ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-וחמש של הכנסת השבע-עשרה, 2006-12-25 00:00

מגלי והבה: הנני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום שני, ד' בטבת התשס"ז, 25 בדצמבר 2006.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס"ז-2006.

אריה האן: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 5), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק שחרור על תנאי ממאסר (תיקון מס' 8), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון מס' 7), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק שמאי מקרקעין (תיקון), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אריה האן: לדיון מוקדם:

אריה האן: הצעת חוק שיפוט בתי-דין רבניים (נישואין וגירושין) (תיקון - כפיית גט), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק העונשין (תיקון - משחקים אסורים, הגרלות והימורים ברשת האינטרנט), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק-יסוד: שריון חוקי הכנסת, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק הבוררות (תיקון - ערעור על פסק בוררות), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת גדעון סער ועמירה דותן; הצעת חוק המלחמה בפדופיליה, מאת חבר הכנסת אלי אפללו; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - ביטול סייג לתחולה), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת רונית תירוש וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון - הכרה במוסדות להשכלה גבוהה כמוסדות חינוך), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת יואל חסון ועמיחי אילון; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון - תעודה וסיכת חבר הכנסת), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת אלכס מילר; הצעת חוק הכנסת (תיקון - צמצום מספר החברים בוועדות הכנסת הקבועות), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת גדעון סער ואורי אריאל; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון - חלוקת הוצאות תקציב המועצות הדתיות), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון - חלוקת המנדטים), התשס"ז-2006, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק המפלגות (תיקון - איסור חברות ביותר ממפלגה אחת), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (פסילה לצמיתות בגין הרשעה בשלוש עבירות תנועה חמורות), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (בדיקות ראייה תקופתיות), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (אישור של ועדת הכלכלה לייקור שיעור העמלות ללקוח פרטי), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון - הגבלת עמלות הבנקים), התשס"ז-2006, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק בנייה להשכרה (הוראת שעה), התשס"ז-2006, מאת חברי הכנסת יורי שטרן וסופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת.

אריה האן: הצעת ועדת הכנסת להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האזנות סתר.

אריה האן: החלטת ועדת הכנסת על מכסת הצעות חוק והצעות לסדר-היום של חברי הכנסת לסיעותיהם במושב השני של הכנסת השבע-עשרה.

אריה האן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה למזכיר הכנסת.

מגלי והבה: 1.

מגלי והבה: הקיצוץ בתקציב החינוך בכלל ובתקציב החינוך הדתי והחרדי בפרט;

מגלי והבה: 3.

מגלי והבה: סירובה לפתוח במשא-ומתן עם סוריה ללא תנאים מוקדמים

מגלי והבה: אנו עוברים לנושא הראשון על סדר-היום: הצעות אי-אמון בממשלה.

מגלי והבה: ההצעה הראשונה היא של סיעות האיחוד הלאומי - מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא הקיצוץ בתקציב החינוך בכלל ובתקציב החינוך הדתי והחרדי בפרט.

מגלי והבה: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת אליהו גבאי, לנמק את ההצעה במסגרת זמן של עשר דקות; בבקשה.

מגלי והבה: השר המשיב הוא משולם נהרי; הוא הגיע.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול נפל דבר בישראל.

אליהו גבאי: מערכת החינוך הדתית והתורנית, שסירבה להשתתף בשביתות שהתקיימו בעבר – הם לא רצו להשתתף בשום צורה שהיא בשביתות כדי שלא לבטל לימוד תורה - ומה אנו רואים?

אליהו גבאי: כעת דווקא הם הנפגעים הגדולים ביותר, והם היו צריכים לבוא עם רבניהם ומוריהם כדי לשבות.

אליהו גבאי: זה דבר חמור מאוד.

אליהו גבאי: דווקא מערכת ערכית חינוכית שמחנכת את בניה לשירות בצה"ל, להקרבה, לאהבת הארץ, לערבות הדדית, דווקא היא הנפגעת העיקרית מהקיצוץ שנה אחרי שנה.

אליהו גבאי: שנה אחרי שנה, משנת 2002 עד היום, קיצצו 70%-60% מהתמיכות הממשלתיות במערכת הזאת.

אליהו גבאי: זה התחיל כך: המערכת של האולפניות, הישיבות התיכוניות, קיבלה ממשרד הדתות תקציב עבור הלימוד התורני - התוספת שהם לומדים נוסף על הלימוד הכללי, העיוני.

אליהו גבאי: כאשר אוחד משרד הדתות עם משרד החינוך הלך תקציב זה וקוצץ, בהתחלה, כאשר תבע היועץ המשפטי לממשלה שלא לתת תמיכות כפולות לאותם מוסדות ממשרדים שונים אלא לאחדן.

אליהו גבאי: דרישתו היתה שלא לפגוע בהקצבות אלא לאחדן תחת אותם סעיפים.

אליהו גבאי: כלומר, אסור שבעקבות האיחוד יהיו איזה קיצוץ או פגיעה.

אליהו גבאי: אולם איחוד המשרדים הביא לפגיעה משמעותית, והעול על ההורים וגם על המערכת שכמעט מתמוטטת הלך ותפח והתחיל להיות קשה מנשוא.

אליהו גבאי: בסופו של דבר, כאשר הקיצוץ הולך וגדל, התשלום עבור שכר הלימוד נופל על ההורים, כי מערכת המוסדות האלה לא יכולה לשאת בקיצוץ המתמשך.

אליהו גבאי: דווקא בתקופה זו שההכנסות ממסים במדינה הולכות וגדלות, ההשקעות של גורמים זרים גדלות, הכנסות המדינה הולכות ותופחות, המדינה פוגעת דווקא בצרכים של מערכת החינוך ובעיקר בחינוך של הממלכתי-דתי והתורני.

אליהו גבאי: מ-2002 כלל מערכת החינוך נפגעה ב-8%–12% והחינוך התורני נפגע ב-70%.

אליהו גבאי: רבותי, ללא חינוך איכותי, תורני, ללא הקניית חינוך ערכי לאומי, הציבור הזה לא ידע למה הוא נמצא כאן בארץ-ישראל, מה הוא עושה כאן.

אליהו גבאי: החינוך הוא ההזדמנות הטובה ביותר ליצירת שוויון בחברה.

אליהו גבאי: אם לא נדע לתת הזדמנויות שוות בחינוך, אל נתפלא שהפערים ילכו ויתרחבו.

אליהו גבאי: ואנו עדים למצב שהפערים בחברה הישראלית, בין העשירון העליון לעשירון התחתון, הלכו והעמיקו בשנים האחרונות.

אליהו גבאי: פעם התגאינו שבחברה הישראלית אין הפער גדול ביחס למדינות המערב.

אליהו גבאי: כעת אנו המובילים את הפערים הגדולים ביותר במדינות המערב בין העשירון העליון לתחתון.

אליהו גבאי: השיעור של השתתפות משקי-הבית בחינוך הולך וגדל, וככל שחוסר היכולת של ההורים להשתתף במתן חינוך שווה לזה של האוכלוסיות המבוססות גדל, גדל גם הפער בחברה הישראלית, ולא תהיה תקומה לפערים אלה בלי שנהפוך את מערכת החינוך לשוויונית.

אליהו גבאי: מדובר בחינוך ציוני, ערכי, איכותי.

אליהו גבאי: אנו רואים את הבנים האלה שהם מובילים בצבא, בהתנדבות, במדע, בחברה, ברפואה, ואם אנו נפגע בהם, אנו פוגעים בעתיד המדינה ובחברה הישראלית בכלל.

אליהו גבאי: החינוך האפור ילך ויתרחב, ולצערי, הוא נהפך לחינוך "שחור", עד כדי כך שמשפחות נאלצות לשלם בין 12,000 ל-18,000 שקל עבור החינוך התורני.

אליהו גבאי: זה יותר מאשר לחינוך באוניברסיטה, כאשר סטודנט באוניברסיטה יכול להשלים הכנסה, אבל ילד שלומד בחינוך התיכוני לא יכול להשלים.

אליהו גבאי: וכאשר למשפחות יש כמה ילדים, לכמה זה מגיע?

אליהו גבאי: רבותי, מצב החינוך הולך ונעשה גרוע, ואנחנו עדים למצב שבו ועד ההורים אומר להורים: אל תשלחו את ילדיכם לטיול כי בטיולים יש אלימות רבה, לצערנו, אונס, שתיית משקאות חריפים.

אליהו גבאי: כל זה לא בא מאליו, אלא מחוסר חינוך לערכים.

אליהו גבאי: את הערכים שאנחנו מקנים במערכת החינוך של הציונות הדתית צריך להנחיל לכלל המערכת, כלומר, משרד החינוך יעמיד תקציב למערכת החינוך, גם הכללית, ללמד, לתת חינוך ליהדות, למסורת, למסורת ישראל.

אליהו גבאי: מעל במה זאת אני קורא לראש הממשלה לקחת את נושא התקציב של האולפנות והישיבות התיכוניות, של החינוך התורני בכלל, לתקצב אותו, לא על-ידי כך שכל שנה יעשו סחר-מכר, ייקחו את נושא היהדות ויעשו סחר-מכר בין המפלגות, אלא להכניס אותו בבסיס התקציב, כדי לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, אפילו אם מדובר בכמה שנים, וזאת כדי להוציא את תקצוב המוסדות האלה, שהם מוסדות פאר, מהמשא-ומתן הפוליטי.

אליהו גבאי: רבותי, קבענו במגילת העצמאות שאנחנו מדינה יהודית.

אליהו גבאי: צמד המלים "מדינה יהודית" מופיע פעם אחר פעם, מספר רב מאוד של פעמים.

אליהו גבאי: מה אנחנו עושים כדי להקנות זאת במערכת החינוך, שבאמת מדינת ישראל תהיה מדינה יהודית?

אליהו גבאי: ילדים גדלים ולא יודעים מה זה "שמע ישראל", את הדברים הבסיסיים של הציונות, של קום המדינה, יהדות, חגים; אז במה זוהי מדינה יהודית?

אליהו גבאי: כאשר אנחנו קבענו בחוק-יסוד שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית, היכן המדינה היהודית אם את הנשמה של החינוך ליהדות אנחנו לוקחים ולא מתקצבים כפי שצריך?

אליהו גבאי: אני הסתכלתי בתקציב התרבות של מדינת ישראל.

אליהו גבאי: שימו לב, אני מברך על כל תקציב לתרבות, אבל, למשל, האופרה בתל-אביב, משרד החינוך מתקצב אותה ב-17 מיליון שקל.

אליהו גבאי: הביאו בחשבון שעיריית תל-אביב נותנת תקציב במקביל, כלומר האופרה מקבלת כ-30 מיליון שקל.

אליהו גבאי: והאופרה הזאת, מי בא בשעריה?

אליהו גבאי: – העשירון העליון, או המאיון העליון.

אליהו גבאי: האוכלוסייה בפריפריה, האוכלוסייה החלשה, לא נהנית מהתרבות שצריכה להיות לכלל ישראל.

אליהו גבאי: אם כך, מה אנחנו נותנים לתרבות היהודית כדי שהיא תחדור לכל בית?

אליהו גבאי: הנה, אנחנו מתבשרים כאן שהולכים להוסיף שרים בממשלת ישראל.

אליהו גבאי: רבותי, יש לנו תקציב להוסיף שרים, ואין לנו תקציב לממן את החינוך של האולפנות וישיבות הפאר של הציונות הדתית?

אליהו גבאי: כאן, מעל במה זאת, בפתיחת כנס החורף, ראש הממשלה אהוד אולמרט שיבח והעלה על נס את ההישג של הציונות הדתית ואת החינוך במוסדותיה.

אליהו גבאי: אני שמעתי במו-אוזני כאשר הוא אמר:

אליהו גבאי: אם היתה לי אפשרות לחנך את ילדי מחדש, הייתי מקנה להם את החינוך של הציונות הדתית.

אליהו גבאי: והנה, דווקא החינוך הזה הוא הנפגע ביותר בקיצוצים, פעם אחר פעם.

אליהו גבאי: אנחנו שומעים את שרת החינוך, שרוצה לעשות תיקון, אפליה מתקנת לאוכלוסייה הערבית.

אליהו גבאי: עיני לא צרה באוכלוסייה הערבית.

אליהו גבאי: היא באה לתקן, הוסיפה גני-ילדים, מ-500 ל-1,200, והיא אומרת: שני-שלישים מהגנים האלה הם לאוכלוסייה הערבית.

אליהו גבאי: אם היא רוצה לעשות תיקון, היא לא יכולה לעשות את התיקון הזה גם לגבי מוסדות החינוך הדתי?

מגלי והבה: אני ממליץ לך, הטיעונים שלך לגבי הציבור שאתה מייצג, אני מציע שתמשיך ותגן עליו.

מגלי והבה: כשעושים תיקוני עוולות - - -

עבאס זכור: - - -

אליהו גבאי: אני שמח, אבל תיקונים יש לעשות בכל המערכת.

אליהו גבאי: אני לא בא להפלות.

אליהו גבאי: וכי הציבור של הציונות הדתית לא נאמן מספיק למדינה, לפחות כמו הציבור הערבי?

אליהו גבאי: - -

מגלי והבה: אני מסכים אתך, אבל - - -

אליהו גבאי: - - לכן הוא לא מתגייס לצבא?

אליהו גבאי: ודווקא הוא צריך להיות הנפגע ביותר?

אליהו גבאי: עיני לא צרה בכמה שיוסיפו, אבל, רבותי, דווקא החינוך שנותן את המענה על צרכים של המדינה, שמחנך דור לאהבת הארץ, להקרבה, לזהות יהודית, לערבות הדדית בינו לבין כלל ישראל, הוא צריך להיפגע?

עבאס זכור: - - -

מגלי והבה: אתה צריך לסכם, אדוני.

אליהו גבאי: בסדר, תן לי עוד רגע.

אליהו גבאי: רבותי, אני קורא לשרת החינוך, במקום לעסוק במיקום "הקו הירוק", שתעסוק ותמצא את התקציבים המתאימים כדי לפתור את הבעיה הזאת.

אליהו גבאי: אני קורא לראש הממשלה לעמוד מאחורי דבריו כאשר הוא שיבח את הציבור של הציונות הדתית, שידע לתקצב אותו ולפתור את הבעיה, אחת ולתמיד, כדי שהם יהוו אור ומגדלור לכלל המערכת החינוכית.

אליהו גבאי: תודה רבה.

מגלי והבה: אני מודה לך, ואני גם הייתי מעיר לך – שומע אותך גם יושב-ראש הסיעה שלך – שגם לאלה צריך לתת וגם לאלה, לכל מי שמתאים.

עבאס זכור: כואב לו.

עבאס זכור: כואב לו - - -

מגלי והבה: אני הערתי את ההערה, ובואו נעבור לנושא.

אליהו גבאי: לא, לא.

אליהו גבאי: אני אומר: תיקון אפליה לכולם, לא רק - - -

מגלי והבה: אדוני השר משולם נהרי, אני מזמין אותך להשיב לו.

אליהו גבאי: תיקון אפליה, אפליה מתקנת.

אליהו גבאי: מה, הציבור הדתי נאמן פחות מהציבור הערבי?

עבאס זכור: - - - אוכלוסייה שלך - - -

קריאות: - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, נתנו לך מספיק זמן, עכשיו תקשיב.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אליהו גבאי, אתה קראת לשרת החינוך, ואני אומר שמי שהיה צריך להשיב זה לא משרד האוצר, אלא שרת החינוך.

משולם נהרי: כי באמת מדובר לא בתוספת תקציב, אלא בהקצאת המשאבים בצורה נכונה ושוויונית.

משולם נהרי: כפי שאמרת, שני משרדי ממשלה, החינוך והדתות, תקצבו את פעילות התלמידים בישיבות קטנות ובאולפנות.

משולם נהרי: כלומר, תלמידים עד גיל 18.

משולם נהרי: היועץ המשפטי לממשלה קבע כי יש להעביר את התקציב ממשרד הדתות למשרד החינוך, וכן קבע שמשרד החינוך יחלק אותו לפי קריטריונים שוויוניים לכלל בתי-הספר בנושא תגבור לימודי יהדות.

משולם נהרי: כתוצאה מהנחיית היועץ המשפטי לממשלה, הועבר סכום התמיכה בנושא למשרד החינוך.

משולם נהרי: סכום התמיכה שעליו הוחלט היה כ-160 מיליון שקל עוד בשנת 2004.

משולם נהרי: משרד החינוך קבע את הקריטריונים שיחולו על התקציב האמור, ובהתאם לקריטריונים אלה מוקצה התקציב מדי שנה.

משולם נהרי: סכום זה, כ-160 מיליון שקל, היה בבסיס התקציב בשנים 2006-2004.

משולם נהרי: זאת אף שהיו במהלך השנים האמורות הפחתות רוחביות בתקציב המדינה.

משולם נהרי: לתקציב זה נוסף מדי שנה בשנים אלה, במסגרת הסכמים קואליציוניים, סך כ-40 מיליון שקל.

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: ב- 2004 - 60 מיליון; ב- 2005 - 45 מיליון.

משולם נהרי: כך היה גם בשנת 2006 - כ-40 מיליון.

משולם נהרי: לגבי שנת 2007, התקציב עומד על כ-154 מיליון שקל, וזה הפער – כ-6 מיליונים בבסיס.

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: הפער זה כל 60 המיליון.

משולם נהרי: כן, אבל אני מדבר עכשיו על 2007, ואני רוצה להגיד לך איפה הבעיה האמיתית.

משולם נהרי: עזוב את התשובה הזאת - איפה הבעיה האמיתית.

משולם נהרי: אני זוכר שהשתתפתי בכנס במשרד הדתות של כל אלה שעוסקים בתחום התקציבי הזה, ואמרו שצריך להעביר את הנושא למשרד החינוך.

משולם נהרי: אמרתי להם, אם אתם מעבירים את זה למשרד החינוך - לא לפני שאתם יודעים באיזו מסגרת זה יפעל במשרד החינוך.

משולם נהרי: אבל מה לעשות, זה הגיע למשרד החינוך, והיה מי שהוציא קריטריונים במשרד החינוך, אם אינני טועה זה היה סגן שרת החינוך, חבר הכנסת צבי הנדל, והחליטו לתת לכל המערכת, והלוואי שזה היה לתגבור לימודי יהדות.

משולם נהרי: אלא מה, כל דבר במערכת הכללית נחשב.

משולם נהרי: ישבתי בדיונים, עדיין הייתי במשרד החינוך, אני מכיר את הנושא.

משולם נהרי: היה דיון בוועדת החינוך, שמענו מבתי-הספר.

משולם נהרי: שאלנו: מה אתה מלמד בתגבור לימודי יהדות?

משולם נהרי: הוא אומר לך: כל דבר, גם כשאני מלמד אזרחות, זה תגבור לימודי יהדות, הרי זה בין אדם לחברו, איך להתייחס זה לזה.

משולם נהרי: גם כשלימדו טבע זה היה תגבור לימודי יהדות.

משולם נהרי: הכסף הייעודי הזה, שהיה מיועד לישיבות ולאולפנות, הלך ונטמע בכל המערכת.

צבי הנדל: זה לא נכון.

צבי הנדל: אתה יודע שהחינוך - - -

משולם נהרי: ונניח שצריך לנהוג באופן שוויוני.

משולם נהרי: האם משרד החינוך נהג כך בכל שאר התקנות התקציביות?

משולם נהרי: האם הוא נהג בשוויוניות?

משולם נהרי: אנחנו רואים מה קורה בימים האלה, אנחנו רואים בשעות האלה, כשרשויות מקומיות מתקצבות את ילדי ישראל בכ-2.8 מיליארדי ש"ח לנושאי חינוך – כסף שבא ממשלם המסים, כסף שכל הורה והורה ביישוב שותף לו.

משולם נהרי: כולם חייבים לשלם את הארנונה, כולם צריכים להשתתף בנטל המסים, אבל לא כולם ביישוב זכאים לקבל חינוך לילדיהם.

משולם נהרי: איפה ואיפה, אפליה בין דם לדם.

אליהו גבאי: אז תצטרף להצעת האי-אמון.

משולם נהרי: אפליה שמתמשכת על פני שנים.

משולם נהרי: לכן, הדבר הראשון שעשינו הוא שאנחנו מביאים לתיקון בחקיקה, כדי שכל ילדי היישוב יקבלו, כל החינוך המוכר שאינו רשמי.

משולם נהרי: אין הבדל בין זה לזה.

משולם נהרי: כולם, באופן שוויוני, כל המגזר הגדול הזה, שהולך וגדל והולך וגדל, שהוכיח את עצמו מבחינת ההשקעה בחינוך.

משולם נהרי: שיהיה תקציב שוויוני.

משולם נהרי: אני אומר: אם מערכת החינוך תאמץ את השוויוניות ותנהג בשוויוניות כלפי כלל ילדי ישראל, אני מבטיח לכם שיהיו תקציבים, שנמצא את המקורות, ונוכל לנצל את התקציב העצום של משרד החינוך בצורה יותר יעילה.

משולם נהרי: אני לא רוצה להמשיך ולהעיר הערות על חוסר שוויוניות.

משולם נהרי: אבל ידידי וחברי, שאני מאוד מעריך, חבר הכנסת זבולון אורלב, אם אתה זוכר, בקדנציה הקודמת, היו צריכים להוציא אותי מהמליאה כי לא היו מוכנים לתת יום חינוך ארוך למוכר שאינו רשמי, לגני-הילדים – אתה התנגדת, ניצלת את ההשפעה שלך בממשלה כדי שזה לא יעבור.

משולם נהרי: אסור שיקרו דברים כאלה.

משולם נהרי: צריך להתייחס לכל ילדי המערכת באופן שוויוני.

משולם נהרי: הילדים הללו, זו לא רק זכותם - חובתנו לדאוג לכולם.

משולם נהרי: אסור שתהיה אפליה.

משולם נהרי: ועדיין אין שוויוניות במערכת החינוך, ועדיין אני חושב שהמגזר הדתי והמגזר החרדי מופלים לרעה.

משולם נהרי: יש מספיק תקציב, שאם היו מתעלים אותו ואם היו מתייעלים, היו יכולים לעזור עוד יותר לכולם.

משולם נהרי: לכן, אני קורא לשרת החינוך, וגם אמרתי לה את זה: בתקופה שאנחנו נמצאים הצלחנו להביא להישגים מרשימים בנושא הזה, להביא לתוספת תקציב למשרד החינוך.

משולם נהרי: אקח כדוגמה את הנושא של רווחה חינוכית.

משולם נהרי: מישהו האמין שבמדינת ישראל יש ציבור שלם, של המוכר שאינו רשמי, שלא מקבל רווחה חינוכית?

משולם נהרי: הוא לא זכאי.

משולם נהרי: מישהו החליט שהוא לא זכאי.

משולם נהרי: לא בדקו את החוק ולא שום דבר.

משולם נהרי: הערבים הלכו לבג"ץ וזכו.

משולם נהרי: פתחו להם תקנה נפרדת.

משולם נהרי: החרדים – לא.

משולם נהרי: אמרו: אין לנו בשבילכם.

צבי הנדל: גם אתה יכול ללכת לבג"ץ, לא תזכה.

משולם נהרי: אז לא הלכנו לבג"ץ.

משולם נהרי: עשינו דבר יותר טוב ויותר חינוכי: הבאנו 15 מיליון ש"ח ושמנו בתקנה הראשית, ואמרנו שזה יחולק על-פי קריטריונים ענייניים ושוויוניים לכלל ילדי ישראל, אבל צריך לכלול גם את הילדים של המגזר החרדי.

משולם נהרי: אותה פעולה עשינו ביחידה לקידום נוער – הבאנו תוספת משמעותית ליחידה, 13.5 מיליון ש"ח למשרד החינוך.

משולם נהרי: לא אמרנו שננצל את זה שאנחנו בממשלה וניקח על חשבון אחרים.

משולם נהרי: הבאנו תוספת.

משולם נהרי: הלכנו ועודדנו תגבור לימודים בבתי-ספר, במרכזי חינוך, במקומות שיש כיתות "אתגר".

משולם נהרי: לכולם, לא רק לחרדים.

צבי הנדל: אדוני היושב-ראש, אם הוא ימשיך לדבר, יש סכנה שאצביע ש"ס.

משולם נהרי: אגב, בנושא של מרכזי נוער, אתם יכולים לעיין ברשימות, זה לא סוד: כולם מקבלים.

משולם נהרי: הציונות הדתית, החרדים – כולם.

משולם נהרי: אלו שיש להם מרכזי נוער קיבלו.

משולם נהרי: נתנו אפשרות לתגבר נוער במצוקה ונתנו גם העשרה.

משולם נהרי: אדרבה, יש להשקיע בנוער הזה, שזקוק לכך.

משולם נהרי: גם בנושא של הישיבות – ראיתי שגם יהדות התורה הצטרפה לאי-אמון, אבל גם בנושא הישיבות אני מקווה שנהיה אנשי בשורה, ועד התקציב נוכל להתבשר שגם הנושא הזה נפתר.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר משולם נהרי.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון הבאה, ההצעה השנייה שעל סדר-היום, הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: הכוונה לנפח את הרכב הממשלה על-ידי צירוף שרים נוספים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים כץ לנמק את הצעת האי-אמון.

מגלי והבה: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חלפו להם שמונה חודשים מאז עמדתי פה על הדוכן.

חיים כץ: הסתכלתי מבחוץ איך נראית הממשלה.

צבי הנדל: מה ראית?

חיים כץ: נדמה לי שאני נמצא במערכון של "הגשש" על המכונית, שאומרים: "אז מה היה לנו שם?

חיים כץ: " קודם כול, היה לנו הישג אדיר בלבנון.

חיים כץ: איזה ניצחון.

חיים כץ: סוף כל סוף מצליחים לשלוח חיילים בלי מזון למלחמה.

חיים כץ: הימ"חים ריקים.

חיים כץ: חגיגה כזאת, אני לא מבין.

חיים כץ: לא צריך נשק, לא צריך מזון, אין תוכניות.

חיים כץ: באמת הממשלה מצליחה.

חיים כץ: ואם החיילים מצליחים, היה לנו שר הביטחון.

חיים כץ: מה זה הצלחה: פעם ראשונה ששר הביטחון מצליח להשבית מיליון וחצי איש בקלי קלות, ליותר מיום אחד.

חיים כץ: יותר מיום אחד שובתים מיליון וחצי איש.

חיים כץ: והעורף – איזו הפקרה: פעילות תרבות במקלטים, אנשים נוסעים למקלטים לשיר, דייוויד ברוזה נוסע, כל הלהקות שרות שם.

חיים כץ: והופיע לנו המושיע, גאידמק, שפתח לנו עיר בניצנים.

חיים כץ: הפכנו למדינת "שנור" כזאת, שאם יש לנו עמותות לתת מזון, אז למה שלא יהיה לנו גם גאידמק שיקים עיר אוהלים?

חיים כץ: אני מברך על מה שהוא עשה, אבל אוי למדינה ואוי לממשלה שצריכה את גאידמק שיקים לנו עיר אוהלים כזאת.

חיים כץ: זה היה בצפון.

חיים כץ: בדרום - "קטיושות", ילדים בחרדה, נטישה המונית.

חיים כץ: חשבנו שאחרי ההתנתקות השלום יבוא לנו.

חיים כץ: אז היתה לנו התנתקות, ואבישי, יש לנו היום בניצנים אנשים בקרוונים, יישובים זמניים, מגורים זמניים.

חיים כץ: יש אנשים שעד היום אין להם מקום עבודה אחרי שאיבדו אותו, אין להם מקום מגורים.

חיים כץ: ועוד פעם גאידמק.

חיים כץ: לוקח אוטובוסים ושולח לאילת.

חיים כץ: במקום הממשלה, מוריד אנשים, שיוכלו להתפרנס.

חיים כץ: ולפתע מתברר לנו, ראש הממשלה מודיע לנו by the way, שיש לנו פצצת אטום.

חיים כץ: מה אנחנו צריכים לדאוג?

חיים כץ: למה אנחנו צריכים לחשוש מהאירנים?

חיים כץ: יש לנו פצצת אטום.

חיים כץ: בסיכומו של דבר, גם הצלחה לא מעטה, הביאו לנו הפסקת אש.

חיים כץ: ובהפסקת האש – וואלה, רק 53 "קסאמים".

חיים כץ: מה זה בינינו ובין האלפים שהיו, 53 "קסאמים"?

חיים כץ: שום דבר.

חיים כץ: וטוב שלא מציינים איפה הם נפלו.

חיים כץ: עכשיו סיימנו את חנוכה, אז היו לנו הרבה נסים.

חיים כץ: כי אם ה"קסאמים" היו נופלים קצת ימינה או קצת שמאלה, אז כנראה לא היינו יושבים פה בשקט כזה.

חיים כץ: אז במישור המדיני היו לנו הצלחות עצומות.

חיים כץ: במישור החברתי, מועצות מקומיות, כמו אז, ממשיכות לעבוד בלי לקבל שכר.

חיים כץ: אז מה אם בן-אדם לא יקבל שכר עשרה חודשים?

חיים כץ: התרגלנו לזה.

חיים כץ: כבאים – לא נופלים "קסאמים", לא נופלות "קטיושות", למה צריך לשלם להם?

חיים כץ: התרגלנו לזה.

חיים כץ: גם בשביל הכבאים אין כסף וגם בשביל המועצות הדתיות אין כסף.

חיים כץ: עמותות לנזקקים צומחות כמו פטריות אחר הגשם, ויש עוד עמותה ועוד עמותה, אלא שנגמר המזון.

חיים כץ: מספר העניים עולה, מספר הילדים הנזקקים עולה.

חיים כץ: החינוך – המורים בסכסוך, הצעת אי-אמון על חלוקה לא צודקת של המשאבים.

חיים כץ: איווט ליברמן, את "הקו הירוק" הולכים להחזיר לספרי הלימוד, זאת אומרת, מחזירים אותנו ל-1967.

חיים כץ: סטודנטים – את כל ההטבות שהם קיבלו לוקחים חזרה.

חיים כץ: ועדת-בייגה.

חיים כץ: המשטרה – אילו הצלחות, אילו הישגים.

חיים כץ: הכול רגוע, אף אחד לא בורח, כולם יושבים במקום.

חיים כץ: אבל מה כן יש זמן לעשות?

חיים כץ: להגדיל את הממשלה.

חיים כץ: כשאין כסף לכלום – אדוני השר איווט ליברמן, עד היום אני לא מבין למה הצטרפת לממשלה.

חיים כץ: השר לנושאים אסטרטגיים.

חיים כץ: בסדר, זה חשוב, אסטרטגיה, לוגיסטיקה, הכול בסדר.

חיים כץ: אבל אני ידעתי שאתה בן-אדם ערכי.

חיים כץ: מה, אתה שווה פחות מאחרים?

חיים כץ: למה הם, עם המנדטים שלך, מקבלים ארבעה שרים ואתה תקבל שניים?

חיים כץ: אתה שתצטייר פראייר?

חיים כץ: אם אתה כבר מגיע לשם, תקבל את מה שמגיע לך, למה במחיר כזה זול?

חיים כץ: אם אתה נותן הכשר להעביר ל"חמאס" 100 מיליון דולר, תקבל את מה שמגיע לך.

גדעון סער: מה אתה רוצה, שהוא יקבל אחוזים?

חיים כץ: אחוזים לא, אבל שיקבל ארבעה שרים.

חיים כץ: מגיע לו לקבל ארבעה שרים, הוא לא פחות טוב מאחרים, אולי הוא יותר טוב.

גדעון סער: הוא טוב בממשלה רעה, זו הבעיה.

גאלב מג'אדלה: - - -

חיים כץ: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה.

חיים כץ: גם אתה מבין את הקרקס הזה.

חיים כץ: ממשלה שאין לה לתת לנזקקים, ממשלה שלא משלמת משכורות, ממשלה שלפני חודש דיברה על 18 שרים בקדנציה הבאה הולכת להגדיל ל-28 שרים, זאת אומרת ייתנו עבודה לנגרים שימשיכו לעבוד פה ולסדר את השולחן.

חיים כץ: זה מה שעם ישראל ראוי לו? איווט, אתה שותף לזה?

חיים כץ: זה מה שעם ישראל זקוק לו?

חיים כץ: האמן לי שלעם מגיע יותר.

חיים כץ: הגיע הזמן שנפסיק את הפארסה הזאת וראש הממשלה יחזיר את המנדט שהוא קיבל.

חיים כץ: גדול עליו העניין.

חיים כץ: ימנו פה ממשלה אחרת, והעם יקבל את מה שמגיע לו.

חיים כץ: תודה רבה לכם.

ג'מאל זחאלקה: ממשלה בוחרים, לא ממנים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת כץ.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי להשיב בשם הממשלה.

אביגדור ליברמן: אני אשמח לענות.

מגלי והבה: בבקשה.

אביגדור ליברמן: חיים, אני חייב להגיד לך שאם יש דבר שנוא עלי בחיים ובפוליטיקה זה דו-פרצופיות, ואין דבר יותר גרוע מצביעות, מר גדעון סער.

אביגדור ליברמן: אם יש דבר שאני לא סובל, זה צביעות ודו-פרצופיות.

אביגדור ליברמן: מעבר לכל הוויכוח הפוליטי, יש פה מדינה אחת.

אביגדור ליברמן: כשאני מסתכל על הגרסאות למה אביגדור ליברמן הצטרף במחיר כל כך זול לממשלה, אני מצפה שאולי אנשים יגידו שיש אנשים שמסוגלים להקריב את האינטרס האלקטורלי שלהם לטובת המדינה.

גדעון סער: בשביל ההקרבה לא תבקשו עוד שרים?

אביגדור ליברמן: גדעון, אתה תשתוק ואל תפריע.

גדעון סער: אני שואל אותך.

אביגדור ליברמן: אל תשאל אותי, אני אענה לך על כל מה שתרצה לשאול.

אביגדור ליברמן: מילא אביגדור ליברמן, בא לכאן נגיד בנק ישראל סטנלי פישר, אחד מבכירי הכלכלנים.

אביגדור ליברמן: הוא לא בא לעשות קריירה, לא בא להרוויח כסף.

אביגדור ליברמן: במקום לפרגן לבן-אדם, אנשים מוציאים לו את המיץ, מלכלכים, תוקפים.

אביגדור ליברמן: חבר'ה, קצת אחריות.

אביגדור ליברמן: יש אנשים שאצלם לא הכול פוליטיקה, לא הכול כסף ולא הכול קריירה.

אביגדור ליברמן: עזבו אותי, תנסו לראות אנשים אחרים במשק הזה שמנסים לתרום קצת למדינה.

אביגדור ליברמן: גם מוותרים על דמי עלייה, על סל קליטה.

אביגדור ליברמן: הוא באמת לא בא לכאן להרוויח את הכסף.

אביגדור ליברמן: אני מסתכל אילו ייסורי גיהינום האדם הזה עובר.

אביגדור ליברמן: קצת אחריות, קצת פרגון.

אביגדור ליברמן: כולנו מתלוננים במדינה הזאת, יצרנו אווירה שלא נעים להיות בה.

אביגדור ליברמן: שואלים אנשים למה הם ברחו מכאן.

אביגדור ליברמן: אני מצטער להגיד, הסתובבתי ברחבי העולם, אין מקום אחד שלא פגשתי ישראלים.

אביגדור ליברמן: כולם אומרים: נשבר לנו, זאת ארץ אוכלת יושביה, לא מפרגנים, לא נותנים כתף, אי-אפשר לשמוע שום מלה טובה, רק לחפש מתחת לשטיח.

אביגדור ליברמן: אתה מדבר על קיצוצים חברתיים.

אביגדור ליברמן: אני אומר גם היום, כשר בממשלה תמכתי בנתניהו כשר האוצר בכל הקיצוצים, ולא היתה ממשלה שקיצצה כל כך הרבה בתחום החברתי כמו הממשלה שנתניהו היה בה שר האוצר.

אביגדור ליברמן: גם היום, בדיעבד, עשיתי נכון והוא עשה נכון.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמכל שרי האוצר הוא היה שר האוצר הכי טוב, וגם אז הקיצוצים החברתיים היו מוצדקים.

אביגדור ליברמן: אם היום, בגלל קוניונקטורה, אתה יושב באופוזיציה ואני בקואליציה ולא להיפך, זה לא צריך להפוך את היוצרות.

אביגדור ליברמן: קצת אינטגריטי, קצת יושר אינטלקטואלי.

אביגדור ליברמן: ובטח אל תדברו אתי על הנושא של ה"חמאס" ובטח לא על הנושא של יהודה ושומרון.

אביגדור ליברמן: מי שוויתר על חברון, מי שהצביע בכנסת על ההתנתקות - אלה גם ראשי הליכוד.

אביגדור ליברמן: הם האחרונים שיכולים לדבר.

אביגדור ליברמן: תוציא מפה סטנוגרמה של הדיון, של ההצבעה המכרעת, של הבריחה מגוש-קטיף, מי הצביע בעד ומי הצביע נגד.

ישראל כץ: אני אוציא.

אביגדור ליברמן: אני כבר יכול להגיד לך.

אביגדור ליברמן: ראשי הליכוד, לרבות זה שישב לידך, הצביעו בעד.

אביגדור ליברמן: אני הצבעתי נגד.

אביגדור ליברמן: אז אל תספרו לי סיפורים.

ישראל כץ: לא היית גיבור, רצית לחזור והלכת לבג"ץ.

אביגדור ליברמן: אני לא רציתי לחזור.

אביגדור ליברמן: אני גם התפטרתי, בניגוד לאחרים, אני לא נאחז בקרנות המזבח.

ישראל כץ: אל תערבב בין דעות לבין ישיבה בממשלה.

אביגדור ליברמן: תודה, ישראל.

אביגדור ליברמן: אל תעזור לי.

אביגדור ליברמן: כשתדבר אז תדבר, כרגע עדיף להקשיב.

גדעון סער: אני זוכר ששרון פיטר אותך, אולי אתה זוכר שהתפטרת.

ישראל כץ: פיטר אותך ורצית לחזור.

אביגדור ליברמן: כשהייתי שר התשתיות התפטרתי, כשהייתי שר התחבורה פוטרתי, לא רצתי בחזרה.

אביגדור ליברמן: כשהייתי מנכ"ל משרד ראש הממשלה התפטרתי.

אביגדור ליברמן: אני לא נאחז בקרנות המזבח.

אביגדור ליברמן: ואני חושב שהגיע הזמן שההחלטות פה יהיו לגופו של עניין ולא ינצלו את הקוניונקטורה.

ישראל כץ: אז מה אתה עושה היום בממשלה?

ישראל כץ: זה לא קרנות המזבח?

אביגדור ליברמן: לפני כניסתי היו לי הרבה לבטים והרבה ייסורים, ולא הייתי שלם עם עצמי.

אביגדור ליברמן: היום בדיעבד, כשאני מטפל במה שאני מטפל, ואני יודע שאני לא יכול להרוויח כלום מבחינה תקשורתית, אני אומר: טוב שאני שם, טוב שאני עושה מה שאני עושה.

אביגדור ליברמן: גם אם אני לא יכול לפרסם ואני לא מדליף לעיתונאים שום דבר, אני שלם עם זה.

אביגדור ליברמן: אני יודע להעריך נכון גם את עצמי וגם אחרים.

אביגדור ליברמן: טוב שעשיתי את הצעד הזה וטוב שאני עושה מה שאני עושה.

אביגדור ליברמן: אני שלם עם עצמי לגמרי.

אביגדור ליברמן: אני מתנגד בתוקף לשחרור המחבלים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה לא נכון, זה לא יחזק את אבו-מאזן.

ישראל כץ: אתה אחראי לזה, למה אתה לא מתפטר?

ישראל כץ: יהודים נרצחים.

אביגדור ליברמן: ישראל כץ, להדליף לעיתונים לא עושה אותך שר ופוליטיקאי טוב.

אביגדור ליברמן: ההתמחות שלך היא רק בהדלפות.

ישראל כץ: אני לא יודע מאיפה אני יכול להדליף, אני לא יושב בממשלה.

אביגדור ליברמן: אני מציע לך להמשיך בהתמחות שלך.

אביגדור ליברמן: אתה מצליח בזה, ואני חושב שחבל שתתעסק במשהו מעבר לזה.

אביגדור ליברמן: אדוני, חיים כץ, גם אתם ישבתם בממשלה של שרון, ותספור כמה שרים היו גם שם בממשלת שרון.

אביגדור ליברמן: תספרו כמה שרים היו שם, ולכן לא זה הוויכוח.

אביגדור ליברמן: הוויכוח הוא מהותי.

ישראל כץ: תקום ותתפטר, תתפטר עכשיו.

אביגדור ליברמן: אחרי מלחמת לבנון, השאלה הקריטית היחידה היא אם ללכת למערכת בחירות חדשה למשך שישה-שבעה חודשים, להכניס את עצמנו לקלחת בחירות ולמצוא את עצמנו באמצע בחירות בעימות הבא, או לנסות להכין את המדינה בצורה טובה יותר לעימות הבא, שהוא בלתי נמנע.

אביגדור ליברמן: העימות הבא הוא בלתי נמנע.

ישראל כץ: לא, שיירו על שדרות זה יותר טוב.

גדעון סער: מי יכין את ישראל לעימות הבא?

גדעון סער: פרץ?

גדעון סער: אלה שיושבים שם?

גדעון סער: אתה יודע שהם לא מתאימים לתפקיד שלהם.

אביגדור ליברמן: אני חושב שאלה שהכינו קודם את צה"ל - הם לא מתאימים.

אביגדור ליברמן: אלה שהבליגו במשך שנים מול ה"חיזבאללה", אלה שנושאים באחריות לקיצוץ בתקציבי צה"ל - הם נושאים באחריות גדולה יותר מאחרים.

אביגדור ליברמן: חבר'ה, אני ודאי האחרון שיצדיק את עמיר פרץ, אבל אני לא רוצה להפחית כהוא-זה מאשמתם של אחרים, שהיו לפניו, גם שרי ביטחון, גם שרי אוצר וגם ראשי ממשלה.

אביגדור ליברמן: בואו נראה את הכול בפרופורציה נכונה.

אביגדור ליברמן: נסו להבין שכרגע האתגרים הרבה יותר גדולים מאשר צעקות מכיסא זה או מכיסא אחר.

אביגדור ליברמן: כישראל ביתנו, אני יכול להגיד לכל עם ישראל: טוב שאנחנו שם, אנחנו עושים מה שצריך, אנחנו לא משתוללים, לא בתיקים ולא בניסיונות לקחת ביס יותר גדול בנושא התקציבי, לא לסחוט את המדינה הזאת.

אביגדור ליברמן: לכולם ברור שכאשר אנחנו מוסיפים היום מיליארדים להוצאות הביטחון, ויש מיליארדים לכיסוי גירעונות ממלחמת לבנון השנייה, כל הצעקות על התקציבים החברתיים, שצריך להוסיף - צריך להוסיף, אבל בפרופורציה סבירה.

אביגדור ליברמן: לא להפוך הכול לדמגוגיה, למסחרה.

אביגדור ליברמן: חיים כץ, אתה דווקא בן-אדם סביר.

אביגדור ליברמן: מילא, ההוא דמגוג מוחלט ופופוליסט מוחלט.

אביגדור ליברמן: אומנם אתה יושב לידו, אבל אל תידבק, אל תידבק.

ישראל כץ: מה אתה תוקף, את הממשלה שאתה חבר בה?

ישראל כץ: קום ותתפטר.

חיים כץ: שאלה קטנה.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים כץ, אין לך עכשיו רשות דיבור.

מגלי והבה: חבר הכנסת ישראל כץ, אם אתה רוצה לענות לו, יש סעיף 54.

ישראל כץ: עולה שר ותוקף אותי לפני שדיברתי.

ישראל כץ: עד כדי כך הוא בלחץ?

ישראל כץ: מה קרה?

ישראל כץ: הוא יכול להתפטר, לא לתקוף כאן את כולם.

אביגדור ליברמן: אני מצטער שאנשי האיחוד הלאומי לא פה.

אביגדור ליברמן: אני אומר לא רק לאנשי השמאל, תסתכלו גם לשמאל וגם לימין.

אביגדור ליברמן: 13 שנים מאז אוסלו ואנחנו נמצאים במבוי סתום, וכל הזמן אני שואל את עצמי ואת החבר'ה מהאיחוד הלאומי - האם הצלחנו לעצור משהו מאז הסכמי קמפ-דייוויד הראשונים?

אביגדור ליברמן: האם הצלחנו לעצור את המסירה של סיני?

אביגדור ליברמן: האם הצלחנו לעצור את המסירה של חברון?

אביגדור ליברמן: האם הצלחנו לעצור את אוסלו א' ואת אוסלו ב'?

אביגדור ליברמן: האם הצלחנו לעצור את פינוי גוש-קטיף?

אביגדור ליברמן: כנראה גם פה אנחנו טועים.

אביגדור ליברמן: בואו נחשוב פעם אחת, מעבר לכל הצעקות והגידופים הקואליציוניים.

אביגדור ליברמן: חיים, תסתכל, מה אנחנו כימין הצלחנו לעצור?

אביגדור ליברמן: אני שופט את עצמי בדיוק לפי אותו קריטריון.

אביגדור ליברמן: מה התוצאה הסופית?

אביגדור ליברמן: מאז 1977, מאז עלה הימין לשלטון, אנחנו רק מוותרים.

אביגדור ליברמן: העברנו לצד השני שטח שהוא גדול פי-שלושה משטחה של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: נמדוד את עצמנו בצעקות?

חיים כץ: שאלה קטנה, אם החלטת להצטרף לממשלה, בסדר, בשביל מה אתה לוקח עוד שר?

חיים כץ: אם אתה לוקח עוד שר, קח את מה שמגיע לך.

אביגדור ליברמן: אל תדאג לחשבונות שלי.

אביגדור ליברמן: את החשבונות שלי אני יודע לעשות לבד.

מגלי והבה: חבר הכנסת חיים כץ, אתה מפריע.

אביגדור ליברמן: לא מפריעים לי החשבונות, כמה שרים יש לי או לא, מפריע לי שגם הימין לא הצליח לעצור שום נסיגה עד היום, והחזרנו, אני חוזר, שטח שהוא פי-שלושה בגודלו משטחה של מדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: גם לא הצלחנו במסלול השני, וכנראה צריך למצוא משהו אחר.

אביגדור ליברמן: אני מנסה לייצר משהו אחר.

ישראל כץ: מה אתה מוכר פילוסופיות?

ישראל כץ: קום ותתפטר.

ישראל כץ: במקום להגיד מה צריך לעשות הוא תוקף את האופוזיציה.

אביגדור ליברמן: ישראל, באמת, מעבר לכבודי להתייחס אליך.

אביגדור ליברמן: אם תשתוק תעשה טובה לעצמך קודם כול.

ישראל כץ: אתה לא נותן כאן הוראות.

ישראל כץ: מה זה "תשתוק"?

ישראל כץ: יש סגנון דיבור.

אביגדור ליברמן: הגיע הזמן לחפש משהו אחר, ואני חושב שיש לי גישה אחרת, תפיסה אחרת.

מגלי והבה: חבר הכנסת ישראל כץ, יש לך זכות, לפי סעיף 54, ואתה יכול לנצל אותה.

מגלי והבה: אם לא, תשב ותאזין.

מגלי והבה: אין לך רשות דיבור.

מגלי והבה: תן לשר לדבר.

אביגדור ליברמן: הגיע הזמן.

אביגדור ליברמן: הגענו למצב יותר מדי קריטי.

אביגדור ליברמן: הגיע הזמן שכולנו נעשה חושבים, גם הימין וגם השמאל.

אביגדור ליברמן: כולנו, גם הימין וגם השמאל, בדרך כזאת או אחרת, נכשלנו.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה מה שאנחנו מנסים להסביר ולהוביל.

אביגדור ליברמן: על כל השאר, כל אחד יעשה את החשבונות שלו.

אביגדור ליברמן: תודה.

ישראל כץ: יש מסקנה הכי פשוטה - קום ותתפטר.

ישראל כץ: אל תטיף מוסר לאחרים.

מגלי והבה: תודה לשר ליברמן.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעה השלישית, הצעת סיעת מרצ-יחד, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: סירובה לפתוח במשא-ומתן עם סוריה ללא תנאים מוקדמים.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין לנמק את ההצעה.

מגלי והבה: בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנחנו עדים למחדל בעל משמעות היסטורית.

דב חנין: בשבועות ובחודשים האחרונים חוזרות ונשמעות מסוריה פניות לחידוש המשא-ומתן המדיני עם ישראל.

דב חנין: בשפה ברורה מדבר שר החוץ הסורי, מדבר נשיא סוריה בכמה הזדמנויות, בנוסחים שונים, אבל בתוכן אחד ברור וחד-משמעי - סוריה מציעה לפתוח מחדש משא-ומתן מדיני עם ישראל כדי להתקדם לשלום.

דב חנין: אצלנו, עמיתי חברי הכנסת, למרבית הצער, הפניות האלה נענות בחומה בצורה של סירוב, לפעמים אפילו תוך השמעת דברי זלזול במנהיגים הסורים, או, לחלופין, בהעמדת שורה ארוכה של תנאים מוקדמים לעצם הנכונות לשבת לשולחן ולדבר על שלום.

דב חנין: היום, בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת, אומר ראש חטיבת המחקר באמ"ן, תת-אלוף יוסי ביידץ: כוונותיו של נשיא סוריה בשאר אסד לפתיחת משא-ומתן הן כנות ורציניות.

דב חנין: אומר ראש חטיבת המחקר באמ"ן: להערכתי, מדובר באינטרס סורי.

דב חנין: בשבוע שעבר, עמיתי חברי הכנסת, פגשתי כאן במשכן הכנסת חבר הפרלמנט האירופי, דייוויד המרשטיין, מסיעת הירוקים, שהגיע מסוריה.

דב חנין: הוא אמר לי ולאישים נוספים בישראל: סוריה רצינית בכוונות השלום שלה עם ישראל.

דב חנין: הוא אומר: איתותי השלום מדמשק אינם מניפולציה.

דב חנין: הוא אומר יותר מזה, ואני מצטט: עדות לכך אפשר למצוא בצעדים סוריים מול עירק, לרבות חידוש היחסים, בהסכמה הסורית לפריסת הכוח הבין-לאומי בדרום-לבנון.

דב חנין: זאת הבאת דברים בשם אומרם.

דב חנין: אומר האלוף במילואים אורי שגיא, שניהל הרבה מאוד מגעים עם סוריה: ההיענות לשיחות עם דמשק איננה רק רצויה אלא גם הכרחית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בסוף השבוע התפרסמו בעיתון "מעריב" דבריו של מנכ"ל משרד החוץ לשעבר, איתן בן-צור.

דב חנין: הוא מספר על הידברות לא פורמלית שהוא קיים עם הסורים בשנת 2003: "איזו הזדמנות זו היתה.

דב חנין: הרי המדיניות היא ניצול ההזדמנויות.

דב חנין: איך אפשר לטעון שכל העמדה הסורית עכשיו באה בגלל חקירת רצח חרירי.

דב חנין: הרי המהלך שאני הובלתי התרחש הרבה לפני הרצח.

דב חנין: המסרים הסוריים עקביים, זהים לאורך שנים.

דב חנין: הם מאותתים, ואנחנו מתעלמים", אומר איתן בן-צור.

דב חנין: "אני משתגע, פשוט משתגע מהחברים במשרד החוץ.

דב חנין: לפחות אפשר היה לנסח משהו יצירתי, אינטליגנטי, כדי לא להיראות כסרבני שלום עם שלושה סימני קריאה.

דב חנין: איזה עיוורון" - דברי איתן בן-צור, לשעבר מנכ"ל משרד החוץ.

דב חנין: הדברים ברורים, אבל הממשלה הזאת מסרבת.

דב חנין: יוסי שריד, ב"הארץ" של יום שישי, קורא למדיניות הסירוב של ממשלת אולמרט "הכלאה מחליאה בין גולדה לשמיר".

דב חנין: עם כל הכבוד ליוסי שריד, אני חושב שהוא לא דייק במקרה הזה, כי שמיר לפחות ניהל משא-ומתן.

דב חנין: אני רוצה לצטט לכם מדברים שכתב בסוף השבוע זאב שיף ב"הארץ".

דב חנין: הוא כתב כך: "כל ראשי הממשלה בישראל, החל מיצחק שמיר, קיימו מגעים עם הסורים.

דב חנין: יצחק שמיר לא האמין בתחילה להערכת המודיעין שאמרה, לקראת ועידת מדריד, שמתחולל שינוי בעל משמעות אסטרטגית בסוריה.

דב חנין: ראש אמ"ן אז, אורי שגיא, הציע להראות לו את החומר הגולמי שהיה בידי המודיעין, ושמיר השתכנע.

דב חנין: גם יצחק רבין הסכים להפקיד בידי שר החוץ של ארצות-הברית, וורן כריסטופר, פיקדון בדמות ויתור טריטוריאלי בגולן.

דב חנין: לאחר מכן נפגשו נציגיו של שמעון פרס עם הסורים ב'וואי פלנטיישן' .

דב חנין: גם בנימין נתניהו ואהוד ברק קיימו מגעים".

דב חנין: הממשלה הזאת סרבנית יותר מקודמותיה.

דב חנין: אפילו למשא-ומתן היא לא מוכנה להיכנס.

דב חנין: זה דבר מדהים.

דב חנין: בשבוע שעבר הסביר לנו ראש הממשלה אהוד אולמרט בגילוי לב וביושר מדוע.

דב חנין: אני רוצה לצטט את הדברים, כי אני חושב שחשוב לשמוע אותם, אף שקשה מאוד להאמין בהם.

דב חנין: אומר לנו ראש ממשלתנו כך: "אסור לנו להיענות ליוזמה הסורית בשעה שהנשיא בוש, בעל הברית החשוב ביותר של ישראל, מתנגד לכל משא-ומתן עם סוריה".

דב חנין: ציטוט.

דב חנין: דברים מדהימים.

דב חנין: דברים שלא ייאמנו.

דב חנין: צריך כמובן לברך את ראש הממשלה על הכנות שלו.

דב חנין: כנות יש בכך שאולמרט אומר לנו שבוש הוא סרבן השלום המובהק.

דב חנין: אני מבין, אגב, שבוושינגטון לא אהבו את גילוי הלב הזה, ולכן הציעו לאולמרט – קראתי ציטוט – לא להתחבא מאחורי הגב שלו.

דב חנין: זאת כנראה הסיבה לכך שאולמרט נסוג מפרץ הכנות שלו, התאפס קצת ושינה קצת את ההנמקות.

דב חנין: כנות יש גם בכך שאולמרט מודה בדבריו באופן גלוי ופתוח שממשלתו אינה יותר מאשר וסאלית של נשיא ארצות-הברית הנוכחי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני לא מרבה לצטט מעל במת הכנסת פרשנים מדיניים, אבל אני חושב שבמקרה הזה ראוי להביא במלואם את דברי הפרשן המדיני של "מעריב", שכתב ביום שישי האחרון את הדברים האלה – אני מתכוון לדבריו של בן כספית: "אנחנו רפובליקת בננות, שמתפקדת גם כמדינת חסות, אבל זה לא פוטר אותנו מהחובה לקבוע שג'ורג' בוש, מי שנחשב לידידה הגדול של ישראל מאז ומעולם, הוא אחד האסונות הקולוסאליים שפקדו את המזרח התיכון, ואולי גם את העולם כולו.

דב חנין: מתישהו אמורים האמריקנים להבין את גודל האסון שהם ממיטים על העולם.

דב חנין: הם לא לומדים כלום בוושינגטון.

דב חנין: אחרי שאימנו את המוג'הידין באפגניסטן וסיפקו להם מאות טילי כתף, שנורו עליהם אחר כך; אחרי שסייעו ל'אל-קאעידה' להיווצר וללבלב; אחרי שגמרו להמליך מישהו מקורב למערב בעירק וסייעו להמליך מישהו מקורב למערב ברמאללה, והפכו את אירן למעצמה אזורית, אם לא עולמית, וערערו את כל יסודותיו הרגישים של כל המזרח התיכון, והדליקו אש ענקית בכל מקום שבו דרכו, ממשיכים האמריקנים במצעד האיוולת המטורף שלהם במלוא המרץ.

דב חנין: הדרך לגיהינום רצופה כוונות רעות".

דב חנין: בן כספית ממשיך וכותב כך: "הגעגועים לסדאם ולערפאת, ולמי לא, יומרו בגעגועים בקרוב, געגועים לשושלת אסד, לשלטון העלווי היציב, החילוני, הפרגמטי.

דב חנין: כשזה יקרה, אחרי ש'האחים המוסלמים' המקורבים למערב יתפסו את השלטון בסוריה, ואולי יחברו ל'אחים המוסלמים' המקורבים למערב במצרים, ג'ורג' בוש כבר לא יהיה כאן.

דב חנין: אנחנו כן.

דב חנין: הוא ישחק גולף בחוותו בטקסס או יחליף הלצות מגושמות עם אביו באחוזתו במיין".

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני לא מסכים עם הפרשן בן כספית, ולא עם הניסוחים שלו, אבל אני חושב שהשאלות שהוא מעלה הן שאלות שאתם, עמיתי חברי הכנסת, ואתם, עמיתי השרים המכובדים שיושבים כאן אתנו, צריכים לחשוב עליהן ולענות עליהן.

דב חנין: יש לנו בעיה קשה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הכנסת צריכה להזכיר למר אהוד אולמרט שהוא ראש הממשלה של מדינת ישראל, וחובת הנאמנות שלו היא לישראל ולאזרחיה.

דב חנין: ישראל עלולה לשלם ביוקר על סרבנות השלום הזאת.

דב חנין: ברחובות תל-אביב, חיפה וירושלים מסתובבים היום בחורים צעירים שעלולים לשלם בחייהם על סרבנות השלום הזאת.

דב חנין: עוד נימוק כוזב אחד שאני שומע: אי-אפשר להתקדם בשתי חזיתות במקביל.

דב חנין: צריך לבחור – או הערוץ הפלסטיני או הערוץ הסורי.

דב חנין: הגישה הזו, של הפרד ודבר, נכשלה במבחן המציאות.

דב חנין: אפיקים נפרדים הובילו למבוי סתום, ראו את לקחי קמפ-דייוויד האחרון.

דב חנין: אפיקים נפרדים יובילו למבוי סתום גם בעתיד.

דב חנין: כדי להתקדם לשלום צודק צריך ללכת בחזית רחבה, למהלך של שלום כולל עם העולם הערבי, גם עם הפלסטינים וגם עם סוריה.

דב חנין: זה אפשרי על בסיס יוזמת השלום הערבית, שמונחת היום על השולחן, וממשלת ישראל צריכה להרים את הכפפה הזאת הלכה למעשה וללכת בכיוון הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו שומעים היום מעל דוכן הכנסת שהעימות הבא הוא ודאי והוא הולך להתרחש.

דב חנין: אמר את הדברים לפני השר ליברמן.

אביגדור ליברמן: אומרים את זה אחמדינג'אד וראשי ה"חמאס".

דב חנין: אני מצטער שממשלת ישראל רואה במלחמה דבר בלתי נמנע.

דב חנין: מלחמה היא תמיד דבר נמנע.

דב חנין: אם נעשה את מה שתלוי בנו, אם נלך בדרך השלום, אנחנו יכולים להבטיח את חייהם ואת עתידם של אזרחי ישראל.

דב חנין: אנחנו יכולים להבטיח את עתידה של ישראל, את עתידם של הפלסטינים, את עתידו הבטוח של המזרח התיכון כולו.

דב חנין: תודה רבה.

יואל חסון: הוא אומר שהוא הולך להרוג אותך ואתה לא מאמין לו?

אביגדור ליברמן: למה לא גינית אפילו איום אחד של אחמדינג'אד?

דב חנין: מעל הבמה הזאת, אדוני השר, גיניתי גם גיניתי רק בשבוע שעבר.

דב חנין: אני מפנה אותך לפרוטוקול.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר יעקב אדרי להשיב על הצעת האי-אמון.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לאחרונה גילו כמה אנשים – מנהיגים פוליטיים, חברי הכנסת מכל הכיוונים – מדינה חדשה השוחרת שלום.

יעקב אדרי: אני מקווה שהם לא יתבלבלו ויציעו לאסד גם פרס נובל.

יעקב אדרי: היום הוא רודף שלום.

חיים אורון: לא רק חברי הכנסת, גם אמ"ן.

יעקב אדרי: אענה גם על הנושא של אמ"ן.

יעקב אדרי: פתאום גילינו מדינה חדשה, אבל אנחנו לא יודעים שידיה נקיות לחלוטין.

יעקב אדרי: רבותי, הם עשו מין חלוקת עבודה; יש אצלם חלק שתפקידם לדבר שלום, וחלק ממשיכים להכין את כל מה שאפשר למלחמה הבאה עם ישראל.

יעקב אדרי: זה נעשה בסוריה יום-יום ושעה-שעה, ואני חושב שלהגיד שראש הממשלה לא רוצה שלום – אין באולם הזה אדם אחד שלא רוצה שלום, אבל אני מציע לבדוק טוב-טוב מה קורה בסוריה.

יעקב אדרי: כל בסיסי הטרור של כל הארגונים נמצאים בסוריה, בדמשק ומסביב.

יעקב אדרי: כל יום בוחשים בלבנון.

יעקב אדרי: מקרי הרצח של מנהיגים פוליטיים בלבנון באו מכיוון סוריה, וזה ברור.

יעקב אדרי: הם גם עושים הכול כדי שבית-הדין הבין-לאומי לא ייכנס לחקור, כי הם יודעים שידיהם מלוכלכות מעל ומעבר לכל ספק.

יעקב אדרי: כל לילה מעבירים נשק ל"חיזבאללה" מגבול סוריה.

יעקב אדרי: אלה לא דברים חדשים.

יעקב אדרי: כל לילה.

יעקב אדרי: חשבנו שזה ייפסק, אבל, לצערי הרב, זה לא נפסק, אלא נמשך.

יעקב אדרי: את הדברים האלה לא אני אומר, אלא אנשים מוסמכים.

יעקב אדרי: מי ממשיך לדאוג לתבערה בעירק?

יעקב אדרי: הסורים.

מוחמד ברכה: זאת אמירה רשמית של ממשלת ישראל?

מוחמד ברכה: זה אלתור או אמירה רשמית?

יעקב אדרי: סבלנות, אני אגיע לזה.

יעקב אדרי: בכל זאת, להגיד שאסד פתאום שוחר שלום?

יעקב אדרי: יכול להיות שהוא רוצה להגיד שהוא זורק את הכדור לכיווננו, כאשר הוא ממשיך להכין את כל ארסנל הנשק שלו ואת כל החיילים שלו כדי להגיע מוכן לסיבוב הבא מול מדינת ישראל.

יעקב אדרי: מובן שיש חילוקי דעות.

יעקב אדרי: שמעתי את ראש אמ"ן.

יעקב אדרי: אני לא מקל ראש בכך.

קריאה: - - -

יעקב אדרי: לא אומרים.

יעקב אדרי: אני סומך על חלק מחברי ועדת החוץ והביטחון, שדואגים שזה יהיה כמה שיותר מהר בחוץ.

יעקב אדרי: שמעתי גם את ראש המוסד, שאמר בדיוק דברים הפוכים.

קריאה: קראת.

יעקב אדרי: נכון, תודה על התיקון.

חיים אורון: הוא שמע ברדיו מה שאמרו.

יעקב אדרי: נכון, ויש חילוקי דעות, וטוב שיש חילוקי דעות.

יעקב אדרי: אלה חושבים ככה ואלה חושבים ככה.

יעקב אדרי: אגב, הצעתי בישיבת הממשלה האחרונה לבדוק דברים בצורה דיסקרטית.

יעקב אדרי: כמובן, חבר הכנסת אורון, הייתי מצפה מהסורים שיעשו איזו ג'סטה ויגידו: אנחנו רציניים.

יעקב אדרי: היה פה נשיא שעמד על הדוכן הזה, סאדאת.

יעקב אדרי: הוא אמר שפניו לשלום, מה הדרישות שלו, וכי הוא בא לירושלים.

יעקב אדרי: אני לא הייתי אז בכנסת.

יעקב אדרי: הוא בא ועשה צעד אמיץ, הגיע לפה ודיבר.

יעקב אדרי: אני חושב שהסוף היה ברור, הסכם השלום.

יעקב אדרי: טוב שנגמר הפרק הזה.

מוחמד ברכה: אבל היתה ממשלה לפני בגין, ממשלה בראשותה של הגברת גולדה, שזלזלה בהצהרות של סאדאת.

יעקב אדרי: לא חשוב.

יעקב אדרי: הוא אמר שהוא רציני.

מוחמד ברכה: לא האמינו לו, רק מאוחר יותר.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ברכה, אפשר לבדוק דברים אפילו בצעד הומניטרי הכי פשוט, למשל לאפשר העלאת עצמותיו של אלי כהן.

יעקב אדרי: הנשיא הסורי הזה, שאני שומע שהוא באמת אדם משכיל, יכול היה להגיד: אני לא רוצה לבוא לישראל, זה עדיין קשה לי, אבל אעשה צעד הומניטרי ואאפשר את העלאת עצמותיו של אלי כהן.

יעקב אדרי: אז הייתי אומר שהוא אדם מאוד רציני והייתי קורא לממשלה להתחיל מייד במשא-ומתן.

יעקב אדרי: זו ג'סטה קטנה.

יעקב אדרי: גם אותה הוא לא עושה.

יעקב אדרי: כמובן, אפשר לעשות עוד דברים, כמו לסגור את המשרדים של ארגוני הטרור.

יעקב אדרי: סאדאת עשה צעד אמיץ והגיע לכאן.

יעקב אדרי: הוא ניער את כל המדינה והפך את הקערה על פיה, כי הוא היה רציני.

חיים אורון: אם הוא יעשה את כל הדברים האלה, אתה מוכן לוותר על הגולן?

יעקב אדרי: אני מציע שלא להתחיל בוויתורים מעל לדוכן הזה.

יעקב אדרי: אנחנו ראינו למה הגיעו ראשי ממשלות שהיו במשא-ומתן.

יעקב אדרי: חבר הכנסת אורון, אני מציע לא לעשות זאת מעל לדוכן הזה.

יעקב אדרי: אני לא מנהל משא-ומתן.

יעקב אדרי: אני מציע דבר אחד, וראש הממשלה אמר את זה היום, אם כוונותיו רציניות, שיעשה כמה ג'סטות ואז אולי נוכל באמת להתקדם.

חיים אורון: הממשלה היום - - -

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר יעקב אדרי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לדיון.

יצחק אהרונוביץ': אני מזכיר לכולם, לכל חבר כנסת יוקצו חמש דקות.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת ישראל כץ, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני מצטער שהשר התורן נטש את משמרתו.

יצחק אהרונוביץ': השר נמצא פה.

יעקב אדרי: אני כאן.

גדעון סער: הוא התכוון לשר הקודם.

ישראל כץ: אני חייב לומר, זו אחת הפעמים הבודדות מאז אני בכנסת, שאני רואה שר עולה לדוכן להשיב על טענות, ולא משיב על שום טענה, אלא תוקף, ולא את מי שדיברו, אלא אנשים שבכלל לא השתתפו בדיון.

ישראל כץ: אני בהחלט תמה על הדבר הזה.

ישראל כץ: בצורה הכי עניינית אני רוצה לשאול את השר אביגדור ליברמן מספר מצומצם של שאלות, שהייתי שמח אם היה עונה עליהן.

ישראל כץ: קודם כול, השאלה שנשאלה ועדיין לא ניתנה לי תשובה עליה: מדוע הוא הציל את ממשלתו של אהוד אולמרט, שעמדה לקרוס לאחר מלחמת לבנון והניהול הכושל של המלחמה?

ישראל כץ: הוא הציל אותה מוועדת חקירה, לאחר שהוא הניף את דגל ועדת החקירה הממלכתית, וגנז אותו, הוא הציל אותה מהתמוטטות מוחלטת.

ישראל כץ: מה התועלת הממלכתית שהביא הצעד הזה, להשקפתו?

ישראל כץ: הוא נופף בייעול השירות הציבורי ואמר שהוא מצטרף לבד, כי חברי המפלגה לא חשובים בעיניו; ולעניין הזה, אדוני, כרגע אתה יושב-ראש ולא חבר מפלגה.

ישראל כץ: הוא ממלכתי ולא ממנה שום שר, כי מי אמר שצריכים לצרף שרים?

ישראל כץ: מה שחשוב זה הנושאים שמקדמים.

ישראל כץ: מי אמר שצריך עוד שרים?

ישראל כץ: חלק מחברי מפלגתו הלכו אחריו, בין שחשבו כך ובין שלא.

ישראל כץ: עכשיו פתאום מדובר על צירוף שרים.

ישראל כץ: העיקרון השתנה בתוך חודשים ספורים.

ישראל כץ: מדוע השר אביגדור ליברמן נמצא בממשלת שמאל ומדבר על מדיניות סופר-ימנית?

ישראל כץ: היום ראיתי שהוא תוקף את הממשלה בתקשורת על המדיניות שלה בעזה.

ישראל כץ: אדוני השר אביגדור ליברמן, הילדים שלא ישנים בלילות בשדרות הם על מצפונך, אתה חלק מהממשלה הזאת, אתה נושא באחריות.

ישראל כץ: השיטה הזאת של לשבת בפנים ולתקוף בחוץ, אין בה שום תועלת, בייחוד מצד מי ששואל אנשים מדוע הם כיהנו כשרים כדי להשפיע מבפנים.

ישראל כץ: מדוע, אדוני השר אביגדור ליברמן, אתה שותף להבלגה?

ישראל כץ: מדוע אתה שותף להבלגה?

ישראל כץ: מדוע אתה מאפשר לממשלה שלא לפגוע בחוליות של יורי "קסאם" שעומדות רגע לפני הירי?

ישראל כץ: ממה שאני זוכר, בשום מצב ובשום מקום שום ממשלה לא עשתה זאת.

ישראל כץ: מדוע אתה שותף ומשמש גשר שמאפשר לממשלה לקדם את רעיון הקמת המדינה הפלסטינית בגבולות הזמניים, ואבו-מאזן, נשיא הרשות, הוא כביכול הפרטנר למשא-ומתן, כאילו אין ממשלת "חמאס" ואין ארגוני טרור?

ישראל כץ: מדוע אתה מאפשר לשרת החוץ לקדם בימים אלה את הרעיון המסוכן לשכנע את ממשלת ארצות-הברית ואת נשיא ארצות-הברית שמתנגד לטרור, שאנחנו מוותרים על התנאי המוקדם של מפת הדרכים ושל משא-ומתן, שאנחנו מוותרים על המלחמה בטרור?

ישראל כץ: שאנחנו מוותרים על פירוק תשתיות הטרור וקופצים ישירות לשלב המסירה?

ישראל כץ: מדוע אתה משמש היום ראש גשר, שהולך להכשיר את הקרקע לנסיגה מ-90% מהשטח, לעקירת יותר מ-100,000 יהודים, וזאת ללא שלום, ללא פתרון בעיות יסוד, כמו בעיות הפליטים וירושלים?

ישראל כץ: מה תגיד אחרי זה?

ישראל כץ: תתפטר בסוף?

ישראל כץ: תגיד שאתה לא מסכים?

ישראל כץ: תעשה שיקול אלקטורלי?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אנחנו שמענו כאן הטפת מוסר ממלכתית.

ישראל כץ: הוא אחז בשמאלו את סטנלי פישר, שהוא באמת יהודי ציוני שוויתר על הכול ובא הנה.

ישראל כץ: הוא אחז בימינו כל אישיות - - -

גדעון סער: אבל מי תקף כאן את סטנלי פישר בדיון שהתקיים?

ישראל כץ: אף אחד.

ישראל כץ: היה כאן דבר מוזר.

ישראל כץ: הוזכרו, חובקו והותקפו אנשים שלא השתתפו בדיון.

ישראל כץ: לא ניתנו תשובות על טענות בסיסיות שאתה הערת, שאנשים אחרים העירו.

ישראל כץ: אני לא יודע מה כל כך מטריד את השר אביגדור ליברמן בימים האלה.

ישראל כץ: למה רגישות היתר הזאת.

ישראל כץ: בסך הכול העירו הערות לגיטימיות.

ישראל כץ: שאלו אותו: מדוע הצלת את ממשלת אולמרט?

ישראל כץ: והוא אומר: באתי למנוע בחירות, זה לא טוב למדינה, באתי משיקולים ממלכתיים.

ישראל כץ: אני רוצה לומר ולקבוע, אי-אפשר לברוח מאחריות.

ישראל כץ: אני ישבתי בממשלה של אריאל שרון.

ישראל כץ: התנגדתי להתנתקות, והשיקול שלי היה שאני פועל על מנת לקדם את עמדותי ולא רוצה לפרק את המערכת ולא רוצה לפלג את הליכוד, כמו שקרה בסוף, לשמחתו של אביגדור ליברמן.

ישראל כץ: זו דעה שהיא לגיטימית, כמו גם דעה אחרת, יכול אדם להגיד שצריך גם לנהוג אחרת.

ישראל כץ: זאת היתה השקפתי, הייתי חוזר עליה גם היום, להיות חלק ממערכת, להיאבק על עמדותי.

ישראל כץ: אני אדם דמוקרטי, אני מוכן לשמוע הערות, אני מוכן לשמוע ביקורת, אני מוכן להשיב עליה.

ישראל כץ: אני חושב שחוסר הסובלנות להערות ולביקורת הוא דבר שגורר ביקורת, שאחרי זה, כשהיא מושמעת, השר אביגדור ליברמן מאוד נפגע מדוע חושבים שהוא לא דמוקרטי, מדוע אין סובלנות כלפי עמדותיו.

ישראל כץ: אני חושב שהתשובה ניתנה כאן בכנסת - מזמן לא ראיתי מחזה מהסוג הזה.

ישראל כץ: הנה השר אדרי.

ישראל כץ: השר אדרי בא, ענה, השיב לגופו של עניין, גם הוא לא מסכים עם הרבה מהדברים.

ישראל כץ: לכן אני קורא לשר אביגדור ליברמן, עכשיו, היום תפרוש מהממשלה שלא הצלחת לשנות את המדיניות שלה.

ישראל כץ: איזה איום אסטרטגי צמצמת מאז הצטרפת לממשלה, מלבד האיום על קיומה של ממשלת אולמרט?

ישראל כץ: שום צמצום.

ישראל כץ: לכן, נאה דורש נאה מקיים, היום להגיש את מכתב ההתפטרות ולהציל אותנו מהממשלה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': נציג העבודה - אין לנו.

יצחק אהרונוביץ': מש"ס - חבר הכנסת חיים אמסלם, בבקשה.

גדעון סער: לעבודה אין מה לומר בדיון הזה?

יצחק אהרונוביץ': כנראה לא.

יצחק אהרונוביץ': לא נרשמו.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר אדרי, חלוקת תקציב המדינה לשנת 2007 ומדיניות החלוקה הפנימית של תקציב החינוך בתוך משרד החינוך כוללת אכן שורה של גזירות חדשות על החינוך בכלל ועל החינוך הדתי, החרדי והערבי במדינת ישראל בפרט.

חיים אמסלם: בין יתר הגזירות ניתן להצביע על הניסיון להמשיך את האפליה הגלויה והבוטה בחלוקת תקציבים שונים בין מגזרי החינוך השונים – חינוך ממלכתי וחינוך מוכר שאינו רשמי.

חיים אמסלם: העובדה שהילודה בקרב הציבור החרדי היא מעל לממוצע היתה צריכה להתבטא בבניית בתי-ספר וכיתות נוספות בשביל ציבור זה, אולם כידוע, לצערנו, הדבר רחוק מלהתרחש ובחינוך החרדי בתי-ספר רבים שוכנים בקרוונים, בצפיפות גדולה ובתנאים ירודים.

חיים אמסלם: הגיעה לפתחי, למשל, בעיה קשה של ילדי הגנים החרדיים בשדרות, שנמנעה מהם, אדוני, ההזנה שלה זכו שאר ילדי שדרות, ולמיטב ידיעתי הם עדיין אינם שותפים למפעל ההזנה כשאר ילדי העיר.

חיים אמסלם: אני שואל: מי המציא את האפליה בין ילד לילד, אפילו בלחם לפי הטף?

חיים אמסלם: גזירה נוספת היא קיצוץ של 47 מיליון שקלים בתקציב מוסדות החינוך הדתיים לשנת 2007, וזה מגיע לקיצוץ של 165 מיליון שקל בחמש השנים האחרונות.

חיים אמסלם: כך גם ההחלטה לקצץ בתקציב ליהודי התפוצות.

חיים אמסלם: ההשקעה לתלמיד במדינת ישראל נמוכה מהממוצע במדינות המתועשות.

חיים אמסלם: בחינוך הקדם-יסודי, למשל, משקיעה ישראל 25% פחות מאשר ההשקעה הממוצעת, ואילו בחינוך התיכוני ישראל משקיעה 14% פחות מההשקעה הממוצעת.

חיים אמסלם: קל לקצץ עכשיו בתקציב החינוך, אולם את פירות הקיצוץ נאכל בשנים הבאות בצורת אבטלה ועוני.

חיים אמסלם: ההשקעה היא השקעה בחומר האנושי של מדינת ישראל, השקעה בילדינו.

חיים אמסלם: הוצאות המלחמה לא צריכות להיות על חשבון החינוך.

חיים אמסלם: עם זאת, אי-אפשר להתעלם מכמה נקודות אור.

חיים אמסלם: נקודת אור אחת היא פעילותו של השר הרב משולם נהרי, הפועל לעגן בחקיקה את השוואת ההשתתפות של הרשויות המקומיות בתקצוב מוסדות החינוך הדתי והחרדי ובתקצוב החינוך הממלכתי.

חיים אמסלם: זה צעד ראשון בעצירת האפליה המתחוללת כאן במשך שנים, צעד מבורך, בתמיכת הממשלה.

חיים אמסלם: כך גם במאמצים משותפים נעצרה אפליה בחלוקת תוספת התקציב שהוקדש לפיתוח החינוך ביישובי הצפון לאחר המלחמה, והמוסדות החרדיים זכו, אומנם באיחור, לקבל אף הם את ההטבות שהוקצבו לשאר תלמידי הצפון.

חיים אמסלם: יישר כוח לשר משולם נהרי על פעילותו המבורכת.

חיים אמסלם: יש הישגים בעניין החינוך החרדי, אך נדרש עוד רבות כדי לתקן את העוול המתמשך והאפליה בין החינוך הכללי לבין החינוך החרדי.

חיים אמסלם: אני קורא לממשלה להמשיך בתיקון האפליה בחינוך כלפי המגזר החרדי, ואני מדגיש: להמשיך, כי זו רק התחלת הדרך.

חיים אמסלם: נעשו דברים לפתרון, ובשל אותם גילויים של רצון טוב מצד הממשלה אנו נצביע נגד הצעת האי-אמון.

חיים אמסלם: תודה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ישראל חסון, בבקשה.

ישראל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה להתייחס להצעת האי-אמון שנוגעת לאי-קיום משא-ומתן עם סוריה, ואני רוצה להוסיף שתי מלים בעת הזאת.

ישראל חסון: אני סבור שאסטרטגית מדינת ישראל צריכה להושיט את ידה לכל גורם באשר הוא.

ישראל חסון: אבל, וכאן יש אבל גדול, אנחנו חייבים לשאול את עצמנו מהו הניסיון או מהו הלקח ההיסטורי שמדינת ישראל הפיקה בהסכמים השונים שהיא עשתה.

ישראל חסון: בעיני, יש בעצם שלושה סוגים מרכזיים של הסכמים: הסכמים שמבוססים על קשרים מאוד מאוד טובים בין שני העמים, כמו המודל הישראלי-הירדני, שבו מעטפת של קשרים ואינטרסים מאוד עמוקים לאורך שנים, שממשיכים ומתקיימים עד עצם היום הזה.

ישראל חסון: יש מודל שני, שהוא המודל המצרי, שהוא בעצם החלטה של מנהיג שבה הוא רוצה לחולל את השינוי, כשהשינוי הזה הוא לא עמוק והוא לא בתוך העם.

ישראל חסון: השינוי הזה הוא ברמה המנהיגותית, ברמת קבלת ההחלטה של מנהיג שמבין סיטואציה אסטרטגית כזו או אחרת.

ישראל חסון: השלום הזה הוא שלום, אפשר לקרוא לו שלום שנבנה או שהוא שלום ברמת שבירות כזו או אחרת ורגישות כזו או אחרת.

ישראל חסון: זה לא בדיוק המודל המושלם, אבל זה מודל שניתן לבנות אותו.

ישראל חסון: יש הסוג השלישי, שבו אנחנו לכאורה מנסים לחולל את השינוי תוך כדי התהליך, זה המודל של אוסלו, שניסינו אותו עם העם הפלסטיני ועם ההנהגה הפלסטינית, ואני חושב שזה אותו סוג מודל שבעצם מנסים להציע לנו עם סוריה כרגע, בעת הזאת.

ישראל חסון: אני חושב שסוריה חייבת לעבור שינוי עמוק, לפחות ברמת ההנהגה וברמת הפעולות שכרגע היא יוזמת, היא מניעה, ולפי דעתי, גם ברמה של ה-state of mind שלה.

ישראל חסון: היינו, חברי חבר הכנסת שי חרמש ועוד כמה חברי כנסת באירלנד לפני שבוע כדי ללמוד את המודל האירי.

ישראל חסון: אני חושב שהדבר המעניין ביותר במודל האירי, שקשה לעשות אתו אנלוגיה, כי זה כמו סכסוך משפחתי לעומת הסכסוך האדיר שאנחנו נמצאים בו, אבל אולי יש מכנה משותף מעניין אחד, שהם בעצם אומרים: עד שלא השתנתה הרמה התודעתית, או בלעז, ה-state of mind, לא היה אפשר לחולל את השינוי, לא היה אפשר להניע את השינוי.

ישראל חסון: עם הפלסטינים – ולא חשוב עכשיו מי – ה-state of mind לא השתנה.

ישראל חסון: עם הסורים אנחנו לא נמצאים באותו state of mind.

ישראל חסון: לא יכול להיות מצב שה"חמאס" מוּנע משם, לא יכול להיות מצב עם ה"חיזבאללה" והציפיות שיש להם מלבנון – ואנחנו יודעים לבוא ולהגיד: כן, עכשיו.

ישראל חסון: לדעתי, אסור לנו לסובב את עצמנו בכחש; יש לזה מחיר כבד מדי.

ישראל חסון: הכיוון צריך להיות הסדר; חייב להיות הסדר.

ישראל חסון: הפתרון חייב להיות מדיני, אבל לפעמים אנחנו צריכים לומר לעצמנו שכדי להצליח בהסדר צריך לעשות אותו בתזמון הנכון, ונראה שהקרקע עוד לא בשלה למהלך הזה.

ישראל חסון: בשלב הזה אני מציע שנמשיך לומר: כן, זה הכיוון, אבל לא עכשיו, משום שאתם, הסורים, חייבים להניע כמה תהליכים שייצרו את בניית האמון ואת ה- state of mind הזה, אצל שני הצדדים.

ישראל חסון: לפיכך אני מציע להתנגד להצעת האי-אמון.

ישראל חסון: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ישראל חסון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מהאיחוד הלאומי – מפד"ל, אפי איתם, בבקשה.

אפי איתם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עדיין לא תמו הדיונים על התקציב לשנה הבאה, לשנת 2007, אבל כבר היום ברור כי מרכיב החינוך בתקציב הזה הולך להיות מקוצץ קיצוץ עמוק.

חיים אורון: חבר הכנסת איתם, תיזהר, כי כבר ראינו שאתם פתאום – מעכשיו ועד להצבעה – לפחות זה קרה לפני חצי שנה - - -

צבי הנדל: אם יתקנו את התקציב, בסדר.

אפי איתם: ג'ומס, אתה יודע, אנחנו תמיד זהירים, בעיקר כשאתם נמצאים לימיני.

חיים אורון: אנחנו לא עומדים עכשיו – נדמה לי שאתם כן.

אפי איתם: העניין הזה, של קיצוץ בתקציבי החינוך, צריך להישקל לנוכח מה שעברנו בקיץ, במלחמה האחרונה, ואולי אפילו יותר מזה, לנוכח מה שכל מי שעובר היום ברחובה של עיר במדינת ישראל שומע.

אפי איתם: הקולות הם קשים.

אפי איתם: יש ציבורים גדולים מאוד במדינת ישראל ששואלים את עצמם שאלה שהתשובה עליה היתה צריכה להיות מובנת מאליה: בשביל מה בעצם צריך בכלל את מדינת ישראל.

אפי איתם: כי כשהם מתבוננים בנושא הביטחון הם בהחלט יכולים לחשוב שהמקום המסוכן ביותר ליהודים הוא המדינה שלנו, מדינת ישראל, שב-56 האחרונות לא ידעה רגע של שקט.

אפי איתם: כשהם שואלים את עצמם אם מדינת ישראל היא המקום שבו החינוך והזהות היהודית של ילדיהם ונכדיהם מובטחת, גם כאן אני לא בטוח שהתשובה שלהם ברורה וחד-משמעית.

אפי איתם: כשהם שואלים את עצמם אם מדינת ישראל עושה באמת הכול כדי לקיים – כמדינה, כאומה – את זהותנו היהודית, לפעמים התשובה שלהם יכולה להיות שלילית.

אפי איתם: כל זה נולד ומתקיים – או נופל – בבית, במשפחה, במקום שבו מתאמנים בפעם הראשונה באמון, באחווה, באחריות משותפת, ובבית-הספר, ובתנועת הנוער – מי בכלל זוכר שיש דבר כזה – שבהם משלימים את בניין ה"יחד" שמכוחו אנשים הולכים אחר כך למבחנים הקשים, למלחמות, למאבקים שנועדו לקיים את מדינתם.

אפי איתם: כשאנחנו רואים שהחינוך הולך ומקוצץ, הולך ונשמט, כאשר החינוך לערכים – מקומו בל יכירנו, לא בתוכניות הפורמליות ולא בתוכניות ההשלמה, מתעורר חשש גדול מאוד שאולי אנחנו נעמוד בחזית הטכנולוגיה ונעסוק בכל מיני דברים חשובים מאוד, אבל מה שבסופו של דבר אינו משתנה לעולם – בשדות הקרב ובכל המקומות שאומה נדרשת למאבקים – הוא הרוח של האומה, הסולידריות, תחושת השייכות ותחושת השותפות.

אפי איתם: אלה נופלים קורבן לקיצוץ, שנכון שאפשר למדוד אותו בשקלים, אבל את נזקיו ארוכי הטווח לתשתיות הלאומיות של קיומנו קשה מאוד להעריך.

אפי איתם: הפגיעה – המתמדת כמעט – בחינוך, כמין דבר שקל מאוד לקצץ בו כי קשה למדוד את הנזק בנקודת ההחלטה – הדבר הזה אוכל את מלאי הרוח.

אפי איתם: דיברנו עכשיו על הצבא, על המלאי, כמה פגזים יש, כמה פצצות יש, אבל מי ידוע למדוד את מלאי הרוח, את יחידות מחסני החירום של הנשמה הלאומית שלנו, שהוזנחו כל כך הרבה שנים וההידלדלות שלהם היא הרסנית לאין שיעור יותר מחוסר כזה או אחר במחסני החירום הפיזיים?

אפי איתם: אני אומר את זה כי דבר קשור בדבר.

אפי איתם: האופן הכל-כך קל ופשוט שבו אנחנו מוכנים להפנות את מבטנו אל ממשלת רוצחים שמחוברת אל ציר הרשע – ממשלה שנשיאה מבוקש על רצח ישיר בחקירה בין-לאומית; ממשלה שבעצם הימים האלה מציידת מחדש את "חיזבאללה" בטילים מתוצרתה – לפעמים אפילו ממחסניה – טילים שהוכיחו את קטלניותם בקיץ; ממשלה שחותרת תחת ממשלת לבנון המתונה יחסית; שמשמשת מקלט לארגוני טרור קיצוניים ושולחת רוצחים ומתאבדים לערער את מעמדם ואת אחיזתם של האמריקנים בעירק – האופן העיוור כמעט, הנון-שלנטי, הייתי אומר – המופקר, שבו אנחנו ממציאים לעצמנו סיפור על איזה דיאלוג, על איזה משא-ומתן – הדבר הזה קשור קודם כול למסר חינוכי.

אפי איתם: האמירה הזאת, שקנתה לה שביתה במקומותינו, ששלום עושים עם אויבים, היא אמירה צבועה; שלום עושים עם אויבים שעוזבים את דרך המלחמה.

אפי איתם: סוריה, שוודאי ברור שאליה אני מכוון, לא רק שאיננה עוזבת את דרך המלחמה, אלא אוחזת במלחמה ובאיום המלחמה ובתביעה מאתנו לעקור את עצמנו מרמת-הגולן, אחרי 30 שנות חיים ושגשוג, כתנאי לדיבור בכלל – הפנייה למשא-ומתן כזה היא לקונה מוסרית שקשורה קשר הדוק להידרדרות הערכית שמדינת ישראל חווה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין רוצה לשאול שאלה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת איתם, כחבר ועדת החוץ והביטחון, כמומחה לביטחון, כאדם החרד לחינוך – בוועדת הכספים צריכים היום לפתור את הדילמה בין הצורך לעבות את תקציב הביטחון, מה שמחייב קיצוץ, והקיצוץ יהיה רק בחינוך.

ראובן ריבלין: באופן יחסי בחינוך - - -

צבי הנדל: אין דילמה.

צבי הנדל: יש - - -

ראובן ריבלין: מה אתה מציע לנו לעשות?

אפי איתם: ידידי רובי ריבלין, אני רוצה לומר לך שאני יושב בוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הכספים, ולא אישרנו את תקציב הביטחון כפי שהוצג לנו השבוע בדיוק משני הטעמים שאתה אומר לנו כעת: האחד, תקציב הביטחון חייב לגדול אם אנחנו חפצי חיים; השני, ההעמדה כאילו זה או מטוסים או חינוך לילדים היא העמדה בלתי אחראית.

אפי איתם: ממשלה בישראל יודעת לקבוע סדרי עדיפויות, וסדרי העדיפויות אינם אומרים שאם אנחנו מתגברים מערכת אחת המערכת השנייה יורדת אל שאול תחתיות.

אפי איתם: אני רוצה לומר דבר נוסף - - -

יצחק אהרונוביץ': לא, חבר הכנסת איתם.

יצחק אהרונוביץ': אתה על הדוכן כבר תשע דקות.

יצחק אהרונוביץ': אפשרתי לך ארבע דקות נוספות.

יצחק אהרונוביץ': משפט אחרון.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש.

אפי איתם: משפט אחרון.

אפי איתם: אני גדלתי כילד בעין-גב, ואז לא היינו על רמת-הגולן ולא היו שטחים כבושים בידינו.

אפי איתם: חלק גדול מילדותי עבר עלי בתעלות של עין-גב מאימת ההפגזות והצליפות אל תוך יישוב אזרחי.

אפי איתם: זאת היתה סוריה בטרם מלחמת ששת הימים.

אפי איתם: זאת היא סוריה היום במהדורה יותר גרועה, לא יותר טובה.

אפי איתם: ורמת-הגולן, שהפכה ממקום שיורק אש ומוות לאזור פורח של קהילות משגשגות, אסור לה בשום אופן להיעקר לנוכח המניפולציה הסורית שרצה בימים האחרונים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיהדות התורה, מאיר פרוש, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': מאיר פרוש, עזוב את הפלאפון ובוא.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת איתם.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת איתם.

יצחק אהרונוביץ': אפי.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חמש דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מכובדי השר, הצעת האי-אמון היום היא בשל הקיצוץ בתקציב החינוך בכלל ובתקציב החינוך הדתי והחרדי בפרט.

מאיר פרוש: זאת הצעה משותפת ליהדות התורה, האיחוד הלאומי ומפלגה נוספת.

מאיר פרוש: היום פרסמה שרת החינוך, הגברת תמיר, מאמר מעניין בעיתון "הארץ", שבו היא מתמצתת את הנתונים הקודרים על הידרדרות החינוך בישראל.

מאיר פרוש: כאשר קוראים את המאמר של השרה יולי תמיר ואת הנתונים המופיעים בו, יכולים להגיע למסקנה כי שרת החינוך עצמה תצטרף הערב להצבעת האי-אמון בממשלה שהיא חברה בה.

מאיר פרוש: אבל שרת החינוך כנראה עושה זאת כמס שפתיים בלבד, כמו שנאמר: הקול קול יעקב והידיים ידי האוצר.

מאיר פרוש: היא מבקרת חריפות את תקציבי החינוך בעבר ובהווה אך פועלת למעשה לפי הכתבות האוצר, שהורסות וממוטטות את החינוך בישראל.

מאיר פרוש: באותו מאמר שהתפרסם היום ב"הארץ" שרת החינוך מדגישה כי ההשקעה בתלמיד במדינת ישראל, בכל דרגי החינוך, נמוכה מהממוצע במדינות המתועשות בעולם.

מאיר פרוש: למשל, בחינוך הקדם-יסודי משקיעה מדינת ישראל 25% פחות, ובחינוך העל-יסודי משקיעה ישראל 14% פחות.

מאיר פרוש: הרי זאת בושה וזה לא ייאמן שכך נראית מדינת עם הספר, שכך רוצים לגדל ולחנך את הנוער ואת הצעירים שלנו במדינה שיש בה הריכוז הגדול ביותר של העם, שהצטיין בכל הדורות, בכל תולדותיו, בטיפוח הלימוד, הידע והרחבת הדעת.

מאיר פרוש: אני חוזר ואומר: זאת בושה, אבל גם חרדה מפני העתיד.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מי שקורא את מאמרה של שרת החינוך רוצה לקוות שלא רק היא תצביע אי-אמון בממשלה הזאת היום, אלא כל אדם ישר מבין חברי הקואליציה יצטרף להצבעת האי-אמון בנושא הזה.

מאיר פרוש: אך הבעיה שלנו איננה רק בתקציבים המצטמקים, הבעיה היא גם בזלזול של הממשלות בחינוך בכלל, שהוא נעדר ערכים אצלנו, וזה כנראה ההבדל בין שומרי תורה ומצוות לבין מי שהפכו את מערכת החינוך הישראלית לבתי-מלאכה להשגת ידיעות בלבד.

מאיר פרוש: בחינוך החרדי – ואני מדבר כאן בעיקר על החינוך החרדי - הלימוד הוא שרשרת של ערכים יהודיים, כשכל תלמיד מתחבר למה שקדם ולמה שיבוא.

מאיר פרוש: אצלנו החינוך הוא לחיים של אידיאל, של הליכה אל המטרה הקדושה.

מאיר פרוש: במחדל החינוכי הממלכתי, גם בתקציבים המצומקים וגם בהתרוקנות מערכים יהודיים, נגרם ניוון רוחני עמוק לדור הצעיר, גרמתם לשקיעת הזהות היהודית.

מאיר פרוש: איך אמר הרמטכ"ל הקודם בוגי יעלון?

מאיר פרוש: הנוער הישראלי דומה לצמח חסר שורשים.

מאיר פרוש: איך אמרו זוכי פרס נובל, המדענים ישראל אומן ואהרן צ'חנובר?

מאיר פרוש: אני מצטט אותם: אנו עדים לשקיעת הרוח הישראלית.

מאיר פרוש: שניהם הביעו, כידוע, פסימיות לגבי קיומה העתידי של מדינת ישראל בגלל כישלון החינוך, בגלל מערכת החינוך שיוצרת אצל תלמידיה בורות מוחלטת בנושאי מורשת ומסורת, מערכת חינוך שמייצרת בוגרים נעדרי זיקה ליהדות, שהיהדות אצלם היא חסרת משמעות, שאינה נותנת מטרה לחייהם.

מאיר פרוש: וזהו הכישלון הגדול.

מאיר פרוש: זה לא רק התקציבים המצטמקים, עם כל חשיבותם, זה גם העדר התכנים היהודיים.

מאיר פרוש: ובגלל הכישלון והמפלה - ההיסטוריה תוקיע את מי שאחראי לכך לדיראון.

מאיר פרוש: אנחנו דואגים לחינוך הנוער כולו, על יסוד הציווי של ישראל ערבים זה לזה.

מאיר פרוש: אך את כל מסירות הנפש שלנו אנו נותנים לחינוך התורתי הטהור, החינוך התורתי בארץ-ישראל, המערכת הזכה והמזוככת, המאגדת בתוכה אלפי מחנכים יראי שמים וחדורי שליחות, שמאגדת מנהלים ומנהלות שכל עולמם הוא עולם החינוך והם מופקדים על חינוכם של רבבות ילדי ישראל בדרך התורה והיראה.

מאיר פרוש: לדאבוננו הרב, מי שנכשלו בחינוך הכללי הממלכתי מנסים להתערב בגסות ובפטרונות בסדרים ובתוכניות הלימודים במוסדות שלנו.

מאיר פרוש: ולא זו בלבד אלא מקצצים זה שנים בשעות התקן, בהסעת התלמידים, במניעת בניית כיתות לימוד.

מאיר פרוש: ולְמה הם חותרים?

מאיר פרוש: לְמה?

מאיר פרוש: להכניע את החינוך התורני, להגבילו ולצמצם את השפעתו.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לסיים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיים.

מאיר פרוש: ואנחנו אומרים להם, היה לא תהיה.

מאיר פרוש: אין לאיש מאתנו כוונה או מגמה שילד חרדי יקבל ולו אגורה אחת יותר מילד מקביל במערכת החינוך הכללית, אבל גם לא פחות.

מאיר פרוש: מעבר לכך, אנחנו מבטיחים, תמיד וגם עכשיו, שנשמור על עצמאות החינוך התורתי, שתכניו מסורים אך ורק להכרעתם ולקביעתם של גדולי התורה, מאורי ישראל.

מאיר פרוש: ומשום שפוגעים בתקציבים שלנו, ומשום שמנסים להתערב בעצמאות החינוך שלנו, אנחנו מצביעים היום אי-אמון בממשלה הזאת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': הודעת המזכיר, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 28), התשס"ז-2006, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אריה האן: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': א.

יצחק אהרונוביץ': הקיצוץ בתקציב החינוך בכלל ובתקציב החינוך הדתי והחרדי בפרט;

יצחק אהרונוביץ': ג.

יצחק אהרונוביץ': סירובה לפתוח במשא-ומתן עם סוריה ללא תנאים מוקדמים

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ברכה, שב לידו, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא אחת בדיונים מן הסוג הזה אני מרגיש מאוד בבית, אדוני היושב-ראש, כי אני שומע המון דימויים מהעולם החקלאי: צריך לעבד וצריך לנכש וצריך לטפח.

חיים אורון: אני מכיר היטב את המושגים הללו.

דב חנין: התנאים לא הבשילו.

חיים אורון: התנאים לא הבשילו.

חיים אורון: עוד מעט יגידו לי שצריך להתפלל לגשם.

חיים אורון: אדוני השר ליברמן, אני רוצה להתייחס לחבר סיעתך, ישראל חסון.

חיים אורון: שאלתי אותו בקריאת ביניים: נו, ובהנחה שכל התנאים יבשילו והגשם ירד בעתו וחפז אסד יצטרף להסתדרות הציונית ומשעל לא ישב בדמשק ובכלל יסגרו את הגבול בין סוריה ללבנון כמו שאנחנו סוגרים את הגבול בינינו לבין רצועת-עזה; ובהינתן כל התנאים האלה, אתה מוכן לרדת מרמת-הגולן?

חיים אורון: למה אני צריך להגיד?

אביגדור ליברמן: אנחנו בעד שלום עם סוריה.

חיים אורון: אין ויכוח על זה.

חיים אורון: אתם מוכנים לרדת מרמת-הגולן?

אביגדור ליברמן: שלום תמורת שלום.

חיים אורון: אבל אתה יודע, ואני יותר מדי מעריך אותך כדי לחשוב שאתה לא יודע, שהמשמעות של המשפט שאתה אומר היא מלחמה תמורת מלחמה.

חיים אורון: אתה יודע את זה, וצריך את האומץ המינימלי לבוא ולומר זאת.

חיים אורון: חברי הכנסת, הרי אנחנו יודעים על מה מדובר במציאות הסורית.

חיים אורון: אתם יודעים מה?

חיים אורון: אומר יותר מכך, אדוני היושב-ראש, הולכת ונוצרת סיטואציה דומה גם במציאות הפלסטינית, כי כל הבית הזה יודע איך זה ייגמר.

חיים אורון: זה ייגמר, איך אומרים, בין קלינטון לבוש, בין ז'נבה לטאבה.

חיים אורון: זאת המסגרת.

חיים אורון: יושבים בבית הזה הרבה אנשים שיודעים את זה, אבל מחכים שמישהו אחר יעשה את העבודה הזאת.

חיים אורון: יושבים בבית הזה הרבה אנשים שיודעים את זה, אבל אין להם אומץ לבוא ולומר שזה מה שיהיה.

חיים אורון: מה זה נקרא משא-ומתן בלי תנאים מוקדמים עם סוריה?

חיים אורון: אני בכלל לא מבין מה זה התנאים המוקדמים.

חיים אורון: יש תנאים מוקדמים.

חיים אורון: לכולם יש תנאים מוקדמים.

חיים אורון: התנאי הבסיסי הוא שאם נשיא מדינה פונה לראש ממשלת ישראל ואומר: בוא נדבר - לך תדבר.

חיים אורון: בפגישה הראשונה תגיד: דע לך, אם בתוך חודש חאלד משעל לא בעמאן ובתוך חודשיים אתה לא סוגר את הגבול ובתוך שלושה חודשים אתה לא עושה את זה, אני לא בא לפגישה השנייה.

חיים אורון: לא הייתי בא בטענות.

חיים אורון: אגב, הייתי מציע מתכונת קצת יותר מתוחכמת, אבל לא הייתי בא בטענות.

חיים אורון: הרי כל מה שמוצג כתנאים מוקדמים הוא בריחה מהדבר שיודעים שבסוף יהיה על השולחן.

חיים אורון: לכן המפלט החוזר ומתמשך של ממשלות לדורותיהן הוא לא להיכנס למסלול הזה.

חיים אורון: חבר הכנסת רובי ריבלין, בא לי עכשיו רעיון, תן לי להשלים אותו עד הסוף: ישב כאן ראש הממשלה אריאל שרון והשתמשתי בדימוי שהוא הבין מצוין.

חיים אורון: אמרתי לו: אריק, אתה נמצא עכשיו בחריש עמוק עם מחרשה - אחר כך, במזנון, הוא הזכיר לי את שמה; מחרשה איטלקית "ג'ירנדי", מהמחרשות הישנות.

חיים אורון: כשהיינו חורשים במחרשה כזאת בחריש עמוק, היתה סכנה אחת: שהמחרשה תיפול לתלם.

חיים אורון: אם המחרשה נופלת לתלם בחריש עמוק, יש לך שתי אפשרויות: אם אתה פלח צעיר ומנסה לצאת החוצה, אתה שובר את המחרשה.

חיים אורון: יש לך רק אפשרות אחת: לנסוע עד סוף התלם, ושם לצאת.

חיים אורון: אתה פוחד מסוף התלם.

יצחק גלנטי: או למשוך אותה אחורה.

חיים אורון: אין אחורנית.

חיים אורון: היא נשברת.

חיים אורון: אתה פוחד מסוף התלם, כי אתה יודע שבסוף התלם יש חלוקת ירושלים, יש גבולות 67', ויש ירידה מרמת-הגולן, ואתה פוחד.

חיים אורון: לכן אתה לא נכנס לחריש העמוק הזה כי אתה יודע שאם תיכנס אליו יש סכנה שהמחרשה תיפול.

חיים אורון: אבל אתה כבר בפנים.

חיים אורון: אתה כבר בתוך החריש.

חיים אורון: אין לך אופציה לברוח כי אז תישבר המחרשה; יש לך אופציה רק ללכת קדימה, בקצב שלך.

חיים אורון: אתה תקבע את הקצב.

חיים אורון: אולי אפילו תעשה מנוחה בדרך.

חיים אורון: אבל מי שרוצה לצאת עכשיו החוצה ישבור את המחרשה.

חיים אורון: לכן, אדוני היושב-ראש, ישראל חסון יכול לבוא עם כל ניסיונו הרב בנושאים שבהם הוא ניהל מגעים – ואני לא אומר את זה בשום אירוניה – הוא צריך כאיש מפלגה שיושבת בממשלה לתת לציבור הישראלי תשובה: אתה מוכן להגיע לסוף התלם?

חיים אורון: ואז הדיון הוא איך מגיעים לשם, או אתה בעצם רוצה לשבור את המחרשה כי אתה פוחד מסוף התלם.

חיים אורון: אני מוכן להגיע לסוף התלם גם אם הוא מאוד כואב, גם אם הוא מאוד קשה, ולעשות את כל הדרך הזאת.

חיים אורון: לכן אני נכנס לתלם הזה בלי תנאים מוקדמים.

יצחק אהרונוביץ': התלם היה עם סוס או עם קולטיבטור?

חיים אורון: התלם היה עם טרקטור D-9 ישן וכבד.

חיים אורון: אגב, היום יש מחרשות הידראוליות שאתה מוציא אותן ככה החוצה.

יצחק אהרונוביץ': זה קיים בקיבוץ?

חיים אורון: בטח, מה.

יצחק אהרונוביץ': רק רציתי לוודא.

יצחק אהרונוביץ': הדימוי החקלאי מוצא חן בעיני.

יצחק אהרונוביץ': כחקלאי, מקובל עלי לחלוטין.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, אני אנצל את זכותי כשר תורן לעלות בכל רגע.

אביגדור ליברמן: אני פשוט לא יכול להתאפק ולא לענות לג'ומס.

אביגדור ליברמן: ג'ומס, אני יכול לומר לך דבר אחד: העיקרון הזה של שלום תמורת שטחים לא הוכיח את עצמו.

אביגדור ליברמן: אמרתי בדיון הקודם, עד היום מדינת ישראל החזירה שטח פי-שלושה משטחה הריבוני.

אביגדור ליברמן: זה לא עזר לנו.

אביגדור ליברמן: יצאנו מכל גוש-קטיף וקיבלנו בתמורה "קסאמים" ומרגמות.

אביגדור ליברמן: יצאנו מיהודה ושומרון וקיבלנו פיגועים וירי.

אביגדור ליברמן: להיפך, השלום היחיד שהוכיח את עצמו כשלום הכי בטוח, הכי רציני והכי פורה הוא עם הירדנים.

אביגדור ליברמן: כמו שאתה זוכר, עם הירדנים עשינו הסכם ל-99 שנה לחכירת שטח.

אביגדור ליברמן: אני חושב שמודל ירדן חייב לשמש אותנו גם בגולן.

אביגדור ליברמן: כשאתה שואל אותי מה אני מוכן לתת לסורים: שלום תמורת שלום.

אביגדור ליברמן: אני מוכן לחכירה ל-99 שנה.

אביגדור ליברמן: אחר כך נראה.

אביגדור ליברמן: המודל הזה הוכיח את עצמו גם בהונג-קונג, לא רק אצלנו - הסכם החכירה בין הבריטים לסינים.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהאזור שלנו, המזרח התיכון שלנו, הוא בלתי יציב, ואף אחד לא יודע מה יהיו ההתפתחויות, מה ייגמר בעירק, מה ייגמר בלבנון ומה ייגמר גם באירן.

אביגדור ליברמן: לכן, למהר ולהחזיר את השטחים, אני לא בטוח שזה מתכון לשלום.

אביגדור ליברמן: להיפך, כל החזרת שטח התפרשה עד היום אצל הצד השני כהפגנת חולשה, ואני לא חושב שאנחנו צריכים להפגין חולשה נוספת.

אביגדור ליברמן: בכלל, צריך להבין שעם הסורים בעניין של רמת-הגולן אין להם בעיה, לא של שטח ולא של מקורות מים.

אביגדור ליברמן: להיפך, מי שיכול להרוויח מהשלום אתנו אלה רק הסורים, מבחינת פיתוח הכלכלה, מבחינת פיתוח משק המים, מבחינת הכניסה לקהילה העסקית הבין-לאומית.

אביגדור ליברמן: לכן בואו נצטנע קצת, יש לנו מה לתת מעבר לרמת-הגולן, ולסורים בסופו של דבר יש מה להרוויח הרבה יותר מאתנו בכל הסדר מן הסוג הזה.

אביגדור ליברמן: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': לגבי המשך הדיון, אעבור על הרשימה: הבא בתור - חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק אהרונוביץ': אחריו - חבר הכנסת יצחק גלנטי, אחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה, אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, וסוגר את הרשימה אביגדור יצחקי.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתייחס בעיקר לנושא מערכת החינוך, לרבות המחסור בתקציבים לפיתוח מערכת החינוך במגזר הערבי.

אחמד טיבי: כאשר אני סוקר את המספרים ואת התקציב של מערכת החינוך - ובין היתר, אדוני, אני מסתמך על נתונים שפרסם "מרכז מוסאוא" ואמין פארס מטעמו - אני לא יכול שלא להשתחרר מההרגשה שמצבה של מערכת החינוך היה בכי רע ונשאר בכי רע, והעתיד עוד ידחק אותה אחורה.

אחמד טיבי: נתחיל במספר כיתות הלימוד: מינימום 2,000 חדרי לימוד חסרים בתחילתה של כל שנה, ויש אפקט מצטבר של חסר אחרי חסר.

אחמד טיבי: יש כאלה שמחשבים את זה כקרוב ל-5,000 חדרים, כי יש 2,250 חדרים שהם פתרון של ציפוף כיתות, מלבד 900 הכיתות בכפרים הלא-מוכרים, אדוני, שהם כמעט ללא תשתיות.

אחמד טיבי: אני רוצה להתייחס גם למחסור במסגרות לגיל הרך.

אחמד טיבי: משרד החינוך לא יישם את החוק משנת 1984, הקובע כי יש לספק חינוך חינם גם בגיל הרך, וגם לא את התיקון שתוקן בשנת 1999 בדבר גני-ילדים חינם לבני שלוש וארבע באשכולות הנמוכים, 1 עד 4.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ביישובים הערביים יש כיום יותר מ-2,500 גני-חובה וטרום-חובה לגילאי שלוש וארבע ולגילאי חמש ושש, רובם במבנים שכורים, ויש צורך ביותר מ-2,250 גנים נוספים.

אחמד טיבי: כבר הזכרנו את העובדה שיש חוסר בתקנים של יועצים ופסיכולוגים – חוסר של 310 תקנים.

אחמד טיבי: במשרד הרווחה, אגב, החוסר הוא 120 תקנים בלשכות של משרד הרווחה, במגזר הדורש התערבות יתר של הממשלה בכל הקשור לנושא הרווחה.

אחמד טיבי: לגבי הישגים בלימודים, אדוני היושב-ראש – יש פער ברור בהישגים; פחות מ-32% זכאות לתעודת בגרות, 76% מהזכאים עומדים בתנאי הקבלה לאוניברסיטאות.

אחמד טיבי: מהממצאים האלה, אדוני היושב-ראש, ומתקציב משרד החינוך – אני מפשפש ומפשפש כדי למצוא סעיף מיוחד ליישובים הערביים; אני מגיע לסעיף 20-24-01, שהוא הסעיף היחיד בספר התקציב שכותרתו "תוכנית לקידום החינוך למיעוטים": 29 מיליון ש"ח בלבד.

אחמד טיבי: זה הכול.

אחמד טיבי: אין בתקציב משרד החינוך סעיף תקציבי אחר שהוא צבוע – מיועד למגזר הערבי.

ראובן ריבלין: כמה כיתות בנו השנה במגזר הערבי?

אחמד טיבי: יש חוסר של 2,000 כיתות.

אחמד טיבי: אתה היית בוועדת הכספים, עמיתי חבר הכנסת ריבלין, כאשר השרה הציגה את תוכנית הפיתוח והשיקום לצפון.

אחמד טיבי: היה כתוב שם: "צפון", ואז אמרו: בתוך זה יש ערבים, והיה כתוב: "הנגב" - -

ראובן ריבלין: שם לא היה - - -

אחמד טיבי: - - וכל מה שבתווך נעלם – הערבים שבאמצע נעלמו, והכותרת "יישובים ערביים", או "המגזר הערבי", ככותרת עצמאית הדורשת לא רק תקצוב, אלא גם העדפה מתקנת, נעלמה לחלוטין.

אחמד טיבי: ולכן, אדוני, הבשורה של המשרדים האחרים היא דומה: תמונה קודרת.

אחמד טיבי: התקציב מבטא מדיניות.

אחמד טיבי: באופן סיסטמטי המדיניות היתה של העמקת הפער בין הרוב ובין המיעוט, והתקציב הנוכחי ממשיך להתייחס אל האזרחים הערבים כאל אזרחים – או תושבים – נסבלים, ולא כאל אנשים הזקוקים לכלים, לתקציב – לפיתוח בעיקר – הנעדר מתקציב המדינה ככל שמדובר ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: ועל כן, אדוני היושב-ראש, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחק גלנטי, בבקשה.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, המשמעויות של הקיצוץ בתקציב החינוך אשר נעשה במהלך השנים האחרונות הן שיש לנו כיתות צפופות יותר; תלמידים לומדים בכיתות שאינן בטוחות; חוסר ביטחון אישי לתלמידים בבתי-הספר; קיצור שעות הלימוד אשר מוריד באופן דרסטי את רמת הלימודים מבחינת התכנים; החזקת מורים ותיקים שנשחקו במהלך שנות עבודתם על חשבון מורים צעירים ורעננים; העסקת קבלני כוח-אדם – הן בהוראה והן בשירותים; הפרטה בפועל של מערכת החינוך, שבעצם הגדילה את תשלומי ההורים – הקיצוץ בתקציב גרם להעברת הנטל אל ההורים, וכמובן – פגיעה בשכבות הביניים.

יצחק גלנטי: האלימות בבתי-הספר הולכת וגואה, ורמת החינוך יורדת משנה לשנה – בשל כל התחלואים שיוצר הקיצוץ בתקציב החינוך.

יצחק גלנטי: כל התופעות האלה מובילות לכך שהורים משלמים כמעט על כל החינוך.

יצחק גלנטי: אנחנו כמובן אומרים שזה חוק חינוך חינם, אבל אלה שידם משגת מעדיפים בתי-ספר פרטיים במקום הממלכתיים.

יצחק גלנטי: ודור העתיד הולך לאן?

יצחק גלנטי: החינוך הפך להיות שק החבטות של האוצר.

יצחק גלנטי: באוצר אומרים: רוצים ביטחון – נשלם בחינוך.

יצחק גלנטי: לא ולא: אפשר לקיים גם חינוך וגם ביטחון, ויש כסף רב לכך.

יצחק גלנטי: אשר לסוריה – ההצעות האחרונות של ארצות-הברית באו"ם והנכונות שלה להיכנע בפני האירנים עשויות להביא את מדינת ישראל להידרדרות ביטחונית.

יצחק גלנטי: אובדן כוח ההרתעה – אשר בלאו הכי ירד במהלך מלחמת לבנון השנייה – מראה כי הליכה על-פי האינטרסים הלא-ברורים של ארצות-הברית עלולה להוביל את ישראל לדרך חתחתים.

יצחק גלנטי: לכן, אסור למדינת ישראל להימנע מכל יד המושטת לשלום, גם אם על פניה נראית אפשרות זו מלאה תחלואים.

יצחק גלנטי: אין לפסול כל מגע עם אויבינו הסורים, ויש לחפש את הדרכים הנכונות והמתאימות לקיים ניסיונות הידברות.

יצחק גלנטי: אין בכך אמירה כלשהי על ויתור טריטוריאלי כלשהו ברמת-הגולן.

יצחק גלנטי: מצד שני, בהחלט אפשר, במסגרת צעדים בוני-אמון, לבחון אי-התערבות במערכת הפוליטית העדינה הקיימת בין סוריה ובין לבנון.

יצחק גלנטי: מעבר לזה, מחד גיסא, צעד זה יאפשר לסורים להציג דמות חיובית כביכול מול אירופה וארצות-הברית, ומאידך גיסא, הוא עשוי גם להכניס טריז בין סוריה, אירן וה"חיזבאללה".

יצחק גלנטי: קשה להציג לפני עמי אירופה מצב שבו סוריה מוכנה לשבת לדיונים בלא תנאים מוקדמים ואנו הצד שמסרב.

יצחק גלנטי: לכן, אל לנו להימנע מהזדמנות פז זו אשר נקרתה בדרכנו; עלינו לנסות להגיע לשלום בכל דרך אפשרית, בלי לוותר על טריטוריה ועל ביטחון המדינה.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מה שנדמה כעמדה שבאה לבטא כוח – שממשלת ישראל בוררת לעצמה, או בוחרת לעצמה, מתי לנהל משא-ומתן לשלום עם אחת מהמדינות העיקריות שגובלות במדינת ישראל – מה שנראה כנקודת כוח הוא בעצם אשליה.

מוחמד ברכה: אשליה, כי ההחלטה הזאת אינה לדחות את היד המושטת מכיוונה של סוריה, אלא בעצם לדחות את אופציית החיים לעמי האזור, וגם לעם בישראל.

מוחמד ברכה: הרי מי שדוחה את היד הזאת, ולא בוחן את הפוטנציאל הטמון בעצם הקריאה למשא-ומתן, בעצם מספסר בדם, ואני חושב שהממשלה הזאת, כשהיא דוחה את היד המושטת, בעצם מספסרת בדם.

מוחמד ברכה: אם היינו חושבים שהספסרות הזאת נעשית מתוך שיקול – ואפילו מדומה – ישראלי, היינו אומרים: ניחא, יש כאלה שחושבים כך וכך בכל מה שקשור לסדר העדיפויות הפנימי במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אבל לחשוב ולדעת שדחיית היד המושטת היא תכתיב אמריקני שהממשלה, ממשלת ישראל, בוחרת לעצמה – אני לא יודע אם הנשיא בוש או קונדוליסה רייס הרימו טלפון למר אולמרט ואמרו לו, אל תיענה ליד המושטת, או שמר אולמרט, פשוט מרצונו החופשי, בוחר להיות העבד הנרצע של האינטרסים האמריקניים באזור.

מוחמד ברכה: אני חושב שזה מבטא סכנה כפולה ומכופלת: לא רק לדחות אפשרות ופתח לשלום, אלא גם לקשור את המרכבה של החיים והמוות באזור לאינטרס האמריקני.

מוחמד ברכה: ארצות-הברית, תחת שלטונו וממשלו של בוש, אינה הכתובת לשפיות בעולם גם כלפי עצמה.

מוחמד ברכה: ההרפתקנות וההרפתקאות שלה, גם בעירק וגם באפגניסטן, ובכל מיני מקומות בעולם, פשוט מראות את הפרצוף האמיתי, את הקלף שעליו היא מהמרת: כוח ועוד כוח.

מוחמד ברכה: ועכשיו האמריקנים מבקשים – או ממשלת ישראל מבקשת, ובוחרת לעצמה, להיות הגרורה של אמריקה בכל מה שקשור לשלום אזרחיה היא.

מוחמד ברכה: אשר לטענה השנייה, טענת הכיסוי שבאה אחרי שראו שהטענה הראשונה, בכל מה שקשור לחוסר רצונו של מר בוש ביחסים עם סוריה – באו לכסות את זה באינטרס ישראלי כאילו.

מוחמד ברכה: אמרו שסוריה צריכה להתנער מהטרור, שהיא נותנת אכסניה לארגונים כאלה ואחרים, אבל בעצם אף אחד לא התייחס לעובדה שמאז 1973, מאז מלחמת אוקטובר 1973, ואחרי הסכמי שביתת הנשק שהיו אז, לא נורתה ירייה אחת מהכיוון הזה.

מוחמד ברכה: אפילו בגבול השלום עם מצרים היינו עדים לאי-אלו אירועים; גם בגבול השלום עם ירדן היינו עדים לאי-אלו אירועים.

מוחמד ברכה: בגבול הצפון, דווקא שם – מה רוצים בסוריה, איך לתכנן את הכבישים שם ואילו עמותות יאושרו שם ואילו ארגונים ישבו או לא?

מוחמד ברכה: תלכו לבחון את האפשרות של עשיית שלום עם המדינה הסורית, עם הריבון במדינה הסורית, עם הנשיא בשאר אל-אסד.

מוחמד ברכה: אתם לא עושים טובה לסורים בעניין הזה.

מוחמד ברכה: כשמדברים על להחזיר או לא, וכל השטויות האלה ששרים בכירים בממשלה מדברים עליהן, להחכיר – מה, זה קניין פרטי?

מוחמד ברכה: זה משחק של תן וקח?

מוחמד ברכה: זאת אדמה כבושה.

מוחמד ברכה: גם אם יחוקקו פה אלף חוקים כמו מה שחוקק כאן ב-1981, האדמה הזאת תישאר כבושה.

מוחמד ברכה: ישראל השתלטה עליה בכוח, והיא חלק מהאדמה הריבונית הסורית על-פי החוק הבין-לאומי ועל-פי הגבולות המוגדרים בכל העולם.

מוחמד ברכה: אבל למרבה הצער, אדוני היושב-ראש, גם הטיעון של מה שקורה בסוריה, שכביכול רוצים לתפור את סוריה על-פי המידות של העם הישראלי או של הישראלים – זה לא ילך.

מוחמד ברכה: אבל אם ללמוד משהו מהתכתיבים האמריקניים, שבסופו של דבר הם כאילו העובדה המכריעה שמנעה מראש הממשלה ומהממשלה להיכנס למשא-ומתן עם סוריה, אני מציע לציבור ולנבחרי העם לזכור מה שהיה רק לפני כמה חודשים, כשממשלת ארצות-הברית היתה הכי נוקשה בכל מה שקשור להפסקת אש מוקדמת במלחמת לבנון השנייה.

מוחמד ברכה: דווקא ממשלת ארצות-הברית הלכה לסנט-פטרבורג, ל-G8 ולמועצת הביטחון, וזכתה ההצעה להפסקת אש.

מוחמד ברכה: ארצות-הברית נלחמת על האינטרסים שלה, אך בדם של הישראלים ושל הערבים באזור הזה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הדיון בכנסת – היום חבר הכנסת ג'ומס הוא אסוציאטיבי.

ג'מאל זחאלקה: חבר הכנסת ג'ומס, אתה דיברת על החקלאות, ואני חשבתי כל הזמן על הסרט "Beeing There" של פיטר סלרס, שבו עם דימויים מעולם החקלאות מיסטר גרדנר היה המועמד המוביל לנשיאות ארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: סצנת הסיום בסרט היא מישהו שנכנס לבריכת מים וצועד במים הרדודים צעד אחר צעד, ובכל צעד המים רדודים, עד שהוא מגיע למקום שבו רגלו שוקעת אל תוך המים העמוקים.

ג'מאל זחאלקה: אם ממשלת ישראל חושבת שמה שהיה הוא שיהיה, היא לא קוראת את התמונה באזור.

ג'מאל זחאלקה: היא לא קוראת את התהליכים שקורים באזור.

ג'מאל זחאלקה: אם כיום העולם הערבי, וסוריה בתוכו, מוכן להגיע להסכם שלום עם ישראל – שלום עם כל מדינות ערב על בסיס פתרון צודק לבעיית הפליטים, נסיגה לגבולות 67' ושלום ונורמליזציה של יחסים עם כל העולם הערבי, אני אודה ואתוודה, איני יודע עד כמה ההצעה הנדיבה הזאת תחזיק מעמד.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שבעוד חמש שנים יהיו תהליכים שיביאו לכך שהיא לא תעמוד.

ג'מאל זחאלקה: אז לא מה שהיה הוא שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: זאת הנקודה הראשונה.

ג'מאל זחאלקה: הנקודה השנייה – מישהו עלה לדוכן היום והתחיל להתבכיין שישראל נסוגה משטחים שהם פי-שלושה מהשטחים שלה וזה לא הביא שלום.

ג'מאל זחאלקה: נכון, כי מי שחושב לעשות שלום בשיטות מלחמה, בלוגיקה של מלחמה, טועה.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה לעשות שלום נפרד עם כל צד – ודאי שהסכם קמפ-דייוויד עם מצרים לא הביא שלום, כי זה היה שלום נפרד והשאירו את העניין הפלסטיני, ומישהו חשב שהשלום הזה יעזור לישראל להשתלט עוד יותר על הגדה ועל הרצועה.

ג'מאל זחאלקה: כנ"ל ההסכם עם ירדן, כנ"ל ההסכם החלקי באוסלו.

ג'מאל זחאלקה: כשאתה בא לפתור בעיה ופותר חלק ממנה – נגיד שפתרו חלק ממנה – נשאר בעצם מצב של מלחמה – status of war – עם המדינות והצדדים האחרים.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה לא תיפתר כך.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם: אנו, כל תושבי המזרח התיכון, נמצאים במצב של הכול או לא כלום; או שיהיה שלום כולל, או שלא יהיה שלום בכלל.

ג'מאל זחאלקה: כי אם תעשה היום שלום עם צד אחד, ותשאיר צד אחר בחוץ, מצב המלחמה יימשך והקזת הדם תימשך.

ג'מאל זחאלקה: לכן, מי שבאמת רוצה שלום צריך לזנוח את הלוגיקה של המלחמה, שלפיה אתה צריך להפריד את האויבים שלך ולהילחם בהם אחד-אחד.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לעשות שלום אחד-אחד – זה לא אינטרס של אף אחד, זה לא אינטרס של השלום ולא אינטרס של הציבור – אלא לעשות שלום עם כולם, ואם אתה עושה שלום עם כולם אתה יודע שאין פצע שנשאר פתוח ואין סכסוך שנשאר פתוח, ואז אתה באמת מגיע לשלום.

ג'מאל זחאלקה: בהסכמים חלקיים ובהסכמים נפרדים אי-אפשר להגיע לשלום.

ג'מאל זחאלקה: הנקודה האחרונה – מה שנאמר כאן על הצהרת אולמרט בעניין ארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: זה כל כך עלוב; מישהו חשב – או האשים את ממשלת ישראל – שהיא רוצה שלום עם סוריה?

ג'מאל זחאלקה: מישהו חשד בה שהיא רוצה משא-ומתן אמיתי?

ג'מאל זחאלקה: אף אחד לא חושד בכם, אז אל תתחבאו מאחורי האמריקנים.

ג'מאל זחאלקה: זה לא שארצות-הברית מכשילה את הכוונה של ממשלת ישראל לנהל משא-ומתן עם הסורים.

ג'מאל זחאלקה: ממשלת ישראל עצמה לא רוצה, והיא מדברת כאילו היא עושה טובה לאמריקנים בזה שהיא לא מדברת עם סוריה.

ג'מאל זחאלקה: זאת באמת פוליטיקה נמוכה ועלובה שאפילו חבל לדבר עליה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הדובר האחרון הוא חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

מגלי והבה: בינתיים אני קורא לחברי הכנסת שעומדים, כולל שר הפנים, כולל חבר הכנסת וילן, לשבת במקומות.

מגלי והבה: אני קורא לחבר הכנסת אביגדור יצחקי.

מגלי והבה: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, אני קורא לך, אני רואה שאתה בחוץ, עומד שם.

מגלי והבה: רק רגע, אדוני.

מגלי והבה: חבר הכנסת זחאלקה, דאגתי שכולם ישמעו אותך.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

מגלי והבה: אחרי דברי חבר הכנסת יצחקי אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: בבקשה.

אביגדור יצחקי: אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לומר שהצעות האי-אמון הדחופות האלה בכל יום שני הן, לפי דעתי, קצת זילות של המוסד הזה של הצעות האי-אמון.

אביגדור יצחקי: כי מרגע שאנחנו עוסקים בהצעת אי-אמון קונסטרוקטיבית, ברור לחלוטין שאין לזה הרבה משמעות אם לא מביאים 61 חברי כנסת שיצביעו בעד.

אביגדור יצחקי: מאחר שהיום האופוזיציה, שהיא בדרך כלל מגישת הצעות האי-אמון, היא לא אופוזיציה הומוגנית – כי יש בה גם מפלגות ימין, גם מפלגת שמאל, גם מפלגות ערביות – לפעמים קשה מאוד להתאחד סביב נושא שבאמת יביא לכך שבסופו של דבר יהיו בהצבעה על הצעת האי-אמון 61 חברי כנסת.

אביגדור יצחקי: לכן, על מנת שנתייחס ברצינות לדברים, אפשר להעלות אותם כהצעה לסדר-היום, כי נושא השלום עם סוריה נדון בהצעה לסדר-היום, ונושא החינוך כבר נדון הרבה פעמים בהצעות לסדר-היום.

אביגדור יצחקי: וכך כל הדברים האחרים שעולים מדי פעם ובעצם מביאים את הצעות האי-אמון למצב של הצעות לסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחקי, רק רגע.

מגלי והבה: חבר הכנסת סער.

מגלי והבה: הדובר האחרון שמע את כולכם.

אביגדור יצחקי: מה עוד שאתה מבשל פה כל מיני דברים כשאני על הדוכן.

אביגדור יצחקי: לעצם העניין, אפשר להביא לכך שאנחנו מאשרים עוד שתי הצעות דחופות לסדר-היום בכל שבוע, ואת הצעות האי-אמון לשמור באמת למשברים רציניים שדורשים התייחסות, ויש סיכוי להגיע להבעת אי-אמון.

אביגדור יצחקי: פעם הצבעת האי-אמון היתה מאורע בתולדות מדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: כולם היו כותבים על זה בעיתונים, כולם היו מתראיינים על זה ברדיו - מי מצביע בעד, מי מצביע נגד.

אביגדור יצחקי: היום, לא נעים לי לומר, זה לא מעניין אפילו את אחרון הכתבים בעיתון מקומי.

אביגדור יצחקי: לכן אני ממש מציע לחברי הכנסת לעשות שינוי דרסטי בנושא הזה, כדי שהצעת האי-אמון תהיה כלי אמיתי ורציני בחייו של הפרלמנט הישראלי.

אביגדור יצחקי: מכל שלושת הנושאים אני רוצה להתייחס לחינוך דווקא, כי נושא החינוך באמת נדון ונדון ונדון, ונשיאים ורוח וגשם אין.

אביגדור יצחקי: תקציב החינוך במדינת ישראל הוא לא תקציב כזה קטן, בסך הכול הוא תקציב יפה ונאה.

אביגדור יצחקי: יש שאומרים שפר-קפיטה, בהשוואה למדינות המפותחות, אנחנו מוציאים ברמה גבוהה מאוד אפילו.

אביגדור יצחקי: אבל בהישגים אנחנו נחותים מאחרים.

אביגדור יצחקי: אני לא חושב שזו בעיה של שר חינוך כזה או אחר.

אביגדור יצחקי: אני חושב שבסופו של דבר, אם לא נעשה רפורמה אמיתית ורצינית בחינוך – והמוטו שלה יהיה פחות שעות פרונטליות ויותר שימוש בטכנולוגיות – לא נגיע לתוצאות הרצויות, גם בתקציב שיהיה גדול ב-10% או ב-20%.

אביגדור יצחקי: בזמנה היתה ועדה של אנשים רציניים, שקבעה רפורמה.

אביגדור יצחקי: אני מוכרח לומר שלא הסכמתי עם כל מסקנות הוועדה הזאת.

אביגדור יצחקי: הופעתי בפניה, הרציתי את משנתי.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחקי, צר לי שאני צריך להפריע לך מדי פעם.

מגלי והבה: שרי ממשלת ישראל, השר רוני בר-און, שרת החוץ, השר מאיר שטרית – אדוני ראש הממשלה, אני מקווה שאצלך לא עומדים כך ומדברים.

מגלי והבה: שבו במקומותיכם.

מגלי והבה: נואם מדבר כאן, ואתם מדברים באמצע.

אביגדור יצחקי: באמת ועדה רצינית.

אביגדור יצחקי: יושב-ראש הוועדה הוא איש היי-טק מהבכירים במדינת ישראל, היה בה גם אמנון רובינשטיין - אנשים אחד-אחד ישבו בוועדה הזאת והציעו רפורמה.

אביגדור יצחקי: אמרתי קודם לכן ואני אומר שוב: אני לא מסכים בהכרח לכול, אבל ההקמה הזאת של ועדות, שלאחר מכן לוקחים את מסקנותיהן ומשליכים אותן לפח, זה דבר שלא נכון לעשות.

שמואל הלפרט: ממתי אתה מומחה בחינוך?

אביגדור יצחקי: אתייחס גם לנושא שלך, אדון הלפרט.

אביגדור יצחקי: לכן אני חושב שבחינוך צריכה קודם כול להיות רפורמה רצינית, עמוקה, נועזת.

אביגדור יצחקי: אני חושב שזו העת, לפי כל הפרמטרים, להגיע אליה.

אביגדור יצחקי: לנושא החינוך החרדי, חבר הכנסת הלפרט, אני חושב שלא צריך להיות שום הבדל בין תלמיד חילוני לבין תלמיד חרדי או כל תלמיד אחר מכל דת, גזע ומין במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: השוויון צריך להיות מוחלט, עם העדפה מתקנת במקומות שבהם יש בערות, במקומות שבהם יש תוצאות נמוכות.

אביגדור יצחקי: יש להביא לכך שבאמת מדינת ישראל תפיק מעצמה הרבה יותר ממה שהיא מפיקה היום.

אביגדור יצחקי: לעצם העניין, מספר האקדמאים במדינת ישראל גדל במאות אחוזים בשנים האחרונות, בגלל הדבר הנכון שנעשה, הקמת מכללות; לא רק אוניברסיטאות.

אביגדור יצחקי: אני חושב שמשרד החינוך והמועצה להשכלה גבוהה עושים כל מה שאפשר על מנת לחזק את החינוך הגבוה בישראל, ועל כך יבורכו.

אביגדור יצחקי: לכן, אני מבקש לדחות את הצעות האי-אמון שהוגשו היום.

אביגדור יצחקי: תודה.

מגלי והבה: תודה ליושב-ראש הקואליציה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, נא לשבת במקומות.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם, אני מדבר אלייך.

יורם מרציאנו: יש לי בעיה בלוח.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעות.

מגלי והבה: תחילה נצביע על הצעת הסיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא הקיצוץ בתקציב החינוך בכלל ובתקציב החינוך הדתי והחרדי בפרט.

מגלי והבה: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל - יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 20 נגד – 56 נמנעים – 11 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל - יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 20, נגד – 56.

מגלי והבה: אני מוסיף שני חברי כנסת: חברת הכנסת יחימוביץ וחבר הכנסת מרציאנו.

מגלי והבה: נמנעים – 11.

מגלי והבה: הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בשל הכוונה לנפח את הרכב הממשלה בצירוף שרים נוספים.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 57 נמנעים – 1 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: 30 בעד, 58 נגד; אני מוסיף את חבר הכנסת מרציאנו.

מגלי והבה: נמנע אחד.

מגלי והבה: הצעת האי-אמון לא התקבלה.

מגלי והבה: נעבור להצבעה על הצעת סיעות מרצ, רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל סירובה לפתוח במשא-ומתן עם סוריה בלא תנאים מוקדמים.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות מרצ - רע"ם-תע"ל - חד"ש - בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 11 נגד – 71 נמנעים – אין הצעת סיעות מרצ - רע"ם-תע"ל - חד"ש - בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

מגלי והבה: 11 בעד, 71 נגד ואין נמנעים.

מגלי והבה: השר ליברמן הצביע בטעות במקום השר מופז והודיע לנו על כך.

מגלי והבה: אנחנו לא משנים את תוצאות ההצבעה.

מגלי והבה: הודעה לסגן מזכיר הכנסת; בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 152), התשס"ז-2006; וכן הצעת חוק מרשם האוכלוסין (תיקון מס' 10), התשס"ז-2006.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, בשבוע שעבר הובא בירושלים למנוחת עולמים חבר הכנסת לשעבר צבי מאיר ויינברג, זיכרונו לברכה.

מגלי והבה: נכבד את זכרו בקימה.

מגלי והבה: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

מגלי והבה: ) נא לשבת.

מגלי והבה: חברי הכנסת, חבר הכנסת לשעבר פרופסור צבי מאיר ויינברג כיהן בכנסת הארבע-עשרה מטעם ישראל בעלייה, מפלגה שייצגה בשעתו ציבור גדול של עולים, בעיקר מברית-המועצות לשעבר.

מגלי והבה: הוא היה חבר בשלוש ועדות: ועדת הכלכלה, ועדת החוקה וועדת החינוך.

מגלי והבה: פרופסור ויינברג הגיע לכנסת לאחר פעילות ציבורית ואקדמית ענפה.

מגלי והבה: עשר שפות היו שגורות בפיו.

מגלי והבה: שליטה רב-לשונית נדירה זו אפשרה לו ליצור בשליחויות מטעם הכנסת קשר אישי הדוק עם חברי פרלמנטים מכל העולם.

מגלי והבה: צבי מאיר ויינברג היה איש ספר, ולעתים מזומנות היה אפשר למצוא אותו בספריית הכנסת מעיין בספרים חדשים שראו אור.

מגלי והבה: בהופעותיו בכנסת הרבה להתריע על עליית הגל העכור של האנטישמיות בעולם ועמד בנחישות ובהתמדה על המשמר להדוף – בשם הכנסת – גילויים אלה.

מגלי והבה: פרופסור ויינברג השאיר אחריו עשרות פרסומים בנושאי ספרות, פוליטיקה, אנטישמיות, השואה ויחסי צרפת-ישראל.

מגלי והבה: אנחנו שולחים תנחומים למשפחה האבלה.

מגלי והבה: המקום ינחמכם עם שאר אבלי ציון וירושלים.

מגלי והבה: יהי זכרו ברוך.

מגלי והבה: הודעות ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, כמה הודעות לוועדת הכנסת.

): בט"ו בכסלו תשס"ז, 6 בדצמבר 2006, החליטה ועדת הכנסת על חלוקת הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2007), התשס"ז-2006, לוועדות הכנסת השונות.

): בו ביום החליטה ועדת הכנסת גם להוציא פרקים וסעיפים שונים מתוך הצעת החוק.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות שידונו בפרקים ובסעיפים שלהלן, בהליך חקיקה רגיל ולא במסגרת חוק ההסדרים: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בפרק ב', סעיפים 2(1), 3(א) (הקפאת קצבאות); בפרק ג', סעיף 10 (חוק בית-החולים באשדוד); בפרק ג', סעיף 12 (חוק לפיצוי נפגעי גזזת); בפרק י"ב, סעיפים 67, 68 [חוק שירות המדינה (מינויים) וחוק שירות המדינה (משמעת)]; בפרק י"ב, סעיף 75(1) (תוכנית מהל"ב).

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בפרק ג', סעיפים 14(1), (3), (4), 15 (המבנה הארגוני של קופות-החולים) ובפרק ט' כולו, שצריך להיות י"א, סעיפים 53–58 (הוצאה לפועל).

): הודעה שנייה, אדוני היושב-ראש:

): אני מודיעה בזאת כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק סדר הדין הפלילי (הוראת שעה), התשס"ז-2006 (מ/271), לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): אני מודיעה בזאת על חילופי אישים בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון ושל ועדת הכספים לתקציב הביטחון: מטעם ועדת החוץ והביטחון יכהן במקום חבר הכנסת דני נוה חבר הכנסת סילבן שלום.

): כמו כן אני מודיעה על חילופי אישים בוועדות מטעם סיעת העבודה: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, במקום חבר הכנסת יורם מרציאנו יכהן חבר הכנסת עמי אילון.

): בוועדה לענייני ביקורת המדינה, במקום חבר הכנסת עמי אילון יכהן חבר הכנסת יורם מרציאנו.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבה היום להוסיף שני ממלאי-מקום קבועים לוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון ושל ועדת הכספים לתקציב הביטחון.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון – חברת הכנסת לימור לבנת תכהן כממלאת-מקום קבועה של חבר הכנסת סילבן שלום.

): מטעם ועדת הכספים – חבר הכנסת דוד טל יכהן כממלא-מקום קבוע של חבר הכנסת אלי אפללו.

): אני מבקשת את אישור הכנסת להודעה האחרונה שלי.

): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': מי בעד?

יצחק אהרונוביץ': מי נגד?

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 58 נגד – 3 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר מינוי ממלאי-מקום לוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים לתקציב הביטחון נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 58 בעד, שלושה נגד ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני מוסיף את חבר הכנסת יורם מרציאנו – בעד.

יצחק אהרונוביץ': הבקשה התקבלה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להודעת הממשלה על החלטתה להעביר את הסמכויות הנתונות לשר האוצר לפי חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, בחברה לאוטומציה במינהל השלטון המקומי בישראל בע"מ לשר משולם נהרי – כל עוד מר אברהם הירשזון מכהן כשר האוצר.

יצחק אהרונוביץ': נדרש לכך אישור הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את השר יעקב אדרי להציג את ההודעה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה בישיבתה מיום 17 בדצמבר 2006, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר לשר משולם נהרי את הסמכויות הנתונות לשר האוצר לפי חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, בחברה לאוטומציה במינהל השלטון המקומי בישראל בע"מ, וזאת כל עוד מר אברהם הירשזון מכהן כשר האוצר.

יעקב אדרי: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, אני מבקש בשם הממשלה את אישור הכנסת לכך.

יעקב אדרי: תודה.

גדעון סער: מה הסיבה?

יעקב אדרי: זה לא דיון, זאת הודעה.

יצחק אהרונוביץ': אתה יכול לעלות ולשאול.

יצחק אהרונוביץ': לדיון נרשמו שלושה.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת גדעון סער.

יצחק אהרונוביץ': שלוש דקות לכל דובר, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': מי שמבקש לדבר, יבוא ויירשם אצל המזכיר.

ראובן ריבלין: תסגור את הרשימה, תסגור את הרשימה.

גדעון סער: למה?

גדעון סער: למה?

גדעון סער: מה קרה?

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, אני מבקש להתחיל את הדיון.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עד לרגע זה לא ידעתי מה הטעם שבגינו מבקשת הממשלה להפקיע את הסמכות הנוגעת לחברה לאוטומציה מידי שר האוצר ולהעבירה לידי השר נהרי.

גדעון סער: האמנתי שאם נקבל הסבר או הנמקה כלשהי, יכול להיות שתהיה לנו סיבה לתמוך בהעברת הסמכויות.

גדעון סער: הרי אין לנו שום דבר אישי, חס ושלום, נגד השר משולם נהרי אלא רק להיפך.

גדעון סער: יש לי בעיה, עולה השר המתאם ואומר: אני צריך רק למסור הודעה.

גדעון סער: תדבר בדיון.

גדעון סער: מה קרה?

גדעון סער: הכנסת לא צריכה לקבל הסבר?

גדעון סער: האם זה מסיבת ניגוד עניינים?

גדעון סער: האם זאת סיבה אחרת?

גדעון סער: האם שר האוצר עמוס?

גדעון סער: האם הוא צריך להעביר את התקציב ואין לו זמן עכשיו לחברה לאוטומציה?

גדעון סער: האם צריך לחזק את סיעת ש"ס בתוך הקואליציה?

לימור לבנת: מה היה עד היום?

גדעון סער: חברת הכנסת לבנת, אינני יודע מה היה.

גדעון סער: נניח שראש הממשלה אומר: לא נשחרר אף מחבל עד שישוחרר גלעד שליט, החייל החטוף.

גדעון סער: יום אחד הוא קם בבוקר והוא משנה את עמדתו.

גדעון סער: קורה, אבל זה קורה לו כל כך הרבה, חבר הכנסת אורון.

רוני בר-און: אבל זה לא בגלל שהוא הלך למסיבה בשתיים וחצי בלילה.

גדעון סער: תאמין לי, לפי מה שאני מגלה משיקול הדעת של ראש הממשלה, כדאי לו קצת לצאת ולבלות, אדוני שר הפנים, במסיבה כזאת או במסיבה אחרת.

רוני בר-און: לא אחרת, לא אחרת.

גדעון סער: המסיבה שבה ראינו את ראש הממשלה במוצאי שבת בבית ראש הממשלה, מאחוריו דגל פלסטין, מתנפל בנשיקות על אבו-מאזן, מתנפל בנשיקות על אבו-עלא, כל אחד והשמחות שלו.

אלי אפללו: שכחת את יאסר ערפאת - - - עם בנימין נתניהו.

אלי אפללו: שכחת עם מי התנשק ביבי.

אלי אפללו: ביבי וערפאת, מה קרה?

אלי אפללו: מה קרה?

גדעון סער: שמעתי שראש הממשלה מסביר ומבקש מהשרים: אל תתבטאו בפומבי בעד אבו-מאזן כי זה מביך אותו.

גדעון סער: זה מכביד עליו בציבור הפלסטיני, זה מכביד עליו בציבור הערבי.

גדעון סער: אל תתבטאו בנושא הזה.

גדעון סער: להתבטא זה מכביד ולהסתער עליו בנשיקות, להשיל מעליו את כל גינוני הדיפלומטיה ולהסתער עליו בנשיקות?

גדעון סער: זה לא מביך?

אביגדור יצחקי: אני אסדר גם לך נשיקה.

גדעון סער: תאמין לי, זה מביך את מי שרואה את זה.

גדעון סער: קראתי פרשנים שאמרו שלפי מבע פניו של אבו-מאזן, זה הביך גם אותו, אבל למחרת, כדי לתקן את הרושם, אמר ראש הממשלה: אבו-מאזן הוא יריב קשה.

רוני בר-און: לא קראת את זה, אתה כתבת את זה.

גדעון סער: אדוני השר, אתה תמיד מייחס לי יכולות מעבר למה שיש לי, ובמובן הזה זה מחמיא לי וזה בסדר גמור.

רוני בר-און: אין מעבר למה שיש לך.

רוני בר-און: אי-אפשר להגזים ביכולות שלך.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני מסכם, מאחר שלא נמסר טעם ענייני והכלל הוא שאתה צריך לחשוד במניע אלא אם הוכח אחרת, ולא הוכח אחרת, אנחנו נצביע נגד העברת הסמכות המוצעת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': סדרן, אני מבקש לעשות סדר.

יצחק אהרונוביץ': אני אסגור את הישיבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אחריו - חבר הכנסת צבי הנדל, חבר הכנסת זבולון אורלב, וחבר הכנסת מוחמד ברכה חותם את הרשימה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני מתפלא על חבר הכנסת גדעון סער, עם הניסיון הפרלמנטרי והפוליטי הארוך שלו, שהוא מחפש הסבר למה מעבירים סמכויות על החברה לאוטומציה משר האוצר לשר נהרי.

חיים אורון: לזה אתה רוצה הסבר.

גדעון סער: זה הסעיף שעל סדר-היום.

חיים אורון: סליחה, כל הדברים האחרים כבר ברורים לך.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, אדוני השר נהרי, יש מקומות רבים בעולם - אגב, אתם מציעים שזה יהיה גם במקומותינו - שאם עד 31 בחודש דצמבר לא יהיה תקציב, הממשלה תיפול.

חיים אורון: אתם משתעשעים במשחק כיסאות בין הפקידים.

חיים אורון: תסביר לי, חבר הכנסת בר-און.

ראובן ריבלין: השר, השר.

חיים אורון: השר.

חיים אורון: שר הוא גם חבר כנסת בינתיים, לא כולם אבל חלק.

חיים אורון: השר בר-און, קואליציה של 78, למה אין תקציב?

חיים אורון: אני נגד התקציב הזה בכל תאריך שהוא יבוא בשנה, אבל אתם, מפלגות גדולות, מסודרות, נבחרתם לשלטון, מה קרה?

חיים אורון: ברוב חוצפת

חיים אורון: כם אתם גם מקבלים החלטה שבשנה הבאה, אם עד 31 בדצמבר אין תקציב, הממשלה נופלת.

גדעון סער: זה לא הוגש בסוף.

חיים אורון: אבל הם מתכוונים.

גדעון סער: ברמה התיאורטית.

חיים אורון: למה אין תקציב?

חיים אורון: תנו הסבר אחד.

חיים אורון: עוד לא גמרתם לקנות ולמכור?

חיים אורון: עוד לא גמרתם לסדר כמה חברי כנסת?

חיים אורון: עוד לא גמרתם כל מיני דברים?

חיים אורון: הרי הבעיה הגדולה של התקציב הזה, חבר הכנסת נהרי, היא לא התאריך שבו תגייסו בסוף את הרוב.

חיים אורון: אני מרגיע אותך, תגייסו את הרוב.

חיים אורון: אבל הביזיון הזה, חוסר האחריות הזה, בשנה הזאת להתחיל תקציב של 1 חלקי 12?

חיים אורון: אתה מתמצא בדברים האלה, אתה יודע מה זה יעשה בישיבות, אתה יודע מה זה יעשה בעיריות, אתה יודע, שומו שמים, מה זה יעשה לתקציב הביטחון.

חיים אורון: כל ההעברות אינן ב-1 חלקי 12.

חיים אורון: איפה האחריות שלכם?

חיים אורון: מה בדיוק אתם עושים פה?

חיים אורון: מה התפקיד של ממשלה חוץ מאשר למשול?

חיים אורון: התפקיד הבסיסי הזה, למשול, הוא פשוט, גם בשביל שנוכל לריב אתכם.

חיים אורון: אתם יודעים מה?

חיים אורון: לפעמים אני יושב בוועדת הכספים ואני אומר לידידי, חבר הכנסת ריבלין: תשמע, זה לא נעים, אין עם מי להילחם, אין עם מי לריב.

חיים אורון: זה מין דרדלה שמתגלגל ומתגלגל ומתגלגל.

חיים אורון: אין קשר בין הדיונים לבין ההצבעות, בין ההצבעות לבין התוצאות.

חיים אורון: אתם ממשלה של 78.

חיים אורון: אני מספיק שנים בכנסת ואני זוכר ממשלות של 61.

גדעון סער: אבל יהיו הסכמים עם עוד סיעות.

חיים אורון: מה הפטנט?

חיים אורון: אני רוצה לדווח לחברי הכנסת מה הפטנט, ואני כבר אומר לכם שהוא יעבוד - יהיו סיעות מהקואליציה שיימנעו ויהיו סיעות מהאופוזיציה, בעיקר אופוזיציה מאוד אופוזיציה, שגם הן יימנעו.

חיים אורון: כך התקציב יעבור, כמו שאמרתי קודם, בדרדלה כזה.

חיים אורון: אני לא יודע אם אתה יודע מה זה דרדלה.

חיים אורון: אתה יודע מה זה דרדלה?

גדעון סער: מה התרגום באמת?

חיים אורון: בשכונה, כשהגוּלה היתה יוצאת מהמקום שלה ומתגלגלת ומתגלגלת, קראו לזה "דרדלה".

יצחק אהרונוביץ': תודה, חבר הכנסת אורון.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

אביגדור יצחקי: הם רוצים לדעת מה הסיבה?

אביגדור יצחקי: יש בעיה של ניגוד עניינים.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יצחקי.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת הנדל.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, שרים - -

גדעון סער: איזה ניגוד עניינים?

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לאפשר את המשך הישיבה.

יצחק אהרונוביץ': השר בר-און.

יצחק אהרונוביץ': זה לא ייתכן, השר בר-און.

יצחק אהרונוביץ': אתה לא מתייחס ליושב-ראש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין, זה הזמן שלו.

צבי הנדל: - - חברות וחברי כנסת, כשחבר הכנסת חיים אורון ירד, שאלתי מי הדרדלה בנמשל.

צבי הנדל: הוא אמר לי: הממשלה.

צבי הנדל: אני יודע שגולה היא דבר קטן ומוצק.

צבי הנדל: הממשלה שלנו היא דבר ענק, 27 חברי כנסת, ומאוד-מאוד לא מוצק; מאוד-מאוד דרדלה.

צבי הנדל: כמעט בכל מה שהיא נוגעת.

צבי הנדל: לא אתפלא אם זה סידור עבודה, החלוקה של רבעי תיקים ורבעי אחריות, כדי לצקת תוכן לתפקיד של יהודי יקר שמסוגל לעשות הרבה יותר מזה.

צבי הנדל: אבל הוא היה צריך להיות שר.

צבי הנדל: אין יותר משרדים, כבר המציאו הכול, אז שמו אותו במשרד האוצר ומחפשים מה הוא יעשה.

צבי הנדל: נותנים לו עוד קצת ועוד קצת.

צבי הנדל: אני רואה ששר הפנים כועס מאוד, אז אולי גם משרד הפנים ייתן לו קצת.

רוני בר-און: אתה עושה עוול למשולם.

צבי הנדל: אז תסבירו לי למה הוא קיבל את זה.

צבי הנדל: משולם היא איש מוכשר מאוד; אני מדבר על הממשלה, שהיא מאוד לא מוכשרת.

צבי הנדל: כל מה שנאמר וכל מה שיכול להיאמר על הממשלה הזאת, ובעיקר על העומד בראשה, על ההתנהלות שהוא מתנהל, גם מה שאמר עכשיו ידידי גדעון, עם דגל פלסטין, ריבונו של עולם, במעון הרשמי של ראש הממשלה, כאילו כבר יש מדינה – עד היכן האפסות שלנו?

צבי הנדל: לכמה חוסר חוט שדרה ונמיכות קומה אפשר להגיע במדינה שפעם התחנכתי שהיא זקופת קומה ויודעת מה היא רוצה?

צבי הנדל: מה לא עשינו בשביל להקים מדינה שחשבנו שהיא לתפארת?

צבי הנדל: בסוף אנחנו מתעסקים במיני-מינים קטנטנים כאלה, כי כל השאר כבר מסודר.

צבי הנדל: אנחנו כבר יודעים הכול, כבר משחררים מחבלים גם אם לא ישחררו את גלעד מחבל-עזה, הכול כבר זורם, ומסבירים לנו שהם צודקים, הם אמרו לנו שתמיד לפני החג – תיכף יגידו לנו: אבל תמיד היו יריות "קסאמים", אז זה נורמלי שיש קצת יריות "קסאמים".

גדעון סער: זה לא היה בחג שלפני הבחירות.

גדעון סער: בחג הקודם, שהיה לפני הבחירות, הכלל הזה לא חל.

צבי הנדל: לכן, אני על הממשלה הזאת לא מתפלא בכלל.

צבי הנדל: אם יש לי להתפלא זה על ידידי ורעי אביגדור ליברמן, איך הוא מצליח בשארית כוחותיו להחזיק ולהדביק את הממשלה הזאת, שבלעדיו היא בשלבי התפוררות, בעיקר שתי המפלגות הגדולות.

צבי הנדל: הלוואי שחברי הטוב יתעשת ויעזוב את הממשלה, כי הוא הדבק שלה היום, ואם עד עכשיו הוא לא הבין את זה, אני מקווה שבימים האלה, שבהם עוסקים בתקציב, הוא יבין זאת ויפרוש.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כמה דוברים שעלו לכאן לפני הביעו תמיהה על מה ולמה נדרשת העברת הסמכויות המוזרה הזאת פתאום דווקא לגבי חברה מסוימת, אבל שר שיושב ליד השולחן אמר לנו, וגם יושב-ראש הקואליציה, שיש כאן בעיה של ניגוד עניינים.

זבולון אורלב: אם אומנם זה הדבר, אני תמה עוד יותר.

זבולון אורלב: מדוע השר שמציג מטעם הממשלה לא יכול להציג אינפורמציה לכנסת?

זבולון אורלב: מה, אנחנו מריונטות?

זבולון אורלב: הרי זה מעורר שאלה, מה פתאום במשרד מסוים, ביום מסוים, דווקא החברה המסוימת – מה הבעיה לומר?

זבולון אורלב: מה האתיקה הזאת?

זבולון אורלב: למה התרבות הזאת, שאי-אפשר לומר דברים ביושר?

זבולון אורלב: זה טבעי ואנושי שיש ניגודי עניינים.

זבולון אורלב: זה בסדר גמור.

גדעון סער: עכשיו, שמונה חודשים לאחר הקמת הממשלה?

זבולון אורלב: אולי בגלל זה לא אומרים.

זבולון אורלב: אינני יודע.

זבולון אורלב: מסבירים למה יש ניגודי עניינים, אומרים, והכול על השולחן.

זבולון אורלב: מה הבעיה לאפשר שקיפות בעניין הזה?

זבולון אורלב: האתיקה – התרבות הזאת – היא בהחלט פגומה.

זבולון אורלב: אבל מה שיותר חמור בעיני: הייתי בטוח שאם הממשלה כבר מודיעה על העברת סמכויות בתוכה, סוף-סוף מודיעים שממנים שר רווחה.

זבולון אורלב: חשבתי שזה הדבר הדחוף ביותר העומד על סדר-יומה של הממשלה.

זבולון אורלב: הנה, מצד אחד עומד משרד יתום ומצד שני עומדים כמה שרים יתומים, אז יחברו את היתומים עם היתומים ותקום משפחה בישראל ויהיה במשרד הרווחה שר; ואפילו ממלא-מקום.

זבולון אורלב: יש אנשים מוכשרים; גם השר משולם נהרי הוא מוכשר, גם השר אדרי הוא מוכשר, יש שרים בלי תיק, יותר מארבעה שרים – כי גם המשרד של השר רפי איתן הוא לא משרד ממשלתי; גם הוא שר בלי תיק.

זבולון אורלב: השר אדרי, הצעתי לך להיות שר הרווחה.

זבולון אורלב: הייתי בטוח שאתה עולה הנה וסוף-סוף מבשר שעושים העברת סמכויות וממנים.

יעקב אדרי: יש עוד זמן.

זבולון אורלב: ראש הממשלה חזר ואמר שהוא שר הרווחה.

זבולון אורלב: אני מאוד מכבד אותו, אבל כולם יודעים שהוא עסוק; יום אחד נוסע לאירופה בעניינים מדיניים, יום אחד לרבת-עמון, יום אחד מקבלים פה את אבו-מאזן – אני לא רוצה להיכנס לגופם של הדברים, כי כרגע אני רוצה להתרכז בעניין הרווחה, אבל ברור שראש הממשלה אינו יכול להיות שר הרווחה.

זבולון אורלב: כמה פעמים הובטח, וכמה פעמים נאמר – עד כמה אפשר להפקיר את גורלם של האנשים?

זבולון אורלב: קראנו היום בתקשורת ש-3,000 נכים עומדים להיות מפוטרים ממפעל "המשקם", כי אין מי שיפתור את הפלונטר בין חברת "המשקם", שהיא חברה ממשלתית סוכנותית, ובין משרד הרווחה.

זבולון אורלב: אין שר, אין מי שיכול לעשות סדר בעניין הזה, אז 3,000 נכים, שאין להם שום חלופה תעסוקתית, עומדים להיזרק לרחוב – כי אין שר רווחה.

אביגדור יצחקי: - - -

זבולון אורלב: אמרתי שסברתי שהדבר הבוער ביותר והדחוף ביותר להודיע בנושא העברת סמכויות הוא משרד הרווחה.

זבולון אורלב: זה הדבר החשוב ביותר.

זבולון אורלב: אדוני מסכים, נכון?

זבולון אורלב: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אחרון הדוברים לפני ההצבעה הוא חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, בכל מה שקשור להאצלת הסמכויות לשר נהרי, ההסבר שנאמר בין הכיסאות הוא לא ההסבר שנאמר מעל הדוכן.

מוחמד ברכה: אם אכן זאת הסיבה, אני חושב שהמטרה ראויה.

מוחמד ברכה: אם יש ניגוד אינטרסים בין פעילותו של שר ובין כהונתו, ראוי שהדברים האלה יובהרו.

מוחמד ברכה: אבל אני תוהה – עם התוהים – מדוע אין הדברים נאמרים מעל דוכן הכנסת בצורה מסודרת ורשמית, אדוני השר.

מוחמד ברכה: העובדה שניגוד האינטרסים הזה קיים – האם הוא התקיים רק בשבועות האחרונים, או מאז כינונה של הממשלה ובעצם שר האוצר פעל כבר חודשים כשר האוצר עם ניגוד אינטרסים?

מוחמד ברכה: שהוא משך חודשים ארוכים?

מוחמד ברכה: אני חושב שיש גם בזה טעם לפגם, ואני חושב שיש לתת על זה את הדעת.

מוחמד ברכה: אני רוצה לומר שאני מתחבר ומצטרף לדבריו של חבר הכנסת אורלב.

מוחמד ברכה: זאת בעצם הסיבה שבגללה ביקשתי לדבר.

מוחמד ברכה: כשהיתה בעיה עם שר המשפטים שהתפטר, נקבע שר זמני – השר שטרית.

מוחמד ברכה: אחרי שתמו שלושת החודשים הממשלה מצאה את האפשרות להטיל את המשימה הזאת על שרת החוץ, שהיא שרה עסוקה ביותר וממלאת תפקיד חשוב.

מוחמד ברכה: אבל גם בממשלה שיש בה 27 שרים, ויש בה הרבה שרים בלא תיק, לא מוצאים את המקום ואת הזמן לאייש את משרד הרווחה.

מוחמד ברכה: גם אם משרד הרווחה מיועד לחבר הכנסת רביץ, אם הוא יצטרף לקואליציה, אפשר להפקיד אותו בידי אחד השרים.

מוחמד ברכה: לא ייתכן שמקיימים עכשיו דיון נוקב על תקציב המדינה, וכאשר יש סכנות לשכבות הולכות ומתרחבות בחברה הישראלית בכל מה שקשור למצוקות חברתיות, אין שר רווחה.

מוחמד ברכה: אני חושב, אדוני חבר הכנסת אורלב, שאולי נצטרך לקדם את הצעת החוק שתחייב את הממשלה - - -

ראובן ריבלין: יש חוק.

מוחמד ברכה: יש לנו הצעת חוק משותפת, שחתומים עליה קרוב ל-20 חברי כנסת, שמבקשים לחייב את הממשלה, מיום קבלת החוק הזה, למנות שר רווחה.

מוחמד ברכה: יכול להיות שאחרי התקציב, בשבוע הבא, נצטרך לעשות את זה; אם הממשלה אינה מתכוונת לעשות זאת.

מוחמד ברכה: דבר נוסף ואחרון, אדוני היושב-ראש: הממשלה הקודמת ביטלה את משרד הדתות.

מוחמד ברכה: בסדר, אבל הפונקציות של המשרד הזה חולקו בין כמה משרדים.

מוחמד ברכה: ענייני הדתות העיקריים של היהודים נשארו במשרד ראש הממשלה, ומי שמאייש את תפקיד האחראי להם הוא השר .

מוחמד ברכה: ענייני הדתות הלא-יהודיות נמצאים במשרד הפנים.

מוחמד ברכה: אני יודע ששר הפנים עמוס, ובאמת יש לו מטלות רבות.

מוחמד ברכה: אני לא רואה – אני גם לא מרגיש ולא חש – שיש לשר הפנים זמן או רצון להתעסק בזוטות האלה, של דתות, כי אנחנו מבקשים דברים פשוטים, שקשורים לאחזקת בתי-קברות למשל.

רוני בר-און: ביקשת ממני משהו?

מוחמד ברכה: כן, אדוני.

רוני בר-און: מתי ביקשת?

מוחמד ברכה: לפני חודש-וחצי–חודשיים.

רוני בר-און: אתה – ממני?

מוחמד ברכה: כן, כן, תבדוק במשרד שלך.

רוני בר-און: דיברת אתי מלה?

מוחמד ברכה: לא, שלחתי לך מכתב.

מוחמד ברכה: אני דיברתי אתך?

מוחמד ברכה: שלחתי לך מכתב.

רוני בר-און: לא שלחת לי.

מוחמד ברכה: אני מבקש, אם שר הפנים כועס על דברי, כאילו אני מטיח בו האשמת שווא והוא דווקא רוצה לטפל בדברים הקטנים האלה, אני חושב שזה מספק אותי אם הוא ייכנס בעובי הקורה גם בדברים הקטנים האלה.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שממשלה עם 27 שרים צריכה לתת הרבה תשובות בהרבה נושאים קטנים שהם דברים גדולים מאוד בעבור הרבה אנשים.

מוחמד ברכה: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת , יש לך דקה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, השר בר-און ושרת המשפטים פה, חסרות לכם צרות?

ראובן ריבלין: איזו התנהלות זאת?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך שאני מכבד מאוד את חברי הטוב השר , אבל אתה לא יכול להכריז הכרזה כזאת בלי לתת לכנסת הנמקה.

ראובן ריבלין: חוק ההנמקות מחייב את הממשלה לתת הנמקה לכל אזרח, וודאי לכנסת בשבתה כמבקרת הממשלה.

ראובן ריבלין: אני רוצה לראות מה היה קורה אם חבר הכנסת בר-און, שהוא השר היום, היה עולה ומצליף בממשלה על כך שהיא מנסה להתחמק ממתן הסברים שהם לא לטובת השרים עצמם.

ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי שהשר אדרי ביקש או יבקש עכשיו את ההנמקה, וייתן אותה.

ראובן ריבלין: זכור לי שהשרה ציפי לבני, כאשר הועברו אליה סמכויות מסילבן שלום, בהיותו שר האוצר, בנושאי תקשורת, הדברים באו לידי הבהרה והכרזה בכנסת.

ראובן ריבלין: לכן אני מציע לך, אדוני השר, כדי לאפשר ליושב-ראש לערוך את ההצבעה כהלכות הכנסת, לומר מהי הסיבה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, השר יעקב אדרי.

לימור לבנת: איזו ממשלה שלומיאלית, זה לא ייאמן.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אודה ולא אבוש: כאשר הודעתי את ההודעה – לא תמיד אני מודיע כשר המתאם – הודעתי את ההודעה ככתבה וכלשונה.

לימור לבנת: אז אל תודיע.

יעקב אדרי: חברת הכנסת לימור לבנת, אני מודיע פה בכל שבוע הודעות בשם הממשלה.

יעקב אדרי: לגופו של עניין, הובהר לי, ואני מודיע, שהשינוי הזה נתבקש מכיוון שהבן של שר האוצר הוא בעל עניין בחברה שמתחרה עסקית בחברה לאוטומציה.

יעקב אדרי: אני אומר דברים ברורים.

גדעון סער: אם כך, אנחנו תומכים.

מוחמד ברכה: אני מודיע את זה בבירור.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, נא להצביע.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 5 בעד הודעת הממשלה – 61 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות הנתונות לשר האוצר לפי חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, בחברה לאוטומציה במינהל השלטון המקומי בישראל בע"מ לשר משולם נהרי, נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 61 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע כי הודעת הממשלה על החלטתה להעביר את הסמכויות הנתונות לשר האוצר לפי חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה-1975, בחברה לאוטומציה במינהל השלטון המקומי בישראל בע"מ לשר משולם נהרי, כל עוד מר אברהם הירשזון מכהן כשר האוצר, התקבלה.

יצחק אהרונוביץ': ["דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 2299.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להסיר מסדר-יומה את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה של חבר הכנסת), של חבר הכנסת - פ/405/17.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט להציג את ההצעה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורלב, מי שהציע את ההצעה – הצעתו של חבר הכנסת אורלב, שהובאה לפני הוועדה, היא להביא לפקיעת כהונתו של חבר הכנסת בגין פעילות בניגוד לסעיף 7א, במקרים שאנשים דיברו דיבורים שיש בהם אלמנטים של גזענות נגד המדינה, לא באמצעות בית-משפט אלא באמצעות טריבונל של הכנסת.

מנחם בן-ששון: אני רוצה לקצר.

קריאה: - - -

מנחם בן-ששון: אני מבין, לפי קריאות הביניים, שחברי הכנסת מבקשים שאני אפרט.

מנחם בן-ששון: ובכן, בהצעתו של חבר הכנסת נאמר כך: "חבר הכנסת שנקבע לגביו כי פעל בניגוד לסעיף 7א – תיפסק חברותו בכנסת מיום שנקבע כאמור".

מנחם בן-ששון: סעיף קטן (ב) בהצעה היה: "החלטה לפי סעיף קטן (א) תתקבל על-ידי ועדת הכנסת ותהא טעונה אישור של בית-המשפט העליון".

מנחם בן-ששון: הסעיף השלישי היה: "פרטים לעניין הדיון בוועדת הכנסת ובבית-המשפט העליון ייקבעו בחוק".

מנחם בן-ששון: כך נאמר בהצעת ההחלטה.

מנחם בן-ששון: לפני הוועדה הונחה עבודה מסודרת שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהצביעה על כך שההסדרים הנהוגים ברוב המדינות – נסקרו כ-20 מדינות – "תואמים במידה רבה את ההסדר המשפטי הקיים כיום בישראל, שלפיו מעשיו של חבר הפרלמנט - - - אינם מהווים עילה להדחתו, אלא אם כן יש בהם משום עבירה פלילית וה'טיפול' בהם נעשה במישור זה".

מנחם בן-ששון: במדינות שנסקרו במסמך של מרכז המחקר והמידע לא נמצא הסדר התואם את זה שמוצע בהצעת החוק.

מנחם בן-ששון: מי שמבקש להדיח חברי כנסת יכול לעשות זאת באמצעות סדרה של חוקים שעוברים דרך בית-המשפט, דרך הדין הפלילי.

מנחם בן-ששון: הוועדה לא סברה שאפשר לקצר הליכים באמצעות ועדות הכנסת.

מנחם בן-ששון: אני לא ארד לפרטים; אני יכול להפנות חברים לדיון ולפרוטוקול.

מנחם בן-ששון: אני רק מבקש שבסיומו של הדיון הכנסת גם היא תסיר מסדר-יומה – כמו שהוועדה הסירה מסדר-יומה – את ההצעה של חבר הכנסת אורלב.

מנחם בן-ששון: תודה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי חברי הכנסת, שבעה אנשים ביקשו לדבר - שלוש דקות לכל אחד.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת .

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב להודות שההצבעה שתתקיים כאן בתום הדיון הזה - - -

מוחמד ברכה: - - -

יצחק אהרונוביץ': אני אאפשר לך לדבר דקה, כמו לחבר הכנסת ריבלין.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני חייב להגיד שההצבעה שתתקיים כאן מעוררת בי סקרנות מסוימת.

גדעון סער: היא מעוררת בי סקרנות בעיקר לגבי חלק מסיעות הקואליציה, שאני זוכר היטב – ובמידה שאני לא זוכר אני אבקש שיוציאו לי את הפלט מהקריאה הטרומית – שהן הביעו בהצבעתן תמיכה נלהבת בחוק.

גדעון סער: אני חייב לומר שכל סיעת קדימה, למעט, נדמה לי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, שאני מניח שגישתו – הנה, חבר הכנסת אורלב מביא לי את תוצאות ההצבעה: בעד הצביעו בקריאה הטרומית 49, ונגד – 31.

גדעון סער: מסיעת קדימה רק שניים הצביעו נגד החוק: חבר הכנסת יצחקי וחבר הכנסת בן-ששון.

גדעון סער: כל השאר, כל אנשי קדימה – חבר הכנסת ברזניץ, למשל, השר אדרי, חברת הכנסת תירוש, השר אבי דיכטר, חברת הכנסת סולודקין וחברת הכנסת – כולם הצביעו בעד החוק.

גדעון סער: עכשיו, מה תעשה סיעת ישראל ביתנו, שיש לה הצעת חוק דומה להפליא?

גדעון סער: גם זה מרתק אותי.

גדעון סער: אומנם ההצבעה התקיימה בחודש יולי, כאשר סיעת ישראל ביתנו היתה חברה באופוזיציה, אבל מאחר שאני מכיר את הנפשות הפועלות אין לי ספק שסיעת ישראל ביתנו תישאר עקבית, כי כל הבחירות היו כזה משחק על "נייט, נייט, דא".

גדעון סער: היה כזה דבר, אני בטוח שראית את זה, אדוני המשנה לראש הממשלה – במשדרים הראו מי עומד על המלה שלו: הראו את אולמרט, אמרו: "נייט".

גדעון סער: הראו את נתניהו, אמרו: "נייט".

גדעון סער: על ליברמן אמרו: "דא".

גדעון סער: אז – זכותנו לדעת אם זה נייט, אם זה דא, או אם זה נדנדה.

גדעון סער: מעניין.

גדעון סער: אבל רובכם כבר הלכתם הביתה בינתיים.

גדעון סער: אחר כך מעניין אותי מה תעשה סיעת גיל, כי סיעת גיל הצביעה פה-אחד בעד החוק בקריאה הטרומית: חבר הכנסת גלזר, השר בן-יזרי, חבר הכנסת גלנטי ויושב-ראש הסיעה שרוני.

גדעון סער: לא היה איזשהו חריג אפילו, אדוני יושב-ראש המפלגה, השר איתן.

גדעון סער: אם כל כך הרבה - - -

שלי יחימוביץ': רק חמור אינו משנה את דעתו.

מנחם בן-ששון: חוק שהוא לא חוקתי - - -

גדעון סער: לפעמים יש מקרה שאתה אומר: הוא שינה את דעתו וזאת מקריות.

גלעד ארדן: אולי עזמי בשארה שכנע אותם.

גדעון סער: לפעמים דברים חוזרים על עצמם, אבל שכל אחד כמעט – חוץ מסיעת העבודה, שאני חייב לומר שהיא היתה קונסיסטנטית בעמדתה – אם כל שאר סיעות הקואליציה שינו את דעתן מהקריאה הטרומית לקריאה הראשונה, מישהו עלול לחשוד, אדוני ראש הממשלה, שאין להן עמוד שדרה, וזה דבר שבכלל לא עולה על הדעת.

גדעון סער: לכן, אני רוצה לשבח את סיעת העבודה, שבדרך כלל מותקפת בקואליציה, ולקבוע שכנראה יש לה הרבה יותר השפעה מכפי שנהוג לייחס לה; עובדה שהצלחתם, כמיעוט, לשכנע את הרוב לתמוך בעמדתכם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת , אני שותף למחקר שלך על מה מביא חברי כנסת וסיעות לשנות את דעתם.

חיים אורון: רק בהבדל ממך, חבר הכנסת סער, במחקר שלי אתה אחד האובייקטים.

חיים אורון: חבר הכנסת סער וחברת הכנסת לימור לבנת, אתם חלק מהאובייקטים.

חיים אורון: קצת יותר צניעות, אולי, כשאתם מדברים על מי משנה את דעתו ואיך.

חיים אורון: אתם הוכחתם פה כושר סאלטה לא נורמלי בכנסות האחרונות, הפכתם את זה כמעט לאקסיומה: מה שרואים משם לא רואים מכאן, ובעיקר לא צריך להסביר למה.

חיים אורון: זה מה שעשיתם.

חיים אורון: אני שמח, אני מודה, בכל פעם שמישהו משנה את דעתו – סליחה על חוסר הצניעות – בכיוון שלדעתי הוא נכון.

חיים אורון: למשל, גם אנחנו הצבענו נגד החוק הזה בקריאה טרומית, כי חשבנו שהוא בלתי חוקתי; לא כי גילו את זה בוועדת החוקה, אלא על סמך ההיגיון שלנו.

חיים אורון: כי אתם יורדים לשורשן של זכויות חברי הכנסת, שיש עליהן חסינות מהותית.

חיים אורון: לשם אתם נכנסים, וזאת סכנת נפשות.

חיים אורון: כי מי שנכנס לשם פעם אחת מכאן ימצא את עצמו נכנס לשם בפעם אחרת משם, ואין לזה גבול.

חיים אורון: לכן – הוויכוח פה הוא לא על שינוי עמדה.

חיים אורון: הוויכוח המהותי הוא על הצעת חוק שלא היה צריך להגיש כאן, ולא היתה צריכה לעבור בקריאה טרומית.

חיים אורון: טוב עושה ועדת החוקה, טוב עושות הסיעות, שהתעשתו ואמרו: נוציא זאת מהליך החקיקה; ומבחינה זו, חבר הכנסת סער, זאת עוד דוגמה של מה שרואים מכאן לא רואים משם, אבל צריך לשקול זאת מההתחלה.

חיים אורון: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורון.

מגלי והבה: חבר הכנסת , ואחריו - חברת הכנסת לימור לבנת.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, את מרצ אני מבין.

צבי הנדל: אני לא מסכים אתם, אבל אני מבין אותם.

צבי הנדל: גם את הסיעות הערביות אני מבין.

צבי הנדל: מאחר שגדעון נתן קומפלימנט למפלגת העבודה, נדלג עליה.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, מדינה חפצת חיים לא יכולה לקבוע לעצמה כללים שמי שקם ומרים יד עליה – ולא אני קובע את זה, ולא אני אקבע את זה, זה בא בסוף להכרעה של בית-משפט שאתם כולכם סוגדים לו – ותחסרהו רק מעט מאלוהים – בסוף הם יכריעו, אבל שלא יהיה פתח מילוט, שאם הגיע לבית הזה מישהו שמרים יד על המדינה, על מהותה, על ביטחונה?

צבי הנדל: אין דרך?

צבי הנדל: דקה לפני הבחירות אפשר לעשות את זה ודקה אחריהן לא?

צבי הנדל: היטיב לעשות חבר הכנסת אורלב, מאחר שהוא מכיר את הגבורה העילאית של החברים שיושבים כאן, כשאמר: ניתן לזה עוד גושפנקה אחת, לכל אלה שסוגדים לבית-המשפט.

צבי הנדל: הם ייתנו את החותמת האחרונה.

צבי הנדל: גם מזה נבהלתם?

צבי הנדל: מה עוד צריך לקרות במדינה שלנו בשביל שנפקח את העיניים?

צבי הנדל: מה עוד צריך לקרות כדי שלא נגיד שזה גשם, ולא שיורקים עלינו?

צבי הנדל: זר לא יבין זאת; אף אחד בעולם.

צבי הנדל: מי שמסתובב בעולם ופוגש מדי פעם בפרלמנטים אחרים, שומע מדי פעם שאלות כאלה: מה קורה לכם, איבדתם את השפיות, מעט שפיות, "קומונסנס" מינימלי?

צבי הנדל: לא צריך להיות גאון כדי להבין את זה.

צבי הנדל: אבל זה כנראה מה שמגיע לנו, וכנראה גם לעם שלנו זה מגיע, אם אלה הם האנשים שהוא בוחר לכנסת.

תודה לחבר הכנסת הנדל.

חברת הכנסת לימור לבנת.

זהבה גלאון: קוראים לזה גזענות צרופה.

צבי הנדל: קוראים לזה יושר אינטלקטואלי.

זהבה גלאון: גזענות באצטלה של הגנה.

זהבה גלאון: שואלים איך אתם גזענים כאלה.

צבי הנדל: את גזענית.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, השתתפתי בדיון שהתקיים בוועדת החוקה, חוק ומשפט בהצעת החוק של חבר הכנסת אורלב, ואני לא זוכרת ששמעתי, אדוני היושב-ראש הוועדה, שנאמר שהחוק הזה הוא בלתי חוקתי.

לימור לבנת: לא שמעתי את זה מהיועצת המשפטית של הוועדה, לא שמעתי את זה ממשרד המשפטים, נשיאות הכנסת לא קבעה שהחוק הוא בלתי חוקתי; התפלאתי מאוד לשמוע את זה ממך כאן, מעל הדוכן, חבר הכנסת בן-ששון, משום שדבר כזה לא נאמר.

לימור לבנת: החוק הזה חשוב, ולא רק זה, הוא חוק הכרחי, שנדרש בכל מדינה חפצת חיים שנמצאת במצבה של מדינת ישראל.

לימור לבנת: כתוב בו שמי שישלול, חבר הכנסת שישלול את קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, יסית לגזענות או יתמוך במאבק מזוין של מדינת אויב או ארגון טרור נגד מדינת ישראל – ריבונו של עולם, מה עוד יכול או צריך לקרות כדי שהכנסת הזאת, כדי שהמדינה הזאת, תגן על עצמה מפני מי שתומכים במאבק מזוין נגדה?

לימור לבנת: אבל לא הכנסת לבדה יכולה להחליט; הסמכות נתונה בידי בית-המשפט העליון, ולא בידי הכנסת.

לימור לבנת: וממה נפשך?

לימור לבנת: הרי אילו היינו אומרים שחברי הכנסת, אנשים פוליטיים, הם שיכריעו, אפשר להבין את ההתנגדות, אבל בית-המשפט העליון הוא שיכריע.

לימור לבנת: כשחשבו שלא יהיה דיון ותהיה הצבעה מיידית ראיתי כאן איך מבהילים במהירות את ראש הממשלה, את השרים ואת חברי הכנסת; כולם אצו רצו פנימה כדי שהחוק לא יתקבל חלילה, כדי שהם לא יחמיצו חלילה את ההצבעה החשובה הזאת וכדי שהם יוכלו לסכל את החוק הזה ולהביא לידי כך שלא תימנע מחבר הכנסת שמסית נגד מדינת ישראל ותומך במאבק מזוין נגדה הזכות לכהן כחבר הכנסת בישראל.

לימור לבנת: אדוני ראש הממשלה, אני חייבת לומר לך: אנו רואים כיצד הממשלה הזאת אינה מונעת מיורי "קסאמים" נגד מדינת ישראל, נגד אזרחי ישראל, לירות טילי "קסאם"; היא אינה נותנת את ההנחיה לצה"ל, ולהיפך, היא נתנה הנחיה שלא לפגוע; גם כשמזהים יורי טילי "קסאם".

לימור לבנת: לא לפגוע בהם – זאת ההנחיה שיש כיום לצה"ל.

לימור לבנת: והנה, בדיוק באותה מידה היא אינה מאפשרת עכשיו להרחיק מהכנסת חברי כנסת שמסיתים נגדה, שתומכים במאבק מזוין נגדה, שתומכים בטרור נגד מדינת ישראל.

לימור לבנת: זאת הממשלה הזאת.

לימור לבנת: אוצו רוצו פנימה, תצביעו נגד, תפילו את הצעת החוק הזאת; כך נראית ממשלת ישראל.

לימור לבנת: זאת כלימה היום לקואליציה שכך תצביע.

לימור לבנת: אני אומרת לחברי הקואליציה מכל המפלגות שיצביעו נגד הצעת החוק הזאת היום: תתביישו.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת יצחק לוי, ואחריו - חבר הכנסת .

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לפנות אל חברי מנחם בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה: הרי הליך דומה מתקיים בוועדת הבחירות המרכזית, ואף אחד לא אמר שהוא לא חוקתי.

יצחק לוי: ולא רק שהוא מתקיים, אלא הוא מתקיים בנשיאות שופט בית-המשפט העליון, והפעם זאת היתה אפילו נשיאת בית-המשפט העליון.

יצחק לוי: אנו הגשנו ערעור נגד רשימתו של חבר הכנסת צרצור בוועדת הבחירות המרכזית.

יצחק לוי: לא נבחרי העם דנו בזה, אלא ממונים שמפלגות מינו.

יצחק לוי: מי היא ועדת הבחירות המרכזית?

יצחק לוי: אלה אנשים שמונו – עסקנים, אנשים אחרים שמונו.

יצחק לוי: ישבה השופטת דורית בייניש וניהלה דיון.

יצחק לוי: ההצעה נדחתה בסופו של דבר, וזה בסדר גמור.

יצחק לוי: מישהו אמר שזה לא חוקתי?

יצחק לוי: למה זה לא חוקתי?

יצחק לוי: וגם על הערעור הזה, לו היתה מתקבלת ההצעה נניח נגד חבר הכנסת צרצור, הוא היה יכול ללכת לבית-המשפט.

יצחק לוי: ואגב, נפסלו רשימות בהליך הזה.

יצחק לוי: אל תדאגו, חברי חברי הכנסת הערבים, אני חושב שאף פעם לא נפסלה מפלגה של ערבים, רק רשימות של יהודים נפסלו.

יצחק לוי: כלומר, אתם צריכים לא לדאוג.

אברהים צרצור: לשמוח.

יצחק לוי: לא אמרתי לשמוח, רק לא לדאוג.

יצחק לוי: כהנא נפסל בהליך הזה.

יצחק לוי: זה הליך לא חוקתי?

יצחק לוי: איך אפשר להגיד שזה הליך לא חוקתי?

יצחק לוי: זה הליך שקיים במדינת ישראל ואנו עושים בו שימוש כמעט בכל מערכת בחירות.

יצחק לוי: לכן אני דוחה מכול וכול את הדברים בדבר היות החוק לא חוקתי.

זהבה גלאון: זה לא דומה בכלל.

יצחק לוי: זה אותו הדבר, אלא מה?

יצחק לוי: ששם לא נבחרים מתחילים את ההליך, וההליך מסתיים בבית-המשפט, ופה מדובר בנבחרי העם, וגם ההליך הזה מסתיים בבית-המשפט.

יצחק לוי: למה זה לא אותו הליך?

יצחק לוי: זה אותו הדבר בדיוק.

יצחק לוי: לכן יש לדחות לגמרי את הטענה של אי-חוקתיות.

יצחק לוי: הנקודה השנייה – נאמר פה שדמוקרטיה צריכה להגן על עצמה, ואני רוצה לפנות בעיקר לישראל ביתנו; זה חלק מהמצע שלכם, מהדברים שדיברתם עליהם, שצריך להפסיק את ההסתה נגד המדינה.

יצחק לוי: אני מאוד מסוקרן לדעת איך תצביעו בהצבעה הזאת; האם תהיו נאמנים למצע שלכם?

יצחק לוי: האם תהיו נאמנים למה שאמרתם לבוחרים שלכם?

יצחק לוי: או שברגע שהצטרפתם לממשלת אולמרט סיימתם את הנאמנות הזאת?

יצחק לוי: מדובר בהליך שנבחן גם בוועדת הכנסת, גם בבית-משפט.

יצחק לוי: אם מדובר בפגיעה באושיות המדינה, חבר הכנסת עוזב את הכנסת.

יצחק לוי: אם אין פגיעה באושיות המדינה, הדבר יידחה או בוועדת הכנסת או בבית-המשפט.

יצחק לוי: בהחלט ראוי שיהיה חוק כזה ויהיה הליך כזה במדינת ישראל.

יצחק לוי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה רבה לחבר הכנסת לוי.

מגלי והבה: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, החוק שמונח על השולחן לפנינו הוא בעייתי ביותר.

דב חנין: זה חוק שמציע לשלול את זכויותיו של חבר הכנסת רק בשל עמדותיו – כחבר הכנסת.

דב חנין: זה חוק שללא ספק הוא, על פניו, בלתי חוקתי.

דב חנין: שימו לב להתפתחות ההיסטורית שהיתה לנו.

דב חנין: פעם היתה חסינות מוחלטת של חברי הכנסת.

דב חנין: חברי הכנסת, בהיותם חברי הכנסת, היו יכולים לעשות ולומר הכול.

דב חנין: לאט-לאט הצטמצמה חסינות זו, ומצטמצמת, והיום מציעים לנו לייצר מנגנון הפוך, שבו יהיה אפשר להעניש את חבר הכנסת בשל עמדותיו כחבר הכנסת מעל ומעבר למה שאפשר לעשות לכל אזרח אחר.

דב חנין: ודאי שמנגנון זה הוא אבסורדי ומשונה.

דב חנין: אני רוצה להרגיע את חבר הכנסת לוי ולומר לו: ממה נפשך?

דב חנין: אם חבר הכנסת עובר עבירה, אפשר להסיר את חסינותו ולהעמידו לדין, ואם יועמד לדין, אפשר גם לנקוט נגדו צעדים – כחבר הכנסת.

דב חנין: אין בעיה, אך את זה צריך לעשות בדרך המלך.

דב חנין: חבר הכנסת אינו נחות ופחות מכל אזרח אחר.

דב חנין: גם הוא, אם יעבור עבירה, יצטרך לעמוד לדין, ובית-משפט צריך לקבוע קודם כול שהוא אשם, לפני שיינקטו נגדו הליכים.

דב חנין: החוק הזה חמור במיוחד, מכיוון שהוא פוגע לא רק בנבחרים, אלא גם בבוחרים.

דב חנין: אנשים בחרו באנשים מסוימים לכהונה בכנסת, והחוק הזה מציע בדיעבד, אחרי הבחירות, לשלול מהם את בחירתם, בלי שיוכלו אפילו לתקן.

דב חנין: חבר הכנסת סער, אני שמח שנכנסת לאולם, כי שאלת כמה שאלות, ואני רוצה לומר לך, בלי שדיברתי אתך, מתוך היכרות אתך כמשפטן – אני אומר את זה במלוא ההערכה – אני מכיר את עמדותיך הפוליטיות, ואני יודע שאתה משפטן ויודע לחשוב בצורה משפטית, ואני משוכנע שגם לבך אינו שלם עם הצעת החוק זאת; בלי שדיברתי אתך.

דב חנין: גם אתה, כמשפטן, רואה שהצעת החוק הזאת היא בעייתית ברמה העקרונית.

דב חנין: אני רוצה, לכן, לברך את ועדת החוקה על העבודה שהיא עשתה, על הדיון הענייני, המקיף והרציני שהיא עשתה.

דב חנין: אני רוצה לברך – ולא יוצא לי הרבה לעשות זאת בכנסת הזאת, אז אני מנצל את ההזדמנות - גם את חברי סיעת קדימה וסיעת הגמלאים ששינו את עמדתם, שהצביעו בקריאה הקודמת בעד הצעת חוק בעייתית ובלתי חוקתית והיום, אני מקווה, הולכים להצביע נכון.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: יש עוד שלושה חברי כנסת שכל אחד מהם ידבר דקה.

מגלי והבה: חבר הכנסת - מוותר.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע - מוותר.

מגלי והבה: חבר הכנסת .

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה שמאז שנבחרתי לכנסת, ואחרי שהעברתי יותר מ-20 חוקים בשלוש קריאות, עוד כ-15 חוקים בקריאה ראשונה וכמספר הזה בקריאה טרומית, לא נתקלתי מעודי בתופעה שנתקלתי בה בוועדת החוקה.

זבולון אורלב: התקיים דיון, צריך לומר דיון רציני, נשמעו דעות, ולקראת הסיום, כשהיה ברור שיש הערות כאלה ואחרות, ניסיתי להציע תיקונים, נוסח אחר, להתחשב בדעה כזאת, להציע שלקריאה הראשונה נוריד עניין אחד, נביא עניין שני, אבל לתדהמתי יושב-ראש הוועדה לא הסכים, והסכים להעמיד להצבעה אך ורק את הנוסח של הקריאה הטרומית.

זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שלא נתקלתי בדבר כזה.

זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה כשר מבחינת התקנון, אבל מבחינתי זה ודאי מהלך מאוד-מאוד לא ראוי, למנוע מחבר הכנסת למצות את ההזדמנות הנכונה להציע מה יעמוד לקריאה ראשונה.

זבולון אורלב: חברי הכנסת אמרו שיש להם הערות כאלה ואחרות, אבל אם היה כך, או אם היה כך, הם היו מצביעים בעד.

מוחמד ברכה: תאר לך שיש כאלה שמבקשים לשלול את חברותו של חבר הכנסת.

מוחמד ברכה: אתה מתרעם על זה שלא נתנו לך להציע הצעה.

זבולון אורלב: אני אתן דוגמה.

זבולון אורלב: אני לא יודע כמה חברים יודעים שהסתה לגזענות היא גם עבירה פלילית.

זבולון אורלב: כלומר, במקרה הגרוע, כשהצעת החוק שלי לא תתקבל, אפשר להעמיד אדם לדין פלילי על הסתה לגזענות.

רן כהן: זה נכון גם היום.

זבולון אורלב: אמרתי, זה נכון גם היום.

זבולון אורלב: אבל שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי - - -

רוני בר-און: אין דבר כזה.

מה אין דבר כזה?

רוני בר-און: לשלול את קיומה של מדינת ישראל.

זבולון אורלב: אז יש לי חדשות בשבילך.

זבולון אורלב: השר בר-און, בשביל זה נועדה הצעת החוק שלי.

אביגדור יצחקי: מה זה שלילה?

אביגדור יצחקי: מה שהוא אמר?

זבולון אורלב: לא.

זבולון אורלב: כתוב בחוק בדיוק מה זה.

זבולון אורלב: אני לא מגדיר.

זבולון אורלב: סעיף 7א מגדיר מה עולה כדי שלילת – לא דיבור אקראי.

זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, חוק חסינות חברי הכנסת - - -

מגלי והבה: נא לסכם.

זבולון אורלב: אני מוכן לרדת.

זבולון אורלב: בין כה וכה אם ההצבעות אוטומטיות – יש פה עניין רציני - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת אורלב, יש לך את הזמן שלך, קיבלת אותו.

מגלי והבה: אני אתן לך עוד דקה.

תראה, לא מצאתי בתקנון כמה זמן יש ליושב-ראש הוועדה – שאני שומע שהוא פותח וסוגר – לא ראיתי כמה זמן יש לחבר הכנסת כדי להתגונן.

אני חושב שצריך את המינימום האפשרי כדי להתגונן.

אני אסיים בעוד דקה-שתיים.

מגלי והבה: לא; לא, אדוני.

זבולון אורלב: לא – אז תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לך.

מגלי והבה: חבר הכנסת בן-ששון – מוותר.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

רוני בר-און: תסביר על מה ההצבעה.

מגלי והבה: בעד – בעד ההצעה של חבר הכנסת בן-ששון, כלומר להוריד את הצעת החוק.

מגלי והבה: ההצבעה ברורה?

מגלי והבה: בעד – זה להסיר.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 38 נגד – 5 נמנעים – 1 הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להסיר מסדר-יומה את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה של חבר הכנסת) נתקבלה.

צבי הנדל: רוני בר-און, אתה הראשון שצריך להצביע נגד זה.

רוני בר-און: - - -

מגלי והבה: 38 בעד, חמישה מתנגדים ונמנע אחד.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט להסיר מסדר-יומה את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – פקיעת כהונה של חבר הכנסת) נתקבלה.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/265).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 58 – הוראת שעה), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר משולם נהרי להציג את הצעת החוק.

מגלי והבה: בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת הנכבדים, התיקון בהצעת החוק המונחת לפניכם נועד לעודד בעלי מפעלים להעתיק מפעלים שבבעלותם לאזורים בפריפריה שבהם הרמה הכלכלית-חברתית נמוכה או שיעור האבטלה השנתי גבוה, כדי לפתחם ולהגדיל את שיעור התעסוקה בהם.

משולם נהרי: לאור האמור מוצע להוסיף לחוק מיסוי מקרקעין את פרק 5, הקובע פטור ממס שבח בהעברת מפעל לאזור מוטב בסכום המפורט בפרק האמור ובהתקיים כל התנאים המפורטים בו.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר משולם נהרי.

מגלי והבה: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אלי אפללו.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, הצעה לתיקון חוק מיסוי מקרקעין – אני מלווה את החוק הזה יותר משלוש שנים, כדי שבסופו של דבר יהיה תיקון עוול משווע – כדי לעודד את התעשיינים לעבור לפריפריה.

אלי אפללו: היום אין לתעשיינים מוטיבציה להעביר את המפעלים שלהם ממרכז הארץ לפריפריה.

אלי אפללו: כשהם מוכרים את הקרקע היקרה במרכז הארץ יש להם "שותף" שקוראים לו "מס שבח".

אלי אפללו: הצעת החוק נותנת תמריץ אמיתי וחד-פעמי לבעלי מפעלים במרכז הארץ שמבקשים להעתיק את מפעליהם לגליל או לנגב.

אלי אפללו: לתעשיינים שינצלו את חלון ההזדמנויות החד-פעמי הזה לשנה תהיה אפשרות לקבל דחיית מס שבח לתשע שנים.

אלי אפללו: בשנה העשירית הם יקבלו את הפטור, כדי למנוע מהתעשיינים את האפשרות – בצורה זו או אחרת – להישאר רק תקופה מסוימת.

אלי אפללו: רבותי, כדי שתבינו את משמעות החוק: תעשיין במרכז הארץ שרוצה למכור את הקרקע משלם מינימום 35% מערך הקרקע, וכשהוא רוצה לעבור או להעתיק את המפעל לפריפריה, לגליל או לנגב, אין בכך כדאיות כלכלית בעבורו.

אלי אפללו: כל מה שנותנים היום לתעשיינים האלה – ונפגשתי עם תעשיינים שאמרו לי: אני רוצה לעבור לגליל או לנגב, אני רוצה לעזור למצב הסוציו-אקונומי וגם ליצור אפשרות לקדם את האזורים האלה; לא משנה אם זה במגזר היהודי או במגזר הערבי, כי בגליל או בנגב לא בודקים אם העובד הוא ערבי או יהודי.

אלי אפללו: אנחנו צריכים לצמצם את האבטלה, כאשר יש פער בין מרכז הארץ לבין הפריפריה, פער של למעלה מ-10%, ובכך לתרום באמת לצמצום הפער שקיים בין הפריפריה לבין מרכז הארץ.

אלי אפללו: החוק מסמיך את שר האוצר לקבוע כי חלק מהמועסקים החדשים במסגרת החוק יהיו מוגבלים ומגיל 50 פלוס.

אלי אפללו: אנחנו יודעים, רבותי, כשאדם שולח קורות חיים, המפעלים מקבלים את זה, הבחור כותב בקורות החיים שהוא בגיל 50 פלוס, התעשיינים והאנשים שרוצים להעסיק אותו הופכים את הדף, לצערי הרב.

אלי אפללו: אני חושב שהחוק הזה יעודד בצורה משמעותית תעשיין, יינתנו לו הטבות מיוחדות כדי לעבור לפריפריה, ומצד שני יהיו לו התחייבויות כדי לפתור את הבעיה של אנשים בגיל 50 פלוס, או אנשים עם מוגבלויות, או כל בעיה אחרת.

אלי אפללו: גם עולים חדשים יהיו במסגרת הזאת.

אלי אפללו: אני רוצה להודות באופן אישי לג'קי מצא, מנהל רשות המסים, עבדנו מאוד קשה; למנכ"ל משרד ראש הממשלה רענן דינור, כאשר הוא שימש כמנכ"ל משרד התמ"ת, וכמובן לשר האוצר, שעשה וראה והבין את המשמעות ואת הכדאיות בפתרון הבעיה של התעסוקה.

אלי אפללו: ברגע שנפתור את בעיית התעסוקה בפריפריה, אני חושב שהמצב הסוציו-אקונומי ייפתר באופן מיידי, ואני רוצה להודות לכולכם.

אלי אפללו: תודה רבה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אפללו.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת ואסל טאהא – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת משה גפני.

חיים אורון: איננו.

מגלי והבה: וחבר הכנסת אזולאי.

חיים אורון: איננו.

למה?

הוא ישנו.

מגלי והבה: מי שאיננו – לא ינאם.

חיים אורון: אזולאי לא רשום.

מגלי והבה: אזולאי, אדוני, רק הערתי לו.

מגלי והבה: הוא הבין למה הערתי לו.

מגלי והבה: הוא לא רשום.

חיים אורון: אברהם רביץ, מאיר פרוש ואני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (הוראת שעה) – אין ספק שזה מתבקש מאליו.

יעקב מרגי: השכל הישר אומר שאכן כשמעבירים מפעל לאזור עדיפות, ל"אזור מוטב" כפי שנקרא בהצעת החוק – צריך לעודד – לא נטיל עליו עלויות נוספות של מיסוי מקרקעין.

יעקב מרגי: אני חושב שזאת הצעת חוק ראויה.

יעקב מרגי: זו הזדמנות לקרוא לממשלה אכן למפות מחדש ולבחון מחדש אזורי עדיפויות באמת לפי צרכים אמיתיים.

יעקב מרגי: הדברים משתנים, ואני קורא בזו ההזדמנות גם להרחיב את זה וגם לתת אותו מעמד לאזורים רבים בנגב.

יעקב מרגי: אני חושב שהוא עתיר דרישה, הייתי אומר, וצורך - - -

ראובן ריבלין: לא צריך 50 מצביעים פה?

חיים אורון: הממשלה תומכת.

ראובן ריבלין: הממשלה תומכת?

אלי אפללו: כן, היא המגישה.

יעקב מרגי: לכן, אני חושב שהיוזמים יבורכו על היוזמה הברוכה והלוואי שנצטרך – חבר הכנסת אלי אפללו –לעלות ולעמוד פה אך ורק כדי לברך על יוזמות ברוכות כאלה שייטיבו וישפרו את רמת התעסוקה וניידות המפעלים עתירי כוח האדם ועתירי הידע למקומות שהם אזורי עדיפות ראשונה במדינה.

יעקב מרגי: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת מרגי.

מגלי והבה: חבר הכנסת - איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהם רביץ - איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו.

מגלי והבה: אני מזמין את מי שנמצא – חבר הכנסת חיים אורון; אחריו - חבר הכנסת .

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אלי אפללו, ואם הייתי יכול הייתי לוחץ את ידיו, אבל יש לי קושי קצת להשבית שמחות.

חיים אורון: חבר הכנסת אלי אפללו, החוק הזה יישאר בלי תוכן.

אלי אפללו: למה?

חיים אורון: אני אגיד בדיוק למה.

חיים אורון: כי אתה יודע שכאשר אדם ימכור את מפעלו במרכז הארץ וימכור את הקרקע במרכז הארץ, ויבוא למרכז ההשקעות לקבל הטבות בהשקעה באזור פריפריאלי, יגידו לו: אין כסף.

אלי אפללו: - - -

חיים אורון: אל תגיד לא, לא.

חיים אורון: יגידו לו: אין כסף.

חיים אורון: לחברי הכנסת שלא מצויים בעניין - -

אלי אפללו: אני מצוי - - -

חיים אורון: - - אני רוצה לדווח: אין כסף.

חיים אורון: יש 140 מיליון שקל.

חיים אורון: לפני חמש שנים היה מיליארד ורבע שקל בסעיף הזה.

אלי אפללו: מיליארד ו-200 מיליון.

חיים אורון: מיליארד ו-200 מיליון, סליחה, טעיתי ב-50 מיליון.

חיים אורון: יש 140 מיליון שקל, מתוכם 60 מיליון שקל מחויבים ל"אינטל" ולעוד מפעל.

חיים אורון: נשארים 80 מיליון שקל, עליהם יש בקשות ב-2 מיליארדי שקלים למפעלים שרוצים להשקיע 10 מיליארד שקלים.

חיים אורון: אם אמרתי פה פרט אחד לא מדויק - - -

אלי אפללו: אתה צודק.

חיים אורון: אני צודק.

חיים אורון: עכשיו, אני מכיר את הממשלה הזאת, ואין לי שום טענה אליך.

חיים אורון: לממשלה מאוד קל לתת פטורים ממס, כי זה לא בתקציב.

חיים אורון: אבל לממשלה מאוד קשה לתת מענקים.

חיים אורון: מה לעשות, אני עדיין לא מכיר – ויתקן אותי חבר הכנסת שי חרמש אם הוא מכיר, או אם אתה מכיר – מישהו שהלך להקים מפעל באזור פיתוח, על הטבת מס.

שי חרמש: אין חיה כזאת.

חיים אורון: הוא הלך להקים אותו אם המדינה השתתפה אתו במימון.

חיים אורון: זו המשמעות של המענק.

חיים אורון: עכשיו, מה עושים – ואין לי טענה לחבר הכנסת אפללו - - -

יעקב מרגי: אבל אם יהיה פראייר כזה, למה - - -

חיים אורון: אבל אין פראייר כזה.

חיים אורון: אין פראייר כזה, לכן אנחנו מצביעים על סעיף ריק – שאני אצביע בעדו, אבל אני רוצה - - -

מגלי והבה: חברי הכנסת.

שי חרמש: ג'ומס, אלי לא הבין.

אלי אפללו: לא, לא, אני מבין.

אלי אפללו: תאמין לי, אני מבין, אני מומחה בזה.

אלי אפללו: גם הטייס האוטומטי אני מכיר.

אלי אפללו: אבל יש מסלולים אחרים, ג'ומס.

חיים אורון: חבר הכנסת אלי אפללו, יש שני מסלולים - יש מסלול הטבות, ויש מסלול פטור ממס.

חיים אורון: פטור ממס - - -

אלי אפללו: מסלול התעסוקה, מה אתו?

חיים אורון: מסלול התעסוקה הוא לא בעידוד השקעות.

חיים אורון: מסלול התעסוקה - - -

אלי אפללו: הוא בעידוד השקעות.

חיים אורון: מסלול התעסוקה הוא בעידוד תעסוקה למפעל קיים.

אלי אפללו: הוא לא - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת אפללו.

חיים אורון: אלי, אני לא רוצה להתווכח, גמרנו.

חיים אורון: אני הרי תומך בהצעת החוק שלך, אבל אני חושב – אני לא אומר פה אמירה תיאורטית, אדוני השר יעקב אדרי, אני לא אומר אמירה תיאורטית – בעוד - - -

יעקב אדרי: בחוק עידוד השקעות הון, זה מה שאתה אומר - - -

חיים אורון: - - - או מחר – מחר, לא בעוד שנה – או בשבוע הבא במליאת הכנסת תופיע - - -

ראובן ריבלין: הסתייגות.

חיים אורון: - - - תופיע הסתייגות שלנו, שנציע להגדיל את חוק עידוד השקעות הון – במקום 160 או 140, לא בעוד מיליארד - -

ראובן ריבלין: 750.

חיים אורון: - - בעוד 500.

חיים אורון: 500 מיליון.

חיים אורון: יהיה לזה פה רוב - אז החוק, שכרגע הוא קופסה ריקה, יתמלא בתוכן.

חיים אורון: לא יהיה רוב – מה שאני מאוד חושש – אני אמשיך לברך אותך, אלי, ואלחץ לך את היד, ואגיד שכרגע זוהי אות מתה בספר החוקים.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אורון.

מגלי והבה: חבר הכנסת ברכה, אחרון הדוברים בהצעת החוק הזאת.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני כמובן מחייב שיהיו פטורים לעידוד תעסוקה - לעידוד הון אני לא יודע - ולתת פטורים למה שקרוי "אזור מוטב".

מוחמד ברכה: הבעיה שלי היא לא עם העיקרון הזה, אלא עם הסיפא של הדברים, איך מגדירים אזור מוטב או אזור עדיפות.

מוחמד ברכה: ולמרבה הצער, הנושא הזה הוא נושא שנגוע בסלקטיביות, אם לא נאמר גזענות, בכל מה שקשור לקביעת אזורי עדיפות ואזורים מוטבים.

מוחמד ברכה: דווקא המקומות שבהם הציבור נחשל יותר, המקומות שבהם יש אבטלה רחבה יותר – אני מתכוון ליישובים הערביים, כמובן – הם מחוץ לקביעה של אזורי עדיפות.

מוחמד ברכה: לכן, אני חושב שהצעת החוק הזאת חסרה, כל עוד אין טיפול יסודי ואמיתי ושוויוני בקביעת אזורי עדיפות ואזורים שאפשר לתת להם פטורים לעידוד השקעה ולעידוד תעסוקה וכו'.

מוחמד ברכה: היתה לי הצעת חוק, שעדיין נמצאת על שולחן הכנסת, בנושא שקילת המרכיב הסוציו-אקונומי בקביעת אזורי העדיפות.

מוחמד ברכה: אני לא אומר שזה צריך להיות השיקול היחיד, אני מודע לכך שהממשלות, שמונעות על-ידי אידיאולוגיות מסוימות, שהן לא האידיאולוגיה שלי, רוצות לקדם סדר-יום פוליטי-אידיאולוגי.

מוחמד ברכה: אבל אני חושב שהיעדרו של השיקול הסוציו-אקונומי מתהליך קביעת אזורי העדיפות הופך את אזורי העדיפות לאזורי חסות של הממשלה ולא לאזורי עדיפות במובן החברתי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ברכה.

ראובן ריבלין: אני יכול לדבר דקה, אם אתה מרשה לי?

מגלי והבה: בבקשה, אני לא יכול לסרב לך, היית יושב-ראש שלנו תקופה ארוכה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך על שאף-על-פי שלא נרשמתי מראש, אתה נותן לי את רשות הדיבור.

ראובן ריבלין: בהמשך לדברי חבר הכנסת חיים אורון, אני מוכרח לומר שיש כמה חוקים שלגביהם אולי כדאי שלא לקבל מראש את הסכמת הממשלה, אם הכנסת אכן רוצה לקבל אותם.

ראובן ריבלין: אני יודע שחבר הכנסת אפללו עמל על החוק שלו כבר שלוש שנים, והלוואי שתצמח ברכה ממעשה ידיו.

ראובן ריבלין: עם זאת, אם אנחנו משאירים את התקצוב בידי הממשלה – הרי חבר הכנסת אורון אמר את הדברים, שברורים לכל בר-בי-רב ולכל מי שהשתתף בדיוני ועדת הכספים ויודע מה התקציב הפנוי לאזורי פיתוח בעידוד השקעות הון.

ראובן ריבלין: אולי כדאי היה שלא לקבל את הסכמת הממשלה, להביא 50 חברי כנסת ולתקצב את החוק הזה ב-200 מיליון ש"ח בשנה.

אלי אפללו: אין לזה תקצוב, אדוני.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת אפללו, קודם כול, שלא תהיינה אי-הבנות, אני מצביע בעד החוק הזה.

ראובן ריבלין: אין לזה תקצוב, לכן אתה בכלל לא צריך 50 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: ובכלל, הממשלה מסכימה.

ראובן ריבלין: למה הממשלה מסכימה?

ראובן ריבלין: כי היא אומרת: למה לא?

ראובן ריבלין: מדוע שלא יהיה חוק?

ראובן ריבלין: נעשה חוק – החוק הזה, החוק האחר.

ראובן ריבלין: אני לא מתייחס לדברים המהותיים שבהם נגע חבר הכנסת ברכה, אלא אני מציע: אם חברי הכנסת אכן חושבים שהחוק שלך חשוב, והוא אכן חשוב, בוא נמצא 50 חברי כנסת שיתמכו בו בלי שהממשלה תיתן את הסכמתה, ורק נכתוב עוד סעיף: סעיף זה יתוקצב ב-200 מיליון ש"ח בכל שנת תקציב.

ראובן ריבלין: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת רובי ריבלין.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 58 – הוראת שעה), התשס"ז-2006, לוועדת הכספים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד – 16, ואני מוסיף את חבר הכנסת אזולאי, חבר הכנסת מרגי וחברת הכנסת יחימוביץ.

מגלי והבה: יחד זה 19.

מגלי והבה: נגד – אין.

מגלי והבה: נמנעים – 2.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 58 – הוראת שעה), התשס"ז-2006, נתקבלה בקריאה ראשונה ותעבור לדיון בוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/267).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: חברי הכנסת, הנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 11), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר במשרד האוצר, השר משולם נהרי, להציג ולנמק את הצעת החוק.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סעיף 25 לחוק עבודת הנוער, התשי"ג-1953, מאפשר לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה להתיר העסקת מי שמלאו לו 16 שנים אך טרם מלאו לו 18 שנים במקום עבודה שבו עובדים במשמרות גם אחרי השעה 23:00, וזאת כאשר קיים במדינה מצב חירום בתוקף הכרזה לפי סעיף 9(א) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948 – סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה דהיום.

משולם נהרי: מוצע להחליף את ההסדר הקיים ולקבוע במקומו כי התרת העבדת צעיר אחרי השעה 23:00 במקום שבו עובדים במשמרות תתאפשר במקרים של הכרזה על מצב מיוחד בעורף או קריאה לשירות מילואים, דהיינו כאשר שעת-חירום מתקיימת בפועל.

משולם נהרי: כן מוצע לקבוע כי היתר כאמור יכול שיינתן גם במקום שבו לא עובדים במשמרות, אם הדבר נחוץ בשל ההכרזה או הקריאה כאמור.

משולם נהרי: החוק המוצע בא בהמשך להחלטות הממשלה – החלטה מס' 2014 מיום 16 במאי 1997, החלטה מס' 3429 מיום 22 במרס 1998, החלטה מס' 1780 מיום 4 באפריל 2005 – שלפיהן יש לפעול להתאמת החקיקה הקיימת למצב שבו תבוטל ההכרזה על מצב החירום, הקיימת במדינה משנת 1948 ומתחדשת מדי שנה בשנה בהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

משולם נהרי: יצוין כי התיקון המוצע תואם את רוח אמנה 79 של ארגון העבודה הבין-לאומי, שמדינת ישראל אשררה אותה, אשר אינה מאפשרת העסקת צעיר לאחר השעה 23:00 אלא לשם הופעה אמנותית או הכשרה מקצועית או במקרה שמתקיים בפועל מצב חירום.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר משולם נהרי.

מגלי והבה: רשימת הדוברים ארוכה.

מגלי והבה: נדמה לי שכמעט כולם אינם, למעט אחד.

מגלי והבה: נקרא אותם לפרוטוקול: חבר הכנסת – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת ואסל טאהא – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת נמצא.

משולם נהרי: תתייחס גם לנושא הבא, זה כמעט אותו דבר.

דב חנין: באמת אתייחס לשני החוקים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מטרת שני התיקונים היא מטרה ראויה.

דב חנין: בסך הכול, אנחנו רוצים לנתק את החקיקה הישראלית ממצב החירום, וזו מטרה ראויה.

דב חנין: עם זאת, צריך להביא בחשבון ששני החוקים האלה בעצם יצרו מגבלה על היכולת לפגוע בזכויותיהם של נערים עובדים, באמצעות התניית הפגיעה הזאת בקיומו של מצב חירום.

דב חנין: אני אומר את הדברים כאן, כי חשוב מאוד שהתוצאה הסופית לא תהיה שמתוך מטרה ראויה אחת, לנתק אותנו ממצב החירום, בעצם ניתן אור ירוק לפגיעה בזכויותיהם של נערים עובדים.

דב חנין: אדוני השר, אני יודע שלא זו כוונתך ולא זו כוונתכם.

דב חנין: אני מקווה שהדבר הזה יובהר לקראת הקריאה השנייה והשלישית, ואכן לא יהיה ספק בתוצאה הסופית של החוק.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לומר כמה משפטים בנושא הנוער העובד והנערים העובדים בישראל בכלל.

דב חנין: בשבוע שעבר הוגש לנו דוח של האגודה לזכויות האזרח, שעסק, בין היתר, במצבם של עובדים בכלל ובמצבם של נערים עובדים בפרט.

דב חנין: יש הרבה מה לתקן בתחום הזה, אדוני השר.

דב חנין: הנערים עובדים ללא פיקוח, ללא הגנה.

דב חנין: זכויותיהם הבסיסיות נשללות ונפגעות.

דב חנין: אין שום הצדקה לפגיעות בנערים עובדים.

דב חנין: יש מקום להרבה יותר הגנה של המדינה על הנערים העובדים, על זכויותיהם ועל המינימום שמגיע להם.

דב חנין: אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לשלוח מעל במת הכנסת ברכה לצעירי הנוער הקומוניסטי, שמנהלים מערכה על - - -

מגלי והבה: יש עוד כאלה, אדוני?

דב חנין: ישנם כאלה, אדוני, בהחלט.

דב חנין: ישנם כאלה בתל-אביב ובנצרת ובירושלים, פה אצלנו, שמנהלים מערכה על שכר שווה לנוער.

דב חנין: אני חושב שזה נושא בעל חשיבות חברתית גדולה מאוד, כי חשוב מאוד שאלה שיוצאים לעולם העבודה כצעירים, יקבלו את מה שמגיע להם ולא פחות מכך.

דב חנין: חשוב שהגיל לא ישמש אמצעי להפלות לרעה, בין שאלה נערים צעירים ובין שאלה אנשים מבוגרים, גמלאים ומבוגרים אחרים.

דב חנין: לכן, אדוני השר, הנושא הזה של דאגה לנערים עובדים צריך להיות על סדר-יומה של הכנסת.

דב חנין: בעניין שני החוקים שעומדים בפנינו, אנחנו צריכים להבטיח שהתוצאה הסופית תהיה הגנה טובה יותר על הנערים העובדים ולא פגיעה בהם.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 11), התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: חמישה בעד, אין מתנגדים ונמנע אחד.

מגלי והבה: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת ריבלין ואת שני השרים, שר התקשורת והשר נהרי.

מגלי והבה: שבעה בעד.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק עבודת הנוער (תיקון מס' 11), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/267).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת חוק החניכות (תיקון מס' 3), התשס"ז-2006.

מגלי והבה: יציג השר משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת המתמידים, סעיף 2 לחוק החניכות, התשי"ג-1953, שעניינו איסור העבדת נער אלא כחניך, קובע בסעיף קטן (ב) את המצבים שבהם רשאי הממונה על החניכות, שמונה לפי סעיף 24 לחוק החניכות, להתיר העבדת נער במקצוע שלא כחניך.

משולם נהרי: כך פסקה (1) של סעיף קטן (ב) האמור מאפשרת התרת העבדת נער כאמור בתקופה שבה קיים במדינה מצב של חירום, בתוקף הכרזה לפי סעיף 9(א) לפקודת סדרי השלטון והמשפט, התש"ח-1948, סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה דהיום.

משולם נהרי: בהצעת חוק זו מוצע לנתק את הזיקה בין מצב חירום במדינה לבין התרת העבדת נער במקצוע שלא כחניך, ולבטל את פסקה (1) שבסעיף 2(ב) לחוק החניכות.

משולם נהרי: החוק המוצע בא בהמשך להחלטות ממשלה מס' 2014 מיום 16 במאי 1997, מס' 3429 מיום 22 במרס 1998 ומס' 1780 מיום 4 באפריל 2005, שפיהן יש לפעול להתאמת החקיקה הקיימת למצב שבו תבוטל ההכרזה על מצב חירום הקיימת במדינה משנת 1948 ומתחדשת מדי שנה בהתאם להוראות סעיף 38 לחוק-יסוד: הממשלה.

משולם נהרי: יצוין כי בפועל לא ניתנים כלל היתרים בהסתמך על הוראת סעיף 2(ב)(1) לחוק החניכות, ולכן קיומה של פסקה זו מתייתר ממילא.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: כיוון שהדוברים לא נמצאים כאן, אנחנו נעבור להצבעה.

מגלי והבה: חבר הכנסת חנין התייחס גם לחוק הזה בדברים שהוא נשא כאן.

מגלי והבה: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק החניכות (תיקון מס' 3), התשס"ז-2006, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: שלושה בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק החניכות (תיקון מס' 3), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/272).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: הנושא הבא, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 21) (פיצוי לדוגמה), התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר משולם נהרי.

מגלי והבה: היום הוא עושה עבודה כפולה, נוסף על מה שהוא עושה בדרך כלל.

משולם נהרי: מאחר שמדובר בפיצוי לצרכן, אני לא רוצה שהנושא הזה יידחה, כי חשוב מאוד שהצרכן יפוצה.

מגלי והבה: אני מודה לך, אדוני השר, על הרצון לדאוג לצרכנים.

מגלי והבה: אסור לנו לעכב חוקים.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק היא לעודד אכיפה פרטית, בידי צרכנים, של הוראות חוק להגנת הצרכן, התשמ"ה-1981, באמצעות הענקת זכות לצרכנים לתבוע בבית-המשפט פיצוי, לדוגמה פיצוי עונשין, מהעוסקים אשר הפירו את הוראות החוק המנויות בהצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: רשימת הדוברים היא ארוכה, אבל לצערי הם אינם כאן.

מגלי והבה: אני אאפשר לדב חנין, שהוא בין חברי הכנסת המתמידים.

מגלי והבה: לאחר מכן נעבור להצבעה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני חושב שזאת הצעת חוק מאוד ראויה וטובה.

דב חנין: אני חושב שהמנגנון הזה של אכיפה אזרחית, שבו האזרחים שנפגעים עצמם יכולים ליצור מנגנון של הענשה, הוא מנגנון טוב והוא יכול להיות פתרון בהרבה מאוד מצבים שבהם אנחנו נתקלים בצוואר בקבוק, משום שמערכת האכיפה של המדינה לא מסוגלת לטפל בכל הבעיות שקיימות.

דב חנין: אחת הדוגמאות הבולטות בתחום הזה היא הנושא הסביבתי.

דב חנין: אם נצליח בנושאי סביבה גם כן לתת לאזרחים את האפשרות לגשת לבית-משפט ולבצע אכיפה אזרחית, לגבות קנס אזרחי לטובת המתלונן, נוכל לפרוץ אותו צוואר בקבוק שמערכת האכיפה של המדינה, בגלל העומס הגדול שמוטל על הגורמים הרלוונטיים, לא מצליחה להתמודד אתו.

דב חנין: רציתי לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לברך אותך, אדוני השר, על העלאת החוק הזה, וגם כדי לקוות שזו תהיה תחילתה של יוזמה מטעמה של הממשלה לקדם את המסלול הזה של אכיפה אזרחית בכל אותם מישורים שבהם אכיפה אזרחית יכולה לעזור, והם מישורים רבים.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

מגלי והבה: היה שווה להעלות אותך, גם על הברכות לחוק וגם על הברכות לשר.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 21) (פיצוי לדוגמה), התשס"ז-2006, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

מגלי והבה: שמונה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע שהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 21) (פיצוי לדוגמה), התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מגלי והבה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/274).

מגלי והבה: ]

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס"ז-2006, קריאה ראשונה.

מגלי והבה: אני מזמין את השר משולם נהרי, שיציג וינמק את הצעת החוק.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שוב מדובר בחוק חשוב מאוד.

משולם נהרי: אין ספק שעל נושאים ביטחוניים, יותר מכל דבר אחר, צריך לפקח והאחריות כבדה.

משולם נהרי: מטרת הצעת חוק הפיקוח על היצוא הביטחוני, התשס"ז-2006, היא להסדיר את הפיקוח של המדינה על יצוא של ציוד ביטחוני, על העברת ידע ביטחוני ועל מתן שירות ביטחוני, וזאת מטעמים של ביטחון לאומי, יחסי החוץ של המדינה והתחייבויותיה הבין-לאומיות ולשם שמירה על אינטרסים חיוניים אחרים של המדינה.

משולם נהרי: תודה.

מגלי והבה: תודה לשר.

מגלי והבה: חבר הכנסת , בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם שאני מופתע מכך שהחוק הזה, שהוא באמת חוק מאוד מאוד חשוב, איננו מעורר דיון רציני מעל במת הכנסת.

דב חנין: היצוא הביטחוני של ישראל הוא תחום מאוד מרכזי גם מבחינה כלכלית, יש לו גם השלכות מדיניות מאוד משמעותיות.

דב חנין: החוק מקיף ורציני מאוד, והושקעה בו עבודה רבה מאוד.

דב חנין: קראתי אותו בעיון ואני חייב לומר שאני מופתע שחוק כזה לא מעורר דיון יותר רציני ומקיף במליאת הכנסת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, נושא היצוא הביטחוני הוסדר עד היום בסבך שלם של חקיקת משנה, כל מיני צווים, שחלקם היו אפילו סותרים זה את זה.

דב חנין: היתה אי-בהירות רבה מאוד בתחום הזה, ואכן הגיע הזמן שהנושא הזה יוסדר בחקיקה ראשית של הכנסת, בחוק מסודר שיקבע את הפרמטרים, את הקריטריונים וגם את מוסדות הפיקוח על הייצוא הביטחוני שנעשה ממדינת ישראל.

דב חנין: לגופו של עניין, יצוא ביטחוני הוא לא רק עניין כלכלי.

דב חנין: יש לו משמעות ערכית, יש לו משמעות מדינית ויש לו משמעות מוסרית.

דב חנין: לפעמים אנחנו נתקלים במצבים שבהם יצוא ביטחוני של ישראל מגיע לכל מיני מקומות, לכל מיני משטרים ולכל מיני דיקטטורים.

דב חנין: איננו רוצים ואיננו צריכים שנשק ישראלי או ידע ביטחוני ישראלי יגיעו לידיהם.

דב חנין: הנושא הזה ראוי לדיון ציבורי רציני ומעמיק ולכן טוב שהנושא יוסדר בחקיקה ראשית.

דב חנין: יש לי כמה הערות להצעת החוק שעומדת בפנינו, אבל אני מניח שאוכל להשמיע את ההערות האלה לקראת הקריאה השנייה והשלישית בצורת כמה הסתייגויות ותוספות.

דב חנין: בסך הכול, עצם הסדרת הנושא על-ידי חקיקה ראשית של הכנסת הוא בהחלט מהלך נכון.

דב חנין: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת .

מגלי והבה: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה - 7 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס"ז-2006, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מגלי והבה: שבעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מגלי והבה: אני קובע בזאת כי הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני, התשס"ז-2006, התקבלה בקריאה ראשונה והיא תועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

מגלי והבה: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

מגלי והבה: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ה' בטבת התשס"ז, 26 בדצמבר 2006, בשעה 16:00.

מגלי והבה: ישיבה זו נעולה.