ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השביעית של הכנסת השבע-עשרה, 2006-05-09 00:00

דוד טל: בוקר טוב, חברי הכנסת; היום יום שלישי, י"א באייר תשס"ו, 9 בחודש מאי 2006.

דוד טל: חברי הכנסת, בשל עומס הנושאים העומדים השבוע על סדר-יומה של הכנסת הוקדמה הישיבה לשעה 11:00.

דוד טל: הנושא הראשון על סדר-היום: הודעת הממשלה על החלטותיה לחלק את משרד החינוך, התרבות והספורט, להעביר סמכויות משר לשר על-פי סעיף 31(ב) ו-(ג) לחוק-יסוד: הממשלה ולהעביר שטחי פעולה ממשרד למשרד על-פי סעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, כמפורט בדף סדר-היום שמונח לפניכם.

דוד טל: ההצבעה בנושאים הטעונים אישור הכנסת תיערך בישיבת הכנסת מחר, יום ד'.

דוד טל: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח את הישיבה ולהזמין את השר המתאם, השר יעקב אדרי, להציג את החלטות הממשלה.

מאיר פרוש: אחרי דבריו יש דיון אישי?

דוד טל: יהיה דיון על הנושאים שיציג השר אדרי ומחר תהיה ההצבעה.

מאיר פרוש: נמשיך בדיון על התקציב?

דוד טל: כן, ההצבעה תהיה מחר.

דוד טל: אלה שלא דיברו אתמול ידברו היום.

דוד טל: אדוני השר, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, א.

יעקב אדרי: כי הממשלה החליטה בישיבתה ביום 7 במאי 2006, בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, לחלק את משרד החינוך, התרבות והספורט באופן שתחומי התרבות והספורט, למעט חינוך מבוגרים, ספריות, תמיכה במתנ"סים, פעולות תרבות בשכונות והחינוך הגופני, יעברו למשרד המדע והטכנולוגיה, אשר ייקרא: משרד המדע והטכנולוגיה, התרבות והספורט.

יעקב אדרי: תחום החינוך יישאר במשרד אשר ייקרא: משרד החינוך.

יעקב אדרי: בהתאם לסעיף 31(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת לכך.

יעקב אדרי: ב.

יעקב אדרי: כן החליטה הממשלה, על-פי סעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר המדע והטכנולוגיה את הסמכויות הנתונות לשר החינוך, התרבות והספורט על-פי החוקים הבאים: חוק המוסד העליון ללשון העברית, התשי"ג-1953; חוק רישוי עסקים, התשכ"ח-1968; חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן-1989; פקודת זכויות יוצרים; חוק הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו, התשנ"ו-1996; חוק הרשות הלאומית לתרבות היידיש, התשנ"ו-1996; חוק הקולנוע, התשנ"ט-1999; חוק הצלילה הספורטיבית, התשל"ט-1979; חוק להסדר ההימורים בספורט, התשכ"ז-1967; חוק מכוני כושר (רישוי ופיקוח), התשנ"ד-1994; חוק הספורט, התשמ"ח-1988; חוק המוזיאונים, התשמ"ג-1983; חוק הארכיונים, התשט"ו-1955; חוק יד בן-צבי, התשכ"ט-1969; חוק דוד בן-גוריון, התשל"ז-1976; חוק המרכז הישראלי לקידום תרבות האדם, התשי"ט-1958; חוק התרבות והאמנות, התשס"ג-2003; חוק המועצה להנצחת מורשת יהדות ספרד והמזרח, התשס"ג-2003; חוק הבטיחות במקומות ציבוריים, התשכ"ג-1963; תקנות התכנון והבנייה (בקשה להיתר, תנאיו ואגרות) (הוראת שעה), התשס"ב-2002 - -

מאיר פרוש: מה זה קשור למשרד המדע?

יעקב אדרי: ככה קבעה הממשלה.

יעקב אדרי: - - פקודת סרטי הראינוע; חוק בית התפוצות, התשס"ו-2005; חוק הנהיגה הספורטיבית, התשס"ו-2005; חוק רשות העתיקות, התשמ"ט-1989.

יעקב אדרי: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת לכך.

יעקב אדרי: ג.

יעקב אדרי: עוד החליטה הממשלה בישיבתה ביום 7 במאי 2006, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר הבינוי והשיכון את הסמכויות הנתונות לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה על-פי חוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך-1960.

יעקב אדרי: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת לכך.

יעקב אדרי: ד.

יעקב אדרי: כמו כן החליטה הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ד) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את שטחי הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה למשרד הבינוי והשיכון.

יעקב אדרי: בהתאם לסעיף 9(א)(11) ו-(ב) לחוק הממשלה, התשס"א-2001, נמסרה הודעה ליושב-ראש הכנסת ואני מתכבד להביאה לידיעת הכנסת.

יעקב אדרי: תחילת תוקפה של החלטה זו בעניין העברת שטחי פעולה במועד אישור סעיף ג' לעיל על-ידי הכנסת.

יעקב אדרי: תודה רבה לכם.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חברי הכנסת, נעבור לרשימת הדוברים.

דוד טל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נמצא.

דוד טל: אגב, לכל דובר חמש דקות.

דוד טל: הדובר הבא - חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חברי הכנסת אורי אריאל, ואסל טאהא, צבי הנדל, מוחמד ברכה, יצחק לוי, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי.

דוד טל: אני מבקש מחברי הכנסת ששומעים ולא נמצאים באולם המליאה להיכנס לאולם המליאה, שמא יפסידו את תורם.

דוד טל: חבר הכנסת פרוש - בבקשה, אדוני; חמש דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטער על כך שהשר המקשר לא ידע להסביר לנו מה הקשר של חוק רישוי עסקים ושל תנאי - - -

יעקב אדרי: אני מוכן להסביר לך.

מאיר פרוש: חבל שלא עשית את זה בזמנך.

מאיר פרוש: אני מוכן להמתין, אם היושב-ראש יאפשר - - -

יעקב אדרי: לא, הרב פרוש, תאמר את דבריך.

יעקב אדרי: מעניין לשמוע אותך.

מאיר פרוש: לא, אני רוצה לדעת מה הקשר בין רישוי עסקים ותנאי מתן היתר בנייה למדע.

מאיר פרוש: 13 שנים הייתי חבר בוועדה לתכנון ובנייה, והייתי מעוניין לדעת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, העברת פונקציות ממשרד ממשלתי אחד לשני היא בעיקרון דבר חיובי, כמובן אם זה נעשה מתוך רצון לייעל את המערכת הממשלתית.

מאיר פרוש: כולנו יודעים שזה לא המקרה.

מאיר פרוש: ראש הממשלה אהוד אולמרט בנה את הממשלה, לצערי, מתוך תנאים ומתוך אילוצים קואליציוניים, ונאלץ להעביר באורח מלאכותי ובלתי פונקציונלי יחידות שלמות ממשרד אחד לשני, כדי לרצות שרים בלתי מרוצים.

מאיר פרוש: כך הופך שר התחבורה שאול מופז לאחראי על נושאים אסטרטגיים של המדינה, כדי לרצות אותו על הפיחות במעמדו, וכך מורידים ממשרד החינוך את הפונקציות של תרבות וספורט, כדי לרצות את השר אופיר פינס.

מאיר פרוש: אני מתפלא מדוע לא חילקו את משרד התיירות לתיירות יוצאת ותיירות נכנסת.

מאיר פרוש: אפשר לעשות ממשרד קטן כזה שני משרדים.

מאיר פרוש: מעבירים מהתמ"ת את מינהל מקרקעי ישראל, שבשעתו הועבר לאהוד אולמרט, כשהיה שר התמ"ת, ונותנים את זה היום למשרד הבינוי והשיכון, למאיר שטרית, כדי לרצות אותו על הפיחות במעמדו לעומת הרצון שלו להיות שר האוצר.

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת פרוש, עשינו גם כמה דברים בחיים כדי לרצות אותך.

מאיר פרוש: אני לא אדבר על התיקים של יהדות התורה.

מאיר פרוש: אני מבקש מיושב-ראש הקואליציה שלא יעשה היקש מדבר אחד לשני, ועל כל דבר שאנחנו עמדנו מאחוריו אני מוכן גם לעמוד בפני ועדת חקירה ולהסביר מדוע עשו את זה.

מאיר פרוש: במקרה הזה, אתה יודע שזה פשוט לא רציני.

דוד טל: לא צריך להפליג לוועדת חקירה, הרב פרוש.

מאיר פרוש: אבל כשאביגדור יצחקי מבקש לתשאל אתה צריך להיות מוכן גם לעמוד לפני ועדת חקירה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אפשר לדבר על בזבוזים, צריך לדבר על כספים מיותרים שנשפכים כמים, אבל הייתי רוצה להקדיש את מעט הדקות שנותרו לי כדי להשלים את דברי מאתמול על תקציב המדינה.

מאיר פרוש: אני מבקש להתייחס למצב המדאיג בתוך משרד האוצר, דווקא בעקבות דוח של ד"ר ירון זליכה, החשב הכללי, שבו הוא טען שמבנה רעוע של משרדי הממשלה מוביל לביצוע נמוך של תקציבים מאושרים.

מאיר פרוש: בין הגורמים הוא מונה מנגנונים עודפים וחוסר סדר מינהלי נכון בתוך משרדי הממשלה.

מאיר פרוש: זליכה טוען ש-30 מיליארד ש"ח מתקציב המדינה לא נוצלו במשרדים בשנת 2005, ובאמת, כולנו מודים שזאת שערורייה.

מאיר פרוש: זליכה גם מזהיר, שלמרות הפיקוח, כביכול, יש גם חריגות רבות, כלומר מנגנונים כושלים ובלתי יעילים גורמים סבל רב לאזרחי המדינה.

מאיר פרוש: המדאיג ביותר, אדוני היושב-ראש, הוא הפרק בדוח החשב הכללי שמתריע על כך שנכסי הממשלה והתחייבויותיה אינם מבוססים על מערכת חשבונאית אמינה וגם אינם מבוקרים.

מאיר פרוש: לפי הדוח, יש אי-התאמות ביתרות, ובפרט הנתונים הרשמיים מפוקפקים למדי.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לפני שמעבירים פונקציות במשרדים – אמרתי, לפעמים זה גם חשוב; אני לא יודע אם במקרה הזה – כדי לרצות שותפים קואליציוניים, אני מציע שהממשלה תלמד להתנהל – ודאי שלא הכול באשמתה – בצורה יותר יסודית.

מאיר פרוש: תודה רבה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

דוד טל: הגם שהפסדת את תורך, לפנים משורת הדין אני מאפשר לך.

דוד טל: לרשותך שבע דקות, אני קונס אותך בשתיים ונותן לך רק חמש.

דוד טל: אתה מבין שזה לתפארת המליצה.

ג'מאל זחאלקה: רבותי חברי הכנסת, קודם כול, מתנהלת עכשיו ישיבה חשובה מאוד של ועדת הכספים הזמנית, ובאותו זמן מתנהל דיון בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני נעדרתי לא כי לא הייתי בשום מקום – הייתי בישיבת ועדת הכספים.

דוד טל: ועדת הכספים קיבלה אישור לכך.

ג'מאל זחאלקה: היא קיבלה אישור לכך, ולכן אני חושב שהקנס - - -

דוד טל: ביטלתי אותו.

ג'מאל זחאלקה: הסתכלתי על ההצעה להעביר סמכויות ממשרד החינוך והתרבות למשרד המדע והטכנולוגיה, ויש לי בעיה עם השמות: משרד המדע והטכנולוגיה הופך למשרד תרבות, כלומר סמכויות החוקים שקשורים לתרבות הועברו למשרד המדע והטכנולוגיה, ולכן מן הראוי היה – ואני יודע שהיה על זה ויכוח – לתת לשר החדש, מר אופיר פינס, את משרד המדע, הטכנולוגיה והתרבות, ולא להעביר סמכויות, כי שכשאזרח מן השורה רוצה לפנות בעניין שקשור לתרבות – לא יעלה על דעתו שצריך לפנות אל משרד המדע והטכנולוגיה בעניין חוק התרבות והאמנות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה מבלבל את הציבור.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הפסיק לעקוב אחר העברת הסמכויות ממשרד למשרד.

ג'מאל זחאלקה: מר יצחקי ואדוני השר, אמרתי שהעברת סמכויות בשיטה הזאת מבלבלת את האזרחים, כי העבירו סמכויות.

ג'מאל זחאלקה: הסתכלתי עליהן, ורובן ככולן קשורות לענייני תרבות ולא לענייני מדע וטכנולוגיה.

ג'מאל זחאלקה: אז איך ידע אזרח שרוצה לפנות, למשל - - -

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת זחאלקה, כשהייתי מנכ"ל משרד ראש הממשלה העברתי את משרד התרבות והספורט, וקודם מתן וילנאי היה שר המדע, התרבות והספורט.

אביגדור יצחקי: משרד המדע, התרבות והספורט נוהל הרבה יותר טוב ובהרבה יותר תשומת לב מאשר כשהסמכות היתה של משרד החינוך.

ג'מאל זחאלקה: אני מסכים אתך.

ג'מאל זחאלקה: אז לשיטתך, למה במשא-ומתן הקואליציוני סירבתם לתת את משרד התרבות או את חלק התרבות למשרד החדש?

ג'מאל זחאלקה: אני יודע שהיה על זה ויכוח; מר אופיר פינס רצה שמשרדו יהיה משרד המדע והתרבות.

דוד טל: תרבות וספורט.

יעקב אדרי: התרבות עבר לאופיר פינס.

ג'מאל זחאלקה: לא, אני קורא: "להעביר לשר המדע והטכנולוגיה" - - -

אביגדור יצחקי: אבל קרא עד הסוף.

ג'מאל זחאלקה: אני מבין טוב, תאמין לי.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע לקרוא, מר יצחקי.

ג'מאל זחאלקה: תקשיב לטענה שלי: העברתם סמכויות בלי להעביר את הכותרת "תרבות" למשרד החדש.

דוד טל: הוא רוצה שהמשרד ייקרא "משרד המדע, הטכנולוגיה והתרבות".

יעקב אדרי: אני חושב שזה כך.

ג'מאל זחאלקה: זה לא כך.

ג'מאל זחאלקה: היה ויכוח – מר יצחקי צריך לדעת, הוא ניהל משא-ומתן קואליציוני.

יעקב אדרי: אני חושב שכתוב, אני אקרא - -

ג'מאל זחאלקה: לא כתוב.

ג'מאל זחאלקה: הנייר בידיים שלי.

ג'מאל זחאלקה: אין לחבר הכנסת אלא מה שמונח לפניו.

ג'מאל זחאלקה: מונח לפני המסמך והוא אומר: "להעביר לשר המדע והטכנולוגיה את הסמכויות הנתונות לשר החינוך, התרבות והספורט על-פי החוקים הבאים - - -

יעקב אדרי: - - תסתכל בעמוד השני, בסעיף 31(ב).

יעקב אדרי: כתוב: "אשר ייקרא משרד המדע והטכנולוגיה, התרבות והספורט".

ג'מאל זחאלקה: איפה כתוב?

אביגדור יצחקי: גם בסעיף א'.

ג'מאל זחאלקה: טוב, בסדר.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, זמנך תם.

דוד טל: אני שמח שבהערה שהערת כיוונת לדעת גדולים - - -

ג'מאל זחאלקה: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, הבעיה נפתרה באופן חלקי בלבד.

דוד טל: אז מה אדוני מציע עכשיו?

ג'מאל זחאלקה: אנשים הפסיקו לעקוב אחר מעבר הסמכויות בין משרדים.

ג'מאל זחאלקה: בארבע השנים האחרונות פנו בענייני תרבות למשרד החינוך, עכשיו מחפשים את משרד המדע, אחר כך מחזירים את זה, אנשים לא עוקבים אחר המעברים האלה ואחר שינויי שמות המשרדים.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהגיע הזמן, אחרי כל כך הרבה שנים - - -

דוד טל: אבל יש אילוצים קואליציוניים.

ג'מאל זחאלקה: זה העניין.

דוד טל: מינהל מקרקעי ישראל היה במשרד השיכון, עבר למשרד החקלאות, משם עבר למשרד ראש הממשלה - -

ג'מאל זחאלקה: לא צריך לעשות את זה - -

דוד טל: - - עבר למשרד האוצר, וזאת הדרך.

ג'מאל זחאלקה: - - הגיע הזמן לייצב את משרדי הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: שנדע שמשרד החינוך והתרבות מטפל בעניינים האלה, ומשרד הספורט, הטכנולוגיה והמדע מטפל בעניינים האלה - -

דוד טל: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: - - ולא כל שנה הסמכויות עוברות ממשרד למשרד ואתה צריך לעקוב אחרי זה כל הזמן.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן שלא בכל שנה נתחיל להעביר מחלקות ממקום למקום וממקום למקום, עד שאזרחים לא יהיו יכולים לעקוב אחרי מה שקורה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

דוד טל: חבר הכנסת אריאל, אתה רוצה לבוא?

יעקב אדרי: אני רוצה לומר כמה דברים.

דוד טל: בבקשה, אדוני השר.

דוד טל: עד שחבר הכנסת אריאל יתמקם.

דוד טל: לפי סעיף 50 אתה רשאי להתערב בדיוני הכנסת בכל עת.

דוד טל: הרשות נתונה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זחאלקה, אני חושב שאילו היית שומע את כל מה שאמרתי היתה לך תשובה ברורה.

יעקב אדרי: אומנם המשרד חולק על-פי החלטת הממשלה ועל-פי ההסכמים – אפשר להסכים אתם ואפשר שלא להסכים אתם, אבל אלה ההסכמים, ונחוץ אישור הכנסת.

יעקב אדרי: מובן שהבאתי את הדברים בדיוק על-פי החלטת הממשלה, ומובן שהקראתי את זה סעיף אחר סעיף.

יעקב אדרי: המשרד יחולק: אחד ייקרא "משרד המדע והטכנולוגיה, התרבות והספורט", ותחום החינוך יישאר במשרד אשר ייקרא "משרד החינוך".

יעקב אדרי: נכון שכאשר יש חלוקות יש בעיה - -

ג'מאל זחאלקה: כל אחד חצי משרד?

ג'מאל זחאלקה: כל אחד חצי מנה פלאפל?

יעקב אדרי: - - ולכן לאחר מכן, לאחר שזה יחולק על-פי החלטת הכנסת, זה ילווה בפרסום נרחב כך שהציבור ידע על כל השינויים, ואני חושב שזה כבר נעשה בעבר.

יעקב אדרי: אל תשכח שכל הקמת קואליציה, כל הקמת ממשלה חדשה מלווה בהסכמים קואליציוניים אשר מובאים לאישור הכנסת.

יעקב אדרי: אני חושב שאין מה לעשות; אני מביא את זה ככתבו וכלשונו, על-פי החלטת הממשלה.

יעקב אדרי: אני מאמין שבסופו של דבר התהליך הזה שנעבור יהיה מהיר, מזורז, בלא משברים, והציבור אולי אפילו ייהנה מזה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אביגדור יצחקי העיר שבזמנו, כאשר זה היה במשרד המדע, זה פעל אפילו יותר טוב.

יעקב אדרי: הרבה פעמים השינויים הם טובים, הם מייעלים את המערכת, ואני חושב שכך צריך להיות.

יעקב אדרי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

דוד טל: חבר הכנסת זחאלקה, למה הדבר דומה?

דוד טל: אם יש לאדוני שישה ילדים ורק שלוש מנות פלאפל, מה אדוני עושה?

דוד טל: מחלק מנה אחת לשניים.

אביגדור יצחקי: בשביל שלוש מנות פלאפל ביום לכל הילדים צריך 10,000 ש"ח נטו לחודש.

ג'מאל זחאלקה: בילדים אפשר לצמצם וצריך לצמצם, אבל שיהיה ידוע שיש משרד ממשלתי שאזרחים פונים - - -

דוד טל: חבר הכנסת אריאל, חמש דקות לאדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, איחולי לשר המקשר – אני לפחות שומע אותו בפעם הראשונה בתפקיד זה.

אורי אריאל: אני מאחל לך שהזמן שתעסוק בזה יהיה כל כך קצר שלא תתמחה בו, ולא כי יהיה עוד שינוי בממשלה ואתה תמונה לשר, אלא כי נלך לבחירות.

דוד טל: עוד פעם בחירות?

דוד טל: עוד פעם בחירות, אורי אריאל?

יעקב אדרי: זה מדהים אותי, מה שאני שומע.

אורי אריאל: אתם יודעים מה?

אורי אריאל: אפשר להחליף אתכם גם בלי בחירות, ואני יכול להסכים אתכם על זה.

אורי אריאל: השיטה שלכם – תראה את השולחן הזה, הרי אין לך מקום לשבת, מה אתה עושה?

אורי אריאל: אולי המצלמות יתמקדו בכיסא שזז הצדה כדי שיהיה אפשר לשבת פה.

אורי אריאל: הרי אתם שוברים את כל השיאים, בעידודו ובהדרכתו של ראש הממשלה ובסיוע נרחב של חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

אורי אריאל: זאת הזדמנות לברך אותו ולאחל לו הצלחה על רמת הצלילה הספורטיבית.

אורי אריאל: ראיתי שבכוונת הממשלה להעביר את הצלילה הספורטיבית לשר פינס, כי זה מתאים, כי הממשלה הזאת היא כולה צלילה וכולה ספורט.

אורי אריאל: ראש הממשלה רץ למרחקים.

אביגדור יצחקי: אני לא יודע אם יש לך תעודת צולל.

אורי אריאל: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, בענייני הגינות אני מוכן ללמוד אצלך כמו כל אחד אחר, אבל עדיין אני חושב שזאת ממשלה ספורטיבית.

אורי אריאל: מה לא הגון בזה, שאתם לא יודעים להתחרות?

אורי אריאל: אתם לא ספורטיביים, זה ידוע.

אורי אריאל: התחרות אתכם היא לא ספורטיבית, גם זה ידוע.

אורי אריאל: והנה הגיע השר לספורט ולצלילה חופשית אמנותית, השר פינס.

אורי אריאל: איחולי.

דוד טל: למה הציניות?

דוד טל: הוא שר המדע, הטכנולוגיה והתרבות.

אורי אריאל: אני מתקן: שר המדע, התרבות, הספורט והטכנולוגיה, השר אופיר פינס-פז.

אורי אריאל: איחולי.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אורי אריאל: גם לך אני מאחל שלא תאריכו ימים בממשלה.

אורי אריאל: שתאריכו ימים עד מאה-ועשרים, אבל לא בממשלה.

אורי אריאל: סוף-סוף יש מי שישב פה.

אורי אריאל: היו פעמים שהממשלה היתה כל כך מצומצמת שהיה קשה למצוא שר.

אורי אריאל: עכשיו אתם 25 שרים, נראה אם תצליחו לעמוד במשימה הקשה הזאת.

אורי אריאל: הממשלה הזאת, ששמה לה לספורט לגרש יהודים, היא לא ממשלה ראויה.

אורי אריאל: נניח שחבר הכנסת אביגדור ליברמן היה אומר שצריך לגרש ערבים, האם זה היה יכול לעבור פה, במליאה הזאת?

אורי אריאל: אני מעריך שלא.

אורי אריאל: אם הוא היה אומר לגרש אחרים, זה היה יכול לעבור במליאה הזאת?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: אבל הממשלה הזאת – פאר יצירתה הוא גירוש יהודים.

אורי אריאל: שיא השיאים, שיא חלומותיה, שיא הציונות, כפי שאומר ראש הממשלה.

אורי אריאל: הספורט הלאומי - לגרש יהודים.

אורי אריאל: כבר גירשו, אבל במקום שהטרור ייפסק, הטרור מתגבר.

אורי אריאל: במקום שנדע שקט ורוגע בארץ הזאת, צריך למגן את יד-מרדכי.

אורי אריאל: אבל אין תקציב למגן את יד-מרדכי, ולא את מבקיעים ולא את אשקלון ולא את כפר-עזה ולא את סעד, בטח שלא את עלומים – כי צריך להחזיק שר מספר 25.

אורי אריאל: תמיד תמכת בממשלות כל כך רחבות, השר פינס?

אורי אריאל: תמיד זה נראה לך כזה חלום פרלמנטרי?

אורי אריאל: למה אתה צריך את זה, כי גם אתה צריך להיות שר?

אורי אריאל: השר פינס הוא דווקא אחד מהיותר-מוכשרים, אז אולי תוותרו על אחד אחר.

אורי אריאל: אתם חייבים את כולם פה?

צבי הנדל: על מי יוותרו, על איתן כבל?

צבי הנדל: מה קרה לך?

אורי אריאל: על מי יוותרו?

אורי אריאל: או, אני אגיד על מי כבר ויתרו.

אורי אריאל: ויתרו על חלק גדול מהעם הזה, בשביל המניירות הפוליטיות המטורפות והבלתי-אחראיות שמובילות לקרע בעם, והממשלה הזאת, במקום להסביר איך היא תחזק את הגליל ואת הנגב, משסה קהל אחד בקהל אחר.

אורי אריאל: זאת האמנות שלכם, בזה אתם מתמחים.

אורי אריאל: הדבר הזה לא יטושטש אם תעבירו מחלקה אחת לפה ואחרת לפה.

אורי אריאל: מה שראיתי שראש הממשלה הספיק לעשות בינתיים – הצו הראשון שהוא חתם עליו הוא הצו על מחיר הלחם.

אורי אריאל: איך אמר חבר הכנסת מרציאנו?

אורי אריאל: כגנב בלילה.

אורי אריאל: למה ראש הממשלה צריך את זה?

אורי אריאל: כדי לחלץ את השר אלי ישי, כדי שהוא לא יחתום על זה.

אורי אריאל: זה היה ההסבר.

אורי אריאל: מחיר הלחם הוא סימפטום למראה של הממשלה הזאת, איך שהיא נראית.

אורי אריאל: לא מעניינים אותה החלשים, לא מעניינים אותה אלה שאין להם.

אורי אריאל: אולי לדבר על זה היא יודעת.

אורי אריאל: גם זה לא.

אורי אריאל: לכן ראוי שלא לאשר כרגע שום דבר, עד שתתקנו את העוולות המיידיות שכבר גרמתם.

אורי אריאל: לא לאשר לממשלה הזאת שום דבר.

דוד טל: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: זה שהיושב-ראש דוחק בי, זה סימן שהגיעו עוד שניים-שלושה מחברי הכנסת ואפשר להמשיך את הסבב, ואני מודה לו על כך.

אורי אריאל: תודה.

דוד טל: אני מודה מאוד לחבר הכנסת אורי אריאל.

דוד טל: אדוני השר, רצית להעיר הערה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת טאהא.

ואסל טאהא: רציתי שהשר ישמע אותי.

דוד טל: השר פינס, אדוני מוכן לשמוע את חבר הכנסת ואסל טאהא ואחר כך להתייחס לדבריו?

אופיר פינס-פז: בבקשה.

דוד טל: בבקשה, חבר הכנסת ואסל טאהא.

ואסל טאהא: אדוני השר, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתמול היה דיון על התקציב.

ואסל טאהא: הערתי כמה הערות, ולא הספקתי מפני שהזמן היה מוקצב.

דוד טל: הגם שהוספנו לך דקה וחצי.

דוד טל: זה לא הספיק.

ואסל טאהא: הייתי אמור לדבר עשר דקות; אתה אמרת לי חמש דקות, וקיבלתי.

ואסל טאהא: אני רוצה לנצל את הזמן הזה כדי לדבר על משבר ששורר ברשויות הערביות.

ואסל טאהא: עכשיו התקשרו אלי משתי מועצות שאינן יכולות לשלם משכורות.

ואסל טאהא: אדוני השר, היית שר הפנים והיום אתה שר התרבות והספורט.

דוד טל: המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט.

ואסל טאהא: צעקנו בעבר שביטול תקציב הפיתוח יפגע במועצות, במיוחד במועצות הערביות.

ואסל טאהא: צעקנו גם שמענקי האיזון הם מקור הכנסה למועצות הערביות, מפני שהן סובלות ממחסור באזורי תעשייה ותעסוקה.

ואסל טאהא: כמעט שאין הכנסה עצמית ברוב המועצות הערביות, לכן הן מתקשות היום לשלם משכורות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שהמועצות הערביות ימשיכו להתקיים וכל מועצה תתחזק את הכפר שלה – את התשתיות, את בתי-הספר, את העובדים, את הכול.

ואסל טאהא: היום המועצות עומדות לפני קריסה.

ואסל טאהא: הן לא יכולות לשלם משכורות.

ואסל טאהא: יותר מחמש-שש מועצות לא יכולות לשלם היום משכורות, ואני חושב שיש יותר ויותר.

ואסל טאהא: לכן, אי-אפשר להמשיך בצורה הזאת בלי להחזיר את מענקי האיזון לרמה של 2002.

ואסל טאהא: המועצות לא יכולות להמשיך לתפקד.

ואסל טאהא: יש להחזיר גם את תקציב הפיתוח על מנת להוריד את הנטל מהמועצות ולאפשר להן לתחזק את התשתיות, את רשת החשמל, את בתי-הספר, ולפתח כמה פרויקטים קטנים שהם בעצם שירותים לאוכלוסייה.

ואסל טאהא: בלתי אפשרי להמשיך בצורה זאת.

ואסל טאהא: אני מקווה שכבודו יתמוך בשינויים האלה בתקציב הבא.

ואסל טאהא: זאת הנקודה הראשונה.

ואסל טאהא: הנקודה השנייה שייכת לספורט.

ואסל טאהא: שמעתי תלונות מכל מיני אנשים, שחברת yes וחברת HOT, שיש להן זיכיון, מחייבות לשלם 500 שקל כדי לצפות במונדיאל.

ואסל טאהא: על מה אנחנו משלמים את אגרת הטלוויזיה?

דוד טל: לא, זה לא דומה.

ואסל טאהא: אני יודע שזה לא דומה, אבל אם כבר אנחנו משלמים את המס, למה שכל בית אב ישלם עוד 500 שקל?

דוד טל: תוותר על yes, תוותר על HOT.

דוד טל: אתה משלם אגרה?

דוד טל: אתה מקבל את ערוץ-1.

דוד טל: רוצה את yes?

דוד טל: תשלם תוספת.

מוחמד ברכה: אתה לא משלם אגרה בשביל ערוץ-1.

מוחמד ברכה: אתה משלם אגרה על החזקת מכשיר טלוויזיה.

דוד טל: לפי החלוקה הממשלתית, כספי האגרה עוברים לרשות השידור וכספי המנויים עוברים ל-yes או ל-HOT.

ואסל טאהא: אני מכיר את הטכניקה הזאת, אני יודע לאן זה הולך ולאן זה הולך.

ואסל טאהא: אני טוען שהממשלה צריכה לדאוג לאוכלוסייה, לאפשר לכולם לצפות במונדיאל בלי לשלם.

ואסל טאהא: למה צריך לשלם 500 שקל?

ואסל טאהא: זאת נוכח המצב הכלכלי הקשה שאנחנו חיים בו.

ואסל טאהא: לכן, אדוני השר, אני מקווה שנשמע תשובה חיובית מכבודך.

ואסל טאהא: תודה.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: השר פינס, בבקשה, יעלה ויבוא, יגיע ויציג את דבריו.

דוד טל: תרשו לי בנימה אישית לברך את הבן של המורה שלי, שהיום הוא שר המדע, הטכנולוגיה והספורט.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, גם על הברכות וגם על החברות.

אופיר פינס-פז: באתי לדיון הזה, אף שלכאורה אני לא צריך, אבל חשבתי שחשוב, מעבר לדברים של השר המקשר, להשמיע את הרציונל כפי שאני רואה אותו.

אופיר פינס-פז: בלא מעט מהמדינות המפותחות בעולם יש משרד תרבות שעומד בפני עצמו, משרד מדע וטכנולוגיה, או מדע, כל אחד לפי הגלגולים שלו.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, כבר דיברתי עם שרת המדע של גרמניה וקיבלתי מידע שהתקציב של משרד המדע הגרמני די דומה לתקציב של מדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: אני רוצה שתקבלו פרופורציות לגבי מה שקורה בעולם.

אופיר פינס-פז: ודאי שבחלק גדול מהמדינות יש משרד ספורט עצמאי.

אופיר פינס-פז: ודאי שברוב המדינות אין קומבינציה של משרד חינוך, תרבות וספורט, מהטעם הפשוט - וכל אחד מאתנו מבין ששר חינוך במדינת ישראל הוא תפקיד אדיר, אחראי, ובאופן טבעי - ואני לא בא בטענות לאף שר משרי החינוך, התרבות והספורט שהיו בעבר - עיקר המשאבים שלהם, עיקר החשיבה, רוב האנרגיות, ובצדק, מוקדשים לנושא המרכזי במשרד, שהוא נושא החינוך.

אופיר פינס-פז: לכן, מטבע הדברים תמיד הנושאים של התרבות והספורט נדחקו למקום נמוך יותר בסדר העדיפויות.

אופיר פינס-פז: מדינה כמו מדינת ישראל, אשר נושא המדע, נושא התרבות ונושא הספורט היו אמורים להיות בה בעדיפות גבוהה במדרג החשיבתי של הציבור ושל מקבלי ההחלטות, צריכה לפי דעתי לצמצם את הפערים בנושא הזה וליצור מציאות שבה משרד או שר יראה את הדברים האלה ברמה של עדיפות ראשונה ולא של עדיפות משנית.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהיתרון הגדול הוא היכולת לתת תשומת לב מרבית לשלושת הנושאים האלה, ושהם לא יידחקו לקרן זווית.

אופיר פינס-פז: יש חשש - ואני לא אכחד מכם, משום שאני אשא באחריות אם הכנסת תאשר את החלטת הממשלה - שהניתוק ממשרד החינוך, אם לא ייעשה כראוי ובצורה מקצועית ויסודית, עלול לפגוע בעניין, כי העורף של משרד החינוך הוא עורף חשוב לעומת העורף של משרד המדע.

אופיר פינס-פז: לכן הממשלה הקימה צוות בראשות אגף התקציבים ועם שני המנכ"לים, אשר תוך 21 יום צריכים לטפל בכל שאלת התקנים, בכל שאלת התקציב, כדי לוודא שהנושאים שאני אקבל לסמכותי ולאחריותי – אם הכנסת תאשר זאת - באמת יקודמו וישודרגו, ולא חלילה ייגרם נזק או שלא תיגרם תועלת.

אופיר פינס-פז: אני רואה בזה עניין חשוב, מרכזי, ומעבר לשאלות של אופוזיציה וקואליציה, שמובנות לי – ואין לי שום טענה לשום חבר אופוזיציה שיכול להצביע נגד או לדבר נגד במסגרת כללי המשחק בבית הזה, אבל אני אומר לכם, גם לחברי מהאופוזיציה, שאם אני אקבל את מנדט הכנסת לתפקיד הזה, אני אעשה אותו על הצד הטוב ביותר שאני יכול.

אופיר פינס-פז: אני אשקיע בו את כל מרצי ויכולותי.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שבסופו של יום תוכלו לברך על המעשה – בואו נאמר, בתום הקדנציה - ולראות שהשינוי הזה תרם למדע, תרם לתרבות ותרם לספורט במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

דוד טל: אנחנו מאחלים לך הצלחה.

ואסל טאהא: מה בקשר למונדיאל?

אופיר פינס-פז: לגבי המונדיאל – נכון, אני חושב שחבר הכנסת ואסל טאהא צודק, אדוני היושב-ראש.

אופיר פינס-פז: מה בעצם הוא אמר?

אופיר פינס-פז: הוא אמר שכמו שמשלמים דמי מנוי לחברת הכבלים או ל-yes, למה צריך לשלם כפול.

אופיר פינס-פז: יש העניין של ה-free TV או ה-pay TV שמקובל בהרבה מקומות בעולם.

דוד טל: סליחה, כדי להבהיר לחברי הכנסת: אם רכשתי את הזכויות של המונדיאל, הן זכויות שלי.

דוד טל: מי מהחברות שרוצה לרכוש אותן ממני, תתכבד ותשלם, תגיע אתי למשא-ומתן ואני אמכור לה.

אופיר פינס-פז: אני מבין את מה שאתה אומר.

אופיר פינס-פז: ראיתי גם בפרסומים שבאמת מכרו לערוץ-2 ולערוץ-10 בסכומים כאלה ואחרים חלק מהמשחקים.

אופיר פינס-פז: אני לא נכנס כרגע לצד העסקי, אני נכנס לצד הציבורי.

אופיר פינס-פז: בצד הציבורי, ברוב המדינות בעולם, שידורי המונדיאל משודרים לציבור חינם אין כסף.

אופיר פינס-פז: זה לפי המידע שהעבירו לי, ומובן שצריך לבדוק את כל הפרטים.

אופיר פינס-פז: בישראל החבילה שמשרד התקשורת עסק בה ורשות הכבלים מטפלת בה היא בסכום של 492 שקלים.

אופיר פינס-פז: בעיני זה מחיר מוגזם.

אופיר פינס-פז: אני חושב שרשות השידור כן צריכה להיכנס לעניין ודרך קניית משחקים להוריד את המחיר לצרכן.

אופיר פינס-פז: היום דיברתי ביוזמתי עם שר האוצר, אף שזה לא תיק שלי, כי זה לא בסמכותי, אבל אני חושב, בצדק, חבר הכנסת טאהא, שאני לא רק מייצג את הממשלה מול הספורט, אלא מייצג גם את הספורט מול הממשלה.

אופיר פינס-פז: פניתי היום לשר האוצר הירשזון ואמרתי לו את דעתי.

אופיר פינס-פז: הוא ניאות לכנס אצלו דיון בסוגיה הזאת.

דוד טל: אדוני השר, אתה אולי סבור שהמועצה להימורים בספורט יכולה לשלם את זה?

אופיר פינס-פז: יכול להיות, לא יודע.

אופיר פינס-פז: הטענה היא שהמועצה להימורים בספורט אין לה סמכות חוקית לשלם את זה.

אופיר פינס-פז: זו הטענה של המועצה.

דוד טל: נשנה להם את החוק.

אופיר פינס-פז: עוד לא בדקתי את כל הפרטים, אבל אני מסכים לעיקרון שדיבר עליו חבר הכנסת ואסל טאהא - החבילה בסך 500 שקלים לאדם, אחרי שהוא משלם אגרה לרשות השידור ואחרי שהוא משלם לכבלים או ללוויין, בעיני היא יקרה מדי, ומדינה יכולה להחליט שהיא נכנסת לעניין, אם זה נמצא בעדיפות משמעותית שלה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה מאוד שכך נעשה בסופו של יום.

אופיר פינס-פז: אני אעשה כל מאמץ כדי לחבר את החוטים, לבדוק עם שר האוצר, לבדוק עם רשות השידור והשר כבל ואחרים, כדי להוזיל את עלות השידור של המונדיאל לציבור.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שאצליח להעביר את המסר שלכם למקבלי ההחלטות ובעלי הסמכות בממשלה בתחום הזה.

אופיר פינס-פז: אני מקווה שביחד נוכל לעשות מעשה.

אופיר פינס-פז: דרך אגב, יכול להיות שהכנסת תרצה להעלות את הנושא בשבוע הבא במסגרת הנושאים הדחופים שלה לסדר-היום, כדי לראות אם אפשר לקדם את הנושא בדרך הזאת.

אופיר פינס-פז: תודה רבה לכם.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: לפני שחבר הכנסת צבי הנדל ידבר, חצי דקה לשר אדרי.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הרב פרוש העלה שאלה - מה לחוק רישוי עסקים ולתקנות הבנייה במשרד המדע.

יעקב אדרי: בדקתי את הנושא עם מזכירות הממשלה והיועצים המשפטיים של שני המשרדים.

יעקב אדרי: הנושא ברור – חלק מהתקנות שייכות למשרד הזה וחלק למשרד הזה.

יעקב אדרי: כך היה וכך יהיה גם בהמשך, כך שאין שום בעיה.

יעקב אדרי: היו"ר דוד טל: תודה רבה, אדוני.

יעקב אדרי: חבר הכנסת צבי הנדל יעלה ויבוא, יגיע וישמיע דבריו.

צבי הנדל: כבוד היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אין לי בעיה אישית עם שר זה או שר אחר, אני מאחל, באמת, לכולם הצלחה, וההצלחה שלהם היא ההצלחה של המדינה.

צבי הנדל: יש לי בעיה גדולה עם ההתנהלות של הממשלה.

צבי הנדל: אתמול דיברתי קצת על ההתנהלות כלפי המגורשים, מהסיבה הכלכלית.

צבי הנדל: דיברנו על התקציב.

צבי הנדל: אני אדבר קצת בהקשר אחר.

צבי הנדל: ראו, אני מחזיק כאן בידי את הדף של סדר-היום - על מה אנחנו אמורים להצביע.

צבי הנדל: תראו על מה אנחנו דנים.

צבי הנדל: אנחנו חייבים לדון לעומק אם אנחנו נעביר או לא נעביר לשר פינס את חוק המוסד העליון ללשון העברית, את חוק האזרחים הוותיקים, את חוק הרשות הלאומית לתרבות היידיש, את חוק הצלילה הספורטיבית, וכו' וכו'.

צבי הנדל: יש פה משהו מדהים – חוק בן-גוריון, חוק הארכיונים, חוק תרבות האדם - תרבות הקוף כבר יש.

צבי הנדל: בקיצור, יש פה נושאים כבדי משקל.

צבי הנדל: ואם נהפוך את הדף - - -

גדעון סער: גם בצד השני יש.

צבי הנדל: סליחה, יש עוד כמה דברים מעניינים.

צבי הנדל: טוב, אני - - - את הזמן על זה.

צבי הנדל: ובמקביל, בדרכי לכאן אני שומע שחבר הכנסת דני יתום, יהודי אחראי, חבר הקואליציה, איש שאכפת לו מהמדינה הזאת, מבקש מחברי הכנסת להצטרף ללובי שהוא מקים, ומה הוא הלובי?

צבי הנדל: – מיגון יישובי עוטף-עזה.

צבי הנדל: אתם מבינים למה חבר קואליציה אחראי צריך לדאוג?

צבי הנדל: כי הוא מבין שהממשלה לא עוסקת בזה, ויש יהודים שמפקירים את חייהם יום-יום, שעה-שעה, ולא הגזמתי בכלום.

צבי הנדל: מפקירים את חייהם.

צבי הנדל: זה נס שהם בחיים.

צבי הנדל: זה לא מפני שהפצצות האלה לא הורגות.

צבי הנדל: הוא מקים לובי.

צבי הנדל: הוא מבחינתו בסדר, אבל תבינו, הוא יודע שאף אחד לא עוסק בזה.

צבי הנדל: ועל מה, אתם קולטים?

צבי הנדל: מיגון הנגב.

צבי הנדל: למגן את הנגב, בפני מי?

צבי הנדל: בפני השלום שפרץ.

צבי הנדל: זאת אומרת, הרי גירשנו את היהודים כדי שיהיה שלום.

צבי הנדל: עכשיו, השלום הזה כנראה הורג, וצריך למגן בגינו, כי ה"חמאס" עלה לשלטון.

צבי הנדל: שנים עוצמתו של ה"חמאס" היתה 7%-8% באוכלוסייה הערבית.

צבי הנדל: אבל פתאום ראו - הפלסטינים אינם טיפשים - שה"חמאס" צדק כל השנים:

צבי הנדל: אם אתה תרצח יהודים, הם יברחו.

צבי הנדל: רק בכוח הזרוע.

צבי הנדל: הם פחדנים, נמושות, אפילו אריק שרון הגדול, גיבור ישראל - אולי הם לא יודעים בדיוק מה המניעים שהניעו אותו.

צבי הנדל: אז הם העלו אותם לשלטון, פתאום הם מקבלים פי-עשרה קולות ממה שהיו מקבלים פעם.

צבי הנדל: בסקרים הם מופיעים כמי שדרכם היא הדרך הנכונה.

צבי הנדל: אז צריכים למגן את הנגב.

צבי הנדל: ואנחנו ממשיכים באותן שטויות, מתעסקים עם הבל הבלים כשהמדינה שלנו נמצאת במצוקה בלתי רגילה של חיי אדם - הדבר הכי יסודי, הכי בסיסי.

צבי הנדל: מדברים על זכויות אדם, מדברים על לחם.

צבי הנדל: הכול חשוב, אבל החיים של האדם הם הדבר הכי יסודי ובסיסי.

צבי הנדל: אוי לנו שזו הממשלה, שזו דרכה, ואני לא אומר את זה עכשיו כמי שיושב באופוזיציה, והדרך הפוליטית היא שאני צריך להתקיף או לתקוף.

צבי הנדל: זו האמת - גם אם הייתי יושב בקואליציה וגם אם הייתי שר.

צבי הנדל: יש דברים יסודיים ובסיסיים במדינה הזאת שהממשלה לא רק שאינה מטפלת בהם, אלא היא הולכת בדרך שתגביר אלף מונים את הסכנה הגדולה שישראל כבר נמצאת בה.

צבי הנדל: אמרתי בחצי בדיחות הדעת - אם זה לא היה בבית שלי, במדינה שלי, בארץ שלי, אז הייתי יכול לצחוק - שאולי צריך להמליץ לזרז את גירוש היהודים גם ביהודה ובשומרון, כי הפגזים שנופלים בנגב לא מגיעים לאוזנו של ראש הממשלה - - - גדעון סער (הליכוד): לחזור על ההצלחה, לחזור על ההצלחה.

צבי הנדל: ואז, אם אנחנו נגרש אותם מפה, אולי הפגזים יגיעו קרוב לאוזנו של ראש הממשלה, ובזכות זה אולי גם הנגב יינצל.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד טל: חבר הכנסת סער, אדוני היה בין אלה שהצביעו בעד הגירוש, לא?

גדעון סער: אדוני טועה, נגד בכל הקריאות - על התוכנית, על החוק - - - מוחמד ברכה (חד"ש): אבל, הוא גייס את הרוב.

דוד טל: פה היתה הערה, שאני לא אומר אותה כרגע.

דוד טל: גדעון סער (הליכוד): מה הוא אמר?

דוד טל: היו"ר דוד טל: אם אתה רוצה - אני אומר.

דוד טל: הוא אמר שאתה גייסת את הרוב.

דוד טל: עמלת לגייס את הרוב.

דוד טל: גדעון סער (הליכוד): גם לא נכון.

דוד טל: אם אדוני זוכר - - - היו"ר דוד טל: לא, אבל זה על חשבון הזמן שלו.

דוד טל: זה לא - - -

גדעון סער: באותו יום, אפילו הכותרות היו שדליה איציק הפכה להיות יושבת-ראש הקואליציה, כיוון שאני סירבתי לעשות את זה - - - תראו בפרוטוקולים.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת סער.

גדעון סער: לאחר שמיצינו את הנושא הזה אנחנו נשוב ונאפס את השעון.

גדעון סער: חמש דקות - בבקשה, אדוני.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש גירוי מסוים או פיתוי מסוים לחבר אופוזיציה לנגח על כל דבר ובכל מחיר.

דוד טל: לא חייבים - - -

מוחמד ברכה: לא חייבים – זה בדיוק המשפט הבא.

מוחמד ברכה: היו"ר דוד טל: אפשר להיות קורקטיים לפעמים.

מוחמד ברכה: זה בדיוק המשפט הבא.

מוחמד ברכה: אני חושב דווקא שיש מקום לקיומו של משרד תרבות, מדע וספורט בנפרד.

מוחמד ברכה: מדינה שוחרת רוח ושוחרת קידמה יכולה להרשות לעצמה, להיפך - היא צריכה לייעד בתוך המנגנון הממלכתי שלה משרד שיטפל בעניינים האלה.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה ביטוי של דבר מאוד חיובי בסדר העדיפויות החברתי.

מוחמד ברכה: אבל, למרבה הצער, הדברים הם לא כאלה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, אני בעד משרד כזה, אבל לא כדי לספק עבודה לאחד השרים או כדי לתת כותרת לאחד השרים, אלא על מנת לטפל בנושא שהמשרד מופקד עליו.

מוחמד ברכה: האם תחת המשרד החדש, אדוני היושב-ראש, יגדל תקציב התרבות?

מוחמד ברכה: האם התקציב המיועד לספורט יגדל?

מוחמד ברכה: האם התקציבים המיועדים למדע ולפיתוח המדע, מחקרים וחממות מדע, האם הם יגדלו באמת?

מוחמד ברכה: או שהעובדה היא שמקימים את המשרד כדי לספק עבודה לאחד השרים ולפתור בעיה קואליציונית, ולא כדי לקבל את העניין שלשמו כביכול הוקם המשרד.

מוחמד ברכה: אני חושש שהדברים הם לא בכיוון הנכון.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, קיומו של משרד לתרבות וספורט ומדע הוא דבר אדיר, זה דבר נפלא.

מוחמד ברכה: זה פשוט ביטוי של גישה פרוגרסיבית, מתקדמת, שהממשלה מצאה לנכון להפקיד שר מיוחד על העניינים האלה.

מוחמד ברכה: אבל אם אנחנו נסתכל על התקציב שאנחנו עומדים לדון בו ולהצביע עליו - ואנחנו שבים ודנים בו ועומדים להצביע עליו מחר - אני לא רואה מה הבשורות החדשות שיכול להביא השר אופיר פינס, למעט הכוונות הטובות, ואני באמת מאמין שיש לו כוונות טובות.

מוחמד ברכה: גם אם נצא מנקודת הנחה שהתקציב הזה אושר והוכן בקדנציה הקודמת, בכנסת הקודמת, בממשלה הקודמת - שהיא דווקא אותה ממשלה זו, עם אותם קווי יסוד פחות או יותר, ועכשיו יש כוונות אחרות – אני לא ראיתי ולא הרגשתי, לא בקווי היסוד של הממשלה וגם לא בהדגשים של ראש הממשלה ושל שריו על סדר העדיפויות הכלכלי-החברתי שלהם, שהם הולכים בשנת הכספים הבאה, 2007, דווקא לתת יותר לתרבות, לספורט ולמדע, לדברים כאלה.

מוחמד ברכה: לכן אני חושב שנעשה פה שימוש ציני בחלוקת סמכויות, וכל המשרד הזה, שמראית העין של הקמתו היא חיובית, בעצם בא רק כדי לפתור בעיה קואליציונית.

מוחמד ברכה: העובדה ש-25 שרים נמצאים בממשלה הזאת, אחת הממשלות הגדולות ביותר, ודווקא לא טורחים לבוא ולעקוב אחרי הדיון - לפחות שיעבדו.

מוחמד ברכה: שיעשו משהו עם הכנסת.

מוחמד ברכה: עכשיו יש שר מקשר, שאני מעריך – השר אדרי – שזאת העבודה שלו.

מוחמד ברכה: זה מה שהוא עושה בממשלה הזאת.

מוחמד ברכה: הנה, אנחנו רואים שולחן ממשלה ריק.

מוחמד ברכה: לכן אני לא יכול לייחס רצינות רבה לדברים האלה ולבקשת הממשלה להעברת הסמכויות.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה דבר שיותר משהוא ציני, הוא בזבוז כספי ציבור.

מוחמד ברכה: תודה.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת יצחק לוי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבר דובר על גודלה של הממשלה ועל ייתור חלק משריה.

יצחק לוי: אני רוצה לדבר על נושא אחר, על הקלות שבה מרכיב הממשלה מפרק משרדים, מחבר משרדים, מעביר יחידות לכאן ולכאן.

יצחק לוי: אגב, אני חייב לומר שהוא לא הראשון.

יצחק לוי: הוא לא ראש הממשלה הראשון שעשה את הדברים האלה.

דוד טל: וכנראה לא האחרון.

יצחק לוי: יכול להיות.

יצחק לוי: אבל קדימה, שאתה, אדוני היושב-ראש, שייך אליה – מפלגה גדולה, המרכיבה את הממשלה – באה והודיעה קבל עם ועדה שהיא רוצה להנהיג נורמות חדשות בשלטון.

יצחק לוי: זה היה אחד החידושים.

יצחק לוי: אנחנו לא נהיה משועבדים למרכז הליכוד, נאמר, ולא למרכז מפלגת העבודה, לא למורשת ז'בוטינסקי, לא לכל מה שהיה עד עכשיו.

יצחק לוי: הנה, קמה מפלגה שבאה להאיר את עינינו בדרכי השלטון, איך צריך להיראות השלטון בישראל – "אור חדש על ציון תאיר".

יצחק לוי: קדימה באה ומאירה אור חדש.

יצחק לוי: והנה, אותו דבר מאותו דבר.

יצחק לוי: יש דבר שהציבור לא יודע עליו, שקוראים לו מינהל מקרקעי ישראל, שעובר כל שנתיים.

יצחק לוי: אם זה לא היה מצחיק, היה צריך לבכות על זה.

יצחק לוי: מינהל מקרקעי ישראל הוא אחת הרשויות החשובות ביותר של מדינת ישראל.

יצחק לוי: מדובר באורגן ממשלתי שצריך לשלוט באדמות של מדינת ישראל.

יצחק לוי: האדמה במדינת ישראל היא דבר מאוד יקר ומאוד חשוב – ובחלקים גדולים של מדינת ישראל מאוד מופקר.

יצחק לוי: ראו את הנגב וראו את הגליל, וראו מקומות אחרים.

יצחק לוי: ואין רצף.

יצחק לוי: אנשי מינהל מקרקעי ישראל עושים מה שהם רוצים, כי הם יודעים שכל שנה או כל שנתיים הם יעברו למשרד אחר.

יצחק לוי: נכון שלהבנתי, כרגע המינהל נחת במקום הנכון לו, במשרד הבינוי והשיכון, כי משרד הבינוי והשיכון והמינהל צריכים לעבוד יחד.

יצחק לוי: כשזה לא היה כך, ואני הייתי שר הבינוי והשיכון, היו חיכוכים גדולים מאוד בין משרד הבינוי לבין המינהל.

יצחק לוי: טוב שהמינהל ומשרד הבינוי והשיכון יהיו יחד.

דוד טל: אדוני רומז שיצביע בעד?

יצחק לוי: לא, ודאי שלא, וגם אגיד למה: כי זה לא בגלל זה, זה נעשה בשביל לפצות את מאיר שטרית.

יצחק לוי: זה לא נעשה מתוך חשיבה ומחשבה שכך צריך להיות.

יצחק לוי: לא שראש הממשלה, עוד לפני שחילק את התיקים, אמר שמינהל מקרקעי ישראל צריך להיות במשרד הבינוי והשיכון.

יצחק לוי: הוא ראה שיש שר שקצת עצוב לו, ולא נעים לו, כי הוא ציפה לקבל את האוצר, הוא יצא בראש קצת מורד – והרי לבו של מר אולמרט לב רחמן, ולב טוב, ולב אוהב, בעיקר את חבריו – אז הוא לקח את מאיר שטרית, חיבק אותו כהרגלו, ואמר לו: מאיר, מה אני יכול לעשות כדי שתחייך?

יצחק לוי: מאיר אמר לו: תמצא משהו.

יצחק לוי: אתה יודע מה?

יצחק לוי: קח את מינהל מקרקעי ישראל.

יצחק לוי: ואז עלה על שפתיו של מאיר שטרית חיוך קט.

יצחק לוי: לא לגמרי, הוא לא פרץ בשמחה גדולה, אבל בכל אופן, היה פיצוי מסוים.

יצחק לוי: ואני חושב שהוא קיבל עוד משהו חוץ מזה, עוד סוכרייה כדי שהחיוך יתרחב.

יצחק לוי: זה הנוהל.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, כך הדברים מתנהלים.

יצחק לוי: קח למשל את משרד התרבות והספורט.

יצחק לוי: אני מוכן שיהיה דיון בכנסת בשאלה אם יש מקום למשרד תרבות נפרד.

יצחק לוי: לא מקימים משרד תרבות – מעבירים מהחינוך למדע.

יצחק לוי: זה לא נכון, אין פה הקמה של משרד תרבות.

יצחק לוי: אגף התרבות במשרד החינוך הוא אגף חשוב, ומקבל את גיבויו של משרד החינוך.

יצחק לוי: שוב, אני צריך להזכיר, כשהייתי שר החינוך, הייתי גם שר התרבות.

גדעון סער: אולי מקווים שישראל תגיע בספורט להישגים שיש לה במדע, ואז העניין שווה.

יצחק לוי: אז תוציא את התרבות ותן את הספורט.

יצחק לוי: למה לכרוך את התרבות והספורט?

יצחק לוי: התרבות זה דבר רציני מאוד, זה דבר מתפתח מאוד.

יצחק לוי: למשרד החינוך יש גיבוי ויש כלים לסייע לתרבות להתפתח במידה נוספת.

יצחק לוי: לא היה כאן דיון אמיתי בשאלה אם צריך להקים את משרד התרבות.

יצחק לוי: בכלל לא.

יצחק לוי: בא אופיר פינס לעמיר פרץ, והיה עצוב, ואמר לו: מה אני אקבל, רק המדע?

יצחק לוי: אז עמיר פרץ הלך לאולמרט, ואולמרט ראה שהשותף הבכיר שלו עצוב.

יצחק לוי: הוא שאל אותו: עמיר יקירי, מה קרה?

יצחק לוי: הוא אמר: יש לי חבר, קוראים לו אופיר, והוא עצוב.

יצחק לוי: הוא אמר: אז מה נעשה?

יצחק לוי: תן לו משהו.

דוד טל: הרב לוי, יש לך עוד ארבע שניות.

יצחק לוי: תן לי לגמור את הסיפור.

דוד טל: אני רוצה לבשר לך שאני נותן לך עוד דקה או אפילו שתיים, אם אדוני רוצה.

דוד טל: תראה איזה רוחב לב.

דוד טל: אבל אני רוצה להעמיד אותך על טעותך.

דוד טל: אני שומע את הסיפורים האלה ואני כלא מאמין.

דוד טל: אני מכיר אצלי, בסיעת קדימה, הרבה אנשים עצובים, ולא ראיתי אפילו חיוך קטן על פניהם.

צבי הנדל: אז נתנו לך סגן יושב-ראש הכנסת.

יצחק לוי: אי-אפשר לרצות את כולם.

יצחק לוי: למשל, השר אדרי, שאני מאוד מעריך באופן אישי, נשאר עצוב.

יצחק לוי: הוא לא קיבל כלום, מה לעשות.

יצחק לוי: לעומת זאת, אופיר פינס קיבל את התרבות והספורט; מאיר שטרית קיבל את מינהל מקרקעי ישראל, וקיבל ועוד משהו.

יצחק לוי: נכון, אולמרט לא יכול היה לשמח את כולם.

יצחק לוי: מה לעשות?

יצחק לוי: השר אדרי נשאר עצוב.

יצחק לוי: אז הוא בא לכאן, לשאילתות, מברר מה זה חוק רישוי עסקים, מה הוא שייך לרשימה.

יצחק לוי: הוא מתקשר ושואל את מזכיר הממשלה.

יעקב אדרי: אני מודה לך, הרב לוי.

דוד טל: יש כמה חברי כנסת שהיו רוצים להיות שרים כמוהו.

יצחק לוי: עבודה מאוד מכובדת, זה בסדר גמור.

יצחק לוי: הוא יענה לנו על שאילתות במקום שר הביטחון, הוא יענה לנו במקום שר החינוך על שאילתות.

יצחק לוי: הוא ישב פה מ-11:00 עד 20:00.

יצחק לוי: זה בסדר גמור.

יצחק לוי: להגיד לך שהוא שמח מזה?

יצחק לוי: האמת, השר אדרי עצוב.

יצחק לוי: אבל יש שני שרים שאולמרט הצליח לשמח: קצת את שטרית, עם המינהל, וקצת את פינס, עם הספורט והתרבות.

יצחק לוי: חוץ מזה, פינס אוהב ספורט, אז זה בסדר.

יצחק לוי: רבותי, כך העניין מתנהל.

יצחק לוי: זאת הבשורה של קדימה.

יצחק לוי: "אור חדש על ציון תאיר", אורו של אולמרט מאיר.

יצחק לוי: זה העניין.

יצחק לוי: זאת התוצאה.

יצחק לוי: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת יעקב מרגי, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני, אלא אם כן הוא רוצה להתחלף עם חבר הכנסת מרגי.

דוד טל: בבקשה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת הנדל, אתן לך לדבר שתי דקות, כדי שחיוך יעלה על שפתיך ולא תהיה עצוב.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, דווקא אתה נראה מחייך.

יעקב אדרי: יש סיבה שלא?

דוד טל: דאגה רבה לשר אדרי.

צבי הנדל: אני רוצה להגיד לך, שאילו לא היה סידור שתיכנסו לקואליציה, הנאומים שלך היו יותר מחודדים.

דוד טל: אתה מרגיש את זה בתדרים של הקול?

יעקב אדרי: הרב גפני בדרך פנימה.

משה גפני: חבר הכנסת הנדל, האמת היא שאני תמיד מדבר אותו דבר, גם כשאני בקואליציה וגם כשאני באופוזיציה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, לא הבנתי מה הממשלה רוצה מאתנו, פשוט לא הבנתי.

משה גפני: מה הסיבה, הרב לוי, לכך שהקימו משרד שנקרא משרד המדע, הטכנולוגיה, התרבות והספורט?

יצחק לוי: שיחייכו.

משה גפני: אנחנו מדברים על דברים רציניים, אנחנו מדברים על מדינה.

יצחק לוי: לא מדברים על דברים רציניים, בכלל לא, זאת הבעיה.

משה גפני: אגב, אני רוצה להפריך את הסיפור שלך, הרב לוי.

משה גפני: כי עמיר פרץ לא הלך לאולמרט.

משה גפני: בתוך מה שמפלגת העבודה קיבלה הם חילקו ביניהם.

משה גפני: זאת אומרת, אופיר פינס בא אל עמיר פרץ, ואז עמיר פרץ אמר לשרת החינוך, ליולי תמיר, תוותרי על חלק מהסמכויות שלך כדי לתת לאופיר פינס.

משה גפני: זה לא היה קשור לקדימה.

משה גפני: בקדימה יש בעיות אחרות.

משה גפני: זאת אומרת, זה היה סידור העבודה בתוך מפלגת העבודה.

משה גפני: מה שקרה בקדימה, אדוני היושב-ראש, הוא דבר מעניין מאוד.

משה גפני: ראש הממשלה היה צריך לתת את משרד האוצר למקורבו אברהם הירשזון.

משה גפני: עד כאן זה בסדר.

משה גפני: אבל מאיר שטרית אמר, שאם הוא לא יהיה שר האוצר, הוא יילחם נגד ראש הממשלה.

משה גפני: ומכיוון שראש הממשלה - - -

גדעון סער: הוא אמר שני דברים, הוא אמר שהוא בעדיפות לתפקיד שר האוצר, והוא אמר - - -

משה גפני: כן, ברור, אמרתי.

משה גפני: אמרתי גם את החלק הראשון.

משה גפני: ומכיוון שהוא לא קיבל את משרד האוצר, ראש הממשלה נתן לו את משרד הבינוי והשיכון והעביר אליו את מינהל מקרקעי ישראל ואת השירותים החשאיים.

משה גפני: זאת אומרת, את המינהל, שהסבירו לנו בקדנציה הקודמת שצריך לתת אותו לאהוד אולמרט בהיותו שר התעשייה, המסחר והתעסוקה.

משה גפני: גם אז לא כל כך הבנתי מה זה קשור, אבל שוכנעתי.

גדעון סער: כל שר שנפגע - - -

משה גפני: לא, אבל שוכנעתי.

משה גפני: שוכנעתי שזה בסדר.

משה גפני: אהוד אולמרט שכנע אותי שמינהל מקרקעי ישראל צריך להיות במשרד התמ"ת.

משה גפני: שכנע – בכל אופן, זה רציני.

גדעון סער: אבל עכשיו אלי ישי לא הצליח לשכנע - - -

משה גפני: לא הבנתי איך אהוד אולמרט, ראש הממשלה, מבקש ממני עכשיו להוציא את המינהל ממשרד התמ"ת.

משה גפני: אני מתכוון לשאול את השר אלי ישי את השאלה הזאת, כי בכל אופן, היום הוא שר התמ"ת, ואני רוצה לדעת למה הוא הסכים שיוציאו את מינהל מקרקעי ישראל מתחום סמכותו.

משה גפני: אני לא יודע אם הוא עצוב או לא, אבל אני לא עוסק היום בעצב ובשמחה, כי אני עוסק בענייני המדינה.

דוד טל: בזה הרב לוי עוסק.

משה גפני: כן, כל אחד והתחום שלו.

משה גפני: למה אהוד אולמרט, שרק לפני שלוש שנים שכנע אותנו שמינהל מקרקעי ישראל צריך להיות במשרד התמ"ת, בא עכשיו לכנסת ומבקש להוציא אותו מהתמ"ת?

משה גפני: איפה מקומו של מינהל מקרקעי ישראל?

משה גפני: חבר הכנסת מרגי, אתה יודע למה הוציאו אותו?

משה גפני: זאת אומרת, יש לזה איזו סיבה מקצועית?

יעקב מרגי: זה חסר משמעות - - -

משה גפני: אני מבין.

משה גפני: בסדר, לא חשוב.

משה גפני: נניח לעניין הזה.

יעקב מרגי: המינהל.

יעקב מרגי: אמרתי שלא משנה איפה המינהל נמצא, הוא תמיד בידיים שלנו.

משה גפני: חבר הכנסת כהן, חבר הכנסת מרגי אמר דבר רציני מאוד, צריך לחשוב על זה.

משה גפני: המינהל תמיד נמצא באחריותו של מישהו מוגדר.

משה גפני: זאת אמירה חשובה מאוד, ואגב, היא גם נכונה.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, במסגרת הזמן הקצר שיש לי, ממש דקה או שתיים, זה באמת דבר רציני, ואנחנו צריכים לתת עליו את הדעת.

משה גפני: כלומר, לפי מה שאמרו קודמי, קדימה באה עם בשורה חדשה.

משה גפני: אני לא רואה את הבשורה החדשה, אבל אני לא מקדימה, אז אני לא - - -

דוד טל: מה, אתה לא רואה שאין בקדימה מרכז?

דוד טל: אתה לא רואה שאין בה ועידה?

דוד טל: אתה לא רואה שאין בה לשכה, אין מזכירות?

דוד טל: מה, זה לא דבר חדש?

משה גפני: אני מכיר לפחות חבר כנסת אחד בקדימה, שאם היה מרכז או היו בחירות הוא היה מקבל תפקיד אחר מזה שיש לו, ואני חושב שהוא גם ראוי לכך.

משה גפני: אבל נניח לעניין הזה, כי אני לא מתערב.

קריאה: אתה יכול לשתף אותנו בהערכה שלך?

משה גפני: לא, אני לא יכול.

דוד טל: כי אז חבר הכנסת הזה יבקש רשות תגובה לפי סעיף 54(ב) וירצה למחוק את האשמה, להסיר את האשמה שהטילו בו.

גדעון סער: כשחבר הכנסת גפני דיבר על השירותים החשאיים, זה היה קריאת ביניים כי זה חשאי.

גדעון סער: אבל הערכה פוליטית זה סודי?

משה גפני: זאת לא הערכה פוליטית.

משה גפני: יש דברים על מינוי חברי כנסת ושרים בקדימה ששייכים לשירותים החשאיים, אני לא יכול לדבר עליהם.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר דבר אחד לסיום.

משה גפני: תראה, המציאות הזאת, שבה בגלל קונוטציות פוליטיות כאלה ואחרות הולכים ומשבשים סדרי ממשל וסדרי מדינה, והדבר הכי חמור שהיה, זה היה בממשלת ברק; לי הסבירו, כחבר כנסת חרדי, שחוק-יסוד הוא דבר מאוד – שאם אני מדבר נגד חוק-יסוד כאילו פגעתי בקודש הקודשים.

משה גפני: ואני באמת יודע את זה מזמן.

משה גפני: בכל אופן, אני איש עדין, אז אני לא – פתאום היה צריך הרבה שרים בממשלת ברק, ושינו, בשנייה שינו חוק-יסוד.

משה גפני: ואני חשבתי שכל אבירי החוק, המשפט והסדר במדינת ישראל יגידו: רגע, מה זה?

משה גפני: פגיעה בקודש הקודשים.

דוד טל: לא רק שינו, גם לא הגבילו את מספר השרים שיהיו.

דוד טל: זאת אומרת, פתחו את זה לגמרי.

משה גפני: התוצאה – אני הרי לא אחזור על הנאומים שכולנו נשאנו אז – תראו לאן הגענו עם העניין הזה.

משה גפני: ממשלה שיש בה 25 שרים, והעניין עוד לא נגמר.

משה גפני: תאר לעצמך שיהדות התורה תצטרף לקואליציה ותחליט שהיא לוקחת שרים, מה יהיה אז?

דוד טל: אנחנו בטוחים שלא תבקשו שר.

משה גפני: ואם ישראל ביתנו תיכנס?

דוד טל: נצטרך לבנות כאן עוד.

גדעון סער: העניין הוא שאם לא - - -

משה גפני: נכון, ואז יהיו 27 שרים.

משה גפני: תראה, חבר הכנסת גדעון סער, אני כבר לא אאמין כשיגידו לי, חוקי-יסוד - -

מגלי והבה: - - -

משה גפני: אני לא יכול עכשיו.

משה גפני: - - וסדרי ממשל וניהול של מדינה, ויהיו כאלה שאפילו יגידו על זה "הלל" ביום העצמאות.

משה גפני: אני לא מאמין לזה יותר.

משה גפני: הכול פוליטיקה.

דוד טל: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

דוד טל: השכלת אותנו.

דוד טל: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גפני, אילו ידעתי שאני צריך לדבר אחרי נאום כזה שלך הייתי מסרב להחליף.

יעקב מרגי: זה לא הוגן.

משה גפני: - - -

יעקב מרגי: נחזור להיות קצת רציניים.

יעקב מרגי: אחרי הנאום של גפני זה יהיה קצת מאמץ.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, הדיון המשותף כאן הוא אומנם על החלטות הממשלה להעברת סמכויות ממשרד למשרד ומשר לשר.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להתייחס לזה, כי כמו שאמר חבר הכנסת גפני - - -

דוד טל: אפשר לפזר את ההפגנה, חבר הכנסת טיבי?

דוד טל: אז מה אם אתה הולך להיות סגן יושב-ראש הכנסת.

דוד טל: זה עדיין לא מאפשר לך לעשות לי הפגנה באמצע ניהול הישיבה.

דוד טל: אני מבקש, אדוני, לשבת במקום.

יעקב מרגי: כמו שאמר חבר הכנסת גפני, זה נעשה בכל ממשלה.

יעקב מרגי: לפעמים זה ענייני ולפעמים זה פחות ענייני.

יעקב מרגי: אני רוצה לנצל את רשות הדיבור כדי לדבר על הדיון שמתקיים בשעה זו בוועדת הכספים, שממנה אני מגיע כעת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, המדיניות הכספית והכלכלית של הממשלה כפי שהוצגה היום בוועדה היא אותה מדיניות של שר האוצר הקודם, בנימין נתניהו, מדיניות קשה שמביאה אתה אסון חברתי על החברה שלנו.

יעקב מרגי: אני יודע שהיום אנחנו דנים בתקציב שיובא להצבעה ביום רביעי, כדי לשנות אותו לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית.

יעקב מרגי: אבל, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להזהיר מעל במה זו את הממשלה ואת שר האוצר, שלא יתפתו לתיאוריות שבכירי האוצר משמיעים, כאילו הצמיחה תבוא בשנת 2010 וממילא תיטיב עם האוכלוסייה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אם כך יקרה למשק, זה בדיוק מה שקרה, על-פי אותו משל, לחמור שהרגילו אותו לא לאכול.

יעקב מרגי: אני קורא מכאן לממשלה ליישם באופן מלא את ההסכם הקואליציוני עם שותפותיה, וכמובן עם תנועת ש"ס, שכן בהסכם זה דובר במניעת המשך הקיצוצים בקצבאות, ובפרט בקצבאות הילדים, בשווי מיליארד ו-50 מיליון ש"ח.

יעקב מרגי: כמו כן הוסכם על ייעוד תקציבים נוספים לסל התרופות, לקשישים, ומעל כולנה לאוכלוסיות בסיכון, ומעליהן אוכלוסיות הנוער והילדים בסיכון.

יעקב מרגי: ואני אומר כל זאת כדי להבהיר, שבלי תפיסת עולם חברתית לא נוכל לשנות את פני החברה ולא נצליח להביא אותה אל חוף מבטחים.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני שומע כאן את הנאומים של האופוזיציונרים הקבועים – של האופוזיציונרים הזמניים; אנחנו, מה לעשות, רק לפני שלוש שנים היינו באותה פוזיציה, באותה אופוזיציה.

יעקב מרגי: היינו בפוזיציה של אופוזיציה, אבל, להבדיל, אז היתה כאן מפלגה שפשוט פסלה סקטור, חתך גדול ולגיטימי באוכלוסייה, וניסתה לעשות אותו לא לגיטימי.

יעקב מרגי: ברוך השם הם רואים אותנו כרגע מבעד למסך הטלוויזיה שלהם, או לפעמים הם מעזים לבוא לכאן, ליציע, ורואים שהעולם ממשיך להתקיים גם כשהם לא כאן.

יעקב מרגי: אנחנו, להבדיל, כן קוראים פה לכולם – לכל מי שבאמת יכול להצעיד את המדינה ליציבות כלכלית, ליציבות חברתית – אדרבה ואדרבה; אני קורא מכאן לראש הממשלה לעשות כל מאמץ להכניס את יהדות התורה, ואדרבה, שישיגו עוד הישגים, עיננו לא צרה – "המקנא אתה לי, ומי יתן וכל עם ה' נביאים".

יעקב מרגי: אדרבה.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: גם הליכוד.

גדעון סער: אתה רוצה אותם שותפים לחטא?

גדעון סער: – שיהיה חוק פינוי-פיצוי בהשלמת הגדר - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך, בקואליציה הקודמת הם היו שותפים לחטא.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סער, הנה, יושב פה אתנו הרב בני אלון, ויושבים עוד רבנים מיהדות התורה.

יעקב מרגי: הם יגידו לך: אחת מדרכי התשובה היא שבא לידיך אותו מעשה, ואתה מתגבר ולא עושה.

יעקב מרגי: יהדות התורה ישבה בקואליציה קשה, רעה, בראשות הליכוד.

יעקב מרגי: לצערי הרב.

יעקב מרגי: גם לי קשה לומר את זה.

יעקב מרגי: הליכוד המסורתי, שהיה חברתי, הולך שולל בקדנציה הקודמת בידי שינוי וחבר מרעיו ושר האוצר, שאף פעם לא היתה לו תפיסת עולם חברתית.

יעקב מרגי: אז אני קורא מכאן ליהדות התורה – יש לה הזדמנות, כנגד אותן שנים שבהן הם ישבו בקואליציה הרעה של הליכוד, לתקן את החטא.

יעקב מרגי: יש הזדמנות: ברוך השם, יש שר אוצר שמכריז שצריך לתת.

יעקב מרגי: בקדנציה שישבתם בה שר האוצר שם פה רסן בעיניים – רבותי, הוא אמר, רק ככה נציל את המשק.

יעקב מרגי: הוא רצה להביא לכאן את התרבות הכלכלית האמריקנית.

קריאה: - - -

יעקב מרגי: אבל, ברוך השם, הממשלה ההיא לא האריכה ימים, ועכשיו אנחנו כאן, הקמנו קואליציה - - -

גדעון סער: הממשלה הקודמת - - -

שמואל הלפרט: גם תקציב של נתניהו - - -

יעקב מרגי: ברוך השם שהקמנו ממשלה, וניתן לה הזדמנות ליישם את ההסכמים הקואליציוניים.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אתה מכיר את "דיינו" בהגדה, הרב הלפרט?

יעקב מרגי: רק מניעת הקיצוץ של מיליארד ו-50 מיליון – דיינו.

יעקב מרגי: על מה שהבאנו מעבר לזה, תבוא עלינו הברכה.

יעקב מרגי: כל טוב.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: אני לא אגלה פה איזה סקופ, אבל אני סבור – כדי להרגיע אותך, חבר הכנסת מרגי – שעד סוף השבוע הזה הם ישבו אל שולחן הממשלה.

דוד טל: חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל צריכה ממשלה.

בנימין אלון: יש לה קואליציה, ויש לה אופוזיציה.

בנימין אלון: לא צריכים להיות קטנוניים.

בנימין אלון: פעם אתה באופוזיציה, פעם אתה בקואליציה.

בנימין אלון: העברת סמכויות היא לא נושא שמחייב אופוזיציה רצינית, אלא אם כן מועברים דברים מהותיים ודרמטיים.

בנימין אלון: זה שאופיר פינס ייקרא השר בחוק להנצחת מורשת יהדות ספרד, וייקרא השר לתרבות היידיש, בחוק הרשות הלאומית לתרבות היידיש, ובחוק הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו יקראו לאופיר פינס השר - - -

שמואל הלפרט: הוא עצמו דובר יידיש?

בנימין אלון: או לאדינו.

בנימין אלון: אלה לא דברים שבשבילם צריך להרעיש ארץ.

בנימין אלון: אני לא רואה בעיה – מתפקידנו כאופוזיציה, כמובן, להתריע נגד דברים מהותיים.

בנימין אלון: העברת סמכויות שהיא בתחום ההיגיון, אני לא רואה בה בעיה.

בנימין אלון: קצת מפריע לי ומשונה לי, מדוע צריך לקחת מאלי ישי, שמקבל את תיק התעשייה והמסחר – ואני לא רואה אילו מעשים חברתיים שר חברתי יכול לעשות בתיק כזה – את מינהל מקרקעי ישראל.

בנימין אלון: זה מפריע לי.

בנימין אלון: זה גם מדליק אצלי נורית אדומה.

בנימין אלון: מעבר לאדם; מעבר לפרסונה, אני מתכוון.

מגלי והבה: תעשייה ומסחר זה לא תיק חברתי - - -

בנימין אלון: זה מה שאני אומר.

בנימין אלון: לקחת משר חברתי, שנותנים לו תיק שהוא לגמרי לא חברתי – לקחת ממנו - - -

דוד טל: מה שחבר הכנסת מגלי אומר הוא שמשרד התמ"ת הוא משרד חברתי.

בנימין אלון: אני לא חושב שתיק התמ"ת נחשב תיק חברתי.

בנימין אלון: השאלה היא למה אתה קורא חברה – חברה וכלכלה.

בנימין אלון: כל כלכלה קשורה לחברה.

קריאה: הלחם - - -

בנימין אלון: הלחם – בגלל ההסכמים עם המאפיות, שהן גורמי מסחר.

רונית תירוש: הפיקוח על המוצרים - - -

בנימין אלון: אני מודה לכם.

בנימין אלון: זה נכון, אבל אני אישית לא חושב שהיה צריך לצמצם את סמכויותיו ולקחת את המינהל, כי יש בו הרבה מאוד רגישויות חברתיות, וגם הרבה-הרבה-הרבה אפשרויות, חלילה וחס, לשחיתות.

בנימין אלון: אני מודאג, הייתי אומר, מהעניין הזה.

בנימין אלון: אני חושב שכשמדברים על הון ושלטון – פה אני מלא דאגה.

בנימין אלון: המינהל הוא אופציה אדירה לחלוקה צודקת של רפורמה אגררית בלי תוספת אגורה לתקציב המדינה.

בנימין אלון: ההיפך.

בנימין אלון: אם יבוא יום ויעשו חלוקה מחודשת של הגבולות הפנימיים, של תוך הארץ, ויפצלו את המועצות המקומיות של עיירות שלצערנו עד היום קוראים להן עיירות פיתוח – וזאת בושה שקוראים להן כך – על חשבון מועצות אזוריות – אני לא מדבר על שטחים שהם בחקלאות, שטחים שכבר לא משמשים לחקלאות והקיבוצים משתמשים בהם לקניונים ולבנייה ולכל מיני עסקי נדל"ן – ואם תהיה חלוקה צודקת, יש פה אפשרות לעשות מהפכה חברתית.

בנימין אלון: אני הייתי רוצה לראות שר חברתי מחזיק את המינהל ומנצל את המשאב המרכזי הזה של המדינה לחלוקה חברתית צודקת ומהפכנית שלא תעלה אגורה למשלם המסים, ואז לא נצטרך להגיד כל הזמן: זה על חשבון החירשים, אז ניקח את זה מהעיוורים; זה מהחינוך, זה מהבריאות וזה מהתרבות.

בנימין אלון: מקור בלתי נדלה – כשאתה נותן לראש מועצה מקומית אפשרות להקים שכונה בשטחי המדינה, ולהיות אטרקטיבית, כמו שמאיר שטרית עשה ביבנה, כמו שאחרים עשו במקומות אחרים, אתה הופך את העיר.

בנימין אלון: צריך לקחת את זה ולפצות.

בנימין אלון: במה שצריך לפצות את הקיבוצניקים מפצים, אבל מדובר באדמות מדינה שיועדו לחקלאות, ויש בג"ץ "הקשת המזרחית", וכבר יש פסיקות בנושא הזה.

דוד טל: צדק חלוקתי.

בנימין אלון: כן, אמת.

בנימין אלון: וזה דבר שבגללו אני מאוד מודאג.

בנימין אלון: בכלל, אני מודאג מהממשלה הזאת בנושאי הון ושלטון.

בנימין אלון: מאוד מודאג.

בנימין אלון: אני חושב שיש להם מסורת רעה, הם יורשים מסורת רעה – כמה מסורת שכבר יש לקדימה ולמייסדיה – והם ימשיכו עם זה.

בנימין אלון: מדובר בבעיה המרכזית של הדמוקרטיה הישראלית, כי אם תסתכלו בסקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה למה מדרגים אותנו נמוך, ואם תסתכלו בעולם כולו איך מדרגים רמה של דמוקרטיה, עושים את זה לפי רמת השחיתות, ושחיתות זה כשתופסים - - -

מגלי והבה: משא-ומתן להצטרף לקואליציה - - -

בנימין אלון: אנחנו האיחוד לאומי - מפד"ל; לא ניהלנו שום משא-ומתן.

דוד טל: חבר הכנסת אורלב, אני אאפשר לך לדבר דקה נוספת מעבר לזמן המוקצב שלך כדי שתסביר לחבר הכנסת מגלי.

דוד טל: אתה לא מכבד את חבר הכנסת בני אלון, חבר סיעתך.

זבולון אורלב: הוא לא מגן על המפד"ל.

בנימין אלון: אני מאוד מודאג.

בנימין אלון: אני גם מוכרח לומר, אני אעיר את זה פה רק כהערה, אני הערתי את זה אישית ליושב-ראש הקואליציה אביגדור יצחקי: שיטת הניהול של הכנסת היא לא כמו של לשכת ראש ממשלה, ואת הכנסת ינהלו – נכון, יש קואליציה, יש אופוזיציה ויש מסורות של כנסת, ואת הכנסת ינהלו לפי עקרונות הדמוקרטיה של הכנסת והנהגים של הכנסת.

בנימין אלון: רק בדבר אחד תיקנתי, שאני מקווה שהוא טעות דפוס; כשאני מסתכל בקווי היסוד ובהסכמים הקואליציוניים שחולקו לנו, אני קורא שם: "תפקידים וכהונות - לנספח זה מצורפת טבלה שבה יפורט איוש כהונות ובעלי תפקידים בכנסת ובוועדותיה כפי שהוא מוסכם על סיעות הקואליציה; סיעות הקואליציה תפעלנה במשותף - - - למימוש איוש התפקידים", ואז יש רשימת ועדות: ועדת הכנסת, כספים, כלכלה, וצריך להגיע להסכמים עם הקואליציה, עם האופוזיציה, אבל יש עוד ועדה שצירפו שם – ועדת האתיקה, וזה לא היה ולא נברא.

בנימין אלון: זו לא ועדה שמאיישים בהסכמים קואליציוניים, זו ועדה שיושב-ראש הכנסת ממנה, ואוי לנו ואבוי לנו אם זה לא רק טעות קולמוס, אם זאת טעות פרוידיאנית שמשקפת השקפת עולם, שכאן עומדים לנהל אותנו כמו בלשכתו של אריק שרון.

בנימין אלון: לא כמו בלשכתו של אריק שרון ולא כמו בחווה של אריק שרון.

בנימין אלון: פה תהיה כנסת ותהיה דמוקרטיה, וגם הממשלה הזאת, אני מקווה – אני לא ארד לדקויות של חוק לאדינו ויידיש, לא בזה נתנצח, אבל נמשיך לעמוד על המשמר גם בנושאים האלה של קשרי הון ושלטון.

דוד טל: תודה רבה לחבר הכנסת בני אלון.

דוד טל: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

דוד טל: אחריו – חבר הכנסת אורלב, אחריו – חבר הכנסת חנין, ואחריו – חבר הכנסת סער, שרצה לומר מספסלי האופוזיציה, ויאמר מעל דוכן הכנסת.

גדעון סער: - - -

דוד טל: אני אאפשר לאדוני לפנים משורת הדין, כדי שתוכל לומר את כל אשר על לבך, העיקר שנראה חיוך על פניך.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני רוצה להביע ביטחון שהשר פינס - זה בהתייחס להעברת סמכויות מתחום החינוך לשר המדע והטכנולוגיה - אני רוצה להביע את ביטחוני שהשר ימלא את תפקידו בהצלחה.

חנא סוייד: אך לגופו של עניין, כל העברת הסמכויות ממשרד למשרד היא נושא מאוד מעניין, והוא ברור, והדברים כבר נאמרו, שזה נעשה באופן אקראי ורק ממניעים פוליטיים וקואליציוניים, כי אנו צריכים בסופו של דבר להסתכל על מסורת שלטונית, על הצטברות של ידע מקצועי ועל מגמות רב-שנתיות בניהול עניינים במדינה ובמשרדים השונים.

חנא סוייד: אני חושב שההחלטה להעביר סמכויות ממשרד למשרד רק ממניעים פוליטיים-קואליציוניים בהחלט פוגעת בכל הדברים האלה.

חנא סוייד: אני לא מבין איך יעשו את הדברים האלה.

חנא סוייד: אני מניח שבמשרד החינוך יושבים אנשים שמטפלים ברשימה הארוכה של חוקים שמעבירים אותם ממשרד זה למשרד זה.

חנא סוייד: אז מה יעשו?

חנא סוייד: יגידו לאנשים האלה: אתם כבר לא יושבים כאן?

חנא סוייד: אתם עוברים למשרד אחר?

חנא סוייד: איך הפעילות הספציפית של אותם אנשים באותם נושאים קשורה להקשר הכללי של הדברים?

חנא סוייד: אני לא מבין איך הדברים האלה ייעשו.

חנא סוייד: אני חושב שיש מקום לחשוב איך נעשית חלוקת התפקידים במשרדים השונים.

חנא סוייד: אם היא נעשית באופן אקראי, שאחר כך אפשר לסדר אותו בכל דרך שהיא, זה מראה על זילות הדעת, על חוסר השקעת מחשבה מספקת בסידור התפקידים השונים למשרדים השונים.

חנא סוייד: אני חושב שיש מקום לחשוב על חלוקה של הסמכויות השונות למשרדים השונים על בסיס רציונלי.

חנא סוייד: ואני רוצה לחשוב על זה גם מהכיוון של הציבור; מטעים את הציבור בדרך הזאת.

חנא סוייד: ציבור שיודע שנושא כך וכך מטופל במשרד כך וכך, וכשאזרח מסוים רוצה לעקוב או להלין על משהו בנושא מסוים, כל פעם משנים לו את השיוך של הנושא הספציפי והחוק הספציפי ממשרד למשרד – זה דבר שמבלבל את הציבור, ובסופו של דבר תועלת לציבור לא תצא מהדבר הזה, כי אולי השר נהנה, אך הציבור ודאי לא נהנה, וצריך לחשוב על הדברים האלה לא רק במושגים הפוליטיים-הקואליציוניים.

חנא סוייד: בקשר למינהל מקרקעי ישראל, אני דווקא חושב שהשיוך הנכון של מינהל מקרקעי ישראל הוא משרד הבינוי והשיכון.

חנא סוייד: זה נכון.

חנא סוייד: ההקשר הוא אותו הקשר, אבל מה לעשות שעשו פינג-פונג עם מינהל מקרקעי ישראל, ובתקופה הקודמת הוא שויך למשרד התמ"ת, נעשו הסדרים מיוחדים כדי לחלק את העבודה בין מינהל מקרקעי ישראל לבין משרד הבינוי והשיכון, כי שניהם עוסקים בסופו של דבר באותם דברים, ולכן אני אומר שזה השיוך הנכון, אבל בינתיים נעשו הסדרים – מי מתכנן, מי מפתח, מי משווק קרקעות, ואני מאוד חושש שהמעבר הזה לא יהיה מעבר אוטומטי, שרק משייכים את התחום הזה לשר הזה, אלא צריך לבדוק – וזה מה שאנחנו הולכים לעשות – לבדוק אם אין כאן ניגוד אינטרסים, כי יש נושאים, גם במינהל מקרקעי ישראל - - -

דוד טל: מה אמרת, ניגוד אינטרסים?

חנא סוייד: כן.

דוד טל: איפה?

חנא סוייד: בעניין של שיוך מינהל מקרקעי ישראל למשרד הבינוי והשיכון על סמך ההסדרים שנעשו לגבי חלוקת התפקידים בין שני הגופים האלה בעבר, ואני אומר שבתוך מינהל מקרקעי ישראל יש נושאים, ויש דברים מעולם, של ניגוד אינטרסים, כאשר אנו יודעים – מנהל מינהל מקרקעי ישראל הוא בעצמו מנהל רשות הפיתוח, שהיא חלק ממינהל מקרקעי ישראל, וגם הדברים האלה נבדקים, באיזו מידה יש בהם ניגודי אינטרסים, כאשר חלק מהמנגנון בעצם מנוהל על-ידי אותו ראש מנגנון.

חנא סוייד: מינהל מקרקעי ישראל עובר עכשיו רוויזיה רצינית ביותר.

חנא סוייד: יש עסקאות, הגדולות ביותר במקרקעין בתולדות המדינה, בין מינהל מקרקעי ישראל, בין המדינה בעצם, לבין הקרן הקיימת.

חנא סוייד: יש חליפין של קרקע, בין קרקע עירונית לבין קרקע שהיא בבעלות המדינה, שניתנת לקרן הקיימת לישראל בנגב ובגליל.

חנא סוייד: אני חושב שזה אחד הנושאים שוודאי הרוויזיה בכל נושא הקרקעות, והפינג-פונג של העברת המשרד הזה, של מינהל מקרקעי ישראל, בין משרד למשרד - ודאי לא יעזרו בכלום.

דוד טל: תודה רבה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר המתאם, לצערי, הממשלה נכשלת כבר בראשית דרכה.

זבולון אורלב: במקום לבוא ולהציג לכנסת ולציבור כיצד היא תתייעל, כיצד היא תילחם בשחיתות, כיצד היא תבטל חסמים ביורוקרטיים שמשגעים את האזרחים במדינת ישראל, מה היא עושה דבר ראשון?

זבולון אורלב: היא באה לכנסת ואומרת: אני רוצה לנפח מנגנון, אני רוצה לגרום להטרדת יתר של ארגונים ומוסדות.

זבולון אורלב: יושבת כאן מנכ"לית לשעבר של משרד החינוך; כידוע, גם לי היתה זכות להיות מנכ"ל משרד החינוך; יושב כאן סגן שר החינוך לשעבר מגלי והבה - כולנו יודעים: משרד החינוך והתרבות מאומן, מיומן לטפל בתרבות ובספורט גם בהיבטים המשפטיים, גם בהיבטים הגזבריים, גם בוועדת תמיכות.

זבולון אורלב: זה לא איזה צעצוע שמעבירים ממשרד למשרד.

זבולון אורלב: אני מרחם על מוסדות התרבות, האמנות והספורט במדינת ישראל.

זבולון אורלב: כולנו גם יודעים שאם היו בעיות תקציביות – חבר הכנסת סוייד, אני לא יודע אם אתה בקיא במנגנון הממשלתי, תקציב משרד החינוך והתרבות זה סדר גודל, נדמה לי, של 24 מיליארד, משהו כזה.

זבולון אורלב: סטיית התקן שלו היתה יכולה לפתור הרבה מאוד בעיות תרבות.

זבולון אורלב: היכולת של שר החינוך והתרבות, של המנכ"ל, של סגן השר, לעזור למערכת הזאת היא גדולה.

זבולון אורלב: עכשיו תוקעים אותם באיזה משרד של 140 מיליון שהיה קודם, במשרד המדע - משרד חשוב, שאני לא יודע למה צריך אותו.

זבולון אורלב: הוא יכול היה להיות אגף קטן במשרד החינוך, בלי שר ובלי מנכ"ל ובלי רכבים ובלי מנגנון ויועץ משפטי וחשב וגזבר ומבקר וכל המנגנון שיש.

זבולון אורלב: זאת הבשורה של הממשלה?

מוחמד ברכה: אתה יודע שרובו המכריע של התקציב, קרוב ל-21 מיליארד מתוך 24 - - -

זבולון אורלב: אני מודה לך על שאתה מעיר את תשומת לבי, אבל זה רק צד אחד של המטבע.

זבולון אורלב: הצד השני של המטבע הוא ששעות ההוראה הן המסר הגדול של מערכת החינוך ולא משכורת המורים.

זבולון אורלב: מורה הוא מישהו שמלמד, לא פקיד.

זבולון אורלב: אבל עדיין, אחרי 21 המיליארד נשארו 4 או 5 מיליארדים שגם סטיית התקן שלהם יכולה לפתור בעיות בתחום התרבות.

זבולון אורלב: זה נזק גדול למערכת התרבות, האמנות והספורט.

זבולון אורלב: זו בשורה רעה, אבל לדעתי הבשורה הרעה יותר היא ההתנהלות המושחתת.

זבולון אורלב: לא זאת צריכה להיות הבשורה לאזרחים.

זבולון אורלב: צריך שרים לצורך הדמוקרטיה?

זבולון אורלב: יכול להיות, שימנו שרים בלי תיק.

זבולון אורלב: לפחות לא יהיה נזק.

זבולון אורלב: פה זה גם שר וגם נזק, נזק למערכות מאוד חיוניות.

זבולון אורלב: למה צריך להעביר את רשות העתיקות?

זבולון אורלב: למה צריך להעביר את רשות העתיקות?

זבולון אורלב: מישהו יכול להסביר את זה?

זבולון אורלב: לשנות חוק, מי צריך את זה?

גדעון סער: אולי אופיר פינס יש לו עניין בזה.

דוד טל: אולי חבר הכנסת סער יאפשר לו לסיים?

זבולון אורלב: אין לי טענות לשר פינס.

זבולון אורלב: אין כאן דברים אישיים.

זבולון אורלב: אני מכבד את השר פינס.

זבולון אורלב: ראיתי, אגב, שאחד החוקים שעוברים אליו הוא חוק שהוא ואני חוקקנו יחד, חוק מכוני כושר.

זבולון אורלב: הורדנו את המגבלה שלפיה ילדים עד גיל 14 לא היו יכולים להיכנס לחדרי כושר.

זבולון אורלב: בחוק הזה אינני דן.

זבולון אורלב: אני מוכן להסכים שזה יעבור לאחריותו.

זבולון אורלב: חברים, זו דוגמה רעה לאזרחים.

זבולון אורלב: מחר, השר אדרי, יחלקו גם את משרד הבריאות למשרד שיהיה אחראי על קופת-החולים, יעשו משרד בריאות של בתי-חולים ומשרד בריאות של רפואה בקהילה.

זבולון אורלב: יכולים לחלק גם לפי מחלקות, ואין סוף לדברים האלה.

זבולון אורלב: חוסר היציבות מזמין רק עוד בזבוזים ועוד פקידות מיותרת, אבל יותר מזה, טרטור נוראי, טרטור קשה מאוד לאזרחים.

זבולון אורלב: לדעתי, ראוי שראשי מוסדות התרבות והאמנות, שסבלו מאוד בשנים האחרונות, אף-על-פי שרובם נמצאים בצד השמאלי של המפה, יאמרו את דברם, כי בשיחות אישיות, מתוך היכרות קרובה עם המערכת לא רק כמנכ"ל המשרד לשעבר אלא גם כיושב-ראש ועדת החינוך והתרבות, אני יודע את עמדתם.

זבולון אורלב: הם צריכים להרים קול ולהתרעם על הדבר הזה.

זבולון אורלב: התרבות, האמנות והספורט במדינת ישראל לא יכולים להיות צעצוע שעובר ממשרד למשרד.

זבולון אורלב: אני לא יודע מה עשו עם תרבות תורנית.

זבולון אורלב: תרבות תורנית איננה פועלת מכוח חוק.

זבולון אורלב: אני לא רואה כאן את העברת התחומים, אבל אני יודע שהיה ויכוח על העניין הזה.

זבולון אורלב: אני מנצל את הבמה הנכבדה לקרוא לשרת החינוך, שעד ההצבעה היא שרת החינוך, התרבות והספורט, לא להעביר את התרבות התורנית למשרד החדש.

יעקב אדרי: זה לא עובר.

זבולון אורלב: יש פה העברת סמכויות בחוק.

גדעון סער: כי אין חוק כזה.

זבולון אורלב: הממשלה חייבת להודיע על העברת שטחי פעולה.

זבולון אורלב: היא לא זקוקה לאישור, ויתקן אותי חבר הכנסת סער, שהיה מזכיר ממשלה.

גדעון סער: אתה צודק לחלוטין.

זבולון אורלב: כלומר, אם היו רוצים להעביר את תחום התרבות התורנית, היו צריכים למסור הודעה על כך.

גדעון סער: אתה יכול מחר בבוקר לקבל אותה.

זבולון אורלב: נכון.

זבולון אורלב: השר אדרי, אני יודע שהיה על זה ויכוח ביום ראשון בממשלה, כך מסרו לי, ואני יודע שיש ויכוח בנושא הזה.

זבולון אורלב: שאלתי את חברת הכנסת רונית תירוש אם ידוע לה משהו בעניין הזה, וגם לה אין ידיעה בדוקה.

רונית תירוש: נאמר לי שזה עובר.

זבולון אורלב: נאמר לה שזה עובר או יעבור, ולכן אני מנצל את הבמה הזאת.

זבולון אורלב: רבותי, יש כמה שמורות טבע במשרד הזה, ביניהן גם החברה להגנת הטבע, שאני שמח שהיא לא עוברת.

זבולון אורלב: יכלו להעביר גם את החברה להגנת הטבע.

זבולון אורלב: אל תעשו מהדברים האלה צחוק ואל תעבירו אותם.

זבולון אורלב: אם תעבור מערכת התרבות התורנית, היא תהפוך להיות פוליטית לחלוטין, והיום היא נקייה מהעניין הזה.

זבולון אורלב: התרבות התורנית היא תרבות תורנית לא רק של דתיים, היא תרבות תורנית של כל העם היהודי.

זבולון אורלב: מדובר באירועים, במחלקות ובתרבות ברשויות המקומיות, והרשויות המקומיות ברובן אינן בידי דתיים.

זבולון אורלב: אלה מחלקות שמשרתות את כל העם, ולכן אנחנו מבקשים ופונים לשרת החינוך שלא לעשות כן.

זבולון אורלב: לא רק זאת, למחלקה לתרבות תורנית אין כפיפות ישירה למינהל התרבות, אם אינני טועה.

זבולון אורלב: היא חלק מאגף מינהל שונה לחלוטין, כדי להדגיש את ההפרדה הזאת.

זבולון אורלב: לכן אני מבקש גם מחברי בקואליציה, גם חברת הכנסת תירוש וגם חבר הכנסת והבה, שמבינים את העניין יותר לעומק, לעזור לנו.

זבולון אורלב: זה לא רק עניין של ציונות דתית.

זבולון אורלב: זה עניין ממלכתי ציוני, זה עניין כלל-אזרחי לשמור על שמורת הטבע הזאת שנקראת תרבות תורנית ולהשאיר אותה במשרד החינוך.

זבולון אורלב: אנחנו, כמובן, נתנגד לא רק כאופוזיציה אלא גם באופן ענייני להעברת הסמכויות ונצביע נגד.

דוד טל: תודה רבה.

דוד טל: חבר הכנסת דב חנין - בבקשה, אדוני.

דוד טל: חבר הכנסת חנין, יש לך חמש דקות, ואם תרצה לגלוש ליותר, אני אאפשר לך.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השאלה העומדת בפנינו היא שאלה יותר רצינית מאשר טכנית, וחברי לסיעה, הד"ר חנא סוייד, כבר הקדים ותיאר את הכשל המהותי שיש בסגנון הזה, שלפיו מעבירים סמכויות ממשרד למשרד כדי למלא הסכמים קואליציוניים ולחלק תפקידים בין שרים בממשלה.

דב חנין: זו שיטה לא נכונה, לא ראויה, לא עניינית, ולא ייתכן שהכנסת מפעם לפעם תשנה את דמותם של משרדי הממשלה לפי הצרכים הקואליציוניים.

דב חנין: זה לא רציני ולא מכובד שבעוד כמה חודשים, עם התהפוכה הבאה בדמותה של הממשלה, נצטרך להתכנס שוב, להחזיר תחומים או להעביר אותם למשרד שלישי, רביעי או חמישי.

דב חנין: לכן יש טעם לכך שחברי הכנסת יתנגדו למהלך כזה.

דב חנין: הכנסת צריכה לעודד את הממשלה לנהוג כראוי ולנהל את עצמה בצורה נכונה וראויה.

דוד טל: סליחה, חבר הכנסת דב חנין, היות שאני מאפשר לך לדבר יותר, אני רוצה לשאול שאלה: אדוני סבור שהמבנה הארגוני של משרדי הממשלה היום הוא אופטימלי?

דוד טל: הוא הטוב ביותר שיכול להיות?

דב חנין: בהחלט לא.

דב חנין: אני בהחלט ער לשאלתו של אדוני.

מוחמד ברכה: מדינה מתוקנת ומתקדמת ראוי שיהיה בה משרד נפרד לתרבות, לספורט ולמדע, אבל זה לא משרד לתרבות ולספורט אלא זה משרד לאיש, לחבר הממשלה.

דב חנין: כמו שאומר חברי, חבר הכנסת ברכה, החשיבה צריכה להיות חשיבה לפי קריטריונים.

דב חנין: החשיבה צריכה להיות חשיבה לטווח ארוך.

דב חנין: אלה לא צריכים להיות נושאים שהם תשובה לבעיות קואליציוניות אלא תשובה לצרכים הענייניים של ניהול הממשלה ושל עבודת הממשלה ועבודת שריה.

דב חנין: בהחלט ייתכן שיש טעם בשני משרדים, אם כי בין שני הנושאים האלה יש קשר הדוק.

דב חנין: בין חינוך לתרבות יש קשר הדוק, כמו שאדגים מייד בנושא שעומד היום על סדר-יומנו, נושא שמחייב התמודדות גם בתחום החינוך וגם בתחום התרבות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, הבוקר התפרסמו הנתונים של סקר, ולפיו 62% מהישראלים תומכים בעידוד הגירה של אזרחי ישראל ערבים החוצה מישראל.

דב חנין: זאת, כמובן, אחת הבעיות הקשות של החברה הישראלית.

דב חנין: היא לא מתחילה במערכת החינוך, היא מתחילה בתרבות הפוליטית שלנו, גם בדברים שנאמרים, לצערי, מדי פעם פה, אצלנו במליאת הכנסת, אבל בוודאי גם למערכת החינוך וגם למערכת התרבות במדינת ישראל יש אחריות בתחום הזה.

דב חנין: האחריות היא אחריות קשה וכבדה.

דב חנין: לא ייתכן שמערכת החינוך בישראל לא מצליחה לאורך שנים להעביר לנערים ולילדים הישראלים מסרים מחודדים ותקיפים של דה-לגיטימציה מוחלטת לגזענות.

דב חנין: לא ייתכן שמערכת התרבות בישראל, לרבות אמצעי התקשורת ועוד רשימה ארוכה מאוד של מוסדות תרבות שעוברים עכשיו לאחריותו של שר המדע, התרבות והספורט, לא ינצלו את כל האנרגיה והכוחות שיש להם כדי להיאבק באופן נחרץ בהתפשטות הגזענות בחברה הישראלית.

דב חנין: אני פניתי הבוקר לשרת החינוך, פרופסור יולי תמיר, והצעתי לה להכריז על שנת 2007 כעל שנת המאבק בגזענות בחברה הישראלית, ונראה לי שזו כפפה שראוי להרים אותה, וראוי להרים אותה בהקדם, כתגובה מיידית על הסקר המזעזע של הבוקר.

דב חנין: ראוי להשלים את זה גם במהלכים בתחום התרבות.

דב חנין: ראוי להשלים את זה גם בפעולה נחרצת בכל מוסדות התרבות הישראליים, שתעביר אותו מסר, של התנגדות לגזענות והתנערות ממנה.

דב חנין: אני רוצה בהקשר זה להעיר הערה נוספת על תחומי התרבות שעוברים לאחריותו של השר החדש.

מוחמד ברכה: - - - גם מגרשי הספורט - - -

דב חנין: אכן כך, אכן כך.

דב חנין: מגרשי הספורט הפכו, לצערי הרב, לחממה של תופעות גזעניות בוטות במיוחד, וישראל זוכה לציונים נמוכים במיוחד – או אם תרצו, לצערנו, גבוהים במיוחד – במדדי הגזענות במגרשי הספורט בישראל.

דב חנין: גם זו תופעה שיצטרך להתמודד אתה השר החדש.

דב חנין: הערה נוספת בהקשר זה: החברה הישראלית היא חברה שכוללת, לשמחתנו, מגוון של קהילות, מגוון של ציבורים, שני עמים, תרבויות שונות, דתות שונות, וראוי היה ששר התרבות, המדע והספורט החדש ייקח לתשומת לבו את העובדה שזו אכן חברה פלורליסטית, חברה רב-תרבותית - וטוב שכך - ושבתחומי אחריותו יקדם לא רק את התרבות ואת הביטויים שלה בציבור היהודי, אלא יקדם גם את התרבות של המיעוט הלאומי הערבי, אזרחי מדינת ישראל.

דב חנין: אני מאוד מתרשם כשאני קורא את הרשימה הארוכה של החוקים שמועברים לתחומי סמכותו של השר החדש, אבל אני מאוד מצטער על כך שבכל הרשימה הארוכה הזאת אין רשות אחת, אין מוסד אחד, שתפקידו לקדם את התרבות של המיעוט הערבי בחברה הישראלית, או את התרבויות השונות שנמצאות בתוך המיעוט הערבי בחברה הישראלית.

דב חנין: אני חושב שזו אחת ממשימותיו הדחופות של השר החדש, להפגין שאנחנו ערים לכך שהחברה הזאת היא חברה פלורליסטית ויש מקום - - - היו"ר דוד טל: חבר הכנסת מרציאנו, אני מאחל לאדוני בקדנציה הבאה לחבוש את הספסלים הללו, אבל פשוט לא מקובל – אבל אתה יכול להיות לצד השר.

דב חנין: זה בסדר.

דב חנין: ואני מייחל לכך שתחום התרבות בחברה הישראלית יהיה פלורליסטי כמו שהוא צריך להיות.

דב חנין: במובן הזה, כפי שאתה רואה, אדוני היושב-ראש, יש קשר בין שני התחומים, בין החינוך לבין התרבות.

דב חנין: הקשר הזה יכול להיות מטופל גם בשני משרדים נפרדים.

דב חנין: אבל לשני המשרדים האלה צריכה להיות משותפת תפיסה ערכית אחת - מה אנחנו צריכים לעשות היום בחברה הישראלית.

דב חנין: אני נתתי דוגמה אחת, יש גם דוגמאות נוספות - - היו"ר דוד טל: תודה.

דב חנין: - - של תחומים שצריכים טיפול שורש, גם בתחום התרבות וגם בתחום החינוך.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: היו"ר דוד טל: חן חן, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: חבר הכנסת גדעון סער, במסגרת חמש דקות.

דב חנין: יושב-ראש האופוזיציה, בבקשה.

דב חנין: סליחה, יושב-ראש הסיעה.

מגלי והבה: אתה רוצה להכתיר אותו.

מגלי והבה: היו"ר דוד טל: קודם כול, למה לא? הוא ראוי.

מגלי והבה: אבל אני מעדיף יושב-ראש הקואליציה, או שר.

מגלי והבה: יותר טוב.

גדעון סער: יושב-ראש קואליציה אני כבר לא אהיה.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: Who knows.

גדעון סער: לא, אז אני אומר לך מראש.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: בקדנציה הבאה - - -

גדעון סער: בכל קדנציה.

גדעון סער: אם עשית פעם משהו ואתה מרגיש שהיית בסדר, אל תסכן את זה ותעשה זאת פעם שנייה, כי אז יבואו ויגידו: הוא כבר לא מה שהוא היה.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: טוב.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני זוכר – זה לא היה כל כך מזמן – שבשנת 2002 הממשלה בראשות אריאל שרון, ואני זכיתי להיות אז מזכיר הממשלה, באה בהצעה לרפורמה במשרדי הממשלה, שתכליתה צמצום מספר משרדי הממשלה והעמדתם על מה שנדרש עניינית מבחינת צורכי התפקוד של הממשלה.

גדעון סער: מי שעמד בראשה, בראש אותה ועדה, אותו צוות מקצועי, יושב כאן לא רחוק, בחלק שמאחורי המליאה, ידידנו הטוב אביגדור יצחקי, שבאמת היה מנכ"ל מצוין של משרד ראש הממשלה, והוא אשר הביא את ההמלצה לצמצום מספר משרדי הממשלה.

גדעון סער: חלק מהדברים אנחנו זוכרים, את ביטול משרד הדתות – גם הוא קם לתחייה במסגרת ההסכמים שעמדו ביסוד הקמת הממשלה.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: הוא קם לתחייה, אבל הנשמה מלאכותית עשו לו.

גדעון סער: תראה, מאחר שישב שם איש ש"ס, אם הוא לא קם לתחייה, הוא יקום לתחייה.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: אתה אומר שהם מחיי מתים.

גדעון סער: כן.

גדעון סער: אבל עכשיו הגענו לשיאים חדשים.

גדעון סער: זאת אומרת: המצאת משרדי ממשלה לצרכים קואליציוניים.

גדעון סער: אגב, אותו משרד, אותו משרד מדע, הוא משרד שבשנות ה-80 הומצא לצרכים קואליציוניים.

גדעון סער: הדבר המשעשע הוא, שהוא סיפח אליו עכשיו כאיזה סרח עודף את התרבות והספורט.

גדעון סער: עכשיו אני שואל: מה יהיה השלב הבא?

גדעון סער: הרי כל משרד כזה יש לו אפראט.

גדעון סער: אבל נגיד שראש הממשלה יהיו עליו לחצים מקרב חבריו, ויש מקרב חבריו בספסלים האלה – אני לא רוצה להסתבך בשמות – אנשים שראויים להיות גם שרים, והם לא שרים ברגע זה.

גדעון סער: מה יהיה השלב הבא?

גדעון סער: ייקחו, נגיד, את התרבות והספורט, יקימו משרד תרבות ומשרד ספורט.

גדעון סער: אחרי שפיצלו את התרבות והספורט ממשרד החינוך, יפצלו את התרבות והספורט.

גדעון סער: זה רציני?

גדעון סער: זה נורמלי?

גדעון סער: כך אפשר לבוא לאזרחי ישראל ולהגיד: יש ממשלה חדשה שדואגת לצרכים של האזרחים באופן ענייני?

גדעון סער: זה לא רציני.

גדעון סער: ואפילו עמד פה על הבמה הזאת השר המיועד להיות שר המדע, התרבות והספורט, חברנו אופיר פינס, שאנחנו מברכים אותו, והוא גם איש פוליטי ורב-כשרונות.

גדעון סער: והוא בא בעצמו ואמר: יכול להיות שכתוצאה מהשינוי הזה ייפגעו תחומי התרבות והספורט, בהעדר אותו עורף חזק של משרד החינוך.

גדעון סער: ויושב פה ידידנו מגלי והבה, שהיה סגן שר באותו משרד, ובמקרה גם מנכ"לית המשרד לשעבר.

גדעון סער: והוא בעצמו בא ומסביר מעל הבמה הזאת, איך יכול להיות שאותם תחומי פעולה ייפגעו כתוצאה מהעברתם למשרד המדע – שבלי לפגוע בו, כי תחום המדע הוא חשוב, אבל משרד המדע, זה סוד ידוע שהוא לא מהמשרדים הכי חשובים בממשלה.

גדעון סער: הוא חשוב, אבל הוא לא מהכי חשובים.

גדעון סער: היו"ר דוד טל: אז מה?

גדעון סער: לא צריך לטפל בו?

גדעון סער: בוודאי, אבל אם אתה בא במהלך הזה לקדם את התרבות והספורט – הוא בעצמו, כנציג, כאדם שבא לקבל את הסמכויות אומר: יכול להיות שהתרבות והספורט ייפגעו.

גדעון סער: לכן אני אומר, כל הנורמה הזאת של שינויים במשרדי הממשלה לצרכים פוליטיים וניפוח ביורוקרטיות לצרכים פוליטיים, זה הדבר הרע ביותר שממשלה חדשה שיוצאת לדרך חדשה יכולה לבוא אתו לציבור.

גדעון סער: וגם אותה תופעה של נדידת תחום הפעולה של מינהל מקרקעי ישראל.

גדעון סער: לא הגיוני ולא סביר, אדוני היושב-ראש, שכל קדנציה המינהל נמצא במשרד אחר.

גדעון סער: זה משדר דבר כל כך לא טוב לאזרחים.

גדעון סער: המינהל כבר היה במשרד התשתיות, במשרד הבינוי, במשרד התמ"ת, עכשיו הוא עוד פעם במשרד הבינוי, יכול להיות ששכחתי משהו.

שי חרמש: משרד החקלאות.

גדעון סער: חקלאות, נכון, הוא היה גם באמת במשרד החקלאות, אומר שי חרמש שבקיא בנושא החקלאות.

גדעון סער: בוודאי.

גדעון סער: אבל ודאי - יש איזו שייכות עניינית.

גדעון סער: אני יכול לומר מה לדעתי צריכה להיות השייכות העניינית.

גדעון סער: מבחינה עניינית, התחום הזה, הקרקע היא המשאב החשוב ביותר.

גדעון סער: בעיני המינהל צריך להיות במשרד התשתיות, אבל אפשר להגיע לדעה אחרת.

גדעון סער: זה המקום של המשרד הזה.

גדעון סער: לא מזיזים אותו בגלל צרכים פוליטיים, גם אם יש שר מאוכזב או ממורמר על מה שהוא קיבל בחלוקת התפקידים.

גדעון סער: ועל כן, מכל הטעמים האלה שנאלצתי לפרט בתמצית, אם כי אפשרת לי, אדוני היושב-ראש, לחרוג במעט ממסגרת הזמן, אנחנו בסיעת הליכוד נצביע נגד בקשת הממשלה להעברת הסמכות.

דוד טל: אנחנו ממש מופתעים.

דוד טל: חבר הכנסת מגלי והבה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אין ספק שכשאנחנו מדברים על העברת סמכויות ומציאת פתרון כזה או אחר בקואליציה ובהרכב ממשלה, הדבר חשוב.

מגלי והבה: אבל, אני זוכר שכשהתמניתי לסגן שר החינוך, התרבות והספורט, יצאתי בכותרת אז, שצריך להקים משרד לענייני הספורט במדינת ישראל, ולהקים את המשרד לא כדי שנסמן v או נמצא סידור עבודה לשר כזה או למסגרת כזאת, אלא כדי לטפל טיפול יסודי ומעמיק בכל נושא הספורט.

מגלי והבה: אני אומר את זה כי אם אנחנו מתייחסים, אדוני היושב-ראש, לתקציב הספורט במשרד החינוך והתרבות, ואנחנו מדברים על תקציב שהיה קרוב ל-24 מיליארד שקל, ואנחנו מדברים על התקציב המעשי שהיה קרוב ל-48 מיליון שקלים, זה לא רציני.

מגלי והבה: וכשאנחנו רואים את הספורט וענפי הספורט והישגי הספורט של המדינה, אנחנו רואים שהמצב הוא כזה שאנחנו חייבים לשנות אותו.

מגלי והבה: אם יהיו משרד ושר - היו צריכים לבנות אותו בהתאם לצרכים שלנו.

מגלי והבה: כמובן, המטרה אינה לעשות פה אינפלציה של משרדים, אבל כשאנחנו מדברים על הספורט, חשוב מאוד שיהיה משרד ויהיה לו תקציב ותהיה לו היכולת להשפיע על הספורט בישראל, ולא להפוך את המשרד למין כספומט.

מגלי והבה: כשאנחנו מדברים על ענפי הספורט השונים או על ההתאחדויות השונות, באים, לוקחים את הכסף, לוקחים את המסגרת, ובזה נגמר העניין.

מגלי והבה: זה בנושא הספורט.

מגלי והבה: בנושא התרבות, המצב אבסורדי.

מגלי והבה: אנחנו באים, גם כן - נכון, טכנית, חבר הכנסת סוייד, אפשר להעביר את אגף התרבות, שנמצא מחוץ למשרד החינוך.

מגלי והבה: הוא נמצא באגף נפרד, במקום נפרד.

מגלי והבה: אבל, וכאן ה"אבל" הגדול, כשאנחנו באים ורואים - ואני רוצה לדבר על אוכלוסייה ותחומים שטיפלתי בהם, המגזר הלא-יהודי.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על תקציב של קרוב ל-350 מיליון שקלים.

מגלי והבה: ואם תשאלו אותי, אדוני היושב-ראש, מה היה התקציב למגזר הלא-יהודי, ושם יש חלוקה למגזר הערבי ולמגזר הדרוזי - אנחנו מדברים על קרוב ל-7 מיליונים; אז תעשו חשבון איפה הצדק ואיפה השוויון בנושא הזה.

מגלי והבה: ולמגזר הדרוזי – מיליון ו-700,000 שקלים, שזה סכום מצחיק.

מגלי והבה: הצלחתי, בהיותי חבר ועדת הכספים, בגלל היותי חבר ועדת הכספים, להגדיל את זה עוד ב-3 מיליוני שקלים.

מגלי והבה: כאן מוטלת האחריות על מי שיטפל, והשר פינס, שבא ומתייחס לנושא הזה, בעצם יש לו משרד המדע ומשרד הספורט ומשרד התרבות.

מגלי והבה: דרך אגב, זה לא דבר חדש.

מגלי והבה: בזמנו היה השר בממשלת ברק, מתן וילנאי, באותה הגדרה, באותו תפקיד.

מגלי והבה: אבל גם זה היה ניסיון לפתור סוגיה של סידור עבודה לחבר בממשלה, והוא ניצל את זה בהרבה תחומים.

מגלי והבה: נכון שחלו כמה שינויים בכמה תחומים.

מגלי והבה: התחילו בתהליכים בתחום הספורט, בתחום התרבות, אבל זה לא היה מתוכנן, זה לא היה מובנה על בסיס עקרונות ועל בסיס של למידה רצינית, איך צריך להיות משרד שיוכל לשרת את כל האוכלוסייה בלי הבדלים, כל אזרחי ישראל, בלי קשר לשייכות עדתית כזאת או אחרת.

מגלי והבה: אם אתה חרדי, אם אתה ערבי, אם אתה דרוזי, אם אתה יהודי - צריך להיות שוויון לכל האזרחים.

מגלי והבה: כשאני ראיתי את התקציבים האלה, והתחלנו במשרד לשנות את המצב הזה - ולא משכנעים כל ההסברים שאני קיבלתי אז בנושא הזה של חוסר השוויון.

מגלי והבה: כאן נדרשת אחריות רצינית, ואנחנו נעקוב אחרי זה ונדאג שהטיפול באוכלוסיות בנושאי תרבות יהיה שוויוני.

מגלי והבה: אנחנו נעמוד על כך בתוקף.

מגלי והבה: זה יהיה נר לרגלינו, בכל אופן נר לרגלי, גם כחבר הקואליציה.

מגלי והבה: אנחנו רוצים באמת שכל ההגדרה הזאת של משרד המדע, הספורט והתרבות – שהוא יצדיק את קיומו ולא יהיה סידור עבודה לשר זה או אחר.

מגלי והבה: תודה רבה.

דוד טל: חברת הכנסת רונית תירוש, ואחריה - חבר הכנסת טלב אלסאנע, אם ירצה לדבר, ואחמד טיבי ודאי שירצה, וחבר כנסת עבאס זכור.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נכנסתי לאולם ושמעתי התייחסויות להפרדה של מינהל התרבות ומינהל הספורט והפיכתם למשרד בפני עצמו, כמובן יחד עם המדע והטכנולוגיה, ורציתי להתייחס לנקודות הבאות: ראשית, אני חושבת שהטלטלה הזאת שמעבירים את המשרדים מדי קדנציה היא דבר גרוע.

רונית תירוש: אני אומרת את זה מניסיון כמנכ"לית המשרד.

רונית תירוש: גם ברמה הפרסונלית, היכולת של אנשים לחבור יחד ולאגום משאבים בתוך המשרד - עד שמתארגנים לזה, מפצלים שוב ואז העובדים הופכים שוב להיות זרים זה לזה.

רונית תירוש: בסופו של דבר, מי שנפגע זה כמובן השטח, שנזקק מאוד לתמיכות שהמשרד צריך להעניק.

רונית תירוש: לכן, אני לא אוהבת את המעברים הללו.

רונית תירוש: עם זאת, כדי להיות הגונה, אני חייבת לומר שהחיבור למשרד החינוך, לצערי הרב, לא הוכיח את עצמו.

רונית תירוש: תקציבי הספורט הם נמוכים במיוחד.

רונית תירוש: הם בסביבות ה-50 מיליון, מינוס-פלוס, אם אני מסתכלת על הקדנציות השונות.

רונית תירוש: תקציבי התרבות גם הם לא גבוהים במיוחד, סביב ה-400 מיליון, לפעמים 500 מיליון, אבל שוב, כשאתה משווה את זה לתקציב של משרד חינוך – 25 מיליארד, אתה מצפה, איך אמרו כאן?

רונית תירוש: - שהדיווידנדים יוכלו לסייע.

רונית תירוש: בפועל זה לא קורה.

רונית תירוש: בפועל, לפחות בחמש השנים שנכחתי במשרד כמנכ"לית, אני לא זוכרת שהמשרד העביר תקציבים, בטח לא מאסות של תקציבים, לטובת המינהלים הללו של תרבות וספורט, ולכן החיבור לחינוך, היכולת ליהנות מהתקציבים הרבים שלו – זה אינו מוכיח את עצמו.

רונית תירוש: אולי זאת הסיבה לכך שהיתה איזו קלות מסוימת בסיעת העבודה לקחת ולפצל, כי הרי זאת לא החלטה של סיעת קדימה, אני מעריכה, והחליטו לצרף את זה למשרד המדע.

רונית תירוש: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר, שצר לי מאוד לראות שגם בתקציב 2006 לא חל שינוי דרמטי בתקציבי התרבות והספורט.

רונית תירוש: התרבות באיזה מקום נהנית בסופו של יום גם מהסכמים קואליציוניים כאלה ואחרים.

רונית תירוש: אני זוכרת שמפלגת העבודה נתנה תוספת, מפלגת שינוי נתנה תוספת, ובסופו של יום העמידו את התקציב על משהו סביר, שאפשר להפעיל בו באמת את המוסדות הרבים שיש במדינה.

רונית תירוש: לעומת זאת, לספורט כנראה אין לובי חזק, ותראו מה קורה לו.

רונית תירוש: גם התקציב, פעם הוא עמד על 120 מיליון, אבל גם התקציב של 2005, של 48 מיליון, שזה לא הרבה כסף - אני רואה שבתקציב 2006 ירדנו ל-46 מיליון.

רונית תירוש: בעיני זה חמור מאוד.

רונית תירוש: אני חושבת ואני פה על הבמה הזאת כדי למצוא דרך לעבות את תקציב הספורט, שאם לא כן אל נתפלא שאוליגרכים מסוימים, כאלה ואחרים, יבואו ארצה ופשוט יקנו את הספורט בכספם, ואנחנו נאבד את היכולת להשפיע באופן אסטרטגי לאומי על העשייה הספורטיבית במדינת ישראל.

רונית תירוש: הדבר האחרון שאני מבקשת להתייחס אליו בעקבות דבריו של חבר כנסת דב חנין בנושא הגזענות, והוא הזכיר את הגזענות בספורט - ראשית, אני מברכת על הצעתו, שאכן השנה, בשנת הלימודים הבאה, ירבו לדבר בנושא הזה, כדי לשרש את הבעיה והתופעה מקרבנו.

רונית תירוש: אבל, בהקשר של הספורט, אני רוצה לציין לשבח, ואולי נלמד מזה, את אופ"א.

רונית תירוש: זה ארגון שמאחד את כל קבוצות הכדורגל באירופה, ושם החליטו שכל קבוצה שתגלה סממנים של גזענות תוצא מהליגה, תוצא מהמשחקים.

רונית תירוש: אני חושבת שזה מסר מאוד חזק, ואני מקווה מאוד שבעקבות ההחלטה הזאת גם אנחנו נשכיל לקבל החלטות דומות, שירתיעו את האוהדים, בעיקר, מלהתנהג התנהגות גזענית במגרשים.

רונית תירוש: תודה רבה.

דוד טל: תודה, גברתי.

דוד טל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בתקופה האחרונה אנו עדים לתופעה מעניינת, שמשרדים נודדים לפי השרים, ללא קשר או זיקה בין המשרד או החטיבה שמועברת למשרד שאליו היא מצטרפת ומסופחת.

טלב אלסאנע: כך ראינו בקדנציה הקודמת, שלשכת התעסוקה הועברה למשרד התעשייה והמסחר, מינהל מקרקעי ישראל הועבר למשרד התעשייה והמסחר והיום הוא מועבר למשרד השיכון.

טלב אלסאנע: אני לא יודע לאיזה אגף אחר הוא יעבור מחר, אולי לרשות למלחמה בסמים.

טלב אלסאנע: הכול פונקציה של קואליציות, לרצות את האדם הזה או את האדם הזה, והדבר האחרון שאכפת לנו הוא באיזו מידה זה משפיע לטובה או לרעה על האזרח.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, אני סבור שאנחנו צריכים לתת את דעתנו באופן ענייני להעברת הסמכויות, ולא להצביע אוטומטית על-פי החלוקה של קואליציה ואופוזיציה.

טלב אלסאנע: טובת האזרחים צריכה להיות לנגד עינינו, אם זה רלוונטי או רלוונטי פחות.

טלב אלסאנע: דווקא העברת התרבות והספורט לשר אופיר פינס – אני חושב שמבחינת השר עצמו אין לי אלא להגיד על כך דברים טובים, אבל גם פרופסור יולי תמיר, כפי שאני מכיר אותה, יכולה לנהל את זה ביד רמה.

טלב אלסאנע: יש מה שאני חושב שמשרד החינוך צריך להציב בעדיפויות ראשונה, והוא המטרות של החינוך – למה מחנכים, מה רוצים בסופו של דבר.

טלב אלסאנע: לא פעם אנחנו שומעים כאן, בתקשורת הישראלית, שבאים בדרישות בצד הפלסטיני לבחון את הספרים של העם הפלסטיני והרשות הפלסטינית, באיזו מידה הספרים והספרות מחנכים לשלום, מחנכים להכרת האחר.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן שמשרד החינוך יבחן גם את הספרים ואת הספרות ואת התרבות, באיזו מידה הם מחנכים לסובלנות כלפי האחר, באיזו מידה הם אחראים לתופעות המדאיגות שכבר נגלו לנגד עינינו בסקר האחרון של המכון לדמוקרטיה, לצערנו, אשר על-פיו יותר מ-60% מאזרחי המדינה סבורים שצריך לעודד הגירה של האזרחים הערבים.

טלב אלסאנע: זאת תופעה מאוד מדאיגה, תופעה שמצביעה על שחיקה של הדמוקרטיה.

טלב אלסאנע: כאשר מגדירים את המדינה, אומרים "מדינה דמוקרטית ויהודית".

טלב אלסאנע: אנו רואים שהממד הדמוקרטי הולך ונשחק בהדרגה.

טלב אלסאנע: יש סחף ימני קיצוני, אנטי-ערבי ואנטי-דמוקרטי, והדבר הזה הוא לא בעייתו של הציבור הערבי בלבד, הוא בעיית כלל אזרחי המדינה.

יורם מרציאנו: אין אף אחד מנציגי הממשלה?

יורם מרציאנו: מה זה?

טלב אלסאנע: הם נפקדים.

טלב אלסאנע: הם נפקדים גם כאן וגם בנושאים שעליהם הם מופקדים.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שזה לא מכובד.

יורם מרציאנו: הכנסת ריקה, בנושא כל כך חשוב.

יורם מרציאנו: אף אחד מחברי הממשלה לא פה, ואי-אפשר לצעוק כל היום על עניין התקציב.

יורם מרציאנו: אנשים צריכים להיות פה וללמוד.

יורם מרציאנו: אני מאתמול פה, נמצא הרבה מאוד שעות, אני פשוט מתבייש.

קולט אביטל: זה נכון, אתה צודק.

קולט אביטל: הצדק אתך.

קולט אביטל: ממילא הדיון ייפסק עוד מעט.

קולט אביטל: השר נמצא פה, יש עוד שני דוברים ואז הדיון ייפסק.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת מרציאנו, אתה ממלא את תפקידך בצורה נחרצת וחרוצה ונכונה.

טלב אלסאנע: אני חושב שחברי כנסת שנבחרו צריכים להיות נוכחים, אבל גם הממשלה צריכה להטות אוזן לדברים שנאמרים, כי הדברים לא נאמרים לריק.

טלב אלסאנע: מי שעיין בתוצאות של הסקר של המכון לדמוקרטיה, צמרמורת צריכה לעבור בגופו לאור הנתונים המדאיגים.

טלב אלסאנע: אין קיום למדינה כמדינה דמוקרטית כאשר 60% מאזרחיה אינם דוגלים בערכים דמוקרטיים.

טלב אלסאנע: אחת הבעיות היא, שהמטרות של מערכת החינוך אינן מחנכות לערכים דמוקרטיים.

טלב אלסאנע: לא מפנימים את ההכרה שיש לכבד את הזולת, אפילו אם יש לו דעה אחרת או שייכות לאומית אחרת או שהוא בן דת אחרת.

טלב אלסאנע: יש ניסיון לשטיפת מוח שיטתית לציונות ועוד ציונות ועוד ציונות.

טלב אלסאנע: הדבר הזה חשוב, אבל נוסף על ציונות צריך להטיף לערכים נוספים, ערכים דמוקרטיים, ערכים של סובלנות, ערכים של הומניזם, ערכים של ליברליזם.

טלב אלסאנע: זה לא מופיע אפילו בחוק חינוך חובה.

טלב אלסאנע: כאשר מגדירים את המטרות, מעודדים להגירה, לעלייה, לחקלאות, לכל מיני תופעות, אבל לא לסובלנות כלפי הזולת, ולכן יש לנו תוצאות כאלה.

טלב אלסאנע: מדוע נהיה נדהמים, חבר הכנסת טיבי, כאשר השרה הקודמת, לימור לבנת, הכניסה בחוק את הנצחת המורשת של זאבי?

טלב אלסאנע: איזו מורשת יש לזאבי חוץ מטרנספר?

טלב אלסאנע: במקום להנציח את המורשת יותר לעניין של הדו-קיום – ויש אירועים שלדעתי אפשר ללמד אותם כדי להעמיק את ההכרה של האחר, להעמיק את ההכרה של התרבות הערבית, של השפה הערבית.

טלב אלסאנע: מדוע לא להכניס את זה כשפת חובה, שעת חינוך אחת במערכת החינוך להכיר את התרבות הערבית, כאשר מדינת ישראל מוקפת במדינות ערב, בעולם הערבי?

טלב אלסאנע: חלק מהתרבות היהודית הוא התרבות הערבית.

טלב אלסאנע: הבורות לגבי הזולת, הבורות לגבי האחר, גורמת לגזענות כלפי האחר, מה גם שיש ספרים וספרות אשר מחזקים סטריאוטיפים ודעות קדומות פסולות.

טלב אלסאנע: זה הזמן להציב כמטרה את המאבק בגזענות, זה הזמן להציב כמטרה את המאבק בדעות קדומות כלפי האחר ולהטיף יותר לסובלנות.

טלב אלסאנע: לדעתי זאת צריכה להיות המשימה והמטרה של שרת החינוך החדשה יולי תמיר.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה; אחרון הדוברים.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת עבאס זכור.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת - -

קולט אביטל: הבודדים, אבל האיכותיים.

אחמד טיבי: - - שכיבדו את המליאה בנוכחותם, אין ספק שחשוב להקים משרד מדע, תרבות וספורט.

אחמד טיבי: אלה נושאים הקרובים זה לזה, וטוב שבכל ממשלה יהיה מיניסטריון כזה.

אחמד טיבי: אני חושב שאופיר פינס הוא האדם המתאים למלא את התפקיד הזה.

אחמד טיבי: אבל הבעיה היא גם בכרוניקה של יצירת המשרד, המיניסטריון הזה, ובהרכב הממשלה וצורת חלוקת התיקים, מיקח וממכר, הפרזה במספר המיניסטריונים, הוצאות כספיות מוגזמות ומנופחות שמעמיסות על תקציב המדינה, ובמקום להפנות את התקציב אל הנצרכים והפינות החשוכות של החברה הישראלית, הזקוקות לסיוע, מפנים אותו ליצירת שומן ועוד שכבת שומן ועוד שכבת שומן בגופה המדולדל של הממשלה החדשה.

אחמד טיבי: על כן, גברתי היושבת-ראש, כפי שאמרנו, שהממשלה הזאת לא ראויה לאמון וגם הצבענו נגדה.

אחמד טיבי: למרות ההערכה האישית שאני רוחש לשר אופיר פינס, אין לתמוך בהצעה הזאת, ולא בכדי, כדי להתריע ולהתריס נגד דרך התנהלותה של הממשלה כבר מהתחלה.

אחמד טיבי: תקציב המדינה אשר הוגש ודנו בו היום בוועדת הכספים הוא אותו תקציב, כבוד השר.

יצחק כהן: נא לסיים...

אחמד טיבי: עוד לא התחלתי.

אחמד טיבי: הוא אותו תקציב שאתם, בש"ס, תקפתם אותו בזעם ובזעף, בשצף-קצף, ואמרתם שהוא תקציב תאצ'ריסטי, המתעמר בשכבות החלשות וכדומה.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה: מה נשתנה ביום הזה וביום ההוא?

אחמד טיבי: לכן, אני תמה, אדוני, אם תצביע עבור התקציב הזה.

אחמד טיבי: היות שאני יודע שאתה תיאלץ להצביע עבור התקציב הזה, אני רוצה להביע בפניך את אכזבתי.

אחמד טיבי: נקטת עמדה נכונה לפני כמה ימים, ואז, פתאום משהו נשתנה.

אחמד טיבי: סוג הכיסא, מיקום הכיסא, הריפוד, עור הצבי, מה נשתנה?

אחמד טיבי: לך ולחבריך, גם במפלגת העבודה, מכובדי השר - היו שתמכו ותומכים היום, רובם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרציאנו אמר שהוא מתנגד.

אחמד טיבי: נראה אם הוא יחזיק מעמד.

יורם מרציאנו: מי שמכיר אותי בתקופות הקצרות של החיים הפוליטיים שלי יודע שמה שאני אומר, אני מתכוון לזה.

יורם מרציאנו: אמרתי שאני לא אצביע בעד התקציב.

אחמד טיבי: כן, אפשר לצאת מהאולם, אפשר להימנע, וגם זה משהו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרציאנו, גם זו אמירה אמיצה כאשר אין הרבה אמיצים בקואליציה הזאת.

אחמד טיבי: לומר את האמת, יש הרבה יותר אמיצים באופוזיציה ויותר קל להתנגד כאשר אתה באופוזיציה.

אחמד טיבי: השאלה היא אם אתה עקבי.

אחמד טיבי: לפחות אני יכול לדבר בשם סיעתי, רע"ם-תע"ל, שהתנגדנו גם לפני כמה חודשים וגם היום, כך שהעמדה עקבית לגבי אותו תקציב.

אחמד טיבי: אותה עמדה לגבי אותו תקציב.

אחמד טיבי: רבותי חברי הכנסת, אני אתייחס בסוף דברי לדוח החמור של המכון לדמוקרטיה, הסקר שאומר ש-62% מהציבור הישראלי תומכים בעידוד הגירה של ערבים.

אחמד טיבי: הגזענות, לצערי הרב, הפכה מזמן ל"מיינסטרים" בחברה הישראלית.

אחמד טיבי: פאשיסטים וגזענים שהיו ברחוב עברו לספסלי הכנסת הזאת וגם לספסלי הממשלה, והשנאה - - -

יורם מרציאנו: אני מפנה אותך לתוצאות הבחירות האחרונות.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: גם המפלגה הפאשיסטית הישראלית, מפ"י, שקיבלה כ-11 מנדטים, הרי היא קרויה "ישראל ביתנו", היא אינדיקציה מובהקת למה שמתרחש.

אחמד טיבי: יש מפלגות כאלה גם באירופה, היו גם לפני 50, 60 שנה, שצמחו על הקרקע של השנאה לאחר, לזר.

אחמד טיבי: אנחנו לא זרים, אנחנו אחר, אנחנו פה מקדמת דנא, ומהגרים שבאים לפה כדי להביע שנאה רק בשל העובדה שאנחנו לא יהודים, לרבות העובדה שאנחנו ערבים - זו גזענות.

אחמד טיבי: לצערי הרב, החברה הישראלית - ובזה אני אסיים - מתייחסת בסלחנות לתופעות של גזענות ופאשיזם, בטענה שזה מנגנון הגנה לקוי, שזה מנגנון הגנה בעת עימות.

אחמד טיבי: האנטי-ערביות והעוינות לערבים הפכו להיות דבר של מה בכך, דבר טריוויאלי, דבר רגיל, לעתים חיובי.

אחמד טיבי: תראה כמה קיבלה המפלגה הפאשיסטית הישראלית בבחירות האחרונות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עבאס זכור – אינו נמצא.

קולט אביטל: אדוני השר, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: ברכות על התפקיד.

יצחק כהן: שמעתי בקשב רב את חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי, וזה נכון, ד"ר טיבי, שהתנגדנו בשצף-קצף לתוכנית הכלכלית, כפי שהיא מונחת על שולחן חברי הבית.

יצחק כהן: ברוך השם, כתוצאה מההסכם הקואליציוני, יש כמה הישגים חברתיים חשובים מאוד, שלא מופיעים בתוכנית כפי שהיא מונחת על השולחן, והם יבואו לידי ביטוי עד הקריאה השנייה והשלישית.

יצחק כהן: אומר לך מעט מהם - - -

יורם מרציאנו: בעזרת השם.

יצחק כהן: בעזרת השם וישועתו, מר מרציאנו, ידידי היקר.

יצחק כהן: על קצה המזלג, אדוני אחמד טיבי, דע שאנחנו עדיין באותה עמדה לגבי התוכנית שמונחת פה על השולחן.

יצחק כהן: השינויים ייכנסו אחרי ההצבעה בקריאה ראשונה, והם יבואו בסופו של יום לאישור במסגרת תקציב המדינה לשנת 2006, כשרוב שנת 2006 כבר מאחורינו, לפחות מעבר למחצית השנה, והם יביאו מזור לחברה במצב חברתי משברי.

יצחק כהן: מי כמוך יודע, 800,000 ילדים, שזה כמעט 30% מילדי ישראל, נמצאים במצב שהם נמצאים בו; זה לא מבשר עתיד מזהיר לחברה בישראל.

יצחק כהן: אם כי הכספים, הנזק החברתי-הכלכלי שיהיה בעתיד יהיה אלפי מונים מהסכומים שביקשנו להקצות כדי לעזור לאותם ילדים ומשפחות.

יצחק כהן: על קצה המזלג: תבוטל הוראת שעה בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה לשנת 2006 הקובעת המשך הפחתת קצבאות ילדים ויבוטל הקיצוץ.

יצחק כהן: ערך הסעיף הזה הוא 680 מיליון שקל.

יצחק כהן: יבוטל הקיצוץ המתוכנן בקצבאות הילדים מהילד השלישי ומעלה - ערך הסעיף הוא 450 מיליון, וזה כבר מיליארד ו-50 מיליון שלא מופיעים בתוכנית הזאת.

יצחק כהן: הממשלה תקים ועדת משנה לוועדת השרים לחברה וכלכלה, מה שנקרא הקבינט הכלכלי-החברתי, שבראשה יעמוד יושב-ראש תנועת ש"ס וסגן ראש הממשלה, שר התמ"ת הרב אלי ישי, עם תוכניות שעניינן מתן שירותים, קצבאות ותמיכות לילדים ונוער בעוני ובסיכון, לגבי אותם 800,000 ילדים שאנחנו מדברים עליהם.

יצחק כהן: כדאי שתיקח ותרשום - בעצם זה מונח על שולחנך.

יצחק כהן: בשנת 2006 עוד 200 מיליון שקל תקצה הממשלה לפרויקט הזה, בשנת 2007 - עוד 400 מיליון, בשנת 2008 – 600 מיליון, ובשנת 2009 – 800 מיליון.

יצחק כהן: תוכנית רב-שנתית למלחמה בעוני.

יצחק כהן: מתוך הסכום האמור בשנת 2006, יוקצו הסכומים הבאים לילדים, לכיתות, לטיפול בנוער, לילדים בפנימיות, למוסדות תרבות וכו'.

יצחק כהן: זו לא אותה תוכנית שאנחנו, ד"ר טיבי ואנוכי, נלחמנו נגדה יחד.

יצחק כהן: זה כבר שונה.

יורם מרציאנו: - - -

יצחק כהן: אני חושב שידידי מרציאנו לא קרא את הדברים.

יצחק כהן: פרויקט שיקום שכונות, כפי שאמר אתמול שר האוצר מעל במה זו, וזו היתה בשבילי בשורה די משמחת - - -

יורם מרציאנו: הוא אמר במלה אחת:

יורם מרציאנו: אנחנו נדאג גם לפרויקט שיקום שכונות.

יורם מרציאנו: במלה אחת.

יצחק כהן: זו בשורה, זו לא מלה.

יצחק כהן: אני מכיר את הבית הזה, תאמין לי.

יצחק כהן: תשאל את ד"ר טיבי.

יורם מרציאנו: ביום חמישי דיברו על חמלה חברתית, ובאותו לילה העלו את מחיר הלחם.

יצחק כהן: זה נכון.

יצחק כהן: לגבי שיקום שכונות – שר האוצר אמר מעל במה זו, וזה מופיע בספר "דברי הכנסת", וזו אמירה חרוטה בברזל.

יצחק כהן: מורי ורבותי, זו לא אותה תוכנית שד"ר טיבי וסיעת ש"ס נלחמו נגדה, אלא היא שונה מהקצה אל הקצה, ובעזרת השם, מחצית שנת 2006 מאחורינו, ולקראת 2007 נתחיל לחוש, בעזרת השם וישועתו, משב רוח רענן בתוכניות ובהדגשים החברתיים-הכלכליים.

יצחק כהן: יהי רצון שחפץ השם בידינו יצלח.

יצחק כהן: אמן.

יצחק כהן: תודה רבה, גברתי.

קולט אביטל: יש לך עוד זמן, אתה יכול להמשיך.

יצחק כהן: אני אתייחס אחרי חבר הכנסת עבאס זכור.

עבאס זכור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת המכובדים, לדעתי, חלוקת המשרדים נעשתה אך ורק כדי לשרת את הקואליציה, וכך מכבידים על תקציב המדינה במקום לנצל את הכספים האלה לטובת האזרח בתחומים שונים.

עבאס זכור: בכל זאת, אני מאחל הצלחה לכל שר בתחום שלו.

עבאס זכור: אני פונה אל כבוד שר המדע, שהסמכויות בתחום התרבות והספורט הועברו אליו, בבקשה שיעשה כמיטב יכולתו כדי לצמצם את הפער הקיים בין היישובים היהודיים והערביים בכל הקשור לבניית מגרשי ספורט ומתקני ספורט ולתמיכה בתרבות הערבית באופן ראוי ושווה.

עבאס זכור: כמו כן אני מפנה את תשומת לב שרת החינוך החדשה, פרופסור יולי תמיר, למחקר שפרסם מרכז השלטון המקומי, שמראה בוודאות את האפליה של משרד החינוך כלפי מערכת החינוך במגזר הערבי.

עבאס זכור: צריך להקצות משאבים כספיים לצמצום הפער הזה.

עבאס זכור: יש לציין, כדוגמה, שבעכו, העיר שאני גר בה, שהיא עיר מעורבת, היהודים לומדים ב-11 בתי-ספר יסודיים ואילו הערבים לומדים בשני בתי-ספר יסודיים.

עבאס זכור: עד לפני שנתיים היה רק בית-ספר יסודי ערבי אחד, והיו בו 1,500 תלמידים.

עבאס זכור: בבית-ספר יסודי במגזר היהודי מספר התלמידים הוא בין 150 ל-250.

עבאס זכור: זה לא מקובל בכלל.

עבאס זכור: כמו כן צריך שתהיה יותר תמיכה, כדי לתת אפשרות לתלמיד הערבי, שלומד בצפיפות גדולה, כמעט 40 תלמידים בכל כיתה לעומת 20–25 תלמידים בבתי-ספר יהודיים.

עבאס זכור: אני פונה גם אל שר הבינוי והשיכון, שאני מאחל לו הצלחה, ומנצל את ההזדמנות הזאת כדי להעלות בעיות רציניות שתושבים רבים סובלים מהן מאוד.

עבאס זכור: כמעט 100% הבתים בעכו העתיקה שייכים ל"עמידר".

עבאס זכור: זה אומר שכל הדיירים גרים בדמי מפתח, וזה אומר שדייר לא יכול לקנות או למכור את ביתו.

עבאס זכור: החוק אוסר קבלת זכאות למשכנתה לבתים בדמי מפתח, וזה אומר שמי שיכולים לקנות את הבתים האלה הם רק העשירים, מי שיש להם כסף מזומן.

עבאס זכור: זה מאפשר לעשירים להשתלט על הבתים ולהוריד את מחירי הבתים ביותר מ-50%.

עבאס זכור: אני מבקש מכבוד השר שני דברים: ראשית, להחזיר את המשכנתה לרכישת בתים בדמי מפתח; שנית, להקל על התושבים את קניית בתיהם בטאבו.

עבאס זכור: יש היום הזדמנות – "עמידר" מציעה לדיירים לקנות את הבתים.

עבאס זכור: אני מבקש שבעל בית, שקיבל את הבית מאביו ומסבו, ומשפחתו גרה באותו בית יותר מ-50-60 שנה, יוכל לקנות את ביתו במחיר יותר זול ונוח.

עבאס זכור: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי הכנסת, תמה רשימת הדוברים.

קולט אביטל: סיכום והצבעה בנושא הזה מחר, יום ד'.

קולט אביטל: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006 ["דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 234.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אני עוברת לסעיף הבא: הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2006; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006).

יצחק כהן: מי מציג את חוק ההסדרים?

קולט אביטל: זה המשך הדיון מאתמול.

קולט אביטל: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת חיים אמסלם.

קולט אביטל: בבקשה.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בימים אלה אנו דנים בתקציב המדינה, שלכל הדעות הוא תקציב רע לשכבות החלשות.

חיים אמסלם: תקציב זה הוכן ותוכנן בימי הממשלה הקודמת.

חיים אמסלם: אף-על-פי שאנחנו והציבור המזוהה אתנו הנפגעים העיקריים, שחרב הקיצוצים יורדת על הציבור שקשור אלינו - כשאני מתבונן כחבר כנסת חדש אני לא יכול להימנע מלהיזכר באמירה של רבי יהושע לרבן גמליאל.

חיים אמסלם: בגמרא מסופר שרבן גמליאל, כשהיה נשיא ישראל, בא לבקר את רבי יהושע ומצא אותו בבית עלוב ודל.

חיים אמסלם: הוא אמר לו: מכותלי ביתך ניכר שפחמי אתה; כלומר, לפי הגדולה והמעמד שלך חשבתי שאתה גר באיזה בית מפואר, באיזה משכן מהולל, אבל אני רואה שבעצם אתה גר בחורבה.

חיים אמסלם: רבי יהושע אמר לו, וזו אמירה מעניינת: אוי לו לדור שאתה פרנסו, שאין אתה יודע ומכיר בצערם של תלמידי חכמים וממה הם מתפרנסים.

חיים אמסלם: בהקשר הנוכחי אפשר לומר, שהעלאת מחיר הלחם מלמדת על חוסר רגישות בשאלה מה ובמה הציבור מתפרנס.

חיים אמסלם: חבר הכנסת ד"ר טיבי העיר ותמה, לכאורה בצדק, הכיצד נצביע בעבור תקציב זה.

חיים אמסלם: ובכן, נכבדי היקר, אנו פועלים ונפעל כדי למזער – בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית – את הנזקים של התקציב הזה.

חיים אמסלם: כבר פעלנו בכמה מישורים, ונפעל כדי שתקציב זה יהיה בבחינת הרע במיעוטו.

חיים אמסלם: זאת משום שבהסכם הקואליציוני הצלחנו להשיג כמה הישגים חשובים מאוד.

חיים אמסלם: ברוך השם, ש"ס היום בממשלה, ומתוך הממשלה נפעל למען השכבות החלשות.

חיים אמסלם: לא חיפשנו ג'ובים.

חיים אמסלם: חיפשנו, ואנחנו מחפשים, את העזרה לזולת.

חיים אמסלם: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אני מכריזה על הפסקת הישיבה.

קולט אביטל: הישיבה תתחדש בשעה 14:40, ואז יימשך הדיון בנושא שדנו בו – חוק ההסדרים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: (הישיבה נפסקה בשעה 13:28 ונתחדשה בשעה 14:42.

קולט אביטל: )

קולט אביטל: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח מחדש את ישיבת הכנסת המוקדשת לדיון משולב בהצעת חוק התקציב ובהצעת חוק ההסדרים במשק.

קולט אביטל: אנחנו נקיים את הישיבה הזאת עד השעה 15:00, ואז תקדיש הכנסת ישיבה מיוחדת לציון 61 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

קולט אביטל: נמצאים אתנו ביציע נציגים של הווטרנים, ואני כבר רוצה להגיד להם כאן, בשמנו, שלום וברוכים הבאים.

קולט אביטל: אני רק אבקש טיפת שקט ביציע.

קולט אביטל: אני אבקש קצת שקט ביציע כדי שנוכל לקיים את הדיון.

קולט אביטל: סדרנים, בבקשה, תוכלו להנהיג שם קצת שקט?

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אני לא בטוח שאני יכול להגיד ברגע זה "חברי חברי הכנסת" - - -

קולט אביטל: אנחנו בערך שלושה, ארבעה.

דני נוה: אה, אוקיי.

דני נוה: חברי, חבר הכנסת.

קולט אביטל: אבקש שקט ביציע.

קולט אביטל: בבקשה, יש לנו כאן דיון.

דני נוה: אני רוצה באמת בראשית דברי, לפני שאגש לנושא הדיון, לברך את נציגי ארגוני הווטרנים השונים שנוכחים פה לקראת הדיון שתקיים הכנסת בעוד דקות מספר לציון 61 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית, שבו לכל אחת ואחד מכם היה חלק אישי, ולמדינת ישראל יש בוודאי גם חוב מוסרי כלפי כל אחד ואחת מכם, על תרומתו, על הקרבתו, על השתתפותו באותם אירועים דרמטיים שהסתיימו לפני 61 שנה בניצחון הכל-כך חשוב לאנושות על גרמניה הנאצית.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אשר לנושא הדיון, לגבי חוק התקציב וחוק ההסדרים: הדבר החשוב ביותר בעיני, כשמסתכלים על תקציב המדינה, הוא לראות אם נמצא בתקציב המדינה האיזון הנכון בין תקציב שנותן למשק הישראלי את הכלים להמשיך בתהליך הצמיחה - האיזון הנכון מבחינת צורכי החברה וצורכי המדינה, בעיקר בנושאים החברתיים, ובראשם רווחה, בריאות וחינוך.

דני נוה: תקציב 2006 מגיע לכנסת רק עכשיו, בחודש מאי, וזה בוודאי מצב מאוד לא רצוי ומאוד לא בריא, שאני חושב שצריך לתת עליו את הדעת לקראת העתיד – מה עושים בנסיבות כאלה של מערכת בחירות שתוקפת אותנו באמצע, ואנחנו נמצאים בעצם באמצע שנה בלי תקציב.

דני נוה: התקציב של 2005, כשמסתכלים עליו היום - - -

קולט אביטל: אבקש שקט, אדוני.

קולט אביטל: אני מצטערת, אדוני - אין דיבור מהיציע.

קולט אביטל: אבקש לשבת.

קולט אביטל: אין דיבורים מהיציע, בבקשה לשבת.

קולט אביטל: בבקשה לשבת.

קולט אביטל: תודה רבה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהצמיחה במשק בשנים האחרונות, בשנתיים האחרונות, הביאה לכך שגם תקציב 2005 הסתיים בעודפי תקציב של קרוב ל-7-8 מיליארדי שקלים - - -

קולט אביטל: סדרנים, אני אבקש לשמור שם על סדר, בבקשה, כדי שנוכל להמשיך בדיון.

קולט אביטל: באי הדיון בנושא 60 שנה, אבקש טיפה שקט.

קולט אביטל: התרגום יתחיל בשעה 15:00, כשנתחיל לדון בנושא שלשמו הוזמנתם.

קולט אביטל: אנחנו מכבדים אתכם, תודה שאתם כאן, תאפשרו לנו בבקשה לסיים את הדיון הקודם.

קולט אביטל: בשעה 15:00 יתחיל הדיון בנושא 61 שנה לניצחון על גרמניה הנאצית.

קולט אביטל: בבקשה תמשיך, אני מצטערת.

דני נוה: בסדר גמור.

דני נוה: בכל מה שנוגע לצרכים של הממשלה מבחינת ההוצאה החברתית, כשיש גידול בהכנסות המדינה, כשתקציב המדינה מגיע ליעד עם עודפי תקציב משמעותיים כפי שהיה ב-2005 וכפי שצפוי להיות גם השנה, ב-2006 - צפוי עודף תקציבי גדול כתוצאה מעודף בהכנסות המדינה, גם, אגב, כתוצאה מזה שחצי שנה לא היה תקציב, והדבר הזה מפנה, או פינה, סכום לא מבוטל של הוצאות שמשרדי הממשלה לא מוציאים ב-2006 - אני חושב שצריך למצוא את האיזון הנכון בהפניית המשאבים האלה, בין החזר חובות של הממשלה, בין הפחתת מסים וגידול בהוצאה.

דני נוה: אגב, בעניין הזה, כשאני ראיתי בהסכמים הקואליציוניים, או, נדמה לי, בקווי היסוד של הממשלה החדשה, שהכוונה ב-2007 להגדיל את שיעור הגידול בהוצאה הממשלתית מ-1% ל-1.7% - אני לא מתנגד לזאת.

דני נוה: אני חושב שכל עוד שומרים על מסגרת הגירעון ואין כוונה לפרוץ את מסגרת הגירעון, אבל שומרים על מסגרת סבירה של גידול בהוצאה - ו-0.7% נוסף של גידול בהוצאה בעיני זה גידול סביר, ובלבד שבאמת מפנים את הגידול הזה להוצאה נכונה בסדרי העדיפויות הממשלתיים, סדרי העדיפויות החברתיים של מדינת ישראל.

דני נוה: אני בוודאי יכול לומר לגבי צורכי הבריאות של מדינת ישראל, שעסקתי בהם יום-יום עד לפני חודשים אחדים, שתקציב הבריאות, כפי שהוא גם הונח כאן על שולחן הכנסת, תמיד יהיו בו חוסרים.

דני נוה: אף פעם הוא לא יהיה מספיק, אף פעם הוא לא יענה על כל הצרכים בכל התחומים, אבל ודאי שתקציב 2006, ניתן לומר שהוא משקף מצב שהוא הטוב ביותר שהיה מאז שנת 1995, כשחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי.

דני נוה: זו, כמובן, תוצאה של מאמצים, שגם פה בכנסת נטלו בהם חלק לא מעט חברי כנסת במליאה ובוועדת הכספים, שהביאו לכך שתקציב הבריאות גדל בשנים 2004 ו-2005 בקרוב ל-2 מיליארדי שקלים - תוספת תקציבית שהלכה לסל התרופות, לקודים גריאטריים לאשפוזם של קשישים במוסדות סיעודיים, לאיזון תקציב בתי-החולים, לאיזון תקציב הקופות-חולים ולדברים חשובים רבים נוספים.

דני נוה: אני רוצה לגעת בנקודה אחת או שתיים בכל מה שנוגע לתקציב 2006 כפי שהוא מונח כאן על שולחן הכנסת, כפי שהוא צפוי להיות מונח לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בעוד זמן קצר, ולתקציב 2007 בכל מה שנוגע למערכת הבריאות של מדינת ישראל.

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

דני נוה: ברשותך, בעוד דקה קצרה.

דני נוה: היו גם לא מעט הפרעות, אז בעוד דקה קצרה אסיים את דברי.

דני נוה: ראשית, רציתי להצביע על כך שבקווי היסוד של הממשלה יש התייחסות לגידול צפוי החל מ-2007 של 2% בסל הבריאות שלנו.

דני נוה: לצערי הרב, זה ישראבלוף, מה שכתוב בקווי היסוד של הממשלה החדשה.

דני נוה: כתוב שם "2%", ובסוגריים "200 מיליון שקל".

דני נוה: לפי חישוב פשוט שיעשה כל אדם שמצוי בעניין הזה, גידול של 2% בסל הבריאות משמעותו 800 מיליון שקל.

דני נוה: 200 מיליון שקל זה הבסיס שיש כל שנה.

דני נוה: אני מניח שהיתה שם איזו התחכמות לגבי חלק ממרכיבי הסל שמתכננים להחיל בהם גידול קבוע, וחבל שיש התחכמות ובמידה רבה מאוד הטעיה של הציבור בעניין הזה.

דני נוה: אני חושב שיש דבר חשוב נוסף שעדיין לא ראיתי את הביטוי התקציבי שלו.

דני נוה: חייב לבוא ביטוי תקציבי - גברתי היושבת-ראש, בזאת אסיים - לצורך להחיל את הרפורמה בבריאות הנפש החל מ-1 בינואר 2007.

דני נוה: אני חושב שהתוספת התקציבית הזאת חיונית, והאמצעים קיימים.

דני נוה: האמצעים לצרכים החברתיים בבריאות, בחינוך ובדברים אחרים הם חיוניים וחשובים, והם קיימים בתקציב המדינה.

דני נוה: המבחן של הממשלה בשבועיים הקרובים, בדיון לקראת הקריאה השנייה והקריאה השלישית, הוא להוסיף את אותן תוספות נחוצות לצרכים החברתיים האמיתיים בבריאות, בחינוך וברווחה - לא לצרכים הקואליציוניים ולא לתוספות המפלגתיות, אלא באמת לדברים החיוניים כל כך לכל אזרח במדינת ישראל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

קולט אביטל: סליחה, חבר הכנסת גבאי ישנו.

קולט אביטל: בבקשה; חמש דקות.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים ויקרים, ברוכים הבאים.

אליהו גבאי: אנו מתבשרים מדי יום על גידול בהכנסות המדינה ממסים והקופה תופחת.

אליהו גבאי: הציבור רואה את הגידול ברווחים של הבנקים, של העשירון העליון, ומשתומם מתי יגיע תורו.

אליהו גבאי: התקציב אשר מונח לפנינו כל כולו קודש, אסור לשבור את מסגרת התקציב.

אליהו גבאי: זה קדוש.

אליהו גבאי: אבל, בואו נראה: כשאנחנו אומרים לעזור לעניים, או בתרופות לחולים, או לחיילים המשוחררים, שוב אין מאין להביא.

אליהו גבאי: אם כן, עלינו להסתכל בתקציב ולראות שהחלוקה הפנימית מעוותת.

אליהו גבאי: המסים המוטלים על הציבור - זה בלתי נתפס.

אליהו גבאי: איך יכול להיות ציבור אשר מרוויח רווחי הון ומשלם בסביבות 25%, לעומת ציבור שעובד קשה והמס שהוא משלם יכול להגיע ל-49% משכר עבודתו?

אליהו גבאי: האם זה נתפס במוח האנושי, שעל העבודה שאדם עובד ומזיע הוא משלם יותר מאשר על רווחי הון?

אליהו גבאי: המשחק בבורסה - המסים על הבורסה הם בסביבות 15%.

אליהו גבאי: שם משלמים 15% בלבד, ועל העבודה - קרוב ל-49%.

אליהו גבאי: הבורסה תוססת, אבל החולים, לצערנו, אשר זקוקים לתרופות, גוססים.

אליהו גבאי: רבותי, אם אנחנו רוצים, עלינו לעשות חלוקה צודקת של המשאבים על-ידי חלוקת מסים שונה בתכלית.

אליהו גבאי: אם נדע לחלק אחרת את המסים והעודפים אשר נכנסו, נדע למצוא תקציב גם לחיילים המשוחררים שמוצאים את דרכם החוצה ומחפשים מקומות עבודה מחוץ למדינת ישראל.

אליהו גבאי: עלינו למצוא דרך להגדיל את תקציב החינוך לאוכלוסיות החלשות, להגדיל את מספר שעות הלימוד.

אליהו גבאי: לכל הדברים האלה ניתן להגיע ולהשיג את התקציבים, אם נדע לעשות חלוקה צודקת של המסים.

אליהו גבאי: מדיניות הממשלה היא ניתוק מארץ-ישראל, ניתוק מהשטחים וניתוק מהיישובים.

אליהו גבאי: אבל, מה שאנחנו רואים בתקציב זה גם ניתוק מהאוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: זה הגדלת הפער החברתי, הגדלת העוני.

אליהו גבאי: לכן אני אומר שעלינו לדעת לשנות את חלוקת המשאבים במדינה מהתקציב, מהכנסות המדינה, לשנות את היעדים של התקציב ולהגדיל את המשאבים לחינוך, לחיילים המשוחררים, לתרופות ולמשפחות ברוכות הילדים.

אליהו גבאי: גם אם אנחנו לא רוצים להגדיל את תקציב קצבאות הילדים, ניתן לעשות זאת דרך נקודות זיכוי לעמל, לעובדים, לאלה שיש להם משפחות ברוכות ילדים, אם אנחנו רוצים לעודד אותם לצאת לעבודה.

אליהו גבאי: אז קיצצנו מהמשפחות ברוכות הילדים, אבל לא נתנו את זה בצורה אחרת.

אליהו גבאי: היינו צריכים לתת את זה בעידוד יציאה לעבודה.

אליהו גבאי: לכן אני אומר, שלצערי בתקציב הזה אין בשורה ואין תקווה.

אליהו גבאי: יש בו ייאוש וניתוק לא רק מארץ-ישראל, אלא ניתוק מהאוכלוסיות החלשות.

אליהו גבאי: הוא מגדיל את הפער החברתי, וזו אחת הסכנות החמורות במדינה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: יש לנו זמן לדובר אחד נוסף.

קולט אביטל: חבר הכנסת אלכס מילר, בבקשה.

אלכס מילר: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, נציגי הווטרנים, כבוד גדול על תרומתכם.

אלכס מילר: ההשכלה הגבוהה היא אבן הבסיס של עתיד מדינת ישראל והחברה כולה.

אלכס מילר: על זה, אני מאמין, יסכימו כל חברי הבית.

אלכס מילר: על כן, מופלאה בעיני הצעת התקציב המונחת כאן לפנינו.

אלכס מילר: הממשלה רוצה שנאשר את התקציב הכללי, שבתוכו גם תקציב ההשכלה הגבוהה, באמצע השנה הנוכחית, כשהוא מבוסס בכלל על נתוני השנה שעברה, והוא אשר יפתח את שנת הלימודים הבאה.

אלכס מילר: התקציב המונח לפניכם אינו נכון ואינו משקף את צורכי המערכת האמיתיים.

אלכס מילר: ובכלל, המספרים היפים שלפני

אלכס מילר: כם לא מספרים לכם על הקיצוץ של 1.5 מיליארד שקלים שנעשה במערכת ההשכלה הגבוהה בחמש השנים האחרונות.

אלכס מילר: הם גם לא מספרים לכם על חוסר ההתאמה בין הגידול השנתי במספר הסטודנטים לגידול בתקציב.

אלכס מילר: לעצור את ההשכלה הגבוהה זה לעצור את המשק והמדינה כולה.

אלכס מילר: על זה מבקשים מכם להצביע?

אלכס מילר: מספיק עיון חפוז בתקציב ההשכלה הגבוהה כדי לעורר תהיות רבות ולדרוש אי-אמון בממשלה.

אלכס מילר: ולא רק - איפה ההבטחות שניתנו על-ידי ממשלות ישראל לציבור הסטודנטים?

אלכס מילר: איפה 50% ההפחתה בשכר הלימוד שהובטחו ואושרו בעבר על-ידי ממשלת ישראל?

אלכס מילר: הורידו קצת ושכחו מהיתר?

אלכס מילר: פשוט כך.

אלכס מילר: אני לא אתפלא אם יעלו ויבואו אל בית זה הסטודנטים במדינה וישאלו היכן מה שהובטח, היכן הסיכומים שסוכמו אתנו?

אלכס מילר: מחובתנו בבית זה לקיים, והתקציב שהונח על שולחן הכנסת מתעלם מהכול.

אלכס מילר: ושוב מוצאים את עצמם הסטודנטים כמיעוט נרדף ונפגע.

אלכס מילר: חברים, התלמידים, הסטודנטים, הם ההון האנושי שלנו.

אלכס מילר: הם עתיד המדינה.

אלכס מילר: עלינו לדאוג להם ביתר שאת.

אלכס מילר: כבוד שרת החינוך, כפרופסור מכובדת באקדמיה וכמי שמכירה את הנושא מקרוב, אני קורא לך למשוך את הצעת התקציב המבישה הזאת, כי עם תקציב שכזה ביד לא את ולא אף אחד מבית-הנבחרים יכול לעמוד מול הסטודנטים.

אלכס מילר: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נעשה הפסקה קצרה עד שתיכנס יושבת-ראש הכנסת.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, חברי הממשלה, שגריר מונגוליה בישראל, ותיקי מלחמת העולם השנייה מכל הארגונים - שלום לכם, אורחים נכבדים.

דליה איציק: חברות וחברי הכנסת, ותיקי הלוחמים, חיילי העולם החופשי, היום הזה הוא היום הנוקש על חדרי הזיכרון העולמי.

דליה איציק: היום הזה מבקש כי לא נשכח ולא נסלח למפלצת שאיימה להשתלט על העולם, ולא נפסיק להוקיר ולחבק את הבנים והבנות שחירפו נפשם נגד מכונת המלחמה הנאצית.

דליה איציק: אנחנו מבקשים לומר לכם, שוב ושוב ושוב, תודה.

דליה איציק: היום הזה, יום ניצחון החיים, אז, לפני 61 שנים, סימן הוא כי לא ישקע עוד שמשה של החירות.

דליה איציק: היום הזה הוא ניצחון החופש על העריצות.

דליה איציק: היום הזה הוא ניצחונו של הצדק על הרוע המוחלט.

דליה איציק: העולם החופשי חוגג היום את ניצחונו, ואנחנו צריכים להזכיר לעצמנו פעם אחר פעם את הלקח היהודי: מדינה חזקה שתשמור על העם היהודי בארצו ותפקח עין לכל כיוון מפני צר ואויב.

דליה איציק: חברות וחברי הכנסת, אורחים נכבדים, הפרק היהודי בניצחון האומות על גרמניה הנאצית הוצנע והודחק ולא זכה למקום הראוי לו.

דליה איציק: מיליון וחצי יהודים לחמו בצבאות הברית.

דליה איציק: רבים מהם - גיבורי מלחמה.

דליה איציק: הם לחמו בכל החזיתות, לא רק כמתגייסים במדינות שלהם, אלא גם כיהודים שבאו להילחם בצוררי עמם.

דליה איציק: כרבע מיליון חיילים יהודים נפלו בקרבות, מספר עצום שנטמע בצל ההלם מעקדת ששת המיליונים.

דליה איציק: אתם הנציגים של אחרוני הלוחמים שחיים בתוכנו.

דליה איציק: אנחנו מכבדים אתכם היום בבית הזה, אחינו גיבורי התהילה.

דליה איציק: המדינה כולה מצדיעה לכם ולאחיכם שלחמו על הארץ הזאת וחלמו עליה, וחלקם לא באו אליה.

דליה איציק: אין מלים שיתארו את הגבורה ואת האומץ של הפרטיזנים, של לוחמי הגטאות, שבצל האימה הצליחו להרים ראש, להניף חרב ולעמוד על נפשם.

דליה איציק: חשוב להוקיר ולהזכיר גם את גל ההתנדבות של בני היישוב היהודי הקטן שבאו לעזרת הצבא הבריטי, קרוב ל-30,000 צעירים מתוך יישוב קטן ומדולל.

דליה איציק: הם יצאו לחזית לא בתוקף צו גיוס או צו קריאה.

דליה איציק: הם נענו לצו מצפונם.

דליה איציק: כמו שאמר הנביא ישעיהו, הם קמו ואמרו: "הנני, שלחני".

דליה איציק: חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו מרכינים היום ראש לזכר הנופלים והמתנדבים, שבדמם הנחילו לנו את הניצחון הגדול.

דליה איציק: למתנדבים בעם, לאחינו הגיבורים, מקומכם חרוט לנצח בספר הזהב של תולדות ישראל.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, ואתם, החשובים מכול, רבותי הווטרנים, גיבורות וגיבורי מלחמת העולם השנייה, היום אנו מציינים 61 שנים לניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית.

אהוד אולמרט: ניצחון זה לא היה רק הכרעה צבאית, אלא בראש ובראשונה הכרעה מוסרית.

אהוד אולמרט: ניצחון החירות על השעבוד, ניצחון האחווה על הגזענות, ניצחון רוח האדם.

אהוד אולמרט: עם זאת, לא נצא ידי חובתנו אם לא נזכיר את סירובן של בעלות הברית להפציץ את מסילות הברזל המובילות למחנות המוות.

אהוד אולמרט: מחדל זה יישאר לתמיד כתם מוסרי שלא יימחה, ושאנחנו, בני העם היהודי, לא נוכל לשכוח ולא נרצה להשכיח.

אהוד אולמרט: אבל ניצחון כוחות הברית מנע את התפשטות הרשע בעולם.

אהוד אולמרט: קמו העמים החופשיים מכל רחבי עולם, התגייסו אנשי המוסר והמצפון ועשו מעשה.

אהוד אולמרט: ללוחמים אלו מכל האומות והמדינות אנו מצדיעים היום מעל בימת הבית הזה ואומרים: תודה.

אהוד אולמרט: רבים מהלוחמים הללו היו בני העם היהודי.

אהוד אולמרט: כמיליון וחצי יהודים לחמו בשורות צבאות בעלות הברית והפרטיזנים.

אהוד אולמרט: רובם לחמו בשורות הצבא האדום.

אהוד אולמרט: רבבות מהם נפלו בקרבות הקשים.

אהוד אולמרט: הם נלחמו כאזרחים נאמנים למדינותיהם, אך גם כיהודים.

אהוד אולמרט: הם חירפו נפשם על מנת להגן על האידיאלים של העולם החופשי, אך גם על מנת להבטיח את המשך קיומו של העם היהודי.

אהוד אולמרט: היום אנו יודעים שהערובה הטובה ביותר לכך היא הקמת מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: אני שמח וגאה כל כך שנציגי הלוחמים נמצאים אתנו היום כאן במדינת ישראל.

אהוד אולמרט: גם היישוב היהודי הקטן בארץ-ישראל תרם את חלקו במאבק על חירות העולם ועל קיום עמנו.

אהוד אולמרט: מעל 30,000 צעירים וצעירות, שהיו כמעט 7% מהאוכלוסייה היהודית בארץ-ישראל, התגייסו לצבא הבריטי.

אהוד אולמרט: שיאה של ההתנגדות הארץ-ישראלית לנאצים היה הקמת החטיבה היהודית הלוחמת, הבריגדה, במחצית שנת 1944.

אהוד אולמרט: אחד מיוזמיה היה ראש המחלקה המדינית של הסוכנות דאז, משה שרת, לימים ראש הממשלה השני של מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: עם ההודעה על הקמת החטיבה הוא אמר בשידור רדיו את הדברים הבאים: "החטיבה היהודית הלוחמת היא פרס למאמץ של המוני המתנדבים וניצחון האמונה שיקדה בלבם.

אהוד אולמרט: היא הוכחה ניצחת כי יש שכר לפעילות מתמדת וגמול לרצון עקשני החותר ללא הרף למטרה למען תינתן לחיילים היהודים משאלת לבם - להילחם בגרמנים".

אהוד אולמרט: וטרנים היו גיבורים בכל החזיתות; רבים מהם היו למצביאים ולמנהיגים שתרמו תרומה לתקומת עמנו בארצו, ובהם שני נשיאי ישראל, אלופי צה"ל – חיים הרצוג ועזר ויצמן, זכרם לברכה.

אהוד אולמרט: לא נוכל לסיים מעמד כזה בלי להזכיר את וטרן מלחמות ישראל, ראש הממשלה אריאל שרון.

אהוד אולמרט: אני רוצה לציין את ההערכה האדירה ואת היחס החם והמיוחד שהוא רחש לכם, הווטרנים.

אהוד אולמרט: כמותו אני מוקיר אתכם על שסייעתם לשחרר את האנושות מאימת הנאצים ובעלי בריתם וסללתם את הדרך להקמת מדינת ישראל.

אהוד אולמרט: תודת כולנו נתונה לכם.

אהוד אולמרט: לפני שנתיים, בנאומו ביום השנה לניצחון על הנאצים, אמר אריאל שרון כאן בכנסת: "הניצחון ההיסטורי של 9 במאי לא יהיה שלם אם העולם הנאור לא ימשיך לעמוד גם בעתיד על משמר הערכים שעליהם יצא אז לקרב.

אהוד אולמרט: 59 שנים אחרי הניצחון ההוא נשאב ממנו כוח במאבק הנמשך גם היום נגד תופעת הגזענות ושנאת הזר, נגד גילויי האנטישמיות וניסיונות הכחשת השואה" – דברי שרון לפני שנתיים.

אהוד אולמרט: ככל שהשנים חולפות הזיכרון ההיסטורי מתרחק ומתעמעם, ולכן, ככל שנתרחק מהימים ההם נזכיר ונזכור ביתר שאת.

אהוד אולמרט: אני רואה צורך להתחייב היום לפני הלוחמים: פועלכם לא היה לשווא.

אהוד אולמרט: מדינת ישראל מחויבת לניצחונכם; מדינת ישראל מחויבת להגשמת הערכים שעליהם לחמתם; מדינת ישראל מחויבת לספק הגנה לכל יהודי שנרדף בשל יהדותו, והיא חייבת ומחויבת שלא לתת להיטלר ולדומיו לחזור על מעשיהם.

אהוד אולמרט: לעולם לא עוד.

אהוד אולמרט: תודה לכם.

דליה איציק: תודה לך, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: אנו ממשיכים.

דליה איציק: חבר הכנסת יורי שטרן, ואחריו - חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

דליה איציק: אורחים נכבדים, נסיים את מחיאות הכפיים, ואחר כך לא נמחא כפיים, כי אין זה הנוהל, אף שאתם מתכוונים לטוב.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת יורי שטרן.

יורי שטרן: כבוד היושבת-ראש, כמה סמלי שעבודתך בתפקיד הרם הזה מתחילה במידה מסוימת קרוב לאירוע כל כך חשוב, יום הניצחון על גרמניה הנאצית.

יורי שטרן: חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, שרי הממשלה, לפני 61 שנה בדיוק נגמרה המלחמה הארוכה, הקשה מכל מלחמות המאה ה-20 והנוראה ביותר בתולדות העם היהודי, מלחמת העולם השנייה.

יורי שטרן: קשה לתאר מה היתה המלחמה הזאת למי שלא חי במרחב ההוא, כי במקומות שאני מגיע מהם לא צריכים להגיד "מלחמת העולם השנייה".

יורי שטרן: היו הרבה מלחמות, ויש אחת שהיא "המלחמה".

יורי שטרן: אומרים "המלחמה" – וכולם יודעים באיזו מלחמה מדובר.

יורי שטרן: שום מלחמה אחרת לא מתקרבת לזה.

יורי שטרן: ארבע-חמש-שש שנים – תלוי באיזה מקום באירופה – של קרבות, של רצח, של טבח, של רעב.

יורי שטרן: וזה נגמר, ולעם היהודי הניצחון במלחמה הזאת היה להצלה של העם כולו.

יורי שטרן: אנחנו מדברים על מדינת ישראל.

יורי שטרן: לפני ימים אחדים ציינו את יום הולדתו של הרצל, חוזה המדינה.

יורי שטרן: אנו מכירים בתרומתם של חלוצי היישוב היהודי ומוקירים אותה.

יורי שטרן: מדינת ישראל לא היתה קמה ולא היה נשאר דבר מהיישוב היהודי אילו הגיעו הגרמנים לכאן, ואנו יודעים – לאחרונה גם פורסמו המסמכים – שהם תכננו תכנון מדויק את השמדת היישוב היהודי בארץ-ישראל.

יורי שטרן: המלחמה נגמרה בניצחון, ואנו חייבים לזכור את הניצחון הזה ולחגוג אותו, כי זה ניצחון שלנו – לא רק כי אנו נהנים ממנו עד היום, אלא גם כי מיליון וחצי – כמו שאמרת, היושבת-ראש – מבני עמנו נלחמו במלחמה הזאת.

יורי שטרן: יש לקח אחד ממלחמת העולם השנייה שאני רוצה לציין: המלחמה היתה נגד תופעת המשטר הנאצי, האידיאולוגיה הנאצית; ולמי שטוען שמלחמות הן רק שלב לקראת משא-ומתן, שאין טעם במלחמות כי אחר כך בכל מקרה יושבים סביב שולחן הדיונים, אני אומר: מי שלומד את ההיסטוריה הקרובה הזאת, של המאה ה-20, יודע שלא תמיד זה כך.

יורי שטרן: יש אידיאולוגיות שאי-אפשר להגיע אתן לפשרה; יש מלחמות שאסור שלא לנצח בהן.

יורי שטרן: אילו, חס וחלילה, היתה מלחמת העולם השנייה נגמרת במשא-ומתן או בפשרה, הפשרה הזאת היתה יכולה להיות רק על בשרם של היהודים.

יורי שטרן: אסור לנו לשכוח את זה, ואסור לנו גם שלא לזהות שגם בדור הזה קמים עלינו משטרים וקמות עלינו אידיאולוגיות שאסור לנו לעשות פשרה אתם, אחרת זה סוף פסוק בשבילנו.

יורי שטרן: יש גם לקחים הרבה יותר קונקרטיים וצנועים, שקשורים לחינוך במדינת ישראל, לתודעה הציבורית אצלנו וגם ליחס שלנו לאנשים שהשתתפו באופן פעיל במלחמה הזאת ומספרם הולך וקטן משנה לשנה.

יורי שטרן: נציגיהם, ראשי הארגונים, יושבים פה, וזה כמה שנים כבוד גדול הוא לנו, בכנסת, לקבל אותם ולכבד אותם כאן.

יורי שטרן: הלוואי שיהיו אתנו עוד הרבה שנים.

יורי שטרן: אמרה כבוד היושבת-ראש שחלקם של היהודים במלחמה הזאת מוצנע ונדחק הצדה.

יורי שטרן: חייבים אנחנו להודות שהמקום שבו חלקם של היהודים במלחמת העולם השנייה מוצנע ביותר – אחד המקומות – הוא מדינת ישראל.

יורי שטרן: אנחנו זוכרים את מתנדבי היישוב, וזה באמת היה מעשה גבורה, ומבחינה מספרית היתה התגייסות עצומה, כ-30,000 איש; אנו זוכרים את לוחמי הגטאות ואת הפרטיזנים, ואין מלים לתאר את גבורתם, את התעוזה שלהם ואת ההקרבה שלהם.

יורי שטרן: הם היו 95,000 איש.

יורי שטרן: מיליון ו-400,000 יהודים נלחמו – חיילים, קצינים בצבא האדום, בצבא ארצות-הברית, בצבא הבריטי, בצבא הצרפתי – עליהם עדיין אין מדינת ישראל חושבת, את תרומתם היא לא מציינת כמו שצריך.

יורי שטרן: עדיין אנחנו פוסחים על 9 במאי, אף שלפי החוק שהתקבל פה, בכנסת, לפני 11 שנה, זה כבר חג רשמי במדינת ישראל.

יורי שטרן: בכל שנה אנו נאלצים להזכיר, גם פה בכנסת, שצריך לחגוג יום זה.

יורי שטרן: זה ניצחון של כולנו.

יורי שטרן: יש גם אנשים שהשתתפו בו.

יורי שטרן: איך קרה שאצלנו מלחמת העולם השנייה זה השואה, וזה ברור למה, זה לוחמי הגטאות והפרטיזנים?

יורי שטרן: ואמרתי: כל הכבוד – זאת הגבורה שלנו, אלה מתנדבי היישוב, וזה כמעט מיליון וחצי לוחמים של הצבאות השונים, שחלק מהם באו, אפרופו, מהגטאות ומהפרטיזנים.

יורי שטרן: משהו לא נכון בתודעה הציבורית שלנו, בחינוך שלנו, אם עד היום אנו כמעט בכוח מאלצים את בתי-הספר להזמין את האנשים לספר, ופה ושם זה קורה – לא יותר מזה.

יורי שטרן: בכל שנה יש סיפור עם עוד בית-ספר ועוד בית-ספר שפשוט מסרבים לעשות את זה.

יורי שטרן: אומרים: כבר עשינו את יום השואה, בשביל מה גם יום הניצחון?

יורי שטרן: ספר הלימוד הראשון, הדרכה למורים על גבורתם של היהודים במלחמת העולם השנייה, יצא בזכותנו בשנה שעברה, וחלק מהאנשים הנמצאים פה תרמו לכך תרומה מכריעה.

יורי שטרן: עד כה, מדינת ישראל לא לימדה את הנושא הזה בכלל, וגם היום הוא לא הופנם במערכת החינוך.

יורי שטרן: אני פונה לשרת החינוך החדשה, יולי תמיר, שהנושא אינו זר לה, שתעשה מאמץ ובאמת תכניס את הנושא הזה חזק לבתי-הספר.

יורי שטרן: יש פה יחס מעוות לתפוצות.

יורי שטרן: אלה שרידים של האתוס הציוני, המיתוס הציוני, שרק בארץ-ישראל היהודי יכול להיות גיבור.

יורי שטרן: היהודים יכולים, והיהודים היו גיבורים גם כאשר הם היו חיילים בצבא לא יהודי.

יורי שטרן: אנחנו חייבים להכיר בזה.

יורי שטרן: אנחנו חייבים להכיר תודה לאנשים שעשו את זה.

יורי שטרן: אנחנו חייבים להבין שחלק מהיחס שלנו לעולים בנוי על כך שאנחנו לא רואים את תולדותיהם כחלק מתולדותינו.

יורי שטרן: הרי הבנים, הנכדים, הנכדות והבנות של הלוחמים האלה יושבים פה בכנסת.

יורי שטרן: מיליון ו-200,000 איש כאלה הגיעו בעלייה הגדולה מברית-המועצות.

יורי שטרן: מאות אלפי איש הגיעו מצרפת, מבריטניה ומארצות-הברית.

יורי שטרן: אם היינו מבינים שמה שהאבות והסבים שלהם עשו הוא חלק מתולדות המדינה היהודית, אולי היחס לבנים ולנכדים שלהם, לרבות היחס בצבא-הגנה לישראל, היה קצת שונה.

יורי שטרן: כי זאת היסטוריה משותפת, שעוד לא נקלטה ככזאת במדינת ישראל.

יורי שטרן: חבל שהבנים והנכדים של אותם לוחמים, שנמצאים אתנו פה, נשארו מחוץ לממשלה החדשה.

יורי שטרן: אני חושב שזה עיוות.

יורי שטרן: חבל שזה כך, אבל זה לא ימנע מאתנו לעשות מאמץ לעשות כמה צעדים, כמו שאמרתי, גם במערכת החינוך, גם לתיקון ולהרחבת חוק ותיקי מלחמת העולם השנייה, גם למתן זכויות לניצולי השואה, שאנחנו חייבים להם את החוב הבסיסי הזה.

יורי שטרן: את כל זה הכנסת החדשה תצטרך לעשות.

יורי שטרן: אני מודה שוב לוותיקי מלחמת העולם השנייה על מה שהם עשו, על מה שהם עושים וגם על המאמץ הבלתי-פוסק שלהם לתקן את העיוותים האלה ולגרום לתודעה יהודית רחבה במדינה היהודית.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת יורי שטרן.

דליה איציק: אתם זוכרים שלא מוחאים כפיים בכנסת.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: חבר הכנסת יורי שטרן סיים ועכשיו יבוא חבר הכנסת מלכיאור.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת בראש - קצת שקט, בבקשה?

דליה איציק: רגע אחד, חבר הכנסת יורי שטרן יושב.

דליה איציק: אנחנו נכבד את האולם הזה מאוד בשקט, כי יש לנו אורחים נכבדים.

דליה איציק: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת בראש, כבוד ראש הממשלה, כבוד שר המשפטים - -

דליה איציק: כבוד שר המשפטים.

מיכאל מלכיאור: - - הלוחמים, נציגי הלוחמים והארגונים שאנחנו מצדיעים להם היום, במאי 1945, בימים של הניצחון, בימים הראשונים של מאי, אחרי שהצבא האדום נכנס לברלין ומדינה אחרי מדינה השתחררו, היתה באמת תחושה של שמחה וצהלה בכל העולם החופשי.

מיכאל מלכיאור: לא היתה תחושה של שמחה וצהלה בעם היהודי.

מיכאל מלכיאור: זה היה ניצחון הכרחי.

מיכאל מלכיאור: לא היתה שום אלטרנטיבה.

מיכאל מלכיאור: אבל ההרס היה כה מפלצתי, הגוף היה כל כך מלא פצעים פתוחים, שלא היה אפשר לחגוג ואפילו לציין את הימים הללו, וגם לא בשנים שלאחר מכן, כשהיינו בטוחים שהניצחון הזה מסמל ניצחון מוחלט על הנאציזם, חיסול של האנטישמיות, חיסול האפשרות לרצח נוסף, לג'נוסייד.

מיכאל מלכיאור: המלים "לא עוד" איבדו את משמעותן.

מיכאל מלכיאור: שנים אחרי זה, כאשר ראינו שמכונת התעמולה, שכבר התחילה אצל הנאצים בשנת 1943, כדי להכחיש את השואה עוד בעיצומה של השואה, שהמכונה הזאת הולכת ומתפשטת ובעצם עולם - מהרבה מאוד בחינות - כמנהגו נוהג, לא היה מי שיחגוג, לא היה מי שיציין את הניצחון ואת הימים הללו.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה פה אולי בטיפה פולמוס, אף-על-פי שבגדול אני מאוד מסכים עם ידידי יורי שטרן, כן להוסיף דבר מהמסורת שלנו, דווקא מהסיפור הראשון של ניסיון לחסל את היהודים, בממלכת פרס של אחשוורוש והמן.

מיכאל מלכיאור: הגמרא שואלת, למה אנחנו לא אומרים "הלל" בפורים, הרי תמיד אנחנו אומרים "הלל" כשיש לנו חגיגה גדולה.

מיכאל מלכיאור: התשובה של הגמרא היא: "אכתי עבדי אחשוורוש אנן".

מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, שגם כאשר חזרו הגיבורים, וחלק מהם אתנו היום ואנחנו גאים בכם, אחרי שחזרתם מהניצחון הגדול של הצבא האדום וחזרתם לברית-המועצות, לכל מדינות ברית-המועצות, עדיין הייתם עבדים של הטוטליטריזם הקומוניסטי.

מיכאל מלכיאור: אומנם יצאנו מהעבדות גדולה של ניסיון חיסול העם היהודי והעולם החופשי והדמוקרטיה, אבל עדיין היינו במצב שבו חלק גדול מהעם שלנו, מיליוני יהודים, היו מאחורי מסך ברזל והיו במשטר טוטליטרי, משטר סטליניסטי, שהוציא מאות אלפים גם של יהודים ושל אחרים להורג בשם משטר טוטליטרי אחר.

מיכאל מלכיאור: לכן גם לא היה מקום להגיד "הלל", כי עדיין עבדים היו.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שחלק מהמשמעות של העלייה הברוכה למדינת ישראל, שהתחילה עם נפילת מסך הברזל וחומת ברלין, חלק מהמשמעות הוא שגם אנחנו השתחררנו יחד אתכם ואז יכולנו להתחיל לחגוג או לפחות לציין ולהבין את המשמעות העמוקה של הניצחון ואת החלק של העם היהודי ושל הנציגים שעוד עמנו בניצחון ההכרחי הזה על הנאציזם.

מיכאל מלכיאור: לכן, יש לנו חובה, כבוד ראש הממשלה, כמדינת העם היהודי, ובעזרת השם בקרוב רוב העם היהודי יגור פה במדינתנו - אנחנו מאוד קרובים לזה - יש לנו חובה לציין, ללמוד ולהפיק את כל הלקחים, לדעת שאין דבר שלא ייתכן.

מיכאל מלכיאור: גם האיומים הגרוטסקיים ביותר שקיימים היום נגד עמנו הם איומים שאסור לקבלם.

מיכאל מלכיאור: מי יכול היה לתאר לעצמו שתקום באמצע אירופה התרבותית כתוצאה של רפובליקת ויימאר התעשייה שבה מכניסים גברים, נשים וילדים קטנים לחדרים קטנים וממלאים אותם בגז?

מיכאל מלכיאור: מי היה יכול לתאר לעצמו שיקרה דבר מפלצתי כזה בלב אירופה ויתקבל בכל מקום ומקום?

מיכאל מלכיאור: אין איום גרוטסקי שלא יתקבל אחרי שזה התקבל.

מיכאל מלכיאור: היום, חלק מהכחשת השואה שקורית סביבנו וברחבי העולם, הוא כדי לאפשר שוב דברים קשים נגד יהודים או נגד עמים אחרים.

מיכאל מלכיאור: אי-אפשר ללמוד את הלקח, אי-אפשר ללמוד את הסיפור, אי-אפשר לציין את הניצחון על הנאציזם ושוב להתחיל רצח עם כנגד כל עם שהוא.

מיכאל מלכיאור: לכן מבחינתנו, היום הזה מציין בשבילי - ואני חושב שהרבה בשבילנו - את האפשרות לנצח את הטירוף, וזה אפשרי, את האפשרות להילחם בעד הערכים שהניצחון הזה מציין, עם כל המשמעות, גם האוניברסלית, של הערכים הללו.

מיכאל מלכיאור: אני לא יכול לסיים בלי להגיד גם שחלק מה-raison d'etre של מדינת ישראל - ואנחנו לא קיימים בגלל השואה; אנחנו קיימים על אף השואה, ואם היינו קיימים לפני השואה כל ההיסטוריה היתה נראית אחרת.

מיכאל מלכיאור: עם זה, חלק מה-raison d'etre שלנו זה המחויבות המוחלטת היום לטפל בניצולי השואה ובלוחמים הגיבורים של כל הצבאות שלחמו אז, לעזור להם ולכבד אותם.

מיכאל מלכיאור: ואנחנו לא עושים את זה כמדינה היום.

מיכאל מלכיאור: יש אנשים גלמודים, שבאו לארצנו וקשרו את גורלם בגורלנו פה, בתוך עמנו, והם חיים חיים אומללים, מבוזים.

מיכאל מלכיאור: ואם יש לנו חובה אחת כמדינה, אז לפחות זה.

מיכאל מלכיאור: לפחות זה, אם יש משמעות למלים שלנו גם ביום הזה.

מיכאל מלכיאור: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שחשוב שנציין את היום הזה.

מיכאל מלכיאור: ננחיל את זה, כמו שאמר יורי שטרן בצדק, למערכת החינוך.

מיכאל מלכיאור: נלמד על החלק שלנו גם בצבאות של כל המדינות בעולם, ובוודאי ובוודאי מי שהגיעו הביתה פה למדינתנו.

מיכאל מלכיאור: נציין את זה ונכבד את זכרם של כל אלו שנפלו במלחמה נגד הטירוף הנאצי ונכבד מאוד את אלו שעוד חיים בתוכנו.

מיכאל מלכיאור: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

דליה איציק: אורחים נכבדים, העובדה שיש פה הרבה מאוד חברי כנסת, העובדה שראש הממשלה ממש התעקש להיות כאן היום בדיון הזה, מלמדת על החשיבות של הישיבה המיוחדת הזאת.

דליה איציק: תודה רבה לכם על שבאתם.

דליה איציק: אנחנו עוברים לדיון אחר.

דליה איציק: הבית הזה הוא הבית שלכם, ואתם כמובן מוזמנים לשבת אתנו לדיון אחר שמתקיים עכשיו.

דליה איציק: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006

דליה איציק: אנחנו ממשיכים לדון בקריאה ראשונה בהצעת חוק התקציב ובהצעת חוק הסדרים במשק המדינה.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: הדיון הוא באמת בנושא התקציב, ואני רוצה בראשית דברי לברך את שר האוצר, לאחל לו הצלחה.

אורית נוקד: אני מכירה אותו באופן אישי.

אורית נוקד: הוא אדם שקול, אחראי, יסודי וקשוב לזולת.

אורית נוקד: אני עומדת כאן לפניכם כחברת הכנסת מטעם הקואליציה, ולכן אני מחויבת להצביע בעד הקריאה הראשונה, משום שההתחייבות הזאת היתה חלק מההסכם הקואליציוני ואני באה ממקום שבו מכבדים התחייבויות.

משה כחלון: גם אם זה היה אומר לפגוע בקיבוצים?

אורית נוקד: אין ברירה, כן.

אורית נוקד: אבל הבטיחו לנו שבין הקריאה הראשונה לשנייה ניתן יהיה לשנות את הדברים, לכן אני - - -

ראובן ריבלין: זה לא נכון.

ראובן ריבלין: תשאלי את ברוורמן, זה לא נכון.

אורית נוקד: בין הקריאה הראשונה לשנייה ניתן יהיה להכניס שינויים, גם בחוק ההסדרים.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד, אם את מתעקשת שהם יפריעו לך אני אאשר את זה, אבל - - -

אורית נוקד: צר לי רק על שכל ההתחייבויות וכל ההסכמים עם סיעות הקואליציה, שעלותם מגיעה לכדי 1.25 מיליארד שקלים, נעשו בלי לשנות את מסגרת התקציב, דבר שיביא לכך שתהיה הפחתה בהוצאות המשרדים, דבר שיפגע ביכולת הפיתוח ובאפשרות לצמצם את ממדי המצוקה הכלכלית והחברתית.

אורית נוקד: לכן, כפי שאמרתי, אצביע בעד, אבל תחת מחאה מסוימת, כי לממשלה הזאת היו התחייבויות בנושאים חברתיים, תוך שינוי סדרי העדיפויות, והתקציב לא מבטא את זה.

אורית נוקד: ודאי שהעובדה שבממשלה הזאת, עד היום, לא מונה שר רווחה, גם כן מלמדת על ההתייחסות שלה לנושאים האלה.

אורית נוקד: ותזכרו, המבחן של הממשלה יהיה במעשים ולא במלים.

אורית נוקד: אני מעריכה שננסה לשנות כמה דברים בחוק ההסדרים, אבל עלינו להתמקד בעיקר בהחלת רפורמה משמעותית בתקציב 2007, רפורמה שתבטיח שהליך העברת התקציב יהיה נכון ותבטא את ההתכנסות שלנו סביב הנושאים החברתיים שדובר עליהם רבות לפני הבחירות.

אורית נוקד: אני רוצה להתמקד היום בהליך העברת התקציב, ולומר לכם, חברי חברי הכנסת, שעלינו לפעול ולבטל את חוק ההסדרים, או לפחות להביא לצמצום דרסטי בהיקפו.

אורית נוקד: מדובר בחוק שהסעיף הראשון שבו, שעוסק במטרה, אומר שהחוק שבא לתקן חוקים שונים, לדחות תחולה של חוקים ולבטל חוקים, לבצע רפורמות מבניות, והוא בעצם חקיקה ממשלתית שמציעה שינויי חקיקה כשהם מצורפים להצעת התקציב בכל שנה.

אורית נוקד: בהתחלה הממשלה השתמשה בחוק הזה על מנת להעביר מספר מצומצם של חוקים שהיה להם יסוד תקציבי מובהק.

אורית נוקד: אבל משנפתח הפתח הוא התרחב, וכיום חוק ההסדרים כולל הצעות חוק שהקשר בינן לבין התקציב מקרי ביותר.

אורית נוקד: החוק מועבר על מאות הסעיפים שבו, יחד עם התקציב, כמקשה אחת.

אורית נוקד: ספר התקציב גם הוא אינו ברור ומאפשר מניפולציות.

אורית נוקד: אם שופט בית-המשפט העליון ציין שמן הראוי שחוקי התקציב יהיו יותר שיטתיים וברורים, על מנת שיהיה ניתן להבין את הדברים ואת ההשלכות הנגזרות מהם, חשוב לשנות את ההליך.

אורית נוקד: הוא אינו מכבד את הכנסת.

אורית נוקד: הוא אינו מאפשר דיון ענייני.

אורית נוקד: אני מנצלת את ההזדמנות ופונה ליושבת-ראש הכנסת, שכבוד הכנסת מאוד מאוד חשוב לה, והוא חשוב לכולנו, לפעול למען שינוי המצב לקראת תקציב 2007.

אורית נוקד: אני רק רוצה לשאול אתכם: מישהו כאן יכול להבין – יש לכם כאן החוברת הזאת.

אורית נוקד: מה המשמעות של התיקונים בחוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, בחוק רשות השידור?

אורית נוקד: מישהו מבין מה המשמעות של הקמת רשות המים הממשלתית ומדוע עושים זאת בחקיקה מהירה ולא בחקיקה בוועדות בהליך רגיל?

אורית נוקד: לסיום אני רוצה לשתף אתכם בשתי דוגמאות שדליתי מחוק ההסדרים, שלדעתי חייבים להסיר, כי הן פוגעות, הן מעליבות, ובמידה מסוימת הן גם נגועות באי-מוסריות.

אורית נוקד: סעיף 59 לחוק ההסדרים עוסק בדחיית תחולתו של חוק חינוך חינם לילדים חולים, בשנתיים.

אורית נוקד: החוק, אגב, התקבל בשנת 2001 ומטיל על הממשלה חובה לספק חינוך חינם לילדים חולים ששוהים בבית או בבית-חולים יותר מ-21 יום.

אורית נוקד: חשבתם על מי מדובר?

אורית נוקד: הייתי רק השבוע בבית-החולים "שניידר", במפגש עם הורים וילדים חולים, במחלקה האונקולוגית.

אורית נוקד: מעבר לאסון שפוקד משפחה כזאת – ולא מדובר רק בילדים כאלה.

אורית נוקד: שעה שנודע למשפחה כזאת שהילד חלה בסרטן – ויש 400 ילדים כאלה שמצטרפים, לדאבוני, מדי שנה למעגל החולים – משפחה כזאת, מעבר לעובדה שחרב עליה עולמה, הרי אחד מההורים צריך להיות עם הילד ולכן הוא לא עובד, ויש עוד בני משפחה בבית, צריך לדאוג להם ולהחזיר את כולם לשגרה.

אורית נוקד: חייבים, בהנחה שהילד מבריא, לעשות הכול על מנת שגם הוא יוכל לחזור לשגרה ויצליח להשלים את החומר שחסר לו.

אורית נוקד: מדוע למנוע ממנו את זה?

אורית נוקד: לא ברור לי למה בחרו דווקא את החוק הזה לדחות בשנתיים.

אורית נוקד: פשוט לא ברור.

אורית נוקד: אולי, אולי כי עוסקים במספרים ולא עוסקים באנשים.

קולט אביטל: אבקש לסיים.

אורית נוקד: אוקיי.

אורית נוקד: הנושא השני מופיע בסעיף 67 לחוק ההסדרים, ושם הסתתרה לה הכוונה לבטל את התגמולים לאלמנות צה"ל שחיות עם בן-זוג.

אורית נוקד: אני לא מצליחה להבין גם את הרעיון הזה.

אורית נוקד: אנחנו מעוניינים להעניש שנית את האלמנות שבעליהן, במותם, ציוו לנו את החיים?

אורית נוקד: עלינו לשאוף שכל משפחה כזאת, כל משפחה שכולה, תשקם את עצמה מבחינה נפשית ומבחינה חומרית.

אורית נוקד: אסור לנו, וזה לא מוסרי בעיני, לחטט ולחדור לעניינים שהם בצנעת הפרט, לחדור לחייה האישיים של כל אלמנה ואלמנה.

אורית נוקד: האם אנחנו מעוניינים שהיא תישאר לבד ולא תשקם את עצמה?

אורית נוקד: ומי מבטיח שבאמת בן-הזוג שיגור אתה ובאמת הוא הידוע בציבור שלה הוא המפרנס?

אורית נוקד: זה סעיף קטנוני, ולכן נעשה הכול - - -

רן כהן: למה שהיא תהיה תלויה בו גם אם היא - - - מוח מעוות יכול לייצר דבר כזה.

אורית נוקד: נכון, נכון.

אורית נוקד: לכן, חברי חברי הכנסת, אני אומרת לכם שאני נאלצת לתמוך בקריאה הראשונה בתקציב ובחוק ההסדרים.

אורית נוקד: אני מדגישה את תמרורי האזהרה לתקציב 2007, ולפני כן אני קוראת באמת לכולכם להתגייס ולמנוע את הפגיעות, שחלקן לא מוסריות, חלקן מטעות, שהן - -

גלעד ארדן: מה יקרה בקריאה השנייה והשלישית, אורית, אם לא ישנו עד אז?

אורית נוקד: - - מסתתרות בחוברת הכחולה שלפניכם.

אורית נוקד: מה יקרה?

אורית נוקד: יהיו שינויים.

אורית נוקד: אני מעריכה - - -

גלעד ארדן: האלמנות לא יעריכו את ההתחייבות הקואליציונית שלך, נדמה לי.

גלעד ארדן: האלמנות – זה לא כל כך ידבר אליהן.

קולט אביטל: גם לא הילדים החולים.

קריאות: - - -

גלעד ארדן: - - -

ראובן ריבלין: את מצביעה בקריאה ראשונה על חוק שבו אסור שתהיה סטייה של למעלה מ-1%.

אורית נוקד: כבר אמרתי שאני מכבדת התחייבויות קואליציוניות ולכן אני נאלצת להצביע בעד התקציב.

ראובן ריבלין: ההסכמים הקואליציוניים שאתם חתומים עליהם הם יותר מ-1%.

ראובן ריבלין: מה יהיה?

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ריבלין, אתה לא אפשרת קריאות כאלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת זאב אלקין.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, חברת הכנסת אורית נוקד, יושבת-ראש השדולה לגליל ולנגב, האם מצאת לזה ביטוי בתקציב הזה, שלא דנתם בו ואתם לא יודעים על מה אתם מדברים?

אורי אריאל: הנאום שלך היה כל כך מרגש.

אורי אריאל: איך מייד ישתנו הדברים ואת תילחמי על זה.

אורי אריאל: ניגבתי דמעה מעיני ואמרתי: נו?

אורי אריאל: ומה יקרה?

אורי אריאל: יש לי הצעה בשבילכם.

אורי אריאל: תראו, הממשלה אישרה את התקציב הזה בלי להסתכל עליו, בלי לקרוא אותו, העבירה אותו כלאחר יד.

אורי אריאל: אז שמעתי עוד חברות כנסת שמייד זעקו, אבל הממשלה בשלה.

אורי אריאל: היא לא דנה על התקציב הזה בכלל.

אורי אריאל: מה יש לה לדון?

אורי אריאל: זה רק עניין של 284 מיליארד שקל?

אורי אריאל: רוצים לקחת, כמו שאת הזכרת, חברת הכנסת נוקד, לאלמנות את הקצבאות?

אורית נוקד: - - -

אורי אריאל: מעלים את מחיר הלחם, כמו שאומר חבר הכנסת מרציאנו – איך אמרת את זה?

אורי אריאל: כגנב בלילה?

אורי אריאל: זה היה הביטוי?

אורי אריאל: הביטוי לא נשמע חמור כך, כי עמד פה ראש ממשלה, הציג תוכנית מדינית, השביע חברי ממשלה, עשה כה וכה, ושכח רק דבר אחד להגיד לכנסת – הוא עדכן אותך, אדוני שר הפנים?

אורי אריאל: הנה, שר הפנים ידע.

אורי אריאל: תראו, הוא לא שכח, ראש הממשלה.

אורי אריאל: הוא פשוט רימה אותנו.

אורי אריאל: מעלה את מחיר הלחם.

אורי אריאל: הוא עמד פה לפני חצי שנה – אני אזכיר לכם.

אורי אריאל: הוא היה שר התעשייה וגם אז העלו את מחיר הלחם.

אורי אריאל: הוא עמד מעל הבמה הזאת והתפלפל עם כולנו, שהוא לא מעלה את מחיר הלחם הפרוס, האחיד.

יורם מרציאנו: - - -

אורי אריאל: שזה הלחם - הוא הסביר מתוך סטטיסטיקות - שאוכלים העניים, כי הוא פרוס לפרוסות דקות, כדי שיהיה להרבה סנדוויצ'ים.

אורי אריאל: האיש הזה, ראש הממשלה, איננו מבין שיש אנשים שב-1 בחודש הם מתחילים במינוס 4,000 שקל.

אורי אריאל: אין להם ממה לשלם חשמל, הם לא יכולים לקנות בגד לראש השנה.

אורי אריאל: הוא לא מכיר אותם, הוא לא סופר אותם, הם שקופים בשבילו.

אורי אריאל: הוא לא מבין את הסיטואציה בכלל.

אורי אריאל: זה לא שהוא איש רע – הוא דווקא איש טוב, אני מכיר אותו.

אורי אריאל: הרבה דברים טובים הוא עשה, אבל הוא לא מבין איפה הוא.

אורי אריאל: אבל אתם, הרי תצביעו כולכם בעדו.

אורי אריאל: נכון, חברת הכנסת נוקד?

אורי אריאל: כי יש לך התחייבות קואליציונית – אני לא אפריע לך יותר לדבר עם חבר הכנסת הרב מלכיאור, ואינני רוצה לסנוט בך.

אורי אריאל: אלא שדיברת לפני, זה היה כל כך מרגש, שאמרתי: אבל עכשיו נראה מה יקרה.

אורי אריאל: זה לא קרה.

גאלב מג'אדלה: אנחנו נצביע כאשר ייכנסו כל הסיכומים שלנו.

אורי אריאל: התקציב הזה הוא תקציב שהכין השר נתניהו.

אורי אריאל: והנה הממשלה הזאת מאמצת אותו אף שהיא תקפה אותו בצורה הכי קשה ערב הבחירות.

אורי אריאל: אבל, זה לא מפריע להם, זה גם לא יפריע להם.

אורי אריאל: הם יבזבזו אותו ויוציאו אותו.

אורי אריאל: האם הממשלה הזאת רוצה לעזור להורים מעוטי היכולת בתחום החינוך, להוריד להם מעלויות החינוך?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: לא רוצה.

אורי אריאל: האם היא רוצה לעזור לחלשים, לולא תבעו את זה מפלגות אחרות בהסכם הקואליציוני?

אורי אריאל: שמעתי שראש הממשלה הסביר שעקרונית הוא נגד העלאת קצבאות הילדים מעבר לתיקון קל.

אורי אריאל: זה במסגרת מלחמתו בדמוגרפיה, הוא יודע רק לברוח.

אורי אריאל: הוא יברח מהערבים, אבל לא ידאג לצד הדמוגרפי מצד היהודים.

אורי אריאל: סל התרופות – כידוע, נאמר ונכתב, גם את זה אנשים לא מבינים – הרי יש לו 18 ביטוחי בריאות כמו לרוב חברי הממשלה.

אורי אריאל: מה קרה?

אורי אריאל: למה צריך להתעסק בזה כל היום?

אורי אריאל: זאת בעיה של החולים, וודאי יפתרו אותה.

אורי אריאל: אין חמלה בתקציב הזה, ואין באמת רצון לקיים דיון רציני.

אורי אריאל: במועצות הדתיות, אדוני שר הפנים, אתה יודע כמה מהעובדים אינם מקבלים את שכרם בזמן?

אורי אריאל: רבים.

אורי אריאל: נדמה לי שמדובר במאות עובדים.

אורי אריאל: אני אהיה זהיר ואגיד שעשרות עובדים אינם מקבלים את משכורתם.

שמואל הלפרט: אלפי עובדים.

אורי אריאל: אני, אישית, מודה – בדקתי ומצאתי שקיבלתי את משכורתי ב-1 בחודש.

אורי אריאל: הכנסת, גברתי, סגנית היושב-ראש, מסודרת.

אורי אריאל: היא משלמת.

אורי אריאל: אני מניח שגם 25 השרים קיבלו את משכורתם, למרות האינפלציה – אינפלציה בשרים ולא במטבע.

אורי אריאל: מדוע ייגרע חלקם של עובדי המועצות הדתיות?

אורי אריאל: מה ההתנכרות הזאת?

אורי אריאל: מה הקושי לשלם להם?

אורי אריאל: כאילו התחלתם בנושא הזה היום; הרי אתם מטפלים בנושא הזה כבר זמן רב ובלי פתרון.

אורי אריאל: השאלה מהיכן לקחת את התקציב לדברים החשובים היא שאלה נכונה, וראוי שלא להדפיס כסף כל הזמן.

אורי אריאל: ראשית, יש הכנסות לא צפויות, ברוך השם, ושנית, יש לי הצעה בשבילכם: הפסיקו את הטירוף של גדר ההפרדה, שהיא זריקת כסף לשווא.

אורי אריאל: לא כך תנצחו את הטרור.

אורי אריאל: ההגנה הכי טובה היא ההתקפה, ומי שחושב שאם הוא יסתתר מאחורי גדרות וחומות בעלות של 15 מיליון ש"ח לקילומטר הוא יציל בזה את ביטחון עם ישראל – טועה ומטעה.

אורי אריאל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת זאב אלקין, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת דוד טל.

זאב אלקין: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, עמיתי חברי הכנסת, אני לא אלך על-פי המנהג שמתחיל להשתרש במחוזותינו בין חברי הקואליציה ולא אפתח את דברי במלים: אני הולך להצביע בעד התקציב הזה אבל - ואחר כך יש רשימה ארוכה של "אבל".

זאב אלקין: אף שגם לי היו יכולות להיות הערות כאלה ואחרות על התקציב הזה, אף שגם אני הייתי מעדיף – ולא משנה מה יהיה – שיוקצה עוד יותר כסף למגזר העולים ולנושאים אחרים.

זאב אלקין: דבר אחד אני יודע היטב: המצב הכי גרוע הוא כשאין תקציב, ואנחנו במצב הזה כבר חמישה חודשים.

זאב אלקין: כל מי שמכיר את הפעילות במגזר העולים, למשל, יודע שאין מצב גרוע יותר מזה של "אין תקציב", כי אז העמותות לא מקבלות כסף ושום דבר לא מתקיים.

זאב אלקין: בעיני, הדיון שנמשך זה היום השני, ויימשך גם מחר בבוקר, עדיף היה לכנסת לחסוך בו, כפי שבאמת הציעה הממשלה בראשית הדרך.

זאב אלקין: עקבתי בקשב רב אחר הדברים, על מסך הטלוויזיה או כאן באולם, ונדמה לי שהייתי בין המעטים שחתמו את הדיון אתמול בלילה, אף שלא הייתי בין הדוברים.

זאב אלקין: הרי יש רק חבר כנסת אחד שלכאורה צריך להיות שלם לגמרי עם התקציב הזה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

זאב אלקין: הוא היה שר האוצר כשהוגש התקציב, ואני סקרן מאוד לדעת איך הוא יצביע דווקא עכשיו, בקריאה הראשונה, כי אחר כך יוכנסו שינויים בעקבות ההסכמים הקואליציוניים.

שלי יחימוביץ': הוא יצביע נגד.

זאב אלקין: כך אני מעריך, אבל מאוד מאוד מעניין אותי לדעת איך הוא יצביע.

גלעד ארדן: היה גם מישהו שפעל נגד ההתנתקות לפני כמה חודשים ועכשיו הוא מאלה שרוצים לעשות התנתקות פי-עשרה.

גלעד ארדן: אנשים משנים את דעתם.

זאב אלקין: תודה רבה, אני חושב שזה מאוד רלוונטי לעניין.

זאב אלקין: מצוין.

זאב אלקין: לגבי כל האחרים – מי שנוכח בבית הזה – ברור שמדובר כאן בדיון מיותר לחלוטין, כי מוצעת כאן גרסה ראשונה של התקציב, וכולנו יודעים שיוכנסו בו שינויים בהתאם להסכמים הקואליציוניים.

זאב אלקין: בעיני, מוטב היה לכנסת לחסוך את המעמד המביך הזה, שבו מי שתמכו בתקציב הזה פעם הם בין המתנגדים לו, ואחרים צריכים להגן עליו.

זאב אלקין: אני מאוד מצר על כך שלא הלכנו בדרך הזאת:

זאב אלקין: כפי שלפעמים יש קיזוז בהצבעות, מוטב לפעמים לעשות קיזוז בדיבורים.

זאב אלקין: אולי כולנו היינו מרוויחים, והכנסת היתה מרוויחה במונחי המעמד שלה, אם היינו נוהגים כפי שהממשלה באמת הציעה מלכתחילה, ומקיימים הצבעה על הקריאה הראשונה כבר ביום שני.

זאב אלקין: חברי הכנסת מהאופוזיציה אמרו שאי-אפשר להצביע מייד כשהתקציב מונח, אבל התברר שאפשר להתדיין מייד כשהתקציב מונח.

זאב אלקין: אני לא מבין את ההבדל בין לדבר ובין להצביע.

זאב אלקין: צר לי שהזמן הזה, שהוקדש לדיון, לא הופנה לאפיקים אחרים, מועילים יותר.

ראובן ריבלין: - - - סובייטי זה היה יותר מוצלח.

זאב אלקין: אני לא חושב שזה סובייטי.

ראובן ריבלין: תשב ותשמע קצת לפני שאתה מדבר.

זאב אלקין: אני מודה לחבר הכנסת ריבלין ולחבר הכנסת ארדן על העזרה, אבל הייתי מעדיף שחלק מהנואמים כאן היו מצטרפים לאלה שישבו פה לציון ה-9 במאי.

זאב אלקין: זה לא מופנה למי שנמצא פה, כי כולכם הייתם, אבל היו חסרים הרבה מחברי הכנסת בדיון הזה.

זאב אלקין: עניין אחרון – שמענו כאן הרבה נאומים חברתיים נלהבים, גם מצד האופוזיציה וגם מצד הקואליציה, ואני רוצה להפנות את תשומת לבם של חברי הכנסת החברתיים – אני לא בטוח שהייתי שם על עצמי את התג הזה – למקרה חברתי מאוד-מאוד פשוט: באמצע הדרך בין הכנסת לבין משרד ראש הממשלה, שכולנו עוברים בה לא פעם ולא פעמיים, יושב בחור שנזרק מדירתו וכבר כמה חודשים הוא מתגורר באוהל באמצע הדרך.

זאב אלקין: אתמול ניגשתי אליו לברר מה קורה וניסיתי לעזור לו.

זאב אלקין: כשחיברתי בינו ובין היועצת של ראש הממשלה לעניינים חברתיים, נדהמתי לשמוע שהוא מודה לי.

זאב אלקין: שאלתי אותו, על מה אתה מודה לי?

זאב אלקין: שום דבר עוד לא קרה.

זאב אלקין: הוא אמר: אתה חבר הכנסת הראשון שניגש אלי מאז אני כאן.

זאב אלקין: יכול להיות שאם היינו משקיעים את חמש הדקות של הנאום בעזרה לאדם הזה היינו תורמים לנושאים החברתיים יותר ממה שתרמנו בדיון המביך הזה.

זאב אלקין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת - בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – דוח שנתי 56ב לשנת 2005 ולחשבונות שנת הכספים 2004 מטעם מבקר המדינה וחוברת תקציר לדוח; הערות ראש הממשלה לדוח מבקר המדינה 56ב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2006), התשס"ו-2006

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, אי-אפשר שלא לפתוח בהעלאת מחיר הלחם.

דוד טל: הגם שאני יודע שהדבר היה כמעט – תיכף אסביר מדוע כמעט – בלתי נמנע, הוא התקבל בצורה קשה מאוד.

דוד טל: כפי שאמרו חברי ועמיתי בבית הזה, הלחם הוא סמל, וצריך לנהוג בזהירות רבה כשמדובר בהעלאת מחירו.

דוד טל: אני יודע שתקופה ארוכה בלמו את העלאת מחירי הלחם, ואני יודע שהיה צריך להעלות אותם, מפני שהמאפיות החליטו לשבות, אבל את כל זה היה אפשר לפתור, אני מניח, אם פקידי האוצר היו מוצאים מנגנון פיצוי כזה או אחר לאופים ולמאפיות.

דוד טל: את כל זה היה אפשר למנוע בנקיטת דרכים אחרות, ואני בטוח שהיה מוצא והיתה דרך לעשות את זה.

דוד טל: לחם הוא לא עוד מוצר יסוד שאפשר להתעלם ממנו או להעלות את המחיר שלו.

דוד טל: יש ארצות שנפלו בהן ממשלות על עניין זה.

דוד טל: הזכרתי אתמול, תוך כדי ניהול הישיבה, שבתוניסיה, בימיו של הנשיא חביב בורגיבה, הועלו מחירי הלחם, ואנשים יצאו לרחובות, מפני שזה היה נורא ואיום.

דוד טל: נכון היה שהפקידות, בין במשרד התמ"ת בין במשרד האוצר, היתה מוצאת דרך להעלות את המחירים – אולי לא של הלחם האחיד אלא של הלחמניות למיניהן, החלות למיניהן וכל השאר – ומשאירה את המוצר הבסיסי הזה בלי העלאת המחיר.

דוד טל: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאמרו אתמול חלק מעמיתי שיושבים מימיני, וגם חבר הכנסת ריבלין התייחס לדברים האלה.

דוד טל: הוא דיבר על הצמיחה הגדולה בימיו של ביבי.

דוד טל: הצמיחה הגדולה, אי-אפשר לטעות, היתה.

דוד טל: היתה צמיחה.

דוד טל: השאלה הגדולה היא: באיזה מחיר, כמה שדדו את העשירונים התחתונים כדי שתיווצר הצמיחה הזאת, והאם הצמיחה הזאת שירדה מלמעלה חלחלה עד למטה, לכל הרבדים שאנחנו רוצים שתגיע.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, אתה מסכים אתי שזה לא הגיע לשם.

דוד טל: זה הגיע לעשירונים העליונים.

דוד טל: שדדו מיליוני אנשים בעשירונים התחתונים ונתנו לעשרות משפחות בעשירונים העליונים.

דוד טל: זוהי צמיחה?

דוד טל: למי הצמיחה הזאת טובה?

דוד טל: היא גורמת לפערים יותר גדולים בחברה הישראלית, היא גורמת להתססה בחברה הישראלית.

דוד טל: לזה נקרא צמיחה?

דוד טל: אני לא צריך צמיחה שכזאת.

דוד טל: אולי אם היו עושים את התוכנית הכלכלית בצורה יותר מדורגת לא היו עודפים כאלה גדולים - -

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן.

דוד טל: - - אבל הגזירות לא היו קשות כאלה.

דוד טל: אני חושב שכולם מסכימים, ואגב, הבוחר אמר את דברו, אני חושב, ועל זה קיבלתם מכה לא קטנה.

דוד טל: רק בגלל זה, אגב, לא בגלל משהו אחר.

דוד טל: אתה אמרת היום בוועדת הכספים שלא היית בסדר.

דוד טל: היית בסדר גמור, מצוין אפילו, כיושב-ראש הכנסת, אבל מה לעשות, תורתו של ביבי היתה גרועה, גרועה מאוד, לא היה אפשר לשאת את זה.

דוד טל: הטילו על אנשים שכבר כרעו, והטילו עליהם ועוד ועוד, והם לא יכלו - - -

גלעד ארדן: אם זאת היתה הסיבה, היו מצביעים בשביל עמיר פרץ.

דוד טל: חבר הכנסת ארדן - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן - - -

גלעד ארדן: הוא ביקש ממני.

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן, אני קוראת אותך לסדר בפעם הראשונה.

דוד טל: חבר הכנסת ארדן, ידעתי שלא תוכל שלא להפריע לי, אתה אוהב את זה, אבל אני גם אוהב לשמוע אותך כשאתה מפריע לי.

דוד טל: תנסה עוד פעם.

גלעד ארדן: - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת ארדן, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

דוד טל: אי-אפשר להטיל גזירות כאלה חמורות.

דוד טל: הרב הלפרט ייתן לך הרצאה שלמה על מספר האנשים והמשפחות שנמצאים תחת לקו העוני, וגם אתה יודע את זה, והחברה הישראלית מתפרקת.

שמואל הלפרט: אבל 18 משפחות מאוד נהנו מהתוכנית הכלכלית.

דוד טל: רבותי חברי הכנסת, אני חושב שאחד המבחנים של הממשלה הזאת – יש לה הרבה מבחנים, אבל אחד המבחנים שאינני מתעלם ממנו הוא אם הממשלה הזאת תוכל להיטיב עם העם במובן של לבטל כל מיני ביורוקרטיות, לפשט הליכים, שיהיה כיף ונעים לחיות במדינה הזאת, ולא יצטרכו לעבור דרך 20 מאכערים כדי להגיע לרשות כזו או אחרת, כדי לקבל דבר שמגיע על-פי חוק.

דוד טל: מעבר לכך, אם הממשלה הזאת לא תקיים ולא תיטיב עם העם הזה, הציבור במדינת ישראל יודע, שכפי שפעם הליכוד היה בשלטון, היום קדימה בשלטון, והוא יכול להחזיר מחר סיעה אחרת לשלטון.

דוד טל: אנחנו צריכים לעשות ככל יכולתנו.

דוד טל: אני רוצה לומר לחברי הכנסת החדשים, שנהוג לומר, ואני מקבל את זה, לא שאני דוחה את זה, שיש משמעת קואליציונית, סיעתית.

דוד טל: אי-אפשר שלא לכבד את זה.

דוד טל: אבל אני אומר לכם, אל תתביישו לומר את דעתכם, מפני שפעמים רבות פקידי האוצר אומרים בצורה שרירותית, בשרירות לב בלתי רגילה, שאי-אפשר, אבל אם יש לחץ רציני מטעם הקואליציה ומחברים בקואליציה, אפשר גם אפשר.

דוד טל: נכון שאי-אפשר לשנות את התקציב מקצה אל קצה, אבל אפשר לשנות הרבה נושאים.

דוד טל: אני חושב שאנשים מהסיעות השונות יכולים בהחלט לחבור כדי להוליך רעיון מסוים, מפני שבהרבה מאוד מקומות אנחנו רואים את אנשי האוצר נוהגים בשרירות לב בלתי רגילה; ואל תחשבו שהשכל כולו נמצא במשרד ממשלתי זה או זה, בכלל לא.

דוד טל: את סדר העדיפויות הבית הזה צריך לקבוע, וכל חבר צריך לתרום את תרומתו הסגולית כדי לקבוע את סדר העדיפויות.

דוד טל: פעמים רבות אנחנו יוצאים וחצי תאוותנו בידנו, פעמים אף לא חצי תאוותנו בידנו, אבל אני חושב שאם נשתף פעולה בדברים מסוימים שהם קשים, שרוב הבית רואה שקשה בהם - הרי הבית הזה צריך לקבוע את סדר העדיפויות.

דוד טל: לא לתת לאנשים, אני לא רוצה לומר שאנשי האוצר מנותקים לגמרי, אבל מישהו כבר אמר, חסרה להם אולי החמלה, והם רואים את הכול דרך החור של הגרוש, בשורה התחתונה, במספרים.

דוד טל: הם צריכים להגיע בשורה התחתונה למספרים, לא לפרוץ פה, לא לפרוץ שם, גם אם – וצודק ג'ומס שאומר שאי-אפשר להוסיף כרגע על התקציב הנוכחי.

דוד טל: על התקציב הזה אי-אפשר להוסיף, את זה צריך לקבל כאקסיומה.

דוד טל: אבל אנחנו צריכים להיות מספיק אמיצים כדי לקבוע שפה נוסיף ובמקום אחר נוריד.

דוד טל: נכון, זה יפגע במקום אחר, אבל סדר העדיפויות הזה ייקבע פה, על-ידי חברי הכנסת.

דוד טל: להם ניתנה הסמכות, הם הריבון, הם נציגי הריבון האמיתי, הציבור של האזרחים שבחר בהם.

דוד טל: אשר על כן, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שצריכים לעשות את זה.

דוד טל: משפט אחרון, גברתי, בקשר לחוק ההסדרים.

דוד טל: נהוג בבית הזה שכשמישהו נמצא בקואליציה הוא מחזיק בחוק ההסדרים ואומר "צריך, צריך, צריך", ולאחר מכן, כשהוא באופוזיציה, הוא אומר עד כמה לא צריך את חוק ההסדרים.

דוד טל: נפלה בחלקי הזכות להיות גם בקואליציה וגם באופוזיציה, ואמרתי לכל אורך הדרך, גם כשהייתי באופוזיציה, שאין מקום לחוק ההסדרים.

דוד טל: חוק ההסדרים היה מחויב המציאות אולי פעם אחת, כמדומני ב-1983.

דוד טל: היום הוא לא מחויב המציאות, אפשר לצמצם אותו עד לאפס.

דוד טל: חבר הכנסת ריבלין, לא לצמצם אותו כפי שאתה עשית.

דוד טל: יותר מכך, צריך למחוק אותו לגמרי, מפני שצריכים להבין - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת טל, אתה צריך לסיים.

דוד טל: כן, גברתי, אני מסיים.

דוד טל: חברי הכנסת צריכים להבין, הם יכולים להוליך הצעת חוק שנה שלמה, עד שעוברת הצעת החוק ונולד חוק, ובאים אנשי האוצר ובאבחה אחת מבטלים את החוק הזה ובעצם מסרסים את הכושר והיכולת שלנו לקבוע מה אנחנו רוצים מהבית הזה.

דוד טל: תודה רבה, גברתי; אני מודה לך על הזמן.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

קולט אביטל: ואחריה – חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

ליה שמטוב: כבוד היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום אני רוצה קודם כול לברך את הווטרנים שנלחמו במלחמת העולם השנייה ולאחל להם הרבה בריאות והצלחה.

ליה שמטוב: עכשיו אני רוצה לעבור לנושא העומד על הפרק, שהוא תקציב המדינה.

ליה שמטוב: ממשלת ישראל החדשה, שמרבית חבריה נבחרו בזכות ההבטחה לשכבות החלשות, רצה ומניחה על שולחנה של הכנסת את התקציב.

ליה שמטוב: אני חשה צורך להתייחס ולהתמקד בסעיף קטן, וכנראה חסר משמעות לממשלה שלנו – תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: בכנסת השש-עשרה, שר התמ"ת, שהיום הוא ראש הממשלה, מר אהוד אולמרט, אימץ את התוכנית שקיבלה את השם מהל"ב, או כמו שכולנו מכירים אותה, תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: מטרתה של תוכנית זו - לצמצם את אחוז האבטלה ואת הוצאות המדינה על קצבאות הבטחת הכנסה.

ליה שמטוב: נשמע נהדר; לא?

ליה שמטוב: במקום זאת קיבלנו תוכנית שמשפילה ועורכת ניסויים על אנשים מבוגרים, אנשים עם בעיות רפואיות חמורות, אנשים חלשים וחסרי אונים.

ליה שמטוב: למי שאימץ את התוכנית מהל"ב כנראה אין לב.

ליה שמטוב: רק לפני כמה שבועות שמענו כולנו מלים כמו דאגה לחלשים, עזרה לנזקקים.

ליה שמטוב: כידוע, בתוכנית זו משתתפים אנשים שרובם גילאי 50 פלוס, שהם כבר לא במצב פיזי טוב.

ליה שמטוב: לרבים יש מחלות כרוניות קשות.

ליה שמטוב: האם זה מעניין מישהו?

ליה שמטוב: עובדי מרכזי הסיוע למשתתפי התוכנית מתייחסים אליהם בצורה משפילה, מנצלים את חולשתם, שולחים את האנשים לעבודות קהילתיות קשות, למוסדות מלכ"ר.

ליה שמטוב: הבטחת ההכנסה שאנשים אלה מקבלים היא 1,500-1,200 שקל.

ליה שמטוב: לפעמים הם מקבלים תוספת של 400-500 שקל, ובשביל זה הם צריכים לעבוד בעבודות פיזיות קשות תמורת 6 שקלים לשעה.

ליה שמטוב: התנהגות זו כלפי אנשים חלשים מחזירה אותי אחורה, לתקופות חשוכות בהיסטוריה האנושית.

ליה שמטוב: מלחמת העולם השנייה נגמרה בדיוק לפני 61 שנה, ולמי ששכח אנחנו חיים במדינת ישראל, במדינת היהודים, וכל הסבל שגורמת תוכנית זו נגרם לאחים שלנו.

ליה שמטוב: את האצבע המאשימה איני מפנה כלפי עובדי מרכז ויסקונסין; הם ממלאים את שליחותם ודואגים כאילו להעסיק כמה שיותר אנשים ובכך לצמצם את הוצאות הבטחת ההכנסה ולגרום לראש הממשלה אהוד אולמרט להתגאות בנתונים סטטיסטיים.

ליה שמטוב: הרי אחרי תחילת התוכנית מספר מקבלי הבטחת הכנסה ירד ב-7%, מ-156,000 ל-145,000.

ליה שמטוב: איזו הצלחה מסחררת.

ליה שמטוב: איזו גאווה למדינה.

ליה שמטוב: מישהו התעניין לרגע מה קורה לאותם 9,000 איש?

ליה שמטוב: הרי מדובר בחיים של בני-אדם.

ליה שמטוב: ברצוני להזכיר מקרה מזעזע שקרה לפני יומיים באור-עקיבא: נפטרה אשה בת 50 שהכריחו אותה להשתתף בתוכנית אף שטיפלה בבת 75 המרותקת למיטה ובשני ילדים עם פיגור שכלי.

ליה שמטוב: בנוסף, האשה עצמה סבלה ממחלות כרוניות קשות ומעודף משקל, אך עשתה כל מה שדרשו ממנה בתוכנית: היא ניקתה את חופי הים, היא עבדה בניקיון של האמפיתיאטרון בקיסריה, וכולם יודעים שזאת לא עבודה קלה גם לאנשים צעירים ולאנשים בריאים.

ליה שמטוב: כל הנסיבות האלה גרמו למותה.

ליה שמטוב: חוץ ממקרה המוות הזה, מתחילת תוכנית ויסקונסין נפטרו שישה אנשים: שניים באשקלון, שניים בנצרת-עילית ושניים בחדרה ובאור-עקיבא.

ליה שמטוב: לסיום, ברצוני לחזור ולומר: תוכנית זו הורגת אנשים, ואסור לנו לתת יד למחדל הזה.

ליה שמטוב: אסור לנו לתת לו להמשיך להתקיים.

ליה שמטוב: אינני רוצה להיות שותפה לניסויים בבני-אדם, ואני קוראת לממשלה לשים קץ לאלתר לתוכנית הכושלת והאכזרית.

ליה שמטוב: רבותי חברי הכנסת, תמיכתכם בתקציב הנוכחי משמעותה המשך מדיניות הסחר וההתעללות בבני-אדם.

ליה שמטוב: אל תהיו שותפים למהלך הזה.

ליה שמטוב: אל תיתנו את ידכם להמשך המחדל, הצביעו נגד התקציב.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: זהו נאומך הראשון?

ליה שמטוב: השני.

קולט אביטל: חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, בבקשה.

קולט אביטל: ואחריו - חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבל שאף שר לא נמצא אתנו.

יצחק אהרונוביץ': שר הפנים נמצא בחוץ, אבל הוא ישמע.

יצחק אהרונוביץ': אומנם אינני חבר כנסת ותיק, אך לא ציפיתי שבפרק זמן כל כך קצר אגלה עד כמה הפוליטיקה יכולה להצחיק; עד כמה התחושה הרווחת בקרב העם, כי אסור להאמין לדברי פוליטיקאים, היא נכונה ואמיתית.

יצחק אהרונוביץ': נוכחתי בזה גם היום.

יצחק אהרונוביץ': התכנסנו כאן היום לדיון בתקציב המדינה לשנת 2006, כאשר הדגשים במהלך כל מערכת הבחירות האחרונה היו, ובצדק, בשיפור איכות חייהם של תושבי ישראל.

יצחק אהרונוביץ': ואני פונה ושואל: להיכן התפוגגו כל אותן הבטחות וכיצד הן באו לידי ביטוי בתקציב הנוכחי?

יצחק אהרונוביץ': אני נדהם לראות כיצד יושבים פה נבחרי הציבור וחברי הקואליציה החברתית כביכול, ומתכוונים להצביע בעד תקציב שהוא מנוגד לחלוטין למה שהם "מכרו" לציבור בתקופת הבחירות, תקציב שמנוגד לחלוטין למושג "חברתי".

יצחק אהרונוביץ': ברשותכם, אמנה כמה דוגמאות מהתקציב שחברי, אותם בעלי "אג'נדה חברתית" - לא ננקוב בשמם - מתכוונים לאשר.

יצחק אהרונוביץ': מדינת ישראל סיימה את שנת 2005 עם רזרבות של כמה מיליארדים, זה מגיע כמעט ל-10 מיליארדים – הישג נאה לכל הדעות.

יצחק אהרונוביץ': מכאן נותר רק לטפס מעלה בסולם הכלכלי.

יצחק אהרונוביץ': אלא שראש הממשלה ויועציו עסקו בתפירת תיקים יצירתית, כגון תיק הגמלאים, תיק רשות השידור, הרכיבו ממשלה שמונה 25 שרים, נתנו ונתנו ונתנו.

יצחק אהרונוביץ': ולמי לא נשאר?

יצחק אהרונוביץ': ממש כמו בסיפור "סבתא בישלה דייסה" – לקשישים, לחד-הוריות, לחינוך, לעולים, למלחמה בפשע.

יצחק אהרונוביץ': ולמה?

יצחק אהרונוביץ': כיוון שראש הממשלה ואנשיו העדיפו לבזבז את הכסף על מנת להשביע את תאבונם הפוליטי של חברי הקואליציה.

יצחק אהרונוביץ': ומה בשנה הבאה?

יצחק אהרונוביץ': נסתדר, אלוהים גדול.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, זו בפירוש אינה ממשלה חברתית.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, אני נזכר בנאומו של ראש הממשלה במהלך המשא-ומתן הקואליציוני, שבו הוא אמר: "ניאבק נגד הפשיעה המאורגנת והאינדיבידואלית ונגן על הביטחון האישי של כל אזרח בכל מקום".

יצחק אהרונוביץ': נשמע טוב, לא?

יצחק אהרונוביץ': כתלמיד טוב בדקתי אם המשפט מיושם.

יצחק אהרונוביץ': לכאורה, מעיון בתקציב נראה שאכן כן – 500 מיליון ש"ח הועברו לתקציב המשטרה לשנת 2006.

יצחק אהרונוביץ': אלא מה?

יצחק אהרונוביץ': שכחו לספר לציבור שהכסף שהועבר הלך לכיסוי הגירעון של משטרת ישראל, שעמד על 400-500 מיליון ש"ח.

יצחק אהרונוביץ': המשמעות הישירה היא שמשטרת ישראל יוצאת למאבק הקשה בפשיעה שחוגגת ברחובות ללא שקל.

יצחק אהרונוביץ': את כל ההצהרות הבומבסטיות של ראש הממשלה אפשר לרשום על הקרח.

יצחק אהרונוביץ': אני מקווה שחברי, השר לביטחון הפנים, אבי דיכטר, לא ייתן יד לזה.

יצחק אהרונוביץ': מי שחושב שבכך תמו סיפורי המעשיות, טועה גם כאן.

יצחק אהרונוביץ': המלחמה בתאונות הדרכים גובה מחיר נוראי של עשרות הרוגים ומאות פצועים בכל שנה.

יצחק אהרונוביץ': אני בטוח שאין חולק על חשיבות נושא זה.

יצחק אהרונוביץ': ואכן, בקווי היסוד הממשלה מתחייבת לפעול ליישום החלטתה "להפעלת התוכנית הלאומית למלחמה בתאונות הדרכים".

יצחק אהרונוביץ': אז היא אמרה.

יצחק אהרונוביץ': ועדת-שיינין המליצה לוועדת הכלכלה לגבות אגרה של 9% מהאזרח כתוספת על תשלומי ביטוח החובה.

יצחק אהרונוביץ': זה מסתכם בכ-150 ש"ח לאדם.

יצחק אהרונוביץ': באותו זמן ישב ידידי, חבר הכנסת אמנון כהן, ששימש יושב-ראש ועדת הכלכלה וישב באופוזיציה, ופסל את ההמלצה על הסף, ובצדק.

יצחק אהרונוביץ': לא יעלה על הדעת שהאזרח, שנושא על כתפיו הוצאות אדירות של אחזקת רכבו, יצטרך לממן מכיסו את מה שהממשלה יכולה להעניק לו חינם.

יצחק אהרונוביץ': מעניין אותי מאוד מה יעשה עכשיו חבר הכנסת אמנון כהן.

יצחק אהרונוביץ': כיצד הוא יוכל להצביע על תקציב שמתכוון לגזול עוד ועוד מסים מהאזרח?

יצחק אהרונוביץ': גם בנושא הזה הייתי רוצה שחברי הממשלה יאירו את עיני: מנין יביאו את הכסף?

יצחק אהרונוביץ': או שמא גם את הסעיף הזה נוסיף לרשום על הקרח.

יצחק אהרונוביץ': הייתי רוצה לשאול את שר הביטחון, מר פרץ, איך הוא מתכוון לחיות עם סעיף הרפורמות המוצעות בתקציב: הפרטת בתי-הזיקוק, הפרטת התעשייה האווירית, השלמת הרפורמה בחשמל – והרשימה ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': האם שר הביטחון "החברתי" עומד להצביע נגד הארגונים שאותם טיפח ופינק במשך שנים?

יצחק אהרונוביץ': האם מר פרץ "החברתי" מתכוון לתת יד לחיסול המושג ועדי עובדים?

יצחק אהרונוביץ': בהסכם הקואליציוני של מפלגת קדימה עם מפלגת ש"ס הובטחו מיליונים, סליחה, מאות מיליוני שקלים לתלמידי ישיבות, לחינוך החרדי, לבניית ישיבות – והרשימה ארוכה.

יצחק אהרונוביץ': אך מה עם אוכלוסיית הקשישים, ובהם ניצולי השואה?

יצחק אהרונוביץ': אני מסכים עם חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, שעמד לפני על הדוכן – האם הלב שלנו עד כדי כך קר וקשה, שאין לנו בעיה עם הפרסומים האחרונים בתקשורת, כי מרבית הקשישים הנמצאים מתחת לקו העוני הם ניצולי שואה שמחטטים בפחי אשפה ואוספים שאריות מזון מהרצפה?

קולט אביטל: אבקשך לסיים.

יצחק אהרונוביץ': אני מסיים.

יצחק אהרונוביץ': האם לא ניתן להם לחיות את שארית חייהם בכבוד?

יצחק אהרונוביץ': קודם כול אנחנו צריכים להיות בני-אדם.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, כל הדיון הזה וכל התקציב הזה הם בדיחה אחת גדולה.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, אין לממשלה הזאת שום כוונה לשנות ולשפר את חיי החברה שלנו כפי שהתחייבה.

יצחק אהרונוביץ': אני מבין שלחלק לא קטן מחברי הכנסת מהקואליציה יש קושי להצביע בעד התקציב הזה.

יצחק אהרונוביץ': אני קורא לכם להיות ישרים עם עצמכם ועם הציבור שאתם מייצגים, להצביע נגד התקציב ולמנוע את המשך ההידרדרות החברתית בישראל.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה לך.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהים צרצור - אינו נמצא.

קולט אביטל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': הערה אחת לחבר הכנסת דוד טל, שכבר לא נמצא פה, וזה גם לחברי האחרים שנוהגים שימוש תכוף במלה "חמלה".

שלי יחימוביץ': לי באופן אישי נמאס מהמלה חמלה.

שלי יחימוביץ': חמלה הפכה למפלטו הראשון או האחרון - - -

משה כחלון: שלי, אני מקווה שלא נמאס לך לומר: גברתי היושבת-ראש.

שלי יחימוביץ': סליחה, גברתי היושבת-ראש, חברתי, חברת הכנסת קולט אביטל, אני עוד אלמד את הנימוסים וההליכות.

שלי יחימוביץ': אני מתנצלת.

שלי יחימוביץ': המלה חמלה הפכה למפלטו האחרון של הנבל שעושק חלשים.

שלי יחימוביץ': קצתי במלה הזאת.

שלי יחימוביץ': היא דומה בעיני למלה צדקה, שהפכה תחליף למלה צדק.

גדעון סער: יש כאלה שמתכוונים לחמאה ויוצא להם חמלה.

שלי יחימוביץ': יכול להיות.

שלי יחימוביץ': יש להם ליקוי בדיבור ויוצא להם חמלה.

שלי יחימוביץ': זה נהיה כבר כמו תסמונת טורט.

שלי יחימוביץ': אנשים אומרים חמלה, חמלה, חמלה, ואין לכך שום כיסוי אידיאולוגי.

קולט אביטל: אבל הלמ"ד שייכת לליכוד.

שלי יחימוביץ': אני לא נגד חמלה, שלא יהיו אי-הבנות.

שלי יחימוביץ': חמלה לא יכולה להיות תחליף לצדק ולחלוקת משאבים הוגנת.

שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לראות שכל חסרי החמלה משתמשים קצת פחות במלה "חמלה", ואני לא מתכוונת לחבר הכנסת דוד טל, שאני בטוחה שיש חמלה בלבו.

שלי יחימוביץ': היום הייתי בישיבתי הראשונה בוועדת הכספים, ועדה מכובדת מאוד שרציתי להיות חברה בה ולכבוד הוא לי להיות חברה בה.

שלי יחימוביץ': שמעתי את שר האוצר אברהם הירשזון מפציר ומבקש שננהג ברגישות ונעביר מהר את תקציב 2006.

שלי יחימוביץ': כלומר, כל הדיונים שבהם אנחנו, השותפות הקואליציוניות, תולים את תקוותנו, אותם 45 יום שהפכו כבר ממילא ל-39 יום, שבהם יוכנסו התיקונים הנכספים בין הקריאה הראשונה לשנייה, זה מס שפתיים, וכדאי לנו בכלל להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה, שנייה ושלישית מייד ולוותר על כל בלבולי המוח האלה.

שלי יחימוביץ': למה להעיק על המשק עם הקטנוניות הזאת ולנסות ליישם את ההסכם הקואליציוני בתקציב 2006?

שלי יחימוביץ': אני לא חיה באשליות.

שלי יחימוביץ': תקציב 2006 יעבור מחר בקריאה ראשונה, ואחת היא מה אני באופן אישי אעשה במליאה באותו הרגע.

שלי יחימוביץ': גם השינויים שיוכנסו בו לא יהיו, לצערי, מרחיקי לכת.

שלי יחימוביץ': בנוסף, אני חושבת שבאמת הדיון האמיתי, המהותי, ייעשה סביב תקציב 2007.

שלי יחימוביץ': עם זאת, כשביקש אברהם הירשזון שנעביר מהר את התקציב וננהג ברגישות - רגע, יש לי עוד הערה אחת למען ההגינות: תקציב 2006 יותר טוב מתקציב 2005.

שלי יחימוביץ': מוכרחים להגיד את זה.

שלי יחימוביץ': הוא סביר יותר.

שלי יחימוביץ': אבל כשהוא מדבר על אותה רגישות הוא גם מתכוון שננהג רגישות מופלגת ונעביר במכה אחת את חוק ההסדרים, שהוא בכלל חוק שמצטיין ברגישות.

שלי יחימוביץ': רגישות היא שמו השני.

שלי יחימוביץ': זה בדיוק כמו חמלה, שהיא שמם השני של חסרי חמלה.

שלי יחימוביץ': הרי כל החוברת הזאת היא בדיחה אחת גדולה, בדיחה עצובה ביותר; אוסף של אקטים אכזריים שאנחנו, כיוון שאנחנו מאשרים את חוק ההסדרים חזור ואשר, נוהגים כלפי ציבור שלם בישראל.

שלי יחימוביץ': דיברה כאן חברתי אורית נוקד, ובצדק, על עניין קטן ביותר, בטל בשישים לעומת כל העוולות הגדולות שמסתתרות כאן - עניין ההקפאה לשנתיים של חינוך חינם לילדים חולים.

שלי יחימוביץ': מעבר להעדר החמלה שבחוק ההסדרים החמלתי הזה, הרי במי מדובר?

שלי יחימוביץ': מי יסבול?

שלי יחימוביץ': אם הילד שלי יהיה מאושפז, חס וחלילה – הילדים שלי בריאים – בבית-חולים, יהיה בידי כדי לספק לו חינוך.

שלי יחימוביץ': אני לא אזדקק מאוד לחינוך חינם.

שלי יחימוביץ': מי יסבול מזה?

שלי יחימוביץ': יסבלו מזה אך ורק ילדים עניים.

שלי יחימוביץ': מי סובל מהעלאת מחירי הלחם?

שלי יחימוביץ': אנשים שקונים "לחם ארז"?

שלי יחימוביץ': לא, אנשים שקונים לחם אחיד.

שלי יחימוביץ': כל מעשי הממשלה הזאת בדמות תקציב 2006, שחתום עליו בנימין נתניהו, שהולך להתנגד לו, שזה בכלל אוקסימורון, כל המעשים האלה נועדו אך ורק למטרה אחת: להקשות על מי שאין להם ולהיטיב עם מי שיש להם.

שלי יחימוביץ': אמר חברי חבר הכנסת חיים אורון היום בישיבת ועדת הכספים, שהוא לא מבין למה הוא קיבל תוספת של 1,200 שקלים לשכרו מדי חודש בעקבות הרפורמה במס.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לכם שאני, בעבודתי בערוץ-2, קיבלתי במסגרת הרפורמה במס תוספת של 1,500 שקלים בחודש.

שלי יחימוביץ': למה, לעזאזל, הייתי צריכה לקבל את התוספת הזאת ברפורמה במס, כשעכשיו מספרים לי שאין תקציב בכלל ליישם את ההסכם הקואליציוני ב-2006, ובמקביל לאותה רפורמה במס היה קיצוץ איום ונורא ובלתי צודק לחלוטין בקצבאות לעניים.

שלי יחימוביץ': אין שום היגיון בדבר הזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לברך את ש"ס על ההישגים שהם כבר השיגו בהורדת כמה סעיפים מחוק ההסדרים שנוגעים לקצבאות ילדים.

שלי יחימוביץ': זו עבודה יפה מאוד שנעשתה בהסכם הקואליציוני.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא התייחסנו לסעיפים ספציפיים בחוק ההסדרים במסגרת ההסכם הקואליציוני, כי הנחנו שאם נציין סעיפים ספציפיים נאבד את היכולת לנהל משא-ומתן על כל יתר הסעיפים, ובכך כאילו נאשר את כל הסעיפים האחרים בחוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': אני קוראת לחברי בקואליציה, לגמלאים ולש"ס ולחברי במפלגת העבודה, כמובן, לשמש אופוזיציה בוועדת הכספים ב-39 הימים שנותרו לנו; להשקיע את עיקר ומירב האנרגיות בהפיכת הדבר הזה לעמוד אחד בלבד ובהמשך כמובן לבטל את הרעה החולה הזאת.

שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם, שכחברה בוועדת הכספים, זה מה שאני מתכוונת לעשות עד הקריאה השנייה.

שלי יחימוביץ': כיוון שיש לנו בעלי ברית חדשים ומפתיעים, חברי הכנסת מהליכוד, שאני מאוד שמחה על הצטרפות

שלי יחימוביץ': כם לשורת חברי הכנסת החברתיים, אני קוראת גם לכם להצטרף לכל המהלכים האלה ויחד להוות איזה כוח - - -

גדעון סער: על ההצבעה שלנו את יכולה לסמוך.

גדעון סער: כל סעיף שתרצי להוריד בחוק ההסדרים – תקבלי תמיכה מלאה.

גדעון סער: את יכולה להיות רגועה.

שלי יחימוביץ': תודה.

שלי יחימוביץ': החברתיות האותנטית שלכם מרגשת אותי.

שלי יחימוביץ': מלה אחת לחברי בליכוד, כששמעתי שאתם מתכוונים להצביע אי-אמון בשל העלאת מחירי הלחם, חשבתי שאתם מתכוונים להגיש הצעת אי-אמון כי לא ייקרו מספיק את מחירי הלחם.

שלי יחימוביץ': ניסיתי ללכת באיזושהי שיטה לוגית עם השקפת העולם שלכם - - -

גדעון סער: את תצביעי אמון בנושא הלחם?

שלי יחימוביץ': אני מודה לכם על כך שאתם המצפון החברתי שלי.

שלי יחימוביץ': לזה הייתי זקוקה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה כחלון.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער.

קולט אביטל: אדוני השר, בבקשה.

קולט אביטל: אתה רוצה להשיב?

קולט אביטל: נוצרות פה קואליציות מעניינות.

רוני בר-און: תודה.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בדיוק לעניין הזה כיוונת וכיוונתי אני בעניין הקואליציות המעניינות, או כלשונה המחודדת של חברת הכנסת יחימוביץ: האוקסימורונים שמסתובבים פה לאחרונה.

רוני בר-און: אני שומע כבר יומיים בתקשורת, ויותר מעל במת הנואמים, את הדיבורים של חברי הקואליציה בגנות התקציב, וחשבתי לעצמי, דווקא אחרי הדברים היותר-נכוחים של חברת הכנסת יחימוביץ אני רוצה בעניין הזה לומר: למיטב זיכרוני אף אחד לא הכריח פה את אף אחד.

רוני בר-און: התקציב הזה או ההסכמה עליו במפורש ולא מכללא היא עניין בן ימים ספורים.

רוני בר-און: הוא בא לידי ביטוי בהסכמים הקואליציוניים.

רוני בר-און: אז אפשר היה לשקול את העמדות קודם ולא לאשר את ההסכם הקואליציוני במרכז העבודה או בסיעת הגמלאים או במקומות האחרים.

רוני בר-און: אני חושב שאם מישהו רוצה לדבר כדי לצאת ידי חובה – זה בסדר גמור.

רוני בר-און: אבל המתקפה הזאת על חוק ההסדרים וקריאות העידוד מכיוונם של החברים הטובים שלי והשותפים שלי לדרך בחוקי ההסדרים של 2004 ו-2005 וחוק התוכנית הכלכלית - - -

גדעון סער: כל עוד שיתפת פעולה למען ארץ-ישראל.

אסתרינה טרטמן: מותר גם להתווכח.

רוני בר-און: המשנה הברורה היתה תמיד – ועל זה ודאי אי-אפשר להתווכח – שאת השינויים המבניים במשק, או את המדיניות הכלכלית של הממשלה, מוביל בעצם חוק ההסדרים.

גדעון סער: אבל לקחת את עמיר פרץ שיעשה אתך רפורמות, מה אתה רוצה מאתנו?

גדעון סער: רצית להוביל רפורמות בחוק ההסדרים עם עמיר פרץ ועם אלי ישי, אז תבקש מהם, מה אתה רוצה מאתנו?

רוני בר-און: אתה יודע שאני יושב שם, בספסל הממשלה, ומתקנא בך כל העת כי אני לא יכול לקרוא קריאות ביניים.

רוני בר-און: אני יכול, אבל זה לא נכון ולא ראוי.

גדעון סער: גם לי יש כמה דברים שבגללם אני מתקנא בך.

רוני בר-און: חוק ההסדרים הוא המסגרת שעל-פיה התוכנית הכלכלית של הממשלה נבנית, וחוק התקציב רק מסדר אותו מבחינת המספרים.

רוני בר-און: אי-אפשר להפריד בין השניים.

רוני בר-און: אי-אפשר להגיד: את התקציב נעביר איכשהו, ואת חוק ההסדרים נשחק ונכתוש עד דק.

רוני בר-און: אין דבר כזה.

רוני בר-און: הסכמים יש לכבד.

רוני בר-און: ואם תרצו, דווקא כאשר מדובר בחוק כל כך מרכזי מעל דוכן המחוקקים, זה במפורש מתחבר לחובת כיבוד ההסכמים, כי השיעור הראשון במבוא לתורת המשפט, שמספר איך נולד חוק או מהי האבולוציה של חוק, מדבר על מנהג שעיקרו הסכם בין בני-אדם, שמתפתח בדרך כזאת או אחרת למוסר, ואז נותנים לו את הלבוש החוקי.

רוני בר-און: הסכמים יש לכבד.

רוני בר-און: הדברים האלה נגד התקציב, שגם לי יש השגות עליו – אין פה אחד שיוצא ומלוא תאוותו בידו.

רוני בר-און: מה שמשרת חברים מצד אחד הוא לזרא בעיניהם של חברים מצד אחר.

שלי יחימוביץ': יש לכם חברת כנסת שביום הצבעת הממשלה לא הצביעה בעדה.

רוני בר-און: אני לא אומר שעשית משהו שאסור.

רוני בר-און: אני לא שופט את זה באופן רלטיבי, אני שופט את זה באופן אבסולוטי.

רוני בר-און: חבר בקואליציה שהיא בת פחות משבוע לא יכול להגיד שבסיס הקואליציה הוא משהו שהוא לא מכבד.

רוני בר-און: זאת דעתי.

רוני בר-און: התקציב לשנת 2007 – הכול בסדר.

אסתרינה טרטמן: בכנסת יש חברות שמכבדות את היושרה, ולא את ההסכמים.

רוני בר-און: אני יוצא מהנחה שמה שאת ציינת, ובצדק – שתקציב 2006 הוא הרבה יותר טוב מתקציב 2005 – נכון, ואני מקווה שהמגמה הזאת תימשך וגם בשנת 2007 נצליח להיטיב, גם אם זה לא יהיה מושלם.

רוני בר-און: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, ואחריו – חבר הכנסת אפרים סנה.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת שלי יחימוביץ על אומץ לבה; אני מקווה שאומץ לבך יימשך גם מחר, בהצבעה בקריאה ראשונה על חוק התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני שר הפנים, הייתי בטוח שבאת להשיב על כל ההערות ועל כל הביקורת שהוטחה, בצדק, בתקציב, אבל מצאת לנכון לסגור לפני המליאה חשבונות עם חברה בקואליציה.

סטס מיסז'ניקוב: זה די מוזר; אתם ודאי מנהלים גם דיונים פנימיים, ואפשר לסגור את זה בחדרי חדרים – אבל זה עניינכם.

סטס מיסז'ניקוב: זה רק מצדיק את מה שאנחנו אומרים, שכנראה התחילה הספירה לאחור של תקופת הממשלה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: לעצם העניין.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה לשאול – וזה מה שכותרות העיתונים שואלות: של מי התקציב הזה?

סטס מיסז'ניקוב: האם הוא של הממשלה שיזמה אותו, וחברי אותה ממשלה שכבר אינם מכהנים מתכוונים להצביע נגדו, או של הממשלה הנכנסת, שהתנגדה לו בחריפות וקראה לו "אנטי-חברתי ולא אנושי" והיום היא מצדדת בו בלהט, פרט, כמובן, לכמה צדיקים כמו חברת הכנסת יחימוביץ?

סטס מיסז'ניקוב: בעצם זה לא משנה, אבל שימו לב לכך שבחצי השנה האחרונה כמעט הכנסת כולה, כל פעם חלקים שונים שלה, התנגדה לתקציב הזה.

סטס מיסז'ניקוב: לכן אולי לא נמהר כל כך, אלא נחשוב פעם נוספת איך משפרים אותו.

סטס מיסז'ניקוב: גם אני הייתי היום בוועדת הכספים, ונדה

סטס מיסז'ניקוב: מתי כששר האוצר אמר:

סטס מיסז'ניקוב: בואו נעביר מהר את תקציב 2006 ונעבור לתקציב 2007.

סטס מיסז'ניקוב: מה, נגמרה שנת 2006?

סטס מיסז'ניקוב: מה, לא נחיה עוד שבעה חודשים בתקציב הזה?

סטס מיסז'ניקוב: מה, לא חיינו חמישה חודשים ב-1 חלקי 12 של התקציב הזה?

סטס מיסז'ניקוב: מאיפה באה ההתבטאות הזאת – בואו נעביר מהר את תקציב 2006?

סטס מיסז'ניקוב: צריך לעצור לרגע ולתקן את המעוות.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת: הציבור אינו מבדיל בין קריאה ראשונה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

סטס מיסז'ניקוב: כל מי שיצביע מחר בקריאה ראשונה על התקציב המעוות הזה, שהוא אנטי-חברתי, נגד העולים, נגד הגמלאים, נגד מי שזקוקים לבריאות, הציבור יעשה אתו דין, ולא יבדיל כשאחר כך הוא ינסה לתקן בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סטס מיסז'ניקוב: מה שהכי מצחיק – הרי אנחנו יודעים שהשינויים יהיו קוסמטיים, ואז כל מי שהצביעו בקריאה ראשונה ויגידו שאנחנו נתקן את התקציב בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, יגידו שעכשיו השינויים הקוסמטיים האלה זה מה שרצינו, וזה צחוק.

סטס מיסז'ניקוב: הציבור לא יקנה את זה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה לקרוא רק כמה נתונים מאלה שהספקתי להוציא מהתקציב הלילה.

סטס מיסז'ניקוב: אני קורא סעיפים שקשורים למשרד לקליטת העלייה.

סטס מיסז'ניקוב: ממשלת אולמרט כבר הראתה את ההתייחסות שלה לאוכלוסיית העולים החדשים.

סטס מיסז'ניקוב: לא היא בנתה את התקציב הזה, אבל היא היתה נוכחת בממשלה, וזה לא מפתיע.

סטס מיסז'ניקוב: שימו לב למספרים: חל קיטון של 26% בהשוואה לתקציב של השנה שעברה בתקצוב סטודנטים עולים.

סטס מיסז'ניקוב: מדינת ישראל כבר לא זקוקה לסטודנטים עולים.

סטס מיסז'ניקוב: אגב, בעבר כבר קוצץ מינהל הסטודנטים עד מאוד, ומאז אנחנו עדים לירידה דרמטית במספר העולים, בפרט בקרב הצעירים.

סטס מיסז'ניקוב: חל קיטון של 6% בתקצוב מדענים עולים; קיטון של 8% בתקצוב פרויקטים לנוער עולה; קיטון של 25% בסיוע לתעסוקה לעולים; קיטון של 20% בסיוע ליזמות עסקית בקרב העולים – והרי יזמות, כמו שאנחנו יודעים, מכלכלת הרבה מאוד משפחות ונותנת להן אפשרות לשרוד במצב הכלכלי הלא-קל שלנו.

סטס מיסז'ניקוב: הסתכלתי על נתוני העלייה של השנה שעברה: יותר מ-74% מכלל העולים שהגיעו לארץ הם מתחת לגיל 44, ודווקא על חשבון הגילאים האלה הממשלה מחליטה לקצץ: נוער, תעסוקה, יזמות.

סטס מיסז'ניקוב: כך אנחנו קולטים עלייה.

סטס מיסז'ניקוב: זאת אומרת, אנחנו אוהבים להשתמש בביטוי "אוהבים עלייה", אבל לא ממש אוהבים עולים.

סטס מיסז'ניקוב: זה מצב ברור.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי הקליטה בקהילה – זאת בכלל בדיחה.

סטס מיסז'ניקוב: חצי מהתקציב של קליטה חברתית הולך לפעילויות חשובות של שילוב תרבויות – דרך אגב, גם כאן חל קיצוץ של 10%; אבל החצי השני הולך ללימודי יהדות, יותר מ-24 מיליון ש"ח.

סטס מיסז'ניקוב: דרך אגב, אני מתחבר מאוד למטרה הזאת.

קולט אביטל: משום שאלה שמגיעים אינם יהודים.

סטס מיסז'ניקוב: בדיוק.

סטס מיסז'ניקוב: אני קורא בין השורות ואני אומר שזה לצורך גיור.

סטס מיסז'ניקוב: חבר'ה, לגייר צריך רק לפי הסיכומים עם אותם עולים.

סטס מיסז'ניקוב: מי שרוצים להתגייר – שיתגיירו.

סטס מיסז'ניקוב: מי שאינם רוצים – רבותי מקדימה, תעבירו סוף-סוף את חוק ברית הזוגיות, בזה תעזרו לעולים הרבה יותר מאשר בהפרשת 24 מיליון ש"ח ללימודי יהדות.

יעקב מרגי: או שנפסיק להביא לכאן גויים, ונביא רק יהודים.

סטס מיסז'ניקוב: גם זאת החלטה, דרך אגב.

סטס מיסז'ניקוב: לגבי משרד השיכון, שם חל קיטון של 28% בתקצוב הדיור לקשישים, או בלשון העם "בניית ההוסטלים".

סטס מיסז'ניקוב: זה מזכיר לי שבמסגרת המשא-ומתן שניהלנו עם קדימה הוצע לנו משרד השיכון, אבל מייד, באותה נשימה, אמרו לנו: אבל לא מתוקצבת שום בנייה לדיור מוגן, שום בנייה להוסטלים.

סטס מיסז'ניקוב: זה רק מצדיק את העובדה שלא לקחנו משרד ריק מתוכן ולא נכנסנו לממשלה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: במקום זה – במקום דיור מוגן, במקום תקציב נורמלי לעולים – אנחנו מקבלים 24 לשכות של שרים, עם כל הנלווה לזה.

סטס מיסז'ניקוב: שוב אני אומר: האמינות שלנו כלפי הציבור נבחנת בכל הצבעה, ומחר המבחן של כולנו.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אפרים סנה – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת עתניאל שנלר – אינו נוכח.

קולט אביטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כבוד שר הפנים, כנסת נכבדה, שר האוצר פנה אלינו אתמול בקריאה דרמטית לנהוג באחריות ולהצביע בעד התקציב.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את כבוד השר: האם רק אנו, חברי הכנסת, צריכים לנהוג באחריות?

שמואל הלפרט: ומה עם האחריות שלך, של הממשלה, כלפי אזרחי המדינה?

שמואל הלפרט: ומה עם האחריות שלך כלפי מיליון וחצי עניים ורעבים במדינה?

שמואל הלפרט: ומה עם האחריות שלך כלפי 38% מהשכירים במשק – 941,000 איש – שהכנסתם כ-2,500 שקל בממוצע?

שמואל הלפרט: כך התפרסם אתמול.

שמואל הלפרט: ומה עם האחריות שלך כלפי 750,000 ילדים עניים ורעבים שהולכים לישון רעבים, וקמים רעבים, הולכים לבית-ספר בלי תיק אוכל?

שמואל הלפרט: ומה עם אחריות הממשלה כלפי זוגות צעירים, חיילים משוחררים, שאינם מסוגלים להגיע לקורת גג בגלל ביטול המענקים, הלוואות בתנאים מועדפים, בגלל המיסוי הגבוה המסתכם ב-50% מעלות הבנייה?

שמואל הלפרט: אתמול התפרסם מחקר ש-40% מהסטודנטים מתכננים לרדת מהארץ בתום לימודיהם.

שמואל הלפרט: אחת הסיבות העיקריות היא, שהם אינם מסוגלים להגיע לקורת גג.

שמואל הלפרט: עשרות שנים אנו מתחננים לבנות דירות להשכרה, כדי לאפשר לכל זוג צעיר ולכל חייל משוחרר להגיע לקורת גג, אבל לצערנו כל הפניות שלנו נפלו על אוזניים אטומות.

שמואל הלפרט: בהזדמנות זו אני פונה לשר הבינוי החדש, ידידי מאיר שטרית, לבדוק בצורה חיובית אפשרות של בניית דירות להשכרה לזוגות צעירים, והדבר אפשרי.

שמואל הלפרט: ומה עם אחריות הממשלה, שבטרם יבשה הדיו על חתימות השרים החליטה לייקר ב-7% את הלחם ולגרום פגיעה נוספת בשכבות החלשות ובמשפחות ברוכות הילדים, שעבורן הלחם הוא מצרך בסיסי וחיוני?

שמואל הלפרט: אין ספק שייקור הלחם לא פגע במאומה בעשירון העליון המדושן עונג, שאינו צורך לחם כלל.

שמואל הלפרט: הוא נזקק למכוני הרזיה, לא לפת לחם.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, צר לי מאוד לקבוע שיושב צוות מיוחד בממשלה ובאוצר וחושב כל הזמן איך להצר את צעדי הציבור החרדי.

שמואל הלפרט: תקציב הישיבות ומוסדות התורה קוצץ ב-70%: מתקציב של 1.032 מיליארד ב-2002 ל-370 מיליון שקל השנה.

שמואל הלפרט: נוסף על כך החליט שר הפנים לשעבר, מר פורז, לחייב את הישיבות והפנימיות ב-100% ארנונה.

שמואל הלפרט: פגיעה בסמינרים, בגני-ילדים שקוצצו בצורה שרירותית ב-15%.

שמואל הלפרט: למה?

שמואל הלפרט: ככה, כי זה גן חרדי.

שמואל הלפרט: הצוות הזה החליט לפגוע פגיעה אנושה ואכזרית בקצבאות הילדים שמטרתן להשלים את ההכנסה הדלה של השכיר, כדי שיוכל להתפרנס בצורה סבירה.

שמואל הלפרט: כ-70% מהקצבאות כבר קוצצו.

שמואל הלפרט: אם זה עדיין לא מספיק, הוסיפו עוד גזירה על המשפחות ברוכות הילדים.

שמואל הלפרט: עד לפני שנתיים לא נכללו קצבאות הילדים ברמת ההכנסה לצורך קבלת ההנחה בארנונה.

שמואל הלפרט: לפני שנתיים החליט שוב אותו שר הפנים פורז לכלול את הקצבאות המקוצצות ברמת ההכנסות באמצעות ביטול סעיף 2(8) בתקנות ההסדרים במשק המדינה (הנחות מארנונה), התשנ"ג-1993, שקבע כי הכנסה מקצבאות ילדים לא תיחשב כהכנסה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, שוב מביאה הממשלה בתקציב הנוכחי את חוק ההסדרים במשק המדינה, שכבוד שר הפנים כל כך הגן עליו קודם, אבל הוא שם ללעג ולקלס את כל החקיקה בכנסת, כאשר האוצר מביא שוב עם תקציב המדינה ערימה של חוקים שאין שום סיכוי שיאושרו בחקיקה רגילה, ולרוב חברי הכנסת אין בכלל מושג על מה הם מצביעים.

שמואל הלפרט: דרך אגב, אחד החוקים בחוק ההסדרים הוא השתלטות האוצר על נכסי הביטוח הלאומי ושלילת בעלות הביטוח הלאומי על נכסים ומקרקעין שברשותו.

שמואל הלפרט: אי לכך, אנו ניאלץ להצביע נגד התקציב.

שמואל הלפרט: אם שר האוצר והממשלה ינהגו באחריות, כמו שדורשים מאתנו, ויבטלו את הגזירות שגזרו על השכבות החלשות, נוכל להצביע בעד התקציב.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אפרים סנה, ואחריו – חבר הכנסת עתניאל שנלר.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש לציין שחלק מדברי הרשעות שהיו קיימים בהצעתו המקורית של חוק ההסדרים המונח על חלק מהשולחנות בכריכתו הסגולה, הוצא ממנו, וטוב שכך.

אפרים סנה: אבל נשארו בנייר הזה לא מעט סעיפי רשע, וסיעת העבודה תתמוך בחוק הזה רק אם ינופו ממנו שאריות הכתמים האלה.

רוני בר-און: זה בהסכם הקואליציוני?

אפרים סנה: זו מחויבותנו לציבור.

אפרים סנה: סיכמנו שאנחנו מצביעים בקריאה ראשונה, וכך נעשה מחר.

רוני בר-און: ההסכם הקואליציוני הוא רק לגבי הקריאה הראשונה?

אפרים סנה: ויתוקנו תיקונים בדרך לקריאה השנייה והשלישית.

אפרים סנה: על זה הסכמנו.

אפרים סנה: בחרתי להביא רק דוגמה אחת – הלוא האוצר שואף, עד כמה שהוא יכול, להתנכל למשרתי הקבע, לציבור גמלאי צה"ל, לאלמנות.

אפרים סנה: השאירו פה דבר אחד, ואני מביא את זה כדוגמה - אלמנת צה"ל, שחיה עם מה שנקרא "ידוע בציבור", יישללו זכויותיה.

אפרים סנה: אני שואל את אנשי האוצר: איך תבדקו את הדברים האלה?

קולט אביטל: הם עושים את זה רק משום שהם שומרים על מוסר.

אפרים סנה: איך תבדקו את הדבר הזה?

אפרים סנה: לאיזו רמה נמוכה של חטטנות תצטרכו להגיע כדי להוכיח אם מישהי חיה עם בן זוג או לא?

אפרים סנה: בכמה מדובר?

אפרים סנה: זה מה שיושיע את קופת המדינה?

אפרים סנה: אבל זה מסר, זה מסר לאנשים, למשפחות, שבאמת נתנו לעם ישראל את המחיר היקר ביותר, שהם היעד, הקורבן, של התנכלויות מהסוג הזה.

אפרים סנה: בחרתי אולי בדוגמה טריוויאלית, אבל אני חושב שהיא משקפת.

אפרים סנה: יש גם דברים נוספים.

אפרים סנה: מה קורה לחייל שנפגע חס וחלילה בחופשתו?

אפרים סנה: להוריד מזכויותיו?

אפרים סנה: גם פה משפחה תצטרך לבוא ולהוכיח אם הוא היה בדרך למחנה, אם לא היה בדרך למחנה.

אפרים סנה: לאיזה שפל האנשים האלה עוד יכולים להגיע כשהם מתנכלים לאנשים ששומרים על עם ישראל, מוכנים להקריב ולמות בשבילו?

אפרים סנה: עד איפה?

אפרים סנה: אדוני שר הפנים, אתה מייצג כאן את הממשלה, אז זה המסר שיש עמדי היום.

אפרים סנה: אנחנו רוצים להצביע בעד החוק הזה, שכידוע, מאוד לא היינו שלמים אתו, אך ורק אם יעוקרו ממנו סימני הרשע.

אפרים סנה: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עתניאל שנלר, ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שמעתי במהלך אתמול והיום חלק מחברי המסתייגים מהתקציב המוצע לקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: כחבר כנסת חדש, ויש שיאמרו - תמים, אני לא כל כך מבין את ההסתייגויות.

עתניאל שנלר: יש כאן מצב מאוד ברור.

עתניאל שנלר: מצד אחד, האופוזיציה של היום, שממלאת את האולם ברגע זה, היא הגישה את התקציב באותה תקופה, כשחבר הכנסת נתניהו היה שר האוצר.

יצחק וקנין: - - -

עתניאל שנלר: היא הגישה תקציב.

עתניאל שנלר: מר נתניהו, חבר הכנסת נתניהו, כולם סבורים, יש הסכמה, שיש לו מניות רבות מאוד בקידום הכלכלה הישראלית, ואין ספק, לית מאן דפליג שהם בוודאי יתמכו בתקציב שהוגש על-ידם, ולכן אין לי ספק שהם יצביעו בעד.

עתניאל שנלר: והם יצביעו בעד, משום שהדיון הוא מקצועי, הוא תמיד לטובת העם, ורק לטובת העם, ולא חס וחלילה קנטרני.

עתניאל שנלר: אז אני רוצה לברך אותם מכאן כבר בברכת יישר כוח על הצבעתם התומכת בתקציב שזכינו לעיין בו, שגיבש אותו שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת נתניהו.

עתניאל שנלר: עם זאת, אין ספק שהתקציב שיאושר צריך לבטא את מדיניות הממשלה החדשה.

עתניאל שנלר: מדיניות הממשלה החדשה, יש לה יעדים בתחומים החברתיים, הכלכליים והביטחוניים.

משה גפני: זה נאום ראשון שלך?

עתניאל שנלר: לא, ממש לא.

משה גפני: אז יש לי שאלה אליך - - - למה הוא הגיש אותו עכשיו?

עתניאל שנלר: משום שהסבלנות ולגמור את הדברים זה דבר חשוב - אני אתייחס למה שחבר הכנסת גפני העיר עכשיו.

עתניאל שנלר: תודה על ההערה.

עתניאל שנלר: כך או אחרת, אני רוצה לומר - - -

רוני בר-און: גם בעוד שנתיים הוא ישאל אותך אם זה הנאום הראשון שלך - - -

עתניאל שנלר: על כל פנים, הזמן שלי עובר, אז תרשו לי לסיים.

עתניאל שנלר: השינויים הנדרשים הם בשני תחומים: האחד, בתחום יעדי הממשלה, בכל התחומים - גם החברתיים, גם הכלכליים, גם הביטחוניים – ולדעתי, היעד המהותי ביותר הוא מימוש היעדים המדיניים.

עתניאל שנלר: יש גם שינויים הנדרשים מתוקף ההסכמים הקואליציוניים.

עתניאל שנלר: מאוד קל לתקוף אותם, אבל לא ראוי לעשות כן.

עתניאל שנלר: ההסכמים הקואליציוניים הם ההגנה הכי ממשית, הכי מוחשית לדמוקרטיה.

עתניאל שנלר: אני לא חושב שאפילו האופוזיציה תצביע נגד שמירת הדמוקרטיה, ולכן מובן שבמהלך הזה תהיה התאמה של התקציב ליעדים של הממשלה ולהתחייבויות של הממשלה.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר עוד נקודה אחת, גברתי היושבת-ראש.

עתניאל שנלר: כולנו שמענו בתקשורת על החלטת מועצת יש"ע מאתמול בעניין הרצון להגיע להסכמה עם הממשלה בכל מה שקשור לשאלת המאחזים.

עתניאל שנלר: בלי קשר להשקפתו של כל אחד ואחד מאתנו, חברי הכנסת, באשר למאחזים, מאחזי ההתיישבות בארץ-ישראל - עצם היד המושטת של ראשי מועצת יש"ע להידברות ובניית קוד חדש בין המתיישבים החלוצים, נציגי הממשלה בבניין הארץ, לבין הממשלה והכנסת היום ביצירת אווירה בונה – אולי בונת אמון, אולי בונה עוד דברים, תרתי משמע, זו בשורה של גשר לאחדות ולפיוס.

עתניאל שנלר: מבחינתי זו בשורה ענקית.

עתניאל שנלר: לכן, לצורך מימוש הבשורה החשובה הזאת של האחדות, אני חושב שעל הכנסת לדאוג שתקציב המדינה יבטא את הדיאלוג הלאומי, שבו אין מנצח ומנוצח, לא בשאלות ארץ-ישראל ולא בשאלות תקציב - כי בתחומים האלה שחשובים לכל הציבור, ולשלמות החברה הישראלית, הניצחון הוא הביחד.

עתניאל שנלר: ועל זה נאמר: "ועשו כולם אגודה אחת".

עתניאל שנלר: תודה רבה.

קולט אביטל: אז אתה מבקש תקציב לדיאלוג.

עתניאל שנלר: בוודאי.

עתניאל שנלר: לדיאלוג, ולהצביע בעד התקציב.

עתניאל שנלר: היו"ר קולט אביטל: טוב שהבהרת.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

עתניאל שנלר: אחריו - חבר הכנסת אמנון כהן.

משה גפני: אני, את התשובה על השאלה שלי אקבל בארבע עיניים?

קולט אביטל: אני מציעה שתיפגשו בארבע עיניים בחוץ.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר - זו הזדמנות נוספת לברך אותך בברכת הצלחה.

יעקב מרגי: הדיון היום הוא על אישור התקציב, תקציב המדינה ל-2006, בקריאה ראשונה.

יעקב מרגי: כמובן, אנו חוזרים ומבהירים שאנו נצביע לתקציב הרע הזה, של ביבי, לא של הממשלה הזאת.

יעקב מרגי: להזכיר לכולם - זה תקציב של בנימין נתניהו.

יעקב מרגי: ההצבעה מחר היא פרוצדורלית בלבד.

יעקב מרגי: אנחנו נצביע בקריאה ראשונה על מנת שיוכנסו בו כל השינויים המתבקשים מההסכמים הקואליציוניים.

יעקב מרגי: כפי שידוע לכם, חברי הכנסת, ש"ס קיבלה בהסכמים הבטחה לביטול הקיצוץ הצפוי בקצבאות הילדים בשנת 2006 בשווי של כ-600 מיליון ש"ח, וכן ביטול הקיצוץ בקצבאות הילדים בשנים 2007-2009 בשווי של 450 מיליון ש"ח, שזה יחד - מיליארד ו-50 מיליון ש"ח שאמורים היו להיות מקוצצים.

יעקב מרגי: גפני, אני יודע שהרב ליצמן אומר שהוא לא היה מעביר את הוראת השעה - - -

משה גפני: כיוון - - -

יעקב מרגי: לא, כי זה קשור בליצמן התגריתי בך.

משה גפני: - - -

יעקב מרגי: ועוד סעיפים של הפניות.

יעקב מרגי: לא, אני יודע.

יעקב מרגי: יהי רצון שישררו האהבה והשלום - - -

קולט אביטל: מה, יש פה ויכוחים בין החרדים?

יעקב מרגי: לא, חס ושלום.

יעקב מרגי: מה פתאום?

יעקב מרגי: כשם שפרצופיהם שונים, כך דעותיהם שונות, אין מה לעשות.

רוני בר-און: - - -

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת – יש עוד הפניות של סכומים תקציביים לשכבות החלשות ולילדים בסיכון.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא לממשלה בכלל ולשר האוצר בפרט להיכנס בעובי הקורה של מה שקורה סביב מחיר הלחם.

יעקב מרגי: מצד אחד, אי-אפשר לומר למאפיות להפסיק, אבל יש לומר לקרטל, לקרטל של תחנות הקמח: אנא, רסנו את עצמכם.

יעקב מרגי: ואני קורא מכאן לכל חברי הבית לצאת נגד אותו קרטל.

יעקב מרגי: אני קורא לממונה על ההגבלים העסקיים בתמ"ת לבדוק את ההתנהלות שם, כי הבנתי - כמובן משמועה, צריך לבדוק את זה, הכול בהסתייגות - שיש שם תיאום מחירים ומלחמה בכל מי שמנסה להתקרב לסוגיה הזאת של מחיר הקמח.

יעקב מרגי: אם מחיר הלחם הוא סימבולי במדינת ישראל והוא נתון בפיקוח - פיקוח שלא תמיד עוזר לנו, כי העובדות - התמחיר של הלחם הוא דבר קשיח, ואני לא יכול לבקש מאף אחד להפסיד.

יעקב מרגי: אני כן קורא לממשלה להטיל את הפיקוח על מחיר הקמח, כן להיכנס בעובי הקורה במה שקורה במחיר הקמח, ולפרק, אחת ולתמיד, את הקרטל.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קורא מכאן לשר האוצר ולראש הממשלה להמשיך ולעדכן את סל הבריאות ולהגיע בו למצב שתתקבל כל המלצה של ועדת סל התרופות והטכנולוגיות.

יעקב מרגי: כן אני קורא לראש הממשלה מכאן, מעל במת הכנסת:

יעקב מרגי: גילית חמלה - אף שחברת הכנסת שלי יחימוביץ לא אוהבת שמשתמשים במלה "חמלה" - גילית חמלה שלא היתה בקדנציה הקודמת והוספת 100 מיליון ש"ח עוד לפני כל דיון, כשלא היית נתון לשום לחץ ציבורי.

יעקב מרגי: אני קורא לך כאן: אנא, קבל את כל המלצת ועדת סל התרופות והטכנולוגיות, ואכן, באמת – כל הסכום כדי שבאמת לא תישאר שום תרופה מחוץ לסל.

יעקב מרגי: ושוב, כדי למנוע מהמלעיזים – מאותם חברי כנסת שחייכו כלפינו בציניות - הרב גפני, אותם חברי כנסת שיושבים כאן בקבוצה קטנה, פעם ישבו פה ביהירות, היה בחיוך הזה - - - קריאה: - - -

יעקב מרגי: כן, כן, אותה מפלגה.

יעקב מרגי: אתה יודע?

יעקב מרגי: החיוך שלהם לפעמים פצע לנו את הלב, היה חיוך כזה אטום, הסתנן להם בין השיניים.

יעקב מרגי: שלא יאמרו אותם מלעיזים שעשית צעד פופוליסטי ונתת 100 מיליון - אנא, הוסף את 100 המיליון החסרים ואמץ את כל המלצת ועדת סל התרופות.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, מכובדי השר, יש היום קואליציה חברתית, וקואליציה חברתית כמו שיש היום יוצרת ציפיות לשינוי במצב החברתי במדינת ישראל.

יעקב מרגי: החברה בישראל מצפה לשינוי סדרי עדיפויות, לצמצום הפערים בחברה, שהם זועקים לשמים, להגבלת שכר הבכירים ולאכיפת ההגבלה על שכר הבכירים, לאכיפת שכר המינימום, להגדלת סל התרופות, למיגור הפשיעה והאלימות בחברה, לצמצום האבטלה ולהגברת הזהות היהודית של העם היושב בציון.

יעקב מרגי: רבותי, מה שקורה בפתח-תקווה בימים האחרונים – צלבי הקרס, הפגיעה בסממנים היהודיים – אם התופעה הזאת היתה באירופה, היו פה בכנסת היום לפחות ארבע הצעות לסדר-היום בנושא.

יעקב מרגי: זה דבר חמור.

יעקב מרגי: לא צריך להתבייש.

יעקב מרגי: יש בעיה וצריך לטפל בה.

יעקב מרגי: נראה שצריך להשקיע בחינוך של אותם גורמים שעשו זאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת מתן וילנאי.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך על הסיום המהיר של המשא-ומתן הקואליציוני, ואני גם מברך את המפלגות המרכיבות את הקואליציה על גילוי אחריות ועל ניהול הדיונים באופן היעיל והמהיר ביותר, לטובת אזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: מונח לפנינו תקציב שהוכן מטעם שר האוצר בממשלה הקודמת.

אמנון כהן: תקציב זה הוא ללא ספק רע מבחינה חברתית, ואינו תואם כלל את הרוח של הממשלה הנוכחית.

אמנון כהן: לא ייתכן שיש כ-700,000 ילדים מתחת לקו העוני, והפערים בין העשירונים העליונים והתחתונים הולכים וגדלים, ותקציב הרווחה לשנת 2006, כולו, יגדל רק ב-180 מיליון ש"ח.

אמנון כהן: לא ייתכן שנושאים גורליים כמו בריאות אינם זוכים לתשומת לב מספקת בתקציב החדש, ותקציב הבריאות יעלה בשנת 2006 – על-פי ההצעה שמונחת לפנינו – רק ב-260 מיליון ש"ח.

אמנון כהן: הסכום הזעום הזה אינו מספיק כדי לכסות את הגירעונות של המשרד, וודאי שאינו מספיק כדי לפתור את הבעיות הקשות שבתי-החולים וכלל האזרחים מתמודדים עמן.

אמנון כהן: תפקיד הממשלה הנוכחית הוא לתקן את העיוותים האלה בתקציב המדינה.

אמנון כהן: הממשלה הזאת מביאה עמה תקווה חדשה בעבור האזרחים שננטשו על-ידי הממשלה הקודמת.

אמנון כהן: המפלגות המרכיבות את הקואליציה, ובהן תנועת ש"ס, חרתו על דגלן את נושא האחריות החברתית ולא הרפו עד שהשיגו את דרישתן לממשלה חברתית.

אמנון כהן: היום אנו נאלצים להצביע בקריאה ראשונה בעבור התקציב כפי שהוא, כדי לאפשר למשק להתקיים; כי אנחנו יודעים שאי-אפשר לחתום שום מכרז ואי-אפשר לעשות שום הסכם בטרם אושר תקציב המדינה.

אמנון כהן: עם זאת, אנו מתחייבים לא לנוח ולא לשקוט, ולעבוד בוועדת הכספים כדי לשנות את התקציב, עד שנראה את כל הנושאים שחתמנו עליהם בהסכמים הקואליציוניים, שממשלת אולמרט התחייבה לפנינו שתתקן אותם, ונראה שהדבר יבוא לידי ביטוי בתיקונים החדשים להכנת כל התקציב לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משה גפני: חבר הכנסת כהן, היית יושב-ראש מצליח בוועדת הכלכלה, למה אתה לא שר?

אמנון כהן: זה לא הולך על-פי מי שהיה יושב-ראש ועדה מצליח או לא.

אמנון כהן: יש מועצת חכמי התורה.

גדעון סער: ידידי חבר הכנסת מרגי, מה ההתרגשות?

יעקב מרגי: הכבוד כולו שלנו.

יעקב מרגי: רוצים לברך אותך.

דוד אזולאי: תעשה את זה בשם הסיעה עכשיו.

אמנון כהן: סיעת ש"ס מברך את היושב-ראש, סגן יושבת-ראש הכנסת.

גדעון סער: אני מודה לסיעת ש"ס.

גדעון סער: תמיד ראיתי בה - - -

משה גפני: תברך בשם ש"ס ויהדות התורה.

יעקב מרגי: לא.

אמנון כהן: אין חזית חרדית.

אמנון כהן: אין.

גדעון סער: אני רוצה רק להרגיע אתכם, ידידי, שזה זמני; זה לא יקרה לאורך כל כהונת הכנסת השבע-עשרה.

גדעון סער: אבל החברות מרגשת.

אמנון כהן: אנחנו יודעים שדבר זמני לפעמים הופך להיות קבוע.

יעקב מרגי: זה מכל הלב.

גדעון סער: חבר הכנסת אמנון כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אני רוצה לענות על שאלתו של חבר הכנסת גפני.

אמנון כהן: מה שאלת בדיוק?

אמנון כהן: לא הבנתי.

משה גפני: היית יושב-ראש מצליח בוועדת הכלכלה, למה אתה לא שר עכשיו?

משה כחלון: אני יכול להעיד שהוא היה יושב-ראש ועדה מצליח.

משה כחלון: למה הוא לא שר אני לא יודע.

אמנון כהן: שאלה מצוינת.

אמנון כהן: נביא את השאלה למועצת החכמים ונדון בה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אני חושב שכולנו, בהיותנו אנשים אחראיים וחברי כנסת אחראיים, צריכים להצביע בעד התקציב שהונח לפנינו היום בקריאה הראשונה, ואנחנו מתחייבים, כולנו בבית הזה, לערוך שינויים לקראת הכנתו לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אמנון כהן: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת אמנון כהן, תודה.

גדעון סער: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, רבותי, ביום הזה, 9 במאי, אני רוצה להצטרף אל חברי שנאמו לפני ולברך את הווטרנים ואת הבלוקדניקים, הגיבורים שלנו.

סופה לנדבר: בגורלי נפלה הזכות להיות שותפה לחקיקה, יחד עם חברי הכנסת יורי שטרן ומיכאל נודלמן, ועם ראש הממשלה אז, אהוד ברק, והעברנו את חוק הווטרנים והבלוקדניקים.

סופה לנדבר: אני חושבת שהזכות היא גדולה מאוד.

סופה לנדבר: היום אני מצטרפת לכנסת ולחברי בכנסת ואומרת לאותם וטרנים ובלוקדניקים: אנו מצדיעים לכם, ואנחנו אסירי תודה על מה שנתתם לנו, על מה שהענקתם לנו, על כך שהבאתם אותנו למדינת ישראל.

סופה לנדבר: לכם, גיבורי מלחמת העולם השנייה, תודתנו העמוקה.

סופה לנדבר: בעניין התקציב שצריך לעבור מחר – אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני עומדת כאן ושואלת: מה אנחנו עושים כאן?

סופה לנדבר: אני רוצה לספר על ההיסטוריה של החוק שלפני כמה שנים העברנו יחד אתכם, חוק בית-החולים באשדוד.

סופה לנדבר: עשינו כל כך הרבה; הקמנו לובי למען אשדוד, והיינו צריכים לעשות את זה למרות הכול, כי לא נהוג בכנסת לעשות לובי – או להקים שדולה – למען עיר מסוימת.

סופה לנדבר: עשינו את זה, ויזמתי את זה עם חברי הכנסת האחרים, כי ידעתי שאני גרה בעיר שהיום חיים בה יחד אתי 220,000 תושבים, אזרחי מדינת ישראל, תושבי העיר אשדוד, ואין בה בית-חולים.

סופה לנדבר: אתם יודעים מה?

סופה לנדבר: אני רוצה להביא היום דוגמה שאולי יכולה לעזור במשהו.

סופה לנדבר: ראש הממשלה לשעבר, אריק שרון, במצב שבו הוא היה כאשר העבירו אותו לבית-החולים "הדסה עין-כרם", היה בביתו, וליד ביתו יש בית-החולים בבאר-שבע, ובדרך יש בית-החולים באשקלון, ולא רחוק יש בית-חולים "קפלן", אבל לא השאירו אותו בבאר-שבע, באשקלון או ב"קפלן".

סופה לנדבר: והדברים הפכו להיות בלתי הפיכים לגבי ראש הממשלה.

סופה לנדבר: אני שואלת אתכם: מה קורה לאזרח פשוט כאשר הוא צריך טיפול וצריך להביא אותו באמבולנס לבית-חולים?

סופה לנדבר: שאלתם את עצמכם?

סופה לנדבר: מה קרה עם החוק?

סופה לנדבר: הרי העברנו אותו ברוב סוחף.

סופה לנדבר: אני אומרת לכם, רבותי חברי הכנסת, מה קרה עם החוק הזה: חוק ההסדרים הפך להיות בית-קבורה לחקיקה הזאת.

סופה לנדבר: היום אני עומדת כאן ואני אומרת בצער עמוק שגם היום, החוק שנצטרך להצביע עליו, מישהו יצביע בעד, ואנחנו ודאי נצביע נגד.

סופה לנדבר: לנו, למפלגת ישראל ביתנו, יש המון סיבות להצביע נגד החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אני אומרת לכם: כאשר אנחנו יושבים כאן, ועובדים כאן, ומעבירים חוקים, לא יכול להיות שמישהו בממשלה יעז לקבור את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אני אומרת שמזמן היינו צריכים להוציא חוק נגד חוק ההסדרים ולמחוק אותו טוטלית.

סופה לנדבר: לגמרי.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שבשנת 2006 יש חוק כזה, שלא רק קובר, אלא כמו גנבים בלילה מעבירים חוקים מסוימים, כמו חוק תוכנית ויסקונסין.

סופה לנדבר: בבית-הקברות באור-עקיבא קברו אתמול אשה שהיא קורבן של החוק הזה.

סופה לנדבר: הוא עבר בחוק ההסדרים, שצריך למחוק אותו מסדר-היום של הכנסת הנוכחית.

סופה לנדבר: אני התרגלתי שחברי כנסת, לפני שהם עומדים להיבחר הם הופכים להיות מאוד אופנתיים ומשתמשים במלים מאוד אופנתיות, כמו אג'נדה, אבל כאשר נכנסים לכנסת ולממשלה שוכחים שעל סדר-היום של כל חבר כנסת בישראל צריך להיות רשום, שהחיים של אזרח במדינת ישראל הם הדבר הכי חשוב.

סופה לנדבר: הכי חשוב מה שהוא אוכל בבוקר, ועם מה שהוא הולך לישון בערב, איך הוא פותח מקרר ואיך הוא אוכל.

סופה לנדבר: הכי חשוב זה אם יש או אין לו מקום פרנסה, ואם הוא יכול להעביר חצי או רבע חודש עם המשכורת שהוא מביא למשפחה שלו.

סופה לנדבר: אני מאמינה, שבכנסת הנוכחית נצליח לא רק להעביר את החוקים, אלא גם לממש אותם.

סופה לנדבר: אני כולי תקווה שסוף-סוף נצליח להקים בית-חולים בעיר אשדוד, למען אזרחי העיר – עיר של 220,000 תושבים.

סופה לנדבר: היו"ר גדעון סער: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אני רוצה להצטרף לתביעה, שעולה מחקיקה מפורשת של הכנסת, שצריכה להיות מיושמת.

סופה לנדבר: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול התחילו בכנסת דיוני התקציב לשנת 2006.

מרינה סולודקין: אנחנו צריכים להצביע מחר, וקשה מאוד לקרוא את כל המסמכים שנתנו לנו.

מרינה סולודקין: אני ניסיתי, יחד עם הצוות הנאמן שלי, לקרוא את עיקרי התקציב ואת חוק ההסדרים.

מרינה סולודקין: לצערי, בתקציב החדש יש כמה ליקויים משמעותיים, ובהם שיעור הקטנת מספר המובטלים.

מרינה סולודקין: היעד שנקבע בתקציב - הקטנת מספר המובטלים ב-0.4% בלבד, אינו מספיק.

מרינה סולודקין: הממשלה חייבת לשאוף להורדת מספר המובטלים בקצב מזורז יותר.

מרינה סולודקין: צמצום התלות של המשק הישראלי בעובדים הזרים - סבורה אני שממשלת ישראל עשתה טעות שלא קבעה יעד מספרי בתחום זה בתקציב 2006.

מרינה סולודקין: את שתי הבעיות האלה, בעיית האבטלה ובעיית העובדים הזרים, חייבים לפתור במקביל.

מרינה סולודקין: ללא צמצום דרמטי במספר העובדים הזרים, אי-אפשר לפתור את בעיית האבטלה במדינת ישראל.

מרינה סולודקין: אני לא מסכימה עם האמירה, הנשמעת לעתים קרובות, שצמצום מספר העובדים הזרים עלול לפגוע במשק הישראלי וליצור מחסור בכוח-אדם בחלק מהענפים – בחקלאות, בסיעוד ובבנייה.

מרינה סולודקין: להיפך, הממשלה הקודמת, בראשות ראש הממשלה שרון ושר האוצר בנימין נתניהו, הצליחה להקטין את האבטלה בראש ובראשונה בזכות הצעדים הדרסטיים שהיא נקטה לצמצום מספר העובדים הזרים.

מרינה סולודקין: לדעתי, צמצום זה הוא ההישג העיקרי של שר האוצר הקודם, בנימין נתניהו.

מרינה סולודקין: גם בתקציב המשרד לקליטת העלייה יש כמה סעיפים בעייתיים, לרבות קיצוצים בלתי מוסברים בתקציב המיועד לקליטת מדענים עולים וגם בתקציב מינהל הסטודנטים.

מרינה סולודקין: אציין שמינהל הסטודנטים מתוקצב לא רק על-ידי משרד הקליטה אלא גם על-ידי הסוכנות היהודית.

מרינה סולודקין: בזמן האחרון הסוכנות צמצמה את השתתפותה במימון מינהל הסטודנטים ב-2 מיליוני דולרים.

מרינה סולודקין: במצב כזה הייתי מצפה שממשלת ישראל דווקא תגדיל את התקציב בסעיף הזה.

מרינה סולודקין: הרי מינהל הסטודנטים עוסק בקליטת דור העתיד של מדינת ישראל, וכל פגיעה בו יש בה משום פגיעה רצינית בעלייה.

מרינה סולודקין: זו פגיעה שמשמעותה פגיעה באינטרסים האסטרטגיים של מדינת ישראל.

מרינה סולודקין: יש לי גם הסתייגות לסעיף 7 לחוק ההסדרים - תיקון חוק הביטוח הלאומי - אבל אני מתכוונת להרחיב בנושא זה בדיון לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

מרינה סולודקין: אני גם לא חושבת שדחייה נוספת ביישום חוק חינוך חינם לילדים חולים, סעיף 59, היא החלטה נכונה.

מרינה סולודקין: לדעתי, חייבים לדון בסוגיה זו פעם נוספת.

מרינה סולודקין: רבותי חברי הכנסת, אני חושבת שתקציב המדינה לשנת 2006 זקוק לכמה תיקונים רציניים לפני שיוצג לקריאה שנייה ושלישית.

מרינה סולודקין: תודה.

מרינה סולודקין: היו"ר גדעון סער: תודה לחברת הכנסת סולודקין.

מרינה סולודקין: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

משה כחלון: באותה לוחמנות.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדרך לכאן אמר לי חבר הכנסת כחלון, שאני אדבר באותה לוחמנות.

יצחק וקנין: האמת היא, אם הממשלה, שמכתיבה את המדיניות החברתית שאנחנו זעקנו עליה בשלוש השנים האחרונות, לא תעשה פעולות הכרחיות וחשובות בנושאים החברתיים, המקום שלנו בממשלה הזאת מיותר.

יצחק וקנין: אנחנו נחטיא את המטרה, ואני לא בטוח שהציבור שנתן בנו אמון, ימשיך לתת בנו אמון.

יצחק וקנין: אני חושב שכל חברי הכנסת מכל סיעות הבית חייבים לתת את דעתם על המציאות החברתית הקשה של שלוש השנים האחרונות.

יצחק וקנין: אני רוצה לומר משהו לחבר הכנסת שנלר, שאינו נמצא פה.

יצחק וקנין: הוא אמר שחוסנו של העם הזה יהיה בכך שניקח את הנושא המדיני ונשקיע בו את רוב המשאבים שלנו בשנים הקרובות.

יצחק וקנין: אם זה הכיוון של הממשלה הזאת, נביא חורבן על החברה הישראלית.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות, כמי שמעורה בחברה הישראלית ומכיר את מצוקותיה הקשות.

יצחק וקנין: יש פתגם ידוע: הניתוח הצליח והחולה מת.

יצחק וקנין: אנחנו אולי יכולים להביא לפריצת דרך עם הסובבים אותנו.

יצחק וקנין: לצערנו, עשינו מהלך קשה מאוד.

יצחק וקנין: כל העם היה שבור ורצוץ מהמהלך הזה של פינוי גוש-קטיף.

יצחק וקנין: אני לא חושב שהתוצאה משביעת רצון.

יצחק וקנין: אנחנו עדיין באותה מציאות של "קסאמים".

יצחק וקנין: ראינו אתמול את מספר היריות מכיוון עזה.

יצחק וקנין: לכן אני לא רואה שגם אם נעשה פריצת דרך גדולה מאוד זה יביא לנו איזו בשורה מבחינה מדינית.

יצחק וקנין: אבל בנושא החברתי, אם נמשיך את המדיניות של הממשלה הקודמת – ואני רוצה להגיד לכם משהו: כל אלה שמדברים על ביבי, אני חושב שתפסנו איזה שעיר לעזאזל.

יצחק וקנין: נכון שהוא היה שר האוצר, אבל מה, ההחלטות בממשלה היו של ביבי לבדו?

יצחק וקנין: ראש הממשלה לא היה שותף לכל מהלך ששר האוצר הביא לו?

יצחק וקנין: תפסו פה איזה שעיר לעזאזל.

יצחק וקנין: יש ביבי, ואפשר לשפוך עליו את כל הזעם שלנו, ובזה אנחנו בעצם מתנערים ממה שאנחנו צריכים לעשות.

יצחק וקנין: אם לא נקבל החלטות ברורות בנושא סל התרופות, בנושא הקשישים, בנושא קצבאות הילדים, אני אומר את זה פה באחריות: אנחנו נגיע למשבר חברתי שיידרשו 20 שנה לתקן אותו.

יצחק וקנין: אני אומר פה לידידי גדעון סער, יושב-ראש הקואליציה בקדנציה הקודמת, שבה כאשר אנחנו זעקנו היו פה שרים שעמדו והטיפו לנו מוסר.

יצחק וקנין: אמרנו: רבותי, החברה עומדת על סף קריסה.

יצחק וקנין: אני חושב שמה שקרה לליכוד הוא בבחינת נורה אדומה.

יצחק וקנין: מפלגה שיורדת מ-40 מנדטים למה שהליכוד קיבל בבחירות האלה – זה לא דבר שקורה בכל יום.

יצחק וקנין: אני לא מדבר על שינוי, שנמחקה לגמרי, שזה כבר יד השם מלמעלה.

יצחק וקנין: אלה דברים שלמעלה משכלנו, שמפלגה עם 15 מנדטים נמחקת.

יצחק וקנין: אבל פה, לליכוד, קרה דבר – נכון שהיה פיצול, אבל עדיין: קדימה זכתה ב-29 מנדטים כי לא הדביקו לה את התווית של ביבי.

יצחק וקנין: הוא בעצם מי שעשה; הוא גזר את הגזירות, אבל כל הממשלה, שחלק מחבריה יושבים היום בממשלה הנוכחית – שרים מקדימה – היו שותפים למהלכים החברתיים.

יצחק וקנין: אני רוצה להגיד לכם, אם לא נדע לעשות מהלכים צודקים לחברה הישראלית – אני אומר לכם, אנחנו מוכרחים לעשות את זה.

יצחק וקנין: יש היום יותר מ-30 מיליארד ש"ח יתרות, שחלקן נובעות מעודף הכנסות וחלקן מחוסר בהוצאות.

יצחק וקנין: היו"ר גדעון סער: חבר הכנסת וקנין, רק מכיוון שדיברת על הליכוד, ולא משנה מה אמרת, אפשרתי לך לחרוג וגם אאפשר לך להמשיך.

יצחק וקנין: אני מסיים.

יצחק וקנין: אני מדבר מכל לבי.

יצחק וקנין: היו"ר גדעון סער: אמרת דברים של טעם.

יצחק וקנין: אני אומר, רבותי, גם לממשלה שאני יושב בה היום – לא תיתכן מציאות שאני אשב בממשלה אם לא נתקן את העוולות האלה.

יצחק וקנין: זה מחויב המציאות.

יצחק וקנין: נכון, רבותי, זאת קריאה ראשונה, ואנחנו מחויבים לה, אבל אוי ואבוי למה שיצא מהתנור לקריאה השנייה ולקריאה השלישית אם לא נתקן את העוולות.

יצחק וקנין: ואני אומר את זה לכל אחד מאתנו פה:

יצחק וקנין: אנחנו מחויבים כלפי החברה הישראלית, אחרת תהיה פה התמוטטות, וכמו שאמרתי: הניתוח יצליח אבל החולה ימות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: היו"ר גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

יעקב כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר הנכבד, אני רוצה להתייחס לתקציב משרד החינוך.

יעקב כהן: אני חושב שכדאי לשחזר קצת את ההיסטוריה.

יעקב כהן: זכור שמשרד הדתות היה קיים עד שנת 2003, וכך היה כל השנים, וכך הבינו כל ראשי הממשלה מאז קום המדינה, שבמדינה יהודית חייב להיות משרד דתות, וזה דבר חיוני.

יעקב כהן: היועץ המשפטי העיר אז שיש בעיה טכנית של כפל תקציבים – משרד הדתות ומשרד החינוך – ולכן חייבים לחבר את הכול ליחידה אחת, מתוך הבטחה ברורה שלא ייגרע באגורה אחת חלקו של התקציב פר-תלמיד.

יעקב כהן: זה היה החזון, אבל לצערנו המציאות רחוקה מאוד מחזון זה, ואני אתן כמה דוגמאות.

יעקב כהן: אם בעבר, לפני שלוש שנים, קיבל תלמיד – קודם סגירת המשרד – 320 ש"ח, כיום התקציב הוא 80 ש"ח בלבד.

יעקב כהן: אם התקציב של המשרד הדתות – לפני סגירתו – היה 1.32 מיליארד, כיום הוא 370 מיליון ש"ח.

יעקב כהן: זה קיצוץ של כ-75% – נשאר רבע.

יעקב כהן: כמו כן, ברשת החינוך הכוללת גני-ילדים, תלמודי-תורה, סמינרים, יש קיצוצים חדים ודוקרניים של עשרות אחוזים.

יעקב כהן: גם בבתי-הספר העל-יסודיים יש קיצוץ בשכר לימוד של עשרות אחוזים.

יעקב כהן: ואם לא די בקיצוצים, הנחיתו על המוסדות קריטריונים ותבחינים בלתי מציאותיים, קשים, בלי שום התחשבות, ביקורות חוזרות ונשנות מצד הרבה גופים, שעולים למדינה כסף חדשות לבקרים, שלא בהשוואה לשום תקציב נוסף.

יעקב כהן: גם המינימום המקוצץ מופיע רק בתור תמיכה, ולכן בחודשים אלה שאין תקציב מקבלים רק מחצית ממנו.

יעקב כהן: מצב המוסדות התורניים הוא אפוא קשה מנשוא, והם עומדים על סף קריסה.

יעקב כהן: בשנת התקציב הבאה המצב עוד גרוע מזה, כיוון שאם בתקציב האחרון יהדות התורה השיגה 290 מיליון שקלים כדי לתקן מינימלית את הנזק והקיצוץ העצום, השנה גם זה איננו.

יעקב כהן: לכן, ברצוני לפנות בשאלה לידידי, חברי תנועת ש"ס: חברי תנועת ש"ס, איך ייתכן שבשנה שעברה, בהצעת התקציב, רצו לתת לכם קרוב למיליארד שקלים, לא כדי שתיכנסו לקואליציה, רק כדי שתצביעו בעד התקציב ללילה אחד, ולא רציתם לקחת את הכסף, וחבל על דאבדין ולא משתכחין, שאת זה קיבלו שינוי.

יעקב כהן: אז היתה טענה שיש ילדים רעבים.

יעקב כהן: היום לא קיבלתם את המיליארד שקל, ולא רק שאתם מצביעים, אתם גם שותפים לקואליציה הזאת בזמן שהחיסרון של מוסדות התורה זועק ומשווע עד לב השמים.

יעקב כהן: לכן אני בטוח - - -

דוד אזולאי: בפעם שעברה אפשרנו לכם להיכנס במקומנו, ואתם ישבתם ולא הבאתם את המיליארד - - -

יעקב כהן: הבאנו 290.

דוד אזולאי: והפעם אתם גם מוכנים להיכנס בפחות מזה, ואנחנו נשמח מאוד שתיכנסו.

יעקב כהן: היתה לנו אז מטרה אחת, לזרוק את שינוי למקום שבו הם נמצאים עכשיו, וזה היה ההליך שעשינו.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת כהן, הביטוי "חבל על דאבדין ולא משתכחין", לשיטתך, לא רלוונטי לגבי שינוי.

יעקב כהן: לא, זה יכול היה ללכת למקומות טובים.

יעקב כהן: זה במקום שילך למקומות טובים יותר.

יעקב כהן: היו"ר גדעון סער: רבותי, הדיון החופשי הסתיים.

יעקב כהן: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

יעקב כהן: לכן אני בטוח שלא עולה בדעתם של ידידי חברי ש"ס לתת יד לתקציב כזה בלי שיתוקנו עיוותים כאלה.

יעקב כהן: לסיום דברי אני רוצה לפנות בפנייה אישית לשר האוצר ולשרת החינוך ולברכם בברכת הצלחה בתפקידם הרם והאחראי, ולקרוא להם בקריאה נרגשת, בשעה זו, בזמן שהאכזבה ממצב מערכת החינוך הכללית היא חזקה ועמוקה, כשבקרב אחוזים ניכרים מהנוער יש אלימות, שימוש בסמים ועוד מרעין בישין: אנא, שמרו על פך השמן הטהור של החינוך היהודי המקורי.

יעקב כהן: זכות היא לכם להתחיל את עבודתכם בצעדכם הראשון במשרד בביטול האפליה בין ילד לילד ובין מוסד למוסד.

יעקב כהן: כולנו אחים אנחנו, ואין סיבה להמשיך את האפליה בין אחד לשני.

יעקב כהן: אני שמח לשמוע ששרת החינוך, בקבלה את המשרד, הביעה נכונות לנקוט שוויון בין כל החוגים שמרכיבים את העם.

יעקב כהן: לכן, החזירו את התקציבים שנלקחו בקדנציה האחרונה; בטלו את הקשיים הבלתי-סבירים שנחתו על המוסדות; הפסיקו את הנוהג המשונה שלפיו המוסדות התורניים צריכים לקבל את החסר, את הכסף שמגיע להם בצדק וביושר, רק בשתדלנות או בהסכמים קואליציוניים.

יעקב כהן: לכן, למען הצלחתכם, זכרו – וכדאי לזכור פרט נוסף:

יעקב כהן: מי שפגע במהלך הקדנציה האחרונה במוסדות התורניים, הוכה והובס.

גלעד ארדן: גם אולמרט פגע.

יעקב כהן: לכן, ודאי לי שאם תזכו להפעיל שוויונות וצדק במערכת החינוך, יהיה זה מרשם בטוח להצלחתכם - והיה זה שכרכם ותראו ברכה בעמלכם.

יעקב כהן: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת יעקב כהן.

גדעון סער: חבר הכנסת יוסף שגאל – אינו נוכח, חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מברך אותך ושמח לראות אותך בתפקיד זה.

גדעון סער: אתה בוודאי יודע שזה תפקיד זמני.

גלעד ארדן: זמני – זמני.

גלעד ארדן: אני מאחל לך שהוא יהיה גם יותר מזמני, אם תחפוץ בכך.

גדעון סער: אני מודה לך.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, אני יושב כאן זה כיומיים ושומע נציגים של הממשלה השמנה, השבעה והדשנה הזאת – כמובן, על חשבון הציבור – באים ומסבירים לכולנו, כולל חברים מהקואליציה, שהתקציב הזה הוא תקציב שהוכן על-ידי בנימין נתניהו, אז מה לנו, חברי סיעת הליכוד, כי נלין ואיך אנחנו בכלל מעזים לחשוב אפילו להתנגד לתקציב הזה.

גלעד ארדן: קודם כול, לפני שממהרים להטיל את האשמה, אני רוצה להזכיר כמה נתונים.

גלעד ארדן: קודם כול, התקציב, תקציב 2006, הוכן, חברות וחברים, לפני למעלה משנה.

גלעד ארדן: לפני למעלה משנה.

גלעד ארדן: הדיון בממשלת ישראל על התקציב הזה, שמונח לפניכם, היה לפני למעלה משנה.

גלעד ארדן: הרבה מהפרמטרים הכלכליים – היום כולנו חכמים בדיעבד ויודעים שיש כסף בקופה, יש עודפי גבייה, ויש כסף לחלק – את כל הנתונים האלו עדיין לא ידענו בוודאות לפני למעלה משנה.

גלעד ארדן: לכן, קודם כול, כשבאים בטרוניות, צריך לזכור שהיה לממשלה הזאת הזמן לנסות – אומנם היא היתה ממשלה זמנית, אבל היא יכלה לעבוד על שינויים בתקציב הזה; היא כבר ראתה לאן הפרמטרים הכלכליים של המדינה הולכים ויכלה להוסיף כמה שהיא רוצה כדי להפוך את התקציב הזה לתקציב שבאמת מתקן הרבה מאוד מהעיוותים – ויש עיוותים חברתיים היום במדינת ישראל – והיא יכלה לעשות את זה כי היא ידעה שיש כסף.

גלעד ארדן: אבל מה?

גלעד ארדן: היו שני מועמדים לראשות הממשלה.

גלעד ארדן: מועמד אחד, עמיר פרץ, שאמר: אני הולך עם אג'נדה חברתית, והיום מסתבר שהאג'נדה החברתית שלו היא לדאוג לחברים שלו.

גלעד ארדן: פעם אחת לחברים שלו בתוך מפלגת העבודה – ואני מצטער בשבילך, מתן וילנאי, שאתה כנראה לא אחד מהחברים האלו, ופעם שנייה – וזו ידיעה טרייה מהימים האחרונים - - -

גדעון סער: למה אתה אומר "כנראה"?

גדעון סער: יש לך איזה ספק בעניין הזה?

מתן וילנאי: - - -

גלעד ארדן: - - - וזו ידיעה טרייה – לדאוג לחברים שלו במשרד הביטחון, הפלא ופלא.

גלעד ארדן: אני הופעתי בהרבה מאוד פאנלים במערכת הבחירות ושמעתי פעם אחר פעם את שלי יחימוביץ ואת עמיר פרץ מסבירים, שברגע שהם יהיו בשלטון, 2 מיליארדי שקלים קיצוץ בתקציב משרד הביטחון זה הדבר המיידי, וכל הכסף הזה ילך לתקציבים חברתיים.

גלעד ארדן: והנה, רק נכנס עמיר פרץ, שכח את האג'נדה החברתית, התאהב בדרגות האלוף שמקיפות אותו, וכבר הוא מסביר לנו שעדיף לפגוע באלמנות צה"ל – כפי שמופיע פה בחוק ההסדרים – ולא לקצץ אפילו בשומן של אלו שמשרתים בקריה.

גלעד ארדן: טוב, זה עמיר פרץ.

גלעד ארדן: ויש לנו מועמד שני, שלצערי גם נבחר לראשות הממשלה, שהסביר לנו שאומנם הוא תמך בכל התקציבים, בכל הצעות התקציב בקדנציה הקודמת, אבל הוא, יש לו גישה אחרת.

גלעד ארדן: הוא ינהל כלכלה עם חמלה.

גלעד ארדן: אני מצטער גם בשביל חברי גדעון עזרא, שגם הוא כנראה לא במכסת החברים הקרובים של המועמד אהוד אולמרט.

גלעד ארדן: אבל זו רק הערת ביניים.

שלום שמחון: מספיק קרוב, מספיק קרוב.

גלעד ארדן: לא מספיק, לא מספיק.

גלעד ארדן: אני הייתי רוצה לראות את גדעון בתפקיד הרבה יותר בכיר.

גדעון סער: עדיין, חבר הכנסת ארדן, עדיין הוא במצב בסדר.

גלעד ארדן: אבל כנראה, כנראה שאהוד אולמרט חושב שחמלה זה אומר לבוא לבקר בבית-תמחוי, גם לאכול על חשבונם את המרק שלהם, ולאחר מכן להביא הצעת תקציב – ופה אני רוצה לחזור על דברים שנאמרו, גם על-ידי חברת הכנסת יחימוביץ.

גלעד ארדן: אני חושב שבחוק ההסדרים הזה נמצא אחד הדברים החמורים ביותר שראיתי אי-פעם בחוק ההסדרים.

גלעד ארדן: אני אומנם הייתי חבר הקואליציה בפעם הקודמת, אבל כשאני ראיתי פגיעה בחוק השילוב, שזה חוק שהיה אמור לסייע לילדים חריגים להשתלב במערכת החינוך הרגילה, אף שהייתי חבר הקואליציה הלכתי נגד הקואליציה וגם עתרתי לבג"ץ וזכיתי בפסק-דין תקדימי.

גלעד ארדן: והנה פה, חברי כנסת חברתיים, כולל חברים כמו חברת הכנסת יחימוביץ, שדיברה על הנושא, וחברת הכנסת נוקד, מוכנים לתמוך בדחייה – רק אני אדייק בשמו של החוק, כי זה חוק חשוב – מוכנים לתמוך בדחייה של חוק חינוך חינם לילדים חולים.

גלעד ארדן: האם אתם יודעים מה זה החוק הזה?

גלעד ארדן: החוק הזה בעצם נועד לתת לילדים חולים, שנמצאים בבית למעלה מ-21 יום, ויכול להיות גם ילד ששבר את הרגל - - -

חיים אורון: גלעד, ביבי הגיש אותו.

גלעד ארדן: נכון, תיכף אני אומר לך מלה גם על זה.

גלעד ארדן: פשוט הפסדת את תחילת נאומי.

חיים אורון: שמעתי – שאתה התנגדת גם לביבי והלכת לבג"ץ.

גלעד ארדן: אני גם אמרתי - - -

גדעון סער: חבר הכנסת ארדן, יש לי עצה בשבילך.

גדעון סער: אתה יכול לענות לחבר הכנסת אורון - -

גלעד ארדן: אבל לא כדאי להתפלמס אתו.

גדעון סער: - - ואני גם אהיה מוכן לא להחשיב את זה במכסת הזמן, אבל אל תחזור על קריאת הביניים שלו עוד פעם, כי לא כל הצופים שמעו את זה.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: בכל אופן - - -

חיים אורון: - - - חבר כנסת ותיק וחבר כנסת מתחיל.

גדעון סער: הוא חבר כנסת מנוסה ומצוין.

גלעד ארדן: תראה, חבר הכנסת אורון, אתה יודע שבמקום שבעלי תשובה עומדים, גם צדיקים גמורים אינם יכולים לעמוד.

גלעד ארדן: אז - - -

חיים אורון: אתה יודע למה?

גלעד ארדן: זה שמישהו פה יתמוך - - -

חיים אורון: - - -

גלעד ארדן: זה שמישהו פה בכנסת יתמוך בדחייה של חוק שאומר שילדים שיושבים בבתיהם כי הם חולים, לא עלינו, ומדובר גם במחלות הקשות ביותר, כנראה - נכון, זה יכול להיות גם מישהו ששבר רגל, אבל ילד שחלה, לא עלינו, במחלת הסרטן, אם הוא ממשפחה אמידה, אז גם זה, כמובן, מצב קשה מאוד, אבל ההורים שלו יוכלו לדאוג לממן לו חינוך.

גלעד ארדן: בא משרד האוצר ובא ראש הממשלה ברשעותו, ואומרים: אף שיש כסף בקופה, אף שאנחנו יודעים את כל הפרמטרים הטובים של הכלכלה הישראלית - שזה כמובן בזכות מספר הימים שהירשזון ואולמרט מנהלים את הכלכלה, אין שום קשר לניהול של נתניהו - אנחנו נמשיך ונפגע בילדים החולים ביותר ולא ניתן להם חינוך חובה.

גלעד ארדן: אז אני שואל אתכם: מישהו יוכל להאמין שלא שיקרתם לבוחרים שלכם ואתם מסתתרים היום מאחורי העובדה שנתניהו הכין – אני רוצה גם להזכיר איזושהי פסקה מהגמרא, דווקא לחברי שומרי המצוות.

גלעד ארדן: הנה, יעיד על כך חבר הכנסת דוד אזולאי.

גלעד ארדן: גם אני בוגר ישיבה.

חיים אורון: איך נתניהו הכניס את החוק?

גלעד ארדן: תשמע, הגמרא אומרת שאדם שהיתה לו כוונה טובה, הקדוש-ברוך-הוא מצרף אותה כאילו הוא עשה את המעשה.

גלעד ארדן: נכון?

גלעד ארדן: ואדם שהיתה לו כוונה רעה, מחכים לראות אולי רגע לפני שהוא היה צריך לעשות את המעשה הוא היה חוזר בו.

גלעד ארדן: לכן, את זה שנתניהו הגיש את התקציב, גם אני יודע.

גלעד ארדן: מה הוא היה מעביר בסוף – אף אחד מאתנו לא יודע.

גלעד ארדן: אנחנו רק יודעים דבר אחד: את כל הגזירות הרעות האלו מביאה היום ממשלת אולמרט בתמיכתו של מר אג'נדה חברתית, עמיר פרץ.

גלעד ארדן: ואם אתם תתמכו בחוקים האלו ובדברים הנוראים שנמצאים כאן – אני לא רוצה לדבר על המלחמה בתאונות הדרכים, שרק היום מבקר המדינה דיבר על כך בדוח שלו, ואין לכך שום תוספת בתקציב - הדברים האלו יירשמו לכם לדיראון עולם.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת גלעד ארדן, וטוב שחתמת בדבר תורה.

גדעון סער: חבר הכנסת מתן וילנאי, בבקשה.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא צפוף פה יותר מדי.

מנחם בן-ששון: אבל איכותי.

מתן וילנאי: איכותי, איכותי מאוד.

מתן וילנאי: כן.

מתן וילנאי: ברגע שג'ומס נכנס, זה בכלל העלה פה את הרף.

מתן וילנאי: אני חייב, לפני שאני אכנס לתקציב, להגיד מלים מספר על הטקס שהיה כאן לציון הניצחון על גרמניה הנאצית.

מתן וילנאי: בשלושת השבועות האחרונים יש לנו מועדים שמתחילים ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, שבוע לאחר מכן יום הזיכרון לחללי צה"ל, ערב יום העצמאות שלנו, והשבוע, ב-9 במאי, ההכרזה, או היזכור, לציון הניצחון על גרמניה הנאצית - יום שאני, בהיותי שר שעסק בענייני סמלים וטקסים בממשלתו של ראש הממשלה ברק, קבעתי כיום אזכור קבוע.

מתן וילנאי: הימים האלה כולם מזכירים לכולנו – ושום דבר לא השתנה עד הרגע הזה - שבכל מקום שיהודים נמצאים בסכנה ויש נשק בידם, הם יודעים להילחם על שלהם ויודעים להגיע להישגים.

מתן וילנאי: מיליון וחצי היהודים שלחמו במסגרת בעלות הברית והצבא האדום במלחמת העולם השנייה, נוסף על לוחמי הגטאות, הם ההוכחה הניצחת לכך.

מתן וילנאי: אנחנו כאן, במדינת ישראל, צריכים לזכור את המסר הזה כל הזמן ולא לוותר בו כהוא זה.

מתן וילנאי: תקציב המדינה - קודם כול, זהו התקציב החסכוני ביותר שראיתי.

מתן וילנאי: חבר הכנסת ארדן, ציינת שדנו בתקציב לפני למעלה משנה.

מתן וילנאי: הספרים שמונחים לפנינו הם מאוקטובר 2005 ועליהם מדבקה "מאי 2006".

מתן וילנאי: זה פטנט לא רע בכלל, שמצביע על משהו בשאלה איך אנחנו עורכים את תקציב המדינה.

מתן וילנאי: אני חייב להתייחס לכמה נקודות.

מתן וילנאי: ראשית, אנחנו רגילים תמיד להתווכח על השאלה כמה הוקצה לכל מקום ומקום, ושכחנו לשאול מה עושים עם התקציב הזה.

מתן וילנאי: שכחנו גם לשאול היום, במאי 2006, מה קרה עם תקציב 2005.

מתן וילנאי: אף שיש חשבים וגזברים ואנשי האוצר בכל פינה במשרדי הממשלה, ואף שמוגש דוח ביצוע של התקציב, אף אחד לא שם לב למיליארדים שמצטברים בקופת המדינה רק מחוסר ביצוע של התקציב בשנה החולפת.

מתן וילנאי: לא מדובר רק על השנה הזאת, אלא על שיטה.

מתן וילנאי: מצטברים מיליארדים רבים, לא מאות מיליונים, באוצר המדינה, כספים שפשוט לא נוצלו.

מתן וילנאי: בעניין הזה צריך קודם כול לקבוע יעדים ולראות כיצד התקציב מנוצל, דבר שאני אעמוד עליו בהמשך, ושנית, צריך לוודא ניצול מלא של התקציב, כי אין דבר רע מזה שנקבע יעד, מעמידים את הכסף ובסופו של דבר לא קורה עם זה שום דבר.

מתן וילנאי: דבר נוסף הוא חוק ההסדרים, שהוזכר כאן כבר יותר מפעם אחת, שכוונתו כאילו להסיר מכשולים בביצוע התקציב, אבל באמת זהו חוק עוקף-דמוקרטיה.

מתן וילנאי: הרבה חוקים קטנים טובים שהכנסת מעבירה, חוק ההסדרים, באותיות קטנות קטנות, מבטל.

מתן וילנאי: למעשה חוק ההסדרים גורם לביטול של עבודת הכנסת ודברים שהאוצר היה נגדם מראש, ודרך חוק ההסדרים הוא גורם לכך שהם לא יתממשו.

מתן וילנאי: עברתי את זה עם חוק הקולנוע, שמשרד האוצר היה נגדו בכל כוחותיו לפני כחמש שנים, ובחוק ההסדרים מצא טריק אחר כיצד לצמצם אותו או לבטל אותו.

מתן וילנאי: היום החוק הזה קיים, עושה סרטים ישראליים נהדרים ותרם תרומה משמעותית לתרבות הישראלית.

מתן וילנאי: חוק ההסדרים תורם תרומה שלילית לתרבות הזאת.

מתן וילנאי: צריך לבטל אותו ולהעביר אותו לחוברת של שישה-שמונה סעיפים ולא יותר מזה, לא ספר שלם שמבטל את כל עבודת הכנסת.

מתן וילנאי: היעדים שצריך להגדיר - צריך להגדיר יעדים ברורים לצמצום האבטלה, צריך להגדיר יעדים ברורים לצמצום העוני, לא כותרות בעיתונים, לא מאמרים במקום כזה או אחר, אלא הגדרה של היעד המספרי, מה התקציב שעומד מולו, מי מופקד עליו, ובמאי 2007 לשאול מה קרה עם הדברים האלה.

גדעון סער: חבר הכנסת וילנאי, הזמן תם ואני אוסיף עוד דקה, מאחר שהקדשת זמן גם לנושא הווטרנים.

מתן וילנאי: מלה אחרונה על אישור התקציב - אכן, בהסכם הקואליציוני נאמר שהמפלגות שמרכיבות את הקואליציה תומכות בקריאה הראשונה, ולכן הודבק הפתק על המלים "אוקטובר 2005" והתאריך הוחלף ל"מאי 2006".

מתן וילנאי: זה בסדר ואנחנו נתמוך.

מתן וילנאי: אני מבין את חברי שיצאו נגד התמיכה הזאת לאור ייקור הלחם ב-7.1%.

מתן וילנאי: אני מבין אותם ואנחנו נתמוך, אבל שיהיה ברור - השאלה הזאת עלתה קודם, לדעתי מספסלי הליכוד - שאם יתברר לי, למתן וילנאי, שכל מה שהובטח נמרח ברמה כזאת או אחרת, אני לא אתן את ידי בקריאה השנייה בעד התקציב הזה.

מתן וילנאי: אני מתכוון לדברים שאותם אני אומר ולדברים שבהם אני מאמין.

מתן וילנאי: אני מניח שהתמיכה בתקציב מחר תעביר אותו לוועדת הכספים והנושאים יטופלו לפי הדברים שהועלו במשא-ומתן הקואליציוני.

מתן וילנאי: אם הם יטופלו, נתמוך, והיה ולא, לא אתן את ידי לעשיית צחוק מהחלטות או מהסכמים שהגענו אליהם במשא-ומתן הקואליציוני.

מתן וילנאי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת מתן וילנאי.

גדעון סער: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

גדעון סער: אחרי שחברת הכנסת נאדיה חילו תדבר, הדיון יסתיים.

גדעון סער: הדיון יימשך מחר בסבב אחרון, שהוא סבב של דובר פר-סיעה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, כששמעתי על ייקור הלחם הלכתי לחפש באתר האינטרנט מה היתה תגובת ש"ס אחרי שהעלו את מחיר הלחם בפעם הקודמת.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת כחלון, אתה יודע שזה 13.40 שקל למשפחה.

מנחם בן-ששון: סמלית אתה צודק.

משה כחלון: אני יודע מה זה.

משה כחלון: פרופסור בן-ששון ידידי, אתה אומנם שייך למפלגה אליטיסטית, אבל אני מאוד מציע לך לא לזלזל ב-13 שקלים.

מנחם בן-ששון: אני לא מזלזל.

מנחם בן-ששון: בוועדת הכספים דיברתי על המשמעות של 13 שקלים.

משה כחלון: אני מאוד מציע לך ולמפלגה שלך.

משה כחלון: מכאן זה נובע.

משה כחלון: אתם מפלגה אליטיסטית.

משה כחלון: הסיגר שמעשנים החבר'ה שלך בממשלה עולה 100-120 דולר - אני לא יודע מה השם שלהם, דיווידסון.

משה כחלון: אני מבין את הניתוק של קדימה, לא שלך באופן אישי; אותך אני מכיר.

משה כחלון: אני מבין את הניתוק של קדימה מה-13 שקלים.

משה כחלון: אני יכול לספר לך מה זה 13 שקלים, ותאמין לי ש-13 שקלים משמעותיים להרבה משפחות.

משה כחלון: ומה תאמר להם על זה שאתם הולכים להעלות עכשיו את מחירי החלב?

משה כחלון: עוד 13 שקלים?

משה כחלון: וכשאתם מעלים את מחירי התחבורה הציבורית?

משה כחלון: אף אחד מהמשפחות של אלה שיושב מסביב לשולחן הזה לא נוסע בתחבורה הציבורית.

חיים אורון: גדעון השתנה כל כך בחצי שנה?

חיים אורון: עד לפני חצי שנה הוא היה ליכודניק ועכשיו הוא קדימה.

משה כחלון: גלעד ואני תמיד התנגדנו לתקציב, לכן אין לנו בעיה.

משה כחלון: אני רוצה לומר לך, שאם גדעון היה משוחרר, הוא היה מצביע נגד התקציב.

משה כחלון: את זה אני אומר מההיכרות שלי אתו.

גדעון סער: חבר הכנסת אורון, אני רוצה להודיע לך הודעה.

גדעון סער: הבלגתי כשקראת את קריאת הביניים, אבל מאחר שנדמה לי שאני חוזה כאן בסצנה מהכנסת הקודמת, אני רוצה להודיע לך הודעה מצערת, אבל חשובה: הליכוד כבר לא בשלטון.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: חבר הכנסת כחלון, בבקשה.

חיים אורון: אני מדבר על אנשי הליכוד ואיך הם מבקרים את התקציב שהם הגישו.

חיים אורון: אין בלתו – ועכשיו.

חיים אורון: ..

משה כחלון: עוד לא התחלתי לדבר וחלפו כבר שתיים וחצי דקות, חצי מהזמן שלי.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, אני רוצה לומר לך משהו.

גדעון סער: חבר הכנסת אורון, הרי אתה תצביע כמו חבר הכנסת כחלון, אז תקשיב לו.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, כדאי לך להקשיב ואני אגיד לך מדוע.

משה כחלון: חלק גדול מחברי הכנסת נעזר בייעוץ שלך ובהכוונה שלך בתקציב הזה.

משה כחלון: אתה פקחת את עינינו בנושא ההונאה הגדולה, ואני מודה שלא הייתי ער לכך, חברת הכנסת יחימוביץ לא היתה ערה לכך ואני מניח שעוד חברי כנסת.

משה כחלון: אתה, עם הניסיון שלך ועם הידע שלך - אתה יודע שיש לי הערכה מאוד גדולה אליך גם בתחום המקצועי, גם בתחום האישי ובכל התחומים - פקחת את עינינו בנושא ההונאה הגדולה, כאשר מוכרים לאנשים כך - תצביעו בראשונה, ובשנייה ובשלישית נשנה.

משה כחלון: אתה בעצמך אמרת - לא אמרת שזאת הרמאות הכי גדולה, אבל אני יכול לומר את זה.

משה כחלון: אתה השתמשת במלים אחרות - שאין להם מהיכן להביא כסף.

משה כחלון: אם הם רוצים להשיג תקציב, הם צריכים לקחת ממקום אחר.

משה כחלון: רוצים להוסיף לחינוך?

משה כחלון: המאבק בפשיעה ייפגע.

משה כחלון: רוצים להוסיף לחד-הוריות?

משה כחלון: הילדים הבריאים ייפגעו, הילדים החולים כבר נפגעו.

משה כחלון: ירצו להוסיף לנושא המשפטים?

משה כחלון: ייקחו משירות בתי-הסוהר או מאיכות הסביבה, גדעון.

משה כחלון: לך אני לא יודע מה נשאר, צריך לבדוק את זה.

מתן וילנאי: יש עוד מה לקחת?

משה כחלון: יש פה מסכת של רמייה וכך רימו את הגמלאים וכך רימו את עמיר פרץ.

משה כחלון: לדעתי, את עמיר פרץ לא רימו, כי עמיר פרץ שיתף פעולה.

משה כחלון: עמיר פרץ הציג את עצמו כמשיח החברתי.

משה כחלון: עמיר פרץ התגלה כמשיח שקר, התגלה כאדם שהתפרק מהערכים החברתיים שלו במהלך 48 שעות.

משה כחלון: ברגע שהוא לא ביקש אף שר חברתי והוא לא ביקש שום הטבה בנושא החברתי; מהססמה של 1,000 דולר, שרק בורא עולם יודע מתי היא תגיע או אם יקבלו אותה בכלל, אבל כססמה היא יפה – עמיר פרץ התגלה כמשיח שקר, שהוביל מערכת בחירות ברמייה, תוך הונאת הציבור.

משה כחלון: הוא הגיע לתפקיד בממשלה, הוא האיש המרכזי בקואליציה, הוא היה יכול לדרוש את משרד האוצר על מנת באמת לעזור לאנשים שהוא הבטיח להם עזרה.

משה כחלון: הוא העדיף את משרד הביטחון, ובמשרד הביטחון הוא יכול לעזור לכל הרעבים בדבר אחד – אולי לשלוח להם מנות קרב או איזה חמישיות שיאכלו.

משה כחלון: מעבר לזה הוא לא יכול לעזור להם.

משה כחלון: שלא יספר סיפורים.

משה כחלון: יש פה הונאה ממדרגה ראשונה.

משה כחלון: אותו דבר לגבי הגמלאים.

משה כחלון: מסתבר שהקבוצה הזאת הלכה וכרתה ברית עם קדימה, שהיא מפלגה אנטי-חברתית לחלוטין.

משה כחלון: הגמלאים, שנכנסו על הנישה החברתית, קיבלו קולות מאנשים שציפו מהם לפעילויות חברתיות.

משה כחלון: לא ראינו שום דבר.

משה כחלון: עברתי על ההסכם שלהם וראיתי: 4 מיליוני שקלים לפעילויות הגמלאים.

משה כחלון: 15 מיליון – למשרד.

משה כחלון: זאת אומרת, 15 מיליון למה?

משה כחלון: ל"וולבו" של איתן, למאבטחים של איתן, ללשכה של איתן, לריהוט של איתן, לכל ה-facilities של איתן, לקופה הקטנה של איתן.

משה כחלון: לזה 15 מיליון שקל.

משה כחלון: לא ראיתי שקל אחד שמגיע לזקנה, לא בדימונה, לא באור-עקיבא ולא בגבעת-אולגה.

משה כחלון: כולם נשארים אצלו במשרד.

גדעון סער: מה עם הזקנה מנהרייה?

משה כחלון: גם הזקנה מנהרייה.

משה כחלון: אף זקנה לא ראיתי, אף גמלאי לא ראיתי.

משה כחלון: גמלאי אחד ראיתי שנהנה מה-15 מיליון האלה – רפי איתן.

משה כחלון: רפי איתן והחבורה שלו.

משה כחלון: והברית שלו עם קדימה הוכיחה שלא היתה לו שום כוונה לעזור לגמלאים.

משה כחלון: הוא גם מפלגה מאוד חשובה בקואליציה.

משה כחלון: הוא יכול היה להוציא הישגים לגמלאים.

משה כחלון: הכול סיפורים, הכול ססמאות והונאה אחת גדולה.

משה כחלון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ראיתי לפי תנועות הגוף שלך שאני חייב לבצע התנתקות מהפודיום.

גדעון סער: תנועות הגוף שלי רק ביטאו הנאה מדבריך, אם מותר לי להסגיר את זה גם מהמקום שבו אני יושב.

גדעון סער: חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, באתי לפוליטיקה לא מזמן.

נאדיה חילו: כלומר, הצטרפתי כחברת כנסת במלוא כוחי ומרצי, אבל במקצועי הקודם, כבר 30 שנה, אני עובדת סוציאלית, ובשבילי כל הדיבורים והמספרים והקיצוצים הם לא עוד נישה סטטיסטית או חישוב מתמטי, אלא נגיעה בנפשן של משפחות מצוקה שאני באופן אישי מכירה אותן היטב, גם בבתים, גם מהילדים.

נאדיה חילו: מאז הוקמה הממשלה במעמד חגיגי מאוד, כשהגעתי הביתה וצפיתי בטקס, נפגמה אצלי התחושה החגיגית.

נאדיה חילו: אני רוצה להודות מעל במה זו שמאז אני בדילמה מאוד מאוד קשה.

נאדיה חילו: לפני שאפרט את הדילמה, אני רוצה להגיד כאן שני דברים.

נאדיה חילו: הגעתי לפוליטיקה והצבתי בפני שתי מטרות בין שאר המטרות: 1.

נאדיה חילו: לקדם את הנושאים החברתיים ולהיות לפה לכל אותן אוכלוסיות שבמשך שנים שירתי אותן במקצועיות ומתוך הזדהות; 2.

נאדיה חילו: הנושא של קירוב לבבות בין ערבים ליהודים.

נאדיה חילו: לפני שאתייחס לתקציב, חובה עלי להזכיר היום, בצער רב, את תוצאות הסקר של המכון לדמוקרטיה, שהצביעו על כך ש-65% מהישראלים תומכים בדרישה שהממשלה תעודד הגירת ערבים מהארץ.

נאדיה חילו: סקר זה ותוצאותיו מאוד מאוד ציערו אותי, אבל גם ה-14% שסבורים שהיחסים בין ערבים ליהודים טובים, גם אחוז קטן זה בעצם נותן לי את ניצוץ התקווה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, אני לא חושבת שזו בעיה של הערבים.

נאדיה חילו: הסקר הזה פוגע בנפש הדמוקרטיה, במוסריות ובערכיות שאמורות לאפיין את המדינה בכלל.

נאדיה חילו: תוצאות הסקר הן לא בעיה של האוכלוסייה הערבית.

נאדיה חילו: לדעתי, צריכים להידלק אורות, ומהבית הזה אמורים לצאת קריאה ומסר חד-משמעי של הוקעת הגזענות ועידוד הסובלנות והחיים המשותפים.

נאדיה חילו: צדק חברתי ושלום חברתי בינינו אינם פחות חשובים.

נאדיה חילו: שלום חברתי גם בין ערבים ליהודים וגם בין עשירים לעניים הוא בעצם אחת המטרות, והוא לא פחות חשוב.

נאדיה חילו: אני היום בספק אם אותו תקציב על סעיפיו יוכל לתת מענה לכל אותן תקוות, או אולי לניצוץ הקטן שהתחלנו להדליק בעיניהם של אלפי ילדים ומשפחות כשהבטחנו להם הבטחות במסע הבחירות.

נאדיה חילו: אני באופן אישי מרגישה סטירת לחי מאוד חזקה בכך שאנחנו אולי נותנים יד לכיבוי אותו ניצוץ שהדלקנו בעיניהן של אלפי משפחות.

נאדיה חילו: אני בהחלט מרגישה כבר כמה ימים רגשות אשמה מאוד מאוד חזקים.

נאדיה חילו: אני בדילמה, ואני עוד לא יודעת, ואם אשאל היום, האם תרימי את ידך או לא – אני לא יודעת.

נאדיה חילו: אני מודעת, גם בתור חדשה - ונתנו לי שיעורי בית מאוד טובים על הנושא של המחויבות הקואליציונית והמשמעת – למרות זאת טרם החלטתי אם אוכל להרים את ידי, וגם אם ארים אותה, אני חושבת שלא רק ידי תרעד, אלא כל גופי ירעד לעיני כל אותם אנשים שמסתכלים עלינו.

נאדיה חילו: שני משפטים לגבי האוכלוסייה הערבית.

נאדיה חילו: אני חושבת שביסוד ההסכמים הקואליציוניים הפעם זיהיתי באמת כוונות מאוד טובות של סגירת פערים בין יהודים לערבים, אסטרטגיה של שוויון, ויש שם סעיפים מאוד ברורים.

נאדיה חילו: סעיפים כאלה לא יכולים להישאר ברמת ההצהרה, כמו כל הסעיפים וכל אותה היסטוריה ממשלתית שאנו מכירים מהעבר.

נאדיה חילו: הם חייבים להיות מתורגמים הלכה למעשה.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים מה יקרה מבחינת אוכלוסיות העוני אם תמומש הצעת החוק התקציבית כפי שהיא מונחת.

נאדיה חילו: גם אם אני לא אשת כלכלה ותקציב, תאמינו לי, עשיתי שיעורי בית וניסיתי לעבור על התקציבים ולהבין, ואני רוצה לתת דוגמה אחת של הסעיף על ביטוח לאומי וקצבאות הביטוח הלאומי.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים היום, אדוני היושב-ראש, ש-60% מאוכלוסיית הילדים העניים הם גם אוכלוסייה ערבית.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים שאם לא יהיה שינוי ממשי בסעיף זה, כשבעצם משנת 2000 אנחנו רואים מדיניות מאוד ברורה של קצבאות הילדים, כשכל שנה ושנה יש נגיסה מאוד אכזרית בתקציבים, ועוד ועוד נתחים, ועוד ועוד ילדים נכנסים מתחת לקו העוני – להיכנס מתחת לקו העוני זה לא איזה קו ישר שאנחנו שמים, אלה ילדים.

נאדיה חילו: ביקרתי במקרה שלשום בבית-החולים "שניידר".

נאדיה חילו: הוזמנתי יחד עם חברות כנסת נוספות וביקרנו במחלקה של ילדים חולי סרטן.

נאדיה חילו: תאמינו לי, שמעתי שם משהו פשוט מדהים, אם אני מסתכלת על הקיצוץ בתחום הבריאות: אין במחלקה כזאת אותם תקנים לילדים, לאחיות, לרופאים, כמו בכל שאר המחלקות.

נאדיה חילו: בלי שום התחשבות בעוצמת המחלה, במשאבים הדרושים, בעול הכספי, בעול הנפשי שמוטל על משפחות ועל ילדים.

נאדיה חילו: גם בסעיפי הבריאות בתקציב אני לא רואה בשורה מאוד טובה לכל אותם משפחות וילדים.

נאדיה חילו: אני לא רואה בשורה לרשויות המקומיות – כל מענקי האיזון שהיו בעבר, כל החלק של מענקי הפיתוח, שהיו בסביבות 100 מיליון בשנת 2000, נשחקו במשך השנים.

נאדיה חילו: ואנחנו יודעים כמה המחירים של התקציב הזה יהיו לנטל על האוכלוסיות מעוטות היכולות, ובהן באופן ספציפי האוכלוסייה הערבית ואוכלוסיית הילדים.

נאדיה חילו: קשה להזכיר את זה, ואף שבעבר ממשלות ישראל – גם בהחלטה 2467 משנת 2000, בהחלטה 769, ולאחרונה החלטת ועדת השרים לענייני האוכלוסייה הערבית בראשותו של ראש הממשלה מר אריאל שרון, שבעצם ביקשה ליישם באופן חד-משמעי את האפליה המתקנת – סגירת פערים; אנחנו רואים שב-2006 אין עדיין מימוש אמיתי של אותה מדיניות.

נאדיה חילו: כמו שאמרתי, אני עדיין מתלבטת, אבל גם אם בסופו של דבר ארים את ידי ואת אצבעי שתרעד, אני רוצה לקוות שב-45 יום, כמו שיידעו אותי, תהיה הצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

נאדיה חילו: אם אז לא יחולו שינויים מאוד רציניים שימשיכו - - -

משה כחלון: לא יחולו.

נאדיה חילו: חייבים.

נאדיה חילו: - - - אנחנו נקיים על זה דיונים ונגיש את ההצעות שלנו.

נאדיה חילו: לא נוכל למעול באמונם של אלפי משפחות וילדים - -

משה כחלון: עמיר פרץ כבר מעל.

נאדיה חילו: - - ולכבות על מצפוננו את אותו ניצוץ שהצלחנו להדליק, ותאמין לי – הצלחנו להדליק אותו בעיניהם של משפחות ואלפי ילדים; ואני מדברת על שטח, אני לא מדברת על במה או על אולימפוס - - -

משה כחלון: לקח לכם שנתיים להדליק אותו, ולילה אחד לכבות אותו.

נאדיה חילו: אם באמת לא יהיה שינוי - - -

משה כחלון: כבר כבתה להם התקווה.

נאדיה חילו: אני מאמינה שבכל זאת אנחנו אמורים להשאיר את התקווה, ולא רק להשאיר אותה בעיניהם ולשאת אותה, אלא לממש אותה הלכה למעשה.

נאדיה חילו: זה יקטין את הפער בין עשירים לעניים, בין ערבים ליהודים, ויקרב ביניהם, ואולי סוף-סוף נוכל להגיד שהנה השלום החברתי, שהוא חשוב בעיני לא פחות מהשלום המדיני.

נאדיה חילו: אין שלום חברתי.

נאדיה חילו: אני לא רואה שלום חברתי.

נאדיה חילו: כקולגה של עובדים סוציאליים אני מקבלת מאות טלפונים בימים האלה, שאומרים לי שהמחויבות שלי לעובדים הסוציאליים שמתמודדים – ואני יודעת כמה הם מתמודדים ולא מצליחים לתת מענה לאוכלוסיות רווחה כאלה ואחרות שיום-יום גדלות, ומטילים עליהם מאות ומאות תיקים - - -

גלעד ארדן: למה לא דרשתם את תיק הרווחה במשא-ומתן?

נאדיה חילו: אני יודעת שאני אשב בוועדת העבודה והרווחה - - - היו"ר גדעון סער: חברת הכנסת נאדיה חילו, אני אגיד לך את האמת?

נאדיה חילו: את נשאת נאום נהדר שהוא באורך של שני נאומים - -

משה כחלון: - - - היו"ר גדעון סער: - - סקרת פה החלטות ממשלה, עשית עבודה יסודית, אבל הזמן מזמן חלף.

נאדיה חילו: אני רוצה להודות לאדוני שאפשר לי – כי באמת ראיתי שהזמן חלף – בלהט המעורבות הרגשית שלי.

נאדיה חילו: אני באמת מודה לך, ואני בהחלט מקווה שבסופו של דבר תהיה סגירת פערים בין כל השכבות בתקציב הנוכחי של 2006.

נאדיה חילו: תודה רבה, אדוני.

נאדיה חילו: היו"ר גדעון סער: תודה לחברת הכנסת חילו.

נאדיה חילו: יהודים וערבים תמיד יחיו יחד בארץ-ישראל.

נאדיה חילו: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

נאדיה חילו: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ב באייר התשס"ו, 10 במאי 2006, בשעה 11:00.

נאדיה חילו: ישיבה זו נעולה.