ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-וארבע של הכנסת השבע-עשרה, 2006-12-19 00:00

דליה איציק: בוקר טוב וחג אורים שמח.

דליה איציק: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, כ"ח בכסלו, 19 בדצמבר 2006.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, תשומת לבכם לשינויים בסדר-היום.

דליה איציק: הנושא הראשון בסדר-היום הוא הצעות חוק לדיון מוקדם.

דליה איציק: ההצעה הראשונה היא הצעת חוק של חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים) (מעצר בגין עבירה של החזקת סכין שלא כדין), התשס"ז-2006.

דליה איציק: חבר הכנסת אהרונוביץ, יש לך עשר דקות.

דליה איציק: הוא דווקא כאן.

דליה איציק: ככה זה כשאתה סגן-יושב-ראש הכנסת - יש אחריות.

דליה איציק: אדוני השר בן-יזרי, שלא תדע צער יותר.

דליה איציק: התשובה וההצבעה על הצעה זו יהיו במועד אחר.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות מרבים לדבר בתקשורת, בבתי-המשפט וכאן מעל במת הכנסת על האלימות המתפשטת בחברה, בחברה בכלל, וכנגזרת מכך על תופעות הסכינאות בפרט.

יצחק אהרונוביץ': כבוד השופט בדימוס מישאל חשין, בשפתו המיוחדת, כינה זאת "תת-תרבות הסכין".

יצחק אהרונוביץ': בהחלטה בעניינו של איליה מיכאלי הוא כתב, ואני מצטט מתוך ההחלטה: "יש שמכנים דרך זו תרבות הסכין, ואילו אני אכנה אותה תת-תרבות הסכין, שלא ידעתי כיצד ניתן לזווג תרבות עם סכין.

יצחק אהרונוביץ': נודע לנו כי תת-תרבות הסכין החלה לפשות במקומותינו בשנים האחרונות, ומספר האירועים בהם משמשת הסכין לפתרון חילוקי דעות, כביכול, מתרבה והולך.

יצחק אהרונוביץ': דומה תופעה זו בעיני לחיידק שצנח אל כדור הארץ ממקומות רחוקים בחלל.

יצחק אהרונוביץ': בני-אדם שעל פני כדור הארץ אין בגופם חיסון טבעי כנגד אותו חיידק, והמגפה פושה בחברה" - מתפשטת ומתפשטת.

יצחק אהרונוביץ': עד כאן ציטוט מדברי השופט העליון מישאל חשין.

יצחק אהרונוביץ': דברים אלה, שנכתבו לפני למעלה מעשור, נכונים, וביתר שאת, גם היום, כאשר הדרך הנפוצה בחברה הישראלית לפתרון סכסוכים היא באמצעות נשק קר.

יצחק אהרונוביץ': על עניינים של מה בכך נשלפת סכין וננעצת בגוף הזולת.

יצחק אהרונוביץ': בבתי-הספר, במועדונים וברחובות הסכינים הפכו דבר שבשגרה.

יצחק אהרונוביץ': בני-נוער וצעירים יוצאים מביתם כאשר בכיס אחד יש מכשיר סלולרי ובכיס השני - הסכין.

יצחק אהרונוביץ': הם מצוידים כמו ביציאה לקראת שדה קרב, וכבר נאמר כי האקדח המופיע במערכה הראשונה עתיד לירות במערכה השנייה.

יצחק אהרונוביץ': כולנו זוכרים את המקרה המזעזע של רצח אבינועם שושן בחוף הים בחיפה סתם בשל ריב בין כלבים.

יצחק אהרונוביץ': אני בטוח שהרוצח, כאשר יצא מביתו חמוש בסכין, לא חשב שהוא עתיד לרצוח אדם באמצעותה.

יצחק אהרונוביץ': אבל כך, לצערנו, הדברים מתרחשים.

יצחק אהרונוביץ': אנשים יוצאים מביתם עם סכין בטענה שהדבר הוא להגנה עצמית, ליתר ביטחון ולכל מקרה שלא יבוא, ומישהו מאתנו משלם על כך מחיר יקר.

יצחק אהרונוביץ': כולנו קוראים כותרות מזעזעות בעיתונים ומנסים לחשוב כיצד ניתן להילחם בתופעה, ולנו, המחוקקים, תפקיד חשוב בכך.

דליה איציק: אדוני, אתה יכול להרים את הפודיום, ויהיה לך יותר קל.

דליה איציק: ככה זה כשגבוהים כמוני.

יצחק אהרונוביץ': כיום חוק העונשין קובע בסעיף 186, במה שנוגע לרמת הענישה, כי מי שמחזיק סכין מחוץ לתחום ביתו או חצרו ולא הוכיח שהחזיקה כדין - דינו חמש שנות מאסר.

יצחק אהרונוביץ': אין ספק שמדובר בענישה ראויה.

יצחק אהרונוביץ': אני מדגיש כי מדובר במקרה שבו אדם נתפס מחזיק סכין שלא כדין ולא בהכרח במי שעשה שימוש בסכין.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, בתי-המשפט טרם הפנימו את החומרה הטמונה בהחזקת סכין, ופסקי-הדין עדיין מקלים ולא משקפים את המצב הרצוי.

יצחק אהרונוביץ': אך לא די בכך כדי להילחם בתופעת הסכינאות.

יצחק אהרונוביץ': אומנם מדובר בשלב הסופי והחשוב, שלב הענישה, אך עם תופעת הסכינאות צריך להתמודד עוד קודם.

יצחק אהרונוביץ': אני לא חושב שיש מישהו שחולק על כך שאדם שנתפס מחזיק אקדח או נשק חם אחר שלא כדין הוא מסוכן לציבור.

יצחק אהרונוביץ': הדבר קבוע היום בחוק, בחוק המעצרים, בסעיף 21.

יצחק אהרונוביץ': חוק המעצרים למעשה נותן את חזקת המסוכנות.

יצחק אהרונוביץ': כיום ניתן לעצור רק אם יש מסוכנות או חשש להימלטות, ומי שמחזיק סכין הוא אדם מסוכן, וכידוע - גם מי שמחזיק אקדח הוא אדם מסוכן.

יצחק אהרונוביץ': החוק מעביר את הנטל על הנאשם; על הנאשם - במקרה זה המחזיק בכלי - שנתפס מחזיק בנשק חם להפריך את החזקה.

יצחק אהרונוביץ': הוא צריך להפריך את החזקה ולהסביר מדוע הוא אינו מסוכן לציבור.

יצחק אהרונוביץ': בהצעה שאני מעלה אני מבקש לגזור גזירה שווה, שהרי אין הבדל בין אקדח לסכין - שניהם כלי, כלי נשק.

יצחק אהרונוביץ': בעשרות ובמאות מקרים בשנים האחרונות ננעצה סכין בגופם של אזרחים וגרמה לפציעתם ולעתים אף למותם.

יצחק אהרונוביץ': חשוב להסביר - מטרת הצעת החוק היא להגן על הציבור מפני המסוכנות הנשקפת מצדו של הנושא סכין שלא כדין.

יצחק אהרונוביץ': זו לא חוכמה לעצור עד תום ההליכים רק את מי שכבר עשה שימוש בסכין.

יצחק אהרונוביץ': צריך להקדים תרופה למכה, ולא לאחר שכבר ננעצה הסכין בגופו של אדם.

יצחק אהרונוביץ': אין סובלנות כלפי אלימות וכלפי סכינאות.

יצחק אהרונוביץ': הערך העליון הוא שלום הציבור והחזרת תחושת הביטחון לכולנו.

יצחק אהרונוביץ': מובן שעל-פי הצעת החוק עדיין יש שיקול הדעת לרשויות אכיפת החוק.

יצחק אהרונוביץ': זה תלוי מאוד בנסיבות עצמן, כמה אירועים היו, כמה מקרים, האם האיש מסוכן לציבור.

יצחק אהרונוביץ': עדיין יש שיקול הדעת לרשויות אכיפת החוק, החל במשטרה וכלה בבתי-המשפט, וברור כי לא בכל מקרה שבו נתפס אדם שהוא ככלל אדם נורמטיבי, סופו להיעצר עד תום ההליכים.

יצחק אהרונוביץ': זה ברור לכולנו.

יצחק אהרונוביץ': הדבר תלוי בעברו הפלילי, בשאלה אם יש אלימות בעברו, אם נתפס בעבר מחזיק בסכין או בנשק אחר, אם נעשה שימוש בסכין, או שהיה איום להשתמש, וכיוצא באלה שיקולים.

יצחק אהרונוביץ': כלומר, אנחנו מאפשרים את שיקול הדעת לכל מערכת אכיפת החוק ולא גוזרים או אומרים מראש.

יצחק אהרונוביץ': בנוסף, ברור כי על-פי העקרונות החלים גם כיום על חוק המעצרים, אם אפשר לאיין את המסוכנות בדרך של חלופת מעצר, יש להעדיף זאת כמובן.

יצחק אהרונוביץ': יושבת-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני קורא לכם מעל במה זו: זהו צו השעה.

יצחק אהרונוביץ': אנו נתונים למספיק איומים וסכנות מגורמים עוינים לנו מבחוץ.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לעשות הכול על מנת למגר איומים וסכנות מתוכנו.

יצחק אהרונוביץ': כולנו רוצים לחיות בישראל היפה והבטוחה, אז בואו נחזיר את הביטחון לרחובות, לכולנו, וטובה שעה אחת קודם.

יצחק אהרונוביץ': מלה אחת בנימה אישית.

יצחק אהרונוביץ': אני לא הבנתי.

יצחק אהרונוביץ': רק ביום ראשון ישבה ועדת השרים לענייני חקיקה וביקשו לדחות את ההצעה.

יצחק אהרונוביץ': כנראה - אני יוצא מנקודת הנחה שהם לא הבינו את ההצעה, וגם ביקשתי לראות את הנימוקים, ולא קיבלתי.

יצחק אהרונוביץ': ביקשתי גם לדעת מי השרים שהצביעו נגד - לא קיבלתי.

יצחק אהרונוביץ': אז איפה השקיפות?

יצחק אהרונוביץ': אני אומר לך, גברתי היושבת בראש, צריך לפרסם את הנימוקים למה לא.

יצחק אהרונוביץ': בכל החלטה של ועדת שרים.

יצחק אהרונוביץ': אני גם רוצה לדעת מי השרים שהתנגדו.

יצחק אהרונוביץ': אין שקיפות, אנחנו לא יודעים, זה לא מופיע, ולא בפעם הראשונה אני אומר פה דברים אלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני מזמינה אתכם, חבר הכנסת אביגדור יצחקי - אני מזמינה אתכם להקשיב טוב להערה של חבר הכנסת אהרונוביץ.

דליה איציק: אני חושבת שיש הרבה טעם בזה שוועדת שרים, כשהיא יושבת ופוסלת חוק - מותר לו לדעת למה היא פסלה, לראות את הנימוקים, ולשכנע.

דליה איציק: לא בבחינת "עקוב אחרי השרים", אלא שיהיה שיח ושיג ודיאלוג.

דליה איציק: אני שומעת על זה בפעם הראשונה.

דליה איציק: אדוני המזכיר, אשר על כן, אני מבקשת להוציא מכתב ממני ליושב-ראש ועדת השרים לחקיקה ולהודיע שאני מבקשת שיהיו בפני חברי הכנסת הנימוקים; אם חבר הכנסת מבקש - נא לתת לו את הכול, פתוח.

דליה איציק: יושב-ראש הנהלת הקואליציה - בבקשה, אדוני.

אביגדור יצחקי: אני רק מבקש להעיר - עוזר שר המשפטים יושב באופן קבוע בישיבות הנהלת הקואליציה ומסביר את עמדת ועדת השרים ולמה היא התנגדה.

אביגדור יצחקי: עם זאת, יש מנגנון - - - בוועדת השרים לחקיקה, ובמקרה הזה השר מטעם ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, הוא חבר בוועדת השרים לענייני חקיקה, ואני בטוח שחבר הכנסת אהרונוביץ - - -

דליה איציק: לא, אדוני, אין כאן עניין של קואליציה או אופוזיציה.

דליה איציק: כל מה שחבר כנסת מבקש זה לדעת מה הנימוקים.

דליה איציק: נניח שאתה שר השיכון ואני רוצה לנסות לשכנע אותך.

דליה איציק: אני הרי לא יודעת אם התנגדת או לא התנגדת.

דליה איציק: למה שאני לא אבוא אליך ואגיד לך: שמע, אדוני שר השיכון, לא התכוונתי לזה, התכוונתי לזה ולזה, ואתה תגיד לי: אבל אם תתקן את התיקון הזה אני אסכים.

דליה איציק: למשל.

אביגדור יצחקי: אני חושב שהדיון ראוי - - - לוועדת השרים יובאו הדברים כהווייתם, כי בזמן שמקדישים לכמויות כאלה של חוקים קשה מאוד באמת להבין את - - - עם זאת, אני מזכיר שבוועדת השרים לענייני חקיקה יש ייצוג לכל חברות הקואליציה - - -

דליה איציק: ומה עם חבר כנסת מהאופוזיציה?

דליה איציק: אני מדברת על כל חברי הכנסת, גם מהאופוזיציה.

אביגדור יצחקי: אני מדבר פה - - -

יצחק אהרונוביץ': לא, במקרה הזה אתה טועה, חבר הכנסת יצחקי, במקרה הזה השר לא היה, אבל זה לא רלוונטי.

יצחק אהרונוביץ': אפשר לנהל פרוטוקול ולעיין - אנחנו לא עושים את זה בחדרי חדרים.

אביגדור יצחקי: אין חובה.

אביגדור יצחקי: אין חובה לוועדת שרים לנהל פרוטוקול - - - חוק - - -

דליה איציק: אז יכול להיות שצריך לשנות את החוק - - -

אביגדור יצחקי: אפשר לשנות את החוק.

דליה איציק: כן.

דליה איציק: אני מזמינה אתכם, חברי הכנסת, וגם אותך.

דליה איציק: נא להחתים חברי כנסת מהאופוזיציה ומהקואליציה, ושזה לא יהיה שאלה של רצון טוב אלא שזה יהיה נוהל רוטיני וקבוע.

דליה איציק: אני גם חושבת שהשרים לא יתנגדו.

דליה איציק: אני הייתי שרה ואני לא חושבת שהיתה לי בעיה להגיד מה דעתי.

קולט אביטל: לפני שמגיע הנושא לוועדת השרים, מה שקורה הוא שמשרד המשפטים מכין תזכיר - - - לפעמים מישהו לוחש לנו לאוזן מה משרד המשפטים חושב.

קולט אביטל: אז אני צריכה להתנהל - - -

דליה איציק: יש לי הרבה כבוד למשרד המשפטים, אבל יש לי הרגשה, גברתי, שהבית הזה לא מבין כל כך את תפקידו.

דליה איציק: אני חושבת שמי שצריך לקבוע אם חקיקה עוברת זה לא משרד המשפטים.

דליה איציק: משרד המשפטים, די הרבה פעמים - אני ערה למה שאני אומרת ולמשפט החמור שאני אומרת - משרד המשפטים לא מעט פעמים מנהל את הבית הזה, ואם הבית הזה יום אחד יחליט שהוא מתעורר והוא מנהל את עצמו ולא מנהלים אותו, זה תלוי בכם.

דליה איציק: כל פעם שאני באה למשרד המשפטים בטענה אומרים לי: מה את רוצה?

דליה איציק: זה תלוי בכם.

דליה איציק: נורא פשוט.

קולט אביטל: אם גברתי היתה נותנת לי לסיים את המשפט – אני בסך הכול מסכימה אתך.

קולט אביטל: אני חושבת שזכותנו כחברי כנסת גם לראות את התזכיר וגם - - -

דליה איציק: לא, אבל אני גם לא רוצה שמישהו יהיה כאן תלוי ברצונו הטוב.

דליה איציק: אני חושבת שזו הערה מאוד מאוד חשובה, ולכן אני גם מתעכבת עליה.

דליה איציק: אני מציעה לכם - חבר הכנסת סטס, זה נוגע גם לכם - אני מציעה שחברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה - נמצא פה את יושב-ראש הנהלת הקואליציה - יתאגדו.

דליה איציק: אנחנו לא נגד השרים, אנחנו בעד השרים.

דליה איציק: אני מאחלת לכולכם להיות שרים, גם אני הייתי במקום הזה, אני גם בטוחה שהשרים יסכימו בשמחה לעשות את זה.

דליה איציק: לא יכול להיות שחבר הכנסת לא יוכל לקבל פרוטוקול כזה.

דליה איציק: זה לא נראה לי סביר.

דליה איציק: היום אפילו מדברים על שופטים בבית-המשפט העליון - שיהיה פרוטוקול.

דליה איציק: מה זה?

יצחק אהרונוביץ': נכון, צודקת.

יצחק אהרונוביץ': אני, באמת, בדברי הסיום, אני קודם כול מודה לך, גברתי היושבת בראש, על הדברים, על התמיכה, כי לי, חבר הכנסת, חסר בדיוק מה היו הנימוקים.

יצחק אהרונוביץ': לי זה חסר, והפרוטוקול צריך להיות שקוף.

יצחק אהרונוביץ': אגיד מעבר לזה – אני הייתי מצפה שיזמינו את חבר הכנסת שמציע את הצעת החוק, שיבוא ויופיע בפני הוועדה, במקרים שהם לא משתכנעים.

יצחק אהרונוביץ': אם יש שכנוע – אין בעיה.

יצחק אהרונוביץ': אני, בכל מקרה, מבחינתי, אגיש את הערר ואערער על ההחלטה.

דליה איציק: אני מציעה שתרים את הכפפה ואנחנו - - -

יצחק אהרונוביץ': ונשנה גם את החוק, אם צריך.

יצחק אהרונוביץ': תודה לך, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, כמו שאמרתי – תשובה והצבעה במועד אחר.

דליה איציק: [הצעת חוק פ/1559/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה אחרת: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון - גיל יציאה לקצבה), של חברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: אנא, גברתי.

דליה איציק: אני רוצה לשלוח ברכות לתושבי רמת-גן, לילדי רמת-גן.

דליה איציק: חג שמח לכם, שכונת חרוזים.

דליה איציק: חג שמח לכם.

דליה איציק: ברוכים הבאים לבית שלכם.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

קולט אביטל: תודה, גברתי היושבת-ראש.

קולט אביטל: גם אני מנמקת היום את הצעת החוק שלי, וגם לי לא היה ידוע באיזה נימוק ומדוע דחה קודם כול משרד המשפטים, ולאחר מכן דחתה ועדת השרים לענייני חקיקה את הצעת החוק שלי, שבאה לקבוע ששופט בבית-המשפט העליון, תינתן לו האפשרות לפרוש בגיל 75 במקום בגיל 70.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיד את הדברים האלה גם בקשר לעובדה שהבית הזה בשבועות האחרונים, ובוודאי בשבוע האחרון, סוער ומאוד אנטי בית-המשפט העליון.

קולט אביטל: אני מצדדת במוסד הזה ובצדקת קביעותיו; ומתוך הערכה לשופטים שהגיעו למעמד הרם הזה, לכושרם, ליכולתם, לניסיון שהם צברו, אני חושבת שאל לה למדינה לוותר על הנכס הזה.

קולט אביטל: אני יודעת שבמשך השנים נקבע גיל הפרישה בהסכמים עם ההסתדרות, ורק בשירות המדינה ובמגזרים מסוימים נקבעה בחוק חובת הפרישה.

קולט אביטל: ברור לי לחלוטין שגיל הפרישה נקבע גם על מנת לתת זכות או זכאות לפנסיה ולקצבת זיקנה וגם כדי לאפשר לאנשים צעירים להיכנס לשוק העבודה.

קולט אביטל: לכולנו ידוע שגיל הפרישה בארץ נדחה בתיקון חוק לפני שנתיים – לגברים לגיל 67, לנשים לגיל 62.

קולט אביטל: בסך הכול, אני חושבת שחברי חברי הכנסת ראו שעיתון "הארץ" התחיל לפרסם שורת מאמרים על הנזק שגורם גיל הפרישה המוקדם גם לאנשים עצמם, גם למשק הישראלי.

קולט אביטל: בשבוע שעבר הופיע מאמר מעניין, שהכותרת שלו היא: "חיים ובריאים יותר, אז למה לפרוש בגיל 67?" זה מחקר שנעשה על הנזק שהפרישה הזאת מביאה גם לחברה וגם לאנשים עצמם: נזק בריאותי, נזק פסיכולוגי, נזק נפשי.

קולט אביטל: אני לא באה לטעון על הזכות של שופט לעבוד יותר מאנשים אחרים; אני באה לקבוע שהחברה כולה בעצם מפסידה מזה ששופט שהגיע לרמת ניסיון, לכישורים וליכולות, כפי שהגיע למשל כבוד השופט חשין, שפרש לא מכבר, או כבוד השופט ברק – נראה לי שכולנו כחברה מפסידים אם אנחנו לא נותנים אפשרות לשופטים האלה להמשיך לכהן בבית-המשפט העליון.

קולט אביטל: אני יודעת שהיו ויכוחים סביב הסוגיה הזאת, והיא עלתה בזמנה ונדחתה על-ידי הכנסת, וכבוד השופט ברק עצמו לא רצה שחוק כזה יחוקק כאשר הוא עדיין מכהן, כדי שלא יחשבו שהחוק נחקק כדי לאפשר לו להמשיך ולכהן.

קולט אביטל: אבל מאחר שהאיש פרש, ובשנה האחרונה, לפחות, נפרדנו משני שופטים מאוד ראויים, אני רוצה לבקש מהממשלה לחשוב מחדש.

קולט אביטל: אני לא מדברת על חובה, אני מדברת על זכות להאריך את כהונתו של שופט בבית-המשפט העליון בכמה שנים נוספות, כדי שכולנו נוכל להפיק תועלת.

קולט אביטל: בכלל, קיימים מקצועות שבהם הגיל לא צריך להיות מגבלה, והוא רק משפר את הידע, את היכולות ואת הניסיון.

קולט אביטל: אני מקווה, גברתי היושבת-ראש, שהממשלה תוכל לחשוב מחדש.

קולט אביטל: הייתי רוצה, כאמור, לקבל את הנימוקים מדוע הדבר הזה בלתי אפשרי, אבל אני מתכוונת לערער ולהמשיך לנסות, לטובת כולנו, להביא להארכת כהונת השופטים.

קולט אביטל: תודה.

דליה איציק: כל השופטים, גברתי?

קולט אביטל: רק בבית-המשפט העליון.

דליה איציק: גברתי, כמו שאת יודעת, תשובה והצבעה במועד אחר.

דליה איציק: [הצעת חוק פ/697/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: יעלה ויבוא חבר הכנסת גלעד ארדן.

דליה איציק: יש לו הצעה דומה, רק הוא מציע כי שופטים בכלל בתי-המשפט – נכון, חבר הכנסת ארדן?

דליה איציק: - בגיל 72 - - -

גדעון סער: למה רק עד גיל 72, למה לא עד גיל 92?

גלעד ארדן: אנחנו מוכנים לשקול גם זאת, חבר הכנסת סער.

גלעד ארדן: כיוון שאתה מכיר את מערכת המשפט הרבה יותר טוב מאתנו, אז אולי תהיה לך הצעה לשפר את הצעת החוק הזאת, ואנחנו בהחלט נשקול אותה.

דליה איציק: חבר הכנסת סער הוא בניגוד אינטרסים, והיה כדאי שהוא יגיד את זה כאן, כי מישהו לחש לי שהוא מאוד רוצה להיות פעם שופט, אז הוא כבר דואג לעצמו.

גדעון סער: אין לי שאיפה כזאת.

גלעד ארדן: נדמה לי שהוא מקדם הצעת חוק של עשר שנים צינון מהכנסת לבית-המשפט.

גלעד ארדן: גם אין לו מזג שיפוטי, אני מעיד עליו מהיכרות אישית - - -

דליה איציק: נמצאים פה תלמידים מכסייפה בנגב.

דליה איציק: ברוכים הבאים.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלי אכן דומה בעיקרה להצעת החוק של חברת הכנסת קולט אביטל וחבר הכנסת הרב מלכיאור, אם כי היא אכן שונה בהיקף התחולה שלה.

גלעד ארדן: אני מסכים להסברים של חברת הכנסת קולט אביטל, שאין שום סיבה שלאחר שנצבר ניסיון וידע רב אצל אותו שופט, ובעיקר לאחר שתוחלת החיים, ברוך השם, עולה, ובתוכנית להבראת כלכלת ישראל שעברה בקדנציה הקודמת גם העלינו את גיל הפרישה לכל העובדים במשק בשנתיים, אין שום סיבה ומניעה שנחשוב – ואני לא מקובע דווקא על שנתיים או על חמש שנים, אני לא חושב שצריך להפריז כמו שהציע חבר הכנסת סער, אף שיש לנו היום אנשים בכירים, אפילו משנה לראש ממשלה, שיאריך ימים, שהוא לא רחוק מהגיל שציין חבר הכנסת סער, והוא עושה את מלאכתו נאמנה.

גלעד ארדן: אני לא מסכים עם השקפותיו, אבל אין ספק שהוא עובד מבוקר ועד ליל.

גלעד ארדן: אותו דבר צריך לחול על שופטים במערכת המשפט, ואין שום סיבה שלא נדרוש מהם לתרום מניסיונם עוד שנתיים לטובת הציבור הישראלי.

גלעד ארדן: זה אומנם לא מופיע בהצעת החוק שלי, אבל אם ההצעה הזאת תעבור - ההתייחסות שלי לשופטי בית-המשפט העליון היא בדיוק הפוכה, ידידי חבר הכנסת סער, מתפיסתה של חברת הכנסת אביטל.

גלעד ארדן: כי אומרת חברת הכנסת אביטל, שהיא רוצה רק בעליון להעלות את הגיל ל-75, ואני סבור בדיוק להיפך: כיוון שבית-המשפט העליון החליט לעסוק לא רק בנושאים משפטיים, אלא גם בנושאים שהשקפת העולם של השופטים לגביהם משפיעה על הפסיקה, כמו הנושאים של חוק האזרחות, תוואי הגדר ועוד כהנה וכהנה, אני סבור שדווקא צריך להחריג את שופטי בית-המשפט העליון, וכדי לעודד שם את הפלורליזם המחשבתי, רק במקרה של שופט בית-משפט העליון, עדיין נשאיר את גיל הפרישה על 70.

גלעד ארדן: זאת הצעתי, ואני מקווה שהממשלה תעשה חשיבה מחודשת ותקבל את עמדתנו.

גדעון סער: נציע גם לך לעשות חשיבה מחודשת.

גלעד ארדן: גם אני אעשה חשיבה מחודשת, חבר הכנסת סער.

גלעד ארדן: אני מודה לך.

גלעד ארדן: תודה, גברתי.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על הלוחמים בטרור מפני תביעות בחו"ל, של חבר הכנסת יובל שטייניץ.

דליה איציק: יש עמדת ממשלה, חבר הכנסת גלעד ארדן?

גלעד ארדן: אני הצמדתי.

גלעד ארדן: יש עמדת ממשלה של התנגדות.

דליה איציק: אני מבינה.

דליה איציק: חבר הכנסת, קודם היתה הערה של חבר הכנסת אהרונוביץ.

דליה איציק: היות שחבר הכנסת סער היה גם מזכיר הממשלה, זאת אולי הזדמנות לנהל את השיח הזה כמה דקות.

דליה איציק: חבר הכנסת אהרונוביץ, לדעתי, טוען בצדק.

דליה איציק: הוא אומר, מותר לי לדעת מה היו הנימוקים של ועדת השרים ומדוע, אני רוצה שיח ושיג.

דליה איציק: נניח שאתה שר השיכון, וחבר הכנסת אהרונוביץ רוצה לשכנע אותך להצביע בעד החוק, או להגיד לך, שמע, אני לא התכוונתי לזה ולזה, או שאתה תאמר לו, אם יהיה תיקון כזה וכזה אני כן אצביע.

דליה איציק: במלים אחרות, הוא ביקש פרוטוקול של הישיבה ולא קיבל אותו.

דליה איציק: אין בכלל פרוטוקול של ישיבת ועדת השרים, ואין סיבה שחברי הכנסת לא יקבלו את העמדה של השרים בבחינת שיח ושיג.

דליה איציק: אני חושבת שצריך לעשות תיקון מאוד ברור כאן, ואני מבקשת ממך להרים את הכפפה, כי אתה היית במקומות הללו.

גדעון סער: הרעיון של גברתי הוא רעיון מצוין, אבל אני חושב אפילו להוסיף עוד נקודה שחשבתי עליה עם השנים כאן ובממשלה.

גדעון סער: לפי דעתי, כשוועדת שרים לחקיקה עוסקת בהצעות חוק פרטיות, להבדיל מהצעות חוק ממשלתיות, היא צריכה לאפשר לחבר הכנסת המציע, במסגרת זמן מוגבלת, להופיע בפניה ולהציג את ההצעה - - -

יצחק אהרונוביץ': זה מה שהצעתי.

דליה איציק: זה מה שהוא הציע.

גדעון סער: לפי דעתי, זה דבר שכל חברי הכנסת יכולים להתאחד סביבו, כי כמו בבית-משפט אתה דן במעמד צד אחד.

דליה איציק: מצוין.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, האם אתה תואיל בטובך להרים את הכפפה יחד עם חבר הכנסת אהרונוביץ?

דליה איציק: יהיו לך גם הקואליציה וגם חבר הכנסת ארדן, ואנחנו כולנו נוכל להביא קצת גאולה לבית.

דליה איציק: [הצעת חוק פ/1287/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על הלוחמים בטרור מפני תביעות בחו"ל, התשס"ו-2006.

דליה איציק: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לך על ההערות שהערת קודם.

יובל שטייניץ: אני חושב שהמאמץ שלך להפוך את הבית הזה לבית-מחוקקים אמיתי, לא בית-מחוקקים שכפוף למשרדי הממשלה אלא בית-מחוקקים שמקשיב למשרדי הממשלה אבל בסוף הוא הריבון והוא המחוקק, וזה סדר הדברים הנכון, הוא מאמץ חשוב מאין כמותו, לטובת הדמוקרטיה הישראלית.

יובל שטייניץ: כי יוצא לפעמים מצב שבית-המחוקקים, דה-פקטו, כפוף לפקידי הממשלה, וזה כמובן שיבוש של הדמוקרטיה, כפי שהיא באה לידי ביטוי בבחירות.

יובל שטייניץ: בנושא הזה, גברתי היושבת-ראש, ובדברים האחרים שאת עושה למען חיזוק סמכות הכנסת, כמו חובת הופעה בפני ועדות, אין לך אופוזיציה כאן.

יובל שטייניץ: כולנו קואליציה כאן מאחורייך, בלי הבדל דת, מין או מפלגה.

יובל שטייניץ: יישר כוח על זה.

יובל שטייניץ: עכשיו לענייננו - הצעת חוק הגנה על לוחמים בטרור מפני תביעות בחו"ל.

יובל שטייניץ: אני רוצה קודם כול להסביר את הצורך.

יובל שטייניץ: אנחנו שולחים את בנינו, את חיילי צה"ל ומפקדיו, את אנשי השב"כ והמוסד, את שוטרי משטרת ישראל, כדי להגן עלינו, על מדינתנו ועל כל אחד מאתנו באופן אישי.

יובל שטייניץ: אם נפלה טעות, או דבר יותר חמור מזה - עבירה, ולעבירה יש תמיד גם מרכיב של מודעות ושל זדון, במלחמה הקשה נגד הטרור, בידיו של מי מהם, מדינת ישראל יצרה מנגנונים משפטיים מהטובים והמתקדמים בעולם, שמאפשרים להביא כל אדם לדין בישראל, לחקירה משטרתית ולבירור משפטי.

יובל שטייניץ: מראש הממשלה ועד לאזרח הפשוט ביותר.

יובל שטייניץ: מהבחינה הזאת אין כמעט מדינה בעולם שהיא מתקדמת יותר.

יובל שטייניץ: מדינת ישראל הוכיחה דה-פקטו, לא רק דה-יורה, שחיילים וקצינים שעשו עבירות במהלך תפקידם, גם במהלך מלחמה או במלחמה בעצימות נמוכה מול הטרור - היו כלים לבירור משפטי, וחלקם גם הועמדו לדין.

יובל שטייניץ: עם זאת, אנחנו עדים בשנים האחרונות לתופעה קשה, שאזרחים ישראלים או גופים זרים מגישים תביעות משפטיות במדינות זרות, למשל באנגליה ובחלק ממדינות אירופה, נגד חיילי צה"ל וקציני צה"ל שממלאים את תפקידם, והגופים האלה עושים כן בחוסר יושר ובחוסר תום-לב.

יובל שטייניץ: אם אני אדבר כרגע רק על אזרחים ישראלים, אנחנו כולנו חלק מהדמוקרטיה ומהמדינה הזאת, ומי שרוצה לשנות את החוק, יכול לשנות את החוק, לפעול לשינוי החוק.

יובל שטייניץ: ומי שיש לו ביקורת על המשטרה ועל בתי-המשפט, ולמי מאתנו אין, יש דרך להביע אותה.

יובל שטייניץ: אבל כולנו מכבדים את ההליכים הדמוקרטיים וגם את ההליכים השיפוטיים ואת מערכת המשפט של המדינה הזאת.

יובל שטייניץ: דרך אגב, מערכת המשפט של מדינת ישראל, גם אם יש לי לפעמים ביקורת פה ושם, היא ממערכות המשפט המכובדות ביותר בעולם כולו.

יובל שטייניץ: יש הערצה עולמית לא רק לבית-המשפט העליון, בכלל, לשיטת המשפט הישראלית, לרמת השופטים בישראל, להגינות המשפט בישראל.

יובל שטייניץ: והנה באים אזרחים מקרבנו ובאופן נלוז - לדעתי יש כאן

יובל שטייניץ: גם פגיעה בדמוקרטיה הישראלית וגם מעשה נבלה - מגישים תביעות נגד חיילי צה"ל וקציני צה"ל או גופים אחרים, במדינות זרות, על מנת שייעצרו, שייחקרו, שיישפטו, שיוטרדו בעצם, באותן מדינות.

יובל שטייניץ: זה מעשה נבלה משתי בחינות: ראשית, אנחנו פוגעים בטובים ביותר, באלה ששומרים עלינו, באלה שמגינים עלינו; שנית, אנחנו פורמים את המסגרת הפנימית שעליה החלטנו, את החוקים, את מערכת המשפט ואת דרכי הבירור שעליהם החלטנו כאן, במסגרת הדמוקרטיה הישראלית, כדי לפגוע באותם אנשים שלא במסגרת המוסכם, המקובל והמוחלט פה באופן דמוקרטי.

יובל שטייניץ: לכן הצעת החוק שאני מגיש בפני הכנסת באה להצמיד תג של עבירה לאלה שמגישים תביעות משפטיות או מסייעים בהגשת תביעות משפטיות קנטרניות נגד קציני צה"ל ולוחמי צה"ל, השב"כ, המוסד והמשטרה, בעקבות מקרים שאירעו במהלך המלחמה בטרור.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, מטרת הצעת החוק היא לא למנוע בירור משפטי, אלא לקבוע שהבירור המשפטי ייעשה כאן, לפי כללי המשפט הישראלי, ולא במקום אחר, ומי שמנסה לעקוף את הדמוקרטיה הישראלית ואת מערכת המשפט שלה, ייענש.

יובל שטייניץ: בהצעה אני מציע להטיל שתי סנקציות.

יובל שטייניץ: האחת, אלה שמטרידים ומונעים, למשל מהרמטכ"ל לשעבר או מאלוף לשעבר, לבקר בבריטניה, שר הפנים יהיה רשאי לשלול את דרכונם למשך שנה, אם הם אזרחים ישראלים.

יובל שטייניץ: הסנקציה השנייה, אלה שיורשעו בעבירה הזאת יהיו נתונים לעונש של עד שלוש שנות מאסר או קנס, וזה כולל גם אזרחים זרים.

יובל שטייניץ: גם אזרח זר או ארגון זר באנגליה, בארצות-הברית או בבלגיה, יכול להגיש תלונה במשטרת ישראל.

יובל שטייניץ: הניסיון לקחת את זה לשם הוא לא ניסיון לבירור משפטי הוגן אלא ניסיון להטרדה, ניסיון לפגיעה אישית, שלא באמצעים משפטיים אלא רק באמצעים של חקירה וניצול פרצות בחוק הבין-לאומי.

יובל שטייניץ: למדינת ישראל מותר, ואפילו חובה עליה להגן על אזרחיה, קל וחומר על אלה הלוחמים בטרור.

יובל שטייניץ: ואם היא מאפשרת בירור משפטי מלא במדינת ישראל, זה גם עומד בכל אמת מידה מוסרית.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, שוחחתי אתמול עם שרת המשפטים הגברת ציפי לבני.

יובל שטייניץ: נאמר לי שבישיבת ועדת השרים היתה מצד אחד התנגדות לחוק כפי שהצעתי אותו, ומצד שני סימפתיה רבה מצד חברים בוועדה, ובעיקר מצד שרת המשפטים עצמה, לרעיון שחייבים להצמיד תג של עבירה, של עבריינות לאותם – אני לא רוצה לכנות בכינויים – אישים לא מוסריים ולא הגונים, שעוקפים את מערכת המשפט הישראלית ובעצם מענישים ללא משפט את הקצינים הבכירים בצה"ל שלא יכולים לנוע חופשי בעולם.

יובל שטייניץ: לכן הסכמתי להמתין.

יובל שטייניץ: ועדת השרים תדון בכך שוב, הבנתי משרת המשפטים, ביום ראשון הבא, ותציג בפני הצעות שמשאירות את הרעיון של תג של עבירה פלילית על המעשה, אבל משנות את הענישה.

יובל שטייניץ: זה מקובל עלי.

יובל שטייניץ: לכן אני אבקש – א.

יובל שטייניץ: את תמיכת החברים בכנסת, אם וכאשר זה יגיע, עם הסכמה או בלי הסכמה, ואני מקווה שעם הסכמה של הממשלה; ב.

יובל שטייניץ: שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

יובל שטייניץ: תודה.

יובל שטייניץ: [הצעת חוק פ/926/17; נספחות.

יובל שטייניץ: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק אחרת, של חברת הכנסה סופה לנדבר: הצעת חוק מתן שירות בשפה הרוסית - - - אתם מפריעים לי שם.

דליה איציק: הגענו לימים טובים.

דליה איציק: פעם, כשחברי כנסת היו מדברים לא היה אפשר לשמוע, כי היה רעש כללי.

דליה איציק: היום יש פה שקט ומקשיבים זה לזה, אז כששניים מדברים בשקט גם שומעים.

דליה איציק: אז זאת הבשורה הטובה.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר - בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, את יודעת, השקט באולם מפני שכולנו מבינים את העבר שלך, במקצועך את מורה לשעבר ואת רגילה לנימוס, לא רק בכיתה אלא גם כאן, במליאת הכנסת.

סופה לנדבר: רבותי, הגשתי את הצעת החוק יחד עם חברי הכנסת אלכס מילר, סטס מיסז'ניקוב, יורי שטרן וליה שמטוב - הצעת חוק שירותים בשפה הרוסית במשרדי הממשלה.

סופה לנדבר: בעצם, במשך שנים רבות, משנת 1990 הגיעו למדינת ישראל עם גלי העלייה כבר מיליון וחצי דוברי רוסית.

סופה לנדבר: מובן שנתקלנו - ואני אישית, כיושבת-ראש הפדרציה הישראלית לדוברי רוסית - בתלונות ובבעיות מהשטח.

סופה לנדבר: אנחנו מרגישים שבמשרדי הממשלה אין שירות שנותן מענה לאנשים שלא למדו את השפה, שלא הספיקו ללמוד את השפה לעומק ולא מבינים אותה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאותם דוברי רוסית, מיליון וחצי איש, וזה מספר משמעותי של אנשים במדינת ישראל, לא יבינו מה קורה.

סופה לנדבר: אני חושבת שמגיע להם שהם יבינו מה שקורה כאשר מטפלים בהם.

סופה לנדבר: אביא דוגמה: היום, כאשר ערוץ טלוויזיה פרטי רוצה לשווק את עצמו אצל העולים דוברי הרוסית, הוא יודע לעשות תרגום לרוסית.

סופה לנדבר: כאשר בבנקים רוצים לקלוט את הקליינטים דוברי הרוסית, הם יודעים לתרגם את זה לרוסית.

סופה לנדבר: כאשר חתימה על מסמכים במדינת ישראל יכולה להביא לאי-הבנה ולגרום לאנשים להידרדרות בחיים, לנזקים בחיים, בדברים מאוד חשובים - שם אין תרגום.

סופה לנדבר: איך יכול להיות שכאשר בן-אדם מגיע למשרד ממשלתי וצריך לטפל בו פקיד, אין פקיד שידבר אתו באותה שפה?

סופה לנדבר: לדוגמה, במלחמת לבנון השנייה, כיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור הזמנתי נציגי משרדים שונים שהיו צריכים לטפל בעורף בצפון.

סופה לנדבר: אני נדהמתי כאשר התחילו להסביר לי למה אין תרגום לרוסית.

סופה לנדבר: למה לאותם מיליון וחצי איש, שחלק לא קטן מהם חי בצפון, אין תרגום ואין הוראות ברוסית?

סופה לנדבר: ואז אומרת לי פקידה בכירה במשרד הקליטה: נו, אז מה?

סופה לנדבר: יש לנו אתר אינטרנט של משרד הקליטה, שעלה לא מעט כסף וזה אתר מצוין, והם יכולים לקחת למקלט מחשב ולהגיע דרך האינטרנט לאותו אתר שמשרד הקליטה מציג בו גם בשפה הרוסית.

סופה לנדבר: אמרתי: אחרי ה"קסאמים" ואחרי מה שקורה בצפון, וכנראה גם את היית בצפון וראית את האנשים שנמצאים שם במצוקה, איך לא מתרגמים לרוסית דבר אלמנטרי כמו הוראות של פיקוד העורף שצריכות להגיע לכל בית, ולדוברי רוסית בשפה הרוסית במיוחד?

סופה לנדבר: ואז היא אמרה שיש אתר האינטרנט, או שיש רדיו רק"ע, "קול ישראל" ברוסית.

סופה לנדבר: אבל כולנו יודעים שללא ישראל ביתנו ואיווט ליברמן וכל הסיעה שלנו בהסכם קואליציוני, לא היינו דואגים לאנשים האלה.

סופה לנדבר: בצפון לא קולטים את רדיו רק"ע בגלל המכשירים הישנים.

סופה לנדבר: לא מגיעות לבית של אותו אזרח ההוראות בשפה שלו.

סופה לנדבר: אביא עוד דוגמה: לפני כמה ימים הייתי בישיבה שבה הציגו אנשי הביטוח הלאומי ועדות רפואיות לנכים.

סופה לנדבר: אז נודע לי, ששום חומר בביטוח הלאומי לא תורגם לשפה הרוסית.

סופה לנדבר: כאשר אדם צריך לעבור את כל הגיהינום וצריך להגיע לוועדות בביטוח הלאומי, אף אחד לא מדבר אתו ברוסית ואין פקידים שמסוגלים לתרגם את המסמכים; גם לא את החוקים, שבן-אדם צריך להבין אותם לפני שמשרתים אותו.

סופה לנדבר: אני יכולה להביא עוד מיליון דוגמאות.

סופה לנדבר: היה שומר, שכולנו מכירים את השם שלו, והיתה הטרגדיה באחד מבתי-הספר, כשכל ההוראות והמסמכים שהיו אמורים להכין אותו להיות שומר בבית-ספר היו רק בעברית, ומובן שהמקצוע של שומר – רבותי, שומר, זה לא כל כך מסובך, אבל לפי ההוראות הוא הבין משהו אחר, ולא היתה צריכה לקרות הטרגדיה שקרתה שם אילו כל המסמכים וכל הדברים הטכניים שצריכים לתרגם לשפה הרוסית היו מתורגמים לשפה הרוסית.

סופה לנדבר: קרתה טרגדיה, הוא הרג אדם, וזו היתה הריגה לא מכוונת, אבל כאשר התחילו לחקור את הדברים הבינו, שהוראות המשרדים וחברות כוח-האדם לעתים קרובות קשורות לחיי אדם.

סופה לנדבר: אתם יודעים שעל ארנולד אלטגאוז נגזר מאסר עולם, ותודה לאביגדור ליברמן וליורי שטרן וסיעת ישראל ביתנו שדאגו לקחת עורך-דין מקצועי ולהציל את המצב, ובמקום 16 שנה הוא יישאר במאסר חמש שנים.

סופה לנדבר: אבל, עם זאת, היתה כאן טרגדיה שלדעתי היתה יכולה לא לקרות אילו האדם היה קורא את המסמכים וההוראות שהוא צריך לבצע בשפה הרוסית, שהוא מבין אותה.

סופה לנדבר: רבותי, אם המדינה שקולטת עלייה רוצה לקבוע תנאי חיים ברורים, כאלה שכל אזרח ירגיש שאם זו לא שפה רשמית, זו שפה שיכולה לעזור לאנשים להבין יותר ולקבל טיפול הרבה יותר טוב, אז אני שואלת, מה כל כך קשה לתרגם את המסמכים?

סופה לנדבר: אדם מגיע לבנק וצריך לקחת הלוואה.

סופה לנדבר: אני מבינה שגם אלה שנולדו במדינת ישראל, כאשר הם חותמים חוזה להלוואה, הם לא יכולים להיכנס לכל פרט ולהבין את המשמעות של כל פסיק ונקודה, ואחר כך החתימה קושרת אותם עם החוזה הזה.

סופה לנדבר: אבל מדובר בעולה חדש, שלא למד את השפה בבית-ספר ולעתים קרובות לא יכול לקרוא ולהבין את המשמעות של החוזה; איך הוא צריך לחתום על מסמך כזה?

סופה לנדבר: אני חושבת שאם נאשר את החקיקה הזאת, זה יעשה טוב לא רק לעלייה של מיליון וחצי איש אלא גם למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להביא דוגמה נוספת.

סופה לנדבר: אילו כל אחד מאתנו היה רוצה לסגור לרגע את האוזניים ולהבין מה אומרים לאדם כאשר מדברים אליו והוא שומע אבל לא מבין... לפני כמה ימים ציינו את היום הלאומי למען הנכים, וכאן, לידנו, היה תרגום לשפת החירשים.

סופה לנדבר: פתאום הבנתי שאותו דבר עובר לא רק על החירש אלא גם על אדם שלא מבין את השפה.

סופה לנדבר: אם אנחנו רוצים לקלוט עלייה, אם אנחנו רוצים לתת לאנשים הרגשה והבנה טובה, אנחנו צריכים להעביר את החקיקה הזאת כדי להקל על עצמנו, וכמובן, על כל אחד ממיליון וחצי אנשים שלא הצליחו ללמוד את השפה לעומק.

סופה לנדבר: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני מבינה שהצבעה תהיה במועד אחר.

גדעון סער: אני מבין שזאת ההסכמה בינך לבין הממשלה.

גדעון סער: [הצעת חוק פ/1151/17; נספחות.

גדעון סער: ]

גדעון סער: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (איסור שימוש בטלפון קבוע או נייד בעת הוראת נהיגה), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת יצחק לוי.

גדעון סער: חבר הכנסת לוי, אני מבין שגם במקרה זה הגעת להסכמה עם הממשלה כי תשובה והצבעה יתקיימו במועד אחר.

יצחק לוי: מייד אסביר מדוע.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, אני לתומי חשבתי שלהצעה הזאת תהיה באופן מיידי הסכמה של הממשלה ושלא אצטרך לשכנע את השרים בה.

יצחק לוי: ההצעה אומרת דבר מאוד פשוט, מאוד טריוויאלי ומאוד ברור - שמורה לנהיגה, בזמן שהוא מלמד נהיגה, לא ידבר בטלפון.

יצחק לוי: אנחנו דורשים את זה מכל מורה בבית-הספר.

יצחק לוי: תארו לעצמכם שמורה בבית-הספר ייכנס עם טלפון פעיל ורועש ומצלצל וינהל שיחות טלפון תוך כדי ההוראה, יפסיק את ההוראה, ידבר וינהל כל מיני שיחות.

יצחק לוי: זה לא מתקבל על הדעת, היינו מפסיקים זאת מייד, ואכן משרד החינוך אוסר את זה.

יצחק לוי: זה נכון וכך צריך להיות, שמורה לא ייכנס לכיתה וידבר בטלפון.

יצחק לוי: נעבור להוראת הנהיגה, שהיא הרבה יותר חשובה מהרבה מאוד בחינות מהוראה בבית-הספר.

יצחק לוי: אנחנו סובלים ממכת מדינה של הרוגים ופצועים בתאונות דרכים.

יצחק לוי: רק השבוע הגענו לשיא, ואני לא יודע אם זה שיא של כל הזמנים, מספר מאוד גבוה של הרוגים בשבוע אחד, 16 הרוגים בשבוע אחד אם אינני טועה.

יצחק לוי: אני זוכר שכשהייתי במשרד התחבורה, אם היינו מגיעים לשמונה או תשעה, הייתי מכנס את הנהלת המשרד כדי לראות מה לעשות.

יצחק לוי: השבוע הגענו ל-16 הרוגים.

יצחק לוי: מאז שהייתי במשרד יש הרבה שיפורים בכבישים ובמכוניות וזה לא מה שהיה לפני עשר או שמונה שנים.

יצחק לוי: זה מתחיל מהוראת הנהיגה ומבית-הספר.

יצחק לוי: נדבך חשוב הוא הוראת הנהיגה, איך הנהג יוצא לדרך.

יצחק לוי: אנחנו סומכים על המורים ורוצים שהם ינצלו כל רגע ללמד נהיגה.

יצחק לוי: רבותי, תנהגו ברחוב ותיצמדו למורה לנהיגה ותראו מה קורה בתוך הרכב.

יצחק לוי: הוא מדבר בטלפון, הוא מבטל וקובע שיעורים, הוא מדבר עם אחרים.

יצחק לוי: אני יודע את זה מתלמידים שלומדים היום נהיגה.

יצחק לוי: אנחנו גם רואים אותו מבעד לזכוכית מדבר בטלפון.

יצחק לוי: לכן, אדוני, חשבתי שזה יהיה דבר פשוט וברור שהצעת חוק כזאת תהיה מוסכמת.

יצחק לוי: אנחנו רוצים שמורי הנהיגה יקדישו את כל תשומת הלב לתלמיד; שיתרשמו ממנו, שיראו איך הוא נוהג, איך הוא קולט את הדברים ואיך הוא מתנהג בכביש, ושלא מתוך 45 הדקות - - -

גדעון סער: מה הסיבה שהממשלה לא תמכה?

יצחק לוי: תיכף אסביר.

יצחק לוי: מתוך 40 הדקות של השיעור הכפול, אני לא יודע כמה זמן - נניח שהמורה ידבר בטלפון חמש, שבע, עשר דקות.

יצחק לוי: 10% מהשיעור הוא לא נמצא.

יצחק לוי: מה קרה?

יצחק לוי: ועדת השרים לענייני חקיקה התנגדה, ולאור מה שדיברנו קודם, בדיון הקודם עם היושבת-ראש, מובן שלא קיבלתי נימוקים.

יצחק לוי: אז התקשרתי ואמרו לי שהיחידים שהתנגדו ושכנעו את הוועדה זה משרד התחבורה.

יצחק לוי: התפלאתי עוד יותר, כי הרי גם שר התחבורה מדבר על כך שהוא רוצה לצאת למלחמת חורמה בכל הנושאים של נהיגה פרועה ולא תקינה וכן הלאה.

יצחק לוי: ואז התבררו לי שתי עובדות מאוד חשובות.

יצחק לוי: האחת - אני, בהצעת החוק, הבדלתי בין דיבור בשפופרת לבין דיבור ברמקול בתוך המכונית, בדיבורית.

יצחק לוי: עשיתי זאת מכיוון שחשבתי שאי-אפשר לאסור לגמרי לדבר, ולכן חשבתי שנשווה את ההוראות למורה לנהיגה להוראות לנהג רגיל, והוא לא יוכל לדבר בטלפון עם השפופרת באוזן אבל יוכל לענות לשיחות בדיבורית.

יצחק לוי: חשבתי שמובן מאליו שאם יש תלמיד לידו ומאחוריו, הוא לא ינהל שיחות פרטיות בדיבורית ולא ירצה שכולם ישמעו את השיחות הפרטיות שלו, ואז הוא ינהל רק את השיחות - אז במשרד התחבורה אומרים: לא החמרת מספיק.

יצחק לוי: אמרתי: טוב, אני מוכן להחמיר יותר.

יצחק לוי: רק חשבתי שיהיה קשה להגיד למורה לנהיגה לא לדבר בכלל.

יצחק לוי: בסדר גמור, בואו נעביר את הצעת החוק ונחמיר יותר.

יצחק לוי: הסיבה השנייה היא הפוכה: נאמר לי על-ידי הייעוץ המשפטי של משרד התחבורה, שדיברתי אתו הבוקר - - -

גדעון סער: נבקש מהשר בן-יזרי, שהוא חבר בוועדת שרים לחקיקה, שייצג את עמדתך.

יעקב בן-יזרי: לצערי, לא הייתי נוכח.

גדעון סער: אני יודע.

יצחק לוי: אני מבקש מהשר בן-יזרי לערער על זה, ולכן אני דוחה את התשובה וההצבעה.

יצחק לוי: אבל הסיבה ההפוכה היתה, שהיה ניסיון חקיקה של המשרד לפני זמן מסוים והיתה התנגדות של המורים.

יצחק לוי: הם אמרו שזה פוגע בחופש העיסוק.

יצחק לוי: אני שואל: מה פוגע בחופש העיסוק?

יצחק לוי: למה המורים בכיתות לא אומרים שזה פוגע בחופש העיסוק, אם המורה בכיתה לא מדבר בטלפון במשך 45 דקות?

יצחק לוי: אדוני, אתה תרשה למנתח לדבר בטלפון בזמן הניתוח, או לאחות באמצע הטיפול או הזריקה לדבר בטלפון?

יצחק לוי: אלה דברים אלמנטריים.

יצחק לוי: גם פה, במליאה, אנחנו משתדלים לא לדבר בטלפון.

יצחק לוי: לפעמים יש כאלה שכן מדברים.

יצחק לוי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני פונה לשר בן-יזרי, אם יואיל לערער לוועדת השרים - אשמח.

יצחק לוי: שוחחתי היום עם לשכת שר התחבורה והתברר לי ששר התחבורה לא היה מודע לעניין.

יצחק לוי: מחר תועלה בפניו הצעת החוק, ואני מקווה מאוד ששר התחבורה יתמוך בו.

יצחק לוי: לכן ביקשתי לא לענות היום ולא להצביע היום על החוק, כדי לאפשר שיח עם שר התחבורה, כי בסופו של דבר הרצון הבסיסי שלי הוא שההצעה תעבור באישור הממשלה.

יצחק לוי: אני רוצה שזה יהיה יחד עם הממשלה, ולקדם את העניין.

יצחק לוי: על כן, אני מקווה ששר התחבורה יעיין מחר בהצעה, ותוך הידברות אתי, נגיע להבנה שאפשר יהיה להעביר את ההצעה בקריאה טרומית, וכמובן, אם יהיו שינויים למשרד התחבורה או למשרד המשפטים או בקשות מסוימות, אני בוודאי אשתדל להיענות ולקדם את החקיקה.

יצחק לוי: אסתפק בזה ואמתין להחלטה של שר התחבורה.

יצחק לוי: תודה רבה.

גדעון סער: חבר הכנסת לוי, תודה.

גדעון סער: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

גדעון סער: [הצעת חוק פ/315/17; נספחות.

גדעון סער: ]

גדעון סער: אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום, והוא הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תשלום ארנונה כתנאי לכהונה במועצה), התשס"ו-2006, של חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, עזמי בשארה וואסל טאהא.

גדעון סער: ינמק מהמקום חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

גדעון סער: מי ישיב?

גדעון סער: אני רואה שאין תשובה.

גדעון סער: השר אדרי, אתה תשיב?

גדעון סער: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק באה להסדיר עניין שקשור לגביית ארנונה, בעיה של המועצות המקומיות והעיריות.

ג'מאל זחאלקה: המשבר נובע בחלקו מגבייה נמוכה של ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: יש תופעה בכל הארץ של חברי עירייה שמשתמשים במעמדם כדי להשתמט מתשלום ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: אם חבר העירייה או המועצה הוא בקואליציה, בדרך כלל ידיו של ראש העיר כבולות.

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל מדובר בחובות גדולים, של עשרות אלפי שקלים ולפעמים מאות אלפי שקלים.

ג'מאל זחאלקה: ראש העיר לא יכול לטפל באדם הזה, כי הוא חבר בקואליציה.

ג'מאל זחאלקה: החוק בא לעזור ולחייב חברי מועצה לשלם ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, אני מכיר אותה.

ג'מאל זחאלקה: קיבלתי פניות מראשי מועצות שתומכים בהצעה, למשל ראש מועצת כפר-קרע זוהיר יחיא ואחרים.

ג'מאל זחאלקה: הם אומרים שיש תופעה שהם באים לגבות מהאזרחים ארנונה, והאזרחים אומרים להם: גבו קודם מחברי המועצה.

יעקב אדרי: נכון.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש מקום לחייב את חבר המועצה לשלם ארנונה.

ג'מאל זחאלקה: החוק מידתי, הוא קובע שחבר המועצה יושעה מחברותו במועצה עד להסדרת חובו – הוא אפילו לא צריך לשלם את כולו.

ג'מאל זחאלקה: יש למעלה משנה, כך שיש מספיק זמן לחבר המועצה להסדיר את חובו לפני שיקבל את עונש ההשעיה.

ג'מאל זחאלקה: החוק יתרום, ולו במשהו, לניהול תקין של עיריות ושל מועצות מקומיות, וגם יסתום חור – מקרים שבהם מצד אחד לא יבקשו מחבר המועצה לשלם ארנונה, ומצד שני הוא יצטרך להעלים עין משחיתויות או מבעיות בתוך המועצות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שההצעה מועילה גם למינהל תקין וגם לגביית הארנונה.

גדעון סער: הסתיימה הדקה, חבר הכנסת זחאלקה, אני חושב שהצגת את הנושא יפה.

גדעון סער: אדוני השר, בבקשה.

גדעון סער: ברשותך, אדוני השר, אני רוצה להפסיק לרגע.

גדעון סער: חבר הכנסת יצחקי, אני רוצה להשיב על הבעיה.

אביגדור יצחקי: אז אולי אחרי כבוד השר.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעתו של חבר הכנסת זחאלקה מאוד חשובה.

יעקב אדרי: היא פותרת בעיה מוסרית וציבורית.

יעקב אדרי: לפעמים חברי מועצה – ואני רוצה להוסיף שלפעמים גם סגני ראש המועצה – לא משלמים.

יעקב אדרי: אני מכיר דוגמאות.

יעקב אדרי: הם לא משלמים, הם מרשים לעצמם.

יעקב אדרי: יש גם קואליציה, ולפעמים מעלימים עין מהחובות כדי שהחבר יישאר ויתמוך.

יעקב אדרי: אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה במקומה.

יעקב אדרי: כמובן, יצטרכו למצוא את האיזון, כדי שראש העיר לא יגיד, חלילה: יש לך חוב של 2,000 ש"ח, אז אם לא תשלם עד סוף השבוע, אתה בחוץ.

יעקב אדרי: כמובן, יצטרכו למצוא את האיזונים הנכונים.

יעקב אדרי: אני חושב שהצעת החוק ראויה.

יעקב אדרי: אנשי הציבור צריכים לשמש דוגמה לתושבים.

יעקב אדרי: אני זוכר שכראש עיר לא אחת באו בטענות, אם כי הקפדתי מאוד בעניין הזה.

יעקב אדרי: אמרו לי: אנחנו יודעים שלחבר מועצה מסוים יש חוב מסוים, ומה פתאום אנחנו, ששרויים באמת במצוקה ובמצב כלכלי קשה, צריכים לשלם?

יעקב אדרי: לפיכך אני מציע לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת ולהעביר אותה לדיון.

גדעון סער: תודה, אדוני השר.

גדעון סער: אם כך, יש הסכמה ברמה המהותית בין המציעים לבין הממשלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת זחאלקה ואחרים, מס' פ/315.

גדעון סער: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה - 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (תשלום ארנונה כתנאי לכהונה במועצה), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת הכספים נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד הצעת החוק הצביעו 14, לא היו מתנגדים ולא היו נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שההצעה אושרה בקריאה טרומית פה-אחד.

גדעון סער: הצעת החוק תועבר לטיפול בוועדת הכספים של הכנסת, דהיינו להכנתה לקריאה ראשונה.

גדעון סער: לפני שנעבור לסעיף הבא, אני רוצה לפנות ליושב-ראש הקואליציה.

גדעון סער: לא היה ידוע לי, לא בסיכום שקיימנו ביום שני וגם לא בישיבת הנשיאות וגם לא בכל מועד אחר, שלא מקיימים הצבעות בין 13:00 ל-14:00.

גדעון סער: אגב, בהצעת החוק של חבר הכנסת גפני עמדתי כעמדת הממשלה.

גדעון סער: אני אומר את זה מראש, שלא תחשוד בכשרים.

גדעון סער: לסיעת הליכוד יש חופש הצבעה, ובאופן אישי אני אצביע נגד.

גדעון סער: עם זאת, אני לא מכיר דבר כזה שללא הסכמת המציעים לא אקיים הצבעות בשעה מסוימת.

גדעון סער: אם ניתנה הוראה כזאת של יושבת-ראש הכנסת, אני לא רוצה להפר את ההוראה.

גדעון סער: אני פשוט אפסיק את הישיבה, ולא תתקיים ישיבה.

גדעון סער: כי זה תיאטרון אבסורד.

גדעון סער: תראה כמה הצעות חוק יש, כולן הועברו לתשובה והצבעה במועד אחר.

גדעון סער: יש שתי הצעות, שגם כך הסיכויים שלהן לעבור מאוד מאוד מצומצמים – אפשר להצביע עליהן.

גדעון סער: אבל אם ניתנה הנחיה כזאת על-ידי יושבת-ראש הכנסת, היא לא תשונה, אף-על-פי שיש לי כל הסמכויות כרגע, כמי שמנהל את הישיבה.

גדעון סער: אפסיק את הישיבה עד השעה 14:00, והכנסת תפעל כמו כנסת ולא כמו תיאטרון אבסורד.

אביגדור יצחקי: אדוני היושב-ראש, הנושא הוא חגיגת הברית של בנו של השר אטיאס.

גדעון סער: זה משמח את כולנו, זה עדיין לא חלק מתקנון הכנסת וגם אין לזה מעמד סטטוטורי.

אביגדור יצחקי: בסדר גמור, יכול להיות שנעשו פה דברים שהם לא לפי תקנון ולא בעלי מעמד סטטוטורי, אבל סיעת ש"ס כולה נמצאת כרגע בברית, וגם רוב שרי הממשלה.

גדעון סער: מכל הסיעות.

גדעון סער: יש גם חברים מסיעת הליכוד.

אביגדור יצחקי: סליחה, אם תיתן לי עוד שני משפטים.

גדעון סער: אתה יודע כמה שמחות יש בימי כנסת?

אביגדור יצחקי: אם תיתן לי עוד שני משפטים, הכול יובהר.

אביגדור יצחקי: גם שרי ממשלת ישראל הלכו להשתתף בחגיגת השר.

אביגדור יצחקי: בשיחה שהתקיימה ביני לבין יושב-ראש סיעת ש"ס לבין יושבת-ראש הכנסת - - -

גדעון סער: ומה עם האופוזיציה, היא לא צד לשיחה שלכם?

אביגדור יצחקי: לא ידעתי בדיוק מה הסמכות ומה אינה הסמכות, היושבת-ראש אמרה לאנשי סיעת ש"ס: לכו לשלום.

אביגדור יצחקי: אגב, גם היא נסעה, או נוסעת.

גדעון סער: היא גם ביקשה ממני להחליף אותה, ועשיתי את זה ברצון.

אביגדור יצחקי: וכרגע נוצר מצב שאנשים הלכו ברשות, ויכול להיות שלא בסמכות, אבל הלכו.

אביגדור יצחקי: לעצם העניין, אולי הם כן רוצים להצביע עם הצעות חוק כאלה ואחרות.

אביגדור יצחקי: לכן אנחנו מבקשים ששתי ההצעות, אלו שבניגוד דעות, כמו שאמרנו קודם – הצעת חבר הכנסת גפני והצעת חבר הכנסת ארדן – יובאו להצבעה אחרי שהחברים יוכלו לחזור.

אביגדור יצחקי: אני חושב שזה לא דבר נוראי, גם אם זה בניגוד - - -

גדעון סער: אין שום פרלמנט בעולם שזה היה יכול לקרות בו.

יוסי ביילין: איזה דבר זה, שיקבע את הברית לאחר-הצהריים.

יוסי ביילין: באמת.

יוסי ביילין: איזה סיבות יש - - -

אביגדור יצחקי: למה להתרגז?

אביגדור יצחקי: גם אם נעשתה טעות, חבר הכנסת ביילין, הלוא אתה מייצג את הסובלנות בכנסת.

יוסי ביילין: יש גבול, זה מגוחך.

אביגדור יצחקי: קצת תמוה לשמוע את זה דווקא ממך.

יוסי ביילין: אני חוזר בי, אתה יודע מה - - -

אביגדור יצחקי: אני מציע שנמשיך בסדר-היום.

אביגדור יצחקי: אני רק מבקש, למרות זאת, אם זה אפשרי, שנבחן את העניין בעוד זמן לא ארוך, כדי לראות אם אנחנו מעוניינים בהפסקה שאתה מציע או לא.

גדעון סער: כל מה שתיארת, זו הסכמה שלא המציעים ולא האופוזיציה היו שותפים לה.

גדעון סער: אם יושבת-ראש הכנסת נתנה הבטחה, אינני רוצה לפגוע בהבטחה.

גדעון סער: אם היא היתה שומעת את דעתי, הייתי אומר לה שאי-אפשר לעשות את זה.

גדעון סער: לכן אני אומר, או שנוכל לקיים את זה, כי זה עוד הצבעה אחת – אחרי הצעת החוק של מתן וילנאי יגיעו שתי ההצעות האלה – או שאנעל את הישיבה.

גדעון סער: למה שהכנסת תתנהל כקרקס?

גדעון סער: תגידו מתי אתם רוצים.

גדעון סער: אולי חגיגת הברית תימשך עד 15:00, עד 16:00.

גדעון סער: אז לא רק שצמצמנו את יום המליאה הזה בגלל חג החנוכה, יש גם חגיגות הברית.

גדעון סער: בין הברית לחנוכה תגידו.

גדעון סער: אולי אתם מקצים רבע שעה לדיון במליאה, נקיים את הדיון במסגרת של רבע שעה.

יצחק לוי: על זה נאמר "הברית החדשה".

גדעון סער: אני לא אקיים דיון ללא הצבעה.

גדעון סער: אם יתקיים דיון בהצעות החוק, תתקיים הצבעה.

גדעון סער: [הצעת חוק פ/1528/17; נספחות.

גדעון סער: ]

גדעון סער: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון – שירות צבאי), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת מתן וילנאי.

גדעון סער: חבר הכנסת מתן וילנאי ינמק מהמקום.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, דקה.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חוק תשלומים לפדויי השבי נחקק בכנסת הקודמת.

מתן וילנאי: נקבעה ועדה שתקבע את הזכאים לפיצוי על משך זמן שבו הם ישבו בשבי האויב.

מתן וילנאי: בלי להיכנס לחשיבות החוק ולמשקלו, שהם ברורים לכולנו, התקנה המרכזית - החוק קבע כסף כניסה את מאי 1947.

מתן וילנאי: כל מי שישב בשבי אויב לפני מאי 1947, החוק לא חל עליו.

מתן וילנאי: ההצעה שלי היא לתקן את זה כך שזה יחול משנת 1935, וכל לוחמי המחתרות – הלח"י, האצ"ל, "ההגנה", הפלמ"ח – שהיו בשבי שלטונות המנדט הבריטי באותה תקופה, החוק יחול כמובן גם עליהם.

מתן וילנאי: הצעת חוק זהה עברה בקריאה טרומית לפני שלושה שבועות בתמיכת הממשלה.

מתן וילנאי: כל הליכי החקיקה בהצעת החוק שלי יתואמו ויהיו זהים כמובן להליכי החקיקה של הצעות החוק הזהות שעברו, בכפוף לסיכומים עם משרד הביטחון.

מתן וילנאי: תודה רבה.

גדעון סער: בבקשה, אדוני השר.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעתו של חבר הכנסת מתן וילנאי היא ראויה, ואני חושב שהגיע הזמן לעשות לתיקון מה שצריך לתקן בנושא הזה.

יעקב אדרי: מלבד זה, הנושא יתואם עם נציגי הממשלה, וראוי באמת שפדויי השבי יקבלו את היחס שמגיע להם.

יעקב אדרי: לפיכך הממשלה תומכת בהצעת החוק, ואני מבקש להביא אותה להצבעה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: גם במקרה זה יש הסכמה בין עמדת הממשלה לעמדת המציע.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת מתן וילנאי.

גדעון סער: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה - 23 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תשלומים לפדויי שבי (תיקון – שירות צבאי), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד הצעת החוק הצביעו 23, לא היו לה מתנגדים וגם לא היו נמנעים.

גדעון סער: אני קובע שהיא עברה פה-אחד.

גדעון סער: אני מבין שחבר הכנסת אליהו גבאי מבקש להודיע על תמיכתו בהצעת החוק, יחד עם חברת הכנסת אברהם וחברת הכנסת תירוש.

גדעון סער: עם זאת, אני לא משנה את תוצאות ההצבעה.

גדעון סער: הצעת החוק אושרה בקריאה הטרומית והיא תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

גדעון סער: עכשיו אנחנו אמורים לעבור לדיון בסעיף הבא.

גדעון סער: חבר הכנסת גפני מבקש להעיר, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני נקלעתי, לא באשמתי, לסיטואציה שהיא נגד התקנון.

משה גפני: גם אני רציתי ללכת לברית שעורך השר אטיאס לבנו, ואני מאחל לו מזל טוב בשם כולם.

משה גפני: אני ידעתי שהצעת החוק שלי עולה בערך בשעה כזאת ונשארתי כאן, ומאחורי גבי נעשו הסכמות.

אביגדור יצחקי: כבר מצביעים.

משה גפני: לא, רגע.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הקואליציה, עם כל הכבוד.

משה גפני: מכיוון שמאוד חשוב לי לנמק את הצעת החוק לפני שתהיה הצבעה, יש גם התחייבויות שאני רוצה לתת לחברי הכנסת, כאלה שאפילו מתנגדים להצעת החוק, אבל אני רוצה שהם ישמעו את מה שאני אומר לגופו של עניין להמשך החקיקה אם זה יאושר כאן במליאה.

משה גפני: מכיוון שאני תמכתי והצבעתי בעד יושבת-ראש הכנסת כשהיא נבחרה, ואני מכבד אותה, אני מקבל את בקשתה ואדחה את זה עד לאחר הברית.

אביגדור יצחקי: זה קרקס, והזמנו את זה.

גדעון סער: חבר הכנסת גפני, אתה מבקש להציג את הצעת החוק שלך?

גדעון סער: אם תציג את הצעת החוק שלך והממשלה תשיב, תתקיים הצבעה.

גדעון סער: אני לא מוסמך לשנות את סדר-היום.

משה גפני: אבל זה מה שביקשתם ממני.

גדעון סער: אני לא ביקשתי.

גדעון סער: אתה יכול להגיע לכמה דברים: או בהסכמת הממשלה לקיים את התשובה וההצבעה במועד אחר, מצדי שיהיה אחרי 14:00.

גדעון סער: אם אין הסכמת הממשלה, אתה מציג ואתה מסתכן בזה שתתקיים הצבעה.

גדעון סער: ויש לך גם אפשרות שלישית, להגיד שאתה מציג את זה ביום אחר.

משה גפני: אני מנמק.

גדעון סער: אתה מנמק והממשלה תשיב כרגע?

יעקב אדרי: אנחנו משיבים.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אי-אפשר לעשות דבר כזה.

גדעון סער: חבר הכנסת גפני, אני יכול לעשות אחד מכמה דברים.

גדעון סער: או שאתה והממשלה תסכמו על תשובה והצבעה במועד אחר, זו אפשרות אחת.

גדעון סער: או שתדחה את הצגת הנושא, ואז זה כבר לא יהיה היום, כי אני אעבור על הסעיף בסדר-היום.

גדעון סער: או שאם תציג והממשלה תשיב, תהיה הצבעה.

גדעון סער: אלה שלוש האפשרויות.

משה גפני: ביקשו ממני אחרי 14:00.

גדעון סער: אז אני שואל את הממשלה אם יש לה הסכמה לעניין זה.

אביגדור יצחקי: לאור עמדתו של היושב-ראש החלטנו.

גדעון סער: הממשלה חזרה בה מעמדתה המקורית, ואם הנושא יועלה היא תבקש להשיב ולהצביע.

אביגדור יצחקי: אתה יכול לדחות את זה לשבוע הבא אם אתה רוצה.

יעקב אדרי: יש הסכמות לשבוע הבא.

גדעון סער: אני מבין שיש הסכמה בין הממשלה לבין המציע.

גדעון סער: המציע לעניין זה גם לא צריך את הסכמת הממשלה.

גדעון סער: הנושא יועלה בשבוע הבא.

משה גפני: השר אדרי ביקש ממני לדחות את זה לשבוע הבא ואני נעתר לבקשתו.

משה גפני: [הצעת חוק פ/486/17; נספחות.

משה גפני: ]

גדעון סער: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום, והוא הצעת החוק של חבר הכנסת גלעד ארדן, שמספרה פ/486, הצעת חוק אישור הכנסת לניהול משא-ומתן מדיני בענייני ירושלים וכניסת פליטים לישראל, התשס"ו-2006.

גדעון סער: יש לך אותה אפשרות שהיתה לחבר הכנסת גפני.

גלעד ארדן: קרי?

גדעון סער: קרי, אם תעלה, תהיה תשובה ותהיה הצבעה.

גדעון סער: אם לא תעלה, תוכל להעלות את זה במועד אחר, בכפוף לשאלה מתי יושב-ראש הסיעה ייתן לך להעלות את זה בפעם הבאה, מחוץ למכסה.

יעקב אדרי: בשבוע הבא.

גלעד ארדן: מה ההמלצה שלך?

גדעון סער: השאלה היא אם אתה מאמין שבכנסת הנוכחית ולנוכח עמדת הממשלה יש לך בכלל אפשרות להעביר את הצעת החוק הזאת.

גדעון סער: אז אין לך מה להפסיד.

קריאה: - - -

גדעון סער: אני יודע, יש קשיים בנושא שמטריד אותך.

גדעון סער: אדוני השר, הכול בסדר, אנחנו ממתינים לחוק האזרחות.

גדעון סער: אני רוצה לומר לך שהצלחתי, במאמצים לא מעטים, להביא לכך שוועדת הכנסת תיתן פטור מחובת הנחה, כי לא כל החברים בקואליציה רצו לתת.

רוני בר-און: טוב שיש על מי לסמוך.

רוני בר-און: בענייני מדינה יש על מי לסמוך.

גדעון סער: אז אני מודה לך.

גדעון סער: חוק האזרחות הוא הסעיף הבא על סדר-היום, אחרי הצעת החוק של חבר הכנסת ארדן.

גדעון סער: חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה, לרשותך עשר דקות.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כזכור לכולנו, לפני המשא-ומתן בקמפ-דייוויד, לפני כמה שנים, נוצרה סיטואציה שבה ראש הממשלה דאז, אהוד ברק, איבד את הרוב התומך בכנסת ישראל.

גלעד ארדן: בעצם הוא נסע לקמפ-דייוויד כשבממשלה שלו תמכו בין 30 ל-40 חברי כנסת.

גלעד ארדן: כיוון שהוא התקרב למועד הבחירות ורצה להציג הישגים כלשהם בפני הציבור הישראלי, הוא התעקש לנהל משא-ומתן מדיני עם גורמים פלסטיניים ולדון עמם בוויתורים מטעם מדינת ישראל, לכאורה בשם כולנו.

גלעד ארדן: באותו משא-ומתן זכור לרע הגיעו דברים לידי כך שאפילו נושא שהוא בלב הקונסנזוס הישראלי – אני רוצה להאמין שהוא בלב הקונסנזוס הישראלי, יכול להיות שאצל סיעות הקואליציה הוא כבר לא בקונסנזוס - כמו שלמותה של ירושלים בירת ישראל, ההצעה שהביא ראש הממשלה דאז, אהוד ברק, היא לתת איזה סוג של ריבונות פלסטינית על שטחה של ירושלים.

גלעד ארדן: בהמשך, כאשר המשא-ומתן הזה לא צלח, התקיים בטאבה משא-ומתן נוסף ממש ימים ספורים לפני הבחירות.

גלעד ארדן: חבר הכנסת ביילין, אתה נכחת בו?

גלעד ארדן: דומני שכן.

גלעד ארדן: באותו משא-ומתן עלו אפילו רעיונות עוד יותר מרחיקים לכת.

גלעד ארדן: כלומר, עלו רעיונות ודיונים על הכרה סמלית כזאת או אחרת בדרישה של הפלסטינים שפליטים ישובו לשטח הריבוני של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: התוצאה הקשה, כפי שכולנו זוכרים, של כל אותו משא-ומתן היתה העמקת הקרע בציבור הישראלי, יחד עם התגברות הטרור הפלסטיני, שזיהה את סימני החולשה בצד הישראל ואמר: למה לא, נמשיך בטרור, אפילו נעצים אותו, אולי נקבל גם את התביעות שלנו בענייני ירושלים וזכות השיבה.

גלעד ארדן: הצעת החוק שמונחת לפניכם, חברי חברי הכנסת, בעצם נועדה למנוע בעתיד מצב כזה, שלפיו יש ממשלה שבעצם איבדה את הרוב התומך בכנסת, אבל כדי להציג הישגים מדיניים כלשהם היא מוכנה לנהל משא-ומתן אפילו על נושאים שהם בלב הקונסנזוס הישראלי, כמובן בניגוד לעמדת הקונסנזוס, ואף שבכנסת ישראל אין רוב שתומך בממשלה, אבל תאריך הבחירות עדיין לא הגיע והממשלה עדיין מושלת.

גלעד ארדן: אני חושב שברור לכולנו, שסיטואציה כזאת גורמת נזק קשה מאוד למדינת ישראל.

גלעד ארדן: גם יכולה להיווצר סיטואציה עוד יותר קשה - שממשלה הולכת, מקדמת לכאורה נושא מדיני, כשהיא יודעת שאין לה רוב בכנסת, יוצרת מצג בין-לאומי של מחויבות של מדינת ישראל, אף שאותו הסכם חייב באשרור של הכנסת, ולאחר מכן היא מציבה את כנסת ישראל בפני סיטואציה בלתי אפשרית אם הכנסת תתנגד לאותו הסכם בין-לאומי, כי רוב הכנסת חושב שזה מזיק למדינת ישראל.

גלעד ארדן: אם היא תתמוך - רוב הכנסת חושב שזה מזיק למדינת ישראל, אבל מסתבר שגם אם כנסת ישראל תתנגד לאותו הסכם, תיווצר סיטואציה שתוביל לנזק בין-לאומי קשה ביותר למדינת ישראל, כי כל העולם כבר ראה הסכם שהממשלה לכאורה התחייבה לו ותומכת בו ובאה הכנסת ומצביעה נגדו.

גלעד ארדן: לטעמי, הצעת החוק שלי היא הצעה מאוד הגיונית ומאוזנת.

גלעד ארדן: אנחנו מכירים גם מקרים מהעבר, אני לא יכול לומר שהעובדות ידועות לי במאה אחוז, אבל לפי מה שסיפרו לנו, גם הסכמי אוסלו, שהיום רוב הציבור לא רואה אותם כהצלחה גדולה, לא בהכרח נוהלו בידיעה מלאה, על כל הפרטים הנדונים בהם, של ראש הממשלה דאז, יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

גלעד ארדן: לכן הגשתי הצעת חוק שאינה מדברת על משא-ומתן על נושאים שהם מאוד שנויים במחלוקת, כמו הריבונות הישראלית בשטחים שנמצאים מעבר ל"קו הירוק" ושטחים אחרים, אלא לקחתי שני נושאים - - -

שמעון פרס: - - -

גלעד ארדן: אם אדוני ממהר, הוא יכול לעזוב.

גלעד ארדן: הגשתי הצעת חוק שאני סבור שהיא מאוזנת ומדברת על שני נושאים בלבד: שלמותה של ירושלים והדרישה הפלסטינית שפליטים ישובו לחיות בתוך תחומי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני חושב שכולנו כאן, אולי פרט לחברי הכנסת מהסיעות הערביות וכמה חברי כנסת ממרצ, תומכים בשלמותה של ירושלים ובהתנגדות מוחלטת לחזרתם של פליטים.

גלעד ארדן: ומה הצעת החוק לפניכם קובעת?

גלעד ארדן: היא קובעת ששר או ממשלה שרוצה להעלות על שולחן המשא-ומתן את אחד משני הנושאים האלה, ואלה בלבד, תבקש לפני כן את האישור של הכנסת, כדי שלא תיווצר אותה סיטואציה שהממשלה תלך, או שר שעושה את זה במחשכים כאילו בשם הממשלה, לפעמים לא בידיעתו של ראש הממשלה, עושה את הפעולה הזאת, מתחייב בשם מדינת ישראל, יוצר איזה מצג בין-לאומי, ולאחר מכן מעמידים את הכנסת בפני מצב בלתי אפשרי.

גלעד ארדן: האמת שאיני מצפה מסיעות כמו מרצ, הסיעות הערביות, ואפילו לא ממפלגת העבודה, שיש לה איזה רפלקס מותנה להתנגד לכל דבר שקשור לכאורה לחיזוק האחיזה של העם היהודי בארץ-ישראל, אולי משום שהיא לא שלמה עם עברה בנושא הזה - - -

עמיחי אילון: - - -

גלעד ארדן: אבל סיעות פוליטיות שמתיימרות להיות סיעות לאומיות - אביגדור ליברמן, ישראל ביתנו, ש"ס, וגם קדימה שמדברת על ירושלים, על הרוב היהודי, על התנגדות מוחלטת לחזרת פליטים.

גלעד ארדן: אני מצפה מכם לפחות בנושא כל כך בסיסי, שורשי, שמדבר אך ורק על הרוב היהודי במדינת ישראל ועל שלמותה של ירושלים, לא למעול באמון של המצביעים שלכם, שאתם יודעים שהעמדות שלהם תואמות את הצעת החוק הזאת, ולתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה הטרומית.

גלעד ארדן: תודה.

משה שרוני: חבר הכנסת ארדן, ליברמן הוא שר - - -

גדעון סער: אני מבין שהממשלה רוצה להשיב, ועם זאת אני גם מבין שיש הסכמה שההצבעה תידחה לשעה 14:00?

גאלב מג'אדלה: לא, אין שום הסכמה.

יעקב אדרי: אין שום הסכמה.

גדעון סער: זה הפתק שהועבר לי.

גדעון סער: השר הבהיר שזה לא כך ולכן תתקיים הצבעה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת גלעד ארדן מבקשת לקבוע, כי ממשלה, שר או אדם מטעם הממשלה לא ינהלו משא-ומתן בעניינים מסוימים, לדוגמה שינויים בתחום העיר ירושלים, העברת סמכויות, וכן הכנסת פליטים פלסטינים לשטח מדינת ישראל, אלא אם כן הכנסת אישרה את תחילת ניהול המשא-ומתן בהחלטה של רוב חבריה.

יעקב אדרי: עוד מבקשת הצעת החוק לקבוע, כי משא-ומתן שהחל ללא אישור הכנסת לא יהיה לו תוקף כלפי המדינה, הממשלה ורשויותיה.

יעקב אדרי: הצעת החוק של חבר הכנסת גלעד ארדן מבקשת בעצם לצמצם את הסמכות הנתונה בידי הממשלה לניהול משא-ומתן, וזאת כחלק מסמכותה השיורית.

יעקב אדרי: בעצם יש בהצעה זו כדי לפגוע ביכולתה של הממשלה לנהל את מדיניותה, ולעתים משא-ומתן בין-לאומי מתחיל באופן חשאי ובאמצעות מתווכים, ורק כך הוא מבשיל לכדי הסכם.

יעקב אדרי: רבותי, זה מנדט של הממשלה על-פי חוק, ואני חושב שהדברים הם מאוד ברורים.

יעקב אדרי: החשש שמעלה חבר הכנסת ארדן, כי המשא-ומתן עלול להעמיד את הממשלה והכנסת בפני "מעשה עשוי" אינו מבוסס, ודווקא הדוגמה המובאת בהצעת החוק מוכיחה כי העובדה שלא היה אישור מוקדם של הכנסת לא קובעת את התוצאה של המשא-ומתן.

יעקב אדרי: יתירה מכך, לשם מתן תוקף לשינוי גבולות ירושלים יש צורך בתיקוני חקיקה בהתאם לסעיפים 7-5 לחוק-יסוד: ירושלים בירת ישראל, כי אין לשנות את גבולות ירושלים או להעביר בה סמכויות לגורם ריבוני זר, אלא בחוק-יסוד שהתקבל ברוב של חברי הכנסת.

יעקב אדרי: הדברים ברורים, זה קיים בחוק.

יעקב אדרי: בנוסף, גם החלטת ממשלה שלפיה המשפט, השיפוט והמינהל של מדינת ישראל לא יחולו עוד על שטח שחל בו משפט מדינת ישראל, טעונה אישור של הכנסת בהחלטה שתקבל ברוב חבריה.

יעקב אדרי: חוקים אלה, שבאו בתגובה למשא-ומתן של המדינה בנושאים הקשורים לירושלים ולרמת-הגולן, מבטיחים כי במשפט המדינה לא יהיה תוקף להסדרים מדיניים בנושא ויתור על שטח ללא רוב של הכנסת.

יעקב אדרי: הדברים מאוד ברורים.

יעקב אדרי: לאור הדברים האלה, אני מציע להתנגד להצעת החוק.

גדעון סער: תודה, אדוני השר.

גדעון סער: לפני ההצבעה אני רוצה להבהיר לחבר הכנסת ארדן, שדחיית הצבעה, לאחר שהנושא הוצג וניתנה תשובת ממשלה, טעונה הסכמה בין המציע לבין הממשלה.

גדעון סער: מובן שגם אם יש הסכמה כזאת, כל חבר כנסת יכול לבקש לקיים את ההצבעה מייד.

גדעון סער: ולכן, אני פועל לפי התקנון.

גדעון סער: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חבר הכנסת גלעד ארדן.

גדעון סער: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 11 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 32 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק אישור הכנסת לניהול משא-ומתן מדיני בענייני ירושלים וכניסת פליטים לישראל, התשס"ו-2006, נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, בעד הצעת החוק הצביעו 11 חברים, נגד הצעת החוק הצביעו 32 חברים.

גדעון סער: אני קובע שהצעת החוק לא אושרה.

גדעון סער: בטרם נעבור לסעיף הבא על סדר-היום, הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מקבלת בברכה את התלמידים שמכבדים אותנו כאן.

): ברוכים הבאים.

): חשוב ונכון שתבואו לבית-המחוקקים לראות כיצד הוא מתנהל.

): ברוכים הבאים.

): בהמשך להודעתי מיום ט"ו בכסלו התשס"ז, 6 בדצמבר 2006, בדבר החלטת ועדת הכנסת על חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, אבקש להודיע על הרכב הוועדה המשותפת לוועדת החינוך, התרבות והספורט ולוועדת הכספים, בראשות ועדת החינוך, לדיון בפרק י"ב, סעיפים 69 ו-70 - חוק זכויות התלמיד, תשלומים עבור בחינות בגרות.

): הרכב הוועדה: הוועדה תהיה בת עשרה חברים.

): מטעם ועדת החינוך, התרבות והספורט - חברי הכנסת מיכאל מלכיאור כיושב-ראש, חברת הכנסת רונית תירוש, חבר הכנסת שמואל הלפרט, חבר הכנסת אלכס מילר וחבר הכנסת זבולון אורלב.

): מטעם ועדת הכספים – חברי הכנסת שלי יחימוביץ, מגלי והבה, ישראל כץ, אמנון כהן ואלחנן גלזר.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: תודה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

גדעון סער: ["דברי הכנסת", חוברת זו, עמ' 5025.

גדעון סער: ]

גדעון סער: לפני שאנחנו עוברים להצגת חוק האזרחות, ביקש ממני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט למסור הודעה קצרה, שקשורה לעניין הצבעה שלא קיימנו אתמול על הוראת שעה שהביאה הממשלה לתיקון חוק סדר הדין הפלילי.

גדעון סער: אני מבין שבינתיים הוא קיבל תשובות מהשר לביטחון פנים.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

מנחם בן-ששון: אני רק רוצה למסור לבית, שאני מודה לממשלה שהסכימה להמתין עם ההצבעה להיום.

מנחם בן-ששון: אני ביררתי עם השר לביטחון פנים וגם אצל חבר הכנסת המציע של ההצעה במקורה, חבר הכנסת לוי.

מנחם בן-ששון: רוח החוק נשמרת.

מנחם בן-ששון: אדם שיכול להיגזר עליו דין מאסר יזכה להגנה.

מנחם בן-ששון: השינוי היחיד שנתבקשנו לו פה הוא שזה לא יהיה ביום הגשת כתב האישום, אלא לפני תחילת המשפט.

מנחם בן-ששון: לכן, אני מבקש מהחברים שיתמכו בהצעה, שאתמול לא הצבענו בעבורה.

גדעון סער: חבר הכנסת בן-ששון, האם אתה יכול להבהיר?

גדעון סער: אני לא הבנתי מה השתנה מאתמול להיום.

מנחם בן-ששון: אני רק אומר, שמה שביקשתי אתמול לברר, ביררתי.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מהחברים לתמוך בהצעה.

זבולון אורלב: מה ביררת?

מנחם בן-ששון: אתמול בדיון – היושב-ראש, האם אתה רוצה שאני אסביר בארבעה משפטים?

גדעון סער: מה מכל הטעמים שמנעו מאתנו להצביע אתמול, נחה דעתך ובגינו ניתן להצביע.

רוני בר-און: לא היו לו אתמול טעמים שמנעו את ההצבעה, ולכן לא היה צריך לשנות.

גדעון סער: אדוני השר, כל מי ששמע אותך אתמול השתכנע שיש טעמים.

מנחם בן-ששון: אני ביקשתי לברר שהזכויות שבזמנו החוק ביקש לתת לנאשם תישמרנה.

מנחם בן-ששון: החוק בצורתו זו מבטיח שהזכויות הללו תישמרנה והוא יזכה להגנה אם יש סכנה שמאסר נמצא או כרוך בתביעה שלו.

מנחם בן-ששון: ביררתי את זה גם עם חבר הכנסת לוי, שהציע את ההצעה.

גדעון סער: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק, שדנו עליה אתמול.

זבולון אורלב: זה לא בסדר-היום.

גדעון סער: גם בסדר-היום שלפני זה לא היה, אבל כנראה זה הוסף, וזה בסמכות היושבת-ראש.

גדעון סער: גם אותי זה הפתיע.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אני יושב כאן ליד השולחן, ולא ראיתי שהוסיפו דבר לסדר-היום.

גדעון סער: אומר מזכיר הכנסת, שזה היה בסדר-היום המקורי.

גדעון סער: נכון שזה לא היה בסדר-היום בתחילת השבוע, כי זה היה אתמול על סדר-היום.

זבולון אורלב: אני מקבל שיש סמכות, אבל אני רוצה להעיר להערתו של יושב-ראש הוועדה.

זבולון אורלב: המחלוקת לגופה לא הוסרה.

זבולון אורלב: החוק תוקן לפני כמה חודשים בכנסת הנוכחית.

זבולון אורלב: כבר עם הגשת כתב אישום צריכים להודיע אם יש כוונה לבקש מאסר.

זבולון אורלב: עכשיו באה הממשלה ומבקשת לבטל את החוק הזה.

רוני בר-און: לא נכון.

אביגדור יצחקי: לא נכון.

זבולון אורלב: למה לא נכון?

אביגדור יצחקי: חבל שיצחק לוי לא פה.

אביגדור יצחקי: הוא דיבר אתו והבין שאין שינוי בחוק.

זבולון אורלב: אפשר לדעת מה השינוי בחוק?

זבולון אורלב: אני צריך להצביע.

אביגדור יצחקי: אין שינוי.

זבולון אורלב: אם אין שינוי, למה יש חוק?

זבולון אורלב: אני מבקש לדעת דבר אלמנטרי, מה השתנה בחוק.

רוני בר-און: להגיד לך, להגיד לך מה השתנה?

זבולון אורלב: מההערות כאן עכשיו עולה עוד בלבול.

זבולון אורלב: אני לפחות מבולבל ולא יודע על מה מצביעים.

זבולון אורלב: החוק, כפי שאנחנו קראנו אותו בישיבת הסיעה ביום שני, אומר שיש שינוי יסודי.

זבולון אורלב: במקום להודיע על כוונת מאסר כבר בכתב האישום, ניתן יהיה להודיע יותר מאוחר.

גדעון סער: חבר הכנסת אורלב, הבהרת את עמדתך.

גדעון סער: הצבעה צריכה להתקיים, מכיוון שהדבר נכלל בסדר-היום.

גדעון סער: גם אני לא ידעתי, אבל הוא נכלל.

גדעון סער: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה.

גדעון סער: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד - 13 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (הוראת שעה), התשס"ז-2006, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

גדעון סער: חברי הכנסת, 24 חברים הצביעו בעד הצעת החוק, 13 חברים הצביעו נגד וחבר אחד נמנע.

גדעון סער: אני קובע כי הצעת חוק סדר הדין הפלילי (הוראת שעה), התשס"ז-2006, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכנסת.

זבולון אורלב: אני מציע להעביר לוועדה למעמד האשה.

גדעון סער: אני קובע שהצעת חוק סדר הדין הפלילי (הוראת שעה), התשס"ז-2006, עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדה למעמד האשה.

מנחם בן-ששון: ועדת החוקה.

גדעון סער: אם כך, כעת, כאשר יש שתי הצעות, היא תועבר לוועדת הכנסת.

גדעון סער: עד לרגע שקראת את קריאת הביניים הלגיטימית היתה רק הצעה אחת.

רן כהן: הוועדה לעובדים זרים.

גדעון סער: בבקשה, ועדת הכנסת תכריע אם יש שתי הצעות וגם אם יש שלוש הצעות.

קריאה: הוועדה למעמד האשה.

גדעון סער: אני חושב שההצעה בהחלט היתה מקבלת טיפול ראוי בוועדה לקידום מעמד האשה.

גדעון סער: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/273).

גדעון סער: ]

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

גדעון סער: יציג את החוק שר הפנים.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) פורסם לראשונה ב-6 באוגוסט 2003, בהתאם להחלטת הממשלה משנת 2002.

רוני בר-און: הוראת השעה הזאת הוארכה גם בשנת 2004, גם בשנת 2005 וגם בשנת 2006 בצווים שקבעה הממשלה, ותחולתה עומדת לפוג בינואר 2007.

רוני בר-און: ההחלטה התקבלה לאור המציאות הביטחונית, שבה התגלתה מעורבות ענפה של פלסטינים נושאי תעודות זהות ישראליות בעימות המזוין בין ישראל לפלסטינים.

רוני בר-און: תעודות הזהות הישראליות ניתנו לאותם פלסטינים בעקבות הליכים של איחוד משפחות, ותעודות הזהות אפשרו לפלסטינים לנוע בחופשיות בין שטחי הרשות לישראל, והפכו אותם לאוכלוסייה מועדפת על ארגוני הטרור, פעמים בטובתם ומרצונם ופעמים, צריך לומר ביושר, שלא בטובתם, והשליחות הרצחנית הזאת נכפתה עליהם על-ידי ארגוני הטרור.

רוני בר-און: לאור האמור, נקבע בהוראת שעה, כי בתקופת היות ההוראה בתוקף לא יעניק שר הפנים אזרחות או רשיון לישיבה בישראל לתושבי יהודה, שומרון וחבל-עזה, ומפקד האזור לא ייתן להם היתר לשהייה.

רוני בר-און: בשנת 2005 תוקן החוק והורחבו הסייגים להגבלות ביחס לאוכלוסיות שמייצגות סיכון ביטחוני מופחת.

רוני בר-און: התיקון הרחיב את סמכויות מפקד האזור ואיפשר לתת היתר שהייה בישראל לתקופה העולה על שישה חודשים במקרה של טיפול רפואי ולצורכי עבודה בישראל.

רוני בר-און: כמו כן קבע התיקון, כי בקשות של תושבי האזור ייבחנו על-פי גילם.

רוני בר-און: סוג של חתך, שעל דעת שירותי הביטחון, איפשר לדלל במעט או לסנן במעט את הסכנות האינהרנטיות, המובנות, גם בגיל המבקש, באופן שתושב האזור ממין זכר, שגילו מעל 35, ותושבת האזור ממין נקבה, שגילה מעל 25, שהם בני זוג של מי ששוהה בישראל כדין, יוכלו לפנות בבקשה למתן היתר שהייה בישראל.

רוני בר-און: כמו כן ניתן היה להגיש בקשות עבור קטינים, ילדיהם של תושבי האזור השוהים בישראל כדין.

רוני בר-און: עד לתיקון האמור ניתן היה לעשות כן עבור קטין שגילו פחות מ-12.

רוני בר-און: בתיקון נקבע, כי ניתן יהיה לאשר בקשות גם עבור כל קטין שגילו מתחת לגיל 18.

רוני בר-און: זאת אומרת, כל פעם הוראת השעה מתוקנת וניתן סוג של הרחבה, תוך ניסיון לשמור בקונטרול את היכולת למנוע את ההנחה הזאת, או את ההיתר הזה, מאנשים שמועדים להוות סיכון ביטחוני על-פי הסטטיסטיקה של כלל המקרים.

רוני בר-און: קטין, באותה הוראה, עד גיל 14, יוכל לקבל היתר ישיבה בישראל, וקטין מעל גיל 14 ומתחת לגיל 18 יוכל לקבל היתר שהייה, ובלבד שהוא מתגורר דרך קבע בישראל.

רוני בר-און: סייג נוסף שנקבע באותו תיקון קבע, כי שר הפנים או מפקד האזור רשאים לתת מעמד בישראל לתושב אזור המזדהה עם מדינת ישראל ויעדיה, והוא או בן משפחתו פעלו פעולה של ממש לקידום הביטחון, הכלכלה או עניין חשוב אחר, או שמתן המעמד הוא מעניינה המיוחד של מדינת ישראל.

רוני בר-און: נוכח הרחבת הסייגים וההיבט הביטחוני של החקיקה, נקבע כי בהתאם לחוות דעת גורמי הביטחון המוסמכים, ניתן יהיה שלא לאשר היתר שהייה לתושב האזור או לבן משפחתו העלולים להוות סיכון ביטחוני למדינה.

רוני בר-און: בין לבין הוגשה, כמובן, עתירה נגד הוראת השעה הזאת לבית-המשפט הגבוה לצדק, וביום 14 במאי 2006 ציין בג"ץ בכמה עתירות את הצורך בקביעת הסדרים אחרים אשר יאזנו באופן מידתי יותר את ההסדרים הקבועים בהוראת השעה בנוסחה המתוקן וייתנו ביטוי להיבטים הומניטריים.

רוני בר-און: לאור ההתמשכות של המצב הביטחוני, ולאור ההתמשכות, כפי שאנחנו יודעים, של הסיכון הביטחוני שתלוי ועומד לפתחנו, אותו היבט ואותו מצב ביטחוני שעמד בבסיס חקיקת הוראת השעה, מוצע להאריך את תוקף הוראת השעה בשנתיים נוספות.

רוני בר-און: עם זאת, לא התעלמנו מהדברים שנאמרו בבג"ץ וערכנו כמה תיקונים בהוראת השעה, ואלו הם: אנחנו מכלילים את הסעיף ההומניטרי מחד גיסא, ומאידך גיסא, אנחנו מרחיבים את תחולת ההגבלה גם על תושבים ואזרחים של מדינות סיכון המנויות בתוספת להוראת השעה שאנחנו מביאים, ואלו הן: אירן, לבנון, סוריה ועירק.

רוני בר-און: הכללת הסעיף ההומניטרי מאפשרת יצירת מנגנון שיעניק לשר הפנים את האפשרות לאשר, על אף הוראת החוק, בקשה לישיבה בישראל מטעמים הומניטריים חריגים.

גדעון סער: סמכות האישור של השר?

רוני בר-און: כן.

גדעון סער: הסמכות ניתנת להאצלה או שמורה לשר עצמו?

רוני בר-און: אני מוכרח לומר, שכדרכך אתה מפתיע בשאלות שאפילו אני לא התכוננתי להן, אבל זה לא ייקח הרבה זמן.

רוני בר-און: נאמר בהצעה: "רשאי שר הפנים, מטעמים הומניטריים מיוחדים, בהמלצת ועדה מקצועית".

רוני בר-און: יש פה דבר אחד, ששר הפנים רשאי לקבוע בצו, באישור הממשלה, מכסה שנתית מרבית.

רוני בר-און: זאת אומרת, שלא יהיה פה איזה שיטפון.

רוני בר-און: כך או כך, אין סמכות להאצלה.

רוני בר-און: לשאלתך.

רוני בר-און: זה לא איזו לטיפונדיה פרטית של שר הפנים שעושה כאוות נפשו, אלא בהתאם להמלצות ועדה; ועדה שיהיו בה בעלי מקצוע מתחומי הרפואה, הסוציולוגיה וכיוצא באלה גורמים שעניינם ההומניטרי בנוי מיניה וביה בתוך המקצועיות של חברי הוועדה הזאת.

רוני בר-און: הרחבת הסמכויות הזאת תאפשר אישור כניסה לישראל של מי שאינו זכאי לפי החוק, לרבות כל החריגים וההקלות, או מתן רשיון ישיבה מועדף, מסוג גבוה יותר, שדרוג רשיון הישיבה למי שכבר יושב בישראל וזקוק לשדרוג הרשיון הזה.

רוני בר-און: נמצא אפוא כי במקרים הומניטריים מיוחדים, ואני מדגיש - מיוחדים, יוכל שר הפנים, בכפוף להמלצת הוועדה המקצועית שתתמנה, להעניק רשיון ישיבה ארעי בישראל לתושב או לאזרח האזור או מדינות הסיכון אשר בן משפחתו שוהה בישראל כדין, והוא איננו עומד בתנאים לתחולת הסייגים.

רוני בר-און: לאור האמור לעיל, אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לטיפול בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

רוני בר-און: תודה רבה.

גדעון סער: אדוני השר, תודה רבה.

גדעון סער: אני מנצל את ההזדמנות שאתה כאן.

גדעון סער: ראיתי ידיעה שפורסמה היום באחד מעיתוני הבוקר בנושא התיישבות בגולן.

גדעון סער: האם המידע שהופיע בה הוא מידע נכון?

רוני בר-און: כן.

גדעון סער: תבורך.

רוני בר-און: תודה.

גדעון סער: אנחנו עוברים לדיון.

גדעון סער: ראשון הדוברים היה - - -

רן כהן: - - - אישית.

רן כהן: אתה יושב בכיסא היושב-ראש.

רן כהן: הברכה היתה אישית.

גדעון סער: ניצלתי את ההזדמנות כדי לדעת אם המידע הוא נכון, ולא יכולתי להתייחס אליו בשוויון נפש.

גדעון סער: ברור שזה משקף את עמדתי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש - - -

רן כהן: זו התשובה של - - - לנשיא אסד.

קריאה: תשובה הולמת.

רוני בר-און: - - -

גדעון סער: חבר הכנסת טיבי, לא שמעתי אותך פשוט כי היו עוד כמה שקראו במקביל.

אחמד טיבי: אתה מפקפק בידיעות של - - -?

גדעון סער: אני לא מפקפק בידיעותיה, ועם זאת, יש הבדל בין אישור רשמי שנותן השר הנוגע בדבר כאן בכנסת לבין ידיעה עיתונאית.

רן כהן: אבל, זו התשובה - - -

גדעון סער: מאחר שהידיעה היא בין הידיעות הבודדות ששימחו אותי בבוקר, רציתי לוודא שהיא נכונה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש - - - מבקשים מהנשיא אסד שיעשה מעשים של שלום.

רן כהן: זו התשובה.

גדעון סער: זו בהחלט - - -

רן כהן: - - - על רמת-הגולן.

גדעון סער: זה בהחלט מעשה של רצון טוב.

גדעון סער: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

גדעון סער: חבר הכנסת דב חנין היה ראשון הדוברים והוא אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת חנא סוייד - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת מיכאל איתן - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת יואל חסון כן נוכח - אדוני, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: רשימת הדוברים לא מופיעה.

רן כהן: כל הרשימה לא בצג.

רן כהן: שהיושב-ראש יקרא.

גדעון סער: אקרא.

גדעון סער: הדוברים שרשומים לדיון ברגע זה הם חברי הכנסת צרצור, פרוש, אורלב, רן כהן, רביץ, אלון, בשארה, זחאלקה, טאהא, אלדד, מרגי, אלסאנע, והבה, טיבי, פינס-פז וסער, אם יסיים גם לרצות את עונשו.

גדעון סער: חבר הכנסת גבאי ביקש להוסיף את עצמו.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת והעיסוק בכלל בחוק האזרחות הם דבר קריטי ואקוטי מאוד למדינת ישראל.

יואל חסון: לדעתי, אנחנו נמצאים היום בקרב הגנה דמוגרפי על אופיה היהודי של מדינת ישראל.

יואל חסון: מי שבשנים האחרונות - ואצלי זה היה ממש לא מזמן - עמד במחסום צה"לי באיזה מקום בין הרשות הפלסטינית לשטחי מדינת ישראל, ראה מאות ואולי אלפי אזרחי מדינת ישראל שיוצאים ונכנסים מהרשות הפלסטינית לתוך ישראל אבל למעשה חיים ברשות הפלסטינית.

יואל חסון: הם חיים בה ומתקיימים בה, אבל באים לעבוד ולחיות בישראל מתוקף היותם מחזיקי תעודת זהות כחולה.

יואל חסון: יש כאן הפקרות מהמדרגה הראשונה.

יואל חסון: יש כאן ניצול של ארגוני טרור את אותם אזרחים ישראלים שמתוקף כל מיני סיבות, או היו אזרחים והתחתנו ברשות הפלסטינית, או קיבלו את האזרחות בשנים האחרונות, חיים ברשות הפלסטינית, מקיימים את רוב חייהם ברשות הפלסטינית, אבל נכנסים בצורה חופשית בתוקף זכותם כאזרחי מדינת ישראל לשטחי מדינת ישראל.

יואל חסון: באותם אזרחים, לא בכולם אבל ברבים מהם, משתמשים לטובת פעילות טרור נגד מדינת ישראל.

יואל חסון: במקרים רבים - שוב, מי שהיה חייל יודע את זה - כשאתה בודק את אותן מכוניות, נמצאים בהן תושבי הרשות הפלסטינית שמנסים להיכנס, באמצעות מכונית עם לוחית זיהוי צהובה, לשטחי מדינת ישראל.

יואל חסון: בכל המדינות היום, בעיקר במדינות המערב, בלי בושה נוקטים צעדים ברורים מאוד כדי למנוע הגירה וכניסות לא רצויות של אנשים לשטחיהן.

יואל חסון: גם במדינת ישראל חייבים להיות ברורים ונחרצים מאוד בשאלה מי יכול להיות אזרח מדינת ישראל, מי יכול להיכנס לשטחי מדינת ישראל, ובוודאי איך אפשר לגרום שהאיזון העדין הזה, הדמוגרפי, של רוב יהודי במדינת ישראל יישמר לאורך שנים.

יואל חסון: לכן אני מברך על הצעת החוק.

יואל חסון: אני חושב שמדינת ישראל צריכה להמשיך ולהגביל עד כמה שאפשר את האפשרות של יצירת קומבינות משפחתיות כאלה ואחרות במטרה להשיג אזרחות ישראלית ולנסות לשנות את המאזן הדמוגרפי.

יואל חסון: לכן, כמו שאמרתי, אני מברך על הצעת החוק, ואני מקווה שמדינת ישראל תמשיך להגן על עצמה ולהבטיח לעולמי-עד את הרוב היהודי בה.

יואל חסון: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת חסון.

גדעון סער: הדובר הבא, חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

גדעון סער: לפי מי שאני רואה כרגע במליאה, אם לא יהיו שינויים, אחריו יהיה חבר הכנסת רן כהן.

גדעון סער: אני מקבל את הערת השר לקליטת עלייה, שאומר לי שדברי יכלו להתפרש כאילו ישיבתי על כס יושב-ראש הכנסת היא כעונש בעיני.

גדעון סער: מובן שהדברים נאמרו בהומור, אבל אני מקבל את הערתך, שגם כחוש הומור לא בטוח שזה הדבר.

גדעון סער: בכל זאת, עדיין לא הוציאו את חוש ההומור אל מחוץ לחוק.

גדעון סער: חבר הכנסת צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, היות שזו לא הפעם הראשונה שאנחנו דנים בסוגיה הזאת, כנראה העמדה שלנו לא רק שלא השתנתה, אלא התחזקה.

אברהים צרצור: אנחנו עדיין מאמינים, ונמשיך להאמין, שהחוקים האלה אינם נחוצים, אינם ראויים ואינם מקובלים.

אברהים צרצור: עכשיו שמענו מחבר הכנסת חסון, שכנראה הסיבות להבאת חוקים דרקוניים מהסוג הזה אינן סיבות ביטחוניות.

אברהים צרצור: הוא דיבר בגלוי - - -

גדעון סער: חבר הכנסת צרצור, אם אני יכול רק להעיר, וזה לא יהיה על חשבון זמנך: השר שנימק את הצעת החוק נימק אותה מטעמים ביטחוניים.

אברהים צרצור: יפה.

גדעון סער: השר מחייב את עמדת הממשלה, וחבר הכנסת חסון רשאי כחבר - - -

אברהים צרצור: נכון.

אברהים צרצור: אני משיב על מה שאמר חבר הכנסת חסון.

אברהים צרצור: הוא דיבר כנראה על הנושא הזה של סכנה דמוגרפית.

אברהים צרצור: לצערי הרב, זו כנראה הסיבה הסמויה שעומדת מאחורי הצעות מהסוג הזה.

אברהים צרצור: לכן, אני לא יכול באמת לעבור לסדר-היום ולקבל את הנימוקים של כבוד שר הפנים כדברים מוגמרים.

אברהים צרצור: כנראה, המניעים האלה שזורים זה בזה ואי-אפשר להפריד ביניהם.

אברהים צרצור: לכן, לא ארבה בדיבורים על החוק הזה שאיננו ראוי בעיני, אבל אני אתמקד בשני נושאים מעניינים מאוד שיופיעו בו.

אברהים צרצור: יש סעיף 3א1(ב), שאומר כך: "(1) העובדה כי בן משפחתו של מבקש ההיתר או הרשיון, השוהה כדין בישראל, הוא בן זוגו, או כי לבני הזוג ילדים משותפים, לא תהווה כשלעצמה טעם הומניטרי מיוחד".

אברהים צרצור: הקביעה הזאת מאוד מאוד מוזרה בעיני.

אברהים צרצור: בני זוג שהתחתנו בצורה מסודרת, הקימו בית, הולידו ילדים - החוק הזה בא ופשוט מחליט, בצורה כזאת זוועתית, לפרק את התא המשפחתי הזה, והוא מתייחס לקשר הזה, הקשר הקדוש הזה בין בעל לאשתו, כאלמנט שאי-אפשר להגדירו כאלמנט הומניטרי.

אברהים צרצור: זה דבר זוועתי, שאי-אפשר לקבל אותו.

אברהים צרצור: הנקודה האחרת היא סעיף 3א1(ב)(2): "היה מבקש הרשיון תושב סוריה, ובן זוגו הוא בן העדה הדרוזית השוהה כדין בישראל ומתגורר בשטח רמת-הגולן שהוחל עליו המשפט, השיפוט והמינהל של מדינת ישראל, לפי חוק רמת-הגולן - - - רשאי שר הפנים לראות בכך טעם הומניטרי מיוחד".

אברהים צרצור: זה דבר מפתיע מאוד.

אברהים צרצור: האם יש הבדל ברמת-הגולן על-פי החוק הישראלי?

אברהים צרצור: כפי שאני רואה, שטח רמת-הגולן הוא עדיין שטח כבוש, שצריכים להחזיר אותו למדינת האם, לסוריה.

אברהים צרצור: אבל, החוק הזה בא ועושה הבדלה כזאת, שאדם בסוריה שמתחתן עם אשה מכפר-קאסם, למשל, שקיים בתוך מדינת ישראל, מתייחסים לנישואים האלה לא כאל עניין הומניטרי, אבל הנישואים של אלה שגרים ברמת-הגולן הם כשרים למהדרין.

אברהים צרצור: איך אפשר לעשות הפרדה מהסוג הזה?

אברהים צרצור: וזאת, אף שאני אומר במלוא הכנות, שאני שמח שמשרד הפנים מתייחס למי שגרים ברמת-הגולן כאל תושבים זכאים.

גדעון סער: חבר הכנסת צרצור, נא לסיים.

אברהים צרצור: דבר אחרון - בתחקיר שפורסם ב"כול אל-ערב", עיתון ערבי שבועי, בסוף השבוע שעבר, נראה שיש עוד אלמנט שלא מופיע בחוק הזה ולא בחוקים אחרים, ולפיו שר הפנים רשאי לתת היתרים לאנשים שאינם תושבי ישראל או אזרחי ישראל.

אברהים צרצור: הסיבה הזאת באה לידי ביטוי בהזמנות תדירות של האנשים האלה לשב"כ או לרשויות הביטחון, והאנשים האלה חשופים לתעשייה של סחיטה ואיומים.

אברהים צרצור: אומרים להם: אם אתם תמלאו אחרי פקודותינו, אם אתם תקבלו את הצעתנו, ואתם תמלאו תפקידים של משת"פים בעם שלכם, אנחנו ניתן לכם רשיונות שהייה בתוך ישראל.

אברהים צרצור: אפילו יותר מכך - ניתן לכם, בניגוד לכל החוקים, ניתן לכם תעודות זהות.

אברהים צרצור: אני חושב שאת הנושא הזה צריך לחקור לעומק ולדעת בדיוק מה אכן המניע מאחורי החוקים האלה.

אברהים צרצור: תודה, כבוד היושב-ראש.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת צרצור.

גדעון סער: חבר הכנסת פרוש - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת אורלב - אינו נוכח.

גדעון סער: חבר הכנסת רן כהן יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: אני אבקש מהדוברים לומר את דבריהם - - - שכחתי, חברת הכנסת אברהם, את תקראי את ההודעה לאחר חבר הכנסת רן כהן.

גדעון סער: אני אומר לך, יש לכאורה עוד כ-12 דוברים, אבל לא כולם נוכחים.

רן כהן: אם את ממהרת, ברשות היושב-ראש, את יכולה לעשות את זה עכשיו.

גדעון סער: אני מבקש מהדוברים לומר את דבריהם במסגרת הזמן.

גדעון סער: לרשותך שלוש דקות.

רן כהן: אדוני היושב-ראש - אין שר - חברות וחברי הכנסת - - -

גדעון סער: אין שר?

גדעון סער: אם כך, אני סוגר את ישיבת המליאה עד שיגיע שר.

גדעון סער: הישיבה נעולה, הפסקה של חמש דקות.

גדעון סער: אדוני השר איתן כבל, אדוני תורן?

איתן כבל: כן.

גדעון סער: אם כך, אני אמשיך את הישיבה.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת רן כהן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, הממשלה עשתה לעצמה חיים קלים בהביאה את הצעת החוק ובנמקה את החוק השערורייתי הזה בנימוקי ביטחון.

רן כהן: אמת, מזל שמי שפתח את הדיון הזה, לאחר השר, היה חבר הכנסת יואל חסון מקדימה.

רן כהן: הוא אמר באופן הכי ישיר: לא מדובר על ביטחון, מדובר על דמוגרפיה.

רן כהן: כלומר, עושים שימוש בשם הביטחון לשווא.

רן כהן: אני אומר לכם יותר מזה: גם אם היו אומרים אלף פעמים שזה עניין של ביטחון, לעולם עניין של ביטחון צריך להיות פתור בדרך שבה תופסים את האדם המסוכן וממנו מונעים.

רן כהן: לא מונעים משכבה שלמה, מאלפי ועשרות אלפי אנשים ומשפחות.

רן כהן: כי לא.

רן כהן: למה לא?

רן כהן: אנחנו לא עושים את זה לגבי יהודים, לא עושים את זה לגבי ערבים, לא עושים את זה לגבי דרוזים, לא לגבי נוצרים, ואין שום סיבה בעולם שהדבר הזה ייעשה.

רן כהן: אבל למה לשקר בשם הביטחון, אלוהים אדירים?

רן כהן: למה העמדת הפנים הרמאית הזאת?

רן כהן: הרי באמת יש אנשים שאכפת להם מהביטחון האמיתי של מדינת ישראל.

רן כהן: החוק הזה הוא חוק של מי שפוחד לומר את סיבת הדמוגרפיה, כי יודעים שזאת גזענות.

רן כהן: כי יודעים שבעצם הנימוק הדמוגרפי הוא נימוק גזעני, שבא למנוע מאנשים, בשל מוצאם, בשל דתם, להינשא, להתחתן ולחיות במקום שבו הם בוחרים.

רן כהן: נדמה לי שבעניין הזה החוק הזה עומד נגד זכויות אנוש אלמנטריות.

רן כהן: להגיד לאדם: אתה לא תתחתן, אתה לא תתאהב, אתה לא תוליד ילדים, כי אנחנו לא ניתן לך לחיות עם אשתך, ולך לא ניתן לחיות עם בעלך, ולכם לא ניתן להוליד ילדים, שהם משאת נפשכם, משום שאתם ערבים, משום שאתם פלסטינים, משום שאתם סורים, משום שאתם אחרים - זה מעשה גזענות מתועב.

רן כהן: לכן החוק הזה הוא חוק פסול מכל פסול.

רן כהן: כמובן, זכותנו וחובתנו לדאוג שמדינת ישראל תהיה מדינת העם היהודי ומדינת כל אזרחיה, ובעניין הזה אין בעיה גם לדאוג לרוב יהודי, בתנאי שאנחנו רוצים – א.

רן כהן: לחיות בגבולות "הקו הירוק", שפה יש לנו רוב יהודי; ב.

רן כהן: שאנחנו נעשה את המדינה הזאת אטרקטיבית מכל בחינה לעם היהודי, שיבוא לפה מרצונו.

רן כהן: נעשה אותה מדינת שלום, מדינה של צדק חברתי, מדינה של שמירת החוק, כי אז יבואו יהודים רבים לחיות כאן ונוכל לקיים כאן מדינה יהודית ודמוקרטית השייכת בזכות לכל אזרחיה.

רן כהן: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת כהן.

גדעון סער: אני מאפשר ליושבת-ראש ועדת הכנסת למסור הודעה מטעם ועדת הכנסת.

גדעון סער: אחריה יעלה ויבוא חבר הכנסת בני אלון.

): אדוני היושב-ראש, תודה.

): רבותי השרים, הודעה לוועדת הכנסת.

): אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדות, כדלקמן: מטעם סיעת הליכוד, בוועדת החוץ והביטחון - במקום חבר הכנסת דני נוה יכהן חבר הכנסת יובל שטייניץ.

): מטעם סיעת ישראל ביתנו, בוועדת החוקה, חוק ומשפט - במקום חברת הכנסת לימור לבנת יכהן חבר הכנסת אלכס מילר.

): מטעם סיעת הליכוד, בוועדה לענייני ביקורת המדינה - במקום חברת הכנסת תכהן חברת הכנסת לימור לבנת.

): אדוני, אני מודה לך.

גדעון סער: תודה, גברתי.

גדעון סער: (קריאה ראשונה)

גדעון סער: חבר הכנסת בני אלון.

גדעון סער: אחריו ידבר חבר הכנסת עזמי בשארה.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, החוק הזה הוא חוק של כורח מציאות.

בנימין אלון: אני פונה, באמת, מרצ וחברי הכנסת הערבים יכולים לצעוק מן הבוקר ועד הלילה: "גזענות, גזענות".

בנימין אלון: אנחנו מכירים את הססמאות הנבובות האלה, חבר הכנסת רן כהן מכובדי.

רן כהן: זה נבוב?

רן כהן: זה בחוק.

בנימין אלון: אני פונה בצורה, איך אומר - עניינית.

בנימין אלון: בואו לא ננצל טרגדיות אנושיות ולא נגביר אותן, הכול בשביל פוליטיקה.

בנימין אלון: מה שקורה כאן זה שיש עם שחזר לארצו, זה העם היהודי, והוא לא מתכוון לעזוב את הארץ הזאת.

בנימין אלון: והוא עוד לא קיבץ את כל הגלויות שלו, ואין מחלוקת על זה בבית הזה.

בנימין אלון: חברי הכנסת של מרצ, עם כל הכבוד, לא עומדים להיות כאן רוב בבית הזה.

בנימין אלון: להיפך, מספרם הולך וקטן, הולך וקטן.

בנימין אלון: זאת ממשלה לא של ימין, זאת ממשלת קדימה, ממשלת העבודה, וזה לא חוק שבא מן הימין.

בנימין אלון: חברי הכנסת של מרצ והערבים מוליכים שולל שוב ושוב, גם את ערביי יהודה ושומרון וגם את אזרחי ישראל הערבים.

בנימין אלון: וערביי יהודה ושומרון לא מוכיחים לנו – אני מבין, אני מבין את הטרגדיה האנושית.

בנימין אלון: ועכשיו עם הגדר הזאת, שאני אישית לא אהבתי אותה, הטרגדיה תהיה עוד יותר חמורה.

בנימין אלון: היא כבר קורית.

בנימין אלון: היא קורית, אנשים רעבים ללחם בהרבה מאוד מקומות.

בנימין אלון: אבל במקום להתמודד עם הבעיות האנושיות ולהגיע למסקנות האמיתיות, מוליכים אנשים שולל: "תחכו עוד קצת", כמו שעשו מדינות ערב שנים בניסיון שלהן עם זכות השיבה: "חכו, מדינת ישראל עוד תיכנע.

בנימין אלון: עוד תתבטל מדינת ישראל.

בנימין אלון: אתם עוד תחזרו".

בנימין אלון: 58 שנים החזיקו ערבים במחנות פליטים.

בנימין אלון: בכל אומות העולם, פליטים זה היה עניין של שנתיים-שלוש.

בנימין אלון: היו מאות מיליוני פליטים באסיה ובאירופה במאות הקודמות.

בנימין אלון: רק פה הוקמה סוכנות מיוחדת, והערבים, המדינות הערביות, הוליכו שולל את המסכנים האלה, שאו-טו-טו הם חוזרים, בשביל הפוליטיקה שלהם.

בנימין אלון: 58 שנה הם שכבו במדמנה הזאת והם עדיין שם ועדיין מוליכים אותם שולל: "תראו, אנחנו ננצח את היהודים האלה.

בנימין אלון: נעשה את זה בכל מיני פטנטים" - במקום להתמודד עם הבעיה ההומניטרית שהעלה פה חבר הכנסת צרצור, שהיא באמת בעיה קשה.

בנימין אלון: במקום להתמודד אתה ולעודד אנשים, אנחנו כאן אוכלים אחד את השני, והעם היהודי חוזר לארצו, לא יעזור לאף אחד.

בנימין אלון: אז תעודדו אותם למצוא בית במקום אחר; תעודדו אותם, תסייעו להם לעבור לארצות אחרות: לעבור לאירופה, לעבור לאמריקה, שיהיו להם חיים, שיוכלו לפתוח דף חדש כמו שהיהודים עשו.

גדעון סער: אני מבקש לסיים.

בנימין אלון: במקום זה אתם מנסים בכל מיני דרכים, וזה לא יצליח, כי סך הכול האינסטינקט הטבעי של העם היהודי לא קשור לימין ולשמאל.

בנימין אלון: חוץ מקיצונים במרצ וחברי כנסת ערבים, רוב העם היהודי במדינת ישראל בריא.

בנימין אלון: הוא לא יודע בדיוק איך להתנסח משפטית, הוא קורא לזה "ביטחונית", "דמוגרפית", אבל הוא מרגיש סכנת קיום ביטחונית ממשית.

בנימין אלון: תודה.

רן כהן: זאת הבדיחה שאתה אומר על מרצ "קיצוני".

עזמי בשארה: זה ענייני.

גדעון סער: חבר הכנסת עזמי בשארה יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: אחר כך אני אקדים במעט את חבר הכנסת מגלי והבה, כי בשלב מסוים הוא צריך להחליף אותי כאן.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת עזמי בשארה, לרשותך שלוש דקות.

עזמי בשארה: תודה רבה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חלק מהדוברים שקדמו לי בעצם הסירו את הרעלה, את המסכה מעל פני החוק הזה, לרבות חבר הכנסת אלון.

עזמי בשארה: אני חושב שמבחינה זאת הוא הביע באמת את מה שהרבה אנשים פה לא אומרים: זה לא חוק ביטחוני, לא שייך לביטחון, גם אם השר עולה ומנמק ככה, אלא זה חוק דמוגרפי, כאשר המלה "דמוגרפי" היא מלה אחרת לחוק גזעני.

עזמי בשארה: אנחנו רק מנסים להיות מנומסים כאשר אנחנו אומרים "חוק דמוגרפי".

עזמי בשארה: כי מה זה "דמוגרפי"?

עזמי בשארה: דובר על סוגי אוכלוסייה מסוימים שלא נותנים להם, וחבר הכנסת אלון עוד מזכיר לנו את אירופה.

עזמי בשארה: היהודים שינו את חייהם והיו מוכנים להתחיל מחדש פה.

עזמי בשארה: אתה רוצה קטסטרופות כמו באירופה שיניעו אנשים לשנות את אופי חייהם?

עזמי בשארה: מה זה הדבר הזה?

עזמי בשארה: חוקים נגד נישואי יהודים באירופה ומגוריהם בשביל שיגיעו לפה?

עזמי בשארה: מה זה הקטעים האלה?

עזמי בשארה: איפה היה מתקבל דבר כזה, ואיך נקראו חוקים שמנעו או הסכימו לנישואים?

עזמי בשארה: על טבעו של החוק הזה והצורך לשקר - וזאת מלה פרלמנטרית - הצורך לא להגיד אמת - אני נהייתי זהיר במלים - ולהגיד שזה ביטחוני, זה מראה שהחוק הזה מבייש או מביש עד כדי כך שהם יוצרים אשליה ביטחונית במקום שהיא איננה.

עזמי בשארה: אובייקטיבית, לא היה צורך בחוק כזה בעבר, כאשר פלסטינים יכלו לנוע מהים עד הגדה ומעזה עד תל-אביב.

עזמי בשארה: רוב הנשים הפלסטיניות שהתחתנו, וגברים אפילו, לפני סוף האינתיפאדה הראשונה, כשעוד היה אפשר לנוע, גרו בעזה.

עזמי בשארה: עד היום אנחנו בכל חג, כמו בעיד אל-אדחא עכשיו, תהיה לנו בעיה של ביקורי נשים שגרות בעזה אצל קרוביהן בנגב ולהיפך, מרוב נשים מהנגב שגרות בעזה, כי חשבו שלגור בעזה זה יותר טוב מאשר בנגב.

עזמי בשארה: יש מדושני עונג פה - כולם חושבים שמאווייו של הערבי זה לגור בישראל.

עזמי בשארה: ביטוח לאומי?

עזמי בשארה: ביטוח לאומי זה בשביל עניים.

עזמי בשארה: זה לא דבר טוב.

עזמי בשארה: אני מכיר עשרות זוגות מרמאללה בגילי, כשלימדתי בביר-זית, שגרו ברמאללה, והעדיפו את זה על פני ירושלים אחרי שהתחתנו.

עזמי בשארה: אחרי התנאים שנוצרו בסוף האינתיפאדה הראשונה אנשים בחרו אחרי שהתחתנו מקום מגורים פה ולא פה, בשביל לעבוד, בשביל לנוע, בשביל שיוכלו לבקר את ההורים.

עזמי בשארה: כל ה"דשנות עונג", שחושבים שפה זה כל המאוויים של האנשים, זה צריך להיגמר.

עזמי בשארה: אנחנו לא מדברים פה על קבוצת מהגרים ממקסיקו לארצות-הברית שמחפשת גרין-קארד.

עזמי בשארה: זו ארצם.

עזמי בשארה: זו ארצם.

עזמי בשארה: צריך להבין זאת בבית הזה.

עזמי בשארה: בסדר, אפשר גם להתפשר ולהגיד: ארץ של שני עמים; ששני העמים יתפשרו ויגידו שזו ארץ של שני עמים.

עזמי בשארה: לא מדובר פה במהגרים, אלה משפחות שנחצו לשניים על-ידי גבולות.

עזמי בשארה: לא מדובר פה באנשים שעושים קונספירציות איך לעבור את הגבול ממקסיקו לארצות-הברית ושמים להם גדר.

עזמי בשארה: מדובר בבני דודים, במשפחות.

עזמי בשארה: צריך פה לפקוח את העיניים ולהפסיק עם הדיבור הסטרילי הזה, הפורמליסטיקה הזאת שבאה אחרי ההחלטות של בג"ץ.

עזמי בשארה: הנה אנחנו מתחילים להיות עכשיו פורמליים, כל מדינה בעולם שומרת על הגבולות שלה מפני מהגרים.

עזמי בשארה: איזה מהגרים ואיזה בטיח, איזה מהגרים ואיזה שטויות.

עזמי בשארה: מדובר פה בבני דודים, במשפחות.

עזמי בשארה: זו ארץ שפעם נחצתה לשניים על-ידי גבולות שנוצרו רק לפני 40 שנה, 50 שנה.

עזמי בשארה: 1967, זו אדמה שנכבשה ב-1967.

עזמי בשארה: מה זה הדברים האלה?

עזמי בשארה: מי היגר אל מי פה?

עזמי בשארה: ועוד עם ה-arrogance הזה, "תהגרו אלינו".

עזמי בשארה: הצניעות צריכה להיות דו-צדדית; להגיד: אתם היגרתם אלינו, זה מעליב כמה אנשים פה.

עזמי בשארה: מה עוד שכמה אנשים מאתנו יודעים עברית טוב יותר מעשרה או 20 חברי כנסת בבית הזה.

עזמי בשארה: עברית, לא ערבית.

עזמי בשארה: לאט-לאט, קצת צניעות בקטע הזה שהיגרתם אלינו ונתנו לכם, ושנוכל לחיות ביחד.

עזמי בשארה: אתם יודעים מה?

עזמי בשארה: שנוכל להבין זה את זה בבית הזה.

עזמי בשארה: אני מודה לך על הסבלנות, כבוד היושב-ראש.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת עזמי בשארה.

גדעון סער: כעת ידבר חבר הכנסת מגלי והבה, ואחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני הצבעתי היום בוועדת הכנסת נגד החוק הזה, ואני גם הייתי מעדיף שחוקים מהסוג הזה לא יהיו.

מגלי והבה: אבל אי-אפשר להתעלם ממה הביא אותנו לחקיקה הזאת בעבר - אותם מתי-מעט שהחליטו לנצל את התעודה הזאת לפעילות טרוריסטית.

מגלי והבה: היו לנו שני פיגועים רציניים בחיפה, ומי שהוביל אותם הם אנשים שהשתמשו בתעודת הזהות.

מגלי והבה: זה היה הבסיס להרוג את כל הסיבות ההומניטריות שהיו.

מגלי והבה: אבל אני התעקשתי בהתנגדות שלי לחוק בעיקר כדי לדאוג לאוכלוסייה הדרוזית.

מגלי והבה: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, שמאז ומעולם לא היה דרוזי אחד שהיה מעורב בפעילות טרור.

מגלי והבה: לכן, בסעיפים שבאו להקל עם תושבי רמת-הגולן, נאמר שדרוזי שגר ברמת-הגולן יכול להתחתן עם סורית ולגור אתה ברמת-הגולן.

מגלי והבה: אני אמרתי שאני מתנגד לחוק, כי אין טיפול באוכלוסייה הדרוזית שגרה כאן.

מגלי והבה: אנחנו יודעים היום שהמדינות שנכללו במסגרת החוק הן לבנון וסוריה, ועירק ואירן - אין לנו דרוזים שם, אבל במקומות שאני מדבר עליהם, גם בסוריה וגם בלבנון יש דרוזים.

מגלי והבה: ואותם דרוזים ישראלים שיתחתנו עם תושבי לבנון וסוריה יוכלו לגור במדינת ישראל.

מגלי והבה: אני קיבלתי את התשובה של היועץ המשפטי של משרד הפנים, וזה יתוקן בקריאה השנייה והשלישית.

מגלי והבה: אז חובתי כאזרח המדינה שדואג לאוכלוסייה שלו - לרבות הטיפול באוכלוסייה הדרוזית של רמת-הגולן של מדינת ישראל, ואני שמח על ההסכמה של משרד הפנים לתיקון הזה - אני גם טוען שכל הנושאים ההומניטריים - וטוב שהוועדה הזאת קמה, כי יש עשרות ומאות בקשות הומניטריות שמונחות על שולחן מינהל האוכלוסין, שהוא לא מצליח לטפל בהן בצורה עניינית, או שעומס העבודה לא מאפשר במקרים ההומניטריים לטפל בסוגיה הזאת.

מגלי והבה: נדרש מאתנו לבוא ולחייב את הוועדה הזאת לדון לגופו של עניין בכל המקרים ההומניטריים ולפתור את הסוגיה הזאת.

מגלי והבה: אני מטפל וטיפלתי בעשרות מקרים הומניטריים של אוכלוסייה ערבית מכל הארץ, והצלחנו לתת להם אישורים להיכנס, אבל הסוגיה היא מעבר לטיפול בבעיות כאלה ואחרות של חבר כנסת זה או אחר, אלא צריך להיות טיפול מערכתי בנושא, שהחוק הזה יפתור אותו.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת והבה.

גדעון סער: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו - חבר הכנסת ואסל טאהא.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יותר מכל דבר אחר, זהו חוק בלתי אנושי.

ג'מאל זחאלקה: הוא קורע משפחות, משאיר מאחוריו שובל של טרגדיות, אומללות וסבל, של חיים בלתי אפשריים.

ג'מאל זחאלקה: הוא גם חוק שמנוגד לעקרונות הצדק והחוק האוניברסליים, שני עקרונות של כל מדינה שמכבדת את עצמה, וגם החוק הבין-לאומי כולל אותם, והם הזכות להקים משפחה והזכות לשוויון.

ג'מאל זחאלקה: יש בחוק הזה פגיעה חמורה, זדונית ומכוונת באזרחים ערבים במדינה; אזרחים ואזרחיות שבחרו להם בני זוג או שיש להם ילדים ונמנעת מהם הזכות לקיים חיי משפחה, נמנעת מהם הזכות לשוויון כשאר האזרחים, לחיות עם בני משפחותיהם בארץ, ביישובם, בכפר שלהם.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שרוב חברי הכנסת - הרוב המכריע, מכיר את המצב הזה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו לא צריך לחקור את הנושא כדי לדעת את האמת.

ג'מאל זחאלקה: אך בנושא הזה יש לנו הרגשה, כבוד היושב-ראש, שאנחנו מדברים אל הקיר.

ג'מאל זחאלקה: מסבירים עד כמה החוק הוא בלתי אנושי, מביאים דוגמאות.

ג'מאל זחאלקה: ומי שרוצה דוגמאות, אני יכול להביא לו דוגמאות.

ג'מאל זחאלקה: כל חבר כנסת ערבי וגם חברי כנסת אחרים מקבלים פניות בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: עשרות, מאות מקרים טראגיים.

ג'מאל זחאלקה: שומעים, אפילו מקשיבים, יכול להיות במקרה הטוב ששר הפנים, הפקידים או חברי הכנסת פותחים את האוזניים ושומעים, אבל אוטמים את הראש שלהם.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, המלים עוברות את האוזן ומתנגשות בקיר אטום לפני שהן מגיעות למוח.

ג'מאל זחאלקה: בשום דבר זה לא משפיע.

גדעון סער: חבר הכנסת זחאלקה, אני לא - - -

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני רוצה להגיד משפט אחרון: אני לא מבין, אחרי שהיו ישיבות של ועדות שרים, שהדיון היחיד שהיה בהם – ואפילו אריק שרון אמר:

ג'מאל זחאלקה: עזבו את העניין הביטחוני, מדובר בעניין דמוגרפי, למה אתם הולכים סחור סחור?

ג'מאל זחאלקה: מגישים לנו הצעת חוק שכל כולה נימוקים ביטחוניים.

ג'מאל זחאלקה: גם השר עולה לכאן ומעלה נימוקים ביטחוניים.

ג'מאל זחאלקה: מטעים את הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק פסול מעיקרו, כי אתם רוצים להעביר כאן חוק על-פי דבר שקרי, שאין לו יסוד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו נחזור לפרוטוקולים של ועדות השרים, של ההצהרות של אריק שרון.

ג'מאל זחאלקה: הכול דובר על דמוגרפיה ושום דבר על עניינים ביטחוניים.

ג'מאל זחאלקה: כאן מביאים לנו נימוקים ביטחוניים, וזו הטעיה של הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה שכולם ידעו שהחוק הזה מועבר בהטעיה, בשקר, ולא בכוונה האמיתית של החוק.

ג'מאל זחאלקה: לפחות שידברו אמת.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו - חבר הכנסת אריה אלדד.

גדעון סער: בבקשה, חבר הכנסת טאהא, לרשותך שלוש דקות.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דיברו חברי על החוק המבייש הזה.

ואסל טאהא: אני מצטרף לכל מלה שנאמרה כאן.

ואסל טאהא: רציתי להדגיש כמה נקודות שנאמרו כאן, שכאילו מיטיבים עם תושבי הגולן במתן זכות שיתחתנו בסוריה.

ואסל טאהא: אני, כמי שמכיר את תושבי הגולן הדרוזים, ואני בקשר הדוק אתם כל הזמן - הם לא רוצים הטבות.

ואסל טאהא: הם בכלל לא רוצים הטבות.

ואסל טאהא: הם רוצים לחזור למולדתם.

ואסל טאהא: הם רוצים החלטה פוליטית שתשים קץ לכיבוש של הגולן.

אביגדור יצחקי: דווקא גם אני דיברתי אתם.

ואסל טאהא: זה מה שהם רוצים בגולן.

ואסל טאהא: זו האמת.

ואסל טאהא: זה מה שהם רוצים בגולן, ולא הטבות.

גדעון סער: כנראה חבר הכנסת יצחקי מכיר תושבים - - -

ואסל טאהא: תלוי את מי אתה מכיר.

ואסל טאהא: זה תלוי את מי אתה מכיר.

ואסל טאהא: אני מכיר את הרוב המוחץ.

גדעון סער: האמת היא שגם אני מכיר, אבל אני לא יכול להתערב בוויכוח כרגע.

ואסל טאהא: אני מכיר את הרוב המוחץ של תושבי הגולן.

אליהו גבאי: למה תושבי כפר רג'ר - - - בצד הישראלי ולא בצד הסורי?

ואסל טאהא: זו סוגיה אחרת.

ואסל טאהא: נדבר עליה.

יואל חסון: העם הפלסטיני מהצד השני של הגדר רוצים להיות בתוך ישראל - - -

ואסל טאהא: חבר הכנסת יואל חסון דיבר על הגישה ההומניטרית.

ואסל טאהא: איזה גישה אנושית מצווה על פירוק משפחות, על מניעת - אני שואל את חבר הכנסת יואל חסון: האם משפחת חוסייני מירושלים היגרה לירושלים?

ואסל טאהא: האם משפחת חוסייני היא משפחה מהגרת, שהיגרה לפני כמה שנים?

ואסל טאהא: האם משפחת מוחתסיב היא מהגרת?

ואסל טאהא: בא החוק הזה ומונע מהם, מונע מהצעירים שלהם להתחתן עם מי שמתגורר ברמאללה, בכפר סמוך.

ואסל טאהא: כל הזמן היה סמוך.

ואסל טאהא: מדובר כאן בקרבת דם של משפחות.

ואסל טאהא: לא רק עם, זו קרבת דם, זו חוליה ראשונה.

ואסל טאהא: החוק הזה קורע משפחות כאלה, מונע ממשפחות, מאמהות, מאבות ומילדים להתאחד, לראות זה את זה.

ואסל טאהא: על איזה מין אנושיות מדובר בחוק הזה?

ואסל טאהא: על גישה אנושית אתם מדברים?

ואסל טאהא: זה טשטוש של הגישה הדמוגרפית שעומדת מאחורי החוק הזה, הגישה הגזענית.

ואסל טאהא: זה טשטוש של הגישה הזאת בנימוק – ביטחון.

ואסל טאהא: ביטחון?

ואסל טאהא: אתם רוצים ביטחון לתושבי ישראל?

ואסל טאהא: אגיד לכם איך משיגים את זה - שמים קץ לכיבוש.

ואסל טאהא: רק תשימו קץ לכיבוש ותוכלו לשמור על הביטחון של אזרחי המדינה.

ואסל טאהא: דיברו כבר רבות על הנושא הזה.

ואסל טאהא: אי-אפשר לטשטש, אי-אפשר להסוות.

יואל חסון: שמעתי שמתגעגעים לכיבוש ברשות הפלסטינית.

ואסל טאהא: אתה אומר את זה.

ואסל טאהא: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

ואסל טאהא: החוק הזה הוא חוק לא ראוי, חוק גזעני, שמתחבא מאחורי נימוק ביטחוני לא צודק.

ואסל טאהא: זה מצביע אך ורק על דבר אחד - שיש כאן חולשה במנהיגות.

ואסל טאהא: לא רוצים לדבר אמת לעם.

ואסל טאהא: לא רוצים לומר להם שהכיבוש הוא המחלה שצריך לרפא אותה ולשים לה קץ.

ואסל טאהא: בזה הממשלה תשמור על ביטחון אזרחי המדינה, ולא בטשטוש התיאוריה הגזענית הדמוגרפית תחת נימוקים ביטחוניים.

גדעון סער: תודה, חבר הכנסת טאהא.

גדעון סער: חבר הכנסת אריה אלדד יהיה הדובר הבא.

גדעון סער: אני אינני רואה את חבר הכנסת מרגי או את חבר הכנסת אלסאנע, ולפיכך הדובר הבא צריך להיות חבר הכנסת אחמד טיבי.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, החוק שמוגש בפנינו היום הוא ראוי, אבל האצטלה אינה ראויה.

אריה אלדד: מדובר בהתחכמות שהיא מענה על התחכמות.

אריה אלדד: מדובר בגלגול עיניים ביטחוני שהוא מענה על התחסדות הומניטרית.

אריה אלדד: באמת ובתמים מדובר במלחמה על ארץ-ישראל, וראוי שהדברים ייאמרו בפשטות.

אריה אלדד: אני מתפלא מאוד על חבר הכנסת עזמי בשארה, שבדרך כלל הוא הרבה יותר אמיץ והרבה יותר ישר.

אריה אלדד: הוא אומר, והוא לא מהסס להביע את הזדהותו עם אויבי ישראל, עם אלה שמצהירים בגלוי על שאיפתם להשמיד את ישראל.

אריה אלדד: עזמי בשארה קורא לזה "ארץ ישמעאל" ואנחנו קוראים לזה "ארץ ישראל" וזה שורש הסכסוך.

אריה אלדד: אמת.

אריה אלדד: יש בעיה של כיבוש, חבר הכנסת טאהא.

אריה אלדד: יש בעיה של כיבוש.

אריה אלדד: אני רק מכיר כיבוש אחד בלבד בארץ-ישראל: הכיבוש שהערבים כבשו את הארץ.

אריה אלדד: יהודים לא יכולים להיות כובשים בארץ-ישראל מתוקף זכותם על הארץ.

אריה אלדד: ארץ-ישראל שייכת לעם ישראל ולא לערבים.

אריה אלדד: אם רוב הכנסת היה מאוחד בהצהרה הגלויה והפשוטה הזאת, לא היינו נזקקים להתחכמות הביטחונית, שבאה לענות על גלגול העיניים ההומניטרי.

אריה אלדד: לא מדובר בבעיה ביטחונית, לא מדובר בבעיה הומניטרית.

אריה אלדד: מדובר במלחמה על ארץ-ישראל.

אריה אלדד: אבל אם מנסים לגלגל לפתחנו סיבות ביטחוניות, וחושבים שבעזרת גדר או בעזרת חומה או בעזרת חוק יצליחו לשים קץ לטרור, אני בא לומר דברים פשוטים: אי-אפשר להילחם בטרור, לא בעזרת חוק ולא בעזרת גדר ולא בעזרת חומה.

אריה אלדד: מדובר בקרב על תודעה, מדובר בקרב על זכות.

אריה אלדד: מי שעקר יישובים מארץ-ישראל השמיט קרקע מתחת לטיעון המוסרי של זכות עם ישראל על ארץ-ישראל.

אריה אלדד: מי שגירש יהודים מחומש וניסה אתמול למנוע מהם להדליק נר חנוכה בפסגה הגבוהה והחשובה הזאת בארץ-ישראל, הוא שמגלגל לידיהם של הערבים בארץ את הטענה שהבעיה היא בכלל בעיה הומניטרית.

אריה אלדד: אז איך אתם יכולים להיות רשעים כל כך ולמנוע איחוד בני דודים וקרובים?

אריה אלדד: מי שלא מדבר ואומר את האמת באמת יוצא רשע, באמת משתמש בכלים של מי שטוען שאנחנו כובשים בארץ.

אריה אלדד: הוא משחק לידיהם.

אריה אלדד: כי פעם, פעמיים, שלוש פעמים יהיה אפשר להתחמק בנימוק ביטחוני; בסוף יבוא בג"ץ ושוב ידחק את הכנסת אל הקיר ויבייש אותה, ויבטל חקיקה צודקת של הכנסת.

אריה אלדד: אם לא נלמד לומר את האמת הפשוטה, שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל ולא לערבים, נמצא עצמנו מתנצלים פעם אחר פעם ובכלים בלתי ראויים.

אריה אלדד: תודה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת גדעון סער - איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אליהו גבאי, בבקשה.

מגלי והבה: אני עובר להצבעה מייד אחרי זה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא הומניטרי, הוא חיוני, הוא מוסרי, ובכל פעם שמנסים להעביר משהו, מנסים להשתמש באצטלה שזה גזעני.

אליהו גבאי: אין חוק חיוני וחשוב יותר לצביונה של מדינת ישראל מהחוק הזה.

אליהו גבאי: מן הראוי שנאמר את הדברים בפירוש.

אליהו גבאי: זה לא רק עניין ביטחוני, של משפחות שנתפסו בטרור.

אליהו גבאי: זה לא רק עניין ביטחוני.

אליהו גבאי: העניין הביטחוני הוא שולי.

אליהו גבאי: אומנם הוא חשוב מאוד, אבל זה לא העיקר.

אליהו גבאי: בסיס הצדק המוסרי של עם ישראל הוא שהוא חזר לארצו, ועלינו לשמור על המאזן הדמוגרפי כאן בארץ-ישראל.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה: בשנת 1952 היה מפקד של הבדואים בנגב.

אליהו גבאי: היו שם 14,000 תושבים.

אליהו גבאי: היום יש כמעט 150,000 תושבים.

אליהו גבאי: איך קרה שהריבוי הטבעי גדל כל כך, ומ-14,000 איש הגיעו ל-150,000 איש?

אליהו גבאי: כי אפשרו לנשים מעזה להתחתן עם בדואים בנגב.

אליהו גבאי: רבותי, מדוע לא היה מישהו מהבדואים בנגב שהלך לגור בעזה?

אליהו גבאי: למה אנשים רק עברו מעזה לגור בנגב ובירושלים, אם לא בגלל ההטבות שמדינת ישראל מעניקה להם, הכספים של הביטוח הלאומי, זכויות העבודה והתעסוקה – כל הדברים שמדינת ישראל מעניקה להם?

אליהו גבאי: זה מביא אותם.

אליהו גבאי: לצערי, נוסף עוד דבר: הרצון לשנות את המאזן הדמוגרפי בין היהודים לערבים.

אליהו גבאי: ידוע לנו: אם המאזן יהיה לרעתנו, זה מסכן את עצם קיום המדינה בעתיד, ועלינו לראות את האמת ולומר את האמת, להניח אותה על השולחן: לא מדובר כאן רק בעניין הביטחוני, אלא מדובר בצביונה היהודי של המדינה.

אליהו גבאי: העובדה שבעשר שנים עברו רבע מיליון ערבים לארץ-ישראל באיחוד משפחות - זו זחילה של זכות השיבה.

אליהו גבאי: רבותי, לצערנו נרדמנו בשמירה, החוק היה צריך להיות הרבה יותר חמור, ולהיכנס לתוקף לפני הרבה שנים.

אליהו גבאי: כל הססמאות שזה חוק גזעני – צריך להתעלם מזה ולהעביר את החוק בכנסת, ולא להאריך בעוד שנתיים.

אליהו גבאי: צריך להקשות אתו, ולקיים אותו כמו שצריך.

אליהו גבאי: רבותי, נכנסו לגור בהרבה כפרים, להרבה כפרים שיש בהם אוכלוסייה מעורבת הצטרפו נשים באיחוד משפחות.

אליהו גבאי: למה תמיד איחוד המשפחות הוא חד-סטרי?

אליהו גבאי: מדוע אין איחוד משפחות דו-סטרי, גם לכיוון השני?

אליהו גבאי: מדוע רק לתוך ארץ-ישראל?

יורי שטרן: לתוך מדינת ישראל.

אליהו גבאי: רק לתוך מדינת ישראל.

אליהו גבאי: איפה איחוד המשפחות בכיוון השני?

אליהו גבאי: עלינו לראות מה קורה כעת בנגב.

אליהו גבאי: האוכלוסייה הבדואית הגיעה לכ-150,000 איש, וזה כי נשים מעזה נעו לתוך הנגב.

אליהו גבאי: לכו ותראו מה קורה כעת: השתלטות על קרקעות, אין דין, אין דיין, על כל גבעה מקיימים היאחזות ומקימים יישוב ללא רשות, ומצפצפים על כל חוק.

מגלי והבה: תודה, אדוני.

מגלי והבה: אדוני מנצל את הזמן ומעבר לזה.

אליהו גבאי: לכן אני אומר, החוק הזה הוא ההומני ביותר, הוא המוסרי ביותר, והוא נחוץ גם לצביון היהודי של מדינת ישראל, כי מדינת ישראל שייכת לא רק ליהודים שכאן אלא לכלל העם היהודי שנמצא בגולה, שעוד יחזור – כך כולנו מאמינים – ועלינו להשאיר לו מקום ולא לתת לזה להיתפס.

מגלי והבה: תודה.

אליהו גבאי: שים לב מה קורה באירופה, שם מחמירים בהגירה.

אליהו גבאי: כאן אנחנו נפתח?

אליהו גבאי: באירופה הם לא מסכנים את המקום.

מגלי והבה: הנושא הובהר, הבהרת אותו היטב.

מגלי והבה: תודה רבה.

אליהו גבאי: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: מכיוון שהיושב-ראש הקודם, חבר הכנסת גדעון סער, ביקש לצאת ובאתי להחליף אותו, ומכיוון שהוא היה רשום בסדר הדוברים, אאפשר לשני האנשים שלא היו פה לדבר.

מגלי והבה: בינתיים, חבר הכנסת טלב אלסאנע - איננו, אז עכשיו חבר הכנסת גדעון סער.

מגלי והבה: חבר הכנסת אופיר פינס-פז הגיע?

מגלי והבה: לא, אז אחר כך חבר הכנסת אחמד טיבי.

מגלי והבה: מי שהיה היה ומי שאיננו איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי הוא האחרון.

מגלי והבה: אחר כך השר יענה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בהחלט יש טעמים לקביעת מדיניות הגירה למדינת ישראל שמביאה בחשבון את האויבות של המדינה בשאלת ההגירה.

גדעון סער: העובדה שהוזכרו עירק או אירן ולא הוזכרה ירדן אומרת דורשני.

גדעון סער: אני רוצה לענות לכל מי שהתעלמו מההודעה הברורה של השר שיסודו של החוק הוא באי-שינוי מצב הביטחון.

גדעון סער: היו גם חברים באופוזיציה וגם חברים בקואליציה ששללו את הטעמים הביטחוניים.

גדעון סער: אני רוצה לומר בצורה הברורה ביותר, הדברים ברורים.

גדעון סער: מתי החוק הזה חוקק?

גדעון סער: ההסדר החדש הזה בנושא של מניעת איחוד המשפחות חוקק בפעם הראשונה ב-2001, אחרי פרוץ האינתיפאדה.

גדעון סער: הוא לא היה קיים קודם.

גדעון סער: כשהיו עתירות לבג"ץ, בג"ץ אמר לממשלה: חוקקי חוק, והיא חוקקה חוק.

גדעון סער: אבל מתי זה קרה?

גדעון סער: אחרי שהפלסטינים החליטו להגיב על ההצעות הנדיבות על גבול המוזרות של ממשלת ישראל באינתיפאדה אלימה.

גדעון סער: בפעם השנייה בא ראש השב"כ לוועדת הפנים של הכנסת – היום הוא שר בממשלת ישראל – והציג נתונים על השתתפות אנשים שנכנסו לתוככי ישראל באמצעות הפרוצדורה של איחוד משפחות וביצעו פיגועים קטלניים, פיגועי התאבדות, שרצחו עשרות אזרחים במדינת ישראל, יהודים וערבים, אגב.

רוני בר-און: במסעדת "מצה" בחיפה.

גדעון סער: כמו במסעדת "מצה".

גדעון סער: אז אתם תבואו ותזעקו?

גדעון סער: למה אתם לא זועקים את זעקתם של הקורבנות?

זהבה גלאון: איזו דמגוגיה זו.

גדעון סער: הקורבנות, חברת הכנסת גלאון, שנרצחו כתוצאה ממעורבות של ארגוני טרור בהליך הזה, לצורך ביצוע פיגועים נגד אזרחי ישראל.

רן כהן: - - -

גדעון סער: כאשר אני שוקל את ביטחונם של אזרחי ישראל מול הזכות "המקודשת" של הפלסטינים לאיחוד משפחות בתוככי ישראל, אין לי שנייה אחת שאני שוקל מה עדיף.

רן כהן: אל תטיף לי מוסר בעניין.

גדעון סער: הטפת מוסר שמעתי ממך פה, על הדוכן.

גדעון סער: לכן, הליכוד אשר יזם את החקיקה הזאת - -

זהבה גלאון: הליכוד הביא את זה בימים המטורפים - - - עדיין זה מטורף.

גדעון סער: - - שעמדה במבחן בג"ץ, חברת הכנסת גלאון, בכנסת הקודמת, ותמך - - -

יואל חסון: - - -

גדעון סער: אמרתי את זה רק לחברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת חסון, ואני חוזר ואומר: הליכוד שתמך בחוק הזה כאשר היה בממשלה, כאשר היה בקואליציה, יתמוך היום בהארכת הוראת השעה בשנתיים, ובזה אנחנו נותנים ביטוי לגישה האחראית שלנו, לגישה הממלכתית שלנו כלפי אזרחי ישראל וכלפי ביטחונם, שהוא הדבר שעומד להצבעה בעוד שעה קלה.

מגלי והבה: אני מזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

זהבה גלאון: - - -

גדעון סער: כמעט אין נוכחים ממפלגת העבודה כאן.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא שהיום כמעט הצלחנו לסכל את הבאת החוק הזה לקריאה ראשונה באמצעות ניסיון לפגוע בקוורום של תשעה חברים קבועים בוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: לקח ליושב-ראש הקואליציה הרבה זמן והרבה מאמץ - - -

גדעון סער: אילצתם אותי להגן על הממשלה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחקי, אני מתייחס לכשרונות שלך הבוקר.

אחמד טיבי: לקח לו הרבה זמן והרבה מאמץ כדי להביא תשעה חברים קבועים אחרי שגם אני - - -

רוחמה אברהם-בלילא: אחרי שהעלמת כמה מהם.

אחמד טיבי: לא העלמתי, שכנעתי.

מגלי והבה: חברת הכנסת אברהם.

אחמד טיבי: אני רוצה להודות לחברות הכנסת קולט אביטל ונאדיה חילו ולהביע - - -

אביגדור יצחקי: - - -

אחמד טיבי: היה אפשר לסכל את הבאתו של החוק הזה לדיון היום כי לא היה קוורום.

אחמד טיבי: צר לי שחבר הכנסת מגלי והבה, שהוא היושב-ראש, אומנם הצביע נגד החוק, ואגיד לכם למה, אבל הוא היה יכול לצאת ולא היה קוורום כי הוא היה התשיעי.

רוחמה אברהם-בלילא: אז היה חבר כנסת אחר.

אחמד טיבי: תמשיכו להזיע.

אחמד טיבי: החוק הזה, כאשר הוא מורחב לסוריה, עירק ולבנון ואירן מונע - -

קריאות: - - -

משה שרוני: אתה תזיע יותר.

אחמד טיבי: - - איחוד משפחות בין הערבים באשר הם, אבל הפעם הוא פוגע בדרוזים, וזו הסיבה שחבר הכנסת והבה הצביע נגד, והוא אמר - -

יואל חסון: לא תצליח לסכסך בין דרוזים ליהודים.

אחמד טיבי: - - שזה פוגע בדרוזים.

אחמד טיבי: אתם מתעלמים מהעובדה שזה פוגע בדרוזים?

אחמד טיבי: מה, הדרוזים משני עברי הגבול מתחתנים, נישאים - זה חוק גזעני.

רוני בר-און: פתאום אתה דואג לדרוזים?

רוני בר-און: נהיית אוהב הדרוזים.

אחמד טיבי: תוך כדי כך שאתם רוצים לפגוע בפלסטינים, אתם פוגעים באזרחים הסורים הדרוזים וגם באזרחים ערבים, שהרי ברור לכם שזה שנים הם נישאים לנשים סוריות.

אחמד טיבי: אתה זוכר את הסרט "הכלה הסורית" או לא?

אחמד טיבי: לכן, נשאלת השאלה איך הקואליציה, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, איך הרשית לה להעביר חוק שהפעם הרחיק לכת מבחינתך, ופגע והרחיב את הפגיעה הנוראה מטעמי ביטחון.

אחמד טיבי: אמר חבר הכנסת סער והזכיר, שזה התחיל עם האינתיפאדה משיקולי ביטחון.

רן כהן: אחמד, מה יש לך נגד העירקים?

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער, שר הפנים אז, אלי ישי, אמר שהוא גאה על ההחלטה שהתקבלה בממשלה, לא החוק, כי זה עוצר את זכות השיבה.

אחמד טיבי: הוא לא אמר משיקולים ביטחוניים אלא משיקולים דמוגרפיים.

אחמד טיבי: הגיע לכאן השר המקשר גדעון עזרא ואמר שזה משיקולים דמוגרפיים ולא ביטחוניים.

אחמד טיבי: לכן, החוק הזה הוא החוק הגזעני ביותר וזו אות קין לא רק על מצחו של כל אחד שמרים יד, אלא על מצחו של בג"ץ, שהכשיר את השרץ הנורא הזה.

יובל שטייניץ: זה שמגינים על העם היהודי וארצו הקטנה זו באמת גזענות.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת טיבי.

מגלי והבה: אני מזמין את השר להשיב, אבל חשוב להבין, מכיוון שהתייחסת אלי ואני מנהל את הישיבה, אני רוצה להרגיע אותך שכל התושבים הדרוזים, גם אלה שחיים בלבנון וגם בסוריה, יכולים להתחתן עם דרוזים מישראל.

מגלי והבה: זו הסכמה עם משרד הפנים.

אחמד טיבי: זו עבירה על החוק.

אחמד טיבי: זו עבירה פלילית - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, מי ששלח אותי לשבת כאן הם הדרוזים ואני מגן על זכויותיהם.

מגלי והבה: שמעת מה שאמרתי כאן.

זהבה גלאון: זה סקופ.

זהבה גלאון: חבר הכנסת דני יתום, אתה הולך להצביע לחוק הזה?

דני יתום: - - -

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון, תאפשרי לשר לשאת את דבריו.

זהבה גלאון: אני לא רוצה לאפשר לו.

זהבה גלאון: זה כל הרעיון.

רוני בר-און: אני מבקש להשיב על שניים-שלושה עניינים שעלו פה אגב הדיון.

רוני בר-און: הטענה האחרונה, חבר הכנסת טיבי, הניסיון שלך והדאגה הדרמטית, שינוי העמדה, שאתה דואג לעמדה הדרוזית, לא שמענו ממך אף פעם, אלא כשזה תלוי בלהציק ליהודים, אתה מוכן לדבר על הדרוזים.

רוני בר-און: זו הדרך היחידה שלך להכשיר את הטרפה הזאת.

אחמד טיבי: זה נמוך.

זהבה גלאון: - - -

רוני בר-און: אז על העניין הזה יש תשובה בגוף החוק בסעיף 3א1(ב)(2): "היה מבקש הרשיון תושב סוריה, ובן זוגו הוא בן העדה הדרוזית השוהה כדין בישראל ומתגורר בשטח רמת-הגולן שהוחל עליו המשפט, השיפוט והמינהל של מדינת ישראל, לפי חוק רמת-הגולן, התשמ"ב-1981" - הזכור לטוב – "רשאי שר הפנים לראות בכך טעם הומניטרי מיוחד", והשר, ככל שהדברים תלויים בי, יראה טעמים הומניטריים מיוחדים בענייני העדה הדרוזית גם בדברים אחרים.

רוני בר-און: אז תנוח דעתך.

אחמד טיבי: - - - זו אמירה גזענית מובהקת.

רוני בר-און: אני רוצה להראות לכם, שכל האבולוציה של החוק הזה היא אבולוציה חד-משמעית של מתן הקלות.

רוני בר-און: פעם אחר פעם אנחנו מקלים עם העניין הזה, והלוואי שלא היינו צריכים את החוק הזה.

רוני בר-און: אבל כאשר - - -

זהבה גלאון: - - -

מגלי והבה: חברת הכנסת זהבה גלאון, נכון שהיית מועמדת לראשות הממשלה.

מגלי והבה: ..

זהבה גלאון: עדיין אני מנסה לתת את קולי כחברת כנסת למחות.

זהבה גלאון: זה הרעיון.

מגלי והבה: אבל את מפריעה.

מגלי והבה: היתה לך אפשרות להירשם לדבר.

רוני בר-און: את לא מוחה, את מפגינה כרגע.

רוני בר-און: זה הפך ממחאה להפגנה, שלא לומר הפרעה.

רן כהן: תאמין לי שהשר הוא מומחה לקריאות הביניים.

זהבה גלאון: הבעיה שלי לא עם השר.

זהבה גלאון: אין לי ציפיות מהשר, אבל - - -

רוני בר-און: אני רושם לפני את האמירה שאין לך ציפיות מהשר.

זהבה גלאון: בנושא הזה.

מגלי והבה: שמענו אותך.

רוני בר-און: האבולוציה של החוק הזה היא כל כולה מתן הנחות, פעם אחר פעם, והלוואי שהיינו יכולים לתת את ההנחה הכי גדולה האפשרית, אלא שזה לא תלוי בנו.

רוני בר-און: זה תלוי באנשים שמאיימים עלינו, והזכיר בצדק יושב-ראש סיעת הליכוד את הטבח הנורא שנערך במסעדת "מצה" בחיפה, על-ידי מי שנושא תעודת זהות ישראלית בעקבות איחוד משפחות, ששפך גם דם של לא-יהודים במסעדה הזאת, ואת זה צריך לזכור.

רוני בר-און: זאת דמוקרטיה מתגוננת, באחריות.

רן כהן: החוק היה עוצר אותו?

רוני בר-און: אני גם אמרתי קודם, שחלק מאלה שהולכים לפיגועי הטרור האלה כשהם נושאים תעודת זהות ישראלית הם אנשים שעושים את זה כמי שכפאם שד, כשארגוני הטרור הפלסטיניים מאיימים על משפחתם, גם פה וגם במקומות אחרים.

רוני בר-און: לכן אני מציע לקבל את הצעת החוק כפי שהיא הונחה כאן.

רוני בר-און: הרחבנו במובנה בתוך החוק, הקמנו את המנגנון של המניעים ההומניטריים, ואם אפשר יהיה להקל - נקל.

רוני בר-און: אם לא יהיה מקום להקל - לא נקל.

רוני בר-און: תודה רבה.

מגלי והבה: אדוני השר, הגישו הצעה להפוך את הצעת החוק עצמה להצעת אי-אמון, לפי סעיף 36(ה)(2).

עזמי בשארה: אני מציג את זה, לא אתה.

זהבה גלאון: אדוני, אתה לא יכול להציג את זה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, כמה סיעות הגישו הצעה לפי סעיף 36(ה)(2), לראות בהצבעה על חוק האזרחות הצבעת אי-אמון.

מגלי והבה: הסיעות שהגישו הן בל"ד, מרצ ורע"ם-תע"ל.

מגלי והבה: יש הסכמה על המועמדת לראשות הממשלה, זהבה גלאון.

מגלי והבה: לכן אני פונה לשר שמייצג את הממשלה - האם הוא רוצה להצביע על זה היום או לדחות את זה ליום שני.

זהבה גלאון: תחשוב טוב, הזדמנות חד-פעמית.

רוני בר-און: חרף המועמדות המאוד מעניינת הזאת, אני מבקש בשם הממשלה, בהתאם להוראות סעיף 36(ה)(2) לתקנון.

רוני בר-און: זה תיקון שניזום בעבודה משותפת של יושב-ראש סיעת הליכוד דהיום ויושב-ראש הקואליציה אז ויושב-ראש ועדת הכנסת אז, והתיקון אומר שהצבעה על הצעת אי-אמון שהוגשה בסיום הדיון בסעיף העומד על סדר-היום, גם כשזו הצעת חוק כמו שקרה במקרה הזה, תתקיים אומנם בסדר העניינים הרגיל, בישיבת הכנסת הרגילה הראשונה בשבוע שלאחר מכן.

רוני בר-און: ואולם – ועל ה"אולם" הזה אני מתבסס עכשיו – אם ביקשה זאת הממשלה – ואני מבקש את זאת בשם הממשלה – תתקיים ההצבעה על הצעת האי-אמון ביום שבו הוגשה, מייד לאחר הדיון באותו סעיף.

רוני בר-און: מכיוון שהדיון בסעיף הסתיים, יש לקיים את הצבעת האי-אמון עכשיו.

רוני בר-און: אני מציע, כדי לא לבלבל את האנשים, שתכריז, אדוני היושב-ראש, שמי שמצביע בעד החוק מבקש לדחות את האי-אמון, ומי שמצביע נגד החוק מביע אי-אמון בממשלה.

מגלי והבה: תודה רבה, אדוני השר.

מגלי והבה: בהתאם לנימוקים של הסעיף שציינת, 36(ה)(2), אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: מי שבעד החוק הוא נגד אי-אמון בממשלה, ומי שיצביע נגד החוק הוא בעד האי-אמון בממשלה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון מס' 2), התשס"ז-2006, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מגלי והבה: נגד – 46, בעד – 9, ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת החוק עברה והאי-אמון נפל, ואנחנו מעבירים את ההצעה לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: חברת הכנסת קולט אביטל מודיעה, שהצבעתה בכיסאו של חבר הכנסת אפרים סנה נבעה מטעות, ואנחנו מקבלים את התיקון.

מגלי והבה: חבר הכנסת ברוורמן מודיע לפרוטוקול שהוא מצביע בעד.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/237).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התשס"ו-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: יציג את החוק השר משולם נהרי, שר במשרד האוצר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור), 1943, היא פקודה מנדטורית המסדירה את נושא ההפקעות לצורכי ציבור מטעם המדינה.

משולם נהרי: הפקודה תוקנה פעמיים בסך הכול.

משולם נהרי: בפעם האחרונה היא תוקנה בשנת 1946.

משולם נהרי: לפני כחמש שנים קבע בית-המשפט העליון בבג"ץ קרסיק נגד מינהל מקרקעי ישראל ואחרים, בהרכב של תשעה שופטים, הלכה חדשה בדיני הפקעות, ולפיה אם המטרה הציבורית ששימשה בסיס להפקעה חדלה מלהתקיים, זכאי כעיקרון בעל הזכויות המקורי בקרקע שהופקעה להשבתה, וזאת גם אם הקרקע שימשה למטרה הציבורית שלשמה הופקעה.

משולם נהרי: השופטים היו חלוקים בדעותיהם באשר לבסיס הזכות האמורה והותירו פתוחה את שאלת תחולתה של ההלכה למפרע.

משולם נהרי: בפסק-הדין פנו כל תשעת השופטים בקריאה למחוקק להסדיר את הנושא בחקיקה ראשית, ובין השאר להסדיר את אופן החלתה של ההלכה העקרונית שנקבעה בפסק-הדין, לרבות קביעת כללים וחריגים להחלתה.

משולם נהרי: בעקבות קריאה זו של בית-המשפט ובשל הצורך לתת מענה חקיקתי בשאלת תחולתה של ההלכה שנקבעה בפסק-הדין, מינה שר האוצר בחודש יולי 2001 ועדה בין-משרדית לשינוי פקודת הקרקעות, בראשות היועצת המשפטית של משרד האוצר ובהשתתפות נציגי הממשלה, מינהל מקרקעי ישראל ורשויות מקומיות.

משולם נהרי: תפקיד הוועדה הבין-משרדית היה לבחון את השינויים הנדרשים בפקודה, תוך התייחסות לפסיקה שניתנה בנושא ההפקעות בשנים האחרונות.

משולם נהרי: הוועדה הגישה את המלצותיה לשר האוצר ביום 31 באוקטובר 2004.

משולם נהרי: על-פי המלצות הוועדה יש להעניק לבעלים המקורי של קרקע שהופקעה לפי הפקודה זכות לתבוע את השבת הקרקע, כאשר לא מומשה מטרת ההפקעה או כאשר תם הצורך הציבורי באותה קרקע.

משולם נהרי: חלק נכבד מהמלצות הוועדה עוסק בהסדרת הליכי ההפקעה – מתן הודעות על הליכי הפקעה, מתן זכות שימוע וקביעת תקופות מרביות לכל שלב ושלב בהפקעה.

משולם נהרי: חלק נוסף בהמלצות עוסק במהותה של זכות ההשבה, בתנאים לקיומה, באופן מימושה ובסייגים למימושה.

משולם נהרי: הצעת החוק המונחת לפניכם באה לעגן בפקודה ובחקיקה נוספת, העוסקת בדיני הפקעות, את התיקונים הנדרשים לצורך יישום המלצות הוועדה הבין-משרדית, בשינויים שאושרו בידי הממשלה.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

מגלי והבה: חברי הכנסת דב חנין, חנא סוייד, מיכאל איתן, מאיר פרוש, זבולון אורלב ואברהם רביץ - אינם נוכחים.

מגלי והבה: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

עזמי בשארה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת דומה להצעת החוק שהבאתי לפני שבוע בדיוק והממשלה הצביעה נגדה.

משולם נהרי: יש שינוי בחוק.

עזמי בשארה: אני אגיד לך מה השינוי.

עזמי בשארה: לכן אני מתנגד להצעה הזאת, ולכן הגשתי הצעת חוק אחרת, כי קראתי את ההצעה שלכם לפני שהבאתם אותה לכאן.

עזמי בשארה: קראתי את המלצות היועצים המשפטיים שלכם, שהן שונות מההצעה שלכם.

עזמי בשארה: כל היועצים המשפטיים של רוב משרדי הממשלה, שקראו את החלטת בג"ץ, שהפנה אותם לאיטליה, לצרפת, לגרמניה ולקנדה, ראו שהחקיקה שם - במקרה הטוב, מבחינת

עזמי בשארה: כם במקרה הגרוע, ומבחינתי במקרה הטוב - עד שבע שנים ולא 17 שנה; כאשר מדינה מפקיעה קרקע ליעד ציבורי ולא משתמשת בה עד שבע שנים, היא מחזירה אותה.

עזמי בשארה: עד 17 שנה?

אביגדור יצחקי: שבע שנים זה מעט.

עזמי בשארה: בצרפת חמש שנים, באיטליה חמש שנים.

עזמי בשארה: בג"ץ מתייחס לאיטליה ולצרפת.

עזמי בשארה: אי-אפשר לרצות להיות חלק מהמדינות האלה – שמעון פרס אוהב מאוד לדבר על זה – להיות חלק מכלכלת המערב - - -

אביגדור יצחקי: אין תוכנית במדינת ישראל שמאשרים אותה בפחות מעשר שנים.

מנחם בן-ששון: - - -

אביגדור יצחקי: זה שבע שנים אחרי אישור התוכנית.

עזמי בשארה: אני שמח לשמוע אתכם מדברים כמו מדינת עולם שלישי ממוצעת.

עזמי בשארה: זה רק נועם לאוזני.

עזמי בשארה: מה אני יכול לעשות?

עזמי בשארה: סוף-סוף אתם מודים.

משולם נהרי: על-פי התורה, זה רק בשנת היובל.

יואל חסון: אתה מדרדר אותנו לזה.

זאב בוים: אתה לא נראה לי כל כך סובל ממדינת העולם השלישי הזאת.

עזמי בשארה: מה אני?

זאב בוים: אתה לא נראה לי כל כך סובל מהמדינה הזאת.

עזמי בשארה: לא רק מהמדינה.

עזמי בשארה: אי-אפשר לנהל דיון ולומר, לך לשם, ותלך אתה לפולין או למרוקו.

עזמי בשארה: אי-אפשר ככה להתדיין.

עזמי בשארה: כל פעם שקולגה שלכם עומד - לך לפה ולך לשם.

יואל חסון: אתה גורר אותנו.

עזמי בשארה: חביבי, חאלס.

עזמי בשארה: אי-אפשר על כל מלה להגיד, לך למרוקו, לך לפולין ולך לרומניה.

עזמי בשארה: אי-אפשר.

עזמי בשארה: בלתי אפשרי.

עזמי בשארה: אנחנו חיים ביחד ומדברים.

עזמי בשארה: כל הזמן אני אזכיר לך מאיפה אתה.

עזמי בשארה: יואל חסון, אני אגיד לך תיכף מאיפה אתה, משפחות, ואיפה השבטים האלה גרים.

יואל חסון: מאיפה?

עזמי בשארה: על כל פנים, הצעת החוק הזאת, 17 שנה - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת, אני אתן לך דקה תוספת כי הפריעו לך.

עזמי בשארה: זאת החלטה עוקפת בג"ץ; זה לא לפי המלצת בג"ץ, זה עוקף בג"ץ.

יואל חסון: אין חוק כזה.

יואל חסון: זה התפקיד שלו.

עזמי בשארה: לא, לא.

עזמי בשארה: עוקף בג"ץ, עוקף החלטת בג"ץ.

עזמי בשארה: ודאי שיכול.

עזמי בשארה: כאשר היה חור בחקיקה ובית-המשפט העליון אמר שפה בלתי אפשרי, גם לפי כללי הכלכלה המודרנית.

עזמי בשארה: לאדם יש זיקה לקרקע.

עזמי בשארה: אחרי שהיא הופקעה, מה עוד שהופקעה למטרה ציבורית, ולא השתמשו בה למטרה הציבורית הזאת, צריך להחזירה לבעליה.

עזמי בשארה: כמה?

עזמי בשארה: סביר.

עזמי בשארה: צריך להיות חמש שנים, שבע שנים.

עזמי בשארה: פה 17 שנה.

עזמי בשארה: ובפקודת ההפקעה הזאת, החוק מציע כי בין מועד פרסום הידיעה על הכוונה להפקיע לבין מועד פרסום ההודעה על תפיסת חזקה, יש זכות לבעל הקרקע לטעון את טענותיו נגד ההפקעה.

עזמי בשארה: עם זאת, מוצע לאפשר לשר האוצר במקרים שבהם הקרקע דרושה באופן דחוף למימוש מטרת ההפקעה לפרסם את שתי ההודעות יחד.

עזמי בשארה: כלומר, זו פיקציה שהוא יכול למחות.

עזמי בשארה: כלומר, לא לתת לו אפשרות.

עזמי בשארה: זו הצעת חוק שהיא לא דמוקרטית ולא חוקית.

עזמי בשארה: אם זה יעבור לוועדת החוקה - אני מקווה, אבל כנראה זה יעבור לוועדת הכספים - פרופסור בן-ששון, אני לא יודע אם זה יהיה אצלך.

עזמי בשארה: אם זה יהיה אצלך, צריך לעשות הרבה עבודה.

עזמי בשארה: אין לי זמן לומר את כל הטענות שלי נגד החוק.

עזמי בשארה: בהחלט יש בעיה רצינית שמתנגשת עם הצדק הטבעי בחוק הזה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

מגלי והבה: אני מזמין את הדובר הבא, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה - הוא איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת ואסל טאהא - גם הוא איננו כאן.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי - לא נמצא.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהים צרצור.

אברהים צרצור: אני מסתפק במה שנאמר.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע - איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה, אחרון הדוברים לפי הרשימה, ועוברים אחר כך להצבעה; תשובת השר והצבעה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת בשארה על ההפקעה בטענה, לכאורה, מראש, לצורכי ציבור, כאשר הטענה הזאת מופרכת עם הזמן, והצרכים האלה לא מתממשים, הממשלה והשלטון לא משתמשים באדמה שהופקעה לצרכים של הציבור.

אחמד טיבי: על-פי רוב זה קורה אצל ערבים, אבל זה קורה גם במגזר היהודי, ולכן סייגתי את עצמי.

אחמד טיבי: יש רבים, הן יהודים והן ערבים, שמתנגדים.

אחמד טיבי: אמר חבר הכנסת בשארה משהו על 25 שנים שאחריהן פג התוקף.

עזמי בשארה: אי-אפשר להחזיר את הקרקע אחרי 25 שנה.

אחמד טיבי: לכן, ההתארכות הזאת, כדי לעקוף באמצעות חוקים מניפולטיביים ולהשתלט על קרקע פרטית, השימוש הציני במושג "צורכי ציבור", כאשר ההפקעה היא מאזרח, או ביישוב ערבי, לצרכים של ציבור יהודי, או לאו דווקא לצרכים של היישוב או של האזרח, עושה פלסתר את החוק או את עקרון הצדק הטבעי.

אחמד טיבי: אין מדינה שאין בה הפקעות, אין מדינה בעולם.

אחמד טיבי: אבל כאשר על אוכלוסייה ספציפית רובץ הנטל הכבד של הפקעת קרקעות, זה אומר דורשני, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: היות שהשר אדרי פה, אני גם אתייחס להערתו של היושב-ראש ולתשובתו של שר הפנים לחוק הקודם, של האזרחות – היושב-ראש מגלי והבה ושר הפנים אמרו, שעל אזרחים תושבי רמת-הגולן החוק לא יחול בגלל שיקולים הומניטריים וסמכותו של השר.

משולם נהרי: - - -

אחמד טיבי: תושב דרוזי מעוספיא - תקשיב טוב, עכשיו קיבלתי טלפון מדרוזי מעוספיא, שאמר לי, שלפי החוק החדש, החוק חל גם עלינו.

אחמד טיבי: דרוזי מעוספיא ולא דרוזי מרמת-הגולן.

אחמד טיבי: הטענה הנבובה, השפלה הזאת של שר הפנים, כאילו אחמד טיבי הוא חבר כנסת ערבי והוא לא יכול לדבר על דרוזים, ורק מגלי והבה ידבר על דרוזים - הוא יכול לדבר ואתה יכול לדבר על ערבים, מוסלמים, נוצרים ודרוזים.

אחמד טיבי: אני יכול לדבר על צ'רקסים ועל אפרו-אמריקנים מתי שאני רוצה.

אחמד טיבי: יש גם ערכים אוניברסליים.

אחמד טיבי: לכן, החוק הזה היה חוק גזעני, וטוב אם היינו שוקלים אותו מחדש.

מגלי והבה: חבר הכנסת טיבי, אני רוצה להעיר לך, שהיום, אפילו בחוק המוצע, כל הדרוזים של ישראל יכולים להתחתן עם בנות זוג בסוריה, בלבנון ובכל מדינה בעולם.

ואסל טאהא: - - - כיבוש.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד - 9 נמנעים - 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3), התשס"ו-2006, לוועדת הכספים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד - 19, נגד – 9, נמנע אחד.

יעקב כהן: טעיתי בהצבעה.

מגלי והבה: אם כן, הצעת החוק עברה, והיא תועבר להכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית בוועדת הכספים.

מגלי והבה: חבר הכנסת כהן טעה בהצבעה ורוצה לשנות מנגד לבעד, אבל אנחנו לא משנים את התוצאה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: שאילתות ותשובות לשר לקליטת העלייה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר זאב בוים, בבקשה.

מגלי והבה: שאילתא מס' 315, של חבר הכנסת בנימין אלון, בנושא: עלייתם ארצה של בני קהילת "בני משה".

קריאה: "בני מנשה".

מגלי והבה: תודה על התיקון - "בני מנשה".

מגלי והבה: גם כשמרכיבים משקפיים, מתברר שלא רואים כל אות.

מגלי והבה: אדוני השר, בבקשה.

מגלי והבה: חבר הכנסת בנימין אלון שאל את השר לקליטת העלייה ביום ט' בתמוז התשס"ו (5 ביולי 2006):

מגלי והבה: לפני תשעה חודשים גוירו בהודו על-ידי בית-דין רשמי של מדינת ישראל 218 חברי קהילת "בני מנשה".

מגלי והבה: נודע כי אף שקיבלו תעודות גיור ותעודות המרה של המדינה, מעוכבת עלייתם ארצה.

מגלי והבה: רצוני לשאול: 1.

מגלי והבה: האם נכון הדבר?

מגלי והבה: 2.

מגלי והבה: אם כן – מדוע מעוכבת עלייתם של יהודים אלה, האם יועלו ארצה, ואם כן – מתי?

זאב בוים: 2-1.

זאב בוים: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת בני אלון, ראש הממשלה ושר הקליטה, בתיאום עם הרב הראשי לישראל, הראשון לציון הרב עמאר, אישרו את העלאתם של 218 "בני מנשה" אשר גוירו בהודו.

זאב בוים: נכון להיום, כולם עלו ונמצאים בהליכי קליטה.

מגלי והבה: שאלה נוספת לחבר הכנסת בנימין אלון.

מגלי והבה: חבר הכנסת אלון מוותר.

בנימין אלון: ברוך השם.

מגלי והבה: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 389 של חבר הכנסת ראובן ריבלין.

יעקב מרגי: אני מבקש שיענו עליה, אף שרובי ריבלין לא נמצא פה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ראובן ריבלין הגיש את השאילתא בנושא: הטבות קליטה לעולה העצמאי.

מגלי והבה: מכיוון שהוא לא נמצא, התשובה עוברת לפרוטוקול.

זאב בוים: אני שומע את בקשתו של חבר הכנסת מרגי, אז לבקשתך, חבר הכנסת מרגי, ליד התקנון - כי התקנון אומר להעביר את זה לפרוטוקול - אני אענה בכל זאת.

זאב בוים: אם כן, השאלה התייחסה לידיעה ששמע חבר הכנסת השואל, חבר הכנסת רובי ריבלין, על יהודי שעלה ממרוקו באופן עצמאי ואינו זכאי להטבות קליטה.

מגלי והבה: אני רוצה להעיר בהגינות, שמשום שחבר הכנסת רובי ריבלין נמצא בוועדת הכספים בדיון על חוק ההסדרים וחוק התקציב, הוא לא יכול להיות פה.

מגלי והבה: בדרך כלל הוא נמצא כאן.

זאב בוים: זה מחזק את הפנייה של חבר הכנסת מרגי ואת הנכונות שלי לענות.

זאב בוים: חבר הכנסת ראובן ריבלין שאל את השר לקליטת העלייה ביום כ"ג בתמוז התשס"ו (19 ביולי 2006): הובא לידיעתי, כי לפי מדיניות משרדך, יהודי שעלה ארצה ממרוקו באופן עצמאי אינו זכאי להטבות קליטה מסוימות, אלא אם יעלה במסגרת עלייה מאורגנת של כלל היהודים במרוקו.

זאב בוים: רצוני לשאול: 1.

זאב בוים: האם נכון הדבר?

זאב בוים: 2.

זאב בוים: אם כן – מה פשרה של הבחנה זו בין עלייה פרטנית למאורגנת?

זאב בוים: 3.

זאב בוים: האם אין במדיניות זו כדי לצמצם את מספר העולים מהדמוקרטיות המתפתחות?

זאב בוים: השאילתא נוגעת לעניין של עליית יהודי, במקרה הזה אולי בודד, ממרוקו, וסוגיית דרך קליטתו.

זאב בוים: השאלות הן:

זאב בוים: האם זה נכון שלא ניתנו הטבות או שאינו זכאי להטבות?

זאב בוים: מה פשרה של הבחנה זו בין עלייה פרטנית לעלייה מאורגנת?

זאב בוים: האם אין במדיניות זו כדי לצמצם מספר העולים מהדמוקרטיות המתפתחות?

זאב בוים: צריך לומר שלא קיימת עלייה מאורגנת של יהודים ממרוקו.

זאב בוים: יצוין שקיימת עלייה קבוצתית ממדינות שעמן יש לנו יחסים דיפלומטיים.

זאב בוים: כלומר, יש מושג של עלייה קבוצתית – אולי לזה הוא התכוון כשאמר "מאורגנת" – שאנחנו באים למדינות שיש לנו יחסים דיפלומטיים עמן.

זאב בוים: כידוע, עם מרוקו יש לנו אולי יחסים טובים, והיינו רוצים שיהיו עוד יותר טובים, אבל עדיין לא רשמיים.

זאב בוים: במסגרת זו יש הטבות מסוימות נוספות לעולים.

זאב בוים: כלומר, היכן שיש עלייה במסגרת קבוצתית, ניתנות הטבות נוספות במסגרת הקליטה.

זאב בוים: כמו כן, מבחינת סיוע המשרד לקליטת העלייה ליהודים זכאי עלייה ממרוקו, צריך לומר שאין הבחנה בינם לבין עולים ממקומות אחרים.

זאב בוים: כלומר, אם יש יהודים שמגיעים בצורה אינדיבידואלית, הם זכאים לכל הזכויות וההטבות ככל עולה אחר - סל קליטה וכל מה שכרוך בזה.

מגלי והבה: תודה לשר לקליטת העלייה.

מגלי והבה: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: העדר פירוט בחשבוניות "דרך ארץ" לשירותי כביש 6.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מגלי והבה: תודה לסגנית המזכיר.

מגלי והבה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ד' בטבת התשס"ז, 25 בדצמבר 2006, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.

מגלי והבה: חג שמח.