ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השישים-וחמש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-11-28 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, ז' בכסלו, 28 בנובמבר.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 11), התשס"ז-2006; הצעת חוק החניכות (תיקון מס' 3), התשס"ז-2006.

אריה האן: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בנושאים: החלטת שר הפנים שלא להעלות את בני הפלאשמורה מאתיופיה; מכסת עולי אתיופיה.

אריה האן: תודה רבה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

דליה איציק: אנחנו נסיים הפעם בשעה 16:30, ולכן ראשון ראשון ואחרון אחרון, עד שנגיע לשעה 16:30, ולא יותר מזה.

דליה איציק: נא להירשם.

דליה איציק: נא להפעיל את השעונים.

דליה איציק: אחרונים לא ידברו היום.

דליה איציק: שלא כהרגלנו, הפעם לא נתגמש.

דליה איציק: יש לנו אורחים ביציע, ברוכים הבאים.

דליה איציק: אדוני המזכיר, האם יש לך הרשימה?

דליה איציק: אנחנו מתחילים.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, אתה הראשון.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, לפני כמה שעות החליט בג"ץ לחייב סלילת כביש באבו-בסמה שבנגב.

ג'מאל זחאלקה: זו לא הפעם הראשונה שבג"ץ נדרש להתערב בדבר שפקיד זוטר במשרד התחבורה או בכל משרד ממשלתי אחר צריך לקבל.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר בלתי אפשרי, שעל כל דבר, במיוחד באזור הנגב, צריך לעתור לבג"ץ – לעתור לבג"ץ בשביל קציני ביקור סדיר בבתי-ספר, לעתור לבג"ץ בשביל בית-שימוש בבית-ספר, לעתור לבג"ץ בשביל כל דבר.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך באים ומלינים כאן

ג'מאל זחאלקה: בכנסת על זה שבג"ץ מתערב.

ג'מאל זחאלקה: זה מחדל של השלטון, והאפליה צריכה להיות מתוקנת.

ג'מאל זחאלקה: לפנות לבג"ץ זה בסדר, אבל בדברים גדולים.

ג'מאל זחאלקה: מאלצים אותנו לפנות לבג"ץ על כל דבר, קטן וגדול.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת צריכה לעשות משהו כדי שהדברים יתוקנו, ושלא ניאלץ לפנות לבג"ץ בכל דבר של מה בכך.

חיים אורון: - - -

ג'מאל זחאלקה: האם בשביל לסלול כביש צריך לפנות לבג"ץ?

ג'מאל זחאלקה: מאלצים אותנו לעשות את זה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת ביילין.

חיים אורון: מי הבא אחריו?

דליה איציק: חבר הכנסת והבה.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי היום את שר הביטחון מסביר, שלעומת הפסקת האש המלאה שהוא מצפה לה ברצועת-עזה, החיים בגדה המערבית נמשכים כרגיל.

יוסי ביילין: אין שם שום מחויבות להפסקת אש, ולכן צה"ל ימשיך לפעול שם כבימים ימימה.

יוסי ביילין: אני חושב שאין שום סיכוי שתהיה הפסקת אש רק באחד מהצדדים, רק באחד מהחלקים של הגדה המערבית ועזה.

יוסי ביילין: ישראל חתמה על הסכם בין-לאומי, שבו היא התחייבה לראות בעזה ובגדה המערבית יחידה פוליטית אחת.

יוסי ביילין: הדבר הזה הוא טבעי והגיוני, הוא כך בעינינו וכך בעיני הפלסטינים.

יוסי ביילין: מי שמצפה שתהיה הפסקת אש בעזה ולא תהיה הפסקת אש בגדה המערבית, טועה ומסכן את האינטרס הלאומי של ישראל.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אני רוצה, חברים, לנצל את הזמן.

דליה איציק: נכנסה לכאן משלחת פרלמנטרית מצ'ילה.

דליה איציק: חברתי חברת הכנסת קולט אביטל אירחה אותם היום.

דליה איציק: ברוכים אתם בבואכם לכנסת, לירושלים הבירה, לארץ הקודש.

דליה איציק: ברוכים תהיו גם בצאתכם.

דליה איציק: Bienvenidos.

דליה איציק: בין הרי האנדים להרי יהודה מרחק רב, ימים ויבשות מפרידים בינינו, אבל לשני העמים, העם הצ'יליאני והעם היהודי, יש תכנים והלכי רוח משותפים שמגשרים בינינו.

דליה איציק: אמנה רק שניים מהם: אהבת התנ"ך ושמירה על עקרונות הדמוקרטיה.

דליה איציק: לארצכם שגרירות ויש שגרירים שיושבים בתל-אביב, אבל למעשה יש אלפי שגרירים שפזורים ברחבי הארץ.

דליה איציק: אני מתכוונת למטיילים הרבים שמבקרים בארצכם.

דליה איציק: תושבי צ'ילה מקנים למטייל הישראלי הרגשה שהוא אורח רצוי, הוא כמעט בן-בית, והוא נמצא בין ידידים.

דליה איציק: הוא נהנה לא רק מהנופים המרהיבים של הארץ שלכם ולא רק מהעושר התרבותי העצום, אלא מקבלת הפנים, מהלב החם ומהרצון לעזור ולסייע.

דליה איציק: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולבקש מכם שתעבירו את המסר הזה הביתה, אליכם, ואני מקווה שגם אתם תרגישו כאן בבית.

דליה איציק: ביקורכם כאן הוא כמו בבית, וצאתכם לשלום.

דליה איציק: תודה לכם שבאתם.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בסדר-היום.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש, ואחריה - חבר הכנסת אריה אלדד.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני רוצה להקדים ולומר, שמחר אנחנו עלולים להשבית את המדינה כולה בגין שביתה כללית שהכריזה עליה הסתדרות העובדים הכללית.

רונית תירוש: אני תמיד נגד שביתות ואני חושבת ששביתות עושות נזק למדינה.

רונית תירוש: עם זאת, אי-אפשר להתעלם מהעובדה הקשה, שבמשך חודשים רבים וארוכים יותר מ-81 רשויות מעכבות את שכר העובדים וגם לא מפרישות את שכר הפנסיה המגיע להם.

רונית תירוש: אני חושבת שזאת בהחלט שערורייה שצריכה להיפתר.

רונית תירוש: וכשאני קוראת שמשרד הפנים טוען שהעביר את הכספים למשרד האוצר, את מי זה מעניין?

רונית תירוש: זאת אומרת, את האזרח, את העובד, שעובד קשה יום-יום וצריך להביא את פרנסתו לילדיו ולמשפחתו, לא מעניין איפה הכסף תקוע.

רונית תירוש: אני קוראת לראש הממשלה להפסיק כל עיסוק שהוא היום ועכשיו, ויפה שעה אחת קודם, ולפתור עוד היום את הבעיה הסבוכה הזאת, שלא יהיה נזק על נזק.

רונית תירוש: גם לפתור את הבעיה של פרנסת המשפחות, וגם למנוע את הנזקים, גם הכספיים וגם עוגמת הנפש שתיגרם לכל אזרחי המדינה בגין שביתה של כל רשות במדינה הזאת.

רונית תירוש: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת אלדד, ואחריו - חבר הכנסת אמסלם.

אריה אלדד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל יום אנחנו לומדים משהו.

אריה אלדד: מהמשוררת רחל למדנו שיש חצי פגישה - פגישה, חצי פגישה.

אריה אלדד: הגינקולוגיה המודרנית כבר יודעת ללמד אותנו שיש חצי היריון.

אריה אלדד: היום למדנו שיש גם משהו שנקרא חצי התייעצות.

אריה אלדד: בא הרמטכ"ל לוועדת החוץ והביטחון, לפחות לפי מה שנמסר בתקשורת, מספר לנו שהתייעצו אתו באופן חלקי לגבי הפסקת האש.

אריה אלדד: זה הרבה יותר טוב, אגב.

אריה אלדד: זה שיפור אין-סופי מבחינת המתמטיקה לעומת הרמטכ"ל הקודם, שידע להגיד שבכלל לא התייעצו אתו לגבי ההתנתקות; או לגבי ראש המועצה לביטחון לאומי הקודם, שאמר שלא התייעצו אתו לגבי ההתנתקות.

אריה אלדד: אני מטיל ספק, אגב, אם את ראש המועצה לביטחון לאומי הנוכחי מישהו יידע בכלל לגבי הפסקת האש, כי זו בסך הכול מועצה לביטחון לאומי.

אריה אלדד: אינני מבין מדוע ממשלה לא יודעת אפילו לקיים נוהל מסודר של התייעצות עם הגורמים המקצועיים שאמורים להמליץ.

אריה אלדד: לא מוכרחים לקבל את המלצותיהם, אבל שיתייעצו אתם.

דליה איציק: יש חצי היריון, אדוני?

רן כהן: חצי פגישה יש.

דליה איציק: חבר הכנסת אמסלם, ואחריו - חבר הכנסת אהרונוביץ.

דליה איציק: שאלתי - בתור רופא.

חיים אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה מלים קצרות על הנושא שהוא על סדר-היום: היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.

חיים אמסלם: באמת יש הרבה מה לומר ולהרחיב.

חיים אמסלם: הגישה של התורה היא ש"כל כבודה בת מלך פנימה", אבל צריך לדעת להבחין, זה לא אומר שזאת גישה, חלילה, שלא נותנת לאשה את המעמד הראוי לה.

חיים אמסלם: אינני רוצה להרבות בציטטות, אבל מאוד חשוב לצטט מדברי הרמב"ם בהלכות אישות, פרק ט"ו.

חיים אמסלם: הוא אומר כך: "ציוו חכמים שיהיה אדם מכבד את אשתו יותר מגופו ואוהבה כגופו, ואם יש לו ממון, מרבה בטובתה כפי ממונו, ולא יטיל עליה אימה יתירה ויהיה דיבורו עמה בנחת, ולא יהיה עצב ולא יהיה רגזן כלפיה".

חיים אמסלם: אני תמיד נזכר באמירה של רבותינו על היחס שצריך להיות לאשה - כך נאמר:

חיים אמסלם: אם אתה תתייחס לאשתך כאילו היא גבירתך, אז היא תתייחס אליך כי אתה אדונה.

חיים אמסלם: תודה.

דליה איציק: הנה זה מתאים ליום המאבק באלימות נגד נשים.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אהרונוביץ, ואחריו - חברתי חברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: מי שיוותר על דקת נאום, יהיה נחמד מצדו.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע נחשף בחדשות ערוץ-10 מחדל חמור בגדר ההפרדה של עוטף-ירושלים.

יצחק אהרונוביץ': צדה המערבי של ירושלים פרוץ לחלוטין לאורך 8 ק"מ.

יצחק אהרונוביץ': ההפרדה פשוט איננה.

יצחק אהרונוביץ': הגדר פשוט נלקחה במקומות רבים, ובמקומות רבים יש פרצות שקוראות, כמובן, לגנב.

יצחק אהרונוביץ': הסיורים שצריכים לאבטח שם את המקום ואת תוואי הגדר, לא נמצאים בשטח דקות ארוכות.

יצחק אהרונוביץ': לא צריך להיות מומחה גדול כדי להבין את הסכנה הטמונה בכך.

יצחק אהרונוביץ': כל יום עוברים מאות פלסטינים ותוך דקות ספורות הם בתוך ירושלים ואחרי כמה דקות הם כבר במרכז הארץ.

יצחק אהרונוביץ': אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

יצחק אהרונוביץ': בנו גדר והיא איננה.

יצחק אהרונוביץ': אל לנו לחכות לפיגוע גדול עם הרבה קורבנות.

יצחק אהרונוביץ': יש לפעול מיידית לתיקון.

יצחק אהרונוביץ': תפקידה של הגדר הוא למנוע את המעבר לשטחי מדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': כל עוד היא ממלאת את תפקידה - יש פה כרגע מחדל גדול ואני מתריע.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חברת הכנסת אביטל, ואחריה - חברת הכנסת אורית נוקד.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו בדרך כלל מנצלים את הבמה הזאת כדי להעלות נושאים שנראים לנו חשובים ודחופים.

קולט אביטל: אני רוצה לחרוג קצת מהמסורת ולהביא לידיעת

קולט אביטל: כם סיפור שאולי יעלה חיוך על השפתיים.

קולט אביטל: בגרמניה, כמו במקומות אחרים, יש מפלגות ניאו-נאציות.

קולט אביטל: מסתבר שבגרמניה זו נאלץ בכיר במפלגה הניאו-נאצית להתפטר, מאחר שבחיפוש בביתו נמצא חומר פורנוגרפי ופדופילי.

קולט אביטל: הבכיר שהתפטר טען, שהוא בעצם התפטר כדי שלא להזיק לתדמיתה הטובה של מפלגתו.

קולט אביטל: כמובן, השאלה המתבקשת כאן היא: האם בלי פדופיליה לתנועה הנאצית יש כזאת תדמית טובה?

קולט אביטל: זה קצת מזכיר את הסיפור של הנער שרצח את אמו ואביו והלך לבית-המשפט לבקש רחמים מכיוון שהוא יתום.

קולט אביטל: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

אורית נוקד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים את יום המאבק באלימות נגד נשים.

אורית נוקד: כמה ציני ואירוני שבדיוק ביום שבו ציינו, בהתאם לתאריך שנקבע - בני סלע מצא לנכון לברוח.

אורית נוקד: אנחנו, הכנסת, כמחוקקים, נחשבים לכלי המרכזי לטיפול באלימות כלפי נשים.

אורית נוקד: אבל, רק אם נשכיל להבין ששינוי אמיתי יתחיל בשינוי הנורמות החברתיות, נצליח להביא לתוצאה חברתית שונה.

אורית נוקד: כסוכנים של שינוי חברתי וכמבקרים של הרשות המבצעת, אנחנו צריכים לקרוא לשינוי כזה, שינוי שיושג על-ידי חינוך שונה מגיל מוקדם.

אורית נוקד: האלימות נגד נשים לא פחתה עם עליית המעמד הכלכלי, החברתי והפוליטי שלהן.

אורית נוקד: זוהי תופעה חובקת כול, שמוכרת לנשים בכל שכבות החברה.

אורית נוקד: לא יעלה על הדעת שאנחנו הנשים, שמהוות רוב בחברה, נמשיך להיתפס כמין החלש, כקורבן.

אורית נוקד: לא מוכרת תופעה של אלימות מגדרית של נשים כלפי גברים.

אורית נוקד: צריך לשאול מדוע תופעה כזאת קיימת אצל גברים כלפי נשים ולפעול להכחדה שלה.

אורית נוקד: תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת אורון, ואחריו - חבר הכנסת מרגי.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לשוב לנושא שכבר עלה פה בראשית הישיבה, והוא השביתה המתוכננת למחר.

חיים אורון: אני מכיר מעט שביתות צודקות כמו השביתה שמתוכננת למחר.

חיים אורון: אני מציע שבעניין הזה לא נגיד "כן, אבל".

חיים אורון: הלוואי שתימנע.

חיים אורון: והיא יכולה להימנע רק בצורה אחת: שזכויותיהם של אותם עובדים שעבדו, שלא רבים על תוספת שכר, שלא רבים על שעות נוספות, שרבים על כך שהולן שכרם עד 18 חודש - אני מתאר לעצמי מה היה קורה אם היו מלינים פה 18 יום; 18 חודש, וחצי שנה, וכל מה שנמצא ביניהם.

חיים אורון: חבל, אולי, שההסתדרות לא נקטה את הצעד הקיצוני הזה קודם, אבל מותר לעשות את זה עכשיו.

חיים אורון: הביזיון הנמשך הזה והסיפורים שהאוצר העביר את הכסף לרשויות המקומיות והרשויות המקומיות העבירו אותו לכאן ולכאן - לא יכולים להימשך על גבה של אחת מקבוצות העובדים היותר-חלשות בערים ובעיירות היותר-נזקקות.

חיים אורון: הביזיון הזה צריך להיפסק, ואני מקווה שהשביתה הזאת תפסיק אותו.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי.

דליה איציק: אחריו - חברת הכנסת נאדיה חילו.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול התקיימה ישיבת ממשלה בשדה-בוקר.

יעקב מרגי: הנגב היה על סדר-היום.

יעקב מרגי: הבטחות, כתבות.

יעקב מרגי: הבית הזה שמע הרבה תוכניות על הנגב, הרבה הבטחות.

יעקב מרגי: הממשלה הזאת התחילה עם הבטחות גרנדיוזיות לנגב, ואנחנו, כתושבי הנגב, וכל הנגב, כמהים, מצפים - מתי הממשלה אכן תציל את הנגב.

יעקב מרגי: אנחנו מקווים שזו התחלה טובה, ושהמשנה לראש הממשלה יעמוד במה שהוא הבטיח אתמול.

יעקב מרגי: זה מעט, אבל טוב, ובדרך הנכונה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חברת הכנסת נאדיה חילו, ואחריה - חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, חברים נכבדים, יש לפעמים גם רגעי נחת מהעבודה בבית הזה, והיום אני רוצה להזכיר לחברים, לגברתי היושבת-ראש, שהיה לה גם חלק בעניין – לפני שישה חודשים יצאו שתי בנות, תינוקות, שחלו במחלה מאוד נדירה, והבית הזה כולו, וגברתי בראש, התגייס כדי לעזור ולתרום ולגייס תקציב גדול מאוד לשתי הבנות שנסעו עם הוריהן למיאמי.

נאדיה חילו: אחת מהן עברה את הניתוח.

נאדיה חילו: בשבוע שעבר חזרה הבת הגדולה, ג'אנה, עם אבא שלה, אחרי שעברה את הניתוח בהצלחה.

נאדיה חילו: היום היא מקבלת המשך טיפול בבית-החולים "שניידר".

נאדיה חילו: אנחנו, מהמקום הזה, נרצה לאחל לבת הקטנה, שעדיין שוהה שם עם אמא שלה, לעבור את הניתוח בהצלחה, ולחזור לחיק המשפחה עם החיוך שאחותה הגדולה היום בעצם מחייכת - ומשחקת.

דליה איציק: בשורה טובה.

דליה איציק: תספרי לנו על הילדה הקטנה הנוספת, ונאחל לה מכאן ברכת החלמה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ.

דליה איציק: אחריה - חבר הכנסת אריאל.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, גם אני אפתח בבשורה.

שלי יחימוביץ': בוועדה לזכויות הילד דיווחו לנו היום נציגי משרד הרווחה ונציגי השלטון המקומי, שהגיעו להסדר ביניים בדבר הסעת פעוטות למעונות-יום שיקומיים, דבר שהיה נתון בכאוס מוחלט עד היום.

שלי יחימוביץ': בירכנו אותם על כך, ואכן נעים לפעמים לשמוע בוועדות הכנסת בשורות טובות שכאלה.

שלי יחימוביץ': לעניין השביתה הכללית במשק – אמרה כאן חברתי, חברת הכנסת תירוש, שבדרך כלל היא מתנגדת לשביתות.

שלי יחימוביץ': ובכן, אני בדרך כלל מצדדת בשביתות, שכן הן הנשק הכמעט יחיד שעומד לרשותו של העובד בבואו לממש את זכויותיו הבסיסיות.

שלי יחימוביץ': אבל גם כאן, גם מי שכמוני מאמין בכוחה של השביתה ובזכות השביתה, שהיא זכות המוקנית גם על-פי אמנות בין-לאומיות והושגה בדם ובמאבקים - השביתה מחר היא באמת הצודקת מכולן.

שלי יחימוביץ': היא למען החלשים ביותר והיא תיעשה בידי החזקים ביותר, וזו טיבה של סולידריות ארגונית - שהעובדים החזקים, שיש להם יציבות תעסוקתית, שובתים למען חבריהם החלשים.

שלי יחימוביץ': אני מברכת את ההסתדרות ומאחלת לה הצלחה במאבקה.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת אריאל.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, היום הזה, כשאנו מציינים את יום המאבק באלימות נגד נשים, אני מבקש להזכיר שתי קבוצות נשים.

אורי אריאל: האחת, נשות העובדים או הנשים עצמן שעובדות ברשויות המקומיות, במועצות הדתיות.

אורי אריאל: כפי שכבר הוזכר פה, שכרם דל.

אורי אריאל: זו שביתה נכונה ומוצדקת, אלא אם הממשלה תתעשת ותספיק לפתור את הבעיה עוד היום, ואפשר.

אורי אריאל: הקבוצה השנייה היא קבוצה של 19 נשים שבעליהן הוגלו מבתיהם בצווי הגבלה.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש פנתה לשר הביטחון לבדוק את העניין.

אורי אריאל: גם העניין הזה נתון בידי הממשלה.

אורי אריאל: היא יכולה לתקן אותו עוד היום, ובא לציון גואל.

אורי אריאל: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת מג'אדלה, ואחריו - חבר הכנסת יעקב כהן.

גאלב מג'אדלה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני שמח שהיום התפרסם עניין סגירת התיק נגד חבר הכנסת בורג, יושב-ראש הכנסת לשעבר.

גאלב מג'אדלה: זה עוד חיזוק לבית-המחוקקים ולציבוריות הישראלית, שעוד איש ציבור אחד לא הועמד לדין, ואני מקווה שבעקבותיו ייסגרו תיקים לאנשים נוספים, כדי לחזק את אושיות הציבוריות הישראלית.

גאלב מג'אדלה: תודה רבה.

דליה איציק: זה מעניין.

דליה איציק: נאחל לחבר הכנסת לשעבר בורג, ליושב-ראש הכנסת - מעניין מתי שופטים מחליטים שזה "מחמת הספק".

דליה איציק: חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, אולי כדאי שהוותיקים שבינינו פעם יידרשו לעניין הזה.

דליה איציק: לך אחר כך תוכיח מה זה "מחמת הספק".

דליה איציק: האיש רוצה לנקות את שמו.

דליה איציק: אם יש משהו להגיד, אנא, התכבדו והגידו.

דליה איציק: אם לא - אני, כמובן, נזהרת זהירות גדולה מאוד בכבודו של בית-המשפט, וחלילה שמישהו לא יבין שלא, אבל - היות שגם אתה ואני הואשמנו לא מעט - - -

ראובן ריבלין: - - - שלטונות החוק – הקלות הבלתי נסבלת של פתיחת חקירה, ואחר כך, בכותרת קטנה להודיע - - -

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן.

יעקב כהן: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, לאחרונה התפרסם כי בשלוש השנים האחרונות ירדו מהארץ כ-43,000 עולים מברית-המועצות לשעבר שחזרו לארץ מולדתם, וזו תופעה שהתגברה בשנים האחרונות, היא לא היתה קיימת בעבר בקנה מידה שכזה.

יעקב כהן: אני חושב שזה מצריך שממשלת ישראל תערוך חשבון נפש מה היא סיבת ירידתם מהארץ - אולי התנאים הכלכליים, אולי הביטחוניים, ואולי שניהם יחד, וכמה היתה עלותם, עלות עלייתם ארצה.

יעקב כהן: ייתכן מאוד שצריך לעשות שינוי בחשיבה, כי על כל עולה יש עלות כספית גבוהה.

יעקב כהן: אולי היה מוטב גם שנתמקד בהשקעה בעלייה הפנימית בישראל על-ידי עידוד הילודה הישראלית ומתן תמריצים, על-ידי החזרת קצבאות הילדים, מענקי הלידה, וכן מתן אפשרות למענקים לרכישת דירה.

יעקב כהן: חושבני שגם זה נקרא עידוד העלייה - עלייה יהודית, יפה, איכותית, ואפילו בעלות נמוכה יותר.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת בן-ששון.

דליה איציק: יש לך בטח איזה מחקר.

דליה איציק: חוץ מזה שהבטחת לנו להניח על שולחננו מחקרים, ואתה לא.

רן כהן: הנה, יש שניים.

מנחם בן-ששון: אני מתנצל.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, באוניברסיטת בן-גוריון מצאו החוקרים, בעבודה משותפת שנעשתה עם אוניברסיטת ג'ון הופקינס בארצות-הברית, שתעדוף החיסונים והתרופות למגפה כלל-עולמית של שפעת לוקה בחסר במדינות רבות.

מנחם בן-ששון: די אם אציין רק את פירות המחקר, כי אני מבין שאנחנו בלחץ גדול של זמן - רק 66% מן האוכלוסין באותן מדינות נמצאים באיזו תוכנית תעדוף, ובתוך תוכניות התעדוף, בארצות רבות לא נתנו את הדעת לצורך להעמיד, קודם כול, את הסגלים הרפואיים שאמורים לתת את הפתרון המיידי לאחר מכן לאוכלוסייה, ובכך להעמיד אולי פתרונות לאותן מחלות.

מנחם בן-ששון: במקרה הזה, ד"ר רן בליצר מאוניברסיטת בן-גוריון מציג דווקא אותנו במקום שהוא אחד המרכזיים לעומת מדינות אחרות.

מנחם בן-ששון: בכתב העת "ציון" שיצא השבוע מטעם מרכז שזר והחברה ההיסטורית, שתי חוקרות, אלישבע באומגרטן ורלה קושלבסקי, מצביעות על תופעה מעניינת כשמשווים את סיפורי האם והבנים, או מה שאנחנו מכירים יותר כ"חנה ושבעת בניה" - סיפורים שמצויים במורשת חודש כסלו, אבל גם קשורים במידה מסוימת לאלימות כלפי נשים.

מנחם בן-ששון: הסיפור הזה, כשמשווים אותו למסורות שונות, מצביע על כך שבקהילות יהודיות באירופה יש דגש מאוד מיוחד הן על הרחמים המיוחדים של האם כלפי ילדיה - במקרה הזה כתגובה גם לשיח הנוצרי, שהפך את הסיפור לסיפור שמסמל יחסים בין אם לבניה גם ברובד אחר, ומדגישים דווקא את היחס הרחמני של האם אל הבן האחרון בתיאור מפורט.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: חבר הכנסת והבה, אני רואה אותך ברשימה, האם ביקשת להימחק?

מגלי והבה: לא.

דליה איציק: אז היה מגיע לך מזמן.

דליה איציק: תיכף נתקן את המעוות.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הזכות הכי בסיסית והכי טבעית של עובד היא קודם כול לקבל את משכורתו.

רן כהן: נדמה לי שאני יכול, בשם כל חברי הכנסת, לקרוא לאוצר, עוד לפני השביתה, לשלם את השכר של העובדים הללו אשר שכרם מולן בניגוד לחוק שהכנסת הזאת קיבלה.

רן כהן: כבכל יום שלישי אני רוצה להעלות את הסוגיה של התאבדויות בצה"ל, כפי שאני עושה יותר משנתיים.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, עדיין זו סיבת המוות מספר אחת בצה"ל, ומספר המתאבדים בצה"ל גדול ממספר ההרוגים מכל סיבה אחרת – תאונות מבצעיות, תאונות דרכים ותאונות אימונים.

רן כהן: לאורך שנות קיומו של צה"ל התאבדו יותר מ-1,500 חיילים, כלומר קרוב לעשירית מכלל חללי צה"ל מאז הקמתו התאבדו.

רן כהן: חייבים להקטין את המספר הזה, ועדיין לא נעשה די כדי להקטין אותו.

רן כהן: לשמחתי הרבה, גברתי היושבת-ראש, בהתחלה עוד הייתי מונה מה קרה בשבועות האחרונים עם מתאבדים בצה"ל - אין לי נתונים כאלה, ואני מאוד מאוד מקווה שאין לי נתונים כאלה כיוון שלא התאבדו, והלוואי שכך יהיה גם בעתיד.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נעבור עתה לחבר הכנסת והבה, כי אני עשיתי לו עוול, אף שהוא נרשם בין הראשונים.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת אורלב.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שר התקשורת הציג לנו היום בוועדת הכספים את תקציבו.

מגלי והבה: העליתי את סוגיית סוכנויות הדואר במגזר הלא-יהודי - ביישובים הערביים והדרוזיים.

מגלי והבה: התברר שמתוך 180 סוכנויות הגיעו להסדר עם 44 סוכנויות, אשר לא ראויות למתן שירות לאזרח בכל התחומים שסוכנות דואר אמורה לשרת.

מגלי והבה: נאמר לי על-ידי השר, שמשום שעדיין מתנהלת תביעה בבית-הדין הגבוה לצדק בין החברה שמנהלת את הסוכנויות האלה לבין משרד התקשורת, לא ניתן פתרון לסוגיה הזאת.

מגלי והבה: כל הטיפול בסוכנויות האלה נמצא בהקפאה.

מגלי והבה: כלומר, אי-אפשר להרחיב את הסוכנויות האלה או להקים חדשות.

מגלי והבה: זה פוגע בשירות המינימלי שיש לתת לאזרח בכל הקשור לדואר.

מגלי והבה: אני מבקש ממי ששומעים אותנו, גם מאלה בבג"ץ, שיזרזו את הטיפול ואת מתן פסק-הדין, על מנת שהאזרח הפשוט ביישובים האלה יוכל לקבל את השירות הנאות של סוכנויות דואר.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אורלב, נא תפוס את המיקרופון.

דליה איציק: נשארו שלושה חברי כנסת – גבאי, שרוני ופרוש – אנחנו נעשה את זה בריצה, משום שזה לפנים משורת הדין, היינו צריכים לסיים את הנושא הזה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יש עכשיו אופנה לעסוק בהרבה הצעות לשינוי שיטת המשטר.

זבולון אורלב: אחת הסיבות העיקריות היא הטענה שאין יכולת משילות.

זבולון אורלב: אני שואל את עצמי – אם איני טועה, יש בממשלה 24 שרים, בהם ארבעה שרים ללא תיק.

זבולון אורלב: מאידך גיסא, יש כמה משרדי ממשלה שאין בהם שר.

זבולון אורלב: במשרד הרווחה כבר יותר משנתיים אין שר.

זבולון אורלב: יש אנשים מתאימים, למשל השר אדרי שיושב כאן.

זבולון אורלב: מדוע הוא איננו יכול להיות שר הרווחה?

זבולון אורלב: משרד המשפטים, היה ידוע מראש מה המועד שיפוג תוקפו של ממלא-המקום – לא חודש.

זבולון אורלב: השר אופיר פינס התפטר ואין שר מדע.

זבולון אורלב: אני יושב-ראש ועדת המדע, זה בנפשנו, אבל אין שר שעוסק בנושא הזה במשרה מלאה.

רונית תירוש: גם תרבות וספורט אין.

זבולון אורלב: גם תרבות וספורט, את צודקת, זה חשוב.

זבולון אורלב: יש כאן מצב בלתי אפשרי, שמצד אחד צועקים: משילות, משילות - החובה הבסיסית של הממשלה היא לטפל במשרדי הממשלה, לנהל את החיים.

זבולון אורלב: אני חושב שזה דבר לא נכון ולא ראוי וצריך או להסדיר איזה חוק – אינני יודע מה עוד צריך לעשות כדי שהממשלה תמלא את חובותיה.

זבולון אורלב: אנשים סובלים מזה שאין שר רווחה.

זבולון אורלב: תחומי המדע, התרבות והספורט סובלים מזה שאין שר.

זבולון אורלב: עוסקים עכשיו בתקציב, מכינים את שנת התקציב, והמשרד סובל מזה שאין שר משפטים.

זבולון אורלב: לכן אני חושב שצריכה להיות כאן הסכמה – לא קשור לקואליציה-אופוזיציה, אבל זו תעודת נכשל לממשלה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת גבאי, ואחריו – חבר הכנסת שרוני.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו שומעים מדי פעם שמדינת ישראל תשחרר מחבלים תמורת החטופים.

אליהו גבאי: עלינו לזכור שזה נוגד את ההתחייבות וההבטחה של ממשלת ישראל, שלא משחררים מחבלים תמורת החטופים.

אליהו גבאי: בעבר שחררנו מחבלים, ועם ישראל השתתף בהלוויות רבות של נרצחים על-ידי מחבלים ששוחררו בעסקאות כאלה.

אליהו גבאי: גם שלחנו חיילים שסיכנו את חייהם כדי ללכוד את המחבלים המרצחים האלה.

אליהו גבאי: כל שחרור מחבלים תמורת החטופים יזמין עוד חטיפות ויהיה פרס למחבלים.

אליהו גבאי: עלינו לזכור שתמורת מחבלים נוכל לשחרר רק מנהיגי "חמאס" שכלואים כאן בבית-סוהר.

אליהו גבאי: לכן אני אומר, ששחרור מחבלים הוא הזמנה לחטיפות נוספות, פרס לטרור ופיגועים נוספים.

אליהו גבאי: זה צריך לעמוד לנגד עיני שר הביטחון וממשלת ישראל, שידעו מה עלול להיות אם ישחררו מחבלים.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת שרוני.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת פרוש.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, מכובדי השר, סיעת גיל יחד עם חברי הכנסת שנמצאים במליאה מברכת את גמלאיות וגמלאי זיכרון-יעקב שבאו לבקר בכנסת ישראל.

משה שרוני: תודה רבה.

דליה איציק: שלום לכם.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ההשתוללות האנטישמית של אוהדי קבוצת הכדורגל הצרפתית "פריס סן-ז'רמן" חשפה לא רק את העובדה המרה שהספורט בצרפת משך אליו בשנים האחרונות קבוצות ניאו-נאציות, אלא שהאנטישמיות בכלל בצרפת הרימה ראש.

מאיר פרוש: היא משתוללת, פורקת עול ושוברת שיאים חדשים.

מאיר פרוש: אני מציע שמכאן, מהכנסת, תישמע קריאה מכל חלקי הבית לממשלת צרפת לרסן ולבלום את האנטישמים.

מאיר פרוש: הכנסת מצטרפת גם לקריאת כל הארגונים היהודיים בצרפת להשעות את קבוצת הכדורגל המחליאה הזאת מהליגה הלאומית שם, כדי לשרש תופעות של אנטישמיות.

מאיר פרוש: הכנסת גם מגנה את ההתקפה האנטישמית על בית-הספר היהודי בווינה, של שליחי חב"ד בווינה, שעושים שם עבודת קודש, כמו בחלקים אחרים בעולם.

מאיר פרוש: טוענים כי זו היתה התקרית האנטישמית החמורה ביותר בווינה ב-20 השנים האחרונות.

מאיר פרוש: אנחנו גם מגנים ומזהירים – ואני חושב שהאנטישמיות, במיוחד באירופה, המזרחית והמערבית כאחת, מתגברת שוב, לצערנו, והאנטישמים בימינו מקבלים גם עידוד מהכרזותיו של ההיטלר בטהרן.

מאיר פרוש: כולנו צריכים להתלכד ולומר למשחית די.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: ציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יושב-ראש הנהלת הקואליציה הגיע - ברוך הבא, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום, להצעות לסדר-היום שמספריהן 1536, 1444, 1451, 1470, 1504, 1505, 1517, 1546, 1552, 1555 ו-1561 בנושא: ציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.

אביגדור יצחקי: בגלל זה באתי.

דליה איציק: אני מתארת לעצמי.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, "קיבלתי פרחים היום.

דליה איציק: זה לא היה יום הולדתי או יום מיוחד אחר.

דליה איציק: אתמול בלילה הוא הדף אותי לקיר וניסה לחנוק אותי.

דליה איציק: זה היה ממש סיוט.

דליה איציק: אבל כשהתעוררתי בבוקר הרגשתי כי הכול עבר.

דליה איציק: קיבלתי פרחים היום.

דליה איציק: זה לא היה יום האם או יום מיוחד אחר.

דליה איציק: אתמול בלילה הוא הכה אותי שוב.

דליה איציק: וזה היה הרבה יותר גרוע מכל הפעמים האחרות.

דליה איציק: אני מוכרחה לעזוב אותו.

דליה איציק: מה אעשה?

דליה איציק: איך אדאג לילדים?

דליה איציק: איך אסתדר כלכלית?

דליה איציק: אני פוחדת ממנו, אבל אני יותר מדי תלויה בו.

דליה איציק: הוא כנראה מצטער, כי הוא שלח לי פרחים היום.

דליה איציק: קיבלתי פרחים היום.

דליה איציק: היום היה יום מיוחד.

דליה איציק: זה היה יום הלוויה שלי.

דליה איציק: אתמול בלילה הוא לבסוף רצח אותי.

דליה איציק: לו רק היה לי האומץ והכוח לעזוב אותו.

דליה איציק: לא פניתי לעזרה, אז קיבלתי פרחים היום - בפעם האחרונה".

דליה איציק: למילות השיר הנורא הזה, שכתבה המשוררת פאולט קלי, אין צורך להוסיף דבר.

דליה איציק: המלים הצורבות מדברות בעד עצמן.

דליה איציק: שנה-שנה ביום הזה, בריטואל קבוע, אנחנו כאן עולים לדוכן הכנסת, מביאים נתונים מצמררים על מספר הנשים שנרצחו ב-12 החודשים שחלפו, והשנה מספרן 15, ובכל פעם אנחנו מכריזים חגיגית על מלחמה באלימות כלפי נשים.

דליה איציק: שנה-שנה אנחנו מחפשים דרך לבלימת התופעה האכזרית הזאת, כאילו מדובר בגזירה משמים.

דליה איציק: הגופות נערמות והתוצאות מאכזבות.

דליה איציק: את מספר מקרי הרצח קל למנות, אבל את היקף האלימות נגד הנשים הרבה יותר קשה לאמוד, משום שנשים רבות לא נוטות לדווח על אלימות נגדן, בעיקר כשזו אלימות בחוג המשפחה.

דליה איציק: הן מתכנסות בתוך עצמן ומעדיפות לחיות בצל האלימות.

דליה איציק: אדוני השר, הנתונים הסטטיסטיים הבלתי-נתפסים מדווחים על כרבע מיליון נשים בישראל שהן קורבנות אלימות, אונס או השפלה.

דליה איציק: רבע מיליון.

דליה איציק: אי-אפשר להסכים עם השגרה הנוראה הזאת של נשים שנרצחות, מוכות ונאנסות.

דליה איציק: אי-אפשר גם להשלים עם התופעה של נשים שהן קורבנות אלימות במשפחה ובמקומות העבודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, שאלתי את עצמי מה אני יכולה להגיד היום.

דליה איציק: 15 שנה אנחנו מעלים את הנושא.

דליה איציק: אני 15 שנה כאן בכנסת, וחשבתי לעצמי איזו הצעת חוק אני יכולה להביא, ואני מסתכלת על חברותי, חברות הכנסת – זהבה גלאון בראשן – המובילות באמת את המאבק נגד אלימות כלפי נשים.

דליה איציק: חקיקה אנחנו לא חסרים, אנחנו חסרים משהו אחר - - -

גאלב מג'אדלה: - - -

דליה איציק: אלימות צומחת ומתרחשת באווירה מסוימת.

דליה איציק: היא חלק מתופעה כוללת של אלימות, שלצערנו הפכה לסממן של החברה הישראלית, אבל יש לה איזה ייחוד דוחה משלה.

דליה איציק: לצערי, בחלק מן המקרים האלימות הזאת מבטאת ערכים ואמות מידה שעבר זמנם ומקומם לא יכירנו בחברתנו.

דליה איציק: היא באה ממקום אפל, יצרי, גזעני, שמבקש להנציח את האשה כיצור נחות.

דליה איציק: איך שמים לכך קץ?

דליה איציק: אני לא יכולה להגיד לכם, אבל יש לי הרגשה שהפתרון הוא בחינוך, חינוך ועוד פעם חינוך, עד שהתופעה הזאת תיעקר מן השורש.

דליה איציק: במקום שהחינוך ייכשל - רק שם צריכה המדינה להגיב על האלימות הזאת ביד ברזל.

דליה איציק: אבל קודם צריך להתחיל בחינוך, ויד הברזל, אדוני השר, גם היא מוכרחה לבוא.

דליה איציק: אומנם זכויות הנשים וההגנה עליהן מעוגנות, כמו שאמרתי, בספר החוקים, חוקים אנחנו לא חסרים, אך במציאות החברתית שבה אנחנו חיים נדמה לי שהם אינם נאכפים דיים.

דליה איציק: רבותי חברי הכנסת, יש לי יסוד סביר להניח, וגם עצוב להניח, שגם בשנה הבאה תהיינה הלוויות מיותרות של נשים שנרצחו, וגם בשנה הבאה יהיה מי שיקנה פרחים כדי לשים אותם על הקבר.

דליה איציק: אני תקווה שממדי התופעה יצטמצמו.

דליה איציק: כדי שזה לא יקרה, אני קוראת מכאן לכל אזרח במדינת ישראל שיש לו הצעות חדשות, מקוריות, תכליתיות, לצמצום ממדי התופעה – התקשרו אלי, התקשרו לחברי הכנסת.

דליה איציק: חברי הכנסת מגיבים על כל עניין כזה בחומרה, ביסודיות וברצינות.

דליה איציק: התקשרו לשר, ספרו לנו אם אתם יודעים על אשה מוכה, סובלת.

דליה איציק: אני מבטיחה מכאן שנעשה הכול כדי למנוע רצח נוסף אם רק נדע.

דליה איציק: אני מבקשת לפתוח את הדיון בנושא.

דליה איציק: אני רוצה לקרוא לחבר הכנסת גדעון סער, יושב-ראש הוועדה למעמד האשה.

דליה איציק: זה, לפי דעתי, מסר גדול מאוד שדווקא גבר עומד בראש הוועדה הזאת, ובעניין הזה - גם גבר שעושה עבודה טובה.

גאלב מג'אדלה: למה את פונה רק לחברות הכנסת?

גאלב מג'אדלה: יש כאן שותפים נוספים - - -

דליה איציק: חס וחלילה שזה יהיה עניין רק לנשות הכנסת.

דליה איציק: אם הבנת את זה, אני מודה לך.

דליה איציק: חלילה וחס שזה יהיה עניין של נשים.

דליה איציק: אלימות נגד נשים היא לא עניין של נשים.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: נמצאת אתנו כאן ביציע המיוחד מרית דנון, מנהלת הרשות לקידום מעמד האשה.

דליה איציק: שידייך לא תהיינה מלאות עבודה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, גברתי שרת החינוך, מכובדי השר לביטחון פנים, כנסת נכבדה, אנחנו באמת מתמודדים, גברתי, עם הדבר שהוא אולי הכי מדהים בקיום האנושי, שבלשון קצת יותר צלופנית אתה יכול לומר: העובדה שגבר ואשה לא יכולים לחיות בשלום באותו בית, אבל בלשון יותר אמיתית צריך לומר, שב-2006 – וזאת לא רק מגפה פה, זו מגפה עולמית – אשה לא יכולה לחיות בביטחון בתוך ביתה.

גדעון סער: אין באמת פלח של האוכלוסייה, כל חתך שניקח – אתני או סוציו-אקונומי או אחר – שהוא נקי מהתופעה הזאת.

גדעון סער: ואני רוצה לומר עוד, שאין חברה מתקדמת שאינה נגועה בהיקפים פחות או יותר דומים בתופעה הזאת.

גדעון סער: אנחנו חייבים להבין את הדבר הזה, כי בסופו של דבר יותר משזה צריך לייאש אותנו, זה צריך ללמד אותנו על העומק של התופעה.

גדעון סער: והעומק של התופעה נעוץ באלפי שנות ציוויליזציה שהיו אחרות מאותם דפוסים שאנחנו רוצים שיהיו נהוגים היום בחברה – חברה פטריארכלית, שהתופעה הזאת הושתקה בה לחלוטין או הוכחשה.

גדעון סער: היום היא בחוץ, והיום אנחנו עושים את אותם שינויים שאנחנו מקווים ויודעים שהם מעודדים יותר נשים להתלונן.

גדעון סער: אנחנו עושים את אותם שינויים.

גדעון סער: אחד הנתונים המדהימים שאני נתקלתי בהם הוא, שהיום רבע מכלל האסירים במדינת ישראל יושבים על עבירות של אלימות במשפחה, ועוד שמינית, נוסף על כך, יושבים על עבירות מין שמרביתן בוצעו במשפחה.

גדעון סער: זה מלמד אותנו, שהדברים הקשים ביותר קורים בתוך הבית.

גדעון סער: מה אנחנו צריכים ללמוד מכך?

גדעון סער: הכנסת נתנה את דעתה לנושא הזה: חוק העונשין תוקן פעמיים בשני העשורים האחרונים; העונש על תקיפת בני משפחה ובת זוג הוחמר, העבירה הזאת הפכה לעבירה מסוג פשע; חוקק החוק למניעת אלימות במשפחה, שמאפשר היום לבתי-המשפט להוציא צווי הרחקה; חוקק חוק נפגעי זכויות עבירה; בחוקים שונים שהם בעיקרם עבירות מין נחקקו עונשי מינימום, אם כי לא בעבירה של אלימות בתוך המשפחה.

זהבה גלאון: מה שהיה כתוב במסמך הוא, שנחקק חוק של חברת הכנסת יעל דיין - - -

גדעון סער: אני מדבר על עבירת התקיפה: עבירה קונבנציונלית של תקיפה כלפי בן-זוג היא עבירה שאין עליה עונש מינימום.

גדעון סער: עם זאת, אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו מתמודדים אתן - והיום הוצג בפני הוועדה לקידום מעמד האשה, שקיימה ישיבה לרגל ציון היום הזה, מחקר, שהוא לא הראשון בנושא הזה - שאין שום קשר בין רמת הענישה לבין רמת החקיקה, לבין הנורמה המשפטית כפי שהבית הזה קובע אותה.

גדעון סער: אני רק רוצה לצטט בתמצית מתוך אותו מחקר של השופטת אגמון וד"ר פירסט: "בתי-המשפט מקלים בעונשים כאשר מדובר באלימות בין בני משפחה.

גדעון סער: המורשעים בעבירות כלפי גופם של זרים נידונו לתקופת מאסר הגבוהה ביותר מ-75% מאלה שהורשעו בעבירות דומות כלפי בן משפחה.

גדעון סער: הפער בין ענישה על עבירות אלה לענישה על עבירות של אלימות כלפי זרים גבוה במיוחד".

גדעון סער: זאת אומרת, המגמה של הענישה לעניין זה היא הפוכה מהמגמה של החקיקה, ופעמים רבות אינה מטילה מאסר בפועל.

גדעון סער: כאשר היא מטילה מאסר בפועל, הוא כשבעה וחצי חודשי מאסר, והעונש המרבי בחוק הוא ארבע שנים.

גדעון סער: בסופו של דבר אנחנו חייבים לתת את הדעת על נושא הענישה.

גדעון סער: הבעתי את דעתי על זה היום בדיון וגם שוחחתי עם יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גדעון סער: לדעתי, אנחנו חייבים לקדם במהירות האפשרית, כמובן זה דבר שצריך להיעשות בצורה רצינית, כי זאת הצעת חוק דרמטית - היינו בדיון עם חבר הכנסת ריבלין ואחרים, כאשר העברנו בכנס הקיץ של הכנסת את החקיקה בנושא עונשי מוצא - עונשי מוצא שמהם ניתן לסטות על-פי קריטריונים סגורים לחומרא או לקולא.

גדעון סער: הדבר הזה מבטיח שהענישה לא תהיה שרירותית, הדבר הזה מבטיח שהיא תהיה יותר שוויונית, ובעיקר הדבר הזה מבטיח שתהיה ענישה מרתיעה.

גדעון סער: אנחנו חייבים לשאול את עצמנו למה זה קורה, למה יש פער בין הנורמה המשפטית לבין היישום שלה.

גדעון סער: אני טוען שיש פער בין הנורמה המשפטית לבין הנורמה החברתית האמיתית.

גדעון סער: אותו שופט או שופטת, כאשר הם רואים את הגבר המכה, אינם רואים לפניהם שודד בנק או גנב רכב.

גדעון סער: הם רואים אדם שרוצים או יכולים לראות אותו כאדם נורמטיבי, ולכן הם הולכים לכיוון המקל.

גדעון סער: זה חלק מלגיטימציה שיש לאלימות בנסיבות מסוימות.

גדעון סער: בשבוע שעבר פורסם סקר על מידת הלגיטימציה לאלימות נגד ילדים, והתוצאות שלו היו מדהימות.

גדעון סער: אתה יכול לחשוב שאנשים לא חייבים לומר את דעתם האמיתית בסקר הזה, אבל שליש נתנו לגיטימציה לתופעה הזאת.

גדעון סער: הפתרון, מעבר לכל הדברים שנוגעים לחקיקה, לאכיפה ולענישה, הוא שינוי מוחלט במנטליות, בהתנהגות, בתפיסות עולם; והשינוי הזה יכול להיות מונחל רק באמצעות חינוך.

גדעון סער: בשנים האחרונות היתה התקדמות בנושא הזה, ומשרד החינוך מעביר לכיתות גבוהות תוכנית בנושא זוגיות בלי אלימות.

גדעון סער: נדמה לי שלחנך לחברה לא אלימה באמת אפשר וצריך מגיל הרבה יותר מוקדם.

גדעון סער: יש נקודה נוספת, גברתי היושבת-ראש, וזאת נקודה שמיעטו לעסוק בה גם בעולם, ועכשיו מתחילים.

גדעון סער: ביום חמישי היינו עם הוועדה לקידום מעמד האשה בראשון-לציון בהוסטל שנקרא "מפתחות".

גדעון סער: שם מטפלים בגברים שקיבלו שליש ועכשיו השתחררו.

גדעון סער: מטפלים בהם טיפול כולל, גם בעניין התעסוקה.

גדעון סער: בעיקר מלמדים אותם להסתכל על עצמם ולשנות את ההתנהגות שלהם.

גדעון סער: אני חייב להגיד, שיצאתי מהמפגש הזה עם התרשמות אדירה, איך מצליחים לשנות אנשים.

גדעון סער: זה לא רק לשנות אנשים, זה לשנות משפחות וגורל של משפחות.

גדעון סער: אני ממליץ לכל מי שיכול להגיע למקום הזה - וכאשר נגיע לכך שזה לא יהיה מקרה ייחודי בארץ ובעולם, עם 24 אנשים, אלא דבר הרבה יותר רחב, נעשה קפיצת מדרגה מאוד חשובה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, אנחנו צריכים שהמאבק הזה יהיה של נשים וגברים.

גדעון סער: זה אולי הדבר החשוב ביותר.

גדעון סער: לא רק מאבק של נשים על זכויותיהן, כפי שהוא היה בעשורים האחרונים, מאז שנות ה-60, אלא מאבק משותף, כי בסופו של דבר חברה צודקת, חברה מתקדמת, לא יכולה לשאת את הדבר הזה, והדבר הזה יכול להתבצע רק על בסיס מחויבות - מחויבות של גברים ורצון לפעול ולשנות ביחד.

גדעון סער: היום השתתפה בישיבה שרת החינוך, יושבת-ראש ועדת השרים למעמד האשה, שנמצאת כאן אתנו, השרה יולי תמיר.

גדעון סער: סיכמנו על הקמת צוות משותף לוועדה הפרלמנטרית ולוועדה המיניסטריאלית, שישתתפו בו גם נציגי ארגוני הנשים.

גדעון סער: סיכמנו שנתכנס באופן קבוע כדי למצוא באמת את המקומות שמהם אנחנו יכולים להקפיץ קדימה את הטיפול בתופעה הזאת, להרחיב את התיאום בין הרשויות, ובעיקר לחפש פתרונות חדשים, פתרונות יצירתיים.

גדעון סער: זהו דבר שכל העולם המתקדם עסוק בו כדבר שהוא בטופ של האג'נדה הפוליטית.

גדעון סער: במדינות אירופיות הדבר הזה נמצא ממש בטופ של האג'נדה הפוליטית של ממשלות, והוא דוחק כמעט כל דבר אחר.

גדעון סער: אם נצליח להנחיל את זה פה לחברה בישראל לא רק כדבר חשוב שאנחנו מציינים פעם בשנה, אלא כמחויבות שוטפת, יומיומית של כולנו, נוכל לזכות ולראות התקדמות משמעותית.

גדעון סער: לא צריך לקוות שבשנה הבאה לא נחיה עם הבעיה.

גדעון סער: אנחנו נחיה עם הבעיה גם בשנה הבאה, אבל שנוכל להגיד שבכמה מישורים עשינו קפיצת דרך לחברה הרבה יותר טובה והרבה יותר צודקת, כי, כפי שאמרת, גברתי היושבת-ראש, רבבות נשים נמצאות במצוקה, סובלות יום-יום, שעה-שעה, ואי-אפשר לקבל את זה שידה של החברה המאורגנת, ידה של המדינה קצרה מלהושיע.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו קצת נשנה את סדר הדוברים.

דליה איציק: חברתי שרה מרום-שלו, אני רוצה לבקש ממך.

דליה איציק: לחברת הכנסת רוחמה אברהם יש בעיה והקדמתי את תורה.

דליה איציק: אתך הסליחה, אנחנו נפצה אותך בפעם אחרת.

דליה איציק: לקומץ חברי הכנסת שנמצאים פה, שווה לחשוב מה אנחנו עושים כדי שנקיים דיון לעומק.

דליה איציק: דווקא הוותיקים בינינו, ג'ומס ואחרים, אנחנו צריכים לשבת ולחשוב מה עושים.

ראובן ריבלין: נדמה לי שחברי הכנסת, חוץ מחובתם הציבורית להשתתף בדיונים כאלה, קבעו את יום שלישי כיום לא מחייב.

ראובן ריבלין: יכול להיות שצריך להעמיד אותם על ההבנה שהם מקבלים את משכורתם בכנסת גם ביום שלישי.

ראובן ריבלין: יום שלישי הוא יום עבודה, ובכל מקום עבודה, כשאנשים לא מגיעים, זה דבר - - -

דליה איציק: הנזק שנגרם אחר כך, אתה בוודאי יודע מה הוא.

חיים אורון: הצבעות ביום שלישי - - -

דליה איציק: יכול להיות שצריך לשנות את הסדרים.

דליה איציק: חברי חבר הכנסת רובי ריבלין ודאי יודע, המכתבים שהוא קיבל ואני מקבלת, והנזק שנגרם פה פשוט אדיר.

חיים אורון: - - - שלא קיימת היום בכלל.

דליה איציק: נכון מאוד.

ראובן ריבלין: הדבר הזה מוציא דיבתה של הכנסת רעה.

גדעון סער: לא הסתכלתי על הלוח האלקטרוני, אבל אני בטוח שרוב חברי הכנסת נמצאים בבניין.

דליה איציק: אתה חושב?

גדעון סער: אני בטוח.

רוחמה אברהם-בלילא: שווה לעשות בדיקה.

דליה איציק: שווה לעשות בדיקה.

דליה איציק: נעשה את הבדיקה ואני אגיד לך, אבל אולי הצעתו של חבר הכנסת אורון היא הצעה מעניינת.

דליה איציק: זה מטיל עלי לשנות את סדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: לא רק זה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי, לפני שאני אתחיל, בקוד האתי החדש שהונח על שולחנה של הכנסת דובר רבות על נוכחות חברי הכנסת והשרים במליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: גם בוועדת הכנסת דנו לא אחת בעובדה שאולי צריך לשקול, גברתי היושבת-ראש - גם את אמרת את זה לא פעם - מעין כרטיס נוכחות במליאה, כמו בוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: דיברנו על סנקציות כאלה ואחרות, וכל חברי הכנסת שחושבים כך מתבקשים לבוא לוועדת הכנסת ולעזור לתקן את הנושא הזה.

ראובן ריבלין: מי שלא מבין שהכנסת היא שליחות, זאת בעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: כפי שאמר חבר הכנסת סער, אני רוצה להיות גם בטוחה שנמצאים בבניין רבים מחברי חברי הכנסת.

דליה איציק: 63 חברי כנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: 63 זה רוב החברים.

רוחמה אברהם-בלילא: אם כך, יש רוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש, על ההתחשבות בבעייתי, ולך, חברת הכנסת שרה מרום-שלו, על נדיבותך.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, לכאורה אין פערים במדינת ישראל בין גברים לנשים: יש לנו שרת חוץ, יש לנו שרת חינוך, יש לנו נשיאת בית-המשפט העליון, ואפילו יושבת-ראש הכנסת בפעם הראשונה.

דליה איציק: ואפילו יושבת-ראש ועדת הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: ואפילו יושבת-ראש ועדת הכנסת.

ראובן ריבלין: היתה.

ראובן ריבלין: את הראשונה?

רוחמה אברהם-בלילא: אני הראשונה.

ראובן ריבלין: אורה נמיר שימשה - - -

דליה איציק: לא בוועדת הכנסת, בוועדת החינוך.

דליה איציק: חברת הכנסת רוחמה אברהם בפעם הראשונה.

ראובן ריבלין: רוני בר-און היה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, שכחת?

רוחמה אברהם-בלילא: אי-אפשר להשוות את חבר הכנסת רוני בר-און - - -

דליה איציק: זה חמור אם חבר הכנסת ריבלין שכח.

דליה איציק: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: נדמה כי הכול בסדר, ואנחנו במקצת הדרך להשלמת הפערים בחברה הישראלית, אבל מבחינתי ומבחינתם של חברי כנסת רבים, המצב הזה הוא רק לכאורה, מכיוון שהאלימות נגד הנשים לא שככה, אלא ההיפך.

רוחמה אברהם-בלילא: הסחר בנשים – ומפה מגיעים באמת מיטב האיחולים לחברת הכנסת גלאון, שעשתה עבודה נפלאה וממשיכה להניף את הדגל הזה – הוא תופעה יומיומית בישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: הטרדות מיניות הן מכת מדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: אלפי נשים בישראל חוות מדי יום פחד והשפלה, וזאת רק בשל היותן נשים.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, 200,000 נשים בישראל הן קורבנות לאלימות רק בשל היותן נשים.

רוחמה אברהם-בלילא: 10% מהנשים סובלות מאלימות מצד בני זוגן, ואנחנו יודעים בסופו של דבר רק על עשירית מהמקרים, על אלה שמעזות להתלונן.

רוחמה אברהם-בלילא: למעלה מ-263 נשים נרצחו בעשר השנים האחרונות על-ידי בני זוג, בעלים, קרובי משפחה ומכרים.

רוחמה אברהם-בלילא: 19 נשים נרצחו ב-11 החודשים האחרונים.

רוחמה אברהם-בלילא: במוקדים לטיפול בנפגעות תקיפה מינית יש עלייה של 20% במספר הפונות, ואלו רק מקצת הנתונים בתמונה הקשה הזאת.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, האלימות נגד נשים אינה סטייה של חריגים בחברה; זו תופעה חברתית ותרבותית, שיסודה בחוסר שוויון בסיסי לנשים.

רוחמה אברהם-בלילא: חוסר השוויון הזה מאפשר לגברים, לחלק מהגברים, להתייחס לנשים כאל רכושם.

רוחמה אברהם-בלילא: חוסר השוויון הזה חוצה מעמדות, הוא חוצה תרבויות, הוא חוצה מוצא ודת.

רוחמה אברהם-בלילא: חוסר השוויון החברתי הוא מסוכן, אך מדובר עדיין בתופעה חברתית בת שינוי ולא בתופעת טבע או בגזירת גורל.

רוחמה אברהם-בלילא: במשך יותר מדי שנים אנחנו מקבלים את האלימות כמעט כמובן מאליו.

רוחמה אברהם-בלילא: הפכנו לחברה אלימה במקומות הבילוי; הפכנו לחברה אלימה בכבישים; הפכנו לחברה אלימה שבה אלימות במשפחה הפכה לאלימות גסה ובוטה גם נגד ילדים.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, אלימות היא אלימות, בין שהיא מילולית, בין שהיא פיזית.

רוחמה אברהם-בלילא: ההשפלה פוגעת, מסרסת וכואבת לעתים יותר מן המכה עצמה.

רוחמה אברהם-בלילא: האלימות נגד נשים קיבלה בשנים האחרונות גם צורות חדשות – ההתמודדות של נערות ונשים בשיח האינטרנטי רצופה בביטויים אלימים מצד גברים.

רוחמה אברהם-בלילא: גם כיכר העיר החדשה – השיח האינטרנטי – הפכה למקום אלים, עם שיח סטריאוטיפי נגד נשים.

רוחמה אברהם-בלילא: ככל שהמאבק הציבורי נמשך, כך אנחנו שומעים על יותר ויותר מקרים של אלימות כלפי נשים.

רוחמה אברהם-בלילא: יותר ויותר נשים מקבלות ביטחון ומעזות להתלונן.

רוחמה אברהם-בלילא: ההתרשמות הזאת איננה מקרית.

רוחמה אברהם-בלילא: השלב הראשון של המאבק הציבורי בנושא הוא העלאתו הנושא למודעות ציבורית.

רוחמה אברהם-בלילא: זו גם הפעם הראשונה, אני חושבת, שמכהן בכנסת ישראל, הכנסת השבע-עשרה, יושב-ראש ועדה למעמד האשה, שמכנס את הוועדה כמעט כל ימות השבוע, ופועל מתוך אמונה בצדקת הדרך, מתוך הנכונות שלו גם לצמצם את הפערים, גם לגרום לכך שהוועדה למעמד האשה תוכל לחוקק חוקים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מוכרחה לציין את החוק שהובלנו יחד, והוא כעת נדון בוועדה למעמד האשה, בכל מה שקשור לנקודות זיכוי, כך שיתאפשר ליותר ויותר נשים להצטרף למעגל העבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: בהזדמנות זו אני גם רוצה לשבח אותך, גברתי יושבת-ראש הרשות במשרד ראש הממשלה, אני חושבת שאת עושה עבודה נהדרת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאחלת לך שתהיה לך עבודה רבה, אבל בעשייה לגבי נשים - לשלוח נשים ללימודים, לתת להן את האפשרות להיכנס למעגל העבודה, לתת להן את הכלים כדי שיוכלו לשפר את עצמן במגזרים הציבוריים והפרטיים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

רוחמה אברהם-בלילא: עוד לא סיימתי, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': עבר הזמן.

יצחק אהרונוביץ': חמש דקות, גברתי.

רוחמה אברהם-בלילא: אמרו לי עשר דקות.

משה שרוני: תן לה את הזמן שלי.

גאלב מג'אדלה: - - -

יצחק אהרונוביץ': אתם לא אמורים לדבר, תנו לה לסיים.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, אני אסיים מתוך ידיעה שגם בשנה הבאה אנחנו נקיים דיון דומה, נביא את המספרים וגם נביא את הנתונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מקווה שמהדיון הזה נדע לשלוח מסר, מסר שהוא לא רק ערכי וחינוכי ולא רק מנהיגותי, אלא שנמשיך לתת גיבוי מלא ליוזמות שתכליתן לקבוע עונשי מינימום חריפים לכל מי שמעז לפגוע, לאיים, להשפיל ולנהוג באלימות כלשהי נגד אשה באשר היא אשה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, מתחילת השנה ועד היום נרצחו בישראל 15 נשים - עשר נשים על-ידי בני זוגן וחמש על רקע חילול כבוד המשפחה.

שרה מרום שלו: מחודש ינואר 2006 ועד סוף חודש אוקטובר הוגשו כ-13,000 תלונות של נשים מוכות בעבירות אלימות במשפחה; תלונות של נשים על עבירות מין – כ-3,000.

שרה מרום שלו: כל אלה הם מספרים שאנחנו לוקחים מנתוני הסטטיסטיקה בלי לדעת את האמת, כי רבות מאוד מהנשים לא מתלוננות.

שרה מרום שלו: הנתונים הללו הם כמו טיפה בים, כי למעשה אנחנו יודעים שזה לגמרי לא האמת.

שרה מרום שלו: קווי הטלפון וקווי החירום של המשטרה עמוסים ללא סוף בכל מיני תלונות על אלימות במשפחה, דפי העיתון מלאים מדי יום בדיווחים על אלימות נשים.

שרה מרום שלו: רק היום, למשל, יש כתבה נרחבת בדבר המצוד אחרי בני סלע; סקר של מכון "עלם" המראה כי 80% מהנערות עברו חוויה אלימה בשנה האחרונה; דיווח על בעל שזרק את אשתו מחלון הקומה השלישית בחדרה; ידיעה על הגשת כתב אישום נגד הורים שאנסו את בתם בת ה-15 - אפילו ילדות בנות 15 הגברים לא עוזבים; וכתבה על כך ששופט הציע לאשה שהיא תחליף את התביעה שלה בתשלום כסף.

שרה מרום שלו: האם לזה אנחנו יכולים להסכים?

שרה מרום שלו: אם היא כבר הצליחה להגיש את התביעה, כנראה מצבה קשה מאוד.

שרה מרום שלו: השנה אנו מציינים את היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים בעיתוי מצמרר.

שרה מרום שלו: האנס הסדרתי בני סלע נמלט בשבוע שעבר, ומאז אין אשה, אם או אב שלא מודאגים וחרדים.

שרה מרום שלו: הפרשה הזאת היא כתם ענקי על משטרת ישראל, אך היא גם לא ממש מפתיעה.

שרה מרום שלו: אוזלת ידה של המשטרה בכל הקשור לטיפול באלימות נגד נשים היא משוועת, ובכל זאת, נדמה שהפעם נשברו שיאים חדשים של חלמאות.

שרה מרום שלו: יותר מ-6 מיליוני שקלים הוציאה המשטרה על המרדף אחרי סלע, ועדיין אין שום תוצאות.

שרה מרום שלו: הכול תוצאה של שורת תקלות ומחדלים.

שרה מרום שלו: זה התחיל כנראה בטעות של מזכירה בבית-המשפט, נמשך בחוסר עירנות של שירות בתי-הסוהר, ונגמר בהתנהגות מבישה ממש של השוטרים אשר שמרו עליו בדרכו לדיון משפטי.

שרה מרום שלו: מתברר שאולי היו מחדלים נוספים, כמו אזהרה של שוטר ודברים אחרים.

שרה מרום שלו: התנהלות המשטרה בפרשה הזאת מסמלת בעיני את המצב העגום של הלחימה באלימות נגד נשים.

שרה מרום שלו: אני יודעת שלמשטרה יש מחד גיסא מחסור בכוח-אדם ובתקציבים, ומאידך גיסא אתגרים רבים שעמם היא מתמודדת מדי יום.

שרה מרום שלו: אבל נדמה לי שבכל הקלחת הזאת נושא המאבק באלימות נגד נשים נדחק הרבה אחורה: אחרי המאבק בתאונות הדרכים, אחרי ההתרעות הביטחוניות, אחרי המאבק בפשע המאורגן.

שרה מרום שלו: כל אלה הם דברים חשובים, אך לא פחות חשוב נושא ההתעללות בנשים.

שרה מרום שלו: מה שנחוץ פה הוא מאמץ משולב של כל הגורמים הנוגעים בדבר – המשטרה ובתי-המשפט, שיחמירו יותר בעונשם של הגברים.

שרה מרום שלו: אנו מאוד שמחים שיש נשים בכנסת, ובכל אופן, תביאו בחשבון שבתוך 120 איש יש בסך הכול 17 נשים.

שרה מרום שלו: גם זה אומר דורשני.

שרה מרום שלו: ייתכן מאוד שאילו היו יותר נשים, היו מתנהגים אחרת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהמשטרה – גם יושב-ראש הוועדה אומר את זה; והיושב-ראש הוא אחד מניצבי המשטרה – היום לא מזניחה ולו תלונה אחת של אשה שהיא מאוימת.

ראובן ריבלין: המשטרה נותנת מענה.

ראובן ריבלין: לפעמים יש בעיות.

שרה מרום שלו: נכון, אבל תביאו בחשבון שהרבה מאוד נשים לא מתלוננות - יותר מאשר מתלוננות - כדי לא לפגוע במשפחה, ואנחנו מכירים את זה טוב מאוד.

ראובן ריבלין: נשמע מדברייך כאילו למשטרה אין כוח-אדם.

ראובן ריבלין: ממה שידוע לי, מקבלים כל תלונה בתשומת לב רבה.

שרה מרום שלו: ובכל אופן זה לא מספיק.

ראובן ריבלין: אף פעם זה לא מספיק.

שרה מרום שלו: כי תוך כמה שעות שולחים את הגבר הביתה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה לחברת הכנסת שרה מרום-שלו.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כל שנה אנחנו מתכנסים כאן ואני עומדת על הדוכן ותוהה מה השתנה, ואני רוצה לומר, שלצערי, הרבה לא השתנה.

זהבה גלאון: תופעת האלימות נגד נשים הולכת ומתרחבת.

זהבה גלאון: הכנסת נתנה דעתה לשורה של נושאים וחוקקה שורה של חוקים שבאים לתת מענה למאבק בתופעה.

זהבה גלאון: עמד כאן קודם חבר הכנסת גדעון סער, יושב-ראש הוועדה למעמד האשה, ונתן בתמצית ממצאים של מחקר מאוד מקיף שנעשה על הענישה או על העונש שגוזרים בתי-המשפט בעבירות אלימות במשפחה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר לכם, חבר הכנסת סער הוא היושב-ראש, אז הוא מדבר בכבוד, אני מרשה לעצמי להיות קצת יותר בוטה ולומר, שבתי-המשפט, בענישה לקולא שהם גוזרים, מתירים את דמן של הנשים.

זהבה גלאון: מתייחסים לקולא - מתירים את דמן של נשים.

זהבה גלאון: ואולי עוד משהו - מצפצפים על המחוקק.

זהבה גלאון: הבעיה היא, חבר הכנסת סער, בכך שעדיין חלק מהשופטים שבויים בתפיסות קדומות, בדעות שהנשים הן חפץ, שהנשים הן אובייקט, שהנשים הן קניין, והם עוד לא עשו את המהפך התודעתי הזה שעשתה הכנסת כשחוקקה חוקים שהציבו להם רף לפעילות.

זהבה גלאון: הם לא עשו את המעבר הזה, הם לא עשו את הסוויץ' הזה.

זהבה גלאון: ואם אנחנו יכולים לשמוע אמירות של שופטים ש"היא עצבנה אותו", רחמנא ליצלן, "היא עצבנה אותו", אז זה לא אמיתי.

זהבה גלאון: זה נראה לא הגיוני שבישראל של שנת 2000 כמה עדיין מדברים במושגים כאלה.

זהבה גלאון: זה אומר שיש לנו בעיה בבתי-המשפט.

זהבה גלאון: אבל אני רוצה לדבר על משהו לפני שמגיעים בכלל לבתי-המשפט, וכאן אני פונה לשר לביטחון פנים.

זהבה גלאון: אני לא מבינה למה גברים שנעצרים על אלימות במשפחה לא נעצרים עד תום ההליכים ולא מושמים במתקני משמורת שייועדו לגברים מכים.

זהבה גלאון: אני מציעה הצעה מעניינת, חדשנית, מקורית.

זהבה גלאון: אנחנו כבר מכירים את המושג של "מתקני משמורת".

זהבה גלאון: אני חייבת להודות שאני לא מתה על המושג הזה, בעיקר כי אני רואה את מי שמים במתקני משמורת, אבל כשכל אשה שביעית חיה בטרור ובפחד, וכשכל כך הרבה צווי הגנה ניתנים לנשים, דהיינו, מוצאים כל כך הרבה אלפי צווי הרחקה לגברים, ואותם גברים שמקבלים צווי הרחקה מפירים את צווי ההרחקה - והמשטרה באמת אין לה כוח-אדם לשמור על כל גבר שמקבל צו הרחקה – ורוצחים את הנשים או את בנות הזוג, למה הגברים האלה לא יכולים להיות במתקני משמורת?

זהבה גלאון: אם רוצים להגן על הנשים, צריך להכניס את הגברים המכים למתקני משמורת עד תום ההליכים.

זהבה גלאון: זו הצעה ראשונה.

זהבה גלאון: הצעה שנייה, אדוני השר, שאני מציעה לשקול, שגברים שמוצא נגדם צו הרחקה, יילקח מהם כלי הנשק שמוחזק בידם ברשיון.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שגברים רבים מנצלים את העובדה שיש להם נשק ברשיון ורוצחים נשים.

זהבה גלאון: אני מציעה לשקול גם את הנקודה הזאת.

זהבה גלאון: נקודה ראשונה היא מתקני משמורת ומעצר עד תום ההליכים לגברים מכים; נקודה שנייה – הפקעת הנשק מגברים שמוצא נגדם צו הרחקה.

זהבה גלאון: דבר אחרון שאני מציעה לכנסת להתייחס אליו – אני רוצה להפנות זרקור לנושא שאנחנו מדברים עליו אבל עדיין הכנסת לא נתנה לו מענה בחקיקה, וזה כל מה שקשור לאלימות נפשית, חבלה נפשית נגד נשים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, החוק היום נותן מענה בכמה וכמה תחומים לאלימות פיזית שמופעלת נגד נשים.

זהבה גלאון: אלימות שרואים אותה – חבורות, מכות.

זהבה גלאון: אבל נשים חיות בפחד ובטרור מתמשך כתוצאה מהתנהגות מילולית, שהיא התעללות נפשית שאין בה אף נגיעה, שאין בה אף חבורה ומכה.

זהבה גלאון: אבל זו התעללות מתמשכת שגורמת ממש לאובדן של יכולת, של שליטה, של התמצאות, ונשים בכלל לא מודעות לכך שהן חיות בטרור המתמיד הזה.

זהבה גלאון: הן לא מודעות לכך שהן בעצם עוברות אונס נפשי, מוות נפשי, תקראו לזה במלים האלה.

זהבה גלאון: הגשתי הצעת חוק חדשה, חדשנית, בעניין הזה, אני מתכוונת להביא אותה בפני הכנסת.

זהבה גלאון: אני חושבת שהגיע הזמן להתייחס לכך שנשים חיות תחת טרור ושליטה של גברים מתעללים באמירות חוזרות ונשנות, חוזרות ונשנות, עד שכל הביטחון העצמי שלהן מתערער והן חשות דהויות, ולוקח להן זמן להבין שהן חיות תחת אלימות.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד השרה, חברים וחברות, חברי כנסת נכבדים, פעם בשנה מציינת הכנסת את היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.

נאדיה חילו: זה בסדר שמציינים את זה, אבל יום זה מבחינתי אמור לשמש עבור החברה כולה ועבור הבית הזה לחשבון נפש אמיתי ונוקב; ובמהלך השנה כל המערכות החברתיות - לא מספיק רק יום אחד - אמורות לעמוד עם יד על הדופק, לחפש, להתמודד, לחשוב על דרכים איך בעצם להוקיע את התופעה שהפכה להיות תופעה קשה מאוד.

נאדיה חילו: לצערי, אנחנו עדים מדי שנה להחמרה בתופעה הזאת.

נאדיה חילו: הנתונים צוינו על-ידי חברי הכנסת שדיברו לפני, ואני לא אחזור על כל המספרים, שמעידים לא רק על מצב סטטי, שבעצם לא מתקדם, אלא על החמרה ועל נתונים קשים במיוחד בנושא של אלימות מינית.

נאדיה חילו: המספרים שמגיעים רק למרכזים לסיוע ולקווי הסיוע השנה - קרוב ל-6,000 פניות הגיעו רק לקווי הסיוע, והיתה עלייה של 45% באלימות המינית.

נאדיה חילו: הדבר הזה אומר דורשני.

נאדיה חילו: קודמי התמקדו בענישה ובהרתעה, ואני רוצה להתמקד בקצה השני של העניין.

נאדיה חילו: אני חושבת שזה עניין של חינוך אזרחי, שאמור להתחיל במערכות חברתיות, ובמיוחד במערכת החינוך.

נאדיה חילו: יש פה אלמנט של שינוי תפיסה, שינוי ערכי במיוחד, והמחקר הזה שצוין וצוטט פה, על השופטים, בעצם בא להגיד - וזה הראי, הרי מה זה השופטים ובית-המשפט?

נאדיה חילו: - שזה רק משקף כמה הערכים האלה, של שימוש באלימות, מושתתים ובסיסיים.

נאדיה חילו: עד כדי כך שהאשה, שמחשיבים אותה לאובייקט - אפילו בעבירות של פגיעה ברכב ועבירות של שוד רכב וגנבת רכב הגרפים הראו שהעונשים שם הם יותר רציניים.

נאדיה חילו: כלומר, הרכב, האובייקט הזה ששמו רכב, בעצם במשקלו הוא יותר חשוב מהמשקל של הנשים.

נאדיה חילו: זה משהו שאי-אפשר לדלג עליו בסדר-היום.

נאדיה חילו: אני יודעת שהרבה מאוד ארגוני נשים עוסקים בנושא הזה במהלך כל השנה.

נאדיה חילו: אני בהחלט רוצה לציין את הרשות למעמד האשה, ויושבות פה גם מרית וגם מרי, וגם שירותים אחרים, ארגוני נשים כמו "נעמת" וויצ"ו וכל הארגונים הטובים שעוסקים בעניין.

נאדיה חילו: הנושא הזה גם קשור באופן מאוד ישיר למעמד הנשים בחברה, להעצמת נשים, לשוויוניות של נשים, ובכלל לכבוד האדם.

נאדיה חילו: אי-אפשר לנתק את הנושא של הנשים והאלימות נגד נשים מהנושא של כבוד האדם והיחס שניתן.

נאדיה חילו: אני רוצה לציין נקודה נוספת שלא נגעו בה.

נאדיה חילו: אנחנו מדברים הרבה על נשים ועל כל מה שקורה במסכת הזאת של העוולות המתמשכות היומיומיות.

נאדיה חילו: הצל הזה, העננה הזאת, שחיים בה אנשים - לא נשכח שכמעט בכל בית שיש בו אשה יש גם ילדים, אותם ילדים שהם קורבנות ישירים אפילו לתופעות של שימוש באלימות נגד נשים, שחיים יום-יום בתוך הבתים, והם רואים את השימוש באלימות, ונפשם נפגעת, והתפתחותם הנפשית נפגעת.

נאדיה חילו: המערכות החברתיות לא מספיק חיוו את דעתן גם על הקורבנוּת המשנית, שבעיני היא קורבנוּת עיקרית.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, הטיפול בתופעה הזאת אמור להיות טיפול מערכתי רב-מקצועי, שאמור לשלב - קודם כול לאגם משאבים.

נאדיה חילו: אנחנו יודעים כמה מערכות מטפלות בעניין הזה.

נאדיה חילו: אמור להיות איגום משאבים בעניין הזה, אמורה להיות יד אחת מכוונת, ואמור להיות שיתוף פעולה בין המערכת של המניעה, ההסברה, החינוך, מערכת הטיפול, מערכות הרווחה שמטפלות, מערכות אכיפת החוק ומערכות הענישה, וזו התחנה האחרונה.

נאדיה חילו: הייתי ממליצה להתערב עוד בתחנה הראשונה, כדי למנוע הגעה לתחנה הסופית, שבה הרבה פעמים אין לנו הרבה מה לעשות ואנחנו מרימים ידיים.

נאדיה חילו: אבל אם אותם משאבים, כספיים אפילו, אפילו בעלות כספית - אם ייעשה חישוב לגבי כל אותם עבריינים שיושבים בבתי-סוהר מה עלותם הכספית למדינה, ואם רק חלק מהמשאבים הכספיים יושקעו בתחנות הראשונות, בחינוך, בהסברה, במניעה ובשוויון בין המינים, מגיל צעיר מאוד, אני אומרת לך שאפילו בחלק הזה, הכספי, לא רק בחלק המוסרי, הערכי והאזרחי, יהיה לנו רווח.

נאדיה חילו: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי וגבירותי חברי וחברות הכנסת, בשנה שעברה התקיים דיון בכנסת באותו נושא ביום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים, והייתי חבר הכנסת היחיד שהוא גבר שנרשם לדיון.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת ריבלין מהנהן בראשו.

ראובן ריבלין: אבל ישבתי פה כל הדיון.

ג'מאל זחאלקה: נכון, אתה ישבת שם - -

ראובן ריבלין: כל הדיון.

ג'מאל זחאלקה: - - כל הדיון.

ג'מאל זחאלקה: הייתי חבר הכנסת היחיד שדיבר כגבר.

ג'מאל זחאלקה: היו חברות כנסת שדיברו, והפעם אני רואה שכמה חברי כנסת נרשמו, גברים.

ג'מאל זחאלקה: אז לפחות בכנסת יש התקדמות בנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: - - -

ג'מאל זחאלקה: כלומר, גם חברי כנסת ממין זכר נרשמו לדיון היום, וזו התקדמות - - -

שלי יחימוביץ': למה חברת הכנסת מהסיעה שלכם לא נרשמה?

קריאה: גירשו אותה.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: בסיעה שלנו אין חברת כנסת, וזה לבושתי.

ג'מאל זחאלקה: לבושתי הרבה, אין חברת כנסת בסיעה שלנו.

ג'מאל זחאלקה: ארגון "אמנסטי" הבין-לאומי, בציינו את יום המאבק הבין-לאומי באלימות נגד נשים, קבע חד-משמעית בכותרת הראשית של הפרסומים שלו, שהאלימות נגד נשים והפרת זכויות של נשים – זו ההפרה הקשה והנפוצה ביותר בעולם כיום.

ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה הכי קשה של זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים העניין של זכויות נשים ואלימות נגד נשים בשיח הציבורי, אפילו בלי שיחשבו על זה, בלי שזה ידובר, לא מקושר לזכויות אדם, וכאילו יש זכויות אדם ויש זכויות נשים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא הוטמע מספיק בתפיסות של זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שהמקור של הדבר הזה הוא בתפיסה הישנה-נושנה שעדיין חיה ובועטת.

ג'מאל זחאלקה: אף שרוב אומות העולם הכריזו על קבלת העיקרון של האדם השווה, עדיין התפיסה של "הומו הייררכיקוס", האדם ההייררכי, היא הקובעת.

ג'מאל זחאלקה: המסד העיקרי של תפיסה של האדם ההייררכי הוא ביחס אל הנשים ואל מקומן של הנשים בחברה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שחשוב לחזור ולהדגיש את הדבר הכי טריוויאלי, הוא כל כך טריוויאלי שלא מתייחסים אליו במספיק רצינות, וזה שהאשה היא אזרח והיא אדם אוטונומי, והפרת זכויותיה - לא יכול לגונן עליה אפילו התא המשפחתי.

ג'מאל זחאלקה: אומרים: ייקוב הדין את ההר – ייקוב השוויון והיחס אל האדם כאדם אפילו את התא המשפחתי, נתייחס אליו איך שנתייחס, בקדושה וכו'.

ג'מאל זחאלקה: אבל לא יכול להיות שמאחורי המסך הזה יתרחשו דברים איומים ונוראים והחברה תשתוק.

ג'מאל זחאלקה: אני חרד, אדוני היושב-ראש, לא רק מזה שהתפיסה שהאשה היא נחותה ושאפשר להפר את זכויותיה ולנהוג באלימות היא דבר כל כך עתיק ומתמשך עד שהוא נראה דבר טבעי.

ג'מאל זחאלקה: אני חרד גם מתפיסות כביכול עכשוויות ומודרניות, שנוהגות בסלחנות תחת הכותרת של "רב-תרבותיות".

ג'מאל זחאלקה: כל תרבות תיקח לה את הגומחה שלה, תדכא את האשה כמו שהיא רוצה, תדכא את הילדים כמו שהיא רוצה, תכלא את רוח האדם כמו שהיא רוצה תחת הכותרת "רב-תרבותיות", "אנחנו סלחנים" – או שזה פוסט-מודרניזם, או רלטביזם ערכי - כל אלה התוצאה שלהם בשורה התחתונה לדעתי אינה פחות מסוכנת מהתפיסות הנושנות או מהערכים העתיקים שהטמיעו בתרבות האנושית, לצערנו הרב, את זה שאשה היא לא בדיוק אדם שווה, אלא אדם הנמצא בתחתית ההייררכיה, כאילו התבוסה העתיקה מאוד של נשים נמשכת עד היום, וכל בקשה של אשה לצאת מהסכם הכניעה הקדמון היא שינוי סדרי בראשית.

ג'מאל זחאלקה: זה מעמדה של האשה, התייחסתי אליו בכמה מלים, אבל בעיית הבעיות היא במוסד הגבריות, שקשור לכוחנות ושההגמוניה שלו משעתקת שוב ושוב את הכוחנות ואת היחס אל הנשים.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להיות בעד מוסד גבריות כוחני ולהיות באותו זמן בעד נשים.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול להיות בעד חומת סין בין גבר לאשה, כאילו הגבר הטהור הוא הכוחני שהוא חף מכל ערכים נשיים או של נשיות, ואתה תגיד שאתה יכול לנהוג באשה באופן שווה.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן להרוס את החומות ולבנות גבריות חדשה ואנושיות חדשה, שבנויה על האדם השווה ולא על האדם ההייררכי.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת זחאלקה, אני רוצה לומר לך שהדברים שלך היו דברים מאוד יפים וחשובים וראויים, אתה גם חסכת לי כמה דברים שאני התכוונתי לומר, אז אני מודה לך פעמיים.

דב חנין: אבל אני אוכל לדבר על כמה היבטים נוספים.

דב חנין: כמה עובדות, רבותי וגבירותי, חברי וחברות הכנסת.

דב חנין: גורמי רווחה בישראל מעריכים, שיש לנו היום בישראל בערך 200,000 נשים מוכות.

דב חנין: מספר מקרי הרצח של נשים במשפחה הוא במגמת עלייה.

דב חנין: בעשר השנים האחרונות נרצחו במשפחה יותר מ-263 נשים על-ידי בעלים, בני זוג, קרובי משפחה או מכרים.

דב חנין: מינואר 2006 עד סוף נובמבר, כלומר השנה, נרצחו 19 נשים במשפחה.

דב חנין: משנת 2000 חלה עלייה חדה של כשליש במספר הנשים הנרצחות במשפחה, וזה מקביל כמובן לעלייה במתח הביטחוני, לגידול באבטלה ולגידול בעוני.

דב חנין: נייר של שירותי המידע בכנסת אומר לנו, שמצבי מתח ביטחוני, מצוקה כלכלית וזמינות כלי נשק מחריפים אירועי אלימות מתמשכת במשפחה וגורמים לגידול במספר מקרי רצח נשים במשפחה.

דב חנין: הנתונים האלה הם נתונים חלקיים, כיוון שאנחנו יודעים שנשים מוכות לא ממהרות להתלונן ולשתף בסבלן, מסיבות חברתיות, מסיבות של בושה – לא מוצדקת כמובן – מסיבות כלכליות.

דב חנין: אלפי נשים מגיעות מדי שנה לחדרי מיון בבתי-חולים כתוצאה מאלימות במשפחה.

דב חנין: בשנת 2005 נפתחו 13,159 תיקים בגין אלימות נגד נשים.

דב חנין: נשים מוכות, כמובן, סובלות יותר בהרבה מאוד מישורים.

דב חנין: למשל, הן פונות למערכת בריאות הנפש פי-חמישה מאשר נשים אחרות, ובכיוון ההפוך - נשים נכות ומוגבלות סובלות מאלימות יותר מאשר נשים בריאות.

דב חנין: כל נכה חמישית נחשפת למעשי אלימות, בכללם אונס, אלימות פיזית או אלימות מינית.

דב חנין: בישראל קיימים היום רק 13 מקלטים לנשים מוכות, מתוכם שני מקלטים בלבד במגזר הערבי ומקלט אחד במגזר החרדי.

דב חנין: המקלטים האלה לא מספקים ולא מסוגלים לספק תשובה רוחבית לכל הנשים הסובלות מבעיות של אלימות.

דב חנין: בעיה מיוחדת – נשים נכות בכיסאות גלגלים לא מתקבלות היום למקלטים לנשים מוכות בגלל העדר נגישות.

דב חנין: אחת מכל חמש חיילות בצבא מוטרדת מינית.

דב חנין: זה לפי נתונים של מדור המחקר באגף היועצת לרמטכ"ל.

דב חנין: בכלל, בשנתיים האחרונות חלה עלייה של 15% במספר הפונות למרכזי הסיוע לנפגעות תקיפה מינית.

דב חנין: הוכפל מספרן של העולות החדשות שפנו למרכזי הסיוע.

דב חנין: בשנת 2004 אנחנו מדברים על 675 פניות של עולות חדשות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, יש לנו כאן בעיה רוחבית קשה.

דב חנין: מאחורי המספרים האלה מסתתרים בני-אדם, מאחורי המספרים האלה מסתתרות נשים שסובלות ממצוקה קשה.

דב חנין: אלימות נגד נשים היא סממן קשה ומדאיג למצבה של החברה.

דב חנין: אלימות נגד נשים אצלנו קשורה, כמובן, לתרבות האלימות, למסר של הכוח כפתרון לכל בעיה, שמחלחל גם בחברה הישראלית ולצערי גם בפוליטיקה הישראלית.

דב חנין: זו, כמובן, משימה גדולה ורוחבית, שמחייבת שינויים מערכתיים רבים, לא כולם עוסקים רק בענייני נשים, אבל אף שהמשימה הזאת רוחבית וגדולה, אנחנו ממש לא פטורים מלהתחיל בה.

דב חנין: חברת הכנסת גלאון אמרה מלים נוקבות וצודקות לחלוטין לכתובתם של בתי-המשפט, אבל, עמיתי חברי הכנסת, גם אנחנו כמחוקקים לא יכולים להתחמק מהאחריות שלנו כמוסד.

דב חנין: הבוקר בוועדה למעמד האשה ראינו, למשל, שרמת הענישה שקבועה בחוק לעבירות נגד רכוש גבוהה יותר מרמת הענישה בעבירות אלימות נגד בני-אדם ונגד נשים.

דב חנין: זה מצב בלתי נסבל.

דב חנין: הגיע הזמן לעשות רפורמה רוחבית במדרג הענישה בישראל, ולהתחיל אותה מהאמירה הברורה, שמי שפוגע בבני-אדם, מי שנוהג באלימות בבני-אדם, עובר עבירה חמורה יותר ממי שפוגע ברכוש, עם כל הרצון למנוע עבירות נגד רכוש.

דב חנין: רפורמה כזאת היא נדרשת, היא חיונית, היא אפשרית, ואני מקווה שנקדם אותה בכנסת הנוכחית.

דב חנין: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני שמח ששרת החינוך השתתפה אתנו בחלק גדול מהדיון הזה, ואני מקווה שהיא תצטרף אלינו בהמשך.

דב חנין: חלק גדול מהמשימה מוטל על מערכת החינוך.

דב חנין: צריך להחדיר לתלמידים מהגיל הרך ביותר את המודעות ואת ההבנה, שאין שום סובלנות לאלימות נגד ילדות, נערות ונשים.

דב חנין: בגיל הזה אפשר להשפיע וצריך להשפיע.

דב חנין: המערכה נגד האלימות נגד נשים חייבת להתחיל במהפכה במערכת החינוך.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת בני אלון, בבקשה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כמו שציינו קודמי, זו לא הפעם הראשונה שיוצא להם ולי לדבר על נושא חשוב שכזה.

בנימין אלון: נדמה לי שכבר מספיק שנים עברו כדי למקד יותר את הדברים.

בנימין אלון: לכן, אני רוצה לשבח את אורלי לוטן ואת הצוות של מרכז המחקר והמידע, שהביאו לוועדה לקידום מעמד האשה – ואולי כדאי שכל חברי הכנסת יראו את הדברים - הרבה חומר בנושא של אלימות נגד נשים, היקף התופעה וסוגיית הענישה.

בנימין אלון: אני רואה כאן את מרית ואת מרי מהרשות לקידום מעמד האשה.

בנימין אלון: אני חושב שהגיע הזמן שנהיה ממוקדים יותר.

בנימין אלון: אין שום ספק שהתופעה חוצה כל חברה וכל קבוצה סוציאלית, אבל יש מספיק נתונים שמאפשרים להתמקד בקבוצות מסוימות, במגזרים מסוימים, בתופעות מסוימות, כי הן חוזרות על עצמן והן משמעותיות יותר.

בנימין אלון: רק כך נצליח למגר את התופעה.

בנימין אלון: לא שוב ושוב בדרשות עקרוניות על חשיבות כבוד מעמד האשה.

בנימין אלון: אני מקווה ומאמין כי הדברים האלה מובנים והם הבסיס לכול.

בנימין אלון: אם בשנה הזאת נרצחו עשר נשים בידי בני זוגן וחמש נשים נרצחו על רקע חילול כבוד המשפחה, הגיע הזמן להקדיש לכך תשומת לב.

דב חנין: הביטוי "כבוד המשפחה" הוא ביטוי לא מוצלח.

דב חנין: אין שום כבוד ואין שום משפחה ברצח.

בנימין אלון: אני מסכים אתך לגמרי, שהביטוי "חילול כבוד המשפחה" זה ביטוי חמור מאוד ופוגע מאוד, בעיקר שלפעמים בחורה מעשנת סיגריה והיא נחשדת שהיא חיללה את כבוד המשפחה, כי זה שהיא עישנה סיגריה מעיד שמי יודע מה היא עשתה.

בנימין אלון: זו תופעה נוראה, ששייכת למגזר מסוים.

בנימין אלון: צריך לטפל בתופעה הזאת.

בנימין אלון: אי-אפשר שכל פעם נדרוש על הכול.

בנימין אלון: יש עולים חדשים.

בנימין אלון: לצערנו, אחוז גדול מבין העולים החדשים יוצאי חבר העמים, אחוז גבוה מאוד - 18.7% עולות ממדינות חבר העמים ו-2.6% עולות מאתיופיה.

בנימין אלון: יש נתונים אחרים יותר ספציפיים.

בנימין אלון: אינני בא פה לפגוע בשום מגזר.

בנימין אלון: ידוע לכם שגם במגזר הדתי התופעה קיימת, ויש מקלט לנשים מהציבור הדתי והחרדי.

בנימין אלון: כדי להצליח, צריך להיות ספציפי ולטפל.

בנימין אלון: דוגמה אחרת שהיא מאוד משמעותית - הנושא של עבריינות חוזרת.

בנימין אלון: יש עשייה ויש היום 2,082 אסירים - 2,000 זה הרבה - 2,082 אסירים שעברו את כל ההליכים המשפטיים והם יושבים בבית-הסוהר על עבירות של אלימות במשפחה.

בנימין אלון: הנתונים הם מזעזעים.

בנימין אלון: מתוך 2,082, 921, 44%, זה מאסר ראשון שלהם.

בנימין אלון: כל השאר זה לא מאסר ראשון שלהם.

בנימין אלון: יש מאסר שישי - 12.4%, מאסר חמישי, מאסר שלישי - 11.4%, מאסר שני - 19.6%.

בנימין אלון: יש פה קבוצה מוגדרת.

בנימין אלון: אפשר לתפוס אותה, ללמוד איך להתמודד אתה.

בנימין אלון: אני עשיתי כאן עיון לא מעמיק באיסוף היפה של הנתונים שנתנו לנו כאן בכנסת.

בנימין אלון: אני הייתי רוצה לסיים בהערה אחת.

בנימין אלון: אני מאוד מקווה שנצליח לטפל בעניינים האלה טיפול פרטני בכל הרשויות שנועדו לכך.

בנימין אלון: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הייתי רוצה להעיר הערה עקרונית בנושא של שקלול מכלול שיקולי הענישה.

בנימין אלון: אני באמת חושב שהנושא מקומם.

בנימין אלון: אינני חושב שהעניין של עונש מינימום הוא מספיק.

בנימין אלון: הוא לפעמים מסבך את השופט ואת שיקול הדעת שלו.

בנימין אלון: יש דבר שאני חושב שחייבים להחדיר לעצמנו כחברה.

בנימין אלון: הרבה מאוד פעמים אנחנו רואים אצלנו בחברה, וזה גם מקרין על השופטים, שהשיקול השיקומי גובר על שאר השיקולים בצורה לא פרופורציונלית, לא לחברה ולא לצדק, לפחות איך שאני תופס אותו.

בנימין אלון: כל עבירת רצח - יכול להיות שאדם רצח, והפרופיל שלו חוץ מזה הוא מאוד מרשים.

בנימין אלון: כך גם רצח שנקרא אונס, שהוא רצח והוא לא, חס ושלום, אהבה בווליום גבוה ולא שום שטות אחרת.

בנימין אלון: כך גם באלימות של מכות נגד נשים.

בנימין אלון: הגיע הזמן שנבין, שזה שהבעל הוא נורמטיבי בתחומים אחרים, אין לכך שום משמעות.

בנימין אלון: אני אפילו הייתי אומר יותר מזה: גם העדר מסוכנות של הגבר בעתיד לא צריך להשפיע.

בנימין אלון: גם אם האשה מבקשת רחמים על הבעל.

בנימין אלון: בהתייחסות מסוימת שופטים חייבים להבין, שהם דנים לא את האיש אלא את המעשה.

בנימין אלון: את האיש דן ריבונו של עולם.

בנימין אלון: כאשר נגיע לעולם הבא, הוא ישקול את מכלול אישיותנו.

בנימין אלון: בית-המשפט אמור בעיקר לדון בעבירה.

בנימין אלון: הוא דן במעשה הרצח, במעשה האונס או במעשה ההכאה.

בנימין אלון: לכן, גם כשיש שיקולים של שלמות המשפחה או אפילו רחמים על הבעל, מן הראוי שנבין כחברה שמעשה רע, שעושה דברים לכולנו, והמחוקק נתן דעתו ואמר שהעונש עליו הוא כזה - שגם כאשר הדברים מגיעים לידי שפיטה, לא יגבר השיקול השיקומי והפרופיל של העבריין יתר על המידה.

בנימין אלון: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת בני אלון.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, אלימות היא תופעה שאנו עדים להתגברותה בשנים האחרונות.

ליה שמטוב: אלימות מלווה אותנו בכל מקום: בבתי-הספר, בכבישים, בתור למשחק כדורגל.

ליה שמטוב: קשה יותר להבין ולתפוס אלימות בבית, מקום שבו אנו צריכים לחוש ביטחון אישי ברמה גבוהה ביותר.

ליה שמטוב: הנושא העומד על סדר-היום הוא ציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות כלפי נשים.

ליה שמטוב: חברי הכנסת הציגו נתונים מהמחקר.

ליה שמטוב: גם אני רוצה להציג, כי זה הנאום שלי.

ליה שמטוב: יכול להיות שאני חוזרת על הנתונים.

ליה שמטוב: 11.2% מהנשים שנשאלו דיווחו כי חוו אלימות פיזית מצד הבעל בזמן כלשהו בעבר.

ליה שמטוב: 7.6% מהנשים שנשאלו דיווחו כי היו קורבן לאלימות מין.

ליה שמטוב: רק 24.8% מהנשים המוכות דיווחו כי התלוננו במשטרה.

ליה שמטוב: בשנת 2006 הגישו עולות חדשות 23.8% מהתלונות על אלימות במשפחה.

ליה שמטוב: באותה שנה הגישו העולות החדשות 20.5% מהתלונות על עבירות מין.

ליה שמטוב: בשנת 2005 פעלו 64 מרכזים ויחידות של משרד הרווחה לטיפול באלימות במשפחה.

ליה שמטוב: בשנת 2006 עלה מספר המרכזים ל-67.

ליה שמטוב: מה אנחנו רואים?

ליה שמטוב: הנשים הללו סובלות פעמיים.

ליה שמטוב: פעם אחת הן סובלות שהן מקבלות מכות מבני זוגן, ופעם שנייה כשהן נאלצות לעזוב את הבית למרכזים ולפחד להסתובב ברחוב.

ליה שמטוב: אני רוצה להביא שתי דוגמאות של פסקי-דין המזלזלים בנשים, ובכך מאפשרים לתופעה להימשך.

ליה שמטוב: בני זוג היו במסיבה.

ליה שמטוב: הבעל קצת שתה והחל להתעסק עם החברות של אשתו.

ליה שמטוב: בתגובה, זעמה האשה, צעקה ועזבה את המקום.

ליה שמטוב: הבעל רדף אחריה, תפס אותה והכה אותה נמרצות.

ליה שמטוב: מה כתוב בפסק-הדין?

ליה שמטוב: פסק-הדין קבע, כי גם על המתלוננת רובצת אחריות למעשה, בכך שקנאתה והתנהגותה כלפי הנאשם הובילו אותו לביצוע המעשה.

ליה שמטוב: דוגמה שנייה: בעל תקף את אשתו, הכה אותה באגרופים וגרם לחבלות בעיניה.

ליה שמטוב: בנוסף, תקף את ילדיו וגם להם גרם חבלות.

ליה שמטוב: ומה אתם חושבים, מה כתוב בפסק-הדין?

ליה שמטוב: – 18 חודשי מאסר בפועל, כאשר העונש המקסימלי הקבוע בחוק הינו 32 שנים.

ליה שמטוב: לענישה יש תפקיד מרכזי במאבק בתופעות האלימות כלפי נשים.

ליה שמטוב: הענישה האפקטיבית באה לשרת כמה מטרות: הרתעה כללית ואישית, מניעת פשיעה, שיקום, חינוך ותגמול.

ליה שמטוב: הענישה הקלה במרבית עבירות המין והאלימות כלפי הנשים אף משמשת לעתים כלי בידי עורכי-דין להגשת עררים ולעריכת עסקאות טיעון.

ליה שמטוב: בישראל לא נקבעו בחוק עונשי מינימום בעבירות של אלימות במשפחה.

ליה שמטוב: אני בטוחה שאם יהיו עונשי מינימום, כל אדם יחשוב, לא רק פעמיים, אלא אלף פעמים לפני שירים יד על שכנו, על חברו, על אשתו.

ליה שמטוב: גבר שמרים יד הוא לא גבר, הוא סמרטוט.

ליה שמטוב: ולסיכום: תופעת האלימות רק הולכת וגוברת עם השנים.

ליה שמטוב: עלינו, כמחוקקים, לשים קץ לתופעה, ולהתחיל להיאבק בה בכל הכוח.

ליה שמטוב: אסור לנו להשלים עם גילויי אלימות מכל סוג שהוא בחברה.

ליה שמטוב: עלינו להחזיר את הביטחון האישי לאזרחי ישראל, להגביר את פעילויות המשטרה ולהחמיר בענישה על אלימות בכל מקום, לא רק כלפי נשים אלא כלפי כולם.

ליה שמטוב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת , בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפנים בישראל מעמד האשה היה הולך יחד עם צמד המלים "כבוד האשה".

שרו לה שירים של כבוד.

האשה התקבלה כבעלת מעמד מיוחד, של יסוד הבית, אם הבית, היה כבוד לאשה, זה היה הדגש.

בימינו שלנו הושם דגש בזכויות האשה.

וזה בסדר.

אני חושב שהבעיה היא שמרוב מלחמה, מאבק מתמשך, שכולנו שותפים לו, על מעמד האשה מבחינת זכויותיה, מבחינת השוויון שאנחנו עובדים עליו במשך שנים, מאז שהנושא הזה עלה בכנסת – ואני חייב להזכיר כאן את חברת הכנסת יעל דיין, שהיתה, אני חושב, הראשונה שהעלתה זאת בעוצמה כזאת – מאז ועד היום עסקנו, לאורך כל התקופה, בחיזוק מעמדה של האשה מבחינת זכויותיה והחתירה לשוויון.

אבל נדמה לי שאולי מתוך החשש שמא ייפגע המאבק למען זכויותיה של האשה, שכחנו שאכן, ביסוד הדברים, מה שאנחנו צריכים לטפח ולהעלות זה כבוד האשה.

זהבה גלאון: ביחד.

ביחד.

זה לא חייב להיות אחד על חשבון השני.

זה מה שאני מתכוון לומר.

וכולם אומרים, כל אחד בסגנונו שלו, שאכן, עיקר הבעיה או מקום פתרונה של הבעיה - בחינוך.

אני האזנתי היום לדיון שנוהל על-ידי יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חבר הכנסת גדעון סער, ושמעתי שם – נדמה לי שהגברת שדיברה היתה מ"נעמת".

היא שאלה שאלה נוקבת מאוד.

גדעון סער: היא שאלה מי אחראי.

גדעון סער: שמה טליה לבני.

נכון.

מי אחראי.

טליה לבני.

היא אמרה: יש אחראים לענישה – בתי-המשפט, יש אחראים לביצוע הענישה – בתי-הסוהר, יש אחראים לתפיסת המפגע – זאת המשטרה.

הכול יש.

ויש ענישה.

אבל מי אחראי למניעה של התופעה הזאת?

ואין כל ספק שמי שאחראי למניעת התופעה זה כולנו, והמקום לעשות זאת הוא במסגרות החינוך.

ואני רואה בזה כשל של כולנו, שאנחנו עסקנו ועוסקים בהקניית זכויות לאשה על חשבון מעמדה המכובד במשפחה, ראשית כול, ובחברה.

חברת הכנסת אורית נוקד אמרה כאן קודם – אני קראתי על כך מחקר לפני כמה שנים, אולי יש מחקרים חדשים, נכון להיום – שבעצם שיפור מצבה הכלכלי והחברתי של האשה אינו מהווה חומת מגן מפני אלימות.

יתירה מזו, נשים שנמצאות במעמד כלכלי וחברתי גבוה, מעמדן קשה מזה של אחרות, כי הן גם בושות ללכת ולהתלונן ולקבל סיוע מאלו שנותנים סיוע לנשים במצב הזה.

לכן אני חושב שמה שצריך לעשות זה להקדיש לנושא הזה הרבה שעות חינוך, החל מן הבית, גן-הילדים, בתי-הספר.

אני רק רוצה להזהיר את עצמנו מפני שני דברים שהועלו כאן, ואני חושב שאם לא נחשוב עד הסוף, נעשה טעות.

דבר אחד זה ביטול עסקות הטיעון.

אתם יודעים היטב שביטול עסקות טיעון במקרים רבים יביא לשחרורם - - -

גדעון סער: יביא לזיכוים.

לזיכוים של נאשמים.

אנחנו, מצד אחד, מותחים ביקורת על שופטים - אז גם תופעה נוספת יכולה להוות נזק, אם נחייב עונשי מינימום.

יהיו שופטים רבים, שמכיוון שאם הם מחייבים את הנאשם הם חייבים לתת לו עונש מינימום, והם לא מרגישים שהנאשם הזה ראוי לעונש מינימום, הם פשוט יזכו אותו.

ולכן אני מציע: הבה לא נרוץ עם זה, ונתבונן כדי לעקור את התופעה הנוראית הזאת מחיינו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אברהם רביץ.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, שלוש דקות זה מספיק, הכול במינון והכול בפרופורציה - - -

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, דווקא רציתי להתמקד בדקות הקרובות בתשובה על השאלה, איך מעמד האשה בא לידי ביטוי במקורות של האסלאם, דהיינו הקוראן ומסורת החדית' של הנביא מוחמד עליו השלום.

אברהים צרצור: אבל לפני כן אני רציתי לקבוע כלל, שמבחינתי הוא כלל ברזל - אין שום קשר בין מעמדה הבעייתי של האשה הערבייה היום באוכלוסייה הערבית בישראל או בעולם הערבי והאסלאמי, שבוודאי ראוי לכל שיפור, ושיפור ממשי, לבין עקרונות האסלאם.

אברהים צרצור: יש פער אדיר.

אברהים צרצור: המצב הנוראי, במרכאות כפולות ומכופלות, של האשה הערבייה הוא תוצאה של קודים, אולי מנהגים, שברובם אין להם שום קשר עם עקרונות האסלאם, ולכן אני אנסה עד כמה שאפשר לתאר בתמציתיות, ולו על קצה המזלג, את האופן שבו מעמד האשה בא לידי ביטוי במקורות האסלאם ובקוראן בראש ובראשונה.

אברהים צרצור: אתן דוגמאות במהירות.

אברהים צרצור: חוה, שותפתו של אדם הראשון - ביותר ממקום אחד מדברים על חוה.

אברהים צרצור: בניגוד לדתות אחרות, שאולי מטילות את כל האשמה על כתפיה של חוה, אצלנו בקוראן יש פסוק ברור וחד-משמעי, שהאחריות לטעות ולחטא בגן-עדן - שגרמו בסופו של דבר לגירוש אדם וחוה - שווה.

אברהים צרצור: חוה מסמלת בעינינו בסוגיה הזאת שותפה פעילה ושותפה מלאה בנשיאת אחריות עם בעלה, אדם הראשון.

אברהים צרצור: דוגמה אחרת היא אמו ואחותו של הנביא משה עליו השלום.

אברהים צרצור: דרך אגב, בקוראן אביו של משה לא הוזכר כלל.

אברהים צרצור: אמו הוזכרה בצורה בולטת ביותר.

אברהים צרצור: אפילו הקוראן, גם בפסוק חד-משמעי, מדבר על כך שאמו של משה עליו השלום קיבלה השראה ישירה מאלוהים, קיבלה הוראות באופן ישיר מאלוהים איך לטפל בבנה באותה עת נוראית שבה ציווה פרעה לשחוט את כל הבנים והילדים של בני ישראל.

אברהים צרצור: היא קיבלה את ההשראה ישירות מאלוהים.

אברהים צרצור: דרך אגב, אצלנו מי שמקבל את ההשראה אלה הנביאים, אבל אמו של משה קיבלה את המעמד הנשגב הזה.

אברהים צרצור: זה מסמל את תפקידה של האם ואת תפקידה של האשה בכל מה שקשור לדמות הבולטת והענקית הזאת שקוראים לה משה רבנו, שלאחר מכן כולנו מכירים את תפקידו, ואתם היהודים בוודאי מכירים אותו.

אברהים צרצור: דרך אגב, שמו של משה מוזכר בקוראן יותר מ-70 פעם.

אברהים צרצור: שמו של הנביא מוחמד מוזכר בקוראן רק ארבע פעמים.

אברהים צרצור: אבל אני מתמקד באשה ובקשר שלה לדמויות הבולטות, לנביאים הגדולים האלה, והנה משה הוא דוגמה.

אברהים צרצור: דוגמה אחרת - מרים הקדושה והקשר שלה, הקשר ההדוק הזה, לישו עליו השלום.

אברהים צרצור: בוודאי אנחנו יודעים שמרים ילדה את הנביא ישו ללא בעל, וזה היה הנס הגדול בסוגיה של ישו הנביא הקדוש.

אברהים צרצור: הקשר הזה בין מרים לישו גם מסמל את התפקיד של האמא ואת האופן שבו התפקיד הזה היה מכריע בחייו של ישו עליו השלום.

אברהים צרצור: אתן דוגמה אחרת, של בלקיס, מלכת שבא בערבית.

אברהים צרצור: אני לא יודע בדיוק איך נקראת הממלכה הזאת בתימן באותן שנים.

אברהם רביץ: מלכת שבא.

אברהים צרצור: מלכת שבא, נכון.

אברהים צרצור: לפי פסוקי הקוראן, היה לה קשר הדוק עם המלך שלמה.

אברהים צרצור: הקשר ההדוק הזה מסמל את יכולותיה הבלתי מוגבלות של מלכת שבא כמנהיגה, כאשה, כמדינאית ממדרגה ראשונה, ואת הצלחתה להציל בעזרת חוכמתה ולהוביל את עמה בדרך של שלום ובדרך של התחברות לשלמה הנביא עליו השלום.

אברהים צרצור: לאשה בחייו של הנביא מוחמד עליו השלום יש תפקיד אדיר.

אברהים צרצור: אני אתן לכם רק דוגמה אחת, חדיג'ה, האמא של המאמינים, כפי שקוראים לה בערבית אום אל-מואמינים.

אברהים צרצור: אשתו הראשונה של הנביא מוחמד עליו השלום היתה לעזר בתחילת דרכו של הנביא מוחמד.

אברהים צרצור: היא לא רק היתה אשתו של הנביא, היא היתה לאורך כל השנים המקור הכלכלי שתמך ב"דעוה", בשליחותו של הנביא מוחמד.

אברהים צרצור: היא זאת שהכינה לו את הבית החם, כדי שיוכל לצאת לעם ולהוביל את הערבים באותן שנים למה שנקרא חוף מבטחים.

אברהים צרצור: אלה רק דוגמאות, ואני אסיים בכמה משפטים.

בנימין אלון: כמה שנים?

אברהים צרצור: 23 שנים.

בנימין אלון: לא, כמה שנים - - -

ראובן ריבלין: - - -

אברהים צרצור: 1,400 שנה, בוודאי.

נסים זאב: - - -

אברהים צרצור: לצערי הרב, התנועות של נשים בימים אלה מנסות להעמיד את האשה נגד האיש.

אברהים צרצור: זאת בעיה שצריכים לפתור אחת ולתמיד.

אברהים צרצור: יש מקום להתייחס לאשה ולאיש כשותפים מלאים.

אברהים צרצור: אם לא נפתור את הבעיה הזאת ותנועות הנשים לא יפסיקו להתמרד ולהתקומם באופן שחורג מכל מסורת ומכל גבול הגיוני, אני חושב שנחטיא את המטרה ולא נתרום לחיזוק מעמדה של האשה בחברה, לא רק בחברה הערבית והמוסלמית אלא בחברה בכלל.

אברהים צרצור: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת צרצור.

יצחק אהרונוביץ': ישיב השר לביטחון פנים אבי דיכטר.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שבו עסוקה משטרת ישראל בחיפוש אחרי האנס בני סלע, שאותו הגדירו השופטים במשפטו כחיה העטה על קורבנה, בשבוע שבו גבר הכה את אשתו ההרה, ואילו אחר זרק את אשתו מחלון ביתם בחדרה, אני עומד כאן משתומם ומביט לאילו תהומות הגענו, לאיזה שפל הבאנו את עצמנו כחברה אלימה, ולאילו מעשים אלימים ומזוויעים אנו ממתינים שיקרו כדי לשנות את התנהגותנו.

אבי דיכטר: בשנה זו, כפי שכבר אמרה קודם לכן חברת הכנסת שלו, נרצחו בישראל 15 נשים.

אבי דיכטר: חמש מהן נרצחו בבית-דין שדה, על מה שמכונה חילול כבוד המשפחה, ואילו עשר נשים נוספות נרצחו בידי בני זוגן.

אבי דיכטר: בשנה זו – ואני מתייחס לנתונים של עד 1 בנובמבר – הוגשו למעלה מ-13,000 תלונות של נשים על עבירות של אלימות נגדן.

אבי דיכטר: איני מעז אפילו לחשוב מה הוא מספר הנשים שנגדן הופעלה אלימות וחששו להתלונן.

אבי דיכטר: מהי המאסה הקריטית של אלימות הנדרשת כדי להביא אשה להתלונן נגד אלימות שהופעלה נגדה?

אבי דיכטר: אלימות זו, אם אינך גודע אותה בראשיתה, תוביל לטרור נגד האשה המוכה, הן טרור נפשי והן טרור פיזי.

אבי דיכטר: אלו מעשים קשים אשר מובילים לדברים קשים, קשים מנשוא.

אבי דיכטר: בשנה הזאת נפתחו קרוב ל-2,900 תיקים על עבירות מין.

אבי דיכטר: מהן הגשנו קרוב ל-140 כתבי אישום בגין אונס.

אבי דיכטר: הנתונים המצביעים על מגמת ירידה משנים קודמות הם אולי נחמתם רק של אלה הבוחרים להתעלם מהבעיה, מפני שהמעשים אכן חמורים.

אבי דיכטר: כחלק מקווי המדיניות שלי בנושא הגברת תחושת הביטחון של האזרח, קווי מדיניות שהתוויתי למשטרה לפני כמה חודשים, נקבע כי הטיפול באלימות מהווה נדבך מרכזי בהגברת הביטחון האישי ובהגברת תחושת הביטחון של האזרח.

אבי דיכטר: עשר שנים חלפו מאז הוקם במשטרת ישראל המדור המטפל בנפגעי עבירה, ושבע שנים חלפו מאז הצטרפו יותר מ-200 חוקרים המטפלים בעבירות של אלימות במשפחה.

אבי דיכטר: עובדים סוציאליים שולבו בתחנות המשטרה כדי לטפל באלימות במשפחה, והוכשר מערך שלם של אנשים לטפל בעבירות המין.

אבי דיכטר: מטבע הדברים, אין בכוונתי להסתפק במה שעשינו.

אבי דיכטר: אין ספק שגם כשר וגם כחבר הכנסת וגם כאזרח בישראל, אבל גם כאב לשתי בנות, הנושא הזה מדיר שינה מעיני.

אבי דיכטר: המצב בשטח קשה גם בתחום הסחר בנשים, בתחום האלימות המילולית נגד נשים, בתחום ההטרדות המיניות במקומות העבודה ובפגיעות הפיזיות, המסתיימות לעתים בהכאה של נשים, ולעתים גם בזה וגם באונס, ולעתים זה מגיע עד כדי רצח.

אבי דיכטר: אני מודע לכך שטחנות הצדק אצלנו טוחנות לעתים לאט, לעתים לאט מאוד.

אבי דיכטר: הענישה בחלקה מועטה ולעתים אינה מרתיעה את העבריינים, או אולי אינה מרתיעה אותם די הצורך.

אבי דיכטר: בבתי-הכלא יש כ-2,000 שפוטים ועצורים בגין אלימות במשפחה.

אבי דיכטר: כ-1,200 עברייני מין וכ-120 אסירים מרצים את עונשם בגין גילוי עריות.

אבי דיכטר: דאגה מיוחדת עולה מן הסתם בנושא אותם כלואים השבים לבתי-הכלא בפעם השנייה, השלישית ואפילו מעבר לזה, וצוין כאן, בצדק, אפילו בפעם השישית.

אבי דיכטר: יותר מ-1,000 מהנזכרים לעיל היושבים בבתי-הכלא הם רצידיביסטים.

אבי דיכטר: אני שואל, האם לא הגיעה העת שנעשה חשבון נפש בכל הנוגע לחומרת העונשים שאנחנו מטילים על עבריינים אלה, ובוודאי על אותם חוזרים לסורם?

אבי דיכטר: הצעת החוק להבניית שיקול הדעת השיפוטי - ניסוח יותר משפטי להערה של חבר הכנסת סער לגבי עונשי מינימום או עונשי מוצא - הניסוחים שונים, המגמה ברורה: לייצר יותר הרתעה, בין היתר דרך ענישה.

אבי דיכטר: אני מקווה שהצעת החוק שציינתי תוגש בשנה הקרובה לאישורה של הכנסת.

אבי דיכטר: הטיפול הפרטני בעשרות תוכניות שיקום בבתי-הכלא מנסה לטפל באדם שבסופו של דבר ישוב לקהילה שממנה הוא בא.

אבי דיכטר: זהו שילוב של השיקום יחד עם המלחמה בסמים, יחד עם המאבק נגד האלימות בתוך המשפחה, יחד עם המאבק לגמילה מסמים, לגמילה מאלכוהול, וטיפול באלימות סתם לשם אלימות.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, יש לנו גם סוג כזה של אלימות.

אבי דיכטר: עלינו להתחיל לטפל באותם אנשים כבר מינקות, להחזיר את מושכות החינוך להורים, לחזק את מערכת החינוך ולחזק את הסמכות של המורים כמחנכים.

אבי דיכטר: מפני שכאשר אכיפת החוק פוגשת בילד או פוגשת בנער או במבוגר האלים, אות הוא כי אנו כבר באיחור, סימן הוא כי משהו הוחמץ בשלבים המוקדמים.

אבי דיכטר: הטיפול במסגרת החוק איננו תמיד תחליף טוב לטיפול במסגרת החינוך.

אבי דיכטר: הדרך ממערכת החינוך לציות לחוק אל המערכת האוכפת אותו היא במקרים רבים – אני חייב לומר: רבים מדי - דרך חד-סטרית.

אבי דיכטר: אף-על-פי-כן, חובה עלינו לחזק ולשפר את העבודה של מערכת אכיפת החוק על כל מרכיביה.

אבי דיכטר: אני מבטיח מעל במה זו, כשר הממונה על המשטרה, על שירות בתי-הסוהר, על המשרד לביטחון פנים, כי אני עושה ואעשה כל אשר לאל ידי כדי לחזק את המערכות שעליהן אני מופקד ולטפל ללא מורא בנושא האלימות, והאלימות נגד נשים בפרט.

אבי דיכטר: ידוע לי שהוועדה לקידום מעמד האשה קיימה היום ישיבה בנושא רמת הענישה בעבירות האלימות נגד נשים, ואני מציע להעביר את הנושא לדיון מעמיק בוועדה לקידום מעמד האשה בראשותו של חבר הכנסת גדעון סער.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, כפי שהשר הציע, נקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האשה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': מי שבעד – בעד להעביר את ההצעות לדיון בוועדה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 20 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': ההצעות של חברי הכנסת יועברו לוועדה לקידום מעמד האשה.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/243/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': ההצעה הבאה בסדר-היום: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – צו הגנה כנגד קטין), התשס"ו-2006, פ/243, של חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון לנמק את ההצעה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, יש לי הסכמה עם הממשלה, שבהצעת החוק שאני מעלה כעת נאשר רק את הסעיף הראשון.

זהבה גלאון: הצעה זו מבקשת לתקן את החוק למניעת אלימות במשפחה - אנחנו מדברים על צו הגנה כנגד קטין.

זהבה גלאון: זכויות היוצרים להצעה הזאת הן של חברת הכנסת ענבל גבריאלי מהכנסת הקודמת.

זהבה גלאון: אני רוצה להביא לידיעת חברי הכנסת, שהיום החוק מאפשר מתן צווי הגנה לבני משפחה שהם קורבן לאלימות במשפחתם.

זהבה גלאון: בדרך כלל צווי ההגנה האלה שניתנים לבני המשפחה מהווים צו הרחקה כנגד אותו פוגע בקורבנות.

זהבה גלאון: אחד הדברים שלאחרונה שמו אליהם לב בבתי-המשפט הוא, שהוגשו בקשות להוצאת צווי הרחקה – אני מצטערת שזה קורה, אבל יש גם מציאות כזאת - נגד קטינים שפוגעים בהוריהם או בבני משפחתם ומבקשים לפחות להוציא צווי הרחקה, כדי להגן על בני המשפחה.

זהבה גלאון: החוק היום נותן מענה שמגן על קטינים שנגד אחד מהוריהם הוצא צו הרחקה.

זהבה גלאון: דהיינו, אם הוצא צו הרחקה נגד אב או אם המשפחה, החוק נותן מענה לאותו קטין, אבל החוק לא נתן את דעתו על כך שיש מצב הפוך – שכמו שציינתי קודם, אנחנו עדים לו לאחרונה – שצריך להרחיק קטינים שהם בחזקת פוגעים.

זהבה גלאון: התיקון שאני מבקשת להציע הוא, שאם נוצר מצב שמצריך הרחקת קטין מביתו, צריך לוודא בראש ובראשונה – אומנם הוא קטין פוגע, אבל הוא עדיין קטין, ולכן חובה שתהיה לו אפשרות הולמת למקום מגורים חלופי ושיהיה מי שיימצא אחראי גם לשלומו הפיזי וגם לשלומו הנפשי.

זהבה גלאון: ולכן ההצעה קובעת, שלפני שמוציאים צו הרחקה לקטין חייבים להגיש לבית-המשפט תסקיר של פקיד סעד לגבי אותו קטין.

זהבה גלאון: רק לאחר שבית-המשפט השתכנע שנמצא מקום מגורים חלופי לאותה תקופה שבה הקטין אמור להיות מורחק, רק אז יוצא צו הרחקה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת יוצאת מנקודת מוצא ומתוך גישה שהגנה על שלומו של קטין וטובתו צריכות לעמוד במרכז.

זהבה גלאון: גם אם מדובר בקטין שפוגע, עדיין אנחנו צריכים להביא בחשבון את שיקולי טובתו של הקטין.

זהבה גלאון: תודה רבה.

נסים זאב: מי אחראי?

זהבה גלאון: קובעים.

זהבה גלאון: בית-המשפט קובע מי ממנה אחראי.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהשר דיכטר איננו פה ואיננו מעוניין להשיב, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – צו הגנה כנגד קטין), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 19, נגד - אין, נמנעים – אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שההצעה קיבלה רוב.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא הוועדה לקידום מעמד האשה.

רונית תירוש: - - -

יצחק אהרונוביץ': לפרוטוקול.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/198/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הוספת תנאים למתן צו הגנה והארכת תוקפו), התשס"ו-2006, פ/198, של חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמובן, אני מברך על היום החשוב הזה.

יואל חסון: אני חושב שאחד הכלים המרכזיים שלנו במלחמה באלימות נגד נשים ובאלימות במשפחה בכלל הוא הימים האלה והשיח הציבורי הזה שאנחנו מקיימים, וההוקעה של האנשים שעושים את הדברים האלה ופועלים בצורה הזאת בתוך משפחותיהם.

יואל חסון: הצעת החוק שלי באה להרחיב את העילות שבהן ניתן לתת צו הגנה, לתת לרשויות החוק אפשרויות קצת יותר רחבות במלחמה שלהן נגד אותם מטרידים, מאיימים, פוגעים בתוך המשפחה.

יואל חסון: לכן ביקשתי להרחיב את העילה.

יואל חסון: בסיכום עם הקואליציה, הסעיף הזה לא ייכלל ולא יעבור.

יואל חסון: אני מקווה שהוא ייכלל בהזדמנות אחרת.

יואל חסון: אבל הסעיף השני, שלגביו יש הסכמה ועליו נצביע היום, זה הסעיף שמאריך את תוקף צו ההגנה שניתן.

יואל חסון: במקום שלושה חודשים יבואו שישה חודשים, במקום שישה חודשים תבוא שנה, ובמקום שנה יבואו שנתיים.

יואל חסון: זאת אפשרות הרבה יותר רחבה.

יואל חסון: אלה כלים שניתנים היום לרשויות המדינה ולרשויות החוק לפעול נגד אותם מאיימים, מכים, מטרידים בתוך המשפחה.

יואל חסון: אני שמח שהממשלה תומכת בזה, כי אני חושב ומאמין שככל שיהיו אפשרות וכלים טובים יותר להתמודד עם הדברים האלה, כך נוכל לצמצם את התופעה.

יואל חסון: אבל, אי-אפשר להתעלם מכך שהכול מתחיל בחינוך.

יואל חסון: אנחנו יודעים שהכול מתחיל בחינוך ובבתים, ובדרך כלל יש רקע פסיכולוגי מורכב לאנשים שעושים זאת.

יואל חסון: אבל אנחנו בהחלט – מעבר לחינוך ומעבר להסברה בעניין – צריכים לתת את כל הכלים החוקיים כדי להתמודד.

יואל חסון: לכן הייתי מבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

יואל חסון: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה - 17 נגד - אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – הוספת תנאים למתן צו הגנה והארכת תוקפו), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 17, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה קיבלה רוב.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אביגדור יצחקי: - - - קריטי - - -

יצחק אהרונוביץ': מה כל כך קריטי?

אביגדור יצחקי: ישבתי במקומה של רוחמה אברהם.

יצחק אהרונוביץ': הבנתי את הרגישות של חבר הכנסת יצחקי, ואני אזכיר את זה בפרוטוקול.

גדעון סער: כסגן מפכ"ל היית אמור לגלות רגישות - - -

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהרגישות קיימת ומאחר שאני חושב שיושב-ראש הקואליציה לא נוהג לעשות דברים כאלה - - -

ג'מאל זחאלקה: אני בטוח שהוא עשה את זה בתום לב, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': אתה בטוח?

ג'מאל זחאלקה: - - -

יצחק אהרונוביץ': רק להשלים את המשפט: הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק אהרונוביץ': ולפרוטוקול: חבר הכנסת יצחקי הצביע ממקומה של חברת הכנסת רוחמה אברהם בתום לב.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/119/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': ההצעה הבאה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - הצגת תסקיר לנפגע בעבירת אלימות), התשס"ו-2006, פ/119, של חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, גם בהצעת החוק הזאת קיבלתי את עמדת הממשלה, ואנחנו מצביעים רק על סעיף אחד מהצעת החוק הכוללת.

זהבה גלאון: אני רוצה ליידע את חברי הכנסת, שהכנסת חוקקה חוק חשוב מאוד, שבמקרים של עבירות מין, לפני שבתי-המשפט גוזרים את עונשו של הנאשם בעבירות מין, הם מביאים בחשבון את מצבה הנפשי של הנפגעת ואת ההשלכות עליה בכך שבית-המשפט מחייב הגשת תסקיר מבחן לגבי מצבו – או לצורך העניין, מצבה של הקורבן.

זהבה גלאון: אני מציעה להחיל את הדרישה הזאת גם על נפגעי אלימות, לא רק על נפגעי עבירות מין, ואני שמחה שהממשלה תומכת בהצעה הזאת.

זהבה גלאון: דהיינו, לפני שבתי-המשפט יגזרו את עונשם, הם יוכלו לשקלל את כל ההשלכות לטווח הקצר ולטווח הארוך על מעמדו או מצבו של קורבן אלימות, ויחייבו להביא תסקיר מבחן לגבי נפגע העבירה.

זהבה גלאון: אני מודה לחברי הכנסת ואני מודה לממשלה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הצגת תסקיר לנפגע בעבירת אלימות), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 21, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שההצעה קיבלה רוב.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גדעון סער: אני מציע שההצעה תעבור לוועדה לקידום מעמד האשה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שיש בקשה, אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.

גדעון סער: אבל אין בקשה אחרת, יש הסכמה.

יצחק אהרונוביץ': יש הסכמה?

יצחק אהרונוביץ': אני מוכן לשמוע מי בעד רק בהרמת יד.

ראובן ריבלין: האם יש הצעה אחרת?

יצחק אהרונוביץ': יש הצעה אחרת?

יצחק אהרונוביץ': אין.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו קיבלנו את בקשתו של חבר הכנסת גדעון סער, ההצעה תעבור לוועדה לקידום מעמד האשה.

יצחק אהרונוביץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/121).]

יצחק אהרונוביץ': ההצעה הבאה בסדר-היום היא הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 38) (החמרת ענישה והארכת התיישנות), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את יוזם ההצעה, חבר הכנסת גדעון סער, להציג את הצעת החוק.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, הצעת החוק היא הצעה משותפת של חברת הכנסת נאדיה חילו, חברת הכנסת אורית נוקד ואנוכי, והיא באה לעשות שני דברים.

גדעון סער: האחד, החמרת הענישה על אותן עבירות של פיטורין ללא היתר.

גדעון סער: אני רוצה לציין, שזה לא משנה את אותו מסלול שקיים בחוק עבודת נשים, שלפיו ניתן להשיג היתר, אלא שבאותם מקרים שבהם הדבר בוצע בניגוד להוראות החוק, להאריך או להחמיר את עונש המאסר המרבי - אינני יודע אם יש תקדים לכך שהוא נפסק - וגם להכפיל את הקנס שמושת על העבריין שמורשע.

גדעון סער: הדבר הלא-פחות חשוב הוא, שעל-ידי זה העבירה הזאת הופכת מעבירה של חטא, שזה המדרג הנמוך ביותר בהייררכיה של הדין הפלילי, לעבירה של עוון.

גדעון סער: התוצאה של זה היא שתקופת ההתיישנות מוארכת מתקופת התיישנות של שנה אחת לתקופת התיישנות של חמש שנים.

גדעון סער: לפי חוות דעתם של כל הגורמים הממשלתיים והלא-ממשלתיים שעוסקים בנושא הזה, יש לדבר הזה משמעות רבה, שכן פעמים רבות נשים אינן מודעות כלל לזכויותיהן עוד בטרם מסתיימת תקופת ההתיישנות שקבועה היום בחוק.

גדעון סער: לכן הארכת תקופת ההתיישנות מאפשרת אכיפה אפקטיבית של אותה הוראת חוק, שהיום מאוד בלתי נאכפת, ולא רק מהטעם הזה.

גדעון סער: יש בעיה של מחסור בפקחים בכל תחום דיני העבודה במשרד התמ"ת, אבל בהחלט יש משקל לנקודה הזאת.

גדעון סער: יש הצעת חוק ממשלתית לרפורמה רחבה בעבודת נשים.

גדעון סער: ההצעה הזאת עברה קריאה ראשונה עוד בכנסת הקודמת, הוחל עליה דין רציפות בכנסת הנוכחית, ויש בה הוראה דומה להוראה שאנחנו מקבלים היום.

גדעון סער: פניתי ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה ואני מקווה שהוא ייעתר לפנייתי, שכן סיכמנו עם הממשלה שנאחד את הטיפול בהצעת החוק הפרטית ובהצעת החוק הממשלתית בהיבט הזה.

גדעון סער: אם הנושא הזה אכן יפוצל, נוכל להשלים אותו במהירות בוועדה לקידום מעמד האשה ונוכל להביא פתרון בנושא הזה.

גדעון סער: עקבתי אחרי טוקבקים גם כאשר הצעת החוק הזאת אושרה להכנה לקריאה ראשונה בוועדה למעמד האשה, ובאמת הופתעתי לראות גם את התפיסות הסטריאוטיפיות וגם את האי-הבנה של המהלך עצמו.

גדעון סער: המהלך שאנחנו מבצעים היום אינו משנה את האיזון, את הכללים שקבועים היום בחוק לעניין פרק הזמן המינימלי.

גדעון סער: הוא לא משנה את הכללים הקבועים בחוק לעניין מתן היתר במקרים מתאימים.

גדעון סער: הוא משנה את נקודת האיזון שבה אנחנו רואים את חומרת העבירה וכתוצאה מכך את תקופת ההתיישנות.

גדעון סער: אני חושב שאנחנו עושים את הדבר הנכון, כלומר אנחנו שמים את העבירה במקום שנכון לה בהייררכיה של המשפט הפלילי, ואנחנו מעמידים את תקופת ההתיישנות על תקופה כזאת שמאפשרת את אכיפת החוק.

גדעון סער: אני מבקש מהכנסת לתמוך בהצעה בקריאה ראשונה ולהעביר אותה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה לקידום מעמד האשה.

גדעון סער: אני רוצה לנצל את המעמד ולהודות לדלית, מנהלת הוועדה, להודות גם לעורכת-הדין הלית מגידו, היועצת המשפטית של הוועדה, על עבודתן היעילה והמסורה בהכנת הצעת החוק הזאת ובכלל.

גדעון סער: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת גדעון סער.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נעבור לדיון.

יצחק אהרונוביץ': משך הזמן לנוכחים הוא שלוש דקות, ואני מבקש להקפיד על כך.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי כנסת נכבדים, נושא פיטורי נשים, במיוחד נשים בהיריון, הוא עוד סוג של אלימות מאוד קשה נגד נשים בעולם העבודה.

נאדיה חילו: לאלימות נגד נשים יש כמה צורות - היא גם בתוך המשפחה, היא גם בחברה, אבל היא גם מאפיינת את עולם העבודה.

נאדיה חילו: לא מספיק ששכרן של נשים פחות, לא מספיק שמעמדן וקידומן בסולם ההייררכי פגוע.

נאדיה חילו: אני באה מארגוני נשים, גם מעבודתי ב"נעמת" ובכל מיני ארגונים אחרים, והרבה מאוד תלונות היו מגיעות אלינו על פיטורי נשים, במיוחד בתקופת ההיריון.

נאדיה חילו: פעמים רבות ניתנה לפיטורים לגיטימציה מסוימת - סיום חוזה שלא מאריכים אותו, חוסר תפקוד, סיבות כאלה ואחרות שהדבר המשותף להן הוא אחד: לפגוע באותן נשים שכל מה שהן רוצות הוא לנהל אורח תקין, ללדת ילדים ולקיים את החלק הנורמטיבי בחברה, להקים משפחה.

נאדיה חילו: להצעת החוק ולהחמרה בפיטורי נשים יש מסר מאוד חשוב גם כלפי החברה וגם בכלל.

נאדיה חילו: זאת חוליה נוספת בחקיקה מאוד רחבה, שעניינה התאמת עולם העבודה לנשים.

נאדיה חילו: היום התקבלו כמה חוקים, ואני יודעת שמונחים על שולחן הכנסת כמה חוקים שעדיין נמצאים בתהליכים כאלה ואחרים, שעניינם לנסות ולחולל שינוי מבני ולהתאים את עולם העבודה גם לנשים בנושאים שונים - הגיל הרך ועוד כל מיני חוקים שבבוא זמנם אתייחס גם אליהם.

נאדיה חילו: לא במקרה החוק הזה עובר היום.

נאדיה חילו: אנחנו מקיימים היום דיון בנושא המאבק באלימות נגד נשים, וכולנו נקווה שההרתעה שיש בחקיקה הזאת תבלום קצת את התופעה של המשך פגיעה בנשים ותאפשר להן להמשיך להתקדם ולהיקלט בעולם העבודה.

נאדיה חילו: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת נאדיה חילו.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת אורית נוקד - איננה נוכחת.

נאדיה חילו: אורית נוקד, שגם היא יוזמת החוק, נקראה לוועדה לבחירת שופטים והיא ביקשה להתנצל.

נאדיה חילו: היא בהחלט יחד אתנו בחוק הזה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורי אריאל - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: מוותר.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני פה.

יצחק אהרונוביץ': קודם כול חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק אהרונוביץ': אני אכניס אותך בסוף התור.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני תומך בהצעת החוק הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזו הצעת חוק חשובה.

ג'מאל זחאלקה: מה שחשוב בה הוא דווקא הארכת תקופת ההתיישנות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שנכון עושה הכנסת בכך שהיא מרבה בחקיקה בנושא זכויות נשים, כי הנטייה הקיימת בחברה ובמקומות התעסוקה היא אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אני לא תומך בחקיקה בכל נושא.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים יש בולמוס של חקיקה בנושאים שונים, ומדי פעם אנחנו שומעים על חוקים מיותרים בנושאים שונים ומשונים, אבל דווקא בנושא הזה, כאשר הנטייה החברתית היא לפגוע בנשים, להקל ראש בעניין של זכויות נשים, אין ברירה.

ג'מאל זחאלקה: אין ברירה אלא ללכת לחקיקה, חוק אחר חוק, עניין אחר עניין, להיכנס לפרטים ולהיכנס לדברים שלו היו תנאים רגילים, לו היתה נורמה חברתית לא לפגוע בנשים ובזכויות נשים, יכול להיות שלא היינו נדרשים לחוקים האלה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שייווצר מצב כלכלי-חברתי שהנורמות האלה יוטמעו בחברה, ואז החוקים האלה יהיו מיותרים, לא יהיה צריך אותם, ומספיק שנה התיישנות.

ג'מאל זחאלקה: אבל במצב הקיים, ואנחנו לא רואים סימנים שהמצב ישתנה - שלא כמנהגי אני רוצה לברך את חבר הכנסת גדעון סער על יוזמותיו הרבות בנושא הזה, כיושב-ראש הוועדה למעמד האשה, ואני חושב שיש כאן מצב שבו אפשר לשתף פעולה עם כל חלקי הבית בנושא הזה, אף שקיימים חילוקי דעות, בלי לטשטש אותם, גם בנושא זכויות נשים.

ג'מאל זחאלקה: לכאורה יש הסכמה, אבל אם יורדים לעניינים הכבדים והמרכזיים, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש - אין הסכמה בבית, כי אנחנו חושבים שהבעיות הגדולות באות לידי ביטוי בתפיסת עולם כלכלית-חברתית.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לבוא בתפיסת עולם של דרוויניזם חברתי, של קפיטליזם פרוע ושל הפרטה פרועה, כי זה יפגע בחלשים וזה יפגע בעיקר בנשים.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שלאנשים לא היתה כוונה כזאת, אבל אנחנו לא מדברים על כוונות, אלא על תוצאות אמת של מדיניות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, צריך להרבות בחוקים האלה, כדי לא לתת אפשרות לכל מיני מעבידים ולעושקים של נשים ושל חלשים לעשות שימוש לרעה בסמכויותיהם; צריך הרבה חקיקה כדי להגן על נשים ועל זכויותיהן גם במקומות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אני מברך את היוזמים, את חבר הכנסת סער, את חברת הכנסת נאדיה חילו, את חברת הכנסת נוקד ואת הוועדה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זחאלקה, פעם אחת תעמוד בלוח הזמנים.

ג'מאל זחאלקה: תעיר לי, אדוני, אני יורד מהבמה.

גדעון סער: הוא מברך אותנו.

יצחק אהרונוביץ': שיברך במסגרת הזמן, אני אומר לו.

יצחק אהרונוביץ': הוא תמיד חורג.

גדעון סער: ברכה זה בקשיש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אריה אלדד – לא נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

זבולון אורלב: הוא האחרון?

יצחק אהרונוביץ': עוד שניים.

יצחק אהרונוביץ': אתה סוגר את הרשימה אחרי חברת הכנסת רונית תירוש.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, קודם כול, אולי צריך לשנות את הכותרת מהיום הבין-לאומי לאלימות נגד הנשים - אולי הגיע הזמן שהכותרת תהיה היום הלאומי.

נסים זאב: למה זה צריך להיות בין-לאומי?

נסים זאב: לאומי, של מדינת ישראל, של העם היהודי, להרמת קרנן של נשות ובנות ישראל.

נסים זאב: לא צריך לדבר רק בהיבט השלילי.

נסים זאב: חייב אדם, על-פי ההלכה העברית, לכבד את אשתו יותר מגופו.

נסים זאב: לצערי הרב, אנחנו יודעים שיש קשר ישיר בין עוני, סמים ואלכוהול לבין האלימות במסגרת המשפחה, ובוודאי כאשר מדובר באלימות נגד נשים.

נסים זאב: הייתי מצפה, אדוני היושב-ראש, כאשר מדברים על התופעה, לדעת מה הנתונים.

נסים זאב: מה הנתונים שעומדים בפני המציעים, שעל-פיהם הם קובעים שהתופעה הולכת וגוברת – אני מדבר על הצעת החוק – שנשים בהיריון פוטרו אך ורק בשל היותן בהיריון.

נסים זאב: חשוב מאוד לדעת.

נסים זאב: עכשיו בהצעת החוק אנחנו מתכוונים להעביר מחטא לעוון, ויש לזה משקל כבד מאוד.

נסים זאב: זה לא רק בנושא ההתיישנות, כמו שאמר המציע, שיש לה זכות, אולי הוא מתעוררת לאחר שנה או שנתיים ושלוש שנים, לבוא ולומר: נפגעתי לפני כמה שנים, ואחרי שנה לא יחול חוק ההתיישנות.

נסים זאב: זה הרבה מעבר, אנחנו מדברים על מאסר לשישה חודשים במקום לחודש.

נסים זאב: הופכים את העניין מחטא לעוון, ואולי עוד מעט נעבור לפשע.

נסים זאב: מצד אחד, יש פה חומרא דאתי לידי קולא.

נסים זאב: אפשר לעבור למצב שאולי מעסיקים מלכתחילה יגידו שהם ייזהרו שלא להעסיק נשים.

נסים זאב: אם מעסיק צפוי ל-150,000 שקלים קנס כיוון שחושדים בו, והוא צריך להוכיח את חפותו בבית-המשפט מעל לכל ספק, כי זו כבר עבירה פלילית, הוא צריך להוכיח שהוא לא התכוון, ולא בשל היותה בהיריון, אלא בגלל הפגיעה בעבודתה, בגלל הזלזול בעבודתה, זה מאוד מאוד בעייתי.

נסים זאב: הייתי מצפה, לפחות בנושא המאסר – שישה חודשי מאסר על פיטורי אשה בהיריון, לדעתי זה מוגזם, גם הקנס מוגזם.

נסים זאב: אין לי בעיה בנושא של ההתיישנות, אין לי גם בעיה להגדיל את הקנס, אבל בפרופורציה, לא כפל ותקופת המאסר היא פי-שישה.

נסים זאב: אני חושב שאנחנו מאבדים פה דרך.

נסים זאב: אולי אנחנו רוצים להיטיב את מעמדן של הנשים, ובסופו של דבר אולי אנחנו חוטאים למטרה.

נסים זאב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רונית תירוש, בבקשה.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להביע צער על כך שבדיון כל כך חשוב נמצאים כל כך מעט חברי כנסת - - -

זבולון אורלב: גם חברות כנסת.

רונית תירוש: חברי וחברות כנסת.

רונית תירוש: אני חושבת שכל חברות הכנסת היו בתחילת הדיון.

רונית תירוש: אני מצטערת.

זבולון אורלב: לא צריך לגעור רק בנו.

רונית תירוש: אני כמו המורים שנוזפים באלה שנמצאים.

רונית תירוש: לא זאת כוונתי.

רונית תירוש: אני רוצה להתייחס גם לדבריך, חבר הכנסת נסים זאב, על ההחמרה היתירה בענישה, כפי שמוצע בהצעת החוק הזאת, ולומר לך שאולי הדבר נובע מהקלות הבלתי-נסבלת של הקלות בענישה כלפי מי שמפעיל אלימות נגד נשים.

רונית תירוש: בסקרים רבים שנחשפנו להם היום במסגרת דיונים של הוועדה לקידום מעמד האשה ראינו שהרבה מאוד מהפניות והתלונות שמובאות למשטרה - וחבל שהשר לביטחון פנים לא נמצא כרגע - 56% מהפניות, התיקים שלהן נסגרים, או מחוסר ראיות מספיקות או מחוסר עניין לציבור, שזה דבר שאני לא מצליחה להבין: מה זה חוסר עניין לציבור במקרה דנן?

רונית תירוש: זה היחס.

נסים זאב: הציבור במקרה הזה זאת המשטרה.

רונית תירוש: מאחר שיש תחושה של זילות בכל מה שנוגע לתלונות של נשים ולעבודה של נשים ולמעמד של נשים, יוצא מכך שלפעמים אולי אנחנו נמצאים מפריזים בחקיקה כזאת או אחרת שמצליחה לעבור כאן.

רונית תירוש: היינו מאוד רוצים להגיע להסדרה כוללת ומכובדת בעניין הזה.

רונית תירוש: אשר לנושאי התיישנות למיניהם - היום שמעתי, אני חייבת לומר בתדהמה, שיש הצעת חוק שנועדה לקצר את משך תקופת ההתיישנות, ואני מדברת על ההליך האזרחי בגין עבירות של פגיעה בנשים, אלימות נגד נשים, פגיעה מינית, עבירות מין.

רונית תירוש: בדין האזרחי חוק ההתיישנות יקוצר לארבע שנים בלבד.

רונית תירוש: אני, מנגד, הגשתי הצעה הפוכה דווקא, שמאריכה את זמן ההתיישנות לשבע שנים, וגם זאת לאחר שמוצה הדין הפלילי.

רונית תירוש: שמענו היום בוועדה עדות מאוד מרגשת וכואבת של אשה שמעידה על עצמה שנאנסה בגיל צעיר יותר, היום היא בת 46, והיא מספרת כמה קשה היה לה לבוא אחרי הרבה מאוד שנים ולחשוף את הסיפור שלה ולנסות ולעודד נשים נוספות לבוא ולהתלונן.

רונית תירוש: היא אמרה, בצדק: למי יש הזכות להחיל התיישנות על מי שפגע בגופי והרס את חיי לעולמי עד?

רונית תירוש: ואני שואלת את השאלה וזועקת את הזעקה במקומה ובשבילה, למענה ולמען אותן נשים שנפגעו:

רונית תירוש: למי יש הזכות לקצר הליכים ולהחיל התיישנות על מעשים נפשעים כאלה, שאין להם מחילה?

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת רונית תירוש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יצחק אהרונוביץ': הרשימה סגורה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, השאלה שהעלה פה חבר הכנסת זאב היא שאלה רצינית.

דב חנין: כשאנחנו מחמירים בענישה אנחנו צריכים להסתכל על השאלה תמיד במבט רחב ולמנוע אסקלציה בענישה שנובעת משיקולי רגע.

דב חנין: זו תופעה מסוכנת ולא נכונה ברמה העקרונית, וכמחוקקים אנחנו צריכים להיזהר ממנה.

דב חנין: לכן השאלה שהעלית, חבר הכנסת זאב, היא שאלה רצינית, אבל נראה לי שבמקרה הזה יש תשובה טובה על השאלה הזאת.

דב חנין: והתשובה הטובה נמצאת בחוליה הקשה והבעייתית לא רק בנושא הזה שאנחנו מדברים בו, של פיטורי נשים בהיריון, אלא בכלל דיני העבודה במדינת ישראל.

דב חנין: החוליה הבעייתית והחלשה בכל מערכת ההגנה על העובדים במדינת ישראל, ופיטורי נשים בהיריון הם דוגמה אחת לזה, היא כמובן שאלת האכיפה.

דב חנין: רק השבוע פורסמו נתונים על הרמה הנמוכה בצורה מדהימה של אכיפה של דיני עבודה במדינת ישראל בכל מיני שאלות, אגב, לא רק בשאלה של פיטורי נשים בהיריון, וזו בעיה שאנחנו חייבים להתמודד אתה.

דב חנין: אני חושב שהצעת החוק הולכת בכיוון נכון כשהיא מתמודדת עם שאלת אורך תקופת ההתיישנות.

דב חנין: שאלת אורך תקופת ההתיישנות ברמה המעשית היא אחת השאלות שיש להן השפעה משמעותית על האכיפה.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על תקופת התיישנות של שנה, אנחנו מדברים על מצב שבו נשים - תאר לך אשה בהיריון, אחר כך היא יולדת, היא בוודאי עסוקה בגידול הילד, הקושי שלה לנקוט הליכים, כמה היא פנויה לזה, כמה יש לה כוח, כמה יש לה אנרגיה להתלונן, להתעסק בזה וכדומה.

דב חנין: הפתרון שישנו כאן הוא כמובן לא פתרון מושלם.

דב חנין: אני בהחלט מסכים שיש פה צורך בהתייחסות הרבה יותר רחבה, אבל אני חושב שהפתרון הזה כפתרון חלקי הוא פתרון בכיוון הנכון.

דב חנין: ולכן, חבר הכנסת זאב, אף שאני באמת מעריך את השאלה שלך כשאלה רצינית, אני חושב שגם אתה צריך לתמוך בהצעת החוק הזאת כהצעת חוק שמכוונת להתמודד עם נקודה חלשה שלנו כחברה, באכיפה הלכה למעשה של דיני העבודה במדינת ישראל.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אחרון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, גברתי הנכבדה שרת החינוך, יוזם החוק, חבר הכנסת סער עם חברת הכנסת חילו, קודם כול אני רוצה לברך על הדיון שהיה היום, על חשיבותו ועל הנושא שלא צריך למוש מסדר-יומנו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לברך באופן מיוחד את חברת הכנסת זהבה גלאון על פעילותה רבת השנים, שכבר יצא שמה מקצה העולם ועד קצהו, ואין ועידה בין-לאומית בנושא של פגיעה בנשים שהיא אינה משתתפת בה.

ראובן ריבלין: הייתי רוצה להזהיר בכל זאת את האזהרה שנגע בה חבר הכנסת נסים זאב, וחבר הכנסת חנין חזר עליה, ואני מבקש לומר שאני רואה בהצעת החוק הזאת יותר דאגה לתקופת ההתיישנות מאשר לנושא הענישה.

ראובן ריבלין: שכן בכל זאת יכול לבוא אדם ולומר: אם אני עומד בסכנה שאואשם בנושא שעלול לבוא ולהתרגש עלי גם על לא עוול בכפי מהטעם שירצו להתנקם בי כך או אחרת - הוא יכול לבוא ולומר: אתה יודע מה?

ראובן ריבלין: תרחק נפשי מצרה, והוא ימנע את עצמו מראש לעמוד בפני סכנה כזו או אחרת, וסופו של דבר שלא יקבל לעבודה נשים שהן מצוינות.

ראובן ריבלין: אין מדובר במגזר הציבורי, אין מדובר במקום שבו סדרי העבודה הם דבר דבור על אופניו.

ראובן ריבלין: אני מדבר על עוסקים זעירים וכיוצא באלה.

ראובן ריבלין: הייתי מציע שבכל זאת לא נחמיר בענישה, אבל נתייחס לעבירה כעבירה שהיא עוון; עוון, שהעונש המקסימלי עליו הוא מופחת, כדי שלא יהיה מצב שבו, חלילה, אנחנו נרצה להיטיב עם האשה ונימצא מרעים עם המצב או עם השיקולים, כאשר מדובר בהעסקת נשים.

ראובן ריבלין: נשים רבות הן מצוינות וטובות ומועילות לעבודה הרבה יותר מגברים, אבל יכול להיות מצב שבו אדם יחשוב שאם יכולה להתרגש עליו איזו סכנה - - -

גדעון סער: הנורמה העונשית לא משתנה.

גדעון סער: אני בעד החמרת הענישה.

גדעון סער: מטרתי היא החמרת הענישה.

גדעון סער: אבל הנורמה העונשית, אם אדם חושש כמו שאתה מתאר, הנורמה העונשית הקיימת היא כזאת שבגינה הוא יכול להסתבך גם היום.

גדעון סער: אני מדבר על הנורמה הפלילית.

ראובן ריבלין: אני מסכים לנורמה הפלילית.

ראובן ריבלין: אני לא מסכים אתך על הנורמה העונשית.

ראובן ריבלין: צריך שתהיה סנקציה.

ראובן ריבלין: צריך להמשיך.

ראובן ריבלין: לא מספיק שההתיישנות היא כמעט מבעוד יום של חודש אחד.

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך בכל העניינים האלה, אבל אני לא מסכים שצריך להחמיר את הנורמה העונשית.

ראובן ריבלין: הנורמה הפלילית בהחלט צריכה להיות במקומה.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': נא לשבת.

יצחק אהרונוביץ': נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גדעון סער, אנחנו נצביע על העברת הצעת החוק לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

גדעון סער: לוועדה למעמד האשה.

גדעון סער: זה נדון אצלי, ואני צריך לשוחח עם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה על פיצול החוק הממשלתי, אבל לא ראוי להעביר את זה - - -

יצחק אהרונוביץ': מישהו חושב אחרת?

נסים זאב: כן.

זהבה גלאון: חבר הכנסת זאב.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תעשה הצבעה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הנכנסת נסים זאב, אתה מתעקש?

יצחק אהרונוביץ': כי אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת.

נסים זאב: כן.

יצחק אהרונוביץ': ניגש להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14 נגד - 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 38) (החמרת ענישה והארכת התיישנות), התשס"ז-2006, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לתקן טעות, אני בעד.

אורי אריאל: הצבעתי במקומו של חבר הכנסת וילן.

יצחק אהרונוביץ': רגע, נעשה סדר: קודם כול, 14 בעד, נגד - 1.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו מעבירים את הצעת החוק לדיון בוועדת הכנסת, שתחליט לאיזו ועדה להעביר את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לציין שחבר הכנסת אריאל ישב במקומו של חבר הכנסת אבשלום וילן בטעות, והוא גם הצביע נגד והוא מבקש לתקן את ההצבעה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, הערה תקנונית: מאחר שההצעה הוכנה לקריאה ראשונה בוועדה לקידום מעמד האשה, בעצם מבקש חבר הכנסת זאב להוציא אותה, שלא לומר לגזול, מהוועדה לקידום מעמד האשה.

גדעון סער: לצורך זה הוא זה שצריך לבקש.

גדעון סער: למיטב ידיעתי - אבל יושב פה סגן המזכיר – החוק עובר וניתן לבקש להעביר לוועדה, אבל הוא חוזר לוועדה שבה הוא הוכן.

גדעון סער: אחרת, לכל קריאה, המליאה תצטרך לדון מחדש.

יצחק אהרונוביץ': החוק עבר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו רק מחליטים לאיזו ועדה.

ראובן ריבלין: ברור שעבר, אבל הוא כבר היה בוועדה והוכן.

ראובן ריבלין: - - -

גדעון סער: לא.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, זה כמובן בהתייעצות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סער, התייעצתי אתו קודם, והצעת החוק תעבור לוועדת הכנסת והיא תחליט.

יצחק אהרונוביץ': לא תהיה שום בעיה.

יצחק אהרונוביץ': כנהוג, אתה תשיג את הרוב שם, וזה יעבור.

יצחק אהרונוביץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/120).

יצחק אהרונוביץ': ]

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

גדעון סער: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

גדעון סער: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, של חברי הכנסת מרינה סולודקין, גדעון סער, זבולון אורלב ושלי, מעניקה לאנשים עובדים את מה שאמור להיות מוקנה להם באופן טבעי לחלוטין, בלי צורך בהתערבותו של המחוקק, אלא שאנחנו נמצאים בעידן מסוכן שבו זכויותיו של עובד היו למרמס, וכבודו והזכויות שהן מובנות מאליהן לא רק ביחסי עובד ומעביד אלא בין אדם לחברו היו למרמס, ולנו המחוקקים אין אלא להתערב ולומר למעביד: תן כיסא לקופאית שלך.

שלי יחימוביץ': אין צורך שהיא תעשה את עבודתה בעמידה.

שלי יחימוביץ': אין כל צורך.

שלי יחימוביץ': העמדתה היא לצורך התעמרות בלבד.

שלי יחימוביץ': אני מוצאת סימבוליות בכך שהחוק עולה במקרה ביום הזה, יום המאבק הבין-לאומי באלימות נגד נשים, כיוון שגם ביחסי עובד-מעביד יש מידה רבה של אלימות פיזית, בוודאי כשמעסיק גורם - במקרה הזה באמת רוב הנשים שהחוק הזה מחוקק, ומחוקק לטובתן בעצם, ואם לדייק, רוב העובדים הם נשים.

שלי יחימוביץ': יש גם בהתעמרות הזאת המתמשכת על פני שעות, בסבל ובייסורים הפיזיים שנאלצות קופאיות לעבור כדי לממש גחמות כאלה ואחרות של המעסיק, מידה רבה של אלימות.

שלי יחימוביץ': שוב אני אומרת, שרוב העובדים אשר ייהנו מפירותיו של החוק הזה הם נשים, שהתרגלנו לראות אותן עומדות.

שלי יחימוביץ': העיניים כבר לא מושפלות במבוכה כשאנחנו רואים אותן, שלא לצורך, מתענות ורגליהן מתנפחות וגבן כואב.

שלי יחימוביץ': גם אם תהיה להן דקה אחת לשבת, הן לא יוכלו לשבת, כיוון שאין כיסא בנמצא בכל החנות.

שלי יחימוביץ': במיוחד ובמכוון ובמזיד לא יימצא שם ולו מושב אחד קטן לנוח עליו ולו לרגע אחד.

שלי יחימוביץ': החוק הזה, חוק הזכות לעבודה בישיבה, הוא לא חוק של בטיחות בעבודה, כפי שהיה במתכונתו הראשונית ועבר שינויים רבים ועבודה ממושכת, אלא חוק כבוד האדם העובד.

שלי יחימוביץ': כך אני רואה את החוק הזה.

שלי יחימוביץ': בית-הדין לעבודה יהיה רשאי לפסוק פיצויי עונשין גם אם לא נגרם שום נזק.

שלי יחימוביץ': כלומר, עובד שלא סופק לו כיסא, יוכל הוא או ארגון יציג או כל ארגון שהוא להגיש תביעה לבית-הדין לעבודה, וייפסקו לאותו עובד, או לאותה עובדת בדרך כלל, פיצויים של עד 200,000 שקלים לפי הנסיבות ולפי חומרת המעשה, גם אם לא הוכח שום נזק - רק משום שלא סופק לה כיסא.

שלי יחימוביץ': אני רואה בזה חשיבות רבה, הצהרתית, עם משמעות עונשית והפגנתית מרחיקת לכת.

גדעון סער: חברת הכנסת יחימוביץ, רק כדי לעדכן אותך: היה כאן ויכוח תקנוני.

גדעון סער: יושב-ראש הכנסת לשעבר היה בדעה שאני צדקתי בפרשנותי לתקנון בעניין הוועדה שהחוק הקודם היה צריך לעבור אליה.

ראובן ריבלין: הצעתי את האסמכתה.

גדעון סער: עם זאת, אין לי כוונה לנצל את מעמדי כיושב-ראש הישיבה ולתקן את קביעת היושב-ראש הקודם, ואני סומך על הגינותה של ועדת הכנסת.

גדעון סער: בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על העדכון.

גדעון סער: כי את יכולת לתמוה למה - - -

ג'מאל זחאלקה: בתנאי שיצחקי לא יפעיל משמעת קואליציונית.

גדעון סער: חברת הכנסת יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': חוק הזכות לעבודה בישיבה - דרך אגב, את השם החדש הזה טבע חבר הכנסת זבולון אורלב בפרץ של יצירתיות פיוטית, ואני חושבת שהשם הזה מיטיב להגדיר את רוחו של החוק: חוק זכות לעבודה בישיבה.

שלי יחימוביץ': הוא נחקק למען ידעו המעסיקים כי העובד איננו בהמת - - -

גדעון סער: זכויות וחובות זה שפה ליגלית ולא שפה פיוטית.

שלי יחימוביץ': בעיני, היה בזה אלמנט פיוטי.

שלי יחימוביץ': החוק הזה נחקק למען ידעו המעסיקים שהעובד אינו בהמת עבודה שאפשר לנצלה עד בלי די ובלי שום סייגים.

שלי יחימוביץ': סיפר לי חבר מה הסיבה האמיתית לכך שהקופאיות עובדות בעמידה.

שלי יחימוביץ': מתברר שיש מחקרים המעידים על כך שתפוקתו של אדם עומד גדולה ב-15% מתפוקתו של אדם יושב.

שלי יחימוביץ': כלומר, יש מחקרים שמצביעים על כך שככל שתסחט את חומר הגלם הזה ותפיק ממנו את המקסימום, כך יגדלו רווחיך.

שלי יחימוביץ': ההתייחסות הזאת אל העובד כאל חומר גלם שאפשר להגביר את תפוקתו ולהגביר את מה שתוכל לסחוט ממנו, את טובות ההנאה שיינתנו לך בשל העבדתו וההתעללות בו, היא מלכתחילה כל כך בלתי מוסרית בעיני, עד שאני תוהה לפעמים עד לאיזה אבסורד אפשר יהיה להביא את ההנחה הזאת שצריך להפיק מן העובד את המקסימום.

שלי יחימוביץ': האם אולי לעמוד מאחורי הקופאית ולהצליף בה בשוט?

שלי יחימוביץ': אולי גם זה יגביר את תפוקתה אם היא כבר עומדת?

שלי יחימוביץ': אולי מדי פעם איזה זרם של מים קרים כדי להגביר את תפוקתה?

שלי יחימוביץ': אני יודעת שזה נשמע דמיוני, אבל לו היו מספרים לנו לפני 15 שנים שקופאיות בסופרמרקט יעמדו על רגליהן, הרי היינו משתוממים ושואלים למה.

גדעון סער: חברת הכנסת יחימוביץ, מתי זה התחיל?

גדעון סער: את יכולה לשים את האצבע?

שלי יחימוביץ': כן, אני יכולה לשים את האצבע, מכיוון שעסקתי בתופעה גם כעיתונאית.

שלי יחימוביץ': כאן באמת מגיע האלמנט האישי של סגירת מעגל, וסליחה על הקלישאה.

שלי יחימוביץ': טיפלתי בנושא הזה כבר לפני עשר שנים כעיתונאית בתוכנית הרדיו "הכול דיבורים".

שלי יחימוביץ': ראיינתי בעיוות קול קופאיות שבפעם הראשונה התבקשו לעמוד, ועקבתי אחרי התופעה הזאת, אחר כך גם בעבודתי בטלוויזיה, והיה קמפיין ציבורי ואנשים הזדעזעו ומאומה לא עזר.

שלי יחימוביץ': אני אומרת שהחוק הזה חיוני ואני גאה בו, אבל חבל שאנחנו נאלצים לחוקק אותו, מכיוון שבאמת יש כאן אלמנט כל כך בסיסי של חוסר הגינות ותופעה שפשטה כאש בשדה קוצים והפכה לנורמה, עד שכמו שאמרתי כבר, הפסקנו להתבייש ולחוש מבוכה כשראינו את הנשים האלה משרתות אותנו בעמידה.

שלי יחימוביץ': שואלים אותי לפעמים אם לא היתה לי - - -

גדעון סער: את יכולה לומר מתי זה התחיל?

שלי יחימוביץ': לפני כעשור אחד בדיוק.

שלי יחימוביץ': לפעמים שואלים אותי: האם לא הועלת יותר בתקשורת מאשר בפוליטיקה?

שלי יחימוביץ': על כך אני משיבה מייד: לא, אבל זו הדוגמה הקלאסית.

שלי יחימוביץ': שנים של קמפיינים ציבוריים והפגנות וניסיונות החרמה של ה"סופר-פארם" וראיונות וגילויי דעת, ושום דבר לא עזר.

שלי יחימוביץ': והנה, כאן יש לנו הזכות הגדולה שהוענקה לנו לעשות טוב לאנשים אחרים ולחלץ אותם מעוולה שנעשית להם.

ראובן ריבלין: ושימותו הקנאים, אבל עכשיו את לא פחות בתקשורת.

גדעון סער: אבל העניין הוא שלא בטוח שזה דבר קולקטיבי, שאתה יכול לומר את זה כהנחה - - -

ראובן ריבלין: אמרתי אישית ונקודתית.

גדעון סער: אישית ונקודתית זה נכון.

שלי יחימוביץ': בשעתו אמר לי מנכ"ל ה"סופר-פארם", ליאור רייטבלט, שהוא מעמיד את הזבניות כיוון שהוא רוצה לתת כבוד ללקוחות המבקשים שירות בגובה העיניים.

שלי יחימוביץ': כך מוענק להם, ללקוחות, הכבוד.

שלי יחימוביץ': ואילו אני אומרת: כשאני באה ורואה אשה קשת-יום, גם מרוויחה פרוטות, עומדת על רגליה כדי לשרת אותי, אני לא מרגישה שרוחשים לי כבוד, אני מרגישה מושפלת.

שלי יחימוביץ': אני חשה את השפלתה.

שלי יחימוביץ': וזה עוד אחד מעיוותי המושגים והאלהת המושג "צרכנות".

שלי יחימוביץ': הכול למען הצרכן, הכול כדי שהצרכן ירגיש טוב.

שלי יחימוביץ': לא משנה שאותו צרכן, בעולמו האחר, היותר אינטנסיבי, הוא גם עובד שזכויותיו נלקחות ממנו.

שלי יחימוביץ': אבל כיוון שהצרכנות הפכה לאיזה ערך עליון, שעליו נאבקים והוא החשוב ביותר, כמו, אגב, בשביתה ברשות שדות התעופה כשסבלים ומנקות קשי-יום גרמו קצת קשיים לנוסעים כדי להיאבק על מקום עבודה, על הזכות לנקות שירותים, על הזכות לסחוב מזוודות – גם אז הזעקה היתה צרכנית, למה אני צריך לחכות שעות למזוודה שלי.

שלי יחימוביץ': אני מבקשת להפוך את היוצרות ולשים את האדם העובד בראש סדר העדיפויות, ואת הצרכנות, שהיא חשובה כשלעצמה, במקום השני.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהחוק הזה הוא עוד צעד קטן בכיוון הזה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לסיים דווקא באנקדוטה מישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות שניהל חבר הכנסת שרוני, שם ניסתה אחת הנציגות של ארגוני המעסיקים – אני לא זוכרת בדיוק איזה ארגון זה היה, זה היה ארגון קטן כלשהו – בכל זאת לחזור הביתה עם הישג מישיבת הוועדה.

שלי יחימוביץ': יש סעיף בחוק שאומר, שאם הכיסא גבוה מדי יוצב הדום, כדי שהרגליים לא יתנדנדו באוויר, והיא התחננה על נפשה בוועדה שלפחות לא יהיה הדום, או שההדום יהיה רק אם העובדת מבקשת, שאנחנו יודעים מה המשמעות.

שלי יחימוביץ': אמר לה חבר הכנסת שרוני, ואני מתאפקת שלא לחקות אותו:

שלי יחימוביץ': אני מסכים שלא יהיה הדום, אם לקופאית יהיה כיסא כמו של מנהל.

שלי יחימוביץ': גם זה ממצה את רוח הדברים.

שלי יחימוביץ': תודה.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת יחימוביץ.

גדעון סער: אנחנו עוברים לדיון.

גדעון סער: חברת הכנסת מרינה סולודקין - אינה נוכחת.

גדעון סער: חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: אני רק רוצה להודות לחברי הכנסת המציעים, ואנחנו כמובן נתמוך בחוק.

אורי אריאל: תודה.

גדעון סער: תודה לאדוני.

גדעון סער: חבר הכנסת מאיר פרוש - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת יעקב מרגי - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת חנין הבטיח לתמצת בדקה וחצי.

גדעון סער: אם הוא הבטיח, הוא בטח גם יקיים.

דב חנין: בהחלט, אדוני, אני מתכוון לעמוד בהבטחתי לחבר הכנסת אריאל לקצר.

דב חנין: בכל זאת, כמה משפטים.

דב חנין: ראשית, ברכות ליוזמי החוק, וקודם כול לחברת הכנסת יחימוביץ.

דב חנין: חוק ראוי, חשוב, והתחלת טיפול בבעיה קשה ורצינית ורחבה של העסקה פוגענית, שקיימת אצלנו, למרבה הצער, במגוון צורות ובמגוון דרכים.

דב חנין: היום היה דיון בוועדת הכלכלה על תנאי העבודה של דיילים.

דב חנין: שמענו שם עוד דוגמאות לכל מיני סוגים של העסקה פוגענית.

דב חנין: אלה הם אכן דברים שפוגעים בכבוד האדם, בזכויותיו הבסיסיות.

דב חנין: הם פוגעים קשות ביכולת ובזכות לעבוד בצורה ראויה, בצורה תקינה, בצורה בטוחה לפעמים, בצורה שמכבדת את העובד ונותנת לו את המינימום שמגיע לו.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מקווה שאכן זו תהיה תחילתו של מעשה, ושאנחנו בקדנציה הנוכחית נצליח לחוקק חקיקה רחבה בתחום ההתמודדות עם ההעסקה הפוגענית לכל צורותיה הרעות והרבות.

דב חנין: אני מאחל שהחוק הזה כתחילת הדרך יגיע לסיומו המוצלח במהרה בימינו.

דב חנין: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

גדעון סער: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בצד הברכות והתמיכה בחוק יש לי שלוש הערות.

ג'מאל זחאלקה: האחת, אנחנו צריכים להיאבק בכל סוג של טוטליטריזם, כולל טוטליטריזם של הצרכנות ושל הצרכן, ויש דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, לפעמים צחקנו, התגלגלנו מצחוק על צ'רלי צ'פלין בסרט "זמנים מודרניים" - ומה שעושים לקופאיות דומה לתיאורו הנבואי כמעט של צ'רלי צ'פלין כבר בשנות ה-30 המוקדמות.

גדעון סער: אולי תתאר.

זבולון אורלב: יותר חשוב שהוא ידגים.

ג'מאל זחאלקה: אין לי השפה הפואטית שיש לחבר הכנסת אורלב, ושפתי דלה מלתאר את הגאוניות של צ'פלין בסרט "זמנים מודרניים", אחד הסרטים החשובים ביותר, המהממים והמרשימים ביותר, וגם החברתיים והאנושיים ביותר, כלומר הפיכת האדם לבורג במכונת הייצור.

אורי אריאל: היושב-ראש, יכול להיות שתהיה פה הצגה?

גדעון סער: לסרט כבר לא נספיק היום.

ג'מאל זחאלקה: דבר שלישי, אני קורא למעבידים, ואני חושב שצריכה לצאת קריאה מהכנסת, לא לאלץ אותנו לחוקק חוקים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נאלצים - כמו החוק הקודם והחוק הזה.

דב חנין: טוב שנחוקק חוקים.

ג'מאל זחאלקה: טוב שנחוקק חוקים, אבל אלה דברים שלא צריכים חוקים, זה צריך להיות דבר מוטמע בחברה.

ג'מאל זחאלקה: הם מאלצים אותנו לחוקק חוקים, ואחר כך נקבע עוד חוק שיקבע שהמעביד לא יגיד לעובד שלו להשתמש במלים אלה ואלה, כי אני חושב שהם מאלצים אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא מכאן – ואני חושב שאני מבטא את הרגשות של חברי כנסת רבים ושל חלק גדול מהציבור – אנחנו לא צריכים לחוקק חוק על כל פרט ופרט.

ג'מאל זחאלקה: אלה דברים שצריכים להיפתר במסגרת העבודה, בלי שניאלץ לחוקק חוקים כאלה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שחלק מהדברים צריכים להיות תקנות של משרד העבודה והרווחה, ושייאכפו.

ג'מאל זחאלקה: לא רק שנחוקק חוקים, אנחנו צריכים לדאוג לזה שהחוק ייאכף במלוא חומרתו, כך שילמדו שצריך לכבד חוק וכבוד אדם וחוקי עבודה במיוחד.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גדעון סער: חברת הכנסת נאדיה חילו - אינה נוכחת.

גדעון סער: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

גדעון סער: אחריך - אחרון הדוברים, חבר הכנסת זבולון אורלב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שר האוצר נתניהו אמר בזמנו, שהוא מתכוון במסגרת - - -

גדעון סער: אתה מתכוון שר האוצר לשעבר.

זבולון אורלב: זה כבר תואר קבוע.

נסים זאב: כן, שר האוצר לשעבר אמר "מחשב לכל תלמיד", ועכשיו החוק אומר "כיסא לכל עובד".

נסים זאב: אני רק מתפלא שבהצעת החוק לא הוגדר מה גובה הכיסא, כמה רגליים יהיו לו, שלוש או ארבע, מה רוחב הכיסא, איזה סוג של משענת, ומה קורה אם במקום כיסא יהיה כיסא נוח, ואולי ספה נוחה יותר.

נסים זאב: ומה קורה אם האשה היא בהיריון או לא בהיריון, אם מדובר בקשיש או בזקן.

שלי יחימוביץ': הערותיך יפות ונכונות.

נסים זאב: אז אני מבקש שכל זה ייכתב לא בתקנון, בחוק.

נסים זאב: חשוב מאוד.

נסים זאב: ואם אדם נמוך, מה גובה הכיסא שצריכים לייעד לו; ואם אדם גבוה יותר, מה גובה הכיסא.

ג'מאל זחאלקה: אני לא קורא לצופים לצפות בסרטי קולנוע כמו "זמנים מודרניים", אפשר לצפות במה שאומר חבר הכנסת זאב.

ג'מאל זחאלקה: זה מספיק טוב.

נסים זאב: נכון, אדוני.

נסים זאב: אני רק מבקש ממך שעל כרטיס כניסה תשלם מראש, אם אתה מביט בי כשחקן קולנוע פה.

אורי אריאל: ואם קונים כרטיס זוגי?

נסים זאב: אני לא מוכר כרטיסים, סליחה.

נסים זאב: אני אומר לכם את האמת, לא חשבתי לדבר בחוק הזה כל כך.

נסים זאב: אבל זה כל כך עצבן אותי לשמוע שחברת הכנסת שלי יחימוביץ תרגמה את כל העניין הזה כאילו העובד נהפך להיות חומר גלם, כמו איזו פרה או חמור שלקחו אותו לרתום אותו לעבודה, ועכשיו החמור כבר לא יהיה חמור, הפרה היא כבר לא פרה, כבר לא מדובר פה בחומר גלם אלא בחומר אנושי.

נסים זאב: את יודעת, אפשר להביא הצעת חוק, מה מעביד יכול לדרוש מעובד, כמה קילו הוא יכול להרים.

נסים זאב: למשל, קרטון של ירקות ששוקל 20 קילו, והעובד לא יכול להרים 20 קילו אלא רק 15 קילו.

נסים זאב: בוא נביא הצעת חוק, יותר מ-10 קילו או 15 קילו אי-אפשר להרים, מעביד לא יחייב עובד.

נסים זאב: אגב, אנחנו יודעים על מה מדובר, על סופרמרקטים.

נסים זאב: יש מקום בכלל לשים כיסאות?

נסים זאב: זה לא מתוך מגמה, מתוך רוע לב, מתוך אי-התחשבות של מעביד בעובד.

נסים זאב: אני לא אוהב שכל דבר מתורגם לרוע לב, ועכשיו מבטלים את הגזירות הרעות מעל עם ישראל, מעל העובדים.

נסים זאב: לא צריך לראות את זה כך.

נסים זאב: נכון, צריך להיטיב עם העובדים.

נסים זאב: אני בעד החוק הזה, אבל לא לתרגם את זה כפי שזה נשמע פה, איום ונורא.

זהבה גלאון: אתה בעד החוק?

נסים זאב: אני בעד החוק, ואני בעד שהכיסא יהיה כמה שיותר נוח, וכמה שיותר משובח, וכמה שיותר מרופד, אגב.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת נסים זאב.

שלי יחימוביץ': אגב, הצעה בקשר למשקל היא הצעה מצוינת, ואני חושבת שזו תהיה ההצעה הבאה שלנו.

גדעון סער: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כפי שנאמר בפתיחה, הצעת החוק הזאת היא שילוב של שתי הצעות חוק פרטיות: הראשונה, של קבוצת חברי כנסת בראשותה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ ועמה חברי הכנסת מרינה סולודקין וגדעון סער, הצעת החוק הפרטית השנייה היא ביוזמתי, והן מאוחדות כאן להצעה אחת לקריאה ראשונה, וכך גם יהיה בקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר משהו לחבר הכנסת זאב.

זבולון אורלב: אני בהחלט מסכים שלא כל חוק הגנה על עובדים בא כתוצאה מכך שהגענו למסקנה שיש אנשים רעי לב, רשעים, שחורשים בלילה מזימות כנגד העובדים.

זבולון אורלב: הבעיה היא יותר סדרי העדיפויות והמחשבה של המעסיקים.

זבולון אורלב: אם המעסיק לא רואה את העובד, לא סופר את העובד ורואה רק את צורכי הרווחים שלו, שוקל בכל דבר מה יכול להגדיל יותר את הרווחים - זה לעתים נעשה על חשבון בריאותו של העובד, רווחתו של העובד, נוחיותו של העובד.

זבולון אורלב: זה אחד מהחוקים שהם בבחינת דוגמה.

זבולון אורלב: אגב, בשיחות שקיימו אתי ראשי הרשתות, כמו ודאי עם חברת הכנסת יחימוביץ - - -

שלי יחימוביץ': אלי הם לא באו.

זבולון אורלב: אלי בא אחד מהם, שהזכרת את שמו כאן מעל הבמה - אף אחד לא ניסה לפנות אלי ולומר שזה חוק לא נכון, שזה חוק שפוגע בו.

זבולון אורלב: אף אחד לא העז לומר זאת, כיוון שהשכל הישר של כל אדם מלמד, שזו כמעט תביעה בלתי אנושית לבקש מאדם לעמוד עשר שעות - הקופאיות בדרך כלל גם עובדות שעות נוספות - לעבוד בעמידה עשר שעות.

זבולון אורלב: חברים, בואו ננסה אנחנו לעמוד.

זבולון אורלב: זה דבר בלתי אפשרי.

זבולון אורלב: לכן, החוק עונה על צורך אמיתי.

זבולון אורלב: אגב, זה לא רק במרכולים למיניהם.

זבולון אורלב: יש עוד מערכת שלמה שזה יעזור לה.

זבולון אורלב: הדבר לפני האחרון שאני רוצה לומר הוא שהחוק שמונח לפניכם הוסכם בוועדה, ועדיין צריכים לחדד יותר כמה דברים ולהשלים אותם.

זבולון אורלב: הנושא של החזקות.

זבולון אורלב: החוק לא אומר באופן ישיר: כל עובדת רשאית שיהיה לה כיסא.

זבולון אורלב: הוא לא אומר את זה באופן חיובי, אלא מנוסח באופן כזה שזה ניתן להבנה.

זבולון אורלב: לכן, התלבטנו הרבה.

זבולון אורלב: הואיל ולא רצינו לעכב את החוק, אמרנו: בואו נגיע להסכמה על הקריאה הראשונה, ואת יתרת העבודה נעשה לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

זבולון אורלב: חלק מהעניין הוא בשאלת האכיפה.

זבולון אורלב: יש לנו המון חוקי הגנה על עובדים.

זבולון אורלב: רובם לא מקוימים, החל מחוק שכר המינימום ועד חוקים אחרים, ואין פוצה פה ומצפצף והעובדים סובלים.

זבולון אורלב: לכן, חלק מהלקחים של החוק הם אי-יכולת אכיפה.

זבולון אורלב: בחוק הזה יש חידושים מאוד מאוד מעניינים.

זבולון אורלב: אחד הוא שאפשר לפסוק פיצויים בלי להוכיח נזק, שזה דבר מאוד מאוד חשוב, כי אחרת אף אחד לא יכול לתבוע.

זבולון אורלב: הדבר השני הוא, שמי שיכול לתבוע זה כל ארגון שעוסק בזכויות עבודה, אם העובד מסכים לזה.

זבולון אורלב: זאת אחת הפעמים הראשונות שלא מדובר רק על ארגונים יציגים, אלא על ארגון שעוסק בזכויות עובד, וזאת באמת פריצת דרך גדולה מאוד.

זבולון אורלב: הדבר הכי חשוב הוא, שאי-אפשר להסתתר מאחורי קבלני כוח-האדם ולהגיד שאתה לא אחראי לעובד אלא הקבלן.

זבולון אורלב: החוק אומר, שמי שמעסיק בפועל הוא זה שנושא באחריות.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שיש כאן צעד קדימה.

זבולון אורלב: ודאי לקריאה השנייה והשלישית נבוא אליכם עם דברים יותר מוגמרים, ואני מציע לחברים לתמוך בהצעת החוק.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

גדעון סער: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

גדעון סער: 13 הצביעו בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהצעת חוק הזכות לעבודה בישיבה, התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

גדעון סער: למען הפרוטוקול אני מציין, שבעת שישבתי כאן השם שהופיע על המסך היה עדיין שמו של היושב-ראש הקודם, חבר הכנסת אהרונוביץ, אבל בכל זאת אני ניהלתי את הדיון הזה ואני הצבעתי.

גדעון סער: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

גדעון סער: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ח' בכסלו התשס"ז, 29 בנובמבר 2006, בשעה 11:00.

גדעון סער: ישיבה זו נעולה.