנא סוייד: דיברתי על תעסוקת נשים.

חנא סוייד: פתיחת הסקטור הציבורי לפני האוכלוסייה הערבית – היום, בסקטור הציבורי במדינת ישראל - -

דוד טל: לסיום.

חנא סוייד: - - לצערי הרב, יש רק 4%-5% ערבים.

דוד טל: אני מודה.

חנא סוייד: וזאת בעצם אפליה שצריך לתקן אותה, והמכשיר הכי טוב לתיקון הוא בעצם התקציב, שלא עושה אף אחד מהדברים שמניתי.

דוד טל: חבר הכנסת, זה הנאום הראשון שלך, אדוני?

חנא סוייד: לא.

דוד טל: אה.

דוד טל: אז אני מברך אותך, אף שזה לא נאומך הראשון, ואני מודה לך.

דוד טל: תודה לך.

דוד טל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה, ואחריו – כאמור, חברי הכנסת בני אלון, משה גפני, ישראל כץ, אלחנן גלזר, מיכאל נודלמן, יוסף ביילין, אבשלום וילן, רן כהן, דני יתום, דוד אזולאי, אליהו גבאי ואפרים סנה.

דוד טל: אדוני, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, איני יכול לפתוח את דברי על התקציב בלי להזכיר את אותו מעשה ציני ומגונה של העלאת מחירי הלחם, ההחלטה הראשונה שקיבלה הממשלה החדשה; ההחלטה הראשונה של ממשלה שמעמידה כיעד בקווי היסוד שלה את צמצום הפערים החברתיים והקטנת מספר העניים.

מאיר פרוש: החלטה ראשונה זו מראה לאן פניה של הממשלה מועדות, וכולנו יודעים שהיא לא תסתפק בייקור הלחם בלבד, אלא שמתוכנן כבר בשבועות הקרובים ייקור הסוכר, החלב, הגבינות, הביצים, תעריפי הנסיעה בתחבורה הציבורית ומי יודע מה עוד.

מאיר פרוש: כלומר, אדוני היושב-ראש, את כל מה שהוא צורך בסיסי של השכבות החלשות עומדים לייקר בלי להתרגש, בציניות, בקור רוח, ובמידה לא מבוטלת – ואני לא אומר את זה על הממשלה, אבל אולי יש פקידים כאלה – גם של רשעות.

מאיר פרוש: חשוב שנדע לאן פניה של הממשלה החדשה הזאת מועדות שעה שאנחנו מתבקשים להצביע על התקציב לשנת 2006.

מאיר פרוש: אומרים לנו: זוהי הצבעה טכנית.

מאיר פרוש: אמרו: תקציב שהכין שר האוצר הקודם, בנימין נתניהו.

מאיר פרוש: הצבעה טכנית.

מאיר פרוש: בקריאות הבאות נוכל לערוך תיקונים.

מאיר פרוש: ואני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, שממעשיה הראשונים של הממשלה אפשר ללמוד שהתיקונים הצפויים יהיו מזעריים, ומהות התקציב בפועל לא תהיה חברתית, אלא קפיטליסטית, אכזרית, כפי שהגדיר זאת פעם השר שמעון פרס.

מאיר פרוש: אפילו העלות התקציבית – ואני אומר זאת כאשר יושב פה שר בממשלה – אפילו העלות התקציבית של ההתחייבויות שמפלגת קדימה כבר נתנה למפלגות שהצטרפו לקואליציה היא אפסית.

מאיר פרוש: נמצא פה אתנו חבר הכנסת הרב גפני, והוא יאמר לכם: פקידים מתגלגלים מצחוק כשהם רואים את המספרים, ומזכירים לנו את המספרים, מה כבר נתנו לש"ס ומה כבר נתנו לגמלאים, וזאת בשעה שמתחילת שנת 2006 הממשלה כבר צברה עודף תקציבי של 9 מיליארדי ש"ח, עודף ענק שנגרם מריסון הוצאות המשרדים, שנוצר מדי חודש בחודשו מכך שההוצאות בפועל קטנות מהמכסה המותרת על-פי החוק.

דוד טל: חבר הכנסת פרוש, לכן אנחנו מצפים בכיליון עיניים שסיעתך תיכנס, ואז יהיה שילוש דרסטי.

מאיר פרוש: תאמין לי, כאשר אנחנו ניכנס אנחנו נטביע את חותמנו על מה שאמור לקרות בחודשים הקרובים.

מאיר פרוש: בינתיים לא נראה לי שרוצים שנוכל להוכיח שנטביע את חותמנו.

מאיר פרוש: בבקשה תן לי עוד כמה שניות.

דוד טל: אני אתן לך יותר מכמה שניות.

משה גפני: - - -

מאיר פרוש: אמרתי: אם ניכנס נטביע את חותמנו.

מאיר פרוש: לא נראה לי שרוצים שנטביע את חותמנו.

דוד טל: תיכנסו גם תיכנסו.

מאיר פרוש: אבל, אדוני היושב-ראש, ראוי גם שפעם אחת ולתמיד נשרש – חבר הכנסת אורון, אני רוצה שאחת ולתמיד נשרש אצלנו את הנוהג הנפסד שבו נותנים מתנות, כביכול, רק למפלגות המצטרפות לקואליציה.

מאיר פרוש: בשנה שעברה, כולנו יודעים, "העניקו" סכום של 290 מיליון ש"ח לישיבות, לכוללים, לת"תים, להסעות לחינוך העצמאי, לתרבות חרדית, לביטוח לתלמידים, למוסדות פנימייתיים ועוד ועוד.

מאיר פרוש: השנה, לפני כמה ימים, כאשר שאלנו אם הסכום הזה, של 290 ועוד, בגלל 12 חברי הכנסת של ש"ס, ייכנס לתקציב, אמרו לנו: לא.

מאיר פרוש: זה לא נמצא.

מאיר פרוש: אז אני לא נכנס לשאלה אם ש"ס ביקשה או לא ביקשה.

מאיר פרוש: יכול להיות שהיא לא ביקשה, אבל למה צריך לבקש?

מאיר פרוש: למה אנחנו צריכים לבקש כסף לילדים שלנו?

דוד טל: נכון.

מאיר פרוש: מה ההתניה הזאת, אדוני היושב-ראש?

מאיר פרוש: מה המושג הנפסד הזה – אם תהיו בסדר ניתן, ואם לא, לא ניתן?

מאיר פרוש: איזה עולם מושגים מעוות יצרנו פה, במדינה הדמוקרטית, מדינת ישראל?

מאיר פרוש: לא מגיע לילדים שלנו?

מאיר פרוש: לא מגיע לחינוך שלנו?

מאיר פרוש: לא מגיעה הקצבה לפעילות תרבות תורנית במדינה הזאת?

מאיר פרוש: רק אם נהיה ילדים טובים נקבל, ואם לא אז לא? יש כאן צרכים מדרגה א' וצרכים מדרגה ב'? ואני שואל: התקציב הזה, הכסף הזה, מישהו הביא אותו מהבית?

מאיר פרוש: חברי הממשלה הביאו אותו מהבית?

מאיר פרוש: מוציאים אותו מהכיס הפרטי שלהם?

מאיר פרוש: אני חייב להעיר הערה לשר הביטחון החדש, שביום הראשון לכהונתו הוא מכריז באוזני הפלסטינים – ואני רוצה שחברי סיעת העבודה שנמצאים פה ישמעו – ביומו הראשון בתפקיד מכריז שר הביטחון החדש באוזני הפלסטינים, באותו נוסח כמעט: אם תפסיקו את הטרור, ניתן לכם; נהיה נדיבים כלפיכם.

מאיר פרוש: נהיה נדיבים.

מאיר פרוש: במה נהיה נדיבים, ניתן חלקים של ארץ-ישראל לפלסטינים?

מאיר פרוש: מי מסמיך בכלל את שר הביטחון לתת דבר שהוא לא שלו?

מאיר פרוש: בקושי הוא יכול לתת דברים בתוך מפלגת העבודה, הוא יעז לקחת משהו ממפלגת קדימה ולתת לש"ס, לדוגמה?

מאיר פרוש: מה זאת אומרת שהוא לוקח חלקים מארץ-ישראל והוא ייתן אותם לפלסטינים?

מאיר פרוש: מי הסמיך אותו?

מאיר פרוש: הארץ היא שלנו, כי התורה הקדושה קובעת את הגבולות.

מאיר פרוש: בכלל, הממשלה הזאת הולכת לקבוע גבולות.

מאיר פרוש: מי הסמיך את הממשלה הזאת לקבוע גבולות?

מאיר פרוש: אני מציע לכל חברי הכנסת, טרם הצבעתם על התקציב, לשאול את עצמם אם התקציב הזה יביא לכך שבעוד ארבע שנים יהיו בישראל פחות חצי מיליון עניים, כי זה המבחן האמיתי של הממשלה.

מאיר פרוש: העוני, ובמיוחד העוני של הילדים ושל הקשישים, מפורר אותנו מבפנים ומתחיל להוות איום קיומי ממשי על המדינה.

מאיר פרוש: אני אומר לממשלה: אל תתפארו בהישגים של צמיחה בלבד, כי אף מדינה נורמלית לא תוכל להגיע לביסוס כלכלי כאשר רבע מאזרחיה חיים מתחת לקו העוני ו-35% חיים במשפחות עניות.

מאיר פרוש: העובדה ששליש מילדי ישראל חיים בעוני היא הכישלון החמור והטראגי ביותר של המדינה, והמאבק בעוני הוא המבחן של תקציב 2006, ובוודאי של תקציב 2007.

מאיר פרוש: בראש ובראשונה יש להעמיד את עידוד המשפחות ברוכות הילדים במקום גבוה בתקציב, ונזכור זאת בעת שנעצב את הגרסה הסופית של התקציב.

מאיר פרוש: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת בנימין אלון, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת משה גפני.

בנימין אלון: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שומע אנשים, חברי כנסת חדשים, מתלוננים שלא היה להם זמן ללמוד את התקציב.

בנימין אלון: רבותי, היתה לכם חצי שנה ללמוד את התקציב הזה.

בנימין אלון: זה תקציב מדבקה.

בנימין אלון: לא יודע אם שמתם לב, אבל יש פה מדבקות שהדביקו.

בנימין אלון: התקציב הזה מוכן כבר חצי שנה, מודפס.

בנימין אלון: מי שידע שהוא עומד להיות חבר הכנסת, היתה לו חצי שנה ללמוד.

בנימין אלון: מלה לא השתנתה.

בנימין אלון: הדביקו מדבקה ששינתה את התאריך.

צבי הנדל: אפילו שר האוצר אולמרט לא שינה.

בנימין אלון: כן.

בנימין אלון: צריך לגרד ואז כתוב: מאי 2006.

בנימין אלון: כך שחבר הכנסת מרציאנו וכל חברי הכנסת החדשים שאמרו שלא היה להם זמן – זה אותו תקציב.

בנימין אלון: אבל לא זו הבעיה.

בנימין אלון: הבעיה היא עד כמה הצביעות מגעת.

בנימין אלון: התלונה שלי, גברתי היושבת-ראש, היא בעיקר על המפלגות שהדגל החברתי הוא דגלן, כלומר מפלגת העבודה, מפלגת הגמלאים, ש"ס.

בנימין אלון: זהו התקציב של שר האוצר בנימין נתניהו, ששפכו את דמו בראש חוצות והורידו את מפלגתו ל-12 מנדטים.

בנימין אלון: זה תקציב, שעומד כאן פרופסור מכובד, חדש, גם הוא ממפלגת העבודה, ברוורמן, כלכלן בעל שם בין-לאומי, אדם שכרגיל ברום מעמדו ותאריו לא יסכים לשום חלטורה ולשום שליפה מהמותן, ואומר: זה תקציב של עוני ובורות.

קולט אביטל: הוא גם צדק.

בנימין אלון: זה תקציב שכולם פה יצביעו בעדו, כל המפלגות החברתיות.

בנימין אלון: זה התקציב שעומד לדיון כאן.

בנימין אלון: שמעתי את אחד מחברי הכנסת הגמלאים החדשים – משום גילם אני חייב בכבודם – אומר:

בנימין אלון: תנו לנו חסד שישה חודשים, התקציב הבא יהיה יותר טוב.

בנימין אלון: איזו צביעות זאת.

בנימין אלון: זאת אומרת שיש לנו כאן מפלגה, שהיא המובילה של הממשלה, שלה אין בעיות.

בנימין אלון: היא מובילה קו שהיא מזדהה אתו, פחות או יותר, המשך הקו של התקציב הזה של בנימין נתניהו, שבהרבה דברים גם אני לא מבקר אותו.

בנימין אלון: מצטרפים כל הגורמים החברתיים, ומה קרה להם?

בנימין אלון: מה הדגל החברתי שהם הובילו?

בנימין אלון: זה שאמר "המהפכה החברתית", עמיר פרץ, הפך להיות שר הביטחון, והבשורה החברתית היחידה שהוא הביא בינתיים בהחלטותיו היא שהתנתקות זו ססמה יפה, אבל אנחנו צריכים להיות חברתיים, לא כלפי אזרחי ישראל, לא כלפי אזרחי שדרות שלא יכולים לישון מרוב הפגזות, או של צה"ל על שטחים ריקים או של "קסאמים" שנופלים עליהם.

בנימין אלון: אנחנו צריכים להיות חברתיים, לא כלפי ילדי ישראל בתל-אביב, אלא כלפי הערבים שהתנתקנו מהם.

בנימין אלון: מה ההחלטה הראשונה שלו?

בנימין אלון: ש-8,000 פועלים מעזה יסתובבו בתל-אביב.

בנימין אלון: ויהיו פיגועים יותר ממה שהיה בנווה-שאנן.

בנימין אלון: ומה זה מבשר לנו חברתית או ביטחונית?

בנימין אלון: ונוסף על כך, 4,000 סוחרים, ו-1,500 ייכנסו דרך עטרות.

בנימין אלון: כל שרי הביטחון שקדמו לו פחדו ואמרו: יש התנתקות.

בנימין אלון: יש להם בעיות כלכליות, אני מודה, אבל הם בחרו בממשלת "חמאס", בחירות דמוקרטיות, וזה לצערי מה שהם משלמים כרגע.

בנימין אלון: הנשים צריכות למכור שרשראות של זהב שיש להן, והם במסירות יודעים להחזיק מעמד, כמו שהם עשו באינתיפאדות.

בנימין אלון: אני מודה שקשה להם.

בנימין אלון: זה מחירה של דמוקרטיה, וצריך לעזור להם.

בנימין אלון: אז זה תפקידו של השר החברתי, לבטל את ההתנתקות על-ידי הכנסת פועלים ערבים לתל-אביב, בסיטונות, כדי שיהיו פיגועים?

בנימין אלון: זאת בשורה חברתית?

בנימין אלון: היום הוא לא יכול היה להעביר בוועדת הכספים תקציב מיגון לעוטף-עזה, 51 מיליון.

בנימין אלון: כואב לראות את הצביעות.

בנימין אלון: שקדימה מגישה אותו תקציב, אני מבין.

בנימין אלון: אבל שמפלגת העבודה, הגמלאים וש"ס – פתאום כל האקדמאים והעיתונאים ויפי-הנפש שהצטרפו לכנסת, תוך שבוע הופכים להיות פוליטיקאים?

בנימין אלון: סותמים את האף ומצביעים בניגוד לרצונם?

בנימין אלון: Welcome to the club.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת ישראל כץ.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אהוד אולמרט, בהיותו שר התמ"ת, לא לפני דור, ממש לא מכבר, ביקר באופן הכי חריף שיכול להיות – אני לא הייתי מסוגל לעשות את זה כמוהו – את התקציב שהגיש בשעתו שר האוצר בנימין נתניהו.

משה גפני: אני רוצה לומר לכם, רבותי חברי הכנסת, שנטיתי להאמין לו, מכיוון שאני באמת סברתי שהתקציב שהגיש בנימין נתניהו הוא תקציב חמור מאין כמותו, שאיננו ראוי למדינה מתורבתת.

משה גפני: הלכנו לבחירות, ובאמת בנימין נתניהו קיבל מכה קשה בבחירות.

צבי הנדל: לא בבחירות, הוא נהיה שר אוצר לפני זה.

משה גפני: אני מדלג על זה, מכיוון שאין לי מספיק זמן.

משה גפני: אחרת הייתי מדבר כל הלילה והייתי מסביר את כל ההשתלשלות של הדברים.

משה גפני: אבל נדלג על זה שהוא היה שר האוצר.

משה גפני: היום באים ומניחים הצעת תקציב וחוק הסדרים על שולחן הכנסת.

משה גפני: מניחים אותם ראש הממשלה אהוד אולמרט ושר האוצר הירשזון ושר הביטחון עמיר פרץ ושר התמ"ת אלי ישי ומפלגת הגמלאים, שהלכו לבחירות וקיבלו קולות מהסיבה הזאת של תקציב נעדר חמלה, תקציב שעושה עוול מאין כמותו לחברה בישראל, ומבקשים מהכנסת.

משה גפני: מה התירוץ שנאמר לנו היום?

משה גפני: קודם נעביר תקציב.

משה גפני: ואני רוצה לשאול אתכם, חברי הכנסת: היתה חצי שנה, בחצי השנה הזאת ידעו שבאיזה שלב יצטרכו להביא תקציב.

משה גפני: ישבו פקידים במשרד האוצר ומה הם חשבו?

משה גפני: לא התחשבו במה שאמר ראש הממשלה בעניין הזה, לא התחשבו במה שאמרו המפלגות שהיום בשלטון בנושא החברתי.

משה גפני: מביאים את אותו דבר, את אותו תקציב, שאין בו לא חינוך ולא רווחה, אין בו לא בריאות ולא שום נושא שמעניין את אזרחי ישראל.

משה גפני: אין בו שום דבר לגמלאים, כלום.

משה גפני: אין בו שום בשורה בנושא החינוך.

משה גפני: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, לדבר על המדיניות שמדריכה את התקציבים של השנים האחרונות ואת התקציב הנוכחי שעליו נידרש להצביע.

משה גפני: אנחנו הופכים להיות חברה חסרת אחריות, חסרת חמלה.

משה גפני: הבדלי המעמדות בהיסטוריה של העמים השונים - הבדלי המעמדות והפערים האלה, כך שיכולות להיות משכורות עתק של אנשים בחברה, שאפילו אנחנו, חברי הכנסת, יכולים לקבל משכורת במשך שלוש שנים, ויש אנשים במשק הישראלי שמקבלים את הסכום הזה בחודש.

משה גפני: ומנגד יש אנשים, באותה מדינה קטנה או באותה עיר, שנוברים באשפתות כדי להביא אוכל לילדים שלהם - עולים חדשים, ותיקים, תושבי ערי פיתוח, בשכונות.

משה גפני: ומספרים לנו סיפורים שיש תוכנית למלחמה בעוני, יש תוכנית לצמצם את פערי המעמדות.

משה גפני: אני לא יודע, אני מייצג את יהדות התורה, רוצים שניכנס לקואליציה, נותנים לנו תפקידים; אמרנו להם, לפני שמדברים על תפקידים, מה הולכת הממשלה לעשות?

משה גפני: זה מה שהולכת הממשלה לעשות?

משה גפני: את התקציב הזה?

משה גפני: את חוק ההסדרים הזה?

משה גפני: להצביע עכשיו, להצביע בעד ומה יהיה הלאה?

משה גפני: אמר חברי הרב פרוש - חבר הכנסת מיכאלי, אתה היחיד שמייצג כאן את ש"ס - - -

איתן כבל: מי אמרת?

משה גפני: חבר הכנסת מיכאלי.

איתן כבל: לפני כן.

משה גפני: הרב פרוש.

משה גפני: השר כבל, אני נגד התקציב אבל נהנה להגיד "השר כבל".

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת מיכאלי, יהדות התורה ניהלה משא-ומתן לפני שנה וארבעה חודשים, ואמרנו, יש תקציב של חינוך חרדי - הסעות, ביטוח תלמידים, ישיבות, וחתכו אותו באופן הכי חמור, אין שום מגזר במדינת ישראל שנחתך תקציבית כמו המגזר הזה.

משה גפני: הגענו להסכם שנקבל 290 מיליון שקל לסעיפים השונים - -

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, תם זמנך, תנסה לצמצם.

משה גפני: משפט אחרון.

משה גפני: - - 290 מיליון שקל כדי להתחיל לצמצם את הפערים.

משה גפני: בסדר, התחלנו לדבר, הרי יוציאו את זה, זה כמו שיטת העזים.

משה גפני: לא היית בצוות המשא-ומתן של ש"ס.

משה גפני: אני שואל, למה לא ביקשתם שיחזירו את 290 המיליון?

משה גפני: גם בהסכם שלנו אז דובר, שיתחילו לצמצם את הפער, אבל 290 המיליון - מה, אין לכם ילדים בחינוך החרדי?

משה גפני: אתם לא צריכים ביטוח תלמידים?

משה גפני: אתם לא צריכים הסעות?

משה גפני: אין לכם ישיבות?

משה גפני: אין לכם הזנה?

משה גפני: כלום, משהו?

משה גפני: אני מאוד מכבד את זה שנכנסתם לקואליציה, שר התקשורת, זה מאוד חשוב, משרד שרצו לסגור אותו אבל אני מתאר לעצמי שהשר החדש יפתח אותו.

משה גפני: שר התמ"ת, משרד התמ"ת זה משרד מאוד חשוב, הוציאו ממנו את המינהל, בסדר, אבל הדבר הכל-כך אלמנטרי - אתם תצביעו בעד תקציב שבו אין חמלה, אין רווחה, אין חינוך, יש אפליה.

משה גפני: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת ישראל כץ - לא נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלחנן גלזר.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אלחנן גלזר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אכן צדק חברי חבר הכנסת משה גפני.

אלחנן גלזר: קיבלנו את התקציב בצהריים, אכן לא הספקנו לקרוא אותו, אנחנו לא מתיימרים להבין מה יש בו ומה אין בו.

אלחנן גלזר: לכן החלטנו להגיש רשימת דרישות לחוק ההסדרים בכל נושא הגמלאים, כדי שנוכל לכסות לפחות את הדברים שלנו, את הנושאים שהתחייבנו עליהם לבוחרים שלנו.

אלחנן גלזר: אני אפרט אותם, ולהלן עיקרם.

אלחנן גלזר: הראשון שבהם, בעקבות העלאת מחיר הלחם, דבר הפוגע בעיקר ב-220,000 גמלאים מקבלי הבטחת הכנסה, אני אדרוש לפצותם ב-10 שקלים לחודש, שלכאורה נראים כסף קטן אבל בעבורם זה כסף גדול.

אלחנן גלזר: הכסף הזה מסתכם ב-25 מיליון שקל לשנה.

אלחנן גלזר: כל זאת במקום לדרוש את החזרת מחיר הלחם לקדמותו.

אלחנן גלזר: כידוע, גם העשירים ייהנו מכך ולא זאת כוונתנו.

אלחנן גלזר: השני, הבטחת הכנסה לנזקקים - - -

קולט אביטל: מה עם יתר האזרחים הנזקקים, רק הגמלאים?

אלחנן גלזר: לא אמרתי גמלאים, אמרתי 220,000 גמלאים, ואכן, זה כולל את כל הנזקקים שמקבלים הבטחת הכנסה.

משה גפני: אני מכיר אנשים בני 30 שאין להם כסף לקנות לחם.

יורם מרציאנו: יש נזקקים שהם לא גמלאים.

אלחנן גלזר: אולי המלה גמלאים לא נכונה.

אלחנן גלזר: התכוונתי לכל הנזקקים.

יורם מרציאנו: - - -

אלחנן גלזר: בשלב הראשון נדאג לאלה, בשלב הבא נדאג גם לאחרים.

יורם מרציאנו: תפסיקו להיות מפלגה סקטוריאלית.

אלחנן גלזר: כולן מפלגות סקטוריאליות וגם אנחנו.

אלחנן גלזר: הדרישה השנייה - הבטחת הכנסה לנזקקים.

אלחנן גלזר: בהסכם הקואליציוני שלנו מופיע, שנדרוש להעלות את הבטחת ההכנסה ב-75 שקלים לאדם בודד וב-100 שקלים לזוג.

אלחנן גלזר: נדרוש להגדיל את זה ל-100 שקלים לבודד ו-150 שקלים לזוג, עוד בשנת 2006.

אלחנן גלזר: בשנת 2007 נדרוש אפילו להגדיל את הסכום הזה.

אלחנן גלזר: הדרישה השלישית היא נושא היציאה לפנסיה בגיל 67, מה שהיה כידוע 65, מה שגרם לצרות רבות ומצוקות לגמלאים, שהגיעו לגיל 65, נפלו בין הכיסאות, לא קיבלו גמלה לא ממקום העבודה שלהם ולא מהמוסד לביטוח לאומי.

אלחנן גלזר: נאמר להם: חכו שנתיים עד לגיל 67 ותתחילו לקבל גמלה.

אלחנן גלזר: יתירה מזאת, תמשיכו לשלם תגמולים ל"מבטחים" בעבור השנתיים שלא תקבלו משכורת, לא מכאן ולא מכאן.

אלחנן גלזר: נדרוש להחזיר את הגיל - 65 לגברים ו-60 לנשים.

אלחנן גלזר: בנושא ההצמדה של קצבאות הביטוח הלאומי למדד – שמענו שיש כוונה להצמיד את קצבאות הביטוח הלאומי למדד במקום לשכר הממוצע למשק.

אלחנן גלזר: כידוע, זה יוריד את הקצבאות בסכום לא מבוטל.

אלחנן גלזר: נדרוש לבטל את הרעת התנאים הזאת.

אלחנן גלזר: נושא חמישי, נושא אלמנות צה"ל - כידוע, 85% מהן מקבלות גמלאות.

אלחנן גלזר: יש כוונה לבטל את גמלאות אלמנות צה"ל לאלמנות שיש להן ידוע בציבור.

אלחנן גלזר: לאלה שנישאו הורידו את הגמלה, וכעת יש כוונה לבטל גם לאלה שיש להן ידוע בציבור.

אלחנן גלזר: נדרוש לבטל גזירה זו, כאן גם לאלמני צה"ל, ויש כאלה רבים.

אלחנן גלזר: נושא אחרון, בעיית גמלאי תע"ש וגמלאי "ביקור חולים".

אלחנן גלזר: כידוע, גם תע"ש וגם "ביקור חולים" הוציאו עובדים לגמלאות.

אלחנן גלזר: תע"ש הוציאה 1,100 עובדים ו"ביקור חולים" הוציא 700 עובדים לפנסיה מוקדמת.

אלחנן גלזר: הם משמשים כבני-ערובה למצב הקופה של המפעלים שלהם ותלויים בו.

אלחנן גלזר: יש כסף בקופה – מקבלים גמלה, אין כסף בקופה – לא מקבלים גמלה.

אלחנן גלזר: אנחנו נדרוש להעבירם למינהל גמלאי ישראל על מנת לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

אלחנן גלזר: עד כאן דברי.

אלחנן גלזר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת יוסף ביילין.

אלחנן גלזר: הערה קטנה לחבר הכנסת נודלמן.

אלחנן גלזר: זה נאומי הראשון כאן, אני דורש לקבל את הברכה המגיעה לי.

מיכאל נודלמן: זה היה נאום ראשון, ואני מברך את חבר הכנסת גלזר ומאחל לו עבודה טובה - - -

קולט אביטל: ועל הנאום התכליתי.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הפרוצדורה הזאת מוכרת לכולם, למי שוותיק בבית הזה - כשמקבלים תקציב, תמיד יש אופוזיציה, תמיד יש קואליציה, ובאופוזיציה תמיד הכול לא טוב, בקואליציה חלק טוב, חלק לא טוב.

מיכאל נודלמן: אבל אני שמעתי פה שאין בארץ - אין חינוך, אין בריאות, אין שום דבר.

מיכאל נודלמן: חברים, אל תגזימו, יש הכול בארץ, אבל צריך להיות סדר עדיפויות - מה חסר, מה לא טוב.

מיכאל נודלמן: חצי שנה כמעט אנחנו בלי תקציב, ומי נפגע מזה?

מיכאל נודלמן: השכבות החלשות בראש ובראשונה.

מיכאל נודלמן: העשירים לא נפגעים מזה.

מיכאל נודלמן: אפשר לדבר הרבה, אבל אני מצביע בקריאה הראשונה בעד התקציב, כדי שהוא יעבור בקריאה ראשונה, ואחר כך אפשר לשפר כמה דברים, אבל לא הכול.

מיכאל נודלמן: יש מגבלות בתקציב.

מיכאל נודלמן: אלה רוצים מההתחלה קצבאות ילדים, הגמלאים רוצים תוספת לגמלאות, כל אחד, אני רוצה בנייה לעולים חדשים, אני רוצה בשביל המדענים העולים החדשים, וחסרו 20 מיליון שקל לתוכנית קמ"ע.

מיכאל נודלמן: צריך להיות איזה סדר עדיפויות.

מיכאל נודלמן: אני מבין שכואב לכולם, וגם לי, הפער הגדול שעכשיו קיים בין עשירים לעניים.

מיכאל נודלמן: שמעתי פה שלא צריכים להיות עשירים בארץ.

מיכאל נודלמן: אם לא היו עשירים היינו כולנו עניים, המדינה היתה ענייה.

מיכאל נודלמן: צריך לחשוב על מה מדברים.

מיכאל נודלמן: חבר כנסת אחד אומר פה - אני לא קראתי, אני לא הספקתי, ביקשתי מהיושבת-ראש לא לדבר היום, אבל אחר כך הוא אמר שרע לילדים, רע לחינוך, אין כסף שם, אין כלום.

מיכאל נודלמן: הוא לא ראה מה שהם כתבו - - -

מנחם בן-ששון: אז הוא אובייקטיבי.

מיכאל נודלמן: זה דמגוגיה.

מיכאל נודלמן: צריך לקרוא, אחר כך לדבר.

מיכאל נודלמן: עכשיו אני רוצה להגיד דבר נוסף.

מיכאל נודלמן: יש פער גדול - או יש כסף, אני לא רוצה רק כסף, אני רוצה תוכנית פעולה, על מה הולך הכסף.

מיכאל נודלמן: כי יכול להיות הרבה כסף, ותוצאות - כלום.

מיכאל נודלמן: ועוד דבר אחד.

מיכאל נודלמן: אנחנו אומרים שאנחנו צריכים לצמצם פערים.

מיכאל נודלמן: איך לצמצם?

מיכאל נודלמן: אתם חושבים שפער אפשר לצמצם בשנה אחת?

מיכאל נודלמן: לזה צריך תוכנית לטווח ארוך, לא פחות מחמש שנים כדי לצמצם את הפער הזה.

מיכאל נודלמן: אני רק מסכים שלא מובן, גם אני לא יודע מאיפה יהיה כסף להסכמים הקואליציוניים.

מיכאל נודלמן: לזה יהיה כסף מקיצוצים במשרדים, ואני לא יודע למה מביאים קיצוצים כאלה, אבל אין ברירה.

מיכאל נודלמן: לסיום אני רוצה להגיד, אני מסכים עם זה שהתקציב הוא לא מאוזן ולא יהיה בחיים שלנו תקציב שיהיה מאוזן וטוב לשמאל, ולמרכז ולימין.

מיכאל נודלמן: לכן, חברים, בגלל זה אני אומר עוד הפעם, חצי שנה אנחנו בלי תקציב וזה רע מאוד למדינה ולשכבות החלשות.

מיכאל נודלמן: אני קורא לכולם להצביע בעד התקציב בקריאה ראשונה, ואחר כך, לקראת הקריאה השנייה והשלישית אפשר להביא שינויים בתקציב.

מיכאל נודלמן: אני לא חושב שכל השינויים שאנחנו רוצים אפשריים.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לעשות עבודה טובה לקראת תקציב 2007.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יוסי ביילין, בבקשה, ולאחריו - חבר הכנסת אבו וילן .

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הדיון המשולב הוא דיון גם על חוק ההסדרים וגם על התקציב, ושניהם מאוד מאוד בעייתיים.

יוסי ביילין: הם בעייתיים לאופוזיציה, הם בעייתיים לקואליציה, והם גם בעייתיים למי שמתכוון להצביע עבור התקציב, בוודאי עבור חוק ההסדרים, רק משום מבט לעתיד שאומר, בקריאה השנייה והשלישית זה ישתנה.

יוסי ביילין: הם בעייתיים משום שאי-אפשר שהשינוי יהיה שינוי אמיתי בקריאה השנייה, בגלל העובדה שאין שום אפשרות להגדיל את ההוצאה הציבורית ב-2006.

יוסי ביילין: הדבר כבר נאמר כאן והוא מאוד מאוד נכון.

יוסי ביילין: מי שמתכוון לעשות את השינויים שנזכרים בהסכמים הקואליציוניים, בעיקר אלה עם מפלגת הגמלאים ומפלגת העבודה - שני הסכמים, אגב, שאנחנו כמרצ-יחד יכולים רק לשמוח עליהם ולתמוך בהם, אין לנו בעיה עם ההסכמים האלה, אבל מי שמתכוון לממש את ההסכמים האלה צריך להראות מקור.

יוסי ביילין: ואם המקור יהיה באמת, כפי שכבר נאמר כאן, קיצוץ across the board, בכל המשרדים, מה שבדרך כלל הממשלה עושה במצבים מהסוג הזה, כשאין לה מקור אחר, אז איפה המשרדים האלה?

יוסי ביילין: מאיפה יקצצו?

יוסי ביילין: רק ממשרדים שבהם יש באמת תקציבים משמעותיים, ואם כבר אמרנו משרד הביטחון, אז זה משרדים חברתיים.

יוסי ביילין: התוצאה של זה היא שהמטרה הגדולה של מי שהלך עם דגלים חברתיים והאמין בכך שאפשר להביא כאן לשינוי וכאילו קיבל את מה שרצה בהסכמים הקואליציוניים - בסופו של דבר הוא ימצא את עצמו מצד אחד אולי מקבל משהו ומצד שני מוותר על דברים מאוד מאוד מרכזיים ומאוד מהותיים, שזה שירותים של משרדים חברתיים.

יוסי ביילין: אז מה יהיה?

יוסי ביילין: אז יהיו פחות שירותים.

יוסי ביילין: מנושא - סתם אני אומר עכשיו בתור שר המשפטים לשעבר - סניגוריה ציבורית אפשר לקצץ?

יוסי ביילין: אפשר להגיד שבסניגוריה הציבורית, הזכות לסניגוריה הזאת תהיה למי ששכרו או הכנסתו עוד יותר נמוכים.

יוסי ביילין: אז יקבל את זה מישהו שהוא עני שבעניים, ומי שהוא עני סתם לא יקבל את הזכות הזאת.

יוסי ביילין: ולעומת זאת, יהיה איזה גידול מאוד מאוד מוגבל בקצבאות ילדים או בקצבה אחרת.

יוסי ביילין: זה ממש דוגמה למי ששכרו יוצא בהפסדו.

יוסי ביילין: זאת בעיה אחת שאני חושב שמצדיקה את כל הביקורת האמיתית שנאמרת כאן לגבי התקציב.

יוסי ביילין: הדבר השני הוא לגבי חוק ההסדרים.

יוסי ביילין: תראו, אני הייתי על-יד העריסה של החוק הזה.

יוסי ביילין: החוק הזה נולד ב-1985, לפני 21 שנים.

יוסי ביילין: הוא נולד, כהרבה מאוד דברים, כצורך שעה.

יוסי ביילין: היתה אז תוכנית כלכלית, הצלנו את המשק, ממשלת אחדות לאומית, אני אז הייתי מזכיר הממשלה.

יוסי ביילין: באמת, ימים ולילות, עם מודעי, עליו השלום, ופרס, ייבדל לשנים רבות ולחיים טובים וארוכים, והובלנו לדבר מאוד מרחיק-לכת.

יוסי ביילין: אבל אמרנו, אי-אפשר להעביר תקציב כזה בלי לעשות כמה שינויים בחקיקה, כי אם אתה לא עושה שינויים בחקיקה, אתה לא יכול לעשות את הקיצוצים שאתה חייב לעשות, ואלה קיצוצים אדירים, בתקציב.

יוסי ביילין: ואז אמרנו, במקביל לתקציב נעביר חוק הסדרים שרק ישנה קצת את ההסדרים הקיימים ויאפשר לנו להעביר את החוק.

יוסי ביילין: וזה התחיל בחוק רזה.

יוסי ביילין: זה הפך להיות מסורת ששום ממשלה, לא של שמאל ולא של ימין, לא הצליחה להעביר.

יוסי ביילין: אני קורא את חוק ההסדרים, אני רואה שם דברים על תכנון ובנייה, על איכות הסביבה, כל מה שהממשלה לא יכולה להעביר ביום חול היא מעבירה דרך הדבר הזה.

יוסי ביילין: אני חושב שהדבר הזה הוא רעה חולה.

יוסי ביילין: מספיק לקרוא את חוק ההסדרים, מספיק לקרוא את הכותרות של חוק ההסדרים כדי להבין שיש כאן עיוות קונסטיטוציוני ממדרגה ראשונה; זאת מלבד זה שהחוק פוגע באמת בשירותים חיוניים בתחום החברתי, ואז שוב הרווח יוצא בהפסדו.

יוסי ביילין: לכן, הצירוף הוא לא רק צירוף של דיון על תקציב ועל חוק ההסדרים.

יוסי ביילין: הוא צירוף מאוד בעייתי של תקציב שלא ישתנה באופן מהותי ושבסופו של דבר יפגע בשירותים החברתיים החיוניים, ושל חוק הסדרים שמזמן היה צריך לעבור מן העולם, או לפחות לעבור דיאטה שלצערי הוא לא עבר.

יוסי ביילין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אבשלום וילן, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את השר איתן כבל – ברכותי להיכנסך לתפקידך.

אבשלום וילן: הייתי רוצה לשאול אותך, השר איתן כבל, הבוקר שמעתי את חבר הכנסת מרציאנו וחברת הכנסת שלי יחימוביץ עושים שרירים, אבל כולנו מכירים את עשיית השרירים לפני הקריאה הראשונה ואחריה.

אבשלום וילן: אני שואל ברצינות – אתם הלכתם למערכת הבחירות הזאת עם שינוי חברתי מרחיק-לכת.

אבשלום וילן: היו לכם ארבע תביעות, הודעתם שאתם הולכים לשנות את סדר העדיפויות.

אבשלום וילן: אני שואל אותך, בלי לנסות לקנטר: האם שינוי סדר העדיפויות, כאשר יושב-ראש מפלגת העבודה התמנה לשר הביטחון, יסתכם במלל, או – כפי שהעיר בצדק חבר הכנסת ביילין – שברגע שמסגרת התקציב נקבעה, כל השינויים היפים שהעברתם בהסכם הקואליציוני באים על חשבון דברים אחרים?

אבשלום וילן: יהיה פה משחק סכום אפס.

אבשלום וילן: ואני שואל אותך, השר כבל, האם לקראת הקריאה השנייה והשלישית תביאו לשינויים מהותיים בתקציב, אשר יעשו סדר עדיפויות אחר מהבחינה החברתית?

אבשלום וילן: אם לא תעשו את זה, חבל על ישיבתכם בממשלה, חבל על הזמן, חבל על הכול.

אבשלום וילן: בואו לא נתרשם משרירים שעשו חברי כנסת חדשים ושזכו לקצת תקשורת.

אבשלום וילן: אני שואל אותך ברצינות, במהות של הדברים – לא שמענו מכם מלה אחת ברורה מה אתם מתכוונים לעשות בעוד שלושה שבועות, כאשר התקציב יגיע לקריאה שנייה ושלישית, על מה אתם מתכוונים להיאבק.

אבשלום וילן: דבר שני, עמד פה יושב-ראש הכנסת הקודם, חבר הכנסת רובי ריבלין, ואמר את האמת: חוק ההסדרים הוא חוק אנטי-דמוקרטי בעליל.

אבשלום וילן: אני מתפלא על יושבת-ראש הכנסת החדשה שהעבירה את זה "קארט בלאנש".

אבשלום וילן: אני מבין שעדיין יש עבודת מטה על החוק הזה שנעשתה בכנסת הקודמת.

אבשלום וילן: אפשר להוציא את ניירות העבודה, להביא את זה השבוע או בשבוע הבא לוועדת הכנסת ולהחליט מה מפצלים.

אבשלום וילן: לדוגמה, יש בחוק ההסדרים סעיף שנקרא הקמת רשות מים - ביטול נציב המים, רפורמה מרחיקת-לכת.

אבשלום וילן: בכנסת החמש-עשרה עסקה במשך שמונה חודשים ועדת חקירה פרלמנטרית בראשות חבר הכנסת דוד מגן בכל נושא המים.

אבשלום וילן: היא גיבשה חוברת של 250 עמודים עם עיקרי המלצות.

אבשלום וילן: מישהו דן בזה ברצינות?

אבשלום וילן: מישהו מנסה ליישם את זה?

אבשלום וילן: מביאים לנו עכשיו את טיוטת האוצר לרפורמה מרחיקת-לכת שנקראת רשות מים בלי שנערך על זה דיון בכנסת ישראל, בלי שנערך על זה דיון רציני בממשלת ישראל.

אבשלום וילן: הרי כל ילד יודע – מגיעים לממשלה, מתווכחים 16 שעות, מרימים ידיים, מורידים ידיים.

אבשלום וילן: שום דיון אמיתי לא נערך בממשלה.

אבשלום וילן: הדיון האמיתי נערך במסגרת אגף התקציבים באוצר, ולאחר מכן, הדרך היחידה לחסום היא בין הקריאה הראשונה לשנייה ולשלישית, אם הכנסת מחליטה שהיא מפצלת חוקים כאלה ורפורמות כאלה מחוק ההסדרים ומביאה אותם לדיון ענייני.

אבשלום וילן: לדוגמה, נושא המים בוועדת הכלכלה.

אבשלום וילן: אני גם רוצה להזכיר לחברי הבית מה אמר בג"ץ רק בשנה שעברה על חוק ההסדרים ועל הניסיון הבלתי-תקין בעליל לבצע קודם כול חסימת חקיקה של חוקים שהתקבלו על-ידי כנסת ישראל במסגרת חוק ההסדרים.

אבשלום וילן: בג"ץ אמר דברים מפורשים.

אבשלום וילן: לאור בג"ץ, יושב-ראש הכנסת הקודם ניסה לתקן את המעוות.

אבשלום וילן: השר כבל, הרי עמדתך בנושא חוק ההסדרים כעמדתי בדיוק.

אבשלום וילן: לכם יש שבע אצבעות בממשלה מתוך 25.

אבשלום וילן: אתם צריכים להיות הראשונים לדרוש שכל הדברים הבלתי-רלוונטיים יפוצלו לוועדות הכנסת.

אבשלום וילן: מה זאת כבשת הרש הזאת, החוק שהעביר בזמנו חבר הכנסת זבולון אורלב לגבי ילדים חולים במערכת החינוך - שוב חוסמים את זה.

אבשלום וילן: לאוצר יש תמיד אותה שיטה – שהחוקים החברתיים, הקטנים, המסכנים, של 5 מיליוני שקלים לשנה, 10, 20 מיליון שקל בשנה, אותם חוסמים במסגרת חוק ההסדרים.

אבשלום וילן: זה הצדק החברתי המפואר של כל ממשלות ישראל.

אבשלום וילן: ואני שואל את מפלגת העבודה – מהפכה חברתית, שינוי סדר העדיפויות.

אבשלום וילן: אם אתם רק חוצים את הקווים, יש לכם יחד עם האופוזיציה בוועדת הכנסת אפשרות לפצל ולעקר ולסרס, בעצם לרוקן מתוכנו את הרוב המכריע של חוק ההסדרים.

אבשלום וילן: אין לו דבר אמיתי עם התקציב.

אבשלום וילן: זה טרמפ שהאוצר תופס שנה אחרי שנה על עבודת הכנסת, וזה דבר בלתי תקין בעליל במדינת חוק.

אבשלום וילן: ביסודו של דבר מדובר כאן על הפרדת רשויות.

אבשלום וילן: הרשות המבצעת איננה ריבונית בנושא חקיקה כלפי הכנסת.

אבשלום וילן: אם זאת היתה ממשלה ושרים, מילא, אבל שנה אחרי שנה האופוזיציה והקואליציה מתחלפות ועולם כמנהגו נוהג.

אבשלום וילן: אני חושב שנוצרה פה שוב הזדמנות.

אבשלום וילן: עכשיו יהיה מאוד קשה לגעת בתקציב, אבל חוק ההסדרים, לרוקן אותו מתוכנו ולהכריח את הממשלה לקראת 2007 להביא מודל אחר ללא חוק הסדרים - הפעם יש סיכוי לעשות את זה, ואני קורא לחברי הכנסת לתמוך בכך.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, ברכותי לך על בחירתך ועל ניהול הישיבה.

רן כהן: לידידי השר איתן כבל, איזה כיף, איזה כבוד לאחל לך הצלחה בתפקידיך בממשלה ובפיקוח על רשות השידור.

רן כהן: שיהיה בהצלחה.

רן כהן: לצערי הרב, אני בא לאחל לכם הצלחה בדיון שאיני יכול להיות בו עדין ורך.

רן כהן: תקציב המדינה הזה הוא תקציב מתועב מכל בחינה.

רן כהן: זה תקציב שהכין נתניהו בימים השחורים ביותר של הכלכלה שהוא ניהל במדינה הזאת.

רן כהן: על כל התוצאות, עם כל הנאום של רובי ריבלין כאן, צריך לזכור דבר אחד: כל התוצאה של העשייה הכלכלית היא חברתית.

רן כהן: כל השאר זה מספרים וסטטיסטיקה שמתפרסמת בכל מיני מקומות.

רן כהן: כל השאלה היא מה קורה לבני-האדם כתוצאה מהמדיניות הכלכלית.

רן כהן: מה שקרה לבני-האדם בישראל כתוצאה ממדיניות נתניהו הוא אסון חברתי למדינת ישראל.

רן כהן: לכן, אף אחד שלא יתפאר בהישגים של המספרים שנקבעו כאן או שם.

רן כהן: למען האמת, אני חייב לומר בפתיחת הדברים, שרק מהמהלך הראשון שנעשה על-ידי הממשלה הזאת, של ייקור הלחם - כבר יש סיבה להצביע נגד התקציב, אפילו אם היה תקציב נהדר.

רן כהן: שלא לדבר על כך שהתקציב הזה והעלאת מחיר הלחם הם שני מהלכים מתועבים כמעט באותה מידת טומאה.

רן כהן: בעניין הזה אין לי שום בעיה להצביע נגד.

רן כהן: התקציב הזה גם מובא יחד עם חוק ההסדרים, שבהגדרה אסור, פשוט אסור, שהוא יידון ויאושר בכנסת ישראל, מבחינת הרס מערכת החקיקה של הכנסת.

רן כהן: אי-פיצולו של החוק הזה מראש לוועדות השונות והענקת זמן לוועדות לדון בכל אחד מהחוקים – ואני אתן פה רק כמה דוגמאות - זה פשוט פשע כלפי מערכת החקיקה בישראל.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, איך זה קורה שהיום אנחנו נמצאים עם תקציב, עם הארגז הזה על השולחנות שלנו, כאשר כל הגידול בתקציב הוא 1%, אבל הריבוי של האוכלוסייה הוא 1.8%?

רן כהן: כבר הגיעו לשכל שמשנת 2007 הגידול יהיה 1.7%, כגידול באוכלוסייה, כדי שלא תהיה הקטנה ממשית של התקציב פר-נפש, אז למה לא התחילו את זה מ-2006?

רן כהן: למה לא מעכשיו?

רן כהן: יכול להיות שמדובר בכמה מיליארדים שיכולים להיות חיוניים גם לצמיחת המשק ולעידודו וגם לנושאים חברתיים חיוניים ממש.

רן כהן: כלומר, יש פה דבר שהוא אלמנטרי.

רן כהן: אם היה קם שר האוצר היום ואומר: רבותי, זה הארגז שמונח, אבל אני אומר לכם שלקריאה השנייה והשלישית הגידול לא יהיה 1% אלא 1.7% - אגב, שלא לדבר על זה שכלכלית אין שום סיבה בעולם שהגידול לא יהיה 2.6%, שזה בפני עצמו עוד 4, 4.5 מיליארדי שקל שהם ממש חיוניים לכלכלה ולחברה - אבל גם את זה לא מבטיחים.

רן כהן: אז על מה יש לדבר בכלל?

רן כהן: אני רוצה לומר לכם, חברות וחברי הכנסת, יש כמה דברים בחוק ההסדרים הזה שממש צריך להיות ערל-לב, אין לי מלה אחרת לומר, כדי להציע אותם לכנסת.

רן כהן: למה להקפיא חוק חינוך חינם לילדים חולים?

רן כהן: אלוהים אדירים, למה?

רן כהן: מפני שאין כמה המיליונים לילדים האלה שנמצאים במצב הכי חלש?

רן כהן: להקפיא חוק חינוך חינם לילדים חולים, שמטרתו לתת להם דבר אלמנטרי.

רן כהן: אתם יודעים במה מדובר?

רן כהן: מדובר בילדים שנמצאים במוסדות לחינוך מיוחד והם צריכים ללמוד בזמן שהם בטיפול רפואי.

רן כהן: את זה צריך להקפיא?

רן כהן: הרי זה ממש גרושים.

רן כהן: זה במדינה שבה ראש הממשלה רק בתחילת השבוע התפאר במכירה האדירה של "ישקר" ובהכנסה העצומה למשק הישראלי וההכנסות ממסים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים.

רן כהן: לא אוכל שלא לדבר על עוד שניים-שלושה דברים במיוחד, שאת יודעת אותם.

רן כהן: אני רוצה לדבר על ההחלטה למחוק את חוק הדיור הציבורי.

רן כהן: מופיע פה - למחוק.

רן כהן: כל שנה אמרו שיש לדחות אותו בשנה-שנתיים, להקפיא אותו.

רן כהן: גם זה כבר היה פשע גדול.

רן כהן: הכנסת הזאת עברה את אחת הדרמות הכי גדולות בתולדותיה בחקיקת חוק הדיור הציבורי.

רן כהן: שנה וחצי.

רן כהן: יושבת פה היושבת-ראש, יושבת פה ירדנה, שהיו כאן בבית הזה כל הזמן, יושב כאן איתן כבל שמכיר את זה מוועדת הכלכלה.

רן כהן: הכנסת פה הוציאה מתוך עצמה, את דמה, את מיץ קיבתה, כדי לחוקק את אחד החוקים הכי חשובים שנחקקו בכנסת הזאת, וככה באים במשפט אחד: חוק הדיור הציבורי יימחק.

רן כהן: יש גם עוד חוק, דרך אגב, שנחקק במקביל לחוק הדיור הציבורי, וזה חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.

רן כהן: גם ממנו מוחקים את כל הזכויות של דייר ממשיך.

רן כהן: למה?

רן כהן: פשוט אטימות לב.

רן כהן: צריך כמעט לשנוא את אזרחי המדינה כדי לחוקק חוקים כאלה.

רן כהן: רבותי חברי הכנסת, איך אפשר להרים יד בעד העניין הזה, בעיקר שיש בו גם חוק שבא לפגוע באלמנות צה"ל?

רן כהן: כמה צריך לשלם למדינה הזאת שמבקשת את כל מה שיש לנו לתת לה יותר מאשר שילמו אלמנות צה"ל?

רן כהן: אני מבקש ממך, השר איתן כבל, אני מבקש שהדבר הזה יימחק מהספר הזה, גם אם צריך להגיש הצעת "מחליטים" לממשלה, ואתה כבר יודע איך עושים את זה, כי שנינו ביחד עבדנו אל מול הממשלה בהזדמנויות אחרות.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אין ברירה אלא להצביע גם נגד התקציב וגם נגד חוק ההסדרים.

רן כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דני יתום, ואחריו – חבר הכנסת דוד אזולאי.

דני יתום: גברתי היושבת בראש, איחולי להצלחתך.

דני יתום: הכיוון של התוכנית התקציבית של 2006 - השר כהן, אני רוצה שתקשיב בבקשה - שהיא מבית- המדרש, מבית-היוצר של ביבי נתניהו ואהוד אולמרט - ואני לא שוכח אפילו לרגע שאני חבר בקואליציה שבראשה עומד אהוד אולמרט - הכיוון הוא נסיגה של המדינה מהדאגה לצרכים החברתיים של האזרחים, דווקא אלה הנזקקים, הקטנת רשת הביטחון הסוציאלית, דבר שפוגע בעיקר באזרחים החלשים, ובעצם השארת אותם אזרחים לנפשם.

דני יתום: הם דואגים לעצמם וכוחות השוק ידאגו להם.

דני יתום: אבל ברור לגמרי שכוחות השוק, שבדרך כלל מיטיבים עם החזקים ועם העשירים, ידחקו אל הפינה וירסקו את העניים.

דני יתום: מה שקרה במהלך השנים האחרונות מלמד על הכיוון של התוכנית הזאת, אלא אם כן יחולו בה שינויים מפליגים, כפי שהציגו לנו.

דני יתום: דעתי היא שעל התוכנית הזאת, על חוק ההסדרים הזה, על חוק התקציב הזה אסור להצביע בעד.

דני יתום: הבטיחו לנו שבין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית יעשו שינויים מפליגים עד כדי כך שהתוכנית של היום לא תהיה דומה כלל ועיקר לתוכנית של עוד כמה חודשים.

דני יתום: אני אצפה בכיליון עיניים לראות שאכן ההבטחה הזאת מתממשת, ואם לא יחולו השינויים המפליגים הללו - -

קולט אביטל: חבר הכנסת אבו וילן, זה מפריע.

דני יתום: - - אני לא אוכל להצביע עבור תקציב כל כך אנטי-סוציאלי ואנטי-דמוקרטי.

דני יתום: אני חושב שאת הוצאות הממשלה צריך להגדיל כבר ב-2006 עוד ב-1.7% ולא ב-1% בלבד.

דני יתום: מקורות יש.

דני יתום: ממשלת ישראל סיימה את שנת העבודה 2005 בעודפים גדולים.

דני יתום: הביצוע לא עקב במאה אחוז אחרי התכנון, ולכן יש קרוב ל-10 מיליארדי שקל שאפשר להפנות אותם, במקום לכיסי האוצר, לטיפול בבעיות הכואבות והבוערות של החברה בישראל.

יצחק כהן: יש עוד 6 מיליארדים מהעסקה של "ישקר".

דני יתום: 4.5 מיליארדים.

יצחק כהן: 6.

דני יתום: למה 6?

דני יתום: המסים הם 25%.

דני יתום: בקיצור, יש כסף.

דני יתום: זה לא שאין כסף.

דני יתום: הבעיה היא שהקיצוץ המתוכנן ב-2006, כתוצאה ממה שאמרתי זה עתה פר-נפש, מצטרף לקיצוצים שנערכו בשנים 2001-2005, ואם הם לא ישתנו יהיה גם ב-2006.

דני יתום: אני רוצה לומר לחברים הבודדים היושבים על כיסאות חברי הכנסת, שבין 2001 ל-2004 נעשו בתקציבי המדינה קיצוצים בהיקף של כ-65 מיליארד שקל.

דני יתום: את הכסף הזה היה צריך להפנות לרווחתם של אזרחי מדינת ישראל, ובעיקר אלה החלשים.

דני יתום: הקיצוצים האלה פגעו בכול - בקצבאות הביטוח הלאומי, בחינוך, בבריאות, ברווחה וכיוצא באלה דברים.

דני יתום: רק במשרד החינוך, אם תימשך המדיניות הזאת, התקציב מ-2001 עד 2010 יקטן בכל מה שקשור, אדוני השר כהן, לחישוב שעות הוראה, ברבע, בכ-25%.

דני יתום: תלמיד יקבל בשנת 2010 25% פחות שעות הוראה משקיבל ב-2001.

דני יתום: תקציב משרד הבריאות יקטן ב-11%, והביטוח הלאומי יקטן ב-16%.

דני יתום: הקצבאות של הביטוח הלאומי עמדו ב-2002 על 47.4 מיליארד שקל.

דני יתום: ב-2004 הן קוצצו ב-4.6 מיליארדי שקל במצטבר.

דני יתום: במי זה פגע, בעשירים?

דני יתום: לא, רק בעניים.

דני יתום: תקציב ההשכלה הגבוהה קוצץ, ונכנסנו לסיפור - - -

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

דני יתום: כן, היו כמה הפרעות, גברתי היושבת-ראש.

דני יתום: אני מסיים.

דני יתום: היו כמה רעיונות מעולים של הממשלה שאנחנו התנגדנו להם, למשל תוכנית הרפורמה במס.

דני יתום: תוכנית הרפורמה במס הביאה לכך שמאז שנת 2003 העשירונים העליונים זוכים בהטבות.

דני יתום: אני רוצה לתת לכם עוד כמה נתונים, שלדעתי יגרמו לשערותיכם – למי שעדיין נותרו להם שערות – לסמור, אדוני השר.

קולט אביטל: רק תעשה את זה במסגרת חצי דקה בבקשה.

רוני בר-און: אם אמרת "למי שעדיין נותרו להם שערות", אתה לא מתכוון אלי.

קולט אביטל: יש לך, יש לך.

קולט אביטל: נותרו קצת.

דני יתום: על-פי חישוב שמתבסס על נתונים של משרד האוצר ושל בנק ישראל, בשנת 2010, לכשיושלם מהלך ההפחתה, יקבלו שלושת העשירונים העליונים תוספת שנתית של כ-6 מיליארדי ש"ח.

דני יתום: העשירון העליון לבדו יקבל תוספת של כ-4 מיליארדי ש"ח, וכל שבעת העשירונים התחתונים יקבלו יחד רק 1.7 מיליארד ש"ח.

דני יתום: הדבר האחרון הוא חוק ההסדרים, ואומר עליו רק מלה אחת: את חוק ההסדרים צריך לבטל.

דני יתום: לא יכול להיות שבזוטות נדון פה שעות ארוכות, ובאבחת קולמוס, בהינף עיפרון, תאשר הכנסת, שלא מרגישה שהדבר הזה מביא לזילותה הגמורה, שינויים מבניים ענקיים.

קולט אביטל: זה כבר יותר משבע דקות.

דני יתום: אני רואה שדיברתי רק חמש דקות.

קולט אביטל: עברו שבע דקות.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

קולט אביטל: היו לך חמש דקות.

דני יתום: זאת תופעה שלילית, ואני מציע לבטל את חוק ההסדרים.

דני יתום: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד אזולאי, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת אליהו גבאי, ואם הוא אינו נוכח - חבר הכנסת אפרים סנה.

ג'מאל זחאלקה: לא שמענו מלה טובה אחת על התקציב מהקואליציה ומהאופוזיציה.

דני יתום: אם היית שומע מלה טובה היית אומר שאנחנו צבועים, ובצדק.

ג'מאל זחאלקה: אתה מצביע בעד.

קולט אביטל: כנראה יש איזה קונסנזוס.

דני יתום: אמרתי שאני מצביע בעד בתנאי שבקריאה השנייה ובקריאה השלישית יהיו שינויים.

קולט אביטל: חבר הכנסת יתום, בבקשה תאפשר לאחרים לדבר.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, ראשית אני רוצה לברך אותך על התפקיד החדש-ישן ולאחל לך הצלחה.

דוד אזולאי: אני רוצה לברך את ידידי חבר הכנסת השר יצחק כהן.

דוד אזולאי: אני מאחל לו ברכה והצלחה.

דוד אזולאי: שר הפנים, מר רוני בר-און, אני מאחל גם לך, בעזרת השם, ברכה והצלחה.

דוד אזולאי: נקווה שנצליח.

דוד אזולאי: זה קשה, אבל נקווה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, השבוע התפרסמה באחד העיתונים כתבה על המתפללים שנדהמו לגלות עשרות צלבי קרס וכתובות נאצה - לא באירופה, במדינת ישראל, בפתח-תקווה.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד לתקציב, הדבר צריך להדאיג את כולנו.

דוד אזולאי: האירוע הזה צריך להרעיד את אמות הספים.

דוד אזולאי: לפני שאני מתחיל לדבר על התקציב אני רוצה להביע מחאה.

דוד אזולאי: צריך להדאיג את כולנו שבלב לבה של מדינת ישראל, בתוך בית-כנסת, ארון הקודש, הספרים, הקירות בבית-הכנסת בפתח-תקווה כוסו בצלבי קרס.

דוד אזולאי: רבותי, הדבר הזה צריך להדליק יותר מנורה אדומה.

דוד אזולאי: כעת לעניין התקציב.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, מכובדי השרים, התקציב הזה הוא תקציב רע.

דוד אזולאי: אין בו מענה לשכבות החלשות, אין בו בשורה בכל הקשור למצוקה המתרחבת, אין בו פתרון לאבטלה ואין בו רווחה.

דוד אזולאי: הוא מרחיב את מעגל העוני, מחריף את האבטלה, פוגע בחוסן החברתי, ובאמת מן הראוי שתנועת ש"ס תתנגד לו, בדיוק כפי שהתנגדנו כשהגיש אותו שר האוצר דאז מר נתניהו.

דוד אזולאי: אבל עכשיו באה ממשלה חדשה, עם רצון טוב לתקן את הקלקולים, לשפר.

דוד אזולאי: הדבר בא לידי ביטוי בקווי היסוד שלה, וכך כתוב, ולא באחד הסעיפים האחרונים, אלא בסעיף 4 – אחרי שלושת הסעיפים המדיניים בא הסעיף החברתי, וכך כתוב בו: הממשלה תפעל לצמצום פערים חברתיים, תגבש תוכנית מפורטת למאבק במצוקה החברתית, תפעל לשיפור מערכת הבריאות ותעשה תיקון בסל הבריאות.

דוד אזולאי: כלומר, הממשלה מבינה את הצורך בתיקון הקלקולים של הממשלה הקודמת.

דוד אזולאי: אני מתפלא על חברי היושבים היום באופוזיציה שתוקפים אותנו.

דוד אזולאי: על מה ולמה?

דוד אזולאי: על כך שאנחנו מנסים לתקן את הקלקולים שלכם?

דוד אזולאי: על הנזקים הבלתי-הפיכים שגרמתם עת ישבתם בקואליציה?

דוד אזולאי: איך דוד המלך עליו השלום היה אומר?

דוד אזולאי: בתהילים יש פסוק שאומר: "סור מרע ועשה טוב".

דוד אזולאי: אז דבר ראשון, סור מרע – זה ביטול הוראת השעה בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2006, הקובעת המשך הפחתה בקצבאות הילדים.

דוד אזולאי: יבוטל הקיצוץ המתוכנן בקצבאות הילדים לילד השלישי ומעלה בשנים 2006-2007.

דוד אזולאי: זה ה"סור מרע".

דוד אזולאי: ומהו ה"עשה טוב"?

דוד אזולאי: הממשלה תקים ועדת משנה לקבינט הכלכלי-החברתי, בראשות השר אלי ישי, ותגבש תוכנית לקצבאות ולתמיכה בילדים ונוער בעוני ובסיכון.

דוד אזולאי: חברי חברי הכנסת, לכן נתמוך בתקציב הזה בקריאה ראשונה, ביד רועדת ועם הרבה תקווה שלקראת הקריאה השנייה נכניס את השינויים הנדרשים ונוכל להגיד לציבור בוחרינו שזו תחילת הדרך לשיפור מצבן של האוכלוסיות החלשות, ונוכל לזקוף את קומתם של מי שכבודם נרמס על-ידי הממשלה הרעה הקודמת.

דוד אזולאי: אדוני שר האוצר, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להסב את תשומת לבכם לכך – אל תנסו להיבנות מפגיעה בשכבות החלשות.

דוד אזולאי: ראו מה קרה לשר האוצר לשעבר נתניהו.

דוד אזולאי: ראו מה קרה לממשלה הקודמת בכלל, ולמפלגה שחרתה על דגלה פגיעה בשכבות החלשות.

דוד אזולאי: פגיעה בשכבות החלשות פירושה אובדן השלטון.

דוד אזולאי: הממשלה הקודמת הלכה הביתה לא בגלל תרגיל פוליטי ולא בגלל שום דבר אחר, אלא רק בגלל דבר אחד – הדמעות של אותן משפחות חד-הוריות, של אותם ילדים מסכנים שהלכו לישון רעבים ולא היה מי שישמע אותם.

דוד אזולאי: לכן, המשימה הראשונה של הממשלה הזאת היא להסיר את החרפה של בתי-התמחוי ולאפשר לאנשים להתפרנס בכבוד ולא להזדקק לאחרים.

דוד אזולאי: לכן, אני אומר פה דברים ברורים.

דוד אזולאי: גם אני נגד התקציב הזה; גם אני לא מסכים אתו.

דוד אזולאי: אבל בואו ניתן 45 יום הזדמנות לממשלה להעביר את התקציב הזה, ואנחנו נעשה את התיקונים בין הקריאה הראשונה ובין הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

דוד אזולאי: אחרת - הכול פתוח.

דוד אזולאי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת אפרים סנה – אינו נוכח.

קולט אביטל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אינה נוכחת.

קולט אביטל: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת יורם מרציאנו.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי חברי הכנסת, לא אוכל להתחיל את דברי בלי לציין את מחאתי הקשה על ייקור הלחם.

גאלב מג'אדלה: היה צריך לחשוב כמה פעמים לפני שעושים זאת.

גאלב מג'אדלה: ממשלה שמתכוונת להיטיב עם העם, לתקן תיקונים חברתיים ולבטל גזירות שגזרה הממשלה הקודמת, לא היתה מתחילה את דרכה בצעד חמור ושערורייתי כזה.

גאלב מג'אדלה: אני סמוך ובטוח שהכוחות החברתיים בממשלה יעשו הכול כדי שהדבר הזה יתוקן ויטופל.

גאלב מג'אדלה: לחברי שקדמו לי, וזכותם המלאה, אני רוצה לומר, שמן הראוי שאנחנו נדבר לציבור שצופה בנו בבית וגם קודם כול לעצמנו.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, יושר ואמת.

גאלב מג'אדלה: מלכתחילה היה ברור בהסכם הקואליציוני שכדי שאנחנו נימנע מדברים בלתי רצויים כממשלה נצביע על התקציב בקריאה ראשונה, ובין הקריאה הראשונה לקריאות השנייה והשלישית יבואו לידי ביטוי כל ההסכמים הקואליציוניים החברתיים והכלכליים וההישגים שנבעו מההסכמים.

גאלב מג'אדלה: אני מאוד מכבד את הביקורת.

גאלב מג'אדלה: זה מאוד רצוי וחשוב שתהיה ביקורת.

גאלב מג'אדלה: זו דרכה של אופוזיציה.

גאלב מג'אדלה: זו דרכו של חבר כנסת שרוצה לבוא לידי ביטוי.

גאלב מג'אדלה: אבל צריכים להגיד לציבור את האמת.

גאלב מג'אדלה: אנחנו לא מצביעים היום על התקציב שהכין והציג בזמנו שר האוצר נתניהו.

גאלב מג'אדלה: אנחנו מצביעים על תקציב שבסופו של יום יהיה תקציב שונה לגמרי, שונה לחלוטין, תקציב שיבואו בו לידי ביטוי כל ההסכמים וההישגים של מרכיבי הקואליציה השונים ובתוכם מפלגתי, מפלגת העבודה.

טלב אלסאנע: אשרי המאמין.

טלב אלסאנע: אשרי המאמין.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אלסאנע, אני יודע שאתה אדם מאמין, אבל אני לא בטוח שאתה מדבר באושר במידה שאתה תאמין בזה.

טלב אלסאנע: אז למה מצביעים פעם ראשונה בעד?

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, זה לא דיאלוג.

גאלב מג'אדלה: מפני שקודם כול צריכים לדאוג לחיים תקינים.

גאלב מג'אדלה: אם אתה שואל, ברשות היושבת-ראש אני יכול לענות לך.

גאלב מג'אדלה: מצביעים כדי שיהיה לנו הזמן של 45 יום לתקן, ואפשר לתקן.

טלב אלסאנע: אבל זה תקציב של נתניהו.

גאלב מג'אדלה: עם כל הכבוד לך, אתה לא רוצה להקשיב.

גאלב מג'אדלה: אתה רוצה לדבר.

גאלב מג'אדלה: מאה אחוז.

גאלב מג'אדלה: שמעתי אותך.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, די.

טלב אלסאנע: לא, אני שואל אותך.

טלב אלסאנע: זה תקציב של נתניהו?

טלב אלסאנע: כן או לא?

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אבקשך.

גאלב מג'אדלה: זה התקציב שלא ייגמר כפי שהוא.

גאלב מג'אדלה: אתה יכול לבוא ולומר ולטעון כל מה שאתה אומר.

גאלב מג'אדלה: כאשר נצביע על התקציב בסופו של דבר, התקציב של המדינה, אם לא יבואו בו לידי ביטוי כל השינויים החברתיים וההישגים הרבים שמפלגת העבודה ושותפיה לקואליציה השיגו במשא-ומתן מייגע וקשה לטובת השכבות החלשות והציבור הרחב והחברה הישראלית - תוכל לבוא לכאן ולטעון את טענותיך הנכונות והצודקות.

גאלב מג'אדלה: אני רק אומר לך שתהיה לך אכזבה.

טלב אלסאנע: אני מקווה שלא נתאכזב.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קוראת אותך לסדר.

גאלב מג'אדלה: התקציב הזה ייגמר בהרבה שינויים חברתיים וכלכליים לטובת האזרח הישראלי.

גאלב מג'אדלה: אני אומר לך כאן, שבניגוד לך ובשונה ממך, אני לא אצביע בעד התקציב הזה כאשר יבוא לקריאה שנייה ולקריאה שלישית במתכונתו הזאת, ואני אצביע נגדו באופן הכי ברור וחד.

גאלב מג'אדלה: אם לא יחולו בו שינויים מהותיים שיצביעו על כל ההישגים שלנו כמפלגת העבודה בנושאים שונים ורבים שאתה בוודאי מקנא בהם כאופוזיציה, אני מודיע לך שלא אצביע בעדו.

טלב אלסאנע: - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

טלב אלסאנע: - - - אני עונה לו.

קולט אביטל: אני קוראת אותך לסדר בפעם השלישית.

קולט אביטל: נא להוציא אותו.

קולט אביטל: תודה.

גאלב מג'אדלה: על כן, אני מציע לך, יקירי וידידי חבר הכנסת טלב אלסאנע, קודם כול לדבר ביושר לאזרח, לציבור, שמבזבז את זמנו וצופה בנו ומקשיב לנו, ולהגיד לו את האמת.

גאלב מג'אדלה: זה תקציב שלא יהיה בסופו של דבר התקציב הזה.

גאלב מג'אדלה: התקציב הזה בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית יעבור שינויים רבים, ותהיה בו בשורה לאזרח הישראלי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מציעה שתסכם.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, הדבר האחרון שאני רוצה לומר - - -

מגלי והבה: תיקון קטן אחד.

גאלב מג'אדלה: אם גברתי היושבת-ראש מרשה.

מגלי והבה: לגבי הציבור, הציבור שמסתכל בנו לא מבזבז את זמנו.

מגלי והבה: את כל מה שאנחנו אומרים לו אנחנו נקיים.

קולט אביטל: אינשאללה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מג'אדלה, בבקשה לסיים.

גאלב מג'אדלה: הדבר הנוסף שהייתי רוצה לומר הוא: נכון שאנחנו דנים בתקציב, אבל אני רוצה שלממשלה הזאת יהיה תקציב ולמדינה יהיה תקציב כדי שנוכל לסגת מהשטחים הכבושים ברצועת-עזה ובגדה.

קולט אביטל: מרצועת-עזה כבר יצאנו.

דוד אזולאי: לרצועת-עזה אפשר רק להיכנס.

גאלב מג'אדלה: להשלים.

גאלב מג'אדלה: התחלנו צעד ראשון.

גאלב מג'אדלה: אמרנו והבטחנו לציבור שזו התחלה.

גאלב מג'אדלה: להשלים - - -

דוד אזולאי: אחרי רצועת-עזה זה אשקלון.

גאלב מג'אדלה: לא.

גאלב מג'אדלה: אמרתי: להשלים.

דוד אזולאי: זה מה שנשאר.

גאלב מג'אדלה: חבר הכנסת אזולאי, להשלים את היציאה מעזה ומהגדה המערבית כדי שניצור אקלים למשא-ומתן עם הפלסטינים.

דוד אזולאי: אין רצועת-עזה.

דוד אזולאי: אין.

קולט אביטל: חבר הכנסת מג'אדלה, תשלים את דבריך.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

גאלב מג'אדלה: אני יודע שאתם לא הסכמתם לזה.

דוד אזולאי: אין רצועת-עזה.

גאלב מג'אדלה: אני יודע שאתם לא הסכמתם לזה.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: סיימת את דבריך.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה לגברתי.

קולט אביטל: חבר הכנסת יורם מרציאנו, בבקשה.

דוד אזולאי: הוא רוצה שנחזיר את אשקלון.

גאלב מג'אדלה: כשאני ארצה, אני אגיד את זה.

גאלב מג'אדלה: לא אמרתי את זה.

טלב אלסאנע: - - -

גאלב מג'אדלה: - - -

קולט אביטל: אני מציעה שאת השיחה תמשיכו אולי בחוץ.

קולט אביטל: תודה.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, חברתי הטובה, לעונג לי לברך אותך.

יורם מרציאנו: אני מאחל לך הצלחה במילוי תפקידך החשוב למען הבית הזה.

יורם מרציאנו: חברי חברי הכנסת, הבוקר הגעתי לוועדת הכנסת, בהיותי חבר בוועדה המסדרת מטעם מפלגת העבודה.

יורם מרציאנו: כשנכנסתי לשם, היו רגעים שחשבתי שאולי אני נמצא באיזה מערכון.

יורם מרציאנו: כחבר כנסת במדינת ישראל שיודע שעיני הציבור נשואות אלינו, הסתכלתי ולא האמנתי.

יורם מרציאנו: מצד אחד ישבו חברינו, חברי סיעת הליכוד, שזה עתה סיימו את הקדנציה שלהם, בראשות שר האוצר מר ביבי נתניהו, שהוא הוא שהניח את התקציב הרע של מדינת ישראל שאותו אנחנו מתבקשים לאשר היום, ואני שומע את חברי הכנסת מטעם הליכוד אומרים: אנחנו לא נצביע בשביל זה, כי אנחנו באופוזיציה.

יורם מרציאנו: אנחנו, חברי הקואליציה, שזה עתה סיימנו מערכת בחירות שבה אחד הנושאים המרכזיים, לשמחתי הרבה, היה הנושא החברתי, שהיה בעינינו דגל, הנה אנחנו באים חודש וחצי אחרי - ההבטחה של מדינת ישראל כולנו - ביום חמישי להשבעת הממשלה, להנחת קווי היסוד של הממשלה החדשה, ואני שומע את ראש הממשלה המכובד, מר אהוד אולמרט, שאני מאחל לו הצלחה בתפקידו החשוב, עומד על הפודיום הזה ואומר ומספר לנו על ממשלת החמלה - אני חוזר: החמלה - החברתית.

יורם מרציאנו: והנה, גם אני האמנתי ואמרתי שאולי, ידידי חברי הכנסת מש"ס, במקום שבעלי תשובה עומדים צדיקים גמורים לא יכולים לעמוד.

יורם מרציאנו: הנה, קרה משהו במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: בעוד החברים הנכבדים סביב השולחן הזה נוסעים למשכן הכנסת, ואני כחבר הכנסת, אזרח מדינת ישראל, צופה במה שקורה בבית הנשיא, בשיירת המכוניות הנכנסת בשערי בית הנשיא, אני שומע שזה עתה ממש חתמו על צו המורה על התייקרות הלחם ב-7.2%.

יורם מרציאנו: חשבתי שאולי אני לא שומע טוב.

יורם מרציאנו: חבר'ה, אני שותף לאותה קואליציה.

יורם מרציאנו: שאלתי את חברי השרים: אולי לכם מישהו אמר?

יורם מרציאנו: יש אותם התחייבויות וקווי יסוד שמופיעים.

יורם מרציאנו: נכון שבקווי היסוד האלה יש נושאים חברתיים חשובים לטובת מדינת ישראל שאותם הזכיר כרגע חברי חבר הכנסת דוד אזולאי.

יורם מרציאנו: מדברים על שכר המינימום, שהנה אנחנו הולכים להגדיל אותו, וזה נכון וחשוב שכך יהיה, ומצד שני במי פוגעים?

יורם מרציאנו: באותם עניים, באותם מסכנים, באותן שכבות חלשות.

יורם מרציאנו: מוציאים להם מכיס אחד ומכניסים לכיס שני, והכול באותו כיס מסתובב.

יורם מרציאנו: חברות וחברים, כל פעם אני מזכיר לחברי שאני קודם כול אזרח במדינת ישראל, שבנוסף נשלח על-ידי ציבור לבית הזה.

יורם מרציאנו: אני התחייבתי להיות כלב השמירה של הנושאים החברתיים.

יורם מרציאנו: אני גם התחייבתי, כמי שנבחר במחוז השכונות של מפלגת העבודה, שזו משבצת חברתית, לציבור הזה.

יורם מרציאנו: אני אומנם לא קושר זה בזה, אבל אמרתי היום בכל כלי התקשורת, וגם בישיבת הסיעה שלי, שאני מאוד מאוד רוצה לראות את שר התמ"ת, בגיבוי ראש הממשלה, מגיע לפודיום הזה עד יום רביעי הקרוב ואומר: רבותי, טעינו.

יורם מרציאנו: נכון, כך הממשלה לא היתה צריכה להתחיל את דרכה, כי הלחם זה הסמל.

יורם מרציאנו: אני מצפה מהם לחזור בהם, כדי לתת תקווה, לא בעניין של ה-7.2%, בעניין של הדרך, לאותן שכבות חלשות.

יורם מרציאנו: אני אומר להם, שאם זה לא יקרה, אני, כחבר בקואליציה – ואני לא מורד, אני מאחל שהממשלה הזאת תאריך ימים - אני בעד התקציב הזה לא אצביע.

יורם מרציאנו: אני גם ראיתי ושמעתי היום את שר האוצר, שמתחייב כאן שבאמת זאת ממשלה חברתית.

יורם מרציאנו: הוא גם דיבר על מנחם בגין, מורו ורבו, איש גדול בעם היהודי, שעשה פרויקט שיקום שכונות, והוא התחייב להמשיך בדרכו.

יורם מרציאנו: אבל זה לא מופיע בשום משפט, לא בקווי היסוד ולא בהסכמים הקואליציוניים.

יורם מרציאנו: אז, חבר'ה, בואו נאמר לציבור שצופה בנו את האמת.

יורם מרציאנו: אני מקווה שבכל זאת החמלה החברתית, שעליה דיבר ראש הממשלה מר אהוד אולמרט, תהיה נר לרגליו.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שלמה בניזרי – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת מתן וילנאי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת אמנון כהן.

קריאה: הוא לא יהיה.

קולט אביטל: גם הוא לא יהיה?

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, אני מצטרף לברכות על בחירתך מחדש לתפקיד סגנית יושב-ראש הכנסת ומאחל לך הצלחה בתפקיד, לטובת כולנו ולכבוד כנסת ישראל.

אברהם מיכאלי: אדוני השר, הרב יצחק כהן, ברכות עם מינויך לשר בממשלת ישראל.

אברהם מיכאלי: תצליח בתפקידך ותביא כבוד לעם ישראל ולכנסת, בעזרת השם.

אברהם מיכאלי: רבותי חברי הכנסת, אנחנו משתתפים היום בריטואל הקבוע, שבו מדי שנה לקראת הדיון על חוק התקציב, הצעת חוק ההסדרים במשק המדינה, הכנסת מקיימת ישיבה ארוכה, ישיבה חשובה לדמוקרטיה, ישיבה חשובה לדיון בדבר החשוב ביותר, שעל-פיו אנחנו מתקיימים כל השנה מבחינת ההוצאות וההכנסות של המדינה.

אברהם מיכאלי: אבל אני, כאזרח שצפה בטלוויזיה ובתקשורת לפני היבחרו לכנסת, ראיתי כמה הדיון הזה משעמם את האזרחים, כמה הדיון הזה לא נותן לאזרחים להבין הרבה ממה שקורה פה.

אברהם מיכאלי: אנחנו, כחברי הכנסת, יושבים באולם הזה היום ושומעים את הדעות השונות ואת ההתלבטויות שיש לכל אחד מחברי הכנסת על מה שקורה לקראת דיון התקציב - ואני מבין את האזרחים מצד אחד.

אברהם מיכאלי: רבותי, הכוח של הכנסת כרשות מחוקקת צריך להתבטא בכך שאנחנו, כחברי הכנסת, נשפיע הרבה יותר ממה שאנחנו משפיעים בהכנת הצעת חוק התקציב.

אברהם מיכאלי: אולי אני אומר דברים נאיביים לפוליטיקאי, אבל אנחנו מקבלים הצעת חוק תקציב, שעם כל הכבוד וההערכה לפקידי האוצר, מונחת בארגזים פה, ואפילו ייתנו לנו לא יומיים אלא שבוע ושבועיים לקרוא את אותם סעיפים רבים ומפורטים באותן חוברות – הצלחתי לעיין בחלק מהן לפחות - הדברים האלה, לצערנו, לא נקבעים בכוחנו כרשות מחוקקת.

אברהם מיכאלי: אנחנו מקבלים את הדברים האלה כמובנים מאליהם, ואנחנו מגיעים לאותה הכרעה של כוח קואליציוני-אופוזיציוני כדי לשנות את הדברים האלה.

אברהם מיכאלי: בואו נהיה כנים, כמה אנחנו שותפים באותן הכרעות?

אברהם מיכאלי: במליאה אנחנו מקיימים דיון עד יום רביעי, ולאחר מכן נצביע על מה שיוכרע בוועדת הכספים.

אברהם מיכאלי: אנחנו נקבל את חוק התקציב, שמחייב את כנסת ישראל ואת ממשלת ישראל לשנה שלמה.

אברהם מיכאלי: אבל כל הוויכוח שהיה פה היום - איך אנחנו מצביעים על תקציב בצורה כזאת, כפי שהונח בפנינו היום?

אברהם מיכאלי: האם אנחנו יכולים לומר שהאופוזיציה של היום, כשהיא ישבה בקואליציה, כן תקפה את הכנת התקציב בצורה שהוא הוכן, נכון להיום?

אברהם מיכאלי: האופוזיציה של היום, שבעצם מבקרת את מי שהיום הולך לתמוך בהצעת התקציב בקריאה הראשונה, האם חבריה כנים עם עצמם וכלפי הציבור כשהם תוקפים את מה שקורה?

אברהם מיכאלי: אנחנו, כתנועת ש"ס, הולכים לתמוך בהצעה בקריאה ראשונה, וזאת בידיעה ברורה, כפי שאמר חברי חבר הכנסת דוד אזולאי, שאנחנו יודעים שבהצעת החוק הזאת יש הרבה מאוד לקונות, הרבה מאוד חורים, שאנחנו צריכים לשאוף לתקן אותם.

אברהם מיכאלי: בשביל זה אנחנו מתחילים את ההליך של אישור התקציב, כאשר יודעים מראש שיהיו מאבקים גדולים עד הקריאה השנייה והשלישית.

אברהם מיכאלי: אנחנו עשינו הסכמים קואליציוניים.

אברהם מיכאלי: שמעתי את חברי מיהדות התורה, שניסו לקנטר, ללגלג, להביע מין גיחוך על כל ההישגים שתנועת ש"ס השיגה בהסכמים הקואליציוניים.

אברהם מיכאלי: רבותי, כולנו קוראים בשחור ולבן את ההסכם הקואליציוני שהוצג בפניכם בכנסת, וכל אחד יכול לפרש איך שהוא מבין, איך שהוא רוצה.

אברהם מיכאלי: מצטטים פה פקידים במשרדי הממשלה השונים, שמגחכים על ההישגים שהצלחנו להשיג כדי לשפר ולתקן את אותה הצעת תקציב שמונחת פה היום.

אברהם מיכאלי: רבותי, יש פה דברים במיליוני שקלים, ואפילו עוברים את המיליארד פלוס, ונוכל עם ההישגים האלה לתקן את אותן עוולות שקיימות בתקציב הזה, כדי שעם ישראל, כדי שאזרחי ישראל יוכלו לחיות טוב יותר בתקציב המתוקן, וכך עשו מפלגות אחרות שנכנסו לקואליציה.

אברהם מיכאלי: אנחנו, ככנסת, צריכים להציג ביקורת עניינית, ביקורת יצירתית, כדי שנוכל להשפיע באמת, ולא רק לדבר ולדבר על אותן בעיות שיש בתקציב ולא לשאוף לתקן אותן.

אברהם מיכאלי: מה יצא לנו מהדיון הזה?

אברהם מיכאלי: גמרנו את הדיון, אמרנו אם כן תומכים או לא תומכים, אבל בפועל, במה נשפיע?

אברהם מיכאלי: לכן, אנחנו מקווים שבהסכמים הקואליציוניים, שהגענו אליהם במאמץ רב, בכוח שהיה לנו, נוכל לתקן את התקציב הזה, ובקריאה שנייה ושלישית נוכל להגיע לתקציב הרבה יותר טוב.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת מתן וילנאי – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נמצא.

קולט אביטל: אי לכך, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת גלנטי, ואם הוא לא יהיה – חבר הכנסת מלכיאור.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לשאול שאלה: היו בחירות בארץ?

ג'מאל זחאלקה: היו בחירות?

ג'מאל זחאלקה: אני לא מבין, אנחנו מדברים עכשיו אחרי הבחירות, יש כנסת חדשה, יש ממשלה חדשה.

ג'מאל זחאלקה: הרי בבחירות כל המפלגות – אפילו הליכוד - תקפו את המדיניות הקודמת.

ג'מאל זחאלקה: הם התנערו מהמדיניות של נתניהו, אפילו הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: מה עשתה מפלגת העבודה ממדיניותו של נתניהו?

ג'מאל זחאלקה: מה עשתה קדימה?

ג'מאל זחאלקה: מה עשתה ש"ס?

ג'מאל זחאלקה: ועכשיו כולם באים ומגלגלים עיניים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר באותה גברת בלי שינוי אדרת, אותו תקציב.

ג'מאל זחאלקה: מבטיחים לנו שבקריאה השנייה והשלישית העניינים ישתנו, גן-עדן קרוב אחרי 45 ימים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו הרי יודעים, מסגרת התקציב נקבעת בקריאה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: מה יעשו?

ג'מאל זחאלקה: יעבירו מתקציב זה לתקציב אחר.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים לשפר את הרווחה פוגעים בבריאות, אם רוצים לשפר את הבריאות פוגעים בחינוך.

ג'מאל זחאלקה: ככה זה ייעשה.

ג'מאל זחאלקה: אבל מעבר לכך, העניין החמור ביותר, גברתי היושבת-ראש - ומדובר במהותה של המהות - העובדה שהממשלה החדשה מביאה תקציב שגובש בבית-מדרשו של ביבי נתניהו מסמנת שבית-מדרשה של הממשלה החדשה הוא הניאו-ליברליזם, הקפיטליזם האכזרי, הדרוויניזם החברתי של ביבי נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: אחרת, את ספר התקציב הזה היו שורפים בכיכרות, קורעים אותו לגזרים, שולחים אותו למגרסה הקרובה ביותר, מתנערים ממנו, ואז מתחילים מדיניות חדשה.

ג'מאל זחאלקה: מה, הם עובדים עלינו בעיניים?

ג'מאל זחאלקה: ישראבלוף?

ג'מאל זחאלקה: תיקונים פה ושם – זאת המהפכה החברתית של מפלגת העבודה?

ג'מאל זחאלקה: הערות שוליים לתקציב של נתניהו?

ג'מאל זחאלקה: איזו בושה.

ג'מאל זחאלקה: על זה היתה צריכה מפלגת העבודה לפרוש ביום הראשון, להחזיר את המנדט לציבור.

ג'מאל זחאלקה: הרי ברור ששיקרו לאנשים בעיניים.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בתקציב לא מוסרי, אנטי-חברתי, לא אנושי.

ג'מאל זחאלקה: כולם יודעים את זה.

ג'מאל זחאלקה: וכמה כבר יתקנו?

ג'מאל זחאלקה: נניח שיתקנו המתקנים בקריאה שנייה ושלישית, אבל מדובר באותו בסיס, באותו בסיס – לא רק כלכלי, אלא חברתי ומוסרי בראש ובראשונה, כי עומדים כאן שני עולמות מוסריים.

ג'מאל זחאלקה: צריך להחליט - אתה בבית-מדרשו של ביבי נתניהו, שמתאכזר לחלשים?

ג'מאל זחאלקה: אתה תומך בתקציב שיש בו רק יעדים כלכליים?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צריכים לקבוע כאן, מי שרוצה להיות חברתי בכנסת הזאת צריך לבוא ולדפוק כאן על השולחן ולהגיד: אנחנו רוצים תקציב עם יעדים חברתיים.

ג'מאל זחאלקה: לא רק יעדים כלכליים, לא רק להשיג יעדים פיסקליים וכלכליים - והחברה תסתדר, והעניים יסתדרו, והחינוך יסתדר, והבריאות, העיקר לשמור על היעדים הכלכליים.

ג'מאל זחאלקה: למה לא קובעים יעד חברתי של רף אבטלה עליון?

ג'מאל זחאלקה: למשל, 6%.

ג'מאל זחאלקה: למה לא קובעים רף, יעד חברתי של צמצום העוני?

ג'מאל זחאלקה: זאת השאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו: התקציב הזה בסופו של יום יגביר או יצמצם את העוני?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם: הוא יגביר, ירחיב ויעמיק את העוני.

ג'מאל זחאלקה: התקציב הזה יגביר את האי-שוויון.

ג'מאל זחאלקה: ישראל היום במקום ראשון בעולם מבחינת אי-שוויון חברתי, והיא דוהרת, פותחת פער עם המדינות מאחוריה.

ג'מאל זחאלקה: זה התקציב, ממשיכים באותה דרך.

ג'מאל זחאלקה: תיקונים לכאן או לכאן לא ישנו את התמונה הכללית – עובדים על האזרחים בעיניים.

ג'מאל זחאלקה: עלו כאן נציגים של הקואליציה, שמתהדרים בחברתיות ובדאגה לשכבות החלשות, ופשוט עבדו על אנשים בעיניים.

ג'מאל זחאלקה: מה יקרה בקריאה השנייה והשלישית?

ג'מאל זחאלקה: מי שתומך בתקציב הזה – תומך במדיניותו של נתניהו.

ג'מאל זחאלקה: הרי התקציב הוא התגלמותה של המדיניות הכלכלית.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא הצבעה על סעיף לכאן או לכאן; זאת הצבעה על המהות, על הכלל, על המסגרת הכללית.

קולט אביטל: בבקשה לסיים.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, אנחנו רואים את זה לא רק במסגרת הצהרות הכוונות של הממשלה - הן בהעלאת מחיר הלחם, הן בכוונה לפטר מורים, הן בהעלאת המחירים של התחבורה הציבורית.

ג'מאל זחאלקה: ושוב, עצם הבאת התקציב הזה לכנסת כמות שהוא, שלא זרקו אותו לפח הזבל, אני אומר שבסופו של דבר זה יזרוק את הממשלה הזאת לפח הזבל של ההיסטוריה כמי שעמדה נגד העניים וממשיכה את ההידרדרות במדרון לקטסטרופה חברתית.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק גלנטי - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת צרצור.

קולט אביטל: אם הוא לא יימצא – חבר הכנסת הלפרט, שגם הוא לא נמצא.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת בראש, אני מברך אותך על כך שחזרת לתפקיד הזה ומאחל לך הרבה תפקידים חשובים בעתיד.

קולט אביטל: תודה.

מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה לברך את השר, רבי יצחק כהן, שחזר להיות שר – אומנם בינתיים שר במשרד ראש הממשלה, אבל אני בטוח שאם אתה היית שר האוצר, לא היה התקציב נראה היום כמו שהוא נראה, ואני מאחל גם לך תפקידים בכירים בשירות המדינה בעתיד הקרוב.

מיכאל מלכיאור: קשה לנו לעמוד ולדבר על התקציב הזה.

מיכאל מלכיאור: התקציב הוא רע, כולם מסכימים.

מיכאל מלכיאור: יש הסכמה מקיר לקיר בכנסת ישראל שהתקציב הוא רע.

מיכאל מלכיאור: בעצם זה תקציב וירטואלי.

מיכאל מלכיאור: החליטו להביא תקציב וירטואלי כדי שיהיה אפשר במשך 45 ימים להגיע לתקציב אמיתי.

מיכאל מלכיאור: זה בעצם הוויכוח.

מיכאל מלכיאור: חבר הכנסת זחאלקה, אני מדבר גם אליך, זה הוויכוח.

ג'מאל זחאלקה: סליחה.

מיכאל מלכיאור: אתה צודק לגמרי לגבי התקציב, כמות שהוא.

מיכאל מלכיאור: זה תקציב של ביבי, פשוטו כמשמעו, זה מה שהוא הביא לממשלה.

מיכאל מלכיאור: זה מה שהוא הכין וזה נעשה ברוחו.

מיכאל מלכיאור: אבל כל הדברים שדיברת עליהם, ובצדק – גם היעד של האבטלה וגם סגירת הפערים וגם ההשקעה בחינוך וכל שאר הדברים, שכר מינימום – הם נמצאים בהתחייבויות קואליציוניות לגבי הקריאה השנייה והשלישית.

מיכאל מלכיאור: אם יעמדו בהן או לא, זאת שאלה.

מיכאל מלכיאור: אם לא יעמדו בהן, אין לנו מה לחפש עם התקציב הזה, ואז אנחנו כנראה נצביע כמוך בקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל מלכיאור: אם כן יעמדו בהן, אני מצפה ממך גם לבוא ולשבח את התקציב שיגיע.

מיכאל מלכיאור: אני חושש שזה לא יהיה פשוט, אבל אנחנו נעשה את המיטב.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד דבר נוסף.

מיכאל מלכיאור: יחד עם התקציב בא חוק הסדרים.

מיכאל מלכיאור: חוק ההסדרים הוא המצאה ישראלית, מההמצאות הגרועות ביותר שהיו אי-פעם.

מיכאל מלכיאור: יש על כך הסכמה מקיר לקיר.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנלך ביחד ונחליט שלא יהיה יותר חוק הסדרים.

מיכאל מלכיאור: זה דבר אנטי-דמוקרטי, אנטי-מוסרי, אנטי-חברתי, דבר שלא נשמע בשום דמוקרטיה, בשום פרלמנט בעולם.

מיכאל מלכיאור: כשסוף-סוף מביאים חוקים אמיתיים ורציניים, והם עוברים פה שלוש קריאות ועוברים פה ועדת שרים לחקיקה וכל מה שעוברים, ומגיעים לכך שיש הצבעה על החוק הזה, והחוק עובר, אז נותנים לאוצר אפשרות – בעמוד אחד ובלי דיון נפרד, בלי שום דבר – לבטל את כל החוקים האלה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר שלא נשמע, דבר שלא ייתכן, ואני רוצה לקרוא לכל חלקי הבית, קואליציה כאופוזיציה; הרי מי שהיום באופוזיציה יהיה מחר בקואליציה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע – נלך ביחד ונבטל את הרעה הזאת.

מיכאל מלכיאור: זה לא יכול להיות שאנחנו נמשיך שנה אחר שנה עם הדבר הזה, שמנוגד גם לכל כלל דמוקרטי.

מיכאל מלכיאור: אני זוכר כשר שהיינו מקבלים את הספר הזה ביום חמישי בלילה, אחרי שקיוו שביום שישי לא נעבוד על הספר, ביום ראשון כבר יש הצבעה בממשלה על כל הספר ביחד.

מיכאל מלכיאור: אפילו בממשלה אין אפשרות להגיד: על העמוד הזה אני מוכן להצביע ועל העמוד הזה אני לא מוכן להצביע.

מיכאל מלכיאור: אין אפשרות כזאת.

מיכאל מלכיאור: אתה או בעד או נגד.

מיכאל מלכיאור: אם אתה נגד – אז אתה מפיל את הממשלה.

מיכאל מלכיאור: לא רוצים להפיל את הממשלה, אז מצביעים בעד.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר ככה לנהל מדינה, אי-אפשר ככה לנהל חברה.

מיכאל מלכיאור: זה דבר לא צודק, דבר לא נכון, ואני באמת חושב שאם אנחנו רוצים לעשות דבר אמיתי – בתקציב נצטרך לדון בוועדת הכספים ולעבוד על זה חזק בתקופה עד הבאת התקציב למליאה, ונראה אם אנחנו נעמוד במה שהבטחנו לבוחרינו; ולגבי חוק ההסדרים, אין לזה שום מקום.

מיכאל מלכיאור: אגב, התקציב לא תלוי בחוק ההסדרים.

מיכאל מלכיאור: גם לפי החוק, אני מזכיר לכולנו – לפי החוק מותר, הממשלה יכולה לשבת גם אם אין חוק הסדרים.

מיכאל מלכיאור: אם עבר תקציב בתוך פרק הזמן הקבוע בחוק – את חוק ההסדרים, אם כבר צריך את זה, אפשר לעשות אחר כך, ואני מקווה שאז אפשר גם לבטל את הרוע הזה.

מיכאל מלכיאור: אני מציע שנלך ביחד.

מיכאל מלכיאור: אין פה בכנסת הרבה נציגים כרגע - - -

ג'מאל זחאלקה: גם אין ממשלה.

מיכאל מלכיאור: לא, לא.

מיכאל מלכיאור: יש.

מיכאל מלכיאור: רבי יצחק כהן, ואני כבר רואה - - -

קולט אביטל: הממשלה בפרוזדור.

ג'מאל זחאלקה: לא התרגלתי, מה לעשות.

יצחק כהן: - - -

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לברך אותך.

מיכאל מלכיאור: אני רואה שהנציג של הממשלה מסכים להצעתי, והוא היה במשרד האוצר והוא יודע היטב במה מדובר.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

מיכאל מלכיאור: כן, אבל מפריעים פה.

קולט אביטל: חבר הכנסת זחאלקה.

מיכאל מלכיאור: אני באמת קורא לך כנציג הממשלה, הרב יצחק, תעשה משהו טוב לעם ישראל.

מיכאל מלכיאור: בוא נלך יחד ונבטל את חוק ההסדרים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם רביץ - אינו נמצא.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבאס זכור, בבקשה; אחרון הדוברים.

עבאס זכור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זה הנאום הראשון שלי, ואני מתרגש.

עבאס זכור: זאת הפעם הראשונה שאני נואם בכנסת.

עבאס זכור: אני אתחיל בברכה, שאני מתחיל בשם אלוהים אל-רחמאן אל-רחים.

עבאס זכור: זהו נאומי הראשון מעל דוכן הכנסת, לכן תרשו לי להגיד כמה משפטים בקיצור.

עבאס זכור: יש להדגיש, כי כולנו נבחרנו על-ידי אזרחי המדינה.

עבאס זכור: לכן אנו נמצאים פה, בזכותם, ורק כדי לשרת אותם.

עבאס זכור: אני מאמין, כמו כל בני הדתות השונות, כי בן-אדם הינו הערך העליון בעולם, ואין דבר חשוב ממנו.

עבאס זכור: לקיצונים אין מקום בעולם הזה, משני הצדדים – יהודים וערבים, וכולנו צריכים להירתם למען השלום בין שני העמים כדי שנוכל לחיות כולנו בביטחון ובכבוד וגם להגיע לשוויון מלא בין שני המגזרים במדינה, יהודים וערבים, ולצמצם את הפער החברתי-הכלכלי הקיים עד היום, כדי שנוכל להרגיש כי המדינה היא לכל אזרחיה.

עבאס זכור: נדהמתי לשמוע מכמה מחברי הכנסת, מאיר פרוש וגם חבר הכנסת מהגמלאים, שכולנו ציפינו מהם שיהיו יותר מתונים - נדהמתי לשמוע ממאיר פרוש, שהוא נדהם שראש הממשלה אומר:

עבאס זכור: אם הפלסטינים עושים ככה וככה, אני נותן.

עבאס זכור: איך הוא ייתן חלק מהאדמה הזאת או מהארץ הזאת, מי הסמיך אותו?

עבאס זכור: אני אומר ומאמין, וכל אדם שמאמין, וכולנו, נמצאים כאן בני-אדם שיודעים, שבכל דת האדם יותר יקר מהאדמה, יותר חשוב מכל אבן בעולם.

עבאס זכור: אז למען השלום חייבים לתת האחד לשני, לעזור האחד לשני, לוותר אפילו על אדמה.

עבאס זכור: כאן אנו לא נותנים לעם הפלסטיני, אנו מחזירים חלק מהאדמה לעם הפלסטיני, שיהיו שתי מדינות לשני עמים, שיחיו בשלום, בביטחון, בשקט.

עבאס זכור: כדי שנוכל לחיות ונרגיש שאנו חיים במדינה לכל אזרחיה, אני עובר עכשיו לדבר על הצעת חוק התקציב לשנת 2006, שעוד לא הספקתי ללמוד אותה היטב.

עבאס זכור: רק היום קיבלתי אותה, ובישיבות הבאות אוכל ללמוד את זה יותר טוב עם החברים שלי, אבל יש לדבר על כמה דברים חשובים מאוד.

עבאס זכור: דבר ראשון, יש צורך להגדיל את קצבאות הילדים, ולבטל את החלטת הממשלה הקודמת, שפגעה בעיקר באוכלוסייה החלשה, גרמה לעלייה ניכרת בממדי העוני בארץ בכלל ופגעה באוכלוסייה הערבית בפרט, כי 43% מהמשפחות הגדולות, עם ארבעה ילדים פלוס, הן משפחות ערביות.

עבאס זכור: דבר שני, יש להגדיל את מענקי האיזון לרשויות המקומיות ולבטל את הקיצוץ המתמשך שהביא הרבה רשויות לסף קריסה.

עבאס זכור: דבר שלישי, יש להגדיל את סל הבריאות.

עבאס זכור: דבר רביעי, יש להגדיל את התקציב למחלקה האסלאמית במשרד הדתות.

עבאס זכור: למאות מסגדים אין אימאם עם מינוי.

עבאס זכור: הסיבה: אין תקציב.

עבאס זכור: הדבר הזה, למה הוא מביא?

עבאס זכור: האימאם שלמד באוניברסיטה ארבע שנים הולך לעבוד בחקלאות, בבנייה, בדיג, עוזב את המסגד, ועל המסגדים משתלטים אנשים שלא למדו את הדת, ומציגים דרישות לא דתיות, דרישות קיצוניות.

עבאס זכור: האנשים האלה מקבלים משכורת מגורמים קיצוניים.

עבאס זכור: כל הסיבה - השליטה על המסגדים - היא שאין תקציב.

עבאס זכור: אם ניתן למי שלמד את האסלאם האמיתי להיות במסגד, ויהיו תקציבים למסגדים, יהיה אימאם עם מינוי, לא ניתן שליטה לקיצונים על המקומיים ועל המקומות הקדושים האלה.

עבאס זכור: דבר אחר במקצת - משאבים כספיים למערכת החינוך הערבית כדי לסגור את הפער הקיים כיום.

עבאס זכור: כולנו קראנו או שמענו על ממצאי המחקר האחרון שנערך על-ידי ועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי, המציינים שמשרד החינוך מפלה לרעה את מערכת החינוך הערבית.

עבאס זכור: דבר אחרון, כולי תקווה שהממשלה החדשה תספיק לתקן את העוול שנגרם למגזר הערבי בכל התחומים לאורך הרבה שנים, ותקבל החלטה אמיצה על תוכנית פרטנית, עם לוח זמנים, שתבטיח סגירת פערים בתוך פרק זמן קצר.

עבאס זכור: רק החלטה כזאת יכולה לספק את הסחורה הנחוצה, לתקן את העוול הממושך.

עבאס זכור: אני מקווה שכולם יצליחו, כל הנבחרים, כל חברי הכנסת, כל השרים.

עבאס זכור: אני מאחל הצלחה וגם מברך את היושבת-ראש.

עבאס זכור: אני וסיעתי נהיה נגד התקציב הזה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: כיוון שאתה הדובר האחרון, חבר הכנסת זכור, ואין דוברים אחריך, נפל בחלקי להודות לך על הנאום שלך, שכיסה עולם ומלואו, ולאחל לך הצלחה מלאה בבית הזה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

קולט אביטל: ישיבת הכנסת הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"א באייר התשס"ו, 9 במאי 2006, בשעה 11:00.

קולט אביטל: ישיבה זו נעולה.