ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה העשירית של הכנסת השבע-עשרה, 2006-05-16 00:00

קולט אביטל: חברי חברי הכנסת, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

קולט אביטל: היום יום שלישי, י"ח באייר התשס"ו, 16 בחודש מאי 2006.

קולט אביטל: על סדר-היום: הודעה למזכיר הכנסת.

קולט אביטל: בבקשה, מזכיר הכנסת.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי חברת הכנסת זהבה גלאון ביקשה להסיר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – קביעת הרכב לאחר קבלת הערעור), התשס"ו-2006, שמספרה פ/34.

אריה האן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הסעיף השני על סדר-היום: נאומים בני דקה.

קולט אביטל: אני מבקשת מחברי הכנסת הנוכחים והמעוניינים לנאום ללחוץ על כפתור הנוכחות.

קולט אביטל: ראשונת הנואמים - חברת הכנסת נאדיה חילו.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, בחרתי היום, בדקה שיש לי, לספר את סיפורם של 15 ילדים קטנים, חסרי ישע, שנאלצים יום-יום לעבור מסכת עינויים שגורמת להם נזקים נפשיים בדרכם לבית-הספר, בסדר-היום הרגיל שאמור להיות להם בדרכם לבית-הספר.

נאדיה חילו: הילדים האלה הם ילדים פלסטינים, שמלווים מדי יום בחמישה ג'יפים ובהרבה מאוד חיילים.

נאדיה חילו: כל מה שרוצים הילדים האלה הוא ללכת לבית-הספר בשלום, לחזור ולנהל חיים רגילים.

נאדיה חילו: אני חושבת שהבעיה הזאת היא לא רק בעיה בסיסית של משפחות פלסטיניות או של ילדים פלסטינים, זו בעיה בסיסית שלנו, של כולנו.

נאדיה חילו: זו פגיעה מוסרית, פגיעה בילדים חסרי ישע, שהופכת אותם לקורבנות.

נאדיה חילו: תאמינו לי, אם הסיפור הזה היה קורה לילדים אחרים – אני מאוד רגישה לכל הילדים – גם יהודים, הייתי מתייצבת פה היום ומשמיעה את קולי ואומרת את אותם דברים, אבל לא יעלה על הדעת לעזוב את העניין הזה בלי שהבית הזה ייתן את דעתו עליו.

נאדיה חילו: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, סמוך לכנסת שובתים רעב אנשים, אזרחי המדינה, שהם חולי סרטן המעי הגס.

זבולון אורלב: חלקנו גם ביקרו אותם.

זבולון אורלב: מדובר בשמירת חיים, שהיא ערך נעלה ביותר.

זבולון אורלב: באולם המליאה הזה אנחנו מדברים על כסף רב מאוד, מאות מיליונים ומיליארדים.

זבולון אורלב: אני חושב שאם הכנסת היתה יכולה להתאחד, כל חלקי הבית, כדי לפתור בעיה ספציפית, שגם איננה עולה מאות רבות של מיליונים, בסכום זעיר יחסית היה ניתן לפתור את הבעיה.

זבולון אורלב: זה מוזר מאוד שבשעה שהמדינה מקבלת הכנסות של מיליארד דולר ממכירת מפעלי "ישקר", ובשעה שדנים בהקצבות למטרות כאלה ואחרות, לא מוצאים את הפתרון.

זבולון אורלב: זה לא עניין לקואליציה ואופוזיציה וכדאי להתאחד בעניין הזה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת רן כהן.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בחרתי לדבר על קצבאות הילדים, שהן דבר מבורך מאוד.

סופה לנדבר: אחרי שהוסיפו לקצבאות של משפחות ברוכות ילדים – 4 פלוס – וזה דבר מבורך, הרי 86,000 משפחות יקבלו תוספת בקצבאות ילדים ו-148,000 משפחות יישארו בלי תוספת.

סופה לנדבר: אני אומרת שכל משפחה, ולא משנה כמה ילדים יש במשפחה, צריכה תוספת כזאת, משום שמישהו מהחכמים אמר שבכל ילד חבוי מוצרט, וכדי לפתח את הכשרון של הילד, המשפחה צריכה כלים.

סופה לנדבר: כנסת נכבדה, אנחנו צריכים לשקול שלכל משפחה שיש בה ילדים תינתן תוספת לקצבאות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, בכנסת השש-עשרה לקחתי על עצמי לטפל בבעיה כאובה וחשובה ביותר, שלא זכתה עד אז לתשומת לב ראויה – תופעת ההתאבדויות של חיילים בצה"ל.

רן כהן: החלטתי לקדם את הנושא תוך שימוש בכלי הפרלמנטרי הזה של נאומים בני דקה, כדי להאיר את התופעה ולציין מקרי אובדנות בצה"ל.

רן כהן: ההתאבדויות, גברתי, הן סיבת המוות מספר אחת בצה"ל.

רן כהן: לא ייאמן.

רן כהן: מדי שנה מתאבדים בממוצע 35 חיילים וחיילות, כלומר, כל עשרה עד 14 ימים בממוצע מתאבד חייל בצה"ל.

רן כהן: מספר החיילים המתאבדים גבוה ממספר החיילים ההרוגים מכל סיבה אחרת - פעילות מבצעית, תאונות דרכים או אפילו תאונות אימונים.

רן כהן: צה"ל יכול לעשות הרבה יותר.

רן כהן: לצערי הרב, אף שבעבר הוא הוכיח שכשהוא מתמודד הוא יכול להקטין את מספר הקורבנות באסונות אחרים, בנושא הזה לא מושקע אפילו חלק קטן מהמאמץ המושקע במניעת תאונות אחרות.

רן כהן: ניתן להעתיק דרכי פעולה ממדינות אחרות, והוכחנו את זה כאן במליאת הכנסת.

רן כהן: אנחנו, ככנסת ישראל, דורשים מהצבא לעשות הרבה יותר.

רן כהן: בכנסת השש-עשרה הצלחנו להגיע למצב שבו, בעקבות הפעילות במליאה ובוועדת החוץ והביטחון, צה"ל התעורר ולקח על עצמו לעשות פעולות הרבה יותר ניכרות בעניין.

רן כהן: אנחנו נמשיך במאבק הזה עד שנגיע למצב שבו מספר ההתאבדויות ישאף לאפס.

רן כהן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, ואחריו – חבר הכנסת שרוני.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהזדמנויות הללו אני אדווח על ממצאים של הישגי המחקר של הקהילה האקדמית בישראל – כל פעם מחקר אחד בתחום העיוני ומחקר אחד בתחום הניסויי.

מנחם בן-ששון: בשורה טובה יש לי לחברי הכנסת.

מנחם בן-ששון: בשעות הללו ממש נחתם מסמך הסכמה בין 11 המדינות השותפות לניהול הארכיב הגדול ביותר לתולדות מלחמת העולם השנייה והשואה בבאד-ארולסן.

מנחם בן-ששון: הישיבה מתקיימת לא בגרמניה, אלא בלוקסמבורג.

מנחם בן-ששון: ההסכמה היא הסכמה של כל המדינות.

מנחם בן-ששון: בבוקר שלחנו להן בקשה שהמסמך ייחתם על דעת כולן.

מנחם בן-ששון: בדקות הללו, ממש לפני שנכנסתי, קיבלתי הודעה שההסכם נחתם בראשי-תיבות, ובעוד כמה שבועות המדינות תקבלנה את ההסכם לאשרור.

מנחם בן-ששון: 50 מיליון מסמכים ייפתחו לחוקרים.

מנחם בן-ששון: ההודעה השנייה היא מהתחום הניסויי.

מנחם בן-ששון: חוקרים באוניברסיטת תל-אביב, ובשיתוף עם חוקרים מאוניברסיטת וושינגטון, פרסמו בגיליון אפריל של Journal of Clinical Investigation, קבוצת המחקר בראשותו של דן גזית, דרך למצוא שיטות לריפוי פגיעות בשלד באמצעות תאי גזע מהונדסים.

מנחם בן-ששון: בהתחשב בידע המוגבל שקיים כיום לגבי הפיכתם של תאי גזע בוגרים לתאי גיד, זה מחקר שהוא פריצת דרך, משום ש-200,000 חולים בצפון-אמריקה, למשל, סובלים מבעיות כאלה.

מנחם בן-ששון: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה על הבשורות הטובות.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו – חבר הכנסת גפני.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת את הבעיה האקוטית והדחופה ביותר – חולי סרטן המעי הגס, אשר נמצאים בסביבה שלנו כבר כמה ימים.

משה שרוני: זה עניין אנושי וזה דחוף.

משה שרוני: צריך להתייחס לנושא הזה בצורה רצינית ביותר.

משה שרוני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה גפני, ואחריו – חבר הכנסת מיכאלי.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, לפני ימים מספר הושחת בית-הכנסת הגדול בפתח-תקווה בצלבי קרס ובכתובות אנטישמיות על רצפת בית-הכנסת, על דלת בית-הכנסת, על ספרי התורה, על ארון הקודש.

משה גפני: לפני שבוע - צלבי קרס והשחתה בבית-ספר בפתח-תקווה.

משה גפני: המעשים הוונדליים האלה מצטרפים לשרשרת ארוכה של מעשים חמורים שנעשים בעיר פתח-תקווה.

משה גפני: אינני יודע מה עומד מאחורי העניין הזה, אבל בעיר כמו פתח-תקווה, עיר עברית, יהודית, שנמצאת במרכז הארץ, עיר גדולה, כשהתופעה הזאת, שמזכירה ימים אפלים בהיסטוריה של העם היהודי, חוזרת על עצמה באופן הכי חמור, ועד היום המשטרה איננה שמה את ידה על הפושעים, העבריינים שעשו את זה - אני חושב שהדבר הזה חמור, וצריך לטפל בעניין הזה בכל הדחיפות ובכל החומרה.

משה גפני: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת ליצמן.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, היום אנחנו ביום ל"ג בעומר, זה יום ההילולה של ר' שמעון בר יוחאי ויום חג הוא לישראל.

אברהם מיכאלי: אני, לצערי, מעלה פה נושא שאנחנו שומעים עליו בחדשות מדי שעה - הקטל בדרכים, והנושא הזה הפך להיות באמת טרור במדינה.

אברהם מיכאלי: לצערנו, ביומיים-שלושה האחרונים אנחנו נתקלים בכמות אדירה וחריגה של הרוגים ונפגעים קשים בתאונות דרכים.

אברהם מיכאלי: שמענו רק לפני שעה-שעתיים בחדשות, שרק היום משעות הבוקר נהרגו שלושה אזרחים - תינוקת בת שנתיים, יהודי מבוגר בן 74 וכנראה בחור צעיר בן 30, הולך רגל.

אברהם מיכאלי: לצערנו, אנחנו שומעים כל הזמן שהכנסת והמחוקק והממשלה מתגייסים נגד הקטל בדרכים ולמלחמה בו בתוכניות שונות, אבל אנחנו, ככנסת השבע-עשרה, כנראה נצטרך להציב את הנושא הזה בסדר-היום אפילו במקביל לתוכניות מדיניות וביטחוניות של מדינת ישראל וכנסת ישראל.

אברהם מיכאלי: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב ליצמן.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת אלדד.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מתבשרים יום-יום על כמויות עצומות של כסף שיש למדינה.

יעקב ליצמן: כל יום עסקה חדשה, צמיחה של 6%, 8%, אנחנו לא יודעים גבולות, ברוך השם.

יעקב ליצמן: לכן הגיע הזמן להתחלק קצת עם העניים, ולתת גם לגמלאים, גם לנכים, גם לקצבאות הילדים, לכל מי שמתחת לקו העוני.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה חכם שיגידו שאנחנו מוגבלים בהוצאה של 1%, ובגלל זה צריך לכסות את הגירעון ולתת יותר לכיסוי חובות.

יעקב ליצמן: לא יקרה שום דבר, אחרי סבל של שלוש שנים, אפילו סבל אכזרי לעניים, למשפחות חלשות - הגיע הזמן לתקן את המצב.

יעקב ליצמן: יש הרבה כסף לכסות את זה.

יעקב ליצמן: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אריה אלדד.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת חנין.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום העצמאות האחרון התקיים בבית הנשיא טקס לחיילים מצטיינים.

אריה אלדד: חננאל דיין היה חייל מצטיין בטקס הזה.

אריה אלדד: הוא חייל קטן.

אריה אלדד: הוא איש צוות טנק.

אריה אלדד: הוא לא מפקד גדול, אבל הוא חייל מצטיין.

אריה אלדד: והוא הצדיע לרמטכ"ל, כי הרמטכ"ל הוא החייל הכי בכיר בצבא, וחננאל דיין הוא חייל טוב, הוא מצדיע למפקד.

אריה אלדד: אבל הוא לא חבר של הרמטכ"ל והוא לא אוהב אותו, כי בעיניו הרמטכ"ל ייצג את החלק הבלתי-מוסרי והבלתי-מוצדק של צה"ל בגירוש היהודים, והוא לא לחץ את ידו של הרמטכ"ל.

אריה אלדד: אז מה קרה?

אריה אלדד: הוא עדיין חייל מצטיין, גם אחרי שהדיחו אותו מהגדוד וגם אחרי ששחררו אותו מצה"ל.

אריה אלדד: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דב חנין.

קולט אביטל: אחריו – חברת הכנסת רונית תירוש.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בדרך כלל הכנסת עוסקת בצעקה על דברים לאחר מעשה.

דב חנין: אני רוצה הפעם להקדים אזהרה לפני מעשה.

דב חנין: אנחנו שומעים בעיתונים הדלפות על צוות במשרד התמ"ת ששוקד על תוכנית להרחבת תוכנית ויסקונסין.

דב חנין: תוכנית ויסקונסין, שהתחילה כניסוי, היא ניסוי שכשל, וכשל בגדול.

דב חנין: אני יודע שבכנסת הזאת שותפים לדעה הזאת חברים מכל קצוות הבית.

דב חנין: אני הזהרתי את שר התמ"ת, שמכינים לו את מחטף הלחם השני בדמות הרחבת תוכנית ויסקונסין.

דב חנין: אני חושב שזו ההזדמנות לבית הזה להביע את התנגדותו להרחבתה של תוכנית שפוגעת קשות במובטלים, בנשים, במקבלי קצבאות הבטחת הכנסה, וזה הזמן לומר לשר התמ"ת, שהגיע סופו של הניסוי הזה, ואנחנו מסכמים אותו בכישלון, ומסכמים אותו כמה שיותר מוקדם.

דב חנין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת תירוש, ואחריה – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בחרתי להעלות היום את הנושא של אחוזי הזכאות לבגרות, כפי שפורסמו הבוקר.

רונית תירוש: לצערי, ולצערם של כולם, אני מניחה, יש ירידה בשיעור הזכאים, ירידה שעוד צריך ללמוד את סיבותיה, אבל אין ספק בדבר אחד, ולכן בחרתי להעלות את הנושא כאן ועכשיו.

רונית תירוש: הקיצוץ המתמשך בתקציבי החינוך פגע קשות ביכולת ההכנה של התלמידים.

רונית תירוש: הפגיעה היתה בעיקר בחטיבות העליונות, ולפיכך התוצרים והתוצאות של הקיצוצים הללו נראים לעין מייד.

רונית תירוש: אני מנצלת את ההזדמנות לקרוא לכולם, חברי אופוזיציה וחברי קואליציה, כי אני חושבת שבנושאי חינוך לא צריכה להיות הפרדה בנושא:

רונית תירוש: אסור להמשיך לתת יד אם וכאשר – ואני מקווה שזה לא יקרה - יוחלט על קיצוצים נוספים בחינוך.

רונית תירוש: יתירה מזו, אני מבקשת לקרוא לכולם, גם בוועדת הכספים, גם בוועדות אחרות, לתמוך בהוספת תקציבים למערכת, כמובן, תוך דרישה של עמידה ביעדים מצופים.

רונית תירוש: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת שמואל הלפרט.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אתמול התפרסם בעיתון "המודיע", שנמשכים החפירות, החורבן וההרס בבית-העלמין הישן בווילנה.

שמואל הלפרט: משלחת בראשות הגאון הרב שלזינגר מלונדון, שביקרה בבית-העלמין הישן בווילנה, נדהמה מהפגיעה וההרס בקברים גם בעת ביקורם.

שמואל הלפרט: בשטחו הגדול של בית-העלמין יש איצטדיון ובריכת שחייה.

שמואל הלפרט: משלחת הרבנים דרשה מממשלת ליטא להקפיא את כל העבודות הנעשות במקום, אולם הם סירבו לבקשת המשלחת.

שמואל הלפרט: בית-העלמין הישן בווילנה הוא אחד מאלפי בתי-עלמין שחוללו במשך השנים; וטמונים בהם מיליוני יהודים.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, ממשלת ישראל חייבת להוקיע ולמחות נגד המדינות הפוגעות בבתי-העלמין ובקברי ישראל ברחבי העולם.

שמואל הלפרט: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טאהא, ואחריו – חברת הכנסת שרה מרום.

קולט אביטל: חברת הכנסת שרה מרום, בבקשה.

שרה מרום שלו: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, תאונות הדרכים הן אחת הבעיות הקשות והכואבות ביותר במדינת ישראל.

שרה מרום שלו: מהיום, ובכל שבוע, אני אקריא במליאה את שמות הנספים בתאונות הדרכים בשבוע החולף.

שרה מרום שלו: בשבוע שעבר נהרגו בכבישי הארץ שמונה בני-אדם: נסים פדידה, בן 49, מבת-ים.

שרה מרום שלו: מיכאל ליבשיץ, בן 41, משילה.

שרה מרום שלו: מוטל מיזוס, בן 39, משילה.

שרה מרום שלו: ליאור שריקי, בן 18, מירושלים.

שרה מרום שלו: חביב ממן, בן 33, מצפת.

שרה מרום שלו: ליאוניד גולדמן, בן 33, מפתח-תקווה.

שרה מרום שלו: אכרם זובידאת, בן שש, מסח'נין.

שרה מרום שלו: אמיר לוי, בן 20, מזיכרון-יעקב.

שרה מרום שלו: השבוע, מתחילת השבוע עד היום, כבר יש לנו 11 הרוגים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

קולט אביטל: אני מצטערת, אני מבינה שהוא כבר דיבר.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

קולט אביטל: יעקב מרגי (ש"ס): גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, התבשרנו על צמיחה של קרוב ל-7%, ואני שמח שהבשורה הזאת הגיעה כשיש ממשלה חדשה שמצהירה, לא כקודמתה, שהפעם כולם ייהנו מפירות הצמיחה.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בחוץ שובתים רעב חולי סרטן המעי הגס.

קולט אביטל: ועדת הסל קבעה סדרי עדיפויות בשווי של כ-460 מיליון ש"ח.

קולט אביטל: לעניות דעתי ולמיטב הערכתי, העלות האמיתית הינה הרבה פחות מכך.

קולט אביטל: אני קורא מכאן לכל חברי הכנסת להרים את הכפפה ולפתוח סוף-סוף לבדיקה – אחת ולתמיד ולא לפחד – את מחירי התרופות, המחירים שבהם רוכשות הקופות את התרופות ולא המחיר שקובעים לנו בוועדת הסל, שהם תמיד מחירים מופרזים, פי-שניים או פי-שלושה, אם לא יותר.

קולט אביטל: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, סח'נין היא יישוב ותיק בצפון הארץ.

חנא סוייד: לפני כעשר שנים הוא קיבל מעמד של עיר.

חנא סוייד: האוכלוסייה של סח'נין היא 26,000-27,000 תושבים, ובעיר פעלו עד לאחרונה משרד אחד - לשכת תעסוקה - ודסק קדמי, לא סניפון ולא סניף של הביטוח הלאומי.

חנא סוייד: לצערי הרב, לפני כחודש החליט מי שהחליט במשרד הרווחה להעביר את לשכת התעסוקה מהעיר לאזור התעשייה שבתחום המועצה האזורית משגב, שהוקמה בשנת 1980 בערך, ואת הסניפון, את הדסק הקדמי של הביטוח הלאומי - לעיר כרמיאל.

חנא סוייד: העיר סח'נין נשארה, בעצם, ללא כלום.

חנא סוייד: עיר שאין בה כל סימן של עיר - לא תחבורה ציבורית, לא מבנה ממשל, לא מבנה בריאות, וכל הסימנים של ממשל.

חנא סוייד: אני דורש מהממשלה ומכל חברי הכנסת להפעיל את השפעתם על מנת להחזיר את שני הדברים האלה, את שני המשרדים, לעיר סח'נין.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אחריו - חבר הכנסת זכור, ואחריו - חבר הכנסת מרציאנו.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, זה ימים מספר שמונה רשויות מקומיות ערביות בגליל מצויות בשביתה.

טלב אלסאנע: היישוב טובא בגליל, ביר-אל-מכסור, ערב-א-שיבלי, זרזיר, כעבייה-טבאש - - קריאה: - - -

טלב אלסאנע: זה קשור ביחד.

טלב אלסאנע: - - ובועינה-נוג'ידאת.

טלב אלסאנע: הרשויות האלה עומדות בפני קריסה מאחר שאינן מצליחות להעניק את השירות או לשלם משכורות.

טלב אלסאנע: זה אחד המשברים ואחד המחדלים של השלטון המרכזי, שאינו מטה אוזן לבעיות האמיתיות של השלטון המקומי.

טלב אלסאנע: אי-אפשר להעמיד ראשי רשויות בפני גזירה שהם לא יכולים לעמוד בה וגם לגלות אטימות כאשר פונים ומעלים את התביעות האלה מול משרד הפנים.

טלב אלסאנע: לצערי הרב, העניין לא זכה אפילו להתעניינות תקשורתית הכי קטנה, אף שמדובר באלפי תושבים המתגוררים ביישובים האלה.

טלב אלסאנע: היום, כאשר ניסיתי להעלות את הנושא במסגרת דיון בהצעה דחופה, הופתעתי שבוועדת הכנסת אין רגישות לבעיות חברתיות כגון אלה של השלטון המקומי, של התושבים, של העובדים שאינם מקבלים את שכרם.

טלב אלסאנע: אני מעלה את זעקתם ואני פונה למשרד הפנים לשבת עם ראשי הרשויות, לקיים דיון ולפתור את הבעיה כמה שיותר מוקדם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת עבאס זכור.

טלב אלסאנע: אחריו - חבר הכנסת מרציאנו.

עבאס זכור: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, אני מנצל את הדקה הזאת כדי לדבר על החלטת בית-המשפט העליון בנושא איחוד המשפחות – הוא אישר את החוק המונע איחוד משפחות.

עבאס זכור: החוק הזה הוא חוק גזעני ולא אנושי.

עבאס זכור: בית-המשפט החזיר את הכפפה לכנסת.

עבאס זכור: כולי תקווה שכולנו נפעל במהירות לשינוי החוק הגזעני הזה.

עבאס זכור: אני מאמין שהשארת החוק הזה תביא לייאוש של אלפי המשפחות המחכות לאיחוד.

עבאס זכור: אני מבקש שכולנו נפעל ונעשה את כל המאמצים לאחד את המשפחות.

עבאס זכור: תודה.

עבאס זכור: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

עבאס זכור: חבר הכנסת מרציאנו, ואחריו - חבר הכנסת מגלי והבה.

יורם מרציאנו: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להאיר את עיניהם של חברי חברי הכנסת ולציין תופעה שקורית בחברה הישראלית זה כשנתיים, ולפחות חברי הדתיים פה יודעים שהלנת שכר, גם על-פי ההלכה היהודית, היא דבר נורא ואיום.

יורם מרציאנו: שמענו פה את חבר הכנסת טלב אלסאנע, שדיבר על שמונה רשויות מקומיות במגזר הערבי.

יורם מרציאנו: אני יכול לומר שמעבר לרשויות במגזר הערבי, מדובר על עשרות מועצות דתיות.

יורם מרציאנו: אתמול ביקרתי באיגוד ערים לכבאות איילון, שירותי חירום, שנותן שירותי כבאות, וזה כמה ימים שובתים שם עקב אי-קבלת המשכורות.

יורם מרציאנו: אני חושב שלנו, חברי הכנסת בבית הזה, אסור להסכים לתופעה שעובד שקם בבוקר, הולך לעבוד, עושה את עבודתו נאמנה, ולא מקבל את שכרו בסוף החודש.

יורם מרציאנו: אני חושב שהכנסת צריכה לתת את דעתה לעניין רגיש זה.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה.

קולט אביטל: לאחר מכן - חבר הכנסת ארדן.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לברך פה את תלמידי בית-הספר התיכון "לב הגליל", כסרא-סמיע.

מגלי והבה: ברוכים הבאים.

מגלי והבה: הם יושבים פה ביציע, כמובן.

מגלי והבה: אני רוצה להתייחס לתוצאות הבגרות, שהמנכ"לית לשעבר, חברת הכנסת תירוש, התייחסה אליהן - - - קריאה: לשעבר - - -

מגלי והבה: לשעבר, אל תהיה מוטרד - יושב-ראש ועדת הפנים.

מגלי והבה: אנחנו ראינו שיש נפילה בהישגי התלמידים, במיוחד במגזר הערבי, ב-6.6%, ואין לתלות את הנושא הזה רק בקיצוץ התקציב, אלא צריך לבחון מחדש את כל מערכת החינוך בשלטון המקומי, במגזר הערבי בכלל, וללכת על הטיפול הנקודתי, שבחלקו הצלחנו להוכיח שאפשר לשפר את תוצאות הבגרות על-ידי הפניית המשאבים ועל-ידי טיפול נכון, נקודתי, באותם בתי-ספר.

מגלי והבה: זו הקריאה שלי לשרת החינוך: שתטפל בהישגי התלמידים בכל בתי-הספר בישראל.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: היו"ר קולט אביטל: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שהזכירו חברי קודם, גם היום נהרגו בתאונות דרכים בכבישי ישראל, מהבוקר, כבר שלושה אזרחים, ובהם תינוקת.

גלעד ארדן: לצערי הרב, כלי התקשורת עוסקים בנושא הזה רק כאשר מצטבר מספר הרוגים גדול ביום אחד.

גלעד ארדן: זו זכותם, אבל זה לא פוטר לא את הכנסת ולא את הממשלה מלעסוק בנושא הזה יום-יום.

גלעד ארדן: לצערי הרב, מבקר המדינה אמר בדוח האחרון שלו, וזו אולי האמירה החשובה ביותר: מעולם לא הוגדרה המלחמה בתאונות הדרכים כיעד לאומי, על-ידי אף ראש ממשלה, ולא משנה מאיזו מפלגה.

גלעד ארדן: ביום שזה יקרה, ואני קורא לראש הממשלה אהוד אולמרט להכריז על הנושא הזה - ביום שזה יקרה וראש ממשלה, בכל ישיבת ממשלה, או לפחות פעם בחודש, יבקש דיווח מהשרים שלו, נפסיק לראות תופעות שלפיהן תמיד הנושא הזה נדחק לשוליים, תמיד כשיש קיצוץ תקציבי קודם כול מורידים במשמרות הזה"ב, או כשמקצצים למשטרה תקנים זה קודם כול יורד ממשטרת התנועה.

גלעד ארדן: החוצפה הגיעה עד כדי כך, שכשהוגשה סוף-סוף תוכנית לאומית למלחמה בתאונות הדרכים על-ידי ד"ר שיינין, הממשלה רוצה להשית את המימון שלה על הציבור על-ידי תוספת אגרה, שאזרחי המדינה יממנו את המלחמה בתאונות הדרכים.

גלעד ארדן: כאילו לא מספיקים המיליארדים שהאזרחים משלמים במסים על דלק ועל קניית רכבים חדשים.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה.

גלעד ארדן: אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים אמסלם, בבקשה.

גלעד ארדן: דקה לרשותך.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התפרסמה בעיתונות החלטת בג"ץ לבטל גט שניתן על-ידי בית-הדין הרבני, הואיל ובג"ץ שלל את הראיות שעליהן התבססה החלטת בית-הדין.

חיים אמסלם: בלי להיכנס לצדקתה או לאי-צדקתה של אותה החלטה – ובכלל, גם עצם הפרסום הנ"ל נראה לי שהוא לא נכון ולא מדויק, כי אני חושב שהכוונה של הבג"ץ היתה פסילת פסק-הדין למתן גט ולא פסילת גט, כי גט לא ניתן לפסול כך סתם.

חיים אמסלם: בכל זאת, החלטת הבג"ץ הזאת היא המשך ישיר של מגמת, נדמה לי, הכרסום במעמד בתי-הדין הרבניים ובסמכויותיהם והיא המשך של ההחלטה שהתפרסמה לפני כחודש ימים בדבר צמצום כוח בית-הדין בכל מה שקשור לענייני ממונות.

חיים אמסלם: אני קורא לחברי להצטרף ליוזמות שתהיינה בקרוב על מנת לחזק את מעמד הרבנות ובתי-הדין ועצמאותם.

חיים אמסלם: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חרף מה שאמרתי - אחרון הדוברים, חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי היושבת-ראש, רבותי, גברתי השרה, רבותי השרים, חברי וחברותי, בשבוע הבא יוצא בשעה טובה ראש הממשלה לוושינגטון, והוא עתיד להציג בפני הנשיא תוכניות כלשהן, שנדמה לי שאין איש מאתנו היודע מהן.

ראובן ריבלין: יותר מכך, הוא הולך לנאום בפני שני הבתים בקונגרס.

ראובן ריבלין: האם אנחנו יודעים?

ראובן ריבלין: מילא, אולי אנחנו לא צריכים לדעת, אולי יפה שתיקה עד אשר ידידינו יבינו בדיוק לאן רוצה הממשלה ללכת.

ראובן ריבלין: אנחנו לא יודעים, חברי הכנסת, ניחא.

ראובן ריבלין: האם השרים יודעים?

ראובן ריבלין: האם שרת החוץ יודעת?

ראובן ריבלין: האם שר הביטחון יודע?

ראובן ריבלין: האם באמת יודעים מה יאמר אדם מחוץ לאותם כתלים של כנסת ישראל, נציגתו של הריבון בישראל?

ראובן ריבלין: יפה היה אם לפני שילכו לדבר שם יאמרו מה היא התוכנית כאן.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בזה מסתיימים נאומים בני דקה.

קולט אביטל: הודעה למזכיר, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת, הצעת חוק הכנסת (מספר חברי ועדת הכספים בתקופת כהונתה של הכנסת השבע-עשרה), התשס"ו-2006.

אריה האן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: הסעיף הבא על סדר-היום הוא: ציון יום הוקרה למערך המילואים – דיון על-פי החלטת הממשלה מס' 1479.

קולט אביטל: יפתח את הדיון שר הביטחון.

קולט אביטל: אני מזמינה את כבוד שר הביטחון עמיר פרץ לעלות לשאת את דברו.

עמיר פרץ: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, אנו מציינים את היום הזה לכבודם, להוקרתם של אנשי המילואים בישראל.

עמיר פרץ: היום גם מביאים לידי ביטוי את העבודה החשובה שעשו כאן חברי הכנסת של השדולה למען חיילי המילואים בכך שהביאו גם לדיון בכנסת, גם לדיון בממשלה ולהחלטות באשר למעמדם של חיילי המילואים בישראל.

עמיר פרץ: ככל שהולך ופוחת הדור וההשתתפות הפעילה בשירות המילואים בצה"ל מקיפה חלק יחסי קטן יותר של יוצאי הצבא, כך גדלה המחויבות שלנו למשרתים במילואים.

עמיר פרץ: הם למעשה אותה עילית, אותה קבוצה שעושה זאת במציאות לא פשוטה.

עמיר פרץ: אילו חיינו במציאות אידיאלית, ראוי היה שכל מגזרי האוכלוסייה במדינת ישראל וכל אזרח ישראלי בריא בגופו ובנפשו יהיו שותפים שווים בנשיאה בנטל הביטחון או במשימות לאומיות חלופיות.

עמיר פרץ: אני חושב שהאידיאל הזה צריך לעמוד לנגד עינינו כאחד האידיאלים שיוצרים את תחושת השוויון במדינת ישראל.

עמיר פרץ: לא אוכל להתעלם מהדיון הציבורי המתקיים סביב חוק טל.

עמיר פרץ: אני מודה שאין פתרון קסם במדינה שבה יש מורכבות כל כך חשובה של אוכלוסיות שונות, פסיפס אנושי שאנחנו מוכרחים להתחשב במרכיביו.

עמיר פרץ: עם זאת, אסור בשום פנים ואופן לוותר על המגמה ליצור מצב שבו הנשיאה בנטל תהיה מנת חלקו של כל אזרח בישראל וליצור תחושה אמיתית שמיצינו כל דרך לצרף לאותו נטל את כולם.

עמיר פרץ: אני חושב שאיננו עושים מספיק ולא נותנים מספיק תמריצים לעידוד השירות, ואיננו מספקים די מסלולים כדי לאפשר לקבוצות שונות באוכלוסייה להצטרף ולשאת באותו נטל שהוא חובה על כל אזרח ואזרח.

עמיר פרץ: מערך המילואים היום מורכב מקבוצות האיכות הטובות ביותר בחברה הישראלית.

עמיר פרץ: צה"ל אומנם נזקק באופן יחסי לפחות אנשי מילואים מבעבר, אולם אלה שהוא צריך הם באמת הטובים ביותר.

עמיר פרץ: אלה המפקדים, הלוחמים ובעלי המקצועות המיוחדים שצה"ל אינו יכול לוותר עליהם.

עמיר פרץ: הם גם אלה שנושאים בעול השירות מתוך הכרה פנימית ומתוך תחושת חובה שאיננה צו החוק בלבד אלא קודם כול צו הלב והמצפון.

עמיר פרץ: זו הציונות בלי מרכאות כפולות.

עמיר פרץ: זה הביטוי הנעלה ביותר למיטב שברוח העם.

עמיר פרץ: הם, המשרתים במילואים, רואים את שירותם כמובן מאליו.

עמיר פרץ: לנו, מכל מקום, כחברה, כמדינה, כנבחרי ציבור, אסור להתייחס אליהם ואל מסירותם ותרומתם כמובנים מאליהם.

עמיר פרץ: הם, המילואימניקים, מקבלים את צו הקריאה, לובשים מדים ומתייצבים לשירות מעת לעת ללא שאלות וללא קושיות.

עמיר פרץ: הם משלמים מחיר אישי.

עמיר פרץ: הם מתנתקים לזמן-מה מהמשפחה, ממקום העבודה, מספסל הלימודים, ויוצאים לאימונים או לפעילות מבצעית וממלאים את משימתם ללא דופי.

עמיר פרץ: אני רוצה לעצור ולפנות כאן בקריאה לכל המעסיקים בישראל.

עמיר פרץ: השבוע ראיתי כתבה על כך שמילואימניקים שמשרתים ביחידות חשובות ביותר מקבלים רמיזות שחלילה שירות המילואים שלהם יכול להפוך עילה לאיבוד מקום עבודתם, ושיש חשש שכשהם יחזרו מהשירות, לא ימצאו את מקום עבודתם.

עמיר פרץ: אני חושב שאנחנו אמורים למנוע זאת בכל דרך, בכל כלי שנצטרך להשתמש בו, מכיוון שלא ייתכן שאיש המילואים, שעושה הכול למען מדינתו וגם למען אותו מעסיק שהוא עובד אצלו היום, ימצא את עצמו, חלילה, מאבד את פרנסתו.

עמיר פרץ: אני קורא לכל הגורמים החברתיים בישראל, לכל כל מי שנמצא במגע עם אנשי מילואים, לתת להם את הגיבוי לקיים את משימתם ללא שום ניסיון, חלילה, לפגוע בהם.

עמיר פרץ: חוק המילואים, כפי שהוא קיים היום, הוא חוק שעלינו לעשות הכול כדי לקדם אותו.

עמיר פרץ: אני מתכוון להביא לממשלה הצעה שאכן החוק הזה יחזור ויטופל בכנסת כדי שנמשיך את התהליך שהתחיל בכנסת הקודמת.

עמיר פרץ: אני רוצה באמת להודות לאותה שדולה שעשתה כאן עבודה בלתי רגילה.

עמיר פרץ: אני גם רוצה להודות לשר הביטחון הקודם, שאול מופז, שנתן את הגיבוי לרפורמה החשובה הזאת שאושרה ביחס לשירות המילואים והפכה את המילואים לשירות שלא משתמשים בו בלי שום הבחנה ובלי שום בקרה, אלא לצרכים ביטחוניים מיידיים.

עמיר פרץ: אני רוצה לומר דבר נוסף.

עמיר פרץ: בה בעת שאנחנו מביעים הוקרה לחיילים בשירות הסדיר ולחיילים בשירות המילואים, אין לנו שום סיבה להתעלם מהעובדה שקורים שינויים חשובים ביותר במצב המדיני - גם במזרח התיכון, בכל המעגלים, במעגל הקרוב ובמעגל הרחוק.

עמיר פרץ: האיומים משתנים, אבל אנחנו חייבים לנקוט מדיניות של יוזמה.

עמיר פרץ: אני מקווה, חבר הכנסת ריבלין, שאכן נסיעתו של ראש הממשלה תסתיים בהצלחה והוא יביא תשובות מפורטות יותר.

עמיר פרץ: אין פסול בכך שנושאים מסוימים שהוא רוצה להציג בפני נשיא ארצות-הברית יוצגו קודם ולפני הכול בפני נשיא ארצות-הברית.

עמיר פרץ: אין ספק שהריבון זה אנחנו, וכאן יצטרכו לקבל את כל הגיבוי.

עמיר פרץ: אני כשלעצמי חושב שאנחנו מוכרחים להפריד בין הממשלה ה"חמאסית" לבין הגורמים המתונים הקיימים בשטח.

עמיר פרץ: אני כשלעצמי מאמין שעדיין ניתן למצוא גורמים שאתם יתנהל משא-ומתן, לרבות יושב-ראש הרשות הפלסטינית אבו-מאזן.

עמיר פרץ: עם זאת, ראש הממשלה יוצא לשליחות חשובה, זו שליחותו הראשונה, ואני מאמין שגם הכנסת, גם הממשלה, ייתנו לו את כל הגיבוי הנדרש.

עמיר פרץ: כולם יודעים שתוכנית ההתכנסות היא תוכנית שנמצאת בהתגבשות - - -

ראובן ריבלין: אתה מסכים לכל תוכנית התגבשות - - -

עמיר פרץ: אני לא אמרתי.

ראובן ריבלין: מותר לך לדעת.

ראובן ריבלין: היו"ר קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין.

עמיר פרץ: חבר הכנסת ריבלין, אני אדע.

עמיר פרץ: לפני הנסיעה אני אדע.

עמיר פרץ: היו"ר קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, אתה מפריע.

ראובן ריבלין: זאת אומרת, עכשיו אתה עוד לא יודע.

עמיר פרץ: חבר הכנסת ריבלין, אני בטוח שגם השאלה של סרטוט מפה מדויקת היא לא השאלה שאתה חושב שצריכים לצאת אתה לנסיעה ראשונה, למפגש כזה.

עמיר פרץ: אני אומר לך שאני בטוח שהקבינט ידע פרטים.

עמיר פרץ: אין לי ספק שממשלה תדע את הפרטים הנדרשים לפני הנסיעה.

ראובן ריבלין: כרגע היא לא יודעת.

ראובן ריבלין: זאת אומרת שכרגע היא לא יודעת.

ראובן ריבלין: היו"ר קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה ממך

עמיר פרץ: אם אתה תרצה לדעת פרטים מדויקים - - -

ראובן ריבלין: אני מקווה שראש הממשלה יודע.

עמיר פרץ: חבר הכנסת רובי ריבלין, אני מאוד מכבד אותך.

עמיר פרץ: הרי יכולתי להתעלם מהערתך.

ראובן ריבלין: זה מתוך כבוד.

עמיר פרץ: גם אני.

עמיר פרץ: היו"ר קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, אתה לא היית מאפשר לנו להפריע באמצע נאום.

עמיר פרץ: אין ספק שהאחרון שאפשר לחשוד בו בחוסר ממלכתיות זה חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: אני לא דואג לכבודי.

ראובן ריבלין: זה לא לכבודה של הכנסת, כי שר הביטחון צריך לדעת.

ראובן ריבלין: גם ראש הממשלה.

עמיר פרץ: אני מבטיחך שאני אדע כל פרט לפני נסיעתו של ראש הממשלה.

עמיר פרץ: עם זאת, אני אומר במפורש, שעמדתי היא שצריך לעשות הכול כדי ליצור את ההפרדה בין הגורמים המתונים הקיימים ברשות הפלסטינית לבין הממשלה בראשות ה"חמאס".

עמיר פרץ: אסור לנו בשום פנים ואופן ליצור מצב, שגם הגורמים המתונים נופלים לזרועות ה"חמאס".

עמיר פרץ: לכן אני כשר הביטחון נוקט מדיניות שלפיה מצד אחד אין שום פשרות עם הטרור, ומצד שני, במקום שבו אפשר להקל על האוכלוסייה הפלסטינית אני בהחלט מנחה לעשות הכול כדי לבצע את ההקלות.

עמיר פרץ: זאת מדיניות שמצד אחד מבהירה שאין שום כוונה להתפשר עם איש שמנסה לפגוע במדינת ישראל ובאזרחיה, ומצד שני - אסור להתעלם מהעובדה שכשאנחנו מבצעים את ההקלות, אנחנו גם מנטרלים גורמים קיצוניים שרוצים לסחוף את האוכלוסייה כולה להקצנה.

עמיר פרץ: אני מאמין כי זאת המדיניות הנכונה: מצד אחד לנקוט מדיניות בלתי מתפשרת כלפי הטרור, ומצד שני להקל איפה שאפשר על האוכלוסייה הפלסטינית.

עמיר פרץ: זאת ההפרדה.

עמיר פרץ: אין לנו מלחמה עם העם הפלסטיני.

עמיר פרץ: יש לנו מלחמה עם הטרור.

עמיר פרץ: גם העם הפלסטיני צריך להבין זאת.

עמיר פרץ: להערכתי, כאשר אנחנו מביעים היום הוקרה לאנשי המילואים, אנחנו גם צריכים לומר להם שאנחנו נעשה הכול כדי לקדם כל תהליך מדיני.

עמיר פרץ: נעשה הכול כדי שהוא יהיה במידת האפשר בהסכמה רחבה ביותר בתוך מדינת ישראל, עם הגורמים הקיימים במזרח התיכון, וכמובן עם הקהילה הבין-לאומית.

עמיר פרץ: בשם כל חברי הכנסת, בשם הממשלה, תרשו לי לשלוח דברי הוקרה למערך המילואים בישראל.

עמיר פרץ: אני חושב שצריך להוקיר גם את המשפחות שלהם, שמשלמות מחיר לא פשוט כאשר הם הולכים לעשות את השירות שלהם.

עמיר פרץ: אני מאמין שהכנסת תשלים את החקיקה הנוגעת למעמדם של אנשי המילואים בישראל.

עמיר פרץ: אני חושב שהחוק הזה הוא אחד החוקים שיוצרים מכנה משותף ותלכיד רחב ביותר בין האזרחים, מכל קהילות ועדות בית ישראל.

עמיר פרץ: תודה רבה.

עמיר פרץ: היו"ר קולט אביטל: תודה רבה, אדוני השר.

עמיר פרץ: ראשון הדוברים בדיון - חבר הכנסת אביגדור יצחקי, ואחריו - חבר הכנסת דני יתום.

עמיר פרץ: אני מבקשת לנצל את הזמן עד להגיעו של חבר הכנסת אביגדור יצחקי ולהזכיר לחברי הבית שלא להשתמש בפלאפונים.

עמיר פרץ: השימוש בפלאפונים ובביפרים במליאה הוא אסור.

עמיר פרץ: תודה.

אביגדור יצחקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הביטחון, קרוב ל-40 שנה אני משרת במילואים בתפקידים בכירים במערך השדה.

אביגדור יצחקי: הייתי שבע שנים מג"ד מילואים, שמונה שנים סמח"ט, ועוד כשנים האלה מפקד חטיבה בחיל השריון.

אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר לכם, שהאוכלוסייה שעם ישראל צריך להיות הכי גאה בה, זאת אוכלוסיית משרתי המילואים.

אביגדור יצחקי: מדברים על זה שבשירות המילואים אין חלוקת נטל, וזה נכון.

אביגדור יצחקי: אמר פעם חבר הכנסת מתן וילנאי, בהיותו סגן הרמטכ"ל - משנת 1948, מימי "ההגנה", לא היתה חלוקת נטל.

אביגדור יצחקי: תמיד הובילו את עם ישראל 10% ככוח מסתער ולוחם, וכל השאר עשו את הדברים האחרים, דברים חשובים, חלקם גם לא עשו כלל.

אביגדור יצחקי: אין חלוקת נטל, ולכן השירות של חיילי המילואים הוא לא מובן מאליו.

אביגדור יצחקי: ברוב המקרים, חייל מילואים שלא רוצה לשרת במילואים לא עושה זאת.

אביגדור יצחקי: אני מוכרח להודות, שרוב רובם של חיילי המילואים אוהבים את שירות המילואים, וכמובן גם מפקדיהם.

אביגדור יצחקי: חלקם עושים זאת מאהבת הארץ והמדינה ומרצון לתרום, וחלקם עושים זאת מתוך הנאה משירות המילואים - אתה יוצא קצת מחיי השגרה, אתה פוגש את החבר'ה, ולא נזכיר עוד כמה דברים.

אביגדור יצחקי: סך הכול שירות המילואים הוא לא כל כך רע.

אביגדור יצחקי: לכן, כל מי שלא עושה אותו מפסיד הפסד גדול, לפי דעתי.

גלעד ארדן: אתה מדבר כאלוף-משנה או כסמל?

אביגדור יצחקי: לעצם העניין, מדינת ישראל לא יכולה להתקיים ללא העתודה של חיל המילואים.

אביגדור יצחקי: העתודה הזאת חשובה לחוסנה של המדינה, לביטחונה של המדינה, והיא גם כוח הרתעה חשוב מאוד בביטחונה של מדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: כאשר יודעים שמאחורי הצבא הסדיר שלנו עומד כוח מילואים מאומן, מנוסה, בעל יכולת בכל הזרועות, בים, באוויר וביבשה, מבינים, והבינו את זה בכל מלחמות ישראל, שחיל המילואים הוא שבסופו של דבר הכריע את המערכות.

אביגדור יצחקי: לכן, חייבים לטפח את החיילים האלה.

אביגדור יצחקי: חייבים לטפח את המשרתים האלה, וחייבים גם לאמן אותם, אדוני שר הביטחון.

אביגדור יצחקי: בשנים האחרונות היה קיצוץ חד באימון חיילי המילואים, בכל המקומות כולם ובכל הזרועות כולן.

אביגדור יצחקי: החיילים האלה לא יכולים לבוא אחרי שלוש שנים ולהילחם, חס וחלילה אם יצטרכו, בלי שעברו את האימונים המתאימים מדי שנה.

אביגדור יצחקי: לכן אני קורא לך מפה לעשות הכול על מנת שחיילי המילואים יהיו מאומנים, לפחות כמו החיילים הסדירים, כי זה חשוב לביטחוננו.

גלעד ארדן: אז אתם לא מקצצים בתקציב הביטחון?

אביגדור יצחקי: כשזה היה, זה היה אנחנו, גלעד, ועכשיו זה אתם.

גלעד ארדן: הצמיחה, על מי זה?

ראובן ריבלין: לעומת זה, אנחנו ממשלה בלי חמלה, ואתם באתם להושיע את העם.

אביגדור יצחקי: אני לא באתי להושיע את העם.

ראובן ריבלין: איך שלא יהיה, אני אוהב אותך.

אביגדור יצחקי: את זה אני יודע, אבל זה לא קשור לעניין.

אביגדור יצחקי: שר הביטחון הקודם עשה הרבה לקידומו של חוק המילואים, ואף מינה קצין מיוחד בדרגת תת-אלוף, שנושא את השם "קצין המילואים".

אביגדור יצחקי: אני חושב, אדוני שר הביטחון, ואני מברך אותך על הודעתך, שאת חוק המילואים אנחנו נשלים בתקופה הקרובה על מנת שנוכל להגיע למצב שחייל מילואים לא יחשוש לומר בשיחות הסלון בשבת: אני משרת במילואים.

אביגדור יצחקי: אני מבקש מכולנו ביום מיוחד זה להוקיר כל אחד ואחד מחיילי המילואים - אחד אחד.

אביגדור יצחקי: אמר נכון שר הביטחון - גם את משפחותיהם, שיודעות שאב המשפחה או אחד הילדים עוזב את הבית לתקופה של 21 יום או 24 יום, עוזב גם את עבודתו.

אביגדור יצחקי: לגבי המעסיקים, אני חייב לציין, אדוני שר הביטחון, שיש גם מעסיקים שמעודדים את העובדים שלהם לצאת למילואים.

אביגדור יצחקי: יש אפילו מעסיקים שמי שלא משרת במילואים לא מתקבל אצלם לעבודה.

אביגדור יצחקי: מטבע הדברים, המעסיקים האלה הם מפקדים במילואים לשעבר, שיודעים את ערך שירות המילואים, שיודעים את ערך האדם המשרת במילואים, ולכן קולטים בעיקר אנשים שמשרתים ביחידות המילואים.

אביגדור יצחקי: יש אף שעושים יותר ומקבלים רק יוצאי יחידות קרביות.

אביגדור יצחקי: לכן, על הכנסת כולה להוקיר כל אחד ואחד מחיילי המילואים.

אביגדור יצחקי: הם לא עושים את זה לא בשביל ההטבות שהם יקבלו - - -

אסתרינה טרטמן: וחיילות המילואים.

אביגדור יצחקי: וחיילות המילואים, רק עד גיל 24, לצערי הרב.

אביגדור יצחקי: יש גם כאלה שמשרתות יותר.

אביגדור יצחקי: אני רוצה לומר, שהם לא עושים את זה בתמורה להטבות, לא בתמורה לכסף, ואף מפקד גדוד או סגן מפקד גדוד לא יבוא למילואים אם ייתנו לו רכב או לא ייתנו לו רכב, הוא יבוא למילואים עם הרכב הפרטי שלו ויעשה את הכול.

אביגדור יצחקי: לכן, חשוב מאוד לציין אותם ביום המילואים גם בכנסת, ולהעלות אותם על נס, ואני שולח להם מכולנו ברכה.

אביגדור יצחקי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת יצחקי.

גדעון סער: מהדוברים הבאים אני מבקש לנסות להיות יותר צמודים למסגרת הזמן.

גדעון סער: חבר הכנסת דני יתום, נציג סיעת העבודה, בבקשה.

דני יתום: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הביטחון, גברתי שרת החוץ, אדוני השר המקשר, חברותי וחברי חברי הכנסת - -

גדעון סער: מה היה קורה אם היו עוד שרים באולם?

דני יתום: עד 27 אני יודע לספור.

דני יתום: - - חברי חבר הכנסת אבו וילן, המשמש יחד אתי כיושב-ראש שדולת החיילים והמילואים, היום אנו מצדיעים לחיל המילואים, למערך המילואים, אבל חיילי המילואים ראויים להצדעה, להוקרה ולהכרת תודה מאתנו בכל יום מימות השנה, ולא רק פעם אחת בשנה.

דני יתום: במשך הרבה מאוד שנים, עוד בטרם קמה מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, אנו חשנו תחושה עזה שכל הארץ חזית וכל העם צבא.

דני יתום: מאז עברה מדינת ישראל כברת דרך ארוכה.

דני יתום: ממדינה קטנה וחלשה הפכנו למדינה חזקה - ביטחונית, כלכלית, טכנולוגית, ודאי החזקה ביותר באזור.

דני יתום: כמעט נס זה היה, שלצד המלחמות הרבות שהיינו מעורבים בהן, מלחמות גדולות, מלחמות מוגבלות, מלחמות קיומיות, מאבק נמשך ובלתי מתפשר בטרור, ידענו לקדם גם את המרכיבים האחרים בחברה הישראלית ולבנות חברה ישראלית מודרנית, אם כי עדיין מלאה תחלואים ומלאה כיסים של עוני ובערות.

דני יתום: נטל הביטחון במשך כל השנים הושת על שני מערכים: מערך הסדיר, שזה חיילי החובה והקבע, ומערך המילואים.

דני יתום: עיקר הכוח של צה"ל הוא במילואיו.

דני יתום: יש חילות שמתבססים על סדיר והשלמתם במילואים, אבל צבא היבשה, שהוא הגדול בצבאות, ואחד מהמרכיבים העיקריים בעוצמתו של צה"ל, מושתת כמעט כולו על חיילי מילואים, מפקדי מילואים ועוצבות מילואים.

דני יתום: עם השנים הארץ נותרה כולה חזית.

דני יתום: אנו עדים לכך שבמסגרת המלחמה בטרור אנו פוגשים את אויבנו לעתים מעבר לגבול, הרבה פעמים בתוככי גבולות מדינת ישראל.

דני יתום: אבל, אדוני שר הביטחון, בשעה שהארץ נותרה כולה חזית, העם לא נותר כולו צבא, וכפי שאמרת, הנטל מושת היום על פחות ופחות כתפיים.

דני יתום: פחות ופחות חיילות וחיילים משרתים במילואים, ופחות ופחות חיילות וחיילים יחסית למחזור התורן משרתים בשירות סדיר.

דני יתום: חוסר השוויון שנגרם כתוצאה מכך שמשרתים מעטים את הרבים, חוסר השוויון הזה, שגרם לאי-צדק משווע, למרמור ולפגיעה בחוסן החברה הישראלית, חייב שינוי, והשינוי התחיל.

דני יתום: השינוי התחיל בשינוי מערך המילואים וכיוצא באלה צעדים, אבל השינוי רק החל.

דני יתום: השינוי רחוק מלהסתיים.

דני יתום: המצב הנוכחי מחייב ניתוח קשה ומעמיק, כך שמערך המילואים יהיה יותר שוויוני, ומי שמשרת במילואים ייהנה מתגמול כספי, מתגמול מורלי, מתגמול מוסרי.

דני יתום: חוק המילואים יש בו כדי לתקן את העיוותים.

דני יתום: הממשלה מציגה חוק, ואנו, חברי הכנסת, מציגים הצעת חוק פרטית.

דני יתום: נצטרך בסופו של דבר להביא לכך שהחוקים יאוחדו, מכיוון שיש בחוק שאנו מציעים מרכיבים שאינם קיימים בחוק שהממשלה מציעה, והדברים עלולים להיוותר לא פתורים בעיקר בחלקים היותר-רגישים שבהם והיותר-חשובים שבהם.

דני יתום: מערך המילואים נשאר מערך חשוב ביותר, והחברה הישראלית עדיין לא יודעת איזה חוב ענק היא חבה לאלה שבמשך שנים ארוכות, ימים ארוכים בשנה שירתו במילואים; שירתו במילואים ובעצם תרמו מזמנם וסיכנו את חייהם.

דני יתום: חלקם, לצערי הרב, תוך כדי שירות המילואים נפלו על הגנת המולדת, וחלקם נותרו נכים ומוגבלים בגופם עד עצם היום הזה.

דני יתום: אני אינני מכיר, אדוני שר הביטחון - - -

גדעון סער: חבר הכנסת יתום, תואיל נא לחתור לסיום.

דני יתום: אני חותר.

דני יתום: אני אינני מכיר עוד מדינה בעולם שהחברה בה נדרשת לשלם מחיר כל כך יקר על מנת להגן על עצמה ועל מדינתה.

דני יתום: אני מבקש לסיים.

דני יתום: המפקדים בסדיר ובמילואים, ובראשם הרמטכ"ל ואלופי צה"ל, הם אלה שעומדים בראש המחנה.

דני יתום: הם מפקדים על המערך הסדיר, והם מפקדים על מערך המילואים.

דני יתום: עליהם חלה האחריות להכשיר, לאמן ולפקד.

דני יתום: צבא חזק ומנצח זקוק, גדעון ידידי, למפקדים מעולים ולחיילים מצוינים.

דני יתום: לשמחתי, זהו צה"ל, וכאן, במעמד הזה, אני, אלוף במילואים דני יתום, מצדיע לכם, רעי המילואימניקים.

דני יתום: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת דני יתום.

גדעון סער: יעלה ויבוא חבר הכנסת גלעד ארדן מטעם סיעת הליכוד.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עם קום המדינה אימץ דוד בן-גוריון את התפיסה של עם לוחם.

גלעד ארדן: חזונו היה שהכוח הצבאי של המדינה יושתת על צבא סדיר קטן ועל צבא מילואים שהשירות בו יהיה חובה על כל אשה ואיש.

גלעד ארדן: בן-גוריון סבר שהעם אומנם בונה את הצבא, אך גם הצבא בונה את העם.

גלעד ארדן: לכן תפקידיו של צה"ל אינם מצטמצמים רק בביטחון.

גלעד ארדן: ראש ממשלתנו הראשון רצה שהצבא יהיה גם כור היתוך וגורם חינוך חשוב ביצירתו של עמנו, ולשם כך עליו לפעול על בסיס עקרונות של שוויון וערכים משותפים.

גלעד ארדן: ניתן לתמצת ערכים אלו בביטוי המוכר לכולנו: צבא העם.

גלעד ארדן: אתוס צבא העם, שהשפיע רבות על כינונו של צה"ל, כלל עקרונות כמו גיוס חובה אוניברסלי, קיום אחידות ושוויון בין המתגייסים בהזדמנויות ובגמול, קיום צבא שבו הכוח הלוחם העיקרי אינו שכיר, וצבא שבו נפגשות כל שדרות העם, צבא שבעצם יוצר חוויה קולקטיבית וזהות משותפת במדינה שהיא, כידוע לכולנו, מדינה קולטת עלייה.

גלעד ארדן: היום, שישה עשורים כמעט מאז קום המדינה, כאשר רק 58% מחייבי השירות במדינת ישראל מתגייסים ומשלימים את שירותם הסדיר, כאשר רק 10% מחייבי הגיוס מתגייסים מדי שנה לשירות מילואים של יותר מעשרה ימים, ברור לכולנו שצה"ל הפך להיות מצבא העם לאליטה משרתת, שעתידה, לצערי, להיות בעתיד הלא-רחוק צבא של מתנדבים בלבד.

גלעד ארדן: היום, כאשר ברור לכולנו שאין שוויון בחובת השירות בצה"ל, וגם לא שוויון הזדמנויות בתוכו; היום, כאשר רבים מסתכלים על מי שמשרת במילואים כעל "פראייר" - כמחוקקים עלינו להבין שאחת המשימות החשובות ביותר של הכנסת היא לשנות את האקלים החברתי, לשנות אותו כך שאנשים יכירו ויוקירו את מי שמגיעים לשירות מילואים, אלה שעוזבים את משפחתם, אלה שעוזבים את מקום פרנסתם למען ביטחוננו ולמען מדינתנו.

גלעד ארדן: הכנסת מצדיעה היום למשרתי המילואים, אבל זה כמובן לא מספיק.

גלעד ארדן: אנו אומרים להם היום תודה ענקית על התרומה למדינה.

גלעד ארדן: אבל מדינה, חברי חברי הכנסת, צריכה להגיד תודה גם באמצעים העומדים לרשותה ולא רק בהצהרות.

גלעד ארדן: אדוני שר הביטחון, אני קורא לך ולממשלה היום להוביל בדחיפות את החקיקה, את חוק המילואים, שיסדיר סוף-סוף את מעמד המשרתים במילואים.

גלעד ארדן: מעמד זה צריך לכלול הטבות למעסיקים אשר מקבלים לעבודה חיילי מילואים, העדפות בשירות המדינה למי שמשרתים במילואים, וכן גם בקבלתם לעבודה, וניתן גם בעניין הזה לחוקק חוק עוקף-בג"ץ, לתת להם זיכויי מס ולתת הקלות שונות במהלך לימודיהם באוניברסיטאות ובמכללות.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אומר גם כמה דברים פוליטיים, אף שמדובר ביום מילואים ממלכתי.

גלעד ארדן: אני חושב שמעל לכול עלינו להבין, שכל עוד יימשך המצב המחפיר, שבו חלק מהאזרחים משרתים בצבא וחלק גדל והולך מאתנו או מגלה שתורתו אומנותו או דורש מהמדינה כל מיני הטבות בטרם ישרת את המדינה בכל צורה שהיא - ואני מתכוון לערביי ישראל – ימשיך מעמד מערכת הביטחון להישחק, ומי שישרת ימשיך להיחשב "פראייר".

גלעד ארדן: בג"ץ, לצערי, טעה בשבוע שעבר, ובגדול, כאשר אישר את חוק טל.

גלעד ארדן: אך כיום על הכנסת לתקן את העיוות ולקדם בדחיפות את יישום המלצות ועדת-עברי, שהיא, למי שלא יודע, הוועדה לכינון שירות לאומי אזרחי בישראל.

גלעד ארדן: היעד של כולנו חייב להיות, שכל מי שלא מתגייס לצבא יעשה שירות לאומי או אזרחי בקהילתו, או בכל מקום שהמדינה תמצא לנכון.

גלעד ארדן: חובה זו תחול על כולם, ערבים, חרדים וכל מי שלא מתגייס לצה"ל.

גלעד ארדן: רק כאשר זה יקרה, נעשה צעד ענק בדרך להפיכתנו למדינה נורמלית, מדינה שאזרחיה לא רק מדברים על שוויון אלא גם חשים בשוויון ובצדק החברתי, רוצים לסייע לה ולא רק לחפש איפה אפשר לסדר אותה.

גלעד ארדן: ומלה אחרונה – ובזאת אני מסיים – לאחי המתיישבים ביהודה ובשומרון המשרתים בצה"ל ובמילואים: אתם מהווים היום חלק מרכזי מאותה אליטה שמגינה עלינו בשירות המילואים, בשירות הסדיר ובעיקר ביחידות הקרביות.

גלעד ארדן: אני יודע שחלק מכם חשים היום מנותקים מצה"ל, ואת זה אפשר להבין.

גלעד ארדן: כאשר הרמטכ"ל, הרמטכ"ל של צה"ל, מרשה לעצמו למתוח ביקורת פוליטית על משפחותיכם, אין ספק שהדבר גורם לכם סערת רגשות ולעתים אף עוינות.

גלעד ארדן: כאשר ראש הממשלה מתכוון להשתמש בצה"ל ובכם לשם עקירת חינם של בתיכם ומסירתם לידי ה"חמאס", זה פשוט קורע לב, ואין לי ספק שזה מקשה מאוד עליכם את השירות.

גלעד ארדן: אבל, אני עומד פה היום דווקא כמי שהתנגד לתוכנית ההתנתקות ומתנגד גם לפינוי יישובים, ופשוט מתחנן אליכם: אסור שקולות של התנתקות מצה"ל או של סרבנות יבואו מהציבור הטוב ביותר שיש היום במדינת ישראל.

גלעד ארדן: צה"ל, עם כל הכבוד, לא שייך, לא לראש הממשלה ולא לרמטכ"ל.

גלעד ארדן: צה"ל הוא הצבא של כולנו.

גלעד ארדן: ובלי צה"ל, שכולל את כל הציבור במדינת ישראל - ואתם כחלק מרכזי ומוביל בתוכו – מדינת ישראל, לצערי הרב, חברים, עלולה להגיע לסופה כמדינה דמוקרטית.

גלעד ארדן: ומלה אחרונה לראש הממשלה, שלצערי לא מצא לנכון להיות פה היום ולכבד את המעמד ואת משרתי המילואים.

גלעד ארדן: האחריות לשלמות העם, למעמדו של צה"ל, לשלמותו ולהחזרתו אולי, אי-פעם, למעמד של צבא העם, מוטלת קודם כול עליך, אדוני ראש הממשלה.

גלעד ארדן: ומי שהולך ומתכוון לעשות שימוש פוליטי בצבא-ההגנה לישראל, שיזכור שעלול לבוא יום שהוא יצטער על שהוא התחיל את המהלך הזה.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, נציג סיעת ש"ס, בבקשה.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, טוב עשו הכנסת והממשלה שהחליטו לקיים את יום ההוקרה למערך המילואים.

אברהם מיכאלי: אותם חיילי מילואים היום הם בעצם מתנדבים למילואים, כך אני קורא לזה, כי במצב הערכים הקיים במדינה, כל חייל שרואה לנכון להסיר מעצמו את נטל השירות במילואים – ובמיוחד ביחידות הקשות, ביחידות הקרביות – לצערנו גורם להכבדת העול על אותה קבוצה שנשארת לשרת במילואים ומקיימת את החובה המוטלת עליה.

אברהם מיכאלי: מי ששירת במילואים יודע עד כמה לא נעים לפעמים לעזוב את המשפחה, לעזוב את הלימודים, לעזוב את העבודה.

אברהם מיכאלי: מי שנאלצים להתגייס לפעמים ליותר ימי מילואים, תחת אותם חיילים שלא רוצים לשרת, אותם צריך להוקיר, ולכן יום זה, שבו אנחנו מקיימים דיון מיוחד, נועד להוקיר את מערך המילואים.

אברהם מיכאלי: נכון שבחברה שלנו יש מחלוקת ויש דעות שונות בכל הנוגע לתרומה למדינה, לשירות בצה"ל.

אברהם מיכאלי: לא כל קבוצה במדינה רואה בשירות ערך עליון, ואנחנו צריכים לכבד את כל הדעות, ואלה שחולקים על הדרך של הציבור החרדי, שכביכול אינו משרת את המדינה - הציבור החרדי משרת את המדינה בדרך שלו, בדרך של תורתו-אומנותו.

אברהם מיכאלי: מי שמאמין בערך של תורתו-אומנותו למען עם ישראל לא יכול לחלוק על הדרך הזאת.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אנחנו מקיימים היום דיון לכבוד חיילי המילואים, אלה שסובלים מהלך-הרוח בעם.

אברהם מיכאלי: לצערנו, הדור הצעיר היום מאבד את האמון בערכים הנעלים של החיים במדינה, בערכים הנעלים שנועדו לשמור על הצביון של עם ישראל.

אברהם מיכאלי: אם המאבקים השונים בתוך העם וההחלטות הקשות שהממשלה החליטה – בשנה האחרונה במיוחד – לגבי ההתנתקות, גרמו לקבוצות מסוימות שהן באמת נאמנות לעם ולמדינה, מלח הארץ, להגיע למסקנה שאולי צריך להתנתק מהמדינה, שאולי צריך להתנתק מהצבא, לא לשרת במילואים, אז אנחנו ככנסת והממשלה כממשלה צריכים לחשוב איך אפשר לאחות את הקרע הזה בעם.

אברהם מיכאלי: עלינו לחשוב איך אפשר להגיע למצב שהנוער שלנו, שהיום לצערנו אחוז לא מבוטל ממנו לא מתגייס בכלל לצה"ל - ולא צריך כל הזמן לתקוף את החרדים שאינם מתגייסים.

אברהם מיכאלי: רבותי, אנחנו כולנו קוראים את המחקרים, כולנו יודעים שהשיעור הנמוך של הגיוס היום לשירות סדיר לאו דווקא נובע מאי-גיוסם של החרדים, אלא מהירידה בערכים, מהירידה באמון, באמונה במטרות הנעלות שלנו כמדינה, כחברה שצריכה להתקיים ולחיות פה ביחד.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו גורמים היום לקבוצות שנחשבות למלח הארץ, להגיע למסקנה שצריך להתנתק מהמדינה וצריך להתנתק מהצבא, הדבר אומר דורשני.

אברהם מיכאלי: בכל החלטה קשה ובכל הובלה מדינית שיכולה להיות נתונה במחלוקת הכי גדולה בעם, אנחנו צריכים להוביל למצב שבו צריך לשבת ולהידבר, להגיע להסכמה מקסימלית בין קבוצות העם, כדי שלא להגיע בסוף, חלילה, למצב בו צבא המילואים, שהוא הצבא העיקרי של צה"ל, שנוטל את עיקר התפקידים המובילים של לחימה בצה"ל, רק המתנדבים והבודדים יתגייסו אליו.

אברהם מיכאלי: אלה שמגיעים היום למסקנות שצריך להתנתק מהמדינה בגלל החלטות מדיניות ובגלל החלטות של הכנסת, גם אותם צריך לכבד ולגרום לכך שלא נגיע למצב של שפיכת המים עם התינוק.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לחזק גם את החינוך וגם את הערכים של אותם בני נוער ושל אלה שכן חונכו על הדרך שעד עכשיו הם הלכו בה.

אברהם מיכאלי: אנחנו צריכים לחזק בהם את האמונה שאנחנו כעם ישראל צריכים לחיות במדינת ישראל כעם אחד, ואנחנו לא יכולים לפרק את הגוף החשוב הזה, את מערך המילואים, בגלל מחלוקת.

אברהם מיכאלי: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

גדעון סער: חבר הכנסת ישראל חסון מסיעת ישראל ביתנו, בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברך על קיום הדיון הזה, אבל חש תחושת אי-נוחות מסוימת שאני אעמוד עליה בהמשך.

ראובן ריבלין: אין אף שר, אדוני.

גדעון סער: אני מפסיק את הדיון עד שיהיה שר באולם.

גדעון סער: קריאה: יש שר.

גדעון סער: יש לי עצה בשבילך, אדוני השר: אם יש שר במליאה, כדאי שהוא ישב ליד שולחן הממשלה, כי אני יכול לראות אותו אבל לא בטוח שהצופים יאמינו שיש שר באולם.

גדעון סער: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

ישראל חסון: אדוני השר, אני רוצה לחזור על דברי.

ישראל חסון: אני מברך על קיומו של הדיון, אבל אני חש תחושת אי-נוחות מסוימת שעליה אני אעמוד בהמשך דברי.

ישראל חסון: שירות המילואים הוא לב לבו של המונח ערבות הדדית במדינת ישראל, מאחר שהוא עוסק בקיומה הפיזי של המדינה.

ישראל חסון: הוא גם נדבך מרכזי במונח צבא העם.

ישראל חסון: הבית הזה אחראי לקבוע מהי רמת הערבות, מהם תחומיה, איכותה, ויותר חשוב - תוחלת החיים של הערבות ההדדית הזאת.

ישראל חסון: הבית הזה לא יכול לקבל כמובן מאליו את קיומה של הערבות הזאת, והוא צריך לדאוג לקיומה, לטיפוחה ולחיזוקה בכל תחומי החיים.

ישראל חסון: הבית הזה מחויב כלפי הערבות ההדדית הזאת בלא מעט דוגמה אישית, יושר, ואסור לו לשרבב לתכניה שיקולים זרים ולנהוג בה ביד גסה.

ישראל חסון: אנחנו מצפים מאנשי המילואים שמקיימים את הערבות הזאת למסירות ללא סייג על חשבון בית, משפחה, עסק, קריירה, והחשוב מכול - לסיכון חיים ולהקרבה.

ישראל חסון: אנחנו מצפים מהם שכמעט בכל מצב וללא תנאי נמצא אותם נכונים לקריאה של הבית הזה, אבל אנחנו, אדוני אביגדור, חוטאים במחויבותנו לערבות הזאת.

ישראל חסון: אין די בדיוני ההוקרה.

ישראל חסון: אנחנו מועלים בערבות הזאת באופן יישומו של חוק טל.

ישראל חסון: אנחנו מועלים בערבות הזאת בכך שאנחנו לא מייצרים חובה אזרחית לכלל אזרחי המדינה לתרום לערבות הזאת.

ישראל חסון: אנחנו מועלים במידה לא מבוטלת בתביעתן של אלמנות חיילי המילואים להשוואת זכויות.

ישראל חסון: אנחנו מועלים במחויבות שלנו לערבות הזאת בסעיף 67(1) של חוק ההסדרים, המציע לקצץ בלמעלה מ-50% את הקצבה לאלמנות צה"ל מאחר שהן חיות עם ידוע בציבור, ועוד כהנה וכהנה.

ישראל חסון: אני מצטער צער רב על כך ששר הביטחון עזב את הדיון.

ישראל חסון: שמעתי אותו מדבר פה על ההתכנסות, ואני בטוח שעל ההתכנסות עוד נדבר הרבה.

ישראל חסון: אני גם בטוח שראש הממשלה יעדכן אותו טרם נסיעתו.

ישראל חסון: חבר הכנסת ריבלין, אני משוכנע ששר הביטחון יעודכן טרם נסיעתו.

ראובן ריבלין: אשרי המאמין.

ישראל חסון: הוא יעודכן.

ישראל חסון: להיות שותף לגיבוש, אני לא רוצה לומר אם אני סקפטי או לא, אבל הייתי שמח אם הוא גם היה שותף לגיבושה, שלא יוכלו אחרי זה לומר לנו: הם החליטו, אני רק עודכנתי.

ישראל חסון: אני ממליץ לו מכאן, שהחל מהיום יתחיל לדאוג לאותם אלפי - אני כמעט משוכנע שאלה עשרות אלפי - חיילי מילואים שיצטרכו לעקור מבתיהם בהתכנסות ולדאוג מהיום לרמת המחויבות שלהם לערבות ההדדית הזאת.

ישראל חסון: ראינו ביום העצמאות האחרון את השסע שההתנתקות עשתה, בדיונים של אנשים נהדרים מהציונות הדתית בשאלה: כיצד הם יחוגו את חג העצמאות?

ישראל חסון: אסור לזלזל בפוטנציאל השסע הזה בקרב העם ובחשיבות שלו לרמת הערבות ההדדית.

ישראל חסון: לסיום, יצאתי היום ופגשתי את חולי הסרטן ששובתים.

ישראל חסון: יושב שם חולה סרטן בשם אלון אסף, שמצא צורך לומר לי את הדברים הבאים: היום אתם מקיימים דיון בנושא ההוקרה לחיילי המילואים.

ישראל חסון: אני את החלק שלי בערבות ההדדית הזאת תרמתי עד לפני שלוש-ארבע שנים, עד גיל 53.

ישראל חסון: אני מצפה מכם שהיום לא תפקירו אותי למוות בגלל העדר תרופה מסל התרופות.

ישראל חסון: רבותי, הבית הזה אחראי לקיומה של הערבות ההדדית, כי היא בנפשנו, ואני סומך על חיילי המילואים שימשיכו לעשות את המוטל עליהם.

ישראל חסון: אני מוקיר ומעריך אותם על כך.

ישראל חסון: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת חסון.

גדעון סער: חבר הכנסת אפי איתם מסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שהיעדרם הצורם של ראש הממשלה, ואולי אף יותר מזה, של שר הביטחון, מן הדיון הזה הופכים חלק גדול מהנאומים כאן, לא אומר לחסרי תוכן, אבל במידה רבה לצבועים, לנטולי הקשר ומשמעות כפי שהיה ראוי שיהיו.

אפי איתם: נדמה לי שהממשלה כיבדה אירועים הרבה פחות משמעותיים בנוכחות הרבה יותר רחבה.

אפי איתם: פיקדתי על יחידות במערך המילואים, על חטיבות ועל אוגדות מילואים.

אפי איתם: ראיתי את חיילי המילואים כמעט בכל המערכות של מדינת ישראל מאז עמדתי בשער קיבוץ עין-גב וראיתי את יחידות המילואים עולות ומטפסות אל רמת-הגולן, לא לכבוש, לא להגשים רעיון משיחי הזוי, אלא כדי לשחרר קיבוץ שהייתי מבניו מאימתם של תותחים, צלפים ומרגמות.

אפי איתם: הם טיפסו במעלה גבעת-האם, כפר-סאלד, כורסי, נלחמים אל מול הרמה הסורית יורקת האש ומשחררים אותי כילד מן האימה שליוותה את ילדותי.

אפי איתם: אני זוכר את לוחמי המילואים באים טיפין-טיפין, לא מאורגנים, לא מצוידים, אבל נכונים לקריאת המצוקה של הצבא הסדיר, שאז הייתי בו קצין צעיר במלחמת יום הכיפורים.

אפי איתם: אני זוכר את השעות מורטות העצבים שחייה של מדינת ישראל היו תלויים לה מנגד, ואת התחושה שמשהו בכל זאת יסובב את הגלגל אחור כשטנקי ה"שוט", ה"מטאור" וה"שרמנים" החבוטים והישנים, ללא תיאום כוונות וללא ציוד, החלו מטפסים ופגשו אותנו בנאפח, אולי ברגעיה הגורליים של מדינת ישראל.

אפי איתם: ראיתי את צבא המילואים בלבנון וראיתי אותו מתגייס הרבה מעל מאה אחוזי ההתייצבות שלו ביחידות הלוחמות, אפילו באותו מבצע, באותה מלחמת מגן של "חומת מגן", שבאה לאחר ההתקפה הנוראה במלון "פארק".

אפי איתם: נדמה לי שזאת לא תהיה פראזה לומר, שמדינת ישראל חבה את חייה כפשוטם לחומת המגן הזאת של צבא המילואים, אבל צריך גם לומר שצבא המילואים היה תמיד הרבה יותר מאשר סך יכולתו הצבאית.

אפי איתם: הוא היה במידה רבה מאוד נייר הלקמוס, הברית הכרותה בין האזרח הישראלי היחיד, על חייו, עיסוקו, חלומותיו הפרטיים – הברית הכרותה בין אלו לבין השבועה שנוצקה בסדיר ואחר כך הלכה והחזיקה מעמד לאורך עשרות בשנים, של הנכונות לקום וללכת, לעזוב סדנה, בית-מדרש, בית, שדה, עסק, וללכת אל מקום שבו נדרשים בסופו של דבר חייך.

אפי איתם: כי הרי מהו שירות המילואים אם לא תחילתו של יום שבו איש – לפעמים צעיר, לפעמים מי ששיבה כבר זרקה בשערו – נוטל תרמיל, אורז בו את הנעליים הגבוהות והולך חזרה אל הבסיס הצבאי, אל מכונת המלחמה, ואומר "הנני".

אפי איתם: יפה עשה האלוף במילואים דני יתום שהקדיש לצבא המילואים אולי את המחווה הגבוהה ביותר שאנחנו, משרתי הצבא לאורך שנים, מכירים בה, וזוהי ההצדעה.

אפי איתם: אני מצטרף להצדעה הזאת.

אפי איתם: עם זאת, לפעמים המלים, הטרמינולוגיה שבה אנחנו משתמשים, מספרות יותר מן המשפטים עצמם, והדיבור החוזר ונשנה על הנטל, על השוויון בנטל, על חלוקת הנטל – המעבר הזה מן הזכות לשרת, שעצם השירות הוא שכרה, אל הנטל שצריך עכשיו לחלק אותו ולאכוף אותו ולתגמל את אלה שלא עלינו נוטלים קצת יותר מן הנטל הזה, הוא אולי סיפורה של החברה הישראלית כולה.

אפי איתם: סיפור המעבר מן החברה המגויסת, שעל אף מחלוקותיה יש לה אופק משותף למסע הקשה שכולנו נושאים בנטל שלו, המעבר מן החברה הזאת אל חברה שכמעט כל רכיב בלכידות שלה הולך ונפרם, הולך ומאותגר, הולך ודורש בחינה ובניין מחודשים.

אפי איתם: שום דבר, גם לא האהבה הפשוטה שלנו אל המדינה שלנו, גם לא החובה הפשוטה – לא המתוגמלת, לא המאוזנת, לא השוויונית, אלא החובה הפשוטה של אדם לקום ולהגן על ביתו, על ילדיו, על מדינתו – אפילו היא כבר איננה מובנת מאליה.

אפי איתם: אל נשלה את עצמנו שהבית הזה, בחוקקו חוקים ובתגמלו תגמולים ובתקצבו תקציבים, יטפל באמת בשורשה של הבעיה, כי נטל בסוף הוא נטל הוא נטל הוא נטל.

אפי איתם: ואם לא נמצא דרך לבוא ולבנות מחדש בלבבות של האנשים הצעירים ההולכים עכשיו לבתי-הספר ושל החיילים הסדירים הנשבעים את שבועת האמונים שלהם לצה"ל ולמדינת ישראל – אם לא נצליח לעורר בהם מחדש את אהבת המולדת הפשוטה, ששכרה הוא האהבה שמשיבה המולדת להם, נדמה לי שכל מאמצינו יהיו בבחינת "שווא עמלו בוניו".

אפי איתם: אני רוצה לומר כמה מלים על הציבור שאני מייצג בכנסת הזאת, ציבור שחווה אולי את החוויה הקשה ביותר שחווה ציבור כלשהו במדינת ישראל, כאשר צה"ל, שבו הוא משרת, ואולי בשיעור הרבה יותר גבוה מחלקו באוכלוסייה, בוודאי ביחידות הלוחמות, בוודאי בפיקוד, קם עליו, על הוריו, לגרשם נפש.

אפי איתם: כי מי שחושב שגירוש גוש-קטיף היה בבחינת מעבר דירה – אני אומר לכם: לגרשם נפש.

אפי איתם: זה לא עניין פיזי, זה לא עניין של תשלומים על איזה בית, זה בפירוש פרימה קשה של מסכת הלכידות, האחדות, שותפות הגורל, הסולידריות בלעז.

אפי איתם: והציבור הזה עמד במבחן הזה בצורה שאולי צריכה להוות דוגמה.

גדעון סער: חבר הכנסת איתם, אתה לקראת סוף נאומך השני.

גדעון סער: לי קשה, כשאתה מדבר על הנושא שאתה מדבר עליו.

גדעון סער: קודם היה לי קשה כי אמרת דברי טעם על אהבת המולדת, עכשיו אתה מדבר על נושא שמטעמים אחרים קשה לי להפסיק אותך.

גדעון סער: אבל בשלב כלשהו אני איאלץ להפסיק אותך.

אפי איתם: אני בהחלט מקבל באהבה את הקריאה לסדר, ואני מייד מסיים.

אפי איתם: תנוח דעתם של כולם.

אפי איתם: ציבור הציונות הדתית הלאומית לא יסרב ולא יתנתק, לא ינטוש את הפיקוד ואת השליחות, כי הוא איננו מחפש תגמולים.

אפי איתם: הדבר הזה טבוע בעצם חינוכו, בעצם בניין תודעתו.

אפי איתם: אנחנו ברובנו נמשיך ונהיה בוניה הנאמנים של המדינה הזאת ומגיניה.

אפי איתם: אל תשיתו לבכם אל שוליים, שאם הם בכלל קיימים מישהו צריך לקרוא להם בשם, מישהו צריך לתת להם מקום, ואנחנו כבר נדע להבהיר מה משקלם בתוך ציבורנו.

אפי איתם: תודה לכולם.

גדעון סער: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת מאיר פרוש מסיעת יהדות התורה, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ראוי שהעם בישראל יביע את הוקרתו לחיילי המילואים, כדי לא לתת למשרתים הרבים תחושה שלוקחים אותם כמובן מאליו.

מאיר פרוש: יום ההצדעה למשרתים במילואים הוא לא, חלילה, תשלום מס שפתיים, אלא באמת ובתמים הכרה והערכה לתרומתם החשובה לביטחון המדינה.

מאיר פרוש: בקרב אנשי המילואים, בניגוד למשמיצים ולמלעיזים, מצויים גם יהודים שומרי מצוות, שהם חרדים על קלה כחמורה.

מאיר פרוש: כי אנשי המילואים בכלל הם חתך של כל האוכלוסיות היהודיות במדינה.

מאיר פרוש: ביום הזה, היום שבו אנו מביעים את הוקרתנו לחיילי המילואים לדורותיהם, מן הראוי שנזכור כי בכל מלחמות ישראל היו אלה דווקא יחידות העתודה של צה"ל אשר הכריעו את הקרבות.

מאיר פרוש: אנו עדיין זוכרים את הדברים שאמר סאדאת, נשיא מצרים, כאשר הגיע לישראל ב-1977, כי ספק אם יש עוד מדינה בעולם שיש לה כוח מעולה ויעיל כמו מערך המילואים של ישראל.

מאיר פרוש: הוא, סאדאת, ניסה בכך לתרץ בעקיפין את תבוסת הצבא המצרי במלחמת יום הכיפורים, למרות יתרון ההפתעה של המצרים.

מאיר פרוש: ואכן אני אומר, שספק אם יש עוד בעולם מערך צבאי מאומן וחדור רוח הקרבה כמו יחידות המילואים לדורותיהן, ועל כך נתונה תודת עם ישראל כולו.

מאיר פרוש: עם זאת, ראוי שנבדוק את העובדות הקשורות במערך המילואים של צה"ל ונבחן את הנתונים: צה"ל מתכנן לקרוא השנה רק ל-10%-15% מגדודי המילואים לתעסוקה מבצעית.

מאיר פרוש: לפי נתונים רשמיים, ירד בשנה האחרונה בכ-50% מיצוי התעסוקה בקרב חיילי המילואים, ולדברי הרמטכ"ל "כל גיוס של מילואים מבוצע כיום בפינצטה", כאשר עד 2008 תבוצע כנראה רפורמה שבמרכזה יהיה צמצום נרחב של גיוס חיילי מילואים לתעסוקה מבצעית.

מאיר פרוש: זה מחזיר אותנו לדיון שהיה השבוע בעקבות החלטת בג"ץ בעתירה נגד חוק טל, ואני אומר:

מאיר פרוש: נכון שחוק טל מיועד למשרתי חובה, נכון גם שחוק טל - ואני אומר זאת כאן, מעל הבמה - לא היה מלכתחילה משאת הנפש של היהדות החרדית.

מאיר פרוש: ברור גם שיש שנאה פתולוגית של קבוצות בעם נגד לומדי התורה, שמקבלים דחיית שירות כל עוד הם עוסקים בתלמודם.

מאיר פרוש: אך ראוי שנראה את העובדות.

מאיר פרוש: כמו במסגרת מערך המילואים, כך במסגרת מערך שירות החובה.

מאיר פרוש: אמר לי אלוף במילואים, ואני מצטט: "הביקורת נגד דחיית שירותם של לומדי התורה נובעת ממניעים אנטי-דתיים, ואין לה כלל הצדקה".

מאיר פרוש: אני לא מדבר על כל מי שמתבטא בעניין.

מאיר פרוש: אותו אלוף הסביר לי גם, ששיעור הבנים שאינם מתגייסים לשירות חובה עומד כיום על כ-30%, ועליהם יש להוסיף עוד עשרות אחוזים ניכרים המשתחררים במהלך שירותם מסיבות כאלה ואחרות, ומציאות זו כבר הביאה את בכירי האוצר להעלות הצעה מהפכנית לשחרר מחובת הגיוס את אלה המוגדרים "מיותרים" ולקצר את משך השירות הצבאי, במטרה לצמצם ולחסוך לקופת המדינה מאות מיליוני שקלים לשנה.

מאיר פרוש: אותו אלוף הוסיף ואמר לי, ואני שוב מצטט: "קיים גם בצה"ל רצון חזק להקטין את מערך כוח האדם ולייעל אותו.

מאיר פרוש: הססמה שמוכרת היום: 'צה"ל חכם וקטן', הפכה לשאיפה הרווחת בקרב המטה הכללי, ואכן, במציאות צה"ל מגלה עתה גמישות גדולה בשחרור רבים משירות חובה".

מאיר פרוש: אם כן, אלה שמתנכלים ללומדי התורה יותר מאשר הם דואגים כביכול למדינה, כוונתם לעקור בזדון את התורה ומורשת ישראל מחיינו.

מאיר פרוש: הם רוצים אפילו לבטל את המושג של יהדות או את ההגדרה היהודית במדינה ולמחוק את יסודות היהדות במדינת היהודים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני שואל ביושר רב: כאשר הרמטכ"ל מצהיר ש"אין סיבה" - כך הוא אומר - "שילדי ישרתו בצבא ואחרים לא", הוא מתכוון כמובן לבחורי הישיבה, המקבלים רק דחייה.

מאיר פרוש: אני שואל אותו, מדוע לא נשמע קולו לגבי המוני המשתמטים והסרבנים והמתחמקים משירות צבאי ללא שום הצדקה?

מאיר פרוש: אין לי ספק, אדוני היושב-ראש, שכשם שמצמצמים את מערך המילואים ובהדרגה גם את מסגרת שירות החובה, כך גם נגיע בסופו של דבר להקמתו של צבא מקצועני, שיתבסס כנראה על מחצית מכוח-האדם הקיים, צבא מקצועי שיעבור הכשרות ממושכות וישרת תקופות ארוכות, ויש מומחים צבאיים שמצביעים על הכדאיות והיעילות של מהלך כזה בהיבטים השונים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לא אסיים את דברי בלי שאומר כמה מלים על תלמידי הישיבות, מתוך האמונה שלי.

מאיר פרוש: אנחנו, כיהודים מאמינים, סבורים כי לימוד התורה קיים את העם היהודי לאורך כל הדורות, ורק לימוד התורה הוא גם התנאי והערובה להמשך קיומנו בעתיד.

מאיר פרוש: צה"ל אכן מגן על הגוף ועל ביטחון המדינה, אך לומדי התורה מקיימים את הגוף והנשמה כאחד.

מאיר פרוש: לומדי התורה הם היהלום שבכתר של עם ישראל.

מאיר פרוש: תודה.

גדעון סער: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

גדעון סער: חבר הכנסת משה שרוני, יושב-ראש סיעת גיל, בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החוץ, אדוני השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חברי הכנסת הנוכחים, כשבאים להצדיע לאנשי מילואים, יש חברים שמנצלים את זה ומדברים על נושאים אחרים.

משה שרוני: אני חושב שזה לא מכובד לגבי צבא המילואים.

משה שרוני: לעצם העניין: אנחנו צריכים להצדיע לחיילי המילואים ממבצע "קדש", ממלחמת ששת הימים, ממלחמת יום כיפור, ממבצע "שלום הגליל".

משה שרוני: אלה אנשים ששירתו בנאמנות את מדינת ישראל עד גיל 54 - - -

ראובן ריבלין: חיילי המילואים במבצע "חומת מגן".

משה שרוני: תודה רבה.

משה שרוני: הם שירתו עד גיל 54.

משה שרוני: כיום יש הקלה וזה טוב, אבל אני חושב שמגיעה תודה מיוחדת מחברי הכנסת לאנשי המילואים שעברו את כל המערכות.

משה שרוני: אני חושב שצריכים לחשוב לתת איזה אות, שזה חשוב מאוד כלפי ילדינו, איך אנחנו מתנהגים.

משה שרוני: בנושא האנשים שלא משרתים בכלל במילואים, אני אומר דבר אחד בלבד: אלוהים יתחשבן אתם בבוא הזמן.

משה שרוני: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת שרוני.

גדעון סער: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כמי שבשבע השנים האחרונות עומד בראש שדולת המילואים, יחד עם חבר הכנסת השר איתן כבל ועם דני יתום, אני חושב שאחד הדברים החשובים הוא שהכנסת, יחד עם חבורה של אנשים וארגונים כמו קצין מילואים ראשי במילואים, תת-אלוף במילואים ד"ר אריאל היימן, שראיתי אותו פה קודם, וארגוני המילואים, כמו פורום המג"דים והמח"טים, החפ"שים – פורום החיילים הפשוטים, ארגון ולת"ם, ארגוני הסטודנטים, פרופסור אבישי ברוורמן, היום חבר הכנסת ברוורמן, שנענה לבקשה לעמוד בראש הוועדה שטיפלה בנושא, בעצם מנסים להוביל מהלך - ואני מסכים עם חבר הכנסת אפי איתם, שהוקרה של החברה הישראלית לא תהיה לעולם הוקרה כספית, לא תשלח אף אחד כאיש מילואים לקרב לסכן את חייו ותשלם לו את אשר תשלם.

אבשלום וילן: במהות הוא צודק, אבל כאשר החברה הישראלית כולה נפרדת מתפיסת היסוד של "כל העם צבא" ו"צה"ל הוא צבא העם" - ושמעתם את המספרים, אמרו היום שרק 15% משרתים במילואים - השאלה היא אם החברה כחברה מתגמלת אותם כספית.

אבשלום וילן: התשובה שלי היא חיובית, ולכן, הצעת החוק באה להבטיח את הנושא הזה, שכאשר מערך המילואים אינו כללי, כשאתוס השוויון פה נשבר בהגדרה - וצריך להבין שהכנסת לא באה לקבל החלטה.

אבשלום וילן: הכנסת מצלמת תמונת מצב שנמשך די הרבה שנים, ואומרת: בנתונים האלה, במציאות הזאת, האם אנחנו מתגמלים אותם, או בעצם מדברים בשם אתוס השוויון כאשר רק בודדים נושאים בעול לאורך שנים.

אבשלום וילן: זה הוויכוח העקרוני.

אבשלום וילן: אני מזכיר לכם, שבכנסת החמש-עשרה העברנו כמעט פה-אחד את חוק הביטוח לאנשי המילואים, שהשווה את הביטוח בין אנשי מילואים לאנשי צבא קבע.

אבשלום וילן: עד אז חיינו במדינת ישראל באבסורד מוחלט.

אבשלום וילן: שני טייסים עלו לאוויר במטוס.

אבשלום וילן: חס וחלילה המטוס נפגע והם נפגעו.

אבשלום וילן: איש הקבע במטוס קיבל כיסוי מלא מטעם מדינת ישראל, ובצדק, ואיש המילואים לא.

אבשלום וילן: חמש שנים עברו עד שהצלחנו לשכנע את הבית, את אנשי משרד הביטחון ומשרד האוצר, שלא נסבול את האי-שוויון הזה.

אבשלום וילן: לכן, הטענה שלי גם כאן ביום המילואים - - -

גדעון סער: היה מעורב בזה גם מזכיר הממשלה דאז - - -

אבשלום וילן: אני אגיד שגם מזכיר הממשלה, גם כל חברי ועדת החוץ והביטחון, בראשות היושב-ראש דאז דוד מגן, וראש הממשלה דאז אריאל שרון, שקם ואמר שהוא אישית ידאג להעביר את זה, ועברה חצי שנה ודבר לא קרה, כי האילוצים לא נתנו לו, לא שהוא לא רצה.

אבשלום וילן: ואז התארגנו, השדולה עם תמיכה של ועדת החוץ והביטחון ועם תמיכת מזכיר הממשלה ועם תמיכת חברי הכנסת, והעברנו את זה.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש שעת כושר גם עכשיו, בתמיכת שר הביטחון.

אבשלום וילן: אמרתי את זה אז ואני אומר גם היום: חוק כזה לא יכול לעבור אלא בהסכמה.

אבשלום וילן: בלי משרד הביטחון, בלי חברי הכנסת, קואליציה כאופוזיציה, בלי ויכוחים קשים עם האוצר גם על גובה התגמול - יש פה תפיסת יסוד מאוד לא פשוטה, שאנשי מילואים רק יתאמנו ולא ייקראו לפעילות מבצעית.

אבשלום וילן: והחוק מבחינה זאת הוא חוק מאוד מעניין.

אבשלום וילן: בואו נגיד ביושר, כפי שאמר אפי איתם: מחברה מגויסת אנחנו הופכים להיות מעין חברה נורמלית.

אבשלום וילן: חברה נורמלית יודעת לתגמל בתגמול – נהיה פיניקים; הם הביאו את הכסף – כלומר, במובן הזה תגמול כספי הוא חלק בלתי נפרד מהתגמול.

אבשלום וילן: אבל, צריך להבין שאנחנו לא נפרדים מאתוס השוויון, ואנחנו לא נפרדים מהתפיסה של צה"ל כצבא העם.

אבשלום וילן: רוצה לומר, אף שהמשלים של מהלך כזה הוא ברבות כמה שנים מהיום הפיכת צה"ל לצבא מקצועי, ואז אנחנו מוותרים על צה"ל כמכשיר המרכזי של החברה הישראלית ככור ההיתוך, צריך להבין - אם נמשיך בלוגיקה הזאת, הצבא הסדיר יכול להפוך לצבא מקצועי, די קרוב.

אבשלום וילן: אגב, אין זוג הורים אחד ששולח את ילדיו לסדיר – ואמר את זה היום שותפי לשדולה, חבר הכנסת דני יתום, והוא צודק – אין זוג הורים אחד ששולח את ילדיו לסדיר, בנים ובנות, ולא מממן אותם בפועל.

אבשלום וילן: זאת המציאות.

אבשלום וילן: ההורים מממנים את חיילי הסדיר היום.

אבשלום וילן: לכן, נצטרך לחשוב היטב איך בעצם ממשיכים להחזיק את הצבא הסדיר כצבא העם; איך מיישמים את מסקנות דוח ועדת-עברי שהקימה ממשלת ישראל, שמדבר על שירות לאומי אזרחי התנדבותי, כמשלים של כל המערכת השוויונית.

אבשלום וילן: אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא לאורך זמן – גם כשנעביר את החוק וניתן את כל מערך התגמולים, לא נוכל לחיות בחברה שאחוז קטן מאוד בה משרת, ורבים רבים רבים בעצם לא משתתפים בכל המערכת שנקראת ההגנה על ביטחון ישראל, הנשיאה בעול, ביטחון לא רק במובן של ביטחון, אלא שותפות חברתית קהילתית, תרומה לחברה במושג הזה השוויוני – נצטרך לשמור עליו, לא יעזור כלום.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, דקה לסיום, או 30 שניות.

אבשלום וילן: הכנסת מוכרחה להתלכד סביב שניים-שלושה דברים שהתחלנו אותם, וחייבים להמשיך אותם.

אבשלום וילן: קודם כול, החרפה, שבאוניברסיטאות - למרות האמנה שחתמנו ואישרנו – עדיין יש אנשי מילואים שיוצאים ולא מקבלים את העזרה שהאוניברסיטאות התחייבו לתת להם.

אבשלום וילן: את החרפה הזאת צריך להסיר: החל בצילומים, בעזרה לנבחנים - היום היה בשדולת המילואים איש מילואים שסיפר שנדחתה לו בחינה בשנה והוא לא יכול היה לגמור את התואר משום שהיה במילואים, והמרצה סירב להגיש אותו לבחינה.

אבשלום וילן: תופעות כאלה חייבות - - -

גדעון סער: זה גם בניגוד לסיכום שאליו הגיעו בשעתו ועד ראשי האוניברסיטאות ושרת החינוך.

אבשלום וילן: הבעיה היא שכל ראשי האוניברסיטאות חתומים על אמנה; הכנסת היתה גם היא צד לאמנה, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, זה לא קורה.

אבשלום וילן: נקודה אחרונה - אני חושב שאדוני כשר הביטחון מכיר את זה – העובדה שבשנה האחרונה היו 130 תלונות של אנשי מילואים שנפגעו במקום עבודתם כתוצאה מיציאתם למילואים, הם הגישו תלונות וזכו בדין, היא חמורה.

אבשלום וילן: החרפה הזאת, שמפעלים פרטיים וציבוריים וכל מי שלא יהיה מרשים לעצמם לפגוע באנשי מילואים בגין שירותם - גם את החרפה הזאת צריך להסיר.

אבשלום וילן: אם על שלושת הדברים האלה נתלכד: חוק מילואים בהסכמה, ואת כל הדברים הקטנים נתקן - אני חושב שעשינו צעד גדול קדימה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אחרון הדוברים בדיון הזה – חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קריאה: למה - - -

גדעון סער: ועדת הכנסת קבעה דיון סיעתי, אדוני.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מופתע מההפתעה.

טלב אלסאנע: מה זה, זה נושא למישהו שיש לו בלעדיות?

טלב אלסאנע: אני חושב שצריך להתייחס לנושא מהרבה היבטים, ואני חושב שיש היבטים - -

ראובן ריבלין: - - -

טלב אלסאנע: - - שמן הראוי להדגישם בעניין הזה.

ראובן ריבלין: יש חיילי מילואים - - -

טלב אלסאנע: אני רוצה לברך את השר עמיר פרץ; אני מאחל לו הצלחה.

טלב אלסאנע: הוא קיבל החלטות בעניין של הקלה לעובדים הפלסטינים, וגם עניין הקריאה למשא-ומתן, אף שזה לא כל כך פופולרי – היום התרגלנו לשמוע שהכול חד-צדדי, תוך התעלמות.

טלב אלסאנע: מחר יגידו אפילו לצאת מתל-אביב, אבל חד-צדדית, בלי לדבר עם הפלסטינים – יש כאלה שיקבלו את זה; העיקר לא לדבר עם הצד השני.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לחזור לשפיות, לחזור להידברות.

טלב אלסאנע: מלחמה אולי אפשר לעשות באופן חד-צדדי, אבל שלום אי-אפשר לעשות באופן חד-צדדי.

טלב אלסאנע: שלום מטבעו – הוא נעשה בין אויבים; שלום מטבעו הוא הסכם שבו צריך להגיע להסכמה עם הצד השני.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן גם להבין שיש אויב משותף – גם לפלסטינים וגם לישראלים – והאויב הזה נקרא הכיבוש.

טלב אלסאנע: יש כאלה שלא נעים להם לשמוע את המלה הזאת; יש כאלה שרוצים להתעלם ולייפות את המציאות.

טלב אלסאנע: והמציאות היא שהבעיה - - -

ראובן ריבלין: הנגב זה כיבוש?

ראובן ריבלין: - - - תגדיר מה זה - - -

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש.

ראובן ריבלין: ירושלים זה כיבוש?

ראובן ריבלין: תסביר להם - - -

קריאה: דבר לעניין.

קריאות: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

מגלי והבה: - - -

קריאות: - - -

טלב אלסאנע: יושב-ראש הכנסת הקודם, שאני מעריך אותו, שאל שאלה נכונה: מה משמעות המושג הזה של הכיבוש, ואני גם רוצה ליצור את הזיקה בין נושא הדיון לבין הכיבוש.

טלב אלסאנע: והזיקה היא, רבותי, שהתגמול של אנשי המילואים הוא לא רק כספי.

טלב אלסאנע: התגמול הוא להבטיח להם גם חיים ולהבטיח להם גם מציאות מוסרית, כאשר המשך הסכסוך מפיל בין הקורבנות שלו לא רק פלסטינים – גם ישראלים וגם אנשי מילואים - -

מגלי והבה: - - - אתה תומך בחיילים הבדואים - - -

טלב אלסאנע: - - ולכן, לסיים את הכיבוש – זה גם נותן להם חיים.

טלב אלסאנע: המשך הכיבוש גם שוחק, לדעתי, את הרמה המוסרית של - - -

ראובן ריבלין: התחנה המרכזית בתל-אביב נכבשה - - -

טלב אלסאנע: תקשיב.

טלב אלסאנע: מגלי, מגלי.

טלב אלסאנע: מאה אחוז, שמעתי אותך.

מגלי והבה: תסלח לי, יש לך אוכלוסייה בדואית - -

טלב אלסאנע: שמעתי אותך, אני אתייחס גם לזה.

מגלי והבה: - - מילואים וסדיר.

מגלי והבה: אתה תומך בהם?

טלב אלסאנע: אני אתייחס גם לזה, מגלי.

מגלי והבה: אם לא – אז תרד מהבמה.

טלב אלסאנע: באמת?

טלב אלסאנע: באמת?

טלב אלסאנע: הצחקת אותי.

טלב אלסאנע: הצחקת אותי - -

ראובן ריבלין: - - - בכנסת ישראל הוא יכול לומר מה שהוא רוצה - - -

טלב אלסאנע: - - לא בזכותך אני עולה לדוכן ולא מטעמך אני מדבר, ואני לא מקבל שום דבר ממה שאתה עושה וממה שאתה אומר.

מגלי והבה: - - -

גדעון סער: חבר הכנסת מגלי והבה, דבריך - - -

טלב אלסאנע: מה זה, אנחנו בגן-ילדים?

מגלי והבה: לא בגן-ילדים - - -

טלב אלסאנע: אז תפסיק - -

גדעון סער: חבר הכנסת אלסאנע, כרגע אתה - - -

טלב אלסאנע: - - יש יושב-ראש שאתה יכול לסמוך עליו.

גדעון סער: ברגע זה מוצתה גם קריאת הביניים – שאני יכול להבין מאיפה היא באה – אבל גם התגובה עליה.

טלב אלסאנע: אני רוצה לומר, שיש הגדרה בין-לאומית ויש מושג שיש לו משמעות ברורה.

טלב אלסאנע: ברור על מה מדובר כאשר מדברים על כיבוש.

טלב אלסאנע: לדעתי, גבולות הגדה והרצועה וכל השטחים שנכבשו ב-4 ביוני 1967 – הם שטחים כבושים, שגם על-פי החוק הישראלי - - -

ראובן ריבלין: - - -

טלב אלסאנע: עורך-הדין, חבר הכנסת רובי ריבלין, גם על-פי החוק הישראלי, לא חל עליהם החוק הישראלי.

טלב אלסאנע: הם מוחזקים כשטחים מוחזקים, שחלה עליהם הריבונות הצבאית, ואחרי שנסוגו, ביטלו את התחולה של הממשל הצבאי - -

ראובן ריבלין: - - - ה"חמאס" לא רוצה - - -

טלב אלסאנע: - - ולכן, השטחים הכבושים - הם לא סופחו למדינת ישראל, הם לא חלק ממדינת ישראל.

טלב אלסאנע: הם מוחזקים כשטחים כבושים לכל הדעות, ואין שום סיבה שחיילי המילואים ייהרגו – לא בהגנה על המדינה, אלא בהגנה על הכיבוש הישראלי, שכולנו יודעים שסופו שהוא יסתיים.

ראובן ריבלין: התחנה המרכזית בתל-אביב - - -

טלב אלסאנע: אם הוא יסתיים בעוד עשר שנים, ויהיו הרבה קורבנות – בשביל מה להמתין?

טלב אלסאנע: למה לא לסיים את זה כמה שיותר מוקדם, להקל על הפלסטינים, להקל על חיילי המילואים, להקל עליך, להקל על כולנו - -

ראובן ריבלין: התחנה המרכזית בתל-אביב זה שטח כבוש?

טלב אלסאנע: - - וליצור מציאות אחרת?

ראובן ריבלין: התחנה המרכזית בתל-אביב זה שטח כבוש?

טלב אלסאנע: זה חלק מהשטחים - - -

ראובן ריבלין: שוק הכרמל זה שטח כבוש?

טלב אלסאנע: אבל שם חלים החוק והמשפט והמינהל הישראלי.

טלב אלסאנע: זה חלק ממדינת ישראל, אז לא צריך לבלבל את היוצרות - -

ראובן ריבלין: מתפוצצים שם אנשים - - -

טלב אלסאנע: - - אלא אם אתה לא מכיר בקיומה של מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: אני מכיר בקיומה של מדינת ישראל, ולגבי השאלה של מגלי והבה - - -

גדעון סער: חבר הכנסת אלסאנע, עבר רוב זמן הדיבור שמוקצה לך.

טלב אלסאנע: יש לי עוד - - -

גדעון סער: אתה לא מדבר לעניין שהוא נושא הדיון.

טלב אלסאנע: אני מדבר - - -

גדעון סער: לא.

גדעון סער: אפילו לא אמרת מלה אחת, ולכן אני מעיר לך באותו מובן שקבוע בסעיף 67 לתקנון, ויש לך אפשרות להמשיך בזמן שנותר לדבר כן לנושא, או - - -

טלב אלסאנע: כן, ואני רוצה לציין - - -

ראובן ריבלין: לשבח את חיילי המילואים הבדואים.

טלב אלסאנע: אני רוצה להתייחס גם לזה.

טלב אלסאנע: חבר הכנסת רובי ריבלין, חבר הכנסת מגלי והבה, חברי הכנסת, אני מזמין אתכם לבקר ולסייר בנגב ולעמוד מקרוב על המציאות של החיילים הבדואים – איך הורסים להם את הבתים; איך אותם חיילים, אין להם מי שתייה; איך אותם חיילים חיים ביישובים הלא-מוכרים, כאשר 58 שנים ממתינים שסוף-סוף המדינה תכיר ביישובים שלהם.

טלב אלסאנע: לדבר על כך שאתם, אכפת לכם מהחיילים הבדואים – זה מס שפתיים.

משה כחלון: לך אכפת, לא לנו.

טלב אלסאנע: תדאגו להכיר ביישובים שלהם, תדאגו שלא יהרסו להם את הבתים, ותפסיקו עם הצביעות הזאת.

ראובן ריבלין: דבר על זה, אני אתך באש ובמים.

נסים זאב: - - -

גדעון סער: חבר הכנסת טלב אלסאנע, תודה לך.

גדעון סער: אני מצטער על שלא מצאת לנכון, במהלך כל דבריך, להתייחס לנושא הדיון.

גדעון סער: לפני שאנחנו עוברים לנושא הבא, יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם - הודעה.

גדעון סער: רוחמה אברהם (יו"ר ועדת הכנסת): אדוני היושב-ראש, בהמשך להודעת יושב-ראש הוועדה המסדרת מאתמול, יום שני, י"ז באייר התשס"ו, 15 במאי 2006, בדבר הרכב ועדות הכנסת, אני מודיעה כי במקום הפנוי בוועדת הכספים לסיעת יהדות התורה יכהן חבר הכנסת יעקב ליצמן.

גדעון סער: תודה רבה.

גדעון סער: היו"ר גדעון סער: תודה, גברתי.

גדעון סער: היו"ר גדעון סער: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, והוא: הודעת הממשלה על החלטתה להעביר לראש הממשלה את הסמכויות הנתונות לשר הרווחה על-פי חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן-1989.

גדעון סער: הדיון בנושא זה יתקיים היום, וההצבעה בנושא הזה תתקיים מחר.

גדעון סער: יפתח את הדיון השר המתאם בין הממשלה לכנסת, יעקב אדרי.

גדעון סער: בבקשה.

גדעון סער: השר יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת החוץ, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה בישיבתה ביום 14 במאי 2006, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לראש הממשלה את הסמכויות הנתונות לשר הרווחה על-פי חוק האזרחים הוותיקים, התש"ן-1989.

גדעון סער: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישורה של הכנסת לכך.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: ראובן ריבלין (הליכוד): כבוד היושב-ראש, מדוע אין הצבעה - - - היו"ר גדעון סער: אדוני היושב-ראש, זו היתה בקשת הממשלה כפי שבוטאה על-ידי יושב-ראש הקואליציה בישיבה שהתקיימה אצל יושבת-ראש הכנסת, וכך נקבע.

גדעון סער: ההצבעה תתקיים מחר.

גדעון סער: ראובן ריבלין (הליכוד): הייתי מבקש להפנות את תשומת לב הנשיאות לתקנון.

גדעון סער: התקנון קובע כעיקרון, שבתום דיון נערכת הצבעה - - - שיביאו בפנינו - מדוע ההצבעה מחר?

גדעון סער: נסים זאב (ש"ס): כי אין רוב להעביר את זה.

גדעון סער: רוחמה אברהם (קדימה): יש רוב.

גדעון סער: קריאות: - - - ראובן ריבלין (הליכוד): בדרך כלל, בתום דיון מתקיימת הצבעה.

גדעון סער: אני מציע - - - היו"ר גדעון סער: בסדר גמור, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: ההצבעה, כפי שאמרתי, תתקיים מחר.

גדעון סער: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

גדעון סער: דב חנין (חד"ש): אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בנושא חשוב - העברת הסמכויות לפי חוק האזרחים הוותיקים למשרד ראש הממשלה, ואני מבין מחברי, חבר הכנסת יצחקי, שהכוונה היא שזה יגיע לשר שיכהן שם, השר לענייני גמלאים.

גדעון סער: זו ההזדמנות לאחל לחבר הכנסת והשר רפי איתן הצלחה בתפקידו.

גדעון סער: נושא הגמלאים הוא נושא חשוב ומרכזי.

גדעון סער: אני מאחל לו מכל לבי שהוא אכן יצליח לתת לנושא הכאוב והקשה הזה את הטיפול הראוי והנמרץ שאנחנו מצפים לו.

גדעון סער: בכל זאת, אני אבקש מחברי הכנסת להתנגד להודעת הממשלה ולהתנגד להעברת הסמכויות, משני טעמים.

גדעון סער: הטעם הראשון נוגע לגוף הנושא עצמו.

גדעון סער: השבוע קראנו דוח נוסף על המצב הקשה של חלק גדול מציבור הגמלאים בישראל, והפעם הסיפורים היו קשים במיוחד.

גדעון סער: אנחנו מדברים על גמלאים שחלקם סובלים מעוני ומצוקה וחלקם מאלימות, וחלקם ממש נזרקים לשולי החברה הישראלית; אנשים שתרמו, פעלו ועבדו כל ימי חייהם, מושלכים הצדה.

גדעון סער: לצערי הגדול, הממשלה - כפי שאנחנו רואים גם בתקציב המדינה שהיא הגישה, בחוק ההסדרים שהיא הגישה - אני חושש שהיא לא מתכוונת לתת לנושא הזה את טיפול השורש המגיע לו.

גדעון סער: כיוון שהנושא הזה ראוי לטיפול שורש, אני חושב שראוי שהכנסת תאמר את דברה בעניין זה.

גדעון סער: הדרך הראשונה או ההזדמנות הראשונה לומר את האמירה הברורה הזאת תהיה בדחיית הודעת הממשלה בנושא העברת הסמכויות.

גדעון סער: נושא הגמלאים מטריד מאוד את הציבור הישראלי.

גדעון סער: אנחנו ראינו זאת בתוצאות הבחירות.

גדעון סער: אנשים מוטרדים מאוד, ובצדק הם מוטרדים, ממצבם של הגמלאים בישראל.

גדעון סער: אני חושב שגם הכנסת ראוי שתביע באופן מאוד דרמטי את דאגתה בתחום הזה.

גדעון סער: זה הטעם הראשון לכך שאני מציע להתנגד להודעת הממשלה, אדוני היושב-ראש, אבל יש גם טעם נוסף.

גדעון סער: הטעם הנוסף נוגע ליחסה של הממשלה הנוכחית לנושא הרווחה בכלל.

גדעון סער: אנחנו מדברים, כך אני שומע, על ממשלה חברתית, ועל מפלגות חברתיות, ומשרד הרווחה הוא משרד קריטי בנושאים החברתיים, אבל למרבה הצער זה משרד שנותר יתום.

גדעון סער: זה קשה, זה מצער וזה כואב.

גדעון סער: זה כואב קודם כול לאותם אלפי ישראלים וישראליות שנזקקים לשירותי המשרד הזה יום-יום.

גדעון סער: במשרד הרווחה היינו צריכים לראות שר נמרץ ואקטיבי, שר שלעתים יהיה אפילו האופוזיציה הפנימית בתוך הממשלה לחלק מהחלטות הממשלה.

גדעון סער: למרבה הצער, נושא הרווחה נותר בשוליים.

גדעון סער: אני חושב שגם זו עובדה - - - היו"ר גדעון סער: היה רעיון טוב, למשל, להפקיד אותו בידי השר יעקב אדרי, ולו באופן זמני.

גדעון סער: אני אומר את זה על יסוד דבר שהיינו עושים בעבר, כאשר, למשל, בשעתו, בטרם הצטרפה מפלגת המרכז לממשלה הראשונה בראשות אריאל שרון, מילאה שרת החוץ, שקודם היתה כאן, באופן זמני, את תפקיד השר לשיתוף פעולה אזורי, עד שרוני מילוא קיבל אותו.

גדעון סער: כלומר, גם אם יש תוכניות פוליטיות עתידיות, לא כדאי להשאיר משרד כזה ללא איוש, ובמקרה היה מולי גם מועמד מתאים.

גדעון סער: משה כחלון (הליכוד): אדוני היושב-ראש, אני חשבתי שיהיה מאבק בין עמיר פרץ לשאול מופז ולגמלאים מי ייקח את תיק הרווחה.

גדעון סער: ראובן ריבלין (הליכוד): אני תיכף אומר לכם למה - - - דב חנין (חד"ש): אדוני היושב-ראש, בכל הכבוד, אני חושב שההצעה שאתה העלית היא הצעה טובה.

גדעון סער: אני אומנם לא כיהנתי בכנסת הקודמת, אבל יצא לי לקרוא כמה מההופעות של השר אדרי, ואני חושב שהוא אכן - אני מקווה כך, לפחות - יכול היה להיות אופוזיציה פנימית בתוך הממשלה בנושא הרווחה, ואם הממשלה היתה באה עם הודעה כזאת, היתה לפחות איזו תקווה עמומה שאולי מישהו יישא בממשלה כמו שצריך את דבר הרווחה.

גדעון סער: למרבה הצער, זה לא מה שקורה, ולכן אני מציע לחברי הכנסת להתנגד להודעה.

גדעון סער: תודה רבה.

גדעון סער: היו"ר גדעון סער: תודה לחבר הכנסת חנין.

גדעון סער: חבר הכנסת חנא סוייד.

גדעון סער: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

גדעון סער: אחריו - חבר הכנסת יצחק גלנטי.

גדעון סער: ראובן ריבלין (הליכוד): אדוני היושב-ראש, נתמזל מזלי ואני מדבר אחרי חבר הכנסת חנין.

גדעון סער: הוא שאל שאלה באמת רצינית, ואני אתן לו את התשובה.

גדעון סער: ראה נא, היו חברים בליכוד, חברים אשר איישו את ספסלי הממשלה, ראו בליכוד בית נפלא, כאשר הוא נתן להם גם שלטון ושררה, אבל פתאום הם הבינו שהליכוד הוא שלטון רשע, שלטון ללא חמלה, עם תקציבים נוראים ואיומים, והם קמו ועזבו אותו.

גדעון סער: היום, כאשר הם הצליחו להקים ממשלה, שיחרו לפתחה אחינו מש"ס ואמרו: הבו לנו את תיק הרווחה, רק את תיק הרווחה אנחנו מבקשים ורוצים.

גדעון סער: אמר ראש הממשלה - - - קריאה: - - - הסיבה לעזיבה - - - ראובן ריבלין (הליכוד): חכו, חכו, חכו.

גדעון סער: אמר ראש הממשלה: ש"ס - לא.

גדעון סער: באו אחינו הגמלאים, אשר נושאים בצדק דגל נגד העיוותים שנוצרו כתוצאה מכך שאנחנו היינו מוכרחים ללכת לתוכנית כלכלית שהביאה באמת כאב וצער לרבים מבני עמנו, אבל היום היא נושאת פירות, כמובן, לא מפני שמי שהוביל את המדיניות עשה זאת, אלא כי היום קמה ממשלה חדשה, ממשלה שרואה, ממשלה שיכולה להוציא ולהביא.

גדעון סער: אמר להם, לגמלאים: אתם לא תקבלו את תיק הרווחה.

גדעון סער: באה אגודת ישראל ואמרה - נבקש את תיק הרווחה.

גדעון סער: באו אנשים מקדימה, אמר ראש הממשלה: תיק הרווחה יהיה רק אצלי, כי אני רואה בו את משאת חיי, ואת הדרך היחידה באמת להיטיב עם העם הזה.

גדעון סער: הוא מבקש היום מכם, בצורה הברורה ביותר, לבוא ולומר, אני ראש הממשלה ושר הרווחה, כי אני רואה את תפקידי העיקרי להביא רווחה לעמי.

גדעון סער: רבותי חברי הכנסת, יש גבול לציניות.

גדעון סער: באמת, תיק הרווחה עמד במרכזה של מערכת הבחירות הזאת, במרכזה של העלילה שנרקמה על הממשלה הקודמת, שבה היו חברים, ביניהם כאלה אשר עלו לשלטון משום שרצו להתנכר לממשלה אשר התעלמה ממצוקתם של אנשים מבני עמנו.

גדעון סער: לכן, מה אתם מתפלאים?

גדעון סער: ראש הממשלה רוצה להיות שר העבודה והרווחה.

גדעון סער: את העבודה כבר לקחו, אבל הרווחה?

גדעון סער: אני חושב שצריך לתת לו את כל ההזדמנות כאשר הוא מבקש להעביר למשרד ראש הממשלה את כל נושא הרווחה, ואני בטוח שהוא יצליח לעשות זאת.

גדעון סער: אם הוא יעסוק בעניין זה, אולי הוא יביא באמת ישועה לעמנו וירחיק צרות גדולות שעלולות לבוא אם הוא יעסוק במדיניות של שלום וביטחון.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת ריבלין על הדברים.

גדעון סער: יעלה ויבוא חבר הכנסת יצחק גלנטי מסיעת הגמלאים.

גדעון סער: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

גדעון סער: הזמן שמוקצה לדובר בדיון הזה הוא שלוש דקות.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק האזרחים הוותיקים הוא חוק חשוב, אשר נחקק בתחילת שנות ה-90, בעת שראש הממשלה דאז, יצחק שמיר, בעצמו היה אזרח ותיק.

יצחק גלנטי: זהו חוק שיש דומים לו במדינות רבות בעולם, והוא נועד לתת עדיפות וקדימה לאזרחיה הוותיקים של המדינה, אשר הם מייסדיה ובוניה.

יצחק גלנטי: יש בו גם אמירה חברתית חשובה: אזרחינו הוותיקים לא יוזנחו עוד.

יצחק גלנטי: כיום עומד בראש הממשלה אדם צעיר הרבה יותר מאשר היה יצחק שמיר, ראש הממשלה, בזמן קבלת החוק, ואנו כמובן מאחלים לו אריכות ימים.

יצחק גלנטי: אני מקווה שאיני פוגע באף אחד כשאני אומר, שלראש הממשלה הנוכחי אין ההתנסות האישית בבעיות הניצבות יום-יום ושעה-שעה בפני הגמלאים והקשישים בישראל.

יצחק גלנטי: העדר טיפול הולם בבעיות אלו מצדן של כל ממשלות ישראל החמיר את מצבם, בייחוד בתקופת הממשלה הקודמת.

יצחק גלנטי: חוק האזרחים הוותיקים, כמו שורה ארוכה של חוקים אחרים, ובראשם חוק התקציב וחוק ההסדרים, שעליהם נדון בזמן הקרוב ביותר, חייבים לשקף את הצורך בפתרון בעיות בוערות שניצבות בפני אותו ציבור גדל והולך של גמלאים וקשישים בישראל.

יצחק גלנטי: רבותי חברי הכנסת, לפנינו הודעת הממשלה בדבר העברת הסמכויות הנוגעות לחוק האזרחים הוותיקים למשרד ראש הממשלה, על-פי דרישת סיעת גיל.

יצחק גלנטי: עצם העובדה כי האחריות לביצועו ולאכיפתו של החוק עוברת למשרד הממשלתי החשוב ביותר, העומד בראש הפירמידה של השלטון בישראל, מצביע על שינוי כיוון חיובי ביחס הממשלה והמדינה לאזרחיה הוותיקים.

יצחק גלנטי: אולם חשוב להבהיר, למען הסר ספק ובשם השקיפות בפני חברי הכנסת המצביעים על הצעת הממשלה - עצם העברת הסמכות למשרד ראש הממשלה טובה היא, אולם האחריות בפועל בתוך משרד ראש הממשלה לחוק זה צריכה לעבור לידי השר רפי איתן, שהוא השר לענייני גמלאים במשרד ראש הממשלה.

יצחק גלנטי: לעניות דעתי, מן הדין שחוק זה יועבר בהחלטה של הכנסת באופן ישיר לאחריותו של השר איתן, ולא כהעברה פנימית במשרד ראש הממשלה.

יצחק גלנטי: אני תקווה כי בקרוב נוכל להתבשר ממשרדו של השר איתן על הצעות לשינוי תוכן ומהות בחוק האזרחים הוותיקים וגם בחוקים חשובים נוספים, וזאת על מנת להחזיר את מה שנלקח מהציבור הגדול הזה, שנתן את מיטב שנותיו למדינה ועכשיו מצפה למינימום של הכרת תודה וחיים בכבוד.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת גלנטי.

גדעון סער: חברת כנסת סופה לנדבר, בבקשה.

גדעון סער: שני חברי הכנסת שלא היו נוכחים, חברי הכנסת אורי אריאל וחנא סוייד, איבדו את רשות הדיבור.

גדעון סער: בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ידידי, כנראה אין צורך להסביר את החשיבות של משרד הרווחה, החשיבות הגדולה, באמת בלי ציניות.

סופה לנדבר: זה הדבר הכי גדול שיש במדינת ישראל: הון אנושי ועזרה לזולת.

סופה לנדבר: יש כל כך הרבה ילדים ונשים, אנשים מוגבלי יכולת, נכים, זקנים, שחייבים לקבל טיפול במשרד הזה.

סופה לנדבר: ואני לא יודעת, אולי קרה משהו במדינת ישראל ולראש הממשלה יש עכשיו זמן פנוי, ובמקום לטפל בשלום הוא יטפל בדברים היותר-חשובים: באדם שאנחנו צריכים להעמיד במרכז המפה, באדם שאנחנו צריכים לטפל בו, באדם הפשוט שזקוק לעזרה.

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות לראש הממשלה ולשאול: אולי יש לנו עכשיו, בזמן שאנחנו מאשרים את התקציבים, תקציבים שצריכים לאשר בכנסת הזאת לאותם נכים ולאנשים מוגבלים ולילדים.

סופה לנדבר: הייתי מוסיפה לקצבאות הילדים מהילד הראשון.

סופה לנדבר: אני שואלת, רבותי, עכשיו אנחנו יודעים, חברי ועדת הכספים והחברים בבית הזה, שיש כסף במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אז אני שואלת:

סופה לנדבר: עד מתי אנחנו נשב כאן ונשמע בשורות רעות שאין כאן ואין פה?

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שיש, אז עד מתי לא נאשר בניית בית-חולים באשדוד ולא נאשר את התוספות למוגבלים ולנכים ולאנשים שחיים מתחת לקו העוני?

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, דיברתי כאן ואמרתי שיש היום שרים בלי תיק ויש משרד אחד שבעצם חסר לו שר, ופתאום ראש הממשלה בא עם בשורה כל כך חשובה – שהוא לוקח על עצמו לא רק להיות ראש הממשלה אלא גם להיות שר הרווחה.

סופה לנדבר: יכול להיות שבסוף ראש הממשלה ימצא זמן באמת, בלי ציניות, לטפל באותם אנשים שצריך להעלות את רמת הרווחה שלהם.

סופה לנדבר: אני רוצה לפנות לראש הממשלה שלנו ולהגיד, שלשליש מתושבי מדינת ישראל אין היום פנסיה, וצריכים לדאוג להם לפנסיה.

אמנון כהן: זה מופיע בהסכם הקואליציוני.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים בקדנציה הזאת לדאוג לכך שלכל אזרחי מדינת ישראל תהיה פנסיה, ושיהיו חיים שלמים ומלאים בגיל הזהב.

סופה לנדבר: אני מקווה שבזה שראש הממשלה לוקח על עצמו להיות גם שר הרווחה הגיעה לעם הזה בשורה טובה, שכנראה תהיה רווחה לאותם אנשים שזקוקים לרווחה הזאת.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת - אני מברך אותך על התפקיד ומאחל לך הצלחה, אדוני היושב-ראש.

טלב אלסאנע: אנחנו רגילים לשמוע מממשלות שונות שיש להן רגישות, יש להן חמלה, יש להן רצון, אבל אין להן כספים, אין להם תקציבים, ואילו היו כספים ואילו היו תקציבים כל הבעיות היו נפתרות.

טלב אלסאנע: גם המובטלים, היו פותרים להם את הבעיה, וגם העניים, היו מעלים אותם מעל קו העוני, וגם הרשויות המקומיות, אדוני שר הפנים, היו מוצאים להן תקציבים כדי להוציא אותן מהמשבר התקציבי שלהן.

טלב אלסאנע: אבל מה לעשות שדווקא בימים האחרונים מתפרסמים נתונים שמראים שיש כסף.

טלב אלסאנע: יש תקציבים.

טלב אלסאנע: אם יש רצון אז יש תקציבים ואפשר לפתור את הבעיות.

טלב אלסאנע: אם אנחנו רואים שיש צמיחה של כמעט 7% ויש עודפי הכנסות מגביית מסים לקופת המדינה, ויש הכנסות מעסקאות רווחיות שנותנות את האפשרות לתמרן ולהטות תקציבים ולעזור למשפחות הנזקקות, מדוע לא לעשות את זה?

טלב אלסאנע: וזה ייזקף לזכות הממשלה, זה ייזקף, יירשם שהיא אמרה, הבטיחה וקיימה.

טלב אלסאנע: לכן, לדעתי, אם היא לא תעשה זאת, לא יהיו לה תירוצים.

טלב אלסאנע: אין תירוצים, אין סיבות, כי תקציבים יש והבטחות יש - הגיע הזמן לממש את ההבטחות האלה.

טלב אלסאנע: אבל, אנחנו רואים שעד היום יש ניסיון להישאר בחושך, לא לצאת ולהתעמת עם המציאות ולנסות לשנות אותה ולנסות לעזור לאותן משפחות נזקקות.

טלב אלסאנע: ואנו רואים שדווקא המשרד הזה, משרד הרווחה, שכשמו הוא מסמל רגישות חברתית, מסמל התייחסות למשפחות נזקקות, לאזרחים ותיקים, דווקא הוא נשאר עד היום ללא שר.

טלב אלסאנע: והיום מנסים לעשות פיצול והעברת סמכויות.

טלב אלסאנע: מדוע?

טלב אלסאנע: למה?

טלב אלסאנע: מה הסיבה?

טלב אלסאנע: לא חסרים לראש הממשלה דברים להתמודד אתם?

טלב אלסאנע: הרי זו המדינה שיש בה חדשות; אם שמים לב ועוקבים אחרי החדשות, היא משווקת חדשות על ימין ועל שמאל.

טלב אלסאנע: יש צרות רבות והכול נופל על כתפיו של ראש הממשלה.

טלב אלסאנע: דווקא בזה הוא יעמוד?

טלב אלסאנע: זו המשימה הראשונה, שתהיה בראש מעייניו?

טלב אלסאנע: לדעתי, ההחלטה הזאת, או העברת הסמכויות, היא לא עניינית.

טלב אלסאנע: היא יותר פוליטית.

טלב אלסאנע: מה שצריך לעשות היום באופן ענייני - להעמיד את סוגיית הרווחה בראש סולם העדיפויות.

טלב אלסאנע: להעמיד את ההתמודדות עם האבטלה ועם העוני, להקצות את התקציבים, למנות שר במשרה מלאה למשרד הרווחה - -

אמנון כהן: אבקש לסיים.

טלב אלסאנע: - - ולהעניק לו את מלוא הסמכויות גם על-פי חוק.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

טלב אלסאנע: לכן אנחנו, סיעת רע"ם-תע"ל, נתנגד להעברת הסמכויות.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהם רביץ - לא נמצא.

אמנון כהן: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא.

אמנון כהן: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת משה גפני.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנושא של העברת סמכויות, האצלת סמכויות, איננו הדבר שמדאיג אותי כרגע, אף שאני משוכנע שנושא הרווחה הוא הנושא החשוב ביותר ובלעדיו אין כל סיכוי שחברה מתוקנת תוכל להתקיים.

אברהים צרצור: עובדה זאת מצדיקה בחירת שר במשרה מלאה לתפקיד זה, ובהקדם האפשרי.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה זה רווחה?

אברהים צרצור: צריך באמת להגדיר פעם אחת ולתמיד מה זה רווחה.

אברהים צרצור: זה כולל חינוך, בריאות, תשתיות, תעשייה ומסחר, תעסוקה, תחושת שייכות, ביטחון אישי של תושבים תמימים המאוימים על-ידי נהגים מופרעים, למשל, ועל-ידי שוטרים סוררים וכדומה.

אברהים צרצור: איפה שלא נסתכל, מחברים את ההגדרה הזאת לערביי ישראל או לאזרחי ישראל הערבים; איפה שלא נסתכל, ומתוך עיון אובייקטיבי ונייטרלי ביותר בדוחות הרשמיים, במחקרים מהימנים וגם בהצהרות של ראשי ממשלות ושרים לאורך שנות קיומה של מדינת ישראל, אנחנו מגיעים למסקנה שאין במדינת ישראל אוכלוסייה שסובלת בצורה כל כך קשה ומחרידה ומתמשכת ואפילו ממאירה יותר מהאוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: ולמה?

אברהים צרצור: בגלל היותנו ערבים, וערבים גאים.

אברהים צרצור: לצערי הרב, אחרי חלוף 58 שנים מאז הקמתה של מדינת ישראל, ממשיכה המדינה לתעתע ולהתעלל בנו בצורה שהגיע הזמן להפסקתה, ולאלתר.

אברהים צרצור: כל עוד רווחתו של האזרח הערבי ממשיכה להיות נחותה לאין שיעור בהשוואה לרווחתו של האזרח היהודי, יהיה צורך לצעוק מעל הבמה הזאת ומעל כל הבמות, שהגיע הזמן להפסיק את ההתעללות הזאת, את האפליה הזאת, והגיע הזמן שממשלת ישראל תקבל החלטה נועזת ואמיצה לתיקון המצב המעוות הזה, שאיננו לגאוותה של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: היום שמענו הצהרה של שר הביטחון שמורכבת משני אלמנטים: אלמנט אחד הוא לחימה בלתי מתפשרת בטרור, ומצד שני הקלות על חיי היום-יום של האזרחים הפלסטינים בשטחי הרשות הפלסטינית, בפלסטין הכבושה.

אברהים צרצור: אני רוצה להגיד, ובצורה מפורשת, מעל הבמה הזאת, שלצערי הרב, למרות ההצהרות האלה, ישראל, עד הרגע הזה שאני עומד בו על הבמה הזאת, ממשיכה אך ורק לקטול בעם הפלסטיני ולרצוח בעם הפלסטיני, ואין אני רואה זיק של תקווה שאכן הממשלה הזאת הולכת לפתוח שערים של משא-ומתן, לפתוח פתח של תקווה שדרכו העם הפלסטיני יכול לראות את האור, ולו בקצה המנהרה.

אברהים צרצור: אני פונה לממשלת ישראל.

אברהים צרצור: העוני בשטחים הפלסטיניים הוא במסגרת אחריותה של ממשלת ישראל.

אברהים צרצור: אין ממשלת ישראל יכולה להתנער מאחריות זו בהתבסס על החוק הבין-לאומי.

אברהים צרצור: כל עוד ישראל שולטת וכובשת את השטחים האלה, היא אחראית אחריות בלעדית וגמורה ומושלמת ובלתי ניתנת להסתייגות לרווחתו של העם הפלסטיני.

אברהים צרצור: לכן יש מקום לדרוש שני דברים: לתקן את המעוות במדיניות של ממשלות ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל כדי שנוכל באמת פעם אחת ולתמיד להרגיש שאנו שווים, שאנחנו שייכים למדינה הזאת; ומצד שני, הפלסטינים צריכים לנשום לרווחה, והגיע הזמן שהם גם יחיו במסגרת של מדינתם העצמאית, וכל האזור זכאי גם ליהנות מהפירות של השלום המיוחל.

אברהים צרצור: משפט אחרון, אני מאוד מקווה שהממשלה הזאת אכן תקבל בתוך פרק זמן קצר מאוד את ההחלטות הנועזות והאמיצות האלה לטובת כולנו.

אברהים צרצור: אני מודה לך מאוד, כבוד היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה רבה לך.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה, ואחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

ג'מאל זחאלקה: יש לי שאלה: האם יהדות התורה עדיין רוצה במשרד הרווחה כאשר כל הזמן מדללים אותו - לא יישאר לכם משרד.

משה גפני: אני אשיב על זה, חבר הכנסת זחאלקה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, ראשית אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב-ראש, סגן יושב-ראש הכנסת, על התפקיד הרם שזכית בו וקיבלת אותו, ומגיע לך תפקיד עוד יותר חשוב.

משה גפני: אני לא יכול להתערב בעניין הזה, רק לברך אותך שתצליח בתפקיד הזה ושתקבל תפקידים נוספים ובכירים, ומגיע לך.

משה גפני: דבר נוסף שאני מבקש, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, ואני מתכוון לדבר גם עם יושבת-ראש הכנסת, לא יכול להיות דבר כזה - זה כבר היה בעבר וזה לא יכול לחזור על עצמו גם הפעם - יום שלישי בכנסת הופך להיות יום שחברי הכנסת לא נמצאים בה.

משה גפני: מדוע?

משה גפני: מכיוון שמקיימים דיון על נושא חשוב.

משה גפני: משרד הרווחה הוא נושא חשוב.

משה גפני: זכויות הגמלאים, חוק הגמלאים הוא נושא חשוב - - -

אמנון כהן: דווקא השתתפו מרבית חברי הכנסת.

משה גפני: לא, זה בסדר גמור, הרי אנחנו מכירים את הכנסת.

משה גפני: מקיימים את הדיון, ומכיוון שיש 25 שרים והם לא יכולים לבוא כל יום, דוחים את ההצבעה למחר.

משה גפני: אז בדיון משתתף שר הפנים, וזה מאוד חשוב, הוא שר בכיר בממשלה וזה רציני, וחברי הכנסת, כל מי שנמצא כאן הוא בכיר וחשוב, אבל הרוב לא נמצאים.

משה גפני: לא יכול להיות מצב כזה, ונשיאות הכנסת לא יכולה לאפשר את זה לממשלה.

משה גפני: אם מתקיים דיון, צריכה להתקיים הצבעה.

משה גפני: אם לא מתקיימת הצבעה, לא יתקיים דיון.

אמנון כהן: אני אעביר את הדברים ליושבת-ראש הכנסת.

משה גפני: אני מתכוון לדבר גם עם יושבת-ראש הכנסת.

משה גפני: אני מבקש לדבר על העניין הזה.

משה גפני: זה עניין חמור מאין כמותו.

אמנון כהן: נשארה לך עוד דקה וחצי.

טלב אלסאנע: חמור, אבל לא מאין כמותו.

טלב אלסאנע: יש דברים יותר חמורים.

משה גפני: זאת רק היתה הצעה לסדר.

אמנון כהן: על חשבונך, מה שאתה רוצה.

משה גפני: לגופו של עניין, אני רוצה לדבר על העברת הסמכויות של חוק הגמלאים למשרד הרווחה.

משה גפני: זה לא סוד, אנחנו מקיימים משא-ומתן קואליציוני.

אמנון כהן: היום בלילה הכול נסגר?

משה גפני: לא.

משה גפני: אנחנו מקיימים משא-ומתן קואליציוני, כשבין יתר הדברים שעליהם מדובר, מוסכם שאנחנו נקבל את משרד הרווחה.

משה גפני: כאשר ראיתי שמעבירים את חוק הגמלאים למשרד ראש הממשלה בעקבות משא-ומתן קואליציוני שנוהל עם סיעת הגמלאים, ככל הנראה, הלכתי לברר מה זה.

משה גפני: סיימו אתנו?

משה גפני: אנחנו באופוזיציה ואנחנו לא נמצאים יותר בקואליציה?

משה גפני: זה בסדר, זה ימנע את הוויכוחים והמחלוקות בתוכנו.

משה גפני: אמרו לי: לא, אין לך מה לדאוג, זה לא שווה, כל העניין הזה.

משה גפני: הלכתי לשאול את הגמלאים, ולהם הם אמרו שזה משהו מאוד חשוב, חוק הגמלאים.

משה גפני: בהסכם הקואליציוני אתם אמרו להם שיהיה להם שר.

משה גפני: אני מאוד בעד הגמלאים.

רוני בר-און: פעם ראשונה שאתה שומע את זה.

משה גפני: כן.

רוני בר-און: אני רואה את התדהמה שפוכה על פניך.

אמנון כהן: הוא לא היה אף פעם במשא-ומתן, הוא שלח שליחים.

רוני בר-און: אני רואה את התדהמה שפוכה על פניך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אין פה הרבה חברי כנסת.

משה גפני: זה לא יפה שאני אגיד את זה בפורום רחב, אבל בפורום כזה מצומצם אני יכול להגיד את זה.

משה גפני: אמרו לגמלאים שזה משהו מאוד חשוב, חוק הגמלאים.

משה גפני: יש לזה שר במשרד ראש הממשלה.

משה גפני: חוק הגמלאים.

משה גפני: אדוני שר הפנים, אני באמת לא מבין.

משה גפני: זה דבר מדהים.

אמנון כהן: מה השאלה?

אמנון כהן: הוא יענה.

משה גפני: לנו אומרים שזה כלום, ולגמלאים אומרים שזה משהו מאוד מאוד רציני ומאוד מאוד חשוב.

אמנון כהן: תודה רבה.

משה גפני: עוד דקה.

אמנון כהן: דקה לא.

אמנון כהן: עוד שני משפטים.

נסים זאב: יש פוליטיקה ביניהם, אגודת ישראל ודגל התורה.

משה גפני: הגמלאים זה לא בין אגודת ישראל לדגל התורה.

אמנון כהן: שני משפטים אחרונים.

רוני בר-און: אתה לא הבנת עד עכשיו.

משה גפני: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, ברשותך האדיבה, להגיד משפט אחד.

משה גפני: הנושא הזה שכולנו יודעים - אנחנו איננו קומוניסטים, שכולם יהיו שווים, ולא כולם יהיו שווים, יש עשירים ויש עניים, אין מה לעשות נגד התופעה הזאת.

משה גפני: הקדוש-ברוך-הוא גם אמר את זה בתורה - -

אמנון כהן: אתם תומכים או לא תומכים?

משה גפני: - - "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ".

משה גפני: אבל, יש המשך של הפסוק הזה: "פתח תפתח את ידך לאחיך, לעניך ולאבינך".

משה גפני: מה שהממשלה עושה עד היום זה לתת לעשירים, ואת העניים והקשישים וכל מה שנלווה לעניין הזה משאירים הלאה לנבור באשפתות.

משה גפני: אנחנו, אם נהיה שותפים בקואליציה - אם נהיה - לא נאפשר שהמצב הזה יימשך.

משה גפני: אני הולך לדבר עם הגמלאים ולומר להם שעבדו עליהם.

אמנון כהן: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת נסים זאב.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לכאורה, איך אפשר להתנגד לדבר כזה בכלל.

אריה אלדד: ראש הממשלה ממקום שבתו מבקש ליטול לידיו כמה סמכויות בנושא האזרחים הוותיקים, סמכויות המסורות בידי שר הרווחה.

אריה אלדד: כמעט ימות המשיח.

אריה אלדד: אמי עליה השלום היתה עובדת סוציאלית כל חייה, עד יומה האחרון.

אריה אלדד: אני גדלתי מתוך הכרה עמוקה של חשיבות המקצוע הזה, של הרווחה והעזרה לחלשים.

אריה אלדד: ראש הממשלה בעצמו רוצה להתעסק בזה, שאנחנו נגיד לו לא?

אריה אלדד: במחשבה שנייה, בשם כל החברתיות של הממשלה הזאת, אם ראש הממשלה רוצה כראש ממשלה חברתית להעלות את מחיר הלחם בשביל לפגוע טיפה בחלשים, הוא צריך את סמכויות שר התמ"ת בשביל זה, או שהוא עושה את זה בעצמו?

אריה אלדד: אם נניח מבקש ראש הממשלה שאוכלוסייה מסוימת של חולי סרטן המעי הגס, או אוכלוסייה מסוימת של חולות סרטן השד, חולים שנזקקים ל"אווסטין" ול"הרצפטין" ול"ארביטוקס", שהחולים האלה לא יזכו לעוד כמה חודשי חיים, או חלקם אפילו להצלת חיים; אם ראש הממשלה מבקש לוותר על החיים שלהם, לתת להם למות, לתת להם לשבות רעב בפתח משרדו, הוא צריך את סמכויות שר הבריאות בשביל זה, או שהוא יכול להחליט שהם ימותו?

אריה אלדד: הלוא ראש הממשלה הזה, גם קודמיו, יכלו להחליט שאת סל הבריאות מעדכנים מדי שנה ב-2%, והיה נגמר המחזה המביש של אנשים שמתחננים על חייהם בשביתת רעב בפתח משרד ראש הממשלה.

אריה אלדד: אבל ידו קפוצה.

אריה אלדד: יש עודף תקציבי אדיר לממשלה הזאת, אבל 70 מיליון, 80 מיליון להרחבת סל הבריאות - ידו קפוצה.

אריה אלדד: תארו לכם שהיו כמה אלפי ישראלים על איזו ספינת טיול באוקיינוס שנחטפת בידי מחבלים וחייהם בסכנה; לא היו מוציאים עשרות מיליונים על מבצע מדהים של צה"ל עם כל יחידות העילית כדי להציל את חייהם?

אריה אלדד: אבל אלה פה, בפתח משרד ראש הממשלה, לא צריך לטוס לקצווי עולם כדי להציל את חייהם.

אריה אלדד: ובכל זאת ידו של ראש הממשלה קפוצה.

אריה אלדד: אז במחשבה שנייה, האם הוא האיש המתאים ליטול לידיו את סמכויות שר הרווחה דווקא?

אמנון כהן: אבקש לסיים.

אריה אלדד: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לך, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, אין ספק שחוק האזרחים הוותיקים הוא חוק חשוב.

נסים זאב: אני מתפלא על אגודת ישראל, שהיא בעיצומו של משא-ומתן קואליציוני, ופתאום היא מוותרת על חלקים נכבדים שקשורים לרווחה.

נסים זאב: אז ראש הממשלה ממהר, והבטיח להעביר את הסמכויות לסיעת גיל רק כיוון שזה קשור לוותיקים.

נסים זאב: אני רוצה להבין, מה היה קורה אם "עלה ירוק" היתה נכנסת לכנסת?

נסים זאב: היה צריך להבטיח להם את ראשות ועדת השרים?

משה כחלון: המפכ"ל הבא שלהם.

נסים זאב: לא רק המפכ"ל, יושב-ראש ועדת השרים.

נסים זאב: אין קשר בין הדברים.

נסים זאב: לא צריך מישהו שקשור לקשיש או לגמלאים, צריך בהכרח להתעסק בסוגיה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: מה עם משרד הדתות?

ג'מאל זחאלקה: למה ש"ס רוצה את משרד הדתות?

ג'מאל זחאלקה: זה בדיוק כמו הגמלאים.

נסים זאב: אני אומר לך.

נסים זאב: הממשלה המרושעת הקודמת, הממשלה הזדונית שהיתה אז, אמרה שהיא רוצה להעביר את משרד הדתות לראש הממשלה, אבל היא מחקה את הדת מעל פני המדינה.

נסים זאב: זה לא עניין של סמכויות, אלא זה עניין שצריך שיהיה מי שיטפל בדבר, ואין מי שיטפל.

נסים זאב: זה מה שקרה.

נסים זאב: לא היה בינוי של מבני דת, רבני ערים ורבני שכונות לא קיבלו משכורות.

נסים זאב: ההתעללות היתה נוראה.

משה כחלון: אתם תתגעגעו לממשלה הזאת.

נסים זאב: אנחנו נראה מה יקרה בממשלה הזאת.

נסים זאב: תאמין לי, אנחנו נבחן את הממשלה הזאת.

נסים זאב: אנחנו כרגע חלק ממנה.

אמנון כהן: הוא מתכוון שהממשלה שלכם לא כיבדה אותנו.

משה כחלון: אתם תתגעגעו לממשלה הזאת.

אמנון כהן: לא נתגעגע.

נסים זאב: הליכוד הוכיח את עצמו בממשלה הקודמת, את הרוע לב שהיה כלפי הקשישים, כלפי העניים, כלפי משפחות ברוכות ילדים.

משה כחלון: אתם צריכים להוכיח את עצמכם עכשיו.

נסים זאב: אנחנו עכשיו מתקנים, ונעשה כמיטב יכולתנו לתקן את הרוע הזה.

נסים זאב: אני מאמין שנוכל, כי יש רצון משותף.

נסים זאב: אז לא היה עם מי לדבר.

משה כחלון: ועכשיו יש?

נסים זאב: ראש הממשלה, היתה לו מדיניות לעקור יישובים, והשני, כל האג'נדה שלו היתה איך לעקור גם את הדת, אבל גם איך לגרום לכך שכולם יצאו לעבוד, ומי שלא עובד או מי שאין לו עבודה לא זכאי להטבות סוציאליות.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לך, אתה בוודאי קורא עיתונים, שהרבה נכנסו לקטגוריה הזאת, שכאילו הם - - -

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

נסים זאב: והרבה אנשים נפגעו, הרבה משפחות, אנשים שהם נכים וחולים נפגעו מהמדיניות הזאת, ואני מקווה שזה לא יהיה.

נסים זאב: רק משפט אחד: אני רוצה רק לקוות שזה לא יפגע במשא-ומתן עם אגודת ישראל.

נסים זאב: ראש הממשלה כל כך מצפה לכניסתה של אגודת ישראל, יותר ממה שהעגל רוצה לינוק הפרה רוצה להיניק, ואני מקווה שעד אז יישאר חלב.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת עזמי בשארה, אם יהיה, ואם לא - חבר הכנסת משה כחלון.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בקשר להצעה שאנו דנים בה עולות שתי שאלות חשובות מאוד, כמעט חוקתיות, הנוגעות לעבודה של הכנסת ושל הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: הנושא הראשון הוא העברת הצבעות - דיון לחוד והצבעות לחוד.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים יש צרכים ואילוצים להעביר הצבעה, אבל אנחנו היינו עדים בסוף הקדנציה של הכנסת הקודמת להעברה סיטונית של הצבעות ליום רביעי.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: השרים מגיעים ביום רביעי, הקואליציה מתגייסת, ביום שני מתגייסים עד השעה 19:00 להצבעות אי-אמון, אחר כך נעלמים, וביום שלישי באים ל"פרזנטיישן", לחלק קטן, כמעט אין עבודה של הכנסת.

רוני בר-און: - - -

ג'מאל זחאלקה: הבעיה, אדוני היושב-ראש, היא בעיה, ומר בר-און, אני חושב שתסכים אתי שאנחנו מדברים כאן בכנסת, מנסים לפחות לכאורה לשכנע זה את זה.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים אני לא הצלחתי בכנסת שעברה לשכנע אותך בנקודה זאת, אולי פעם אחת שכנעתי אותך או את מר כחלון בטיעון מסוים, ואתה השתכנעת.

ג'מאל זחאלקה: אבל מה קורה כשאתה מעביר את ההצבעה ליום רביעי?

ג'מאל זחאלקה: הבאים להצביע מצביעים, ואנחנו יודעים – זאת המציאות, יודעים שהם מצביעים באופן אוטומטי, בלי לשמוע את הדיון, ונשללה ממני הזכות לשכנע ונשללה מחבר הכנסת שמצביע ביום רביעי ולא נכח באולם הזכות לשמוע את הדיון ולהחליט כראות עיניו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו הופכים את הפרלמנט לא למספר חברי כנסת אלא להצבעות אוטומטיות של סיעות, לטירניות של הרוב בלי שיח.

ג'מאל זחאלקה: פרלמנט – מהמלה הצרפתית parler, לדבר, לשמוע, להתדיין.

ג'מאל זחאלקה: באנו כאן להתדיין, וזאת פגיעה בזכות הדיון.

ג'מאל זחאלקה: זה קודש הקודשים של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: לכן העברת ההצבעה היא דבר חמור ביותר, ולא כך מתחילים קדנציה.

ג'מאל זחאלקה: בפעם שעברה זה לפחות היה רק בסוף הקדנציה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו מתחילים את הקדנציה בדבר הזה.

ג'מאל זחאלקה: כמו שעשו דבר ראשון – ייקור הלחם.

ג'מאל זחאלקה: זה זלזול בכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר ראשון.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, העברת סמכויות.

ג'מאל זחאלקה: אני מבטיח לכם, בכנסת הבאה, או אם הגמלאים יפרשו, נבוא לכאן, נחזיר את החוק של הגמלאים למשרד הרווחה.

ג'מאל זחאלקה: בשבוע שעבר העברנו סמכויות למשרד כזה ולמשרד אחר.

ג'מאל זחאלקה: האזרחים לא יכולים לעקוב אחרי מה שקורה.

ג'מאל זחאלקה: חוק אחד עובר ממשרד למשרד.

אמנון כהן: אני מבקש לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, תופרים תיקים, ומביאים חוקים ומביאים סמכויות, ואנו לא יודעים, ומעבירים מקום, זה מראה שלא נוצרת מסורת שלטונית, מסורת של משרד, מסורת של עבודה.

ג'מאל זחאלקה: והאזרחים, אנחנו, חברי הכנסת, בקושי מתמצאים, לאן עובר.

ג'מאל זחאלקה: וזה לא העברה - - -

אמנון כהן: הדברים ברורים.

אמנון כהן: משפט אחרון, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: גם שאלת המידתיות.

ג'מאל זחאלקה: הצבעה אחת – מילא שמעבירים, ועניין אחד או שניים – מילא, אבל כאן מעבירים בסיטונות כל כך הרבה סמכויות.

ג'מאל זחאלקה: זה פוגע באושיות השירות הציבורי לאזרח.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה; אחרון הדוברים.

אמנון כהן: אני מציין שהוא אחרון הדוברים.

אמנון כהן: לאחר מכן - אם השר ירצה.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית אני רוצה להצטרף למחאה על התייחסות הממשלה לנושאים החברתיים, למעט השר בר-און.

משה כחלון: אני מכיר אותו, היינו יחד באותה סיעה פעם, ויש לו הרבה כבוד לכנסת, למוסד הזה, והוא נוכח פה ולוקח חלק בדיון.

משה כחלון: החברים שלך בממשלה מנותקים לגמרי מהעניין הזה, לצערי.

משה כחלון: אני חושב שבדיון כזה הם היו צריכים להיות כאן, אבל אין מה לעשות.

משה כחלון: כל הקמפיין של הבחירות היה מערכת הונאה אחת גדולה.

משה כחלון: דיברו על קמפיין חברתי.

משה כחלון: נושא כזה, שהוא חברתי ממדרגה ראשונה – עמיר פרץ לא מוצא לנכון להיות נוכח, משיח השקר החברתי, שחשבנו שבאמת הוא בא להושיע את העם; סיעת ש"ס, חבר הכנסת עורך-הדין אברהם מיכאלי פה, אני שמח, אבל זה לא מספיק.

אמנון כהן: גם אני פה.

משה כחלון: אתה פה מתוקף זה שאתה פה, אתה לא פה מתוקף זה שאתה צריך להיות שם.

משה כחלון: על כל פנים, הנוכחות שלך חשובה מאוד, אבל לא כתורן.

משה כחלון: על כל פנים, אני חושב שממשלה שרצה או מפלגות שרצו על קמפיין חברתי כזה ובאמת הציגו אנשים מהשורה הראשונה – פרופסור ברוורמן, חשבנו שיהיה בממשלה, אדם חברתי, אדם עם אוריינטציה, שלי, פרופסור אוריאל רייכמן, מסתבר שהשתמשו בחבר'ה האלה כסטיקרים; נגמרו הבחירות, הסירו את הסטיקר, שמו בצד בציניות, בחוסר כבוד, בחוסר רגישות, הניחו את האנשים האלה בצד.

משה כחלון: אלה אנשים שהיו צריכים להוביל את המערכת החברתית במדינה.

משה כחלון: הניחו אותם בצד, והחזירו, איך אומרים - מה שהיה זה מה שיהיה.

משה כחלון: עוד דבר מעורר בי תמיהה.

משה כחלון: אדוני השר, אתה מכיר אותי, אני חי את המערכת הזאת, יש קטעים מסוימים שבהם אני נאיבי, אבל אף פעם לא ידעתי עד כמה אני נאיבי.

משה כחלון: כשראיתי את הקמפיין, כבר התחלתי להאמין לכם, לקדימה, לש"ס, לעבודה, לגמלאים, שהמאבק העיקרי בקואליציה, בהסכם הקואליציוני, יהיה על תיק הרווחה.

משה כחלון: אמרתי: קמפיין חברתי, מנצחים את הטרור, נלחמים בעוני.

משה כחלון: לא יודע אם את הטרור מנצחים, אבל נלחמים בעניים.

משה כחלון: אמרתי: הקרב פה יהיה על תיק הרווחה, מה יותר ברור מזה?

משה כחלון: חשבתי שאנו כבר נראה כיפופי ידיים – יולי תמיר, יעקב אדרי, עמיר פרץ, ש"ס בכלל אין מה לדבר, אנשים ירוצו לתיק הזה.

משה כחלון: המשיח הבכיר, עמיר פרץ, מתעסק עכשיו במשרד הביטחון.

משה כחלון: אני מניח שהוא עושה עבודה חשובה, אני לא מערער, אבל זה לא מסתדר לי.

אמנון כהן: תסיים, חבר הכנסת כחלון.

אמנון כהן: משפט אחרון.

משה כחלון: ש"ס עוסקים בכול חוץ מרווחה, וקבלת הפנים הבלתי-נסלחת של הממשלה הזאת לציבור, העלאת מחירי הלחם, העלאת מחירי התחבורה הציבורית שבדרך, העלאת מחירי החלב שבדרך - אני חושב שקבלת הפנים הזאת היא הציניות והחוצפה הכי גדולה שיכולה ממשלה להציג לעם שלה.

משה כחלון: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: שר הפנים, רצית להשיב, בבקשה.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם הטרוניות שהושמעו כאן לאורך הדיון שנכחתי בו, לגבי הנוכחות של חברי הממשלה ולגבי ימי שלישי, שהפכו לאיזה סוג של יום חופש בלתי כתוב של עבודת הכנסת – אני יודע שגם הטרוניות שהושמעו כאן לא ישנו מאומה, וכמובן, גם לא דברי התשובה שלי.

רוני בר-און: אבל לימים, כשמישהו יקרא את "דברי הכנסת", יקרא את הפרוטוקול - חשוב שנעמיד דברים על מכונם.

רוני בר-און: כל מי שהתלונן על נוכחות הממשלה – אני מניח, לפחות כמוני, חלק מן השרים עובדים.

רוני בר-און: זאת אומרת, אם הם לא פה, הם במשרדים שלהם או במקומות שבהם הם צריכים להיות.

רוני בר-און: וגם אם אתם עושים את החשבון, את האריתמטיקה של כמה חלקי ממשלה נמצאים פה, נמצאים פה שני שרים מבין 25 - יעקב אדרי, רעי וחברי, ואנוכי.

רוני בר-און: אם תחלקו את מספר חברי הכנסת, תקבלו מכפיל הרבה יותר נמוך.

אמנון כהן: חברי הכנסת נמצאים גם פה.

אמנון כהן: עובדים, בחדרים.

רוני בר-און: כן, כן.

רוני בר-און: עובדים בחדרים, אבל לא מכבדים את המליאה.

רוני בר-און: לא מכבדים את המליאה.

אמנון כהן: כן, כן.

אמנון כהן: יושבי-ראש ועדות יושבים בחדרים, מכינים את הדיונים של מחר.

רוני בר-און: אז עד שאתם באים להתקלס בממשלה, דומני שצניעות לא תזיק פה.

רוני בר-און: יום שלישי הוא באמת יום שאיננו מכבד את הכנסת - - -

אמנון כהן: לא, הם דיברו על החיבור בין הדיון להצבעה.

רוני בר-און: זה גם דבר שמימים ימימה, ולפעמים עושים את זה לא רק לבקשת הממשלה אלא גם לבקשת חברי הכנסת - בגלל אירועים כאלה ואחרים, רוצים להימצא באיזה אירוע אחר - שמבקשים לדחות הצבעה.

רוני בר-און: יותר מפעם אחת שמענו את זה.

רוני בר-און: והדברים ברורים, מפורסמים וידועים ואין צורך לחזור עליהם.

רוני בר-און: אבל, את יום שלישי בכנסת צריך לשפר וצריך למצוא את המודל, ואני, כיושב-ראש ועדת הכנסת בכנסת השש-עשרה, פעם ופעמיים ושלוש פעמים הצעתי הצעות בקשר ליום שלישי.

רוני בר-און: בן-אדם יושב, מסתכל ומתבונן – גם ככה הכנסת מתכנסת רק בימי שני, שלישי ורביעי.

משה כחלון: אתה גם הארכת את התקופה של העבודה.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: וימי שלישי היו ימים כאלה של פעילות פוליטית, כולם היו הולכים לסייר בשווקים ולא היו באים הנה.

רוני בר-און: צריך לתקן את המעוות בעניין הזה.

רוני בר-און: בוא ניתן הנחה לעובדה שזו כנסת שרק התחילה את עבודתה, עוד אין מספיק נושאים על סדר-היום, תקופת ההנחה של החקיקה הפרטית טרם הסתיימה, אני מניח שבעוד חודש הכנסת תיראה אחרת גם בימי שלישי.

רוני בר-און: עכשיו, אני רוצה עוד מלה אחת.

רוני בר-און: פה זעקו זעקות שבר, מה מעבירים את החוק של האזרחים הוותיקים ממשרד הרווחה למשרד ראש הממשלה.

רוני בר-און: אני לא רואה בזה שום פסול.

רוני בר-און: משרד הרווחה, ממילא רוחבו כרוחב אולם ועומקו כעומק האוקיינוס.

רוני בר-און: לא יעלה ולא יוריד, או להיפך, לפי דעתי עוד יוסיף, אם עניינם של האזרחים הוותיקים, על-פי החוק הקבוע, יטופל על-ידי שר ספציפי, גם אם המשרה הזאת לא נוצרה אלא לצרכים הקואליציוניים.

רוני בר-און: אני חושב שיכולים לבוא באמת סוג של הקלה וסוג של נחת לאותם אנשים שמושפעים מהחוק הזה.

רוני בר-און: העברת סמכויות גם כבסיס להסכמים קואליציוניים היא דבר יום ביומו, וגם את זה נעבור.

רוני בר-און: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: ברגע הזה סיימנו למעשה את סדר-היום.

אמנון כהן: ההצבעה בנושא הזה תיערך מחר.

אמנון כהן: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר, יום רביעי, י"ט באייר התשס"ו, 17 במאי 2006, בשעה 11:00.

אמנון כהן: ישיבה זו נעולה.

אמנון כהן: תודה רבה לכולכם.