ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השבעים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2007-01-02 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, י"ב בטבת, 2 בינואר 2007.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בנושא: חשד להטיית משחקי כדורגל – של חברי הכנסת אבשלום וילן, יורם מרציאנו, רונית תירוש, יצחק אהרונוביץ, יואל חסון ודני יתום.

אריה האן: [מס' מ/260; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 3739; נספחות.

אריה האן: ]

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו פותחים את סדר-היום עם הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), קריאה שנייה ושלישית.

דליה איציק: יושב-ראש ועדת הכספים, בבקשה.

ראובן ריבלין: אולי כדאי לומר כמה דברים על - - -

דליה איציק: אדוני, אתה מתאר לעצמך שחשבנו על זה, תודה לך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: היות שאתה ואני, רובי, היינו שם, אז, רובי, חבר הכנסת ריבלין, מה חשבת?

דליה איציק: שאנחנו נדלג על העניין הזה?

דליה איציק: מכינים את הכול, חבר הכנסת ריבלין, אני מודה לך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הסעיפים בהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, שהועברו לטיפולה של ועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אבקש לציין שאף שעמד בפני הוועדה זמן קצר לדיון בהצעת החוק, הוועדה קיימה דיונים רציניים, התעמקה בהצעות שהובאו בפניה ושמעה את כל הגורמים הנוגעים בדבר.

יעקב ליצמן: מקום שהוועדה סברה שמדובר בתיקון מורכב, פוצל הנושא מתוך הצעת החוק.

יעקב ליצמן: מתוך 21 נושאים שהועברו לוועדה, פוצלו חמישה.

יעקב ליצמן: להלן אפרט את הנוסח המונח בפניכם: סעיף המטרה: השנה החליטה ועדת הכספים לשנות את סעיף המטרה ולהשמיט ממנו את הביטוי "ביטול חקיקה".

יעקב ליצמן: בהצעת החוק שהביאה הממשלה נתבקשנו לבטל שלושה חוקים: חוק בית-חולים באשדוד, חוק ערי ואזורי פיתוח וחוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה).

יעקב ליצמן: חוק בית-חולים באשדוד פוצל מתוך הצעת החוק על-ידי ועדת הכנסת; חוק ערי ואזורי פיתוח, תחילתו נדחתה בשנה וההסדר הקבוע בעניינו פוצל על-ידי הוועדה; וחוק הרשויות המקומיות (העברת תשלומים מהמדינה), תחילתו נדחתה ליולי 2008.

יעקב ליצמן: תיקון זה בסעיף המטרה מבטא את מורת רוחנו מביטול חקיקה פרטית של הכנסת בחוק ההסדרים וקובע שאין זה ממטרתו.

יעקב ליצמן: בפרק הביטוח הלאומי - בפרק זה אישרה הוועדה את העברת היתרות הלא-מנוצלות בקרנות המוסד לביטוח לאומי לשנת 2007.

יעקב ליצמן: כן הוארכה הוראת השעה להפחית 4% מגמלאות הביטוח הלאומי והבטחת הכנסה, למעט מגמלת הסיעוד, לצורך מימון הלחימה בצפון.

יעקב ליצמן: בהצעת החוק נתבקשנו לקבוע, שאם קשיש יצא את ישראל לתקופה העולה על 44 ימים, תישלל זכאותו לגמלה.

יעקב ליצמן: הוועדה קבעה כי שלילת הגמלה תהיה רק אם הקשיש יצא לתקופה העולה על 72 ימים.

יעקב ליצמן: בפרק זה פיצלה הוועדה את ההצעה לקבוע דרישת תשלום בתביעה חוזרת לביטוח סיעודי, וכן את ההצעה לאפשר קבלת הבטחת הכנסה גם למי שבבעלותו רכב יחיד.

יעקב ליצמן: כמו כן, הוועדה החליטה שלא לאשר את ביטול הזכאות למענק בשל עבודה מועדפת בעבור עבודה בתעשייה או בתחנות דלק.

יעקב ליצמן: בפרק הבריאות - כאן הוחלט שאוצר המדינה ישפה את המוסד לביטוח לאומי על הוצאות האשפוז בסכום השווה ל-151.6 מיליון שקל, וכן שתקרות הצריכה של קופות-החולים לשנת 2007 יופחתו בסכום השווה ל-103.6 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: בפרק עובדים זרים - נקבעה הוראת הסמכה לשר התמ"ת לקבוע שלשכה העוסקת בעובדים זרים תהיה חייבת בערבות בנקאית ותהיה מחויבת בתשלום שכרו של עובד זר שהיא תיווכה בעניינו מחוץ לישראל אם לא עבד בשנה הראשונה שלאחר הגעתו לישראל.

יעקב ליצמן: בפרק גמלאות וקופות גמל - הוועדה פיצלה מתוך פרק זה את ההצעה שעובדי שירות הביטחון, שוטרים, סוהרים ואנשי שירות הקבע בצה"ל הזכאים גם לקצבת פרישה וגם למשכורת מאוצר המדינה או מקופה ציבורית יהיו זכאים למלוא קצבת הפרישה מגיל 60 בלבד.

יעקב ליצמן: הסעיפים שעניינם ניהול כספים המיועדים למימון תשלום קצבה של עובדים ונושאי משרה בקופת גמל לקצבה ובחשבון נפרד אושרו על-ידי הוועדה.

יעקב ליצמן: בפרק המסים - בפרק זה גילינו שיש כמה הטבות שהוועדה אישרה, וביניהן מתן אפשרות לקיזוז הפסד עסקי או הפסד ממשלח-יד כנגד משכורתו של הנישום לעניין הפסדים שייווצרו בשנת המס 2007 ואילך, העלאת תקרת סכום התרומות הפטור מ-2 מיליוני שקלים ל-4 מיליוני שקלים, והפיכתו של החוק המקנה פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים להוראת קבע.

יעקב ליצמן: כאן ביקשה הוועדה להעלות את סכום שכר הדירה הפטור ממס מ-3,830 שקל ל-4,200 שקל בחודש.

יעקב ליצמן: לעניין דירת מגורים קיבלה הוועדה הסתייגות שלי ושל חבר הכנסת גפני, והנוסח שלפניכם כולל הארכה של ההפחתה במדרגות מס רכישה לרוכש דירת מגורים יחידה בשנה נוספת.

יעקב ליצמן: לעניין היטל על עובדים זרים, הממשלה ביקשה ששיעור ההיטל יעלה מה-10% שנקבעו בהוראת שעה בשנת 2006 ל-18%.

יעקב ליצמן: הוועדה סירבה לקבל את הצעת הממשלה בעניין, וקבעה בתיאום עם האוצר ששיעור ההיטל יהיה 10% החל משנת 2007 ואילך.

יעקב ליצמן: בפרק זה קיבלה הוועדה גם את הסתייגותי שלפיה במתן הנחות מארנונה לא יראו בקצבת ילדים ובקצבת זיקנה הכנסה.

יעקב ליצמן: כן אושרה הסתייגות של חברי הכנסת סלומינסקי ואורון שלפיה מדרשה תורנית ציונית ליהדות וללימוד ארץ-ישראל פטורה מארנונה.

יעקב ליצמן: בפרק המסים (גבייה) - בפרק זה ביקשה הממשלה להחיל את פקודת המסים (גבייה) על גבייתן של אגרות שונות בחוק כלי הירייה, בחוק העמותות, בחוק החברות ועוד.

יעקב ליצמן: הוועדה החליטה לדחות את התחילה, כך שיתאפשר לציבור להסדיר את התשלום בדרך הרגילה עד יום 1 באפריל 2007.

יעקב ליצמן: בפרק המים - בעניין זה אישרה הוועדה הסדר חלופי לעניין היטלי ההפקה.

יעקב ליצמן: הסדר זה יאפשר לווסת ולכוון את ההפקה של המים ממקורות המים השונים באמצעות מנגנון כלכלי המבטא את ערכה המשתנה של ההפקה, בשים לב למטרות ההפקה השונות, למחסור האזורי והכלל-ארצי במים, למאפיינים המיוחדים של מקורות המים השונים ושל האזורים שבהם מופקים המים ולתמריצים השונים המלווים את סוגי ההפקה ממגוון מקורות המים.

יעקב ליצמן: בפרק שונות - בפרק זה נכללו עניינים שונים, וביניהם תיקון חוק הפחתת הגירעון כך שתקרת הגירעון החל בשנת 2009 תוגבל לשיעור שלא יעלה על 1%, ושיעור הגידול של ההוצאה התקציבית יעלה ל-1.7% משנת 2007 ואילך, כשבשנת 2010 הוא יהפוך לשיעור קבוע.

יעקב ליצמן: כן אושרה ההוראה להגדלת ההוצאה התקציבית למימון הוצאות הלחימה בצפון בשנת 2007 בשיעור של עד 1.6% ובשנת 2008 בשיעור של עד 1% ביחס לסכום ההוצאה הממשלתית בשנת 2007.

יעקב ליצמן: בפרק זה נכללה גם הצעת הממשלה לקבוע שהפטור מהסדר כובל לתובלה בין-לאומית ולשיווק תוצרת חקלאית לא יחול.

יעקב ליצמן: את נושא החקלאות החליטה הוועדה לפצל.

יעקב ליצמן: לעניין התובלה האווירית, לאחר דיונים ממושכים קבעה הוועדה שתחילתו של התיקון המבטל את הפטור תהיה בתום חודשיים מיום פרסומו ברשומות של פטור סוג שיקבע הממונה על ההגבלים העסקיים לגבי תובלה בין-לאומית באוויר, או ביום 1 ביולי 2008, לפי המוקדם.

יעקב ליצמן: כל עוד לא נקבע פטור סוג תידחה תחילתו של התיקון בשישה חודשים בכל פעם, כאשר שר האוצר רשאי להימנע מדחייה מטעמים מיוחדים לאחר שנתן למובילים הזדמנות להשמיע את טענותיהם.

יעקב ליצמן: ניתן לראות שוועדת הכספים פעלה ביעילות, הציעה תיקונים לא מבוטלים - - -

יורם מרציאנו: תדבר יותר לאט, לא מבינים כלום.

יעקב ליצמן: אדוני מוזמן לשבת חודש ימים בוועדת הכספים, אני בטוח שיבין.

יעקב ליצמן: זה מיועד לאלה שישבו והבינו.

יעקב ליצמן: גם אדוני, בטוח, אני מכיר אותך, אתה תשב ותבין מהר.

יעקב ליצמן: ניתן לראות שוועדת הכספים פעלה ביעילות, הציעה תיקונים לא מבוטלים לנוסח הצעת החוק שהביאה הממשלה והשיגה פשרות בנושאים שדנה בהם.

יעקב ליצמן: לפיכך אבקשכם לאשר את נוסח הסעיפים בהצעת חוק ההסדרים בקריאה השנייה והשלישית, כנוסח הוועדה.

יעקב ליצמן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: מהר, קצר, כמו שאתה יודע.

דליה איציק: אנחנו ממשיכים, חברי הכנסת.

דליה איציק: ראשון הדוברים הוא יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, מי שהיה לו רק אתמול יום הולדת, חבר הכנסת משה שרוני.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת משה כחלון.

דליה איציק: נא לדאוג לקרוא לו.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, השרים אינם היום.

דליה איציק: השר התורן, אדוני, נא להיות כאן.

משה שרוני: מכובדי השר, כנסת נכבדה - - -

חיים אורון: היה מקובל שכשמגישים תקציב בקריאה שנייה ושלישית, כבוד שר האוצר היה נוכח.

משה כחלון: כשהיתה ממשלה נורמלית, אתה מתכוון.

משה שרוני: אני מתכבד להציג בפניכם סעיפים מתוך הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, שנדונו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה שרוני: סעיפים 2(2)–2(5), 2(9) ו-3(ב) – דמי אבטלה לאוכלוסייה צעירה.

משה שרוני: הסעיפים האמורים קובעים הוראות חדשות לעניין זכאותם של צעירים לדמי אבטלה.

משה שרוני: במסגרת זו מוצע לקבוע, כי צעיר שטרם מלאו לו 25 שנים יהיה חייב לקבל לאחר 14 ימים מיום שהפך לדורש עבודה כל עבודה המוצעת לו, גם אם אינה מתאימה להכשרתו או לניסיונו התעסוקתי, כעבודה מתאימה.

משה שרוני: סירוב לעבודה כאמור יביא לשלילת הזכאות לדמי אבטלה.

משה שרוני: צעיר שטרם מלאו לו 28 שנים יהיה חייב לקבל עבודה כאמור לאחר 30 ימים מיום שהפך לדורש עבודה.

משה שרוני: כן מוצע לקבוע, כי התקופה המקסימלית שבמהלכה זכאים צעירים בני 25–28 לדמי אבטלה תקוצר מ-100 יום ל-67 יום.

משה שרוני: עוד מוצע להפחית את דמי האבטלה שלהם זכאים צעירים בני 25–28 ב-25%.

משה שרוני: ברצוני לציין, כי הצעת החוק המקורית שהונחה על שולחן הוועדה קבעה הוראות פוגעניות יותר, וביניהן הפחתה של דמי האבטלה בשליש וכן קיצור משמעותי יותר של תקופת הזכאות לדמי האבטלה.

משה שרוני: סעיף 2(6) – גמלת סיעוד.

משה שרוני: בהתאם למצב המשפטי החל כיום, מחולקים הזכאים לגמלת סיעוד לשתי קבוצות, בהתאם למידת תלותם בעזרת הזולת לביצוע פעולות יומיומיות.

משה שרוני: במסגרת חוק ההסדרים - -

דליה איציק: סליחה, אדוני.

דליה איציק: השר אדרי, אם אתה רוצה, אז אני מבינה, תחליף עם מישהו אחר ואני אשחרר אותך לטפל במה שאתה צריך לטפל.

דליה איציק: אתה יושב-ראש ועדת טקסים, תדאג שיחליפו אותך, זה בסדר גמור.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

משה שרוני: - - מוצע להוסיף רמת ביניים של זכאים לגמלת סיעוד כך שתיווצרנה שלוש רמות זכאות, בהתאם למידת התלות, והזכאים לגמלת סיעוד יקבלו סיוע ברמה הקרובה יותר לצורכיהם.

משה שרוני: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות השיגה שני הישגים חשובים בעת הדיונים להכנת הצעת החוק: ראשית, זכאים לגמלת סיעוד המשתייכים לקבוצת הביניים, כלומר תלויים במידה רבה מאוד בעזרת הזולת, יקבלו גמלת סיעוד בשיעור העומד על 150% של קצבת יחיד מלאה, במקום 145% כפי שנקבע בהצעת החוק המקורית.

משה שרוני: שנית, הוועדה החליטה לדחות את ההוראה בהצעת החוק המקורית שקבעה העלאה הדרגתית בשיעור גמלת הסיעוד הניתנת למבוטחים התלויים באופן מוחלט בעזרת הזולת או הזקוקים להשגחה מתמדת.

משה שרוני: בהתאם לכך מוצע לקבוע, כי מבוטחים אלה יוכלו לקבל גמלת סיעוד בשיעור של 168% כבר מ-1 בינואר 2007.

משה שרוני: סעיף 12(2) – מרפאות ביישוב קטן.

משה שרוני: עניינו של סעיף 12(2) בחוק ההסדרים הוא במתן שירות רפואי לחברי קופות-החולים המתגוררים ביישובים קטנים, שמספר תושביהם אינו עולה על 10,000 איש.

משה שרוני: מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד-1994, מוטלת כיום על משרד הבריאות חובה לקבוע מראש, באמצעות מכרז, את קופות-החולים שיפעילו מרפאות ביישובים קטנים, כך שקופת-החולים שתיבחר במכרז תיתן שירותים לחברי כל קופות-החולים, בהתאם לסל השירותים והתשלומים של הקופה שבה הם חברים.

משה שרוני: סעיף 12(2) לחוק ההסדרים מבטל את ההוראות המגבילות את מספר המרפאות שקופות-החולים רשאיות להפעיל ביישובים קטנים, וקובע כי קופת-חולים המפעילה מרפאה ביישוב קטן תחויב לספק שירות רפואי באופן שוויוני גם למבוטחי קופת-חולים אחרת, שאינה מפעילה מרפאה באותו יישוב.

משה שרוני: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שאליה הועבר הסעיף לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית, החליטה לקבוע כי השירות הרפואי שקופת-חולים תחויב לספק כאמור יכלול שייאות ראשוניים - רופא משפחה, רופא ילדים, רופא נשים, אחות, מעבדה ובית-מרקחת, וכי השירותים שיינתנו לחברי קופות-החולים האחרות יינתנו באופן שוויוני.

משה שרוני: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: עכשיו נזמין את יושב-ראש ועדת - - -

משה שרוני: רק רגע, יש עוד סעיף קטן.

משה שרוני: סעיפים 45 ו-46 – תגמולים לנפגעי פעולות איבה.

משה שרוני: חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה קובע זכאות לפיצויים לאדם שנפגע מפגיעת איבה, וכן לאדם שבן משפחתו נפטר כתוצאה מפגיעת איבה.

משה שרוני: החוק בלשונו היום קובע, כי כל פגיעה מפעולות איבה של כוחות צבאיים של מדינה עוינת לישראל או של ארגון עוין לישראל תוכר כפגיעת איבה, גם אם בפועל מטרתה של הפגיעה לא היתה פגיעה במדינת ישראל.

משה שרוני: לפיכך, מדינת ישראל צריכה לשלם פיצויים לאדם שנפגע מחוץ לישראל בפיגוע שמטרתו לא היתה לפגוע במדינת ישראל, וזאת בשל העובדה שהארגון שעומד מאחורי הפיגוע הוא ארגון עוין לישראל.

משה שרוני: מוצע לתקן את החוק ולקבוע, כי פעולות איבה שאירעו מחוץ לישראל יוכרו לפי החוק, בתנאי שמטרתן של פעולות האיבה היתה פגיעה בישראל.

משה שרוני: נוסף על כך, חוק התגמולים קובע, כי כל אזרח או תושב ישראל יוכר כנפגע לפי החוק, בין שנפגע בישראל ובין שנפגע מחוצה לה.

משה שרוני: מוצע לקבוע, כי אזרח ישראלי שאינו תושב ישראל, שנפגע בפיגוע שאירע מחוץ לישראל, לא יהיה זכאי לפיצוי לפי החוק, אלא אם כן טרם חלפה שנה מיום שחדל להיות תושב ישראל.

משה שרוני: עוד מוצע לקבוע בחוק הוראות מיוחדות לעניין אדם שנפגע מפעולת איבה שאירעה מחוץ לישראל או לאזור, שמטרתה העיקרית לא היתה פגיעה בישראל.

משה שרוני: בהתאם למוצע, אם הנפגע או בן משפחתו זכאים לתגמולים לפי חוק זה וגם לתשלומים לפי דין זר או ממדינת חוץ בעד אותה פגיעת איבה, לא ישולמו לנפגע מלוא התגמולים לפי חוק זה, אלא תגמולים בגובה ההפרש שבין התשלומים האמורים לבין התגמולים לפי חוק זה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, במסגרת חוק ההסדרים הועברו לטיפול ועדת הכלכלה שלושה חוקים: פרק ט', סעיפים 47-46, תקשורת; פרק י"ב, סעיף 60, משק הגז הטבעי; פרק י"ב, סעיף 65, חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים.

משה כחלון: אני אציג את הנושאים האלה כפי שאושרו בוועדת הכלכלה, ואני מתייחס למספרי סעיפים בנוסח המונח עתה על שולחן הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.

משה כחלון: בפרק ו' – תקשורת – קבועים שני הסדרים עיקריים: האחד עניינו הסמכת מעבדות חיצוניות.

משה כחלון: כיום, על-פי חוק התקשורת (בזק ושידורים), התשמ"ב-1982, כל סוג של ציוד קצה המתחבר לרשת תקשורת נדרש לקבל "אישור סוג" משר התקשורת, וזהו תנאי מקדים לשיווק מסחרי של הציוד בארץ.

משה כחלון: החוק קובע כי שר התקשורת רשאי להסמיך גוף לעריכת בדיקות ומדידות של ציוד קצה לצורך מתן אישור סוג, ובהתאם לכך הסמיך משרד התקשורת בשנים האחרונות כמה מעבדות חיצוניות לביצוע בדיקות של סוגי ציוד קצה מסוימים.

משה כחלון: מאחר שמשרד התקשורת עצמו הוא היחיד שמורשה על-פי חוק להנפיק את אישור הסוג עבור הציוד, המעבדות החיצוניות אינן תחליף מלא למעבדה של משרד התקשורת.

משה כחלון: מוצע לאפשר לשר התקשורת להסמיך מעבדות חיצוניות כדי שהן תוכלנה הן לבצע את בדיקות ציוד הקצה והן להעניק את אישורי הסוג.

משה כחלון: נוסף על כך, מוצע לאפשר לשר התקשורת, בהתאם לתנאים שיקבע, להמשיך ולהעניק בעצמו אישורי סוג – לסוגים מסוימים של ציוד קצה, או במקרה שמעבדה חיצונית הוסמכה לעניין בדיקות בלבד ולא לעניין הנפקת אישור הסוג.

משה כחלון: שר התקשורת יוסמך גם להעניק פטור מחובת קבלת אישור סוג לסוגים מסוימים של ציוד קצה.

משה כחלון: ההסדר השני עניינו הטלת עיצומים כספיים על בעלי רשיון.

משה כחלון: ההסדר הקיים כיום בחוק מסמיך את מנכ"ל משרד התקשורת להטיל עיצומים כספיים על מי שפועל מכוח היתר כללי בגין הפרת תנאי ההיתר, וכן להטיל עיצומים כספיים על בעל רשיון בגין הפרת תנאי רשיון, הוראות חוק התקשורת והפרת הוראות תקנות וצווים שניתנו לפי החוק, הכול כמפורט בחוק.

משה כחלון: סכומי העיצומים הכספיים מחושבים בהתאם לקנס הקבוע בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

משה כחלון: כדי להבטיח שהכלי של עיצומים כספיים יהיה כלי יעיל לצורך מניעת הפרות, כך שבפועל לא ישתלם לבצע הפרות, מוצע להסמיך את מנכ"ל משרד התקשורת להטיל עיצומים כספיים בסכומים גבוהים במידה ניכרת, שיחושבו לפי מחזורי הפעילות של התאגידים הפועלים בענף זה.

משה כחלון: כך, יתבסס חישוב העיצומים על מכפלה של מרכיב קבוע בתוספת שיעור מההכנסה השנתית של הגוף המפר.

משה כחלון: כמו כן מוצע לאפשר הטלת עיצומים כספיים על מי שפועל מכוח היתר כללי, לא רק אם הפר את תנאי ההיתר אלא גם אם הפר צו, תקנה, קביעה, כלל או הוראה שניתנו לפי החוק.

דליה איציק: האם גובה העיצומים נקבע, אדוני?

משה כחלון: גובה העיצומים נקבע, אבל זה לפי המחזור השנתי של החברות המפירות.

משה כחלון: יש מה שנקרא הפרה יעילה.

משה כחלון: לפעמים לחברת תקשורת כדאי להפר, משום שבהפרה היא מרוויחה 10 מיליוני שקלים, והקנס הוא 360,000 שקלים.

משה כחלון: היו מקרים כאלה, אלה לא דברים בעלמא.

משה כחלון: בעקבות הדיונים בוועדת הכלכלה הוספו להצעת החוק הוראות הקובעות עיצומים מופחתים במקרה של הפרות טכניות קלות יותר.

משה כחלון: יש פה גמישות או מדרג.

משה כחלון: ההצעה גם קובעת, כי בנסיבות מסוימות יהיה מנכ"ל משרד התקשורת רשאי להפחית את העיצומים הכספיים.

משה כחלון: במהלך דיוני הוועדה הוחלט שלא לכלול בנוסח הצעת החוק שיונח לקריאה השנייה והשלישית את סעיף 46(3) להצעת החוק, שבו מוצע להרחיב את סמכותו של שר התקשורת כך שאם נוכח השר כי הקמת תשתית לרדיו ספרתי מצריכה שימוש במתקן בזק של בעל רשיון, בהעדר חלופה סבירה אחרת, רשאי הוא להורות לבעל רשיון כללי שייעשה שימוש במתקנים שלו תמורת תשלום שייקבע.

משה כחלון: הוועדה סברה כי לנוכח הבעיות שהועלו במהלך הדיונים, יש צורך להמשיך ולדון בהצעה ולבחון את השלכותיה, מה שאנחנו קוראים פיצול.

משה כחלון: לסעיף הוגשו הסתייגויות מטעם סיעות מרצ וחד"ש.

משה כחלון: אבקש מחברי הכנסת להצביע נגד ההסתייגויות ולקבל את הפרק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

גדעון סער: האם אתה באמת מבקש את זה, ברצינות?

משה כחלון: כן.

גדעון סער: כי לא בטוח שאתה תוכל...

דליה איציק: כל מי שמכיר את ועדת הכלכלה יודע שמה שהוא עושה הוא עושה ברצינות.

גדעון סער: אני לא משוכנע שנוכל להיעתר לבקשה שלו.

משה כחלון: אדוני יושב-ראש הסיעה, אני מקווה שהאוזן שלך רגישה מספיק.

משה כחלון: אני אמרתי להתנגד להסתייגויות ולא אמרתי לקבל את החוק.

משה כחלון: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני רואה שאתה עירני, אז מה שאני הולך להקריא זה בעמוד 50 בוורוד.

גדעון סער: אני כבר לא יושב-ראש הקואליציה.

דליה איציק: הוא מתנהג כאילו הוא יושב-ראש הקואליציה.

אבשלום וילן: הוא יהיה.

משה כחלון: אדוני יושב-ראש הקואליציה בעבר ויושב-ראש סיעת הליכוד בהווה.

גדעון סער: בתפקיד הזה אני כבר לא אהיה.

משה כחלון: אני מקריא את עמוד 50 בוורוד, אם אתה רוצה לעקוב.

משה כחלון: סעיף 43 להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2007 - התייחסות לסעיף 43 להצעת חוק ההסדרים.

משה כחלון: סעיף 36(א) לחוק משק הגז הטבעי, התשס"ב-2002 - להלן: חוק משק הגז הטבעי – קובע, כי תעריפי הגז שגובה בעל רשיון וכל עדכון שלהם ייקבעו על-ידי בעל הרשיון, באישור המועצה לענייני משק הגז הטבעי – להלן: המועצה.

משה כחלון: לפי עמדת הממשלה, סמכות האישור של המועצה כללה גם את הסמכות לקבוע את תעריפי הגז.

משה כחלון: עם זאת, כדי למנוע ספקות, קובע הסעיף המוצע כי תעריפים שיגבה כל בעל רשיון לפי חוק משק הגז הטבעי וכל עדכון שלהם ייקבעו בידי המועצה, וכי תעריפים הנוגעים לפעילות שהרשיון לגביה ניתן במכרז ייקבעו על-ידי המועצה לפי תנאי המכרז.

משה כחלון: עוד מוצע באותו סעיף לקבוע במפורש, כי מערכת ההולכה שהתקנתה והפעלתה נמסרו לחברת "נתיבי גז" היא בבעלות המדינה, וכי המדינה, באישור שר האוצר ושר התשתיות הלאומיות, רשאית להעביר לאחר את הזכויות במערכת ההולכה כאמור.

משה כחלון: זה, גברתי, סעיף 43.

משה כחלון: אני מבקש, ברשותך, לעבור לסעיף 44 להצעת חוק הסדרים, עמוד 51 בחוברת הוורודה, סעיף 44 לחוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2007 חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו-1996, קובע, כי יש לפרסם צו כללי והיתר כללי שנקבעים על סמך החוק בשלושה עיתונים יומיים וכן ברשומות, והם נכנסים לתוקף רק לאחר פרסומם בראשון מביניהם.

משה כחלון: נוסף על כך, צו אישי או היתר אישי מפורסמים בעיתון יומי אחד וכן נשלחים למי שחלים עליו, ונכנסים לתוקף רק לאחר פרסומם בעיתון או לאחר שנמסרו לגוף שהם חלים עליו, המוקדם מביניהם.

משה כחלון: מוצע לבטל את החובה לפרסם בעיתונות צו כללי והיתר כללי.

משה כחלון: עם זאת, כאשר רוצים לתת לצו או להיתר תוקף במועד קודם למועד הפרסום ברשומות, ניתן לפרסמו בשני עיתונים יומיים, בעברית ובערבית, ואז התחילה תהיה במועד הפרסום המוקדם.

משה כחלון: אשר לצווים והיתרים אישיים, מוצע לקבוע כי אלה ייכנסו לתוקף עם מסירתם לגופים שהם חלים עליהם, ללא צורך בפרסום בעיתון.

משה כחלון: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, מאחר שהעבודה שלי קלה יחסית לזו של עמיתי שדיברו פה, ואני לא חייב להקריא את כל הדברים שאני מביא, כי את שני הסעיפים שאנחנו בוועדת החינוך קיבלנו פשוט פיצלנו, ולכן לא נשאר כלום בתוך חוק ההסדרים - - -

גדעון סער: - - -

רוחמה אברהם-בלילא: הוא השלים את העבודה שלכם.

גדעון סער: מבין ראשי הוועדות אשר - - - בסעיפים, זה לא כולל את - - -

רוחמה אברהם-בלילא: למה, גם ועדת הפנים.

מיכאל מלכיאור: אני קודם כול מודה ליושב-ראש האופוזיציה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה לציין כמה דברים בקצרה.

מיכאל מלכיאור: דבר ראשון, אני רוצה לציין את העבודה של יושבת-ראש ועדת הכנסת בנושא חוק ההסדרים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שהיא עשתה דבר שהרבה שנים היו צריכים לעשות ולא עשו; היא ביטאה את הרצון הקולקטיבי של חברי הכנסת מול דבר זר שנכנס לתרבות הפוליטית הישראלית, שלא היה צריך להיות בה מלכתחילה.

מיכאל מלכיאור: כולם יודעים באילו נסיבות זה התחיל.

מיכאל מלכיאור: זה התפתח והפך להיות דבר שאוכל כל חלקה טובה בחקיקה של הכנסת.

מיכאל מלכיאור: היא החליטה באומץ – וצריך הרבה אומץ לזה, לכן נשברו אחרים וטובים שהיו בתפקיד הזה – להתנגד לדבר הקל ביותר, שהוא להיכנע לממשלה שלא רוצה לעסוק בדברים בצורה אמיתית, ולנהל את המאבק הזה.

מיכאל מלכיאור: זה גם מה שהביא לפיצול החוק לוועדות ונתן לנו אפשרות לעבוד לגופו של עניין ולא רק לקבל את ההכרעה הזאת בצורה גורפת.

מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת רוחמה אברהם, כל הכבוד על שעמדת בזה בגבורה.

מיכאל מלכיאור: גם מבחינה עיונית יכולנו ללמוד את הנושאים האלה וגם מבחינה מעשית אחר כך הביצוע היה לפי המעשים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שלפעמים אנחנו לא הכי טובים בפרגון, ופה מגיע לך כל הכבוד.

מיכאל מלכיאור: לגופו של עניין, מה שהיה אצלנו בוועדה - שני סעיפים.

מיכאל מלכיאור: אם הממשלה רצתה להעביר את נושא התשלום עבור בגרויות, לא היתה לה שום בעיה לעשות את זה במשך שמונת החודשים שהיא קיימת.

מיכאל מלכיאור: אני במקרה חושב שזה לא ראוי ולא מתאים, אבל היה אפשר להעביר את זה בחקיקה של הממשלה בכנסת ישראל בדרך המקובלת.

מיכאל מלכיאור: אבל לא כך עושים – מגניבים את זה לעוד סעיף בחוק ההסדרים, ובאמת חשבנו בראייה קולקטיבית, אופוזיציה וקואליציה יחד, שזה דבר לא ראוי ולא מתאים.

מיכאל מלכיאור: לכן שני הסעיפים - גם הסעיף הזה וגם הסעיף שפוטר את הממשלה רטרואקטיבית באופן גורף מכל תביעה בעניין הזה - לא חשבנו שראוי לדון בהם בחקיקה חפוזה כסעיף בחוק ההסדרים, ולכן הבאנו לכנסת את עניין הפיצול וקיבלנו את אישור הכנסת לפיצול.

מיכאל מלכיאור: כך צריך לנהוג בכל הסעיפים של חוק ההסדרים, ובעזרת השם, בעבודה נמרצת של יושבת-ראש הכנסת, שגם היא תמכה בכל המגמה הזאת של חיזוק המערכת הפוליטית והכנסת, אם נעבוד נכון בשנה הקרובה יכול להיות שנוכל להגיד על חוק ההסדרים "זיכרונו לא לברכה" ולהתחיל לעבוד כמו פרלמנט נורמלי, שמחוקק חוקים בצורה ראויה.

דליה איציק: אני יכולה לומר לך, ששר האוצר הבטיח באופן נחרץ שחוק ההסדרים ייעלם מן העולם בשנה הבאה, ואני מיניתי את חברת הכנסת רוחמה אברהם - -

רן כהן: זה הרבה מאוד בזכותך ובזכות רוחמה אברהם.

דליה איציק: - - היא תשב עם פקידי האוצר, היא תביא לנו הצעה.

דליה איציק: כמי שהיתה שרה בממשלה אני מבינה שיש לממשלה רצונות.

דליה איציק: לפעמים יש דברים שהם באמת הכרחיים, אבל זה יהיה רק מה שהכרחי.

דליה איציק: חברת הכנסת רוחמה אברהם למדה את הנושא, היא תביא הצעה, ואנחנו נטפל בזה.

דליה איציק: גם על שר האוצר אנחנו מוכרחים לומר מלה טובה, הוא היה הרבה יותר פתוח, ומצאתי אותו הרבה יותר מבין את העניין.

דליה איציק: מה שמגיע, מגיע.

מיכאל מלכיאור: אכן, גם להודות לשר האוצר, שגם אמר את זה אצלנו בוועדה, וגם ליושבת-ראש, שנותנת את מלוא הגיבוי למהלך הזה.

מיכאל מלכיאור: אין שום דבר נחוץ עד כדי כך שהוא לא יכול לעבור בחקיקה רגילה בכנסת או להיכנס לתקציב.

מיכאל מלכיאור: אין שום דבר שמצדיק חוק הסדרים, ועובדה שכל הממשלות בעולם הדמוקרטי מצליחות לכהן ואפילו להצליח בלי להזדקק לזה, אבל היה צריך את כל המעשה וההובלה כדי שנגיע לנקודה הזאת, ואני מאוד מודה לכם.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו נעבור לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ, שייצג פה את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ראובן ריבלין, ואחריו - חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את סעיף 52 בהצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2007, המתקן את חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965.

יצחק אהרונוביץ': סעיף 33א לחוק התכנון והבנייה מסמיך את הממשלה להכריז, לפי המלצה של ועדה בין-משרדית, על מתחמי פינוי ובינוי.

יצחק אהרונוביץ': כיום כל שינוי בשטח המתחם טעון אישור מחדש של הממשלה.

יצחק אהרונוביץ': כדי לייעל הליך זה מוצע לקבוע, כי הממשלה תוכל להסמיך את שר הבינוי והשיכון להכריז על שינויים בשטח המתחם בהתאם להמלצותיה של הוועדה הבין-משרדית.

יצחק אהרונוביץ': כדי להגביר את הפיקוח הפרלמנטרי החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה, כי אם השר מחליט לצמצם את המתחם, יובא הדבר גם לאישורה.

יצחק אהרונוביץ': לסעיף זה הוגשו הסתייגויות.

יצחק אהרונוביץ': אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק אהרונוביץ': בהזדמנות זו אני רוצה להודות לעורך-הדין עידו בן-יצחק, היועץ המשפטי, על עבודתו המקצועית והמסורה.

יצחק אהרונוביץ': הדבר השלישי שאני רוצה להעביר, גברתי היושבת-ראש, זה פרק המים.

יצחק אהרונוביץ': לסעיף 40(2) ו-(3) בפרק ח': מים, להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2007.

יצחק אהרונוביץ': סעיפים 50, 51 ו-52(2)–(4) בפרק ח': מים, להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2006, בנוסח שהונח לקריאה ראשונה, עסקו בעיקר בתאגוד משק המים והביוב בהתאם לחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א-2001.

יצחק אהרונוביץ': בהתאם להחלטת הוועדה, שאושרה במליאה ביום 1 בינואר 2007, פוצלו רוב הסעיפים האמורים מהצעת חוק ההסדרים כדי לאפשר לבחון ביישוב דעת את כל המשמעויות וההשלכות שיש לתיקונים המוצעים על הרשויות המקומיות.

יצחק אהרונוביץ': בהזדמנות זאת אני חוזר ומודיע שבכוונת היושב-ראש – שנבצר ממנו להיות כאן היום, כי הוא נמצא בבית בחגו – לקיים בסעיפים שפוצלו דיונים אינטנסיביים עד להשלמת הכנתם לקריאה השנייה והשלישית.

יצחק אהרונוביץ': פסקאות (3) ו-(4) בסעיף 52 בהצעת חוק ההסדרים מתייחסות לתיקונים שנעשו בחוק תאגידי מים וביוב במסגרת חוק ההסדרים לשנת 2006.

יצחק אהרונוביץ': בתיקונים בשנת 2006, שעיקרם היה בחוק המים, הוקמה רשות ממשלתית למים ולביוב, שבין סמכויותיה גם הסמכויות שניתנו לרשות לשירותים ציבוריים – מים וביוב, לפי חוק תאגידי מים וביוב.

יצחק אהרונוביץ': סעיף 42 לחוק ההסדרים לשנת 2006, שעניינו הוראות תחילה ומעבר, קבע כי התיקונים ביחס לביטול הרשות הציבורית האמורה והעברת סמכויותיה לרשות החדשה ייכנסו לתוקף ב-30 ביוני 2008.

יצחק אהרונוביץ': בסעיף שוועדת הפנים והגנת הסביבה אישרה עכשיו, סעיף 40, בפסקאות (2) ו-(3) בנוסח המונח לפניכם, מוצע להקדים את ביטול הרשות הציבורית ולהעביר את סמכויותיה לרשות הממשלתית, כך שהוראות אלה ייכנסו לתוקף ב-1 בינואר 2007, ולערוך את השינויים המתחייבים מכך בסעיף האמור.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת העברת התפקידים כאמור לרשות הממשלתית החדשה הועברה אליה גם הסמכות לקבוע כללים לחישוב עלות ותעריפים, ובתיקון המונח לפניכם מוצע לקבוע, כי סמכות זו תחול גם לעניין קביעת הכללים לחישוב עלות ותעריפים לפי חוק תאגידי מים וביוב, והרשות הממשלתית תוכל לעשות שימוש בכל עבודות ההכנה שעשתה הרשות הציבורית.

יצחק אהרונוביץ': עם זאת, כדי להבטיח שקביעת הכללים כאמור לא תיעשה בטרם תשלים ועדת הפנים והגנת הסביבה את דיוניה במכלול התיקונים, קבענו בסעיף כי כללים כאמור לא ייקבעו לפני 1 באפריל 2007, ועד לאותו מועד אני משוכנע שנספיק להשלים ולקבל בקריאה שנייה ובקריאה שלישית את כל התיקונים לחוק תאגידי מים וביוב.

יצחק אהרונוביץ': בהזדמנות זאת אני מבקש להודות לעורכת-הדין אתי בנדלר על עבודתה המקצועית והמסורה ועל עצותיה הטובות.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: איפה השר?

דליה איציק: נא לקרוא לשר.

דליה איציק: נא לקרוא לשר.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, עלה בבקשה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הבוקר הגיעה אלינו בשורה עצובה – טדי קולק איננו.

דליה איציק: טדי, כפי שקראנו בפשטות לאיש הזה, האיש שירושלים חבה לו כל כך הרבה, עצם את עיניו לנצח, ולנו צר מאוד.

דליה איציק: לי באופן אישי צר מאוד.

דליה איציק: אני לא חושבת שאפשר להעריך את החלל הגדול שהוא הותיר אחריו, האיש שההיסטוריה הטילה עליו לממש את חזון העיר המאוחדת.

דליה איציק: נדמה שהוא עשה למען ירושלים יותר מכל אדם אחר עלי אדמות, אולי פרט לדוד ולשלמה.

דליה איציק: טדי לא רק בנה את ירושלים והפך אותה מעיר ספר חצויה לעיר אחת, חיה ונושמת.

דליה איציק: הגדולה שלו היא לא רק במה שהוא עשה, אלא במה שהוא מנע.

דליה איציק: כל מי שהכיר את טדי מקרוב – ויש בבית הזה הרבה מאוד אנשים שהכירו אותו – ידידי רובי ריבלין, שיושב לימיני, חבר הכנסת זאב, אתה היית חבר מועצת העיר, נכון?

דליה איציק: וגם סגן ראש העיר.

נסים זאב: עשר שנים.

דליה איציק: כל מי שהכיר את טדי מקרוב יודע שהוא היה טיפוס.

דליה איציק: הוא הפך את העיר הזאת להרבה יותר מאוחדת ומלוכדת, על כל גווניה, חלקיה ועצביה – עיר שהיא אולי מן הקשות שיש בעולם.

דליה איציק: הוא מנע מירושלים להפוך לזירת שנאה ואלימות בין יהודים וערבים.

דליה איציק: הוא מנע את זה בהתנהלותו, בהתנהגותו.

דליה איציק: כל ימיו הוא הלך בדרך של סובלנות ופיוס.

דליה איציק: מאוד הערכתי את האיש הזה, והערכתי אליו רק גדלה בשנים ששימשתי כסגניתו, כמחזיקת תיק החינוך בעירייה.

דליה איציק: הוא באמת היה האיש הנכון במקום הנכון.

דליה איציק: עוד רבות ידובר בו, גם בבית הזה, גם במליאה הזאת – בו ובמעשיו.

דליה איציק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: השר אדרי, שממונה על ועדת השרים לטקסים, העביר לי קודם פתק, שעל-פי בקשת ראש הממשלה תהיה הלוויה ממלכתית, כנראה ביום ה'.

דליה איציק: אנחנו עוד נעדכן, וודאי עוד נשוב לעניין.

דליה איציק: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני השר, ברשותך, גברתי יושבת-ראש הכנסת, אני רוצה לייחד מלים אחדות לאיש גדול שהלך הבוקר לעולמו.

ראובן ריבלין: כמה מוזרה היא ההיסטוריה; טדי קולק היה לראש העיר ירושלים על-פי מצוות חבריו ובפקודת תנועתו.

ראובן ריבלין: הוא לא רצה להיות ראש העיר ירושלים.

ראובן ריבלין: בשנת 1965, ואמי מורתי זיכרונה לברכה חברת המועצה, טדי מקבל את שרביט ניהול העיר, והוא נמצא בעיר שככל יכולתו הוא רוצה להפוך אותה למין מרכז תרבות, מרכז רוחני, מרכז עולמי – וקשה לו.

ראובן ריבלין: אתה רואה אותו מתקשה ומתלבט בעבודתו.

ראובן ריבלין: והנה, טדי, שמעולם לא היה איש חלום, מעולם לא היה איש חזון, כולו ביצוע – הוא האמין רק בביצוע; הוא האמין רק בצורך לעשות דברים, ולא לחלום עליהם.

ראובן ריבלין: הוא קודם עשה ואחר כך אמר: איזה דבר יפה.

ראובן ריבלין: ההיסטוריה זימנה לו את איחוד ירושלים ביום כ"ח באייר, והוא אז עומד נבוך ומתלבט; אין לו ספקות לגבי החלטת הממשלה, שהמניע שלה היה משה דיין, קודם כול להחזיר עטרה ליושנה, כדבר שהוא כורח שאין להתפשר עליו, וזה הכותל המערבי.

ראובן ריבלין: לטדי היו הרבה התלבטויות באותה עת, אם יש צורך לאחד את ירושלים, על פריסת ירושלים אל מעבר לאותו "קו ירוק", וטדי תמיד היה אומר שהוא משתמש במונח "'הקו הירוק' זיכרונו לא לברכה".

ראובן ריבלין: היו לו התלבטויות רבות, ועם זאת, את חלומם של אחרים הוא הגשים – חלום בן אלפיים שנה, חלומם של זקני זקני שבאו לירושלים מאה שנה לפני שהתנועה הציונית היתה לתנועה פוליטית, אותה תנועה ציונית מיסטית אשר בשנת תק"ע עלתה לארץ, וטדי אמר: איזה חולמים, איזה חולמים, למה הם לא עשו הכול ברגע שהם באו?

ראובן ריבלין: ירושלים כנראה היתה צריכה לא איש חזון אלא איש ביצוע.

ראובן ריבלין: כל הדברים שטדי התנגד להם, ובעיקר הרחבת ירושלים, לא היו יכולים להיעשות אלא תחת שרביטו של איש מופלא זה.

ראובן ריבלין: הייתי לידו שנים רבות, ונפשי נקשרה בנפשו, ויש האומרים גם שנפשו בנפשי.

ראובן ריבלין: יש סגן ראש העיר נסים זאב, סגנית ראש העיר דליה איציק, כל אחד מהם היה מופקד על דבר, אבל אני הכרתי אותו עוד שנים קודם לכן, שכן הוא אמר:

ראובן ריבלין: אתם צריכים לראות איך עובדים כאשר - - -

דליה איציק: אני יכולה להעיד שהוא אהב מאוד את רובי ריבלין, ייבדל לחיים ארוכים.

ראובן ריבלין: למשל, ברגע שקבוצה שלא היתה אהודה עליו מבחינה פוליטית הפכה את ירושלים לאיזה יהלום שבכתר, וילדים מהשכונות הפכו להיות שם דבר בארץ כולה, הוא אמר: אני בית"רי.

ראובן ריבלין: הוא לא האמין בכלל במונח הבית"רי, במושג הבית"רי ובחלום הבית"רי.

ראובן ריבלין: זכור לי היטב, גברתי יושבת-ראש הכנסת, את עדיין לא היית סגנית, ואנחנו דיברנו על הצורך בהרחבת ירושלים ובבניית פסגת-זאב, שכן היה לי יתרון, למרות היותי באופוזיציה, שהייתי מקורב לממשלה, וטדי ראה בכך דבר מאוד חשוב, לראות את המפגש בין צרכיה של ירושלים ובין יכולתה של הממשלה.

ראובן ריבלין: כאשר הוא התנגד לבניית נווה-יעקב וגילה, ובעיקר לבניית פסגת-זאב, המחברת בין הגבעה-הצרפתית ובין נווה-יעקב, הוא התנגד בכל תוקף ועשה כל מה שביכולתו לבטל את החלטת הממשלה.

ראובן ריבלין: עם זאת, מרגע שנפל הפור אמרו ראשי תנועתי: מה היינו עושים אם לא היה לנו ביצועיסט כמו טדי קולק.

ראובן ריבלין: טדי קולק שלא חלם, ואני מתאר לעצמי שאנחנו כאן, בכנסת, נייחד לו דברים, במליאה או באודיטוריום, ודאי גברתי תחליט על כך.

ראובן ריבלין: פרס טדי קולק כבר ניתן במעמד הכנסת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהאיש לא חלם, אלא רצה לבצע.

ראובן ריבלין: הוא השאיר כל כך הרבה אנדרטאות – ההחלטה להקים את מוזיאון ישראל, את היכל הספר, את תיאטרון ירושלים; האיש שלא חלם מעולם הפך לאגדה בחייו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרציאנו, יש ילדים שבאים היום לאיצטדיון טדי, ויודעים מה זה איצטדיון טדי, ולא יודעים מיהו טדי האיש.

ראובן ריבלין: טדי הפך בעיניהם לאגדה עוד בטרם הלך לעולמו.

ראובן ריבלין: שנותיו האחרונות לא היו קלות, וימיו האחרונים היו קצת קשים, אבל אומרים: חבל על דאבדין ולא משתכחין.

ראובן ריבלין: אני יודע שטדי לא יישכח לעולם בלבותיהם של אנשים, כי היום הלך אחד האנשים שלא חלמו – אבל ביצעו.

ראובן ריבלין: אומרים שהבונה הגדול ביותר שהיה לירושלים, ועדיין אנחנו מבקרים באתרים שהוא בנה, הוא הורדוס.

ראובן ריבלין: טדי קולק עלה עליו.

ראובן ריבלין: טדי קולק היה בונה ירושלים, והוא היה אומר: למה אתם מתפללים ואומרים: "בונה ברחמיו"?

ראובן ריבלין: הקדוש-ברוך-הוא לא צריך לרחם, הוא צריך לבצע.

ראובן ריבלין: היו לנו חילוקי דעות קשים, ואני בטוח שחילוקי הדעות עד היום כאלה.

ראובן ריבלין: יהי זכרו ברוך, ושמו ודאי ייקשר בשמה של ירושלים, ושמה של ירושלים, צריך לומר, ייקשר ודאי בשמו.

דליה איציק: אולי כאן נכון לומר, חבר הכנסת ריבלין, שאמו של חבר הכנסת אריה אלדד - -

ראובן ריבלין: ודאי, הגברת ושיץ.

דליה איציק: - - האשה היקרה והטובה הזאת, שהיתה חברת מועצת העיר, אני זוכרת שכשהיא היתה נכנסת הוא היה אומר: אתם צריכים ללמוד ממנה, איך היא נרתמת.

דליה איציק: אני חושבת כמה חניכים יש לו בבית הזה.

ראובן ריבלין: אריה אלדד, הגברת ושיץ היתה אומרת לי בסוד: הנקמה שלנו בטדי היא שאנחנו היחידים שעוזרים לו, ושנינו באופן מוחלט לא היינו בדעתו המדינית.

ראובן ריבלין: גברתי, מעניינים של עוצמה אנחנו חוזרים לשגרת יומנו.

ראובן ריבלין: מה צריך עוד לומר שעדיין לא נאמר על חוק ההסדרים?

ראובן ריבלין: אני חושב שהפעולה שנקטה יושבת-ראש ועדת הכנסת – גם יושבת-ראש הכנסת לא ויתרה בקלות לממשלה, ואני יודע, כיושב-ראש הכנסת לשעבר, כמה קשה לעמוד בלחצי הממשלה כאשר היא דורשת.

ראובן ריבלין: אני חפץ לומר שיום הדיונים בוועדת הכנסת, שבו הם ביקשו לשים מחסום מוחלט לחוק ההסדרים – התוצאה ומבחן התוצאה לא צלחו, אבל העוצמה והתהודה שניתנה לאותו יום דיונים ולתוצאותיו בלי כל ספק ישליכו על הימים הבאים, ואני תקווה שהממשלה למדה את הלקח ותבין שעליה לחזור בה מדרכה לעשות בחוק ההסדרים שימוש כחרב.

ראובן ריבלין: ההישג היחיד של הממשלה בחוק ההסדרים הזה הוא אולי עצם קיומו, והצורך שלנו לדון בו היום, להתלבט, ובסופו של דבר, כנראה, בכוח הקואליציה, להעבירו בהינף יד, אף שרבים מהחברים יודעים שגם בחוק הסדרים זה, הגם שהוא מצומצם בהרבה, ולא רבים מהסעיפים שהובאו לפני הכנסת נשארו, בכל זאת יש כמה גזירות שנגזרו ואנחנו לא יכולים להתעלם מהן, והן יובאו להצבעה בכנסת מחר, לאחר שנגמור את הדיונים גם על חוק ההסדרים, ועל כך יש להצטער.

ראובן ריבלין: היו כאן 55 חברי כנסת בקדנציה הקודמת, שהיו המנוף, הבסיס והיוזמים העיקריים של התוכנית הכלכלית, אותה תוכנית כלכלית שגזרה גזירות קשות על הציבור והפכה את הממשלה למטרה פוליטית ברורה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת מרציאנו, אני לא יודע אם אתה יודע, אבל מאותם 55 חברי סיעות הליכוד ושינוי נשארו בכנסת 12 חברי כנסת.

ראובן ריבלין: 12 חברי כנסת נשארו מ-55 חברי הכנסת שהיו הבסיס לאותה תוכנית כלכלית.

ראובן ריבלין: באותה עת, למרות הסתייגויות רבות שהיו גם לחברים בתוך - - -

רן כהן: כל שאר ה-43 לא נבחרו לכנסת?

ראובן ריבלין: אני לא אומר זאת.

ראובן ריבלין: יש אנשים שיודעים להיבחר בכמה מפלגות.

ראובן ריבלין: אני מדבר על הליכוד ועל שינוי – מ-55 חברי כנסת נשארו 12.

ראובן ריבלין: אלה הן עובדות.

ראובן ריבלין: תורה לא למדתי, אבל חשבון אני יודע.

ראובן ריבלין: יש חברי כנסת שנבחרים – אני רק בליכוד להיבחר ידעתי, גם כשיכולתי לקבל מקום של כבוד בתנועה אחרת לא הסכמתי.

ראובן ריבלין: אני עם דוד לוי לא הלכתי לתנועתו, משום שאמרתי שבליכוד נולדתי ושם אשאר.

ראובן ריבלין: לא שאני רואה בזה אות כבוד, עשיתי זאת מתוך אמונה שהחברות בכנסת היא שליחות, אבל אני בהחלט רואה בימים אלה חברי כנסת מעולים ופעילים.

ראובן ריבלין: באותה עת היתה הצדקה לכך שהממשלה לפחות תאמר לציבור: דם, יזע ודמעות – גזירות, משום שאם לא נעשה כן אנחנו עלולים למצוא את עצמנו בפני שוקת שבורה, שבה כלכלת ישראל תקרוס כולה.

ראובן ריבלין: ובזכות אותה מדיניות כלכלית המקרו הצליח, ובמיקרו צדקו כל מי שאמרו לנו כמטיפים בשער – אם זה חבר הכנסת חיים אורון, אם זה חבר הכנסת רן כהן, אם אלה קודמיו של חבר הכנסת סוייד, אם אלה חברים מש"ס, שהיום נמצאים בממשלה, אם האנשים שהיו במפלגות העלייה, ודאי שהגמלאים זעקו זעקה מרה וצודקת, והתוצאה הפוליטית מוכיחה את עצמה.

ראובן ריבלין: למה אני אומר זאת?

ראובן ריבלין: אני אומר זאת כדי שתדעו, שהתוכנית שאנחנו מאשרים היום – ואינני מדבר כרגע על חוק התקציב – לא תביא למרפא ולסיום הייסורים של שליש מהעם הזה.

ראובן ריבלין: באותה עת, כאשר אמרנו שאנחנו מצווים ואין ברירה בידינו אלא לגזור גזירות כלכליות – אני התנגדתי להן, יודע זאת ביבי נתניהו, ידע זאת אריק שרון, התנגדתי להן; עם זאת, זו היתה מדיניות שלפחות היתה מוצדקת מבחינת המקרו.

ראובן ריבלין: כשאתה מטפל במקרו, אל תשכח את המיקרו; והמיקרו היו אלה שהביאו את הליכוד לשלטון, אלה שהעדיפו את הליכוד כמפלגה שהם מזוהים עם מדיניותה על אנשים וחברי כנסת מעולים שדאגו יום ולילה לכל מחסורם ולא הצליחו.

ראובן ריבלין: חברי הכנסת, חוק הדיור הציבורי וצמצום פרויקט שיקום השכונות נמצאים היום בחוק ההסדרים, ולא יעזור לכם כלום.

ראובן ריבלין: אם היינו 55 חברי כנסת ונותרנו 12, גורו לכם; גורו לכם ותבינו, הדברים אינם מהסוג שהציבור שוכח.

ראובן ריבלין: הציבור זוכר היטב, ואי-אפשר לספר לו סיפורים על כך שמה שרואים מכאן לא רואים משם, וכל דיבור על הצלחה כלכלית של 5% יכול להיאמר על אלה שדאגו למקרו, כי גם בצמיחה של 5% – כך הסביר לי חיים אורון, שאני לומד לידו את כל התורות של הכלכלה הפרלמנטרית – ההצלחה הזאת לא עזרה כהוא זה, אלא להיפך, רק הגדילה את הפער, כי כאשר יש צמיחה, אלה שהיו למעלה צומחים ומתרחקים עוד יותר מאלה שלמטה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לכם, שעדיין יש קיצוץ בעבודות מועדפות לחיילים משוחררים, עדכון הקצבאות עדיין מוקפא, אף שהיום ההקפאה היתה מתבטלת, אבל היה אפשר לעשות משהו, חבר הכנסת מרציאנו; היו אומרים: הואיל ואין צורך בעדכון, אנחנו יכולים להוסיף את ה-4% האלה.

ראובן ריבלין: אל תשכחו שאנחנו בצל התוספת ההכרחית, עקב – איך אומר ראש הממשלה – האירועים שחווינו השנה בשל מלחמת לבנון השנייה, שאנחנו מחויבים להוסיף היום לתקציב הביטחון.

ראובן ריבלין: אל תשכחו, חברים, כאשר אתם מצביעים על חוק ההסדרים, שעוד יצטרכו לעשות קיצוץ רוחבי בתקציב הניתן היום למשרדים השונים.

ראובן ריבלין: איפה יהיה הקיצוץ הרוחבי לפי דעתכם?

ראובן ריבלין: הקיצוץ הרוחבי יהיה בחינוך, ברשויות המקומיות, וכתוצאה מכך בשירותים שיינתנו לאזרח.

ראובן ריבלין: הקיצוץ הרוחבי יהיה בתחבורה וברווחה, אף-על-פי שאומרים שהוא לא יהיה.

ראובן ריבלין: יאמרו: אנחנו לא יכולים לתת יותר לרווחה, אבל לפחות לא נקצץ.

ראובן ריבלין: מה לא תקצצו?

ראובן ריבלין: לפי רשימת אורון שנמצאת על לוח חדר ועדת הכספים, יש צורך על-פי דברי השרים ועדויות בלפחות 10 מיליארד שקלים על מנת שיוכלו אזרחי ישראל להחזיק את גופם ונשמתם יחד.

ראובן ריבלין: גם הקפאת פיתוח התשתיות, ובעיקר תשתיות הרכבת אשר מקצרות את הטווחים בין הפריפריה לבין המרכז – אלה נמצאות היום בסכנה שבשנה הבאה נמצא את עצמנו בנסיגה.

ראובן ריבלין: העלאת המס על עובדים זרים - ואני לא מדבר על דחיית הפעימה השנייה, כי אני לא רוצה לזרות מלח על הפצעים.

ראובן ריבלין: אני רוצה לומר לכם, שהליכוד תמך בממשלה במידה רבה כאשר היה צורך, בניגוד לעמדתם של חברים רבים בקואליציה, והדוגמה החשובה ביותר היא כמובן תקרת ההוצאה של הממשלה.

ראובן ריבלין: אנחנו חשבנו שאי-אפשר להעלות את תקרת ההוצאה ל-2.4%.

ראובן ריבלין: תמכנו בעמדת הממשלה על תקרת הוצאה של 1.7% מטעם אחד פשוט: הליכוד בטוח, שמעו זאת ממני, שהוא יחזור לשלטון הרבה לפני שאחרים חושבים שהוא יחזור, וכאשר הוא יחזור לשלטון הוא לא רוצה למצוא עוד פעם כלכלה שנמצאת בפני מים אדירים ושוקת שבורה, שתאלץ אותנו לחזור ל-1%.

ראובן ריבלין: נדמה לי שגם ב-1.7%, ובהחלט אני מקבל את המלצתו והערתו של חבר הכנסת אורון, שבוודאי יפליא לדבר כאן בשם תנועתו וכחבר ועדת הכספים שהוביל את האופוזיציה בכל הנושאים הקשורים בתקציב הזה, ייתכן מאוד שעם הצמיחה יהיה צורך להתאים את תקציב המדינה על מנת לאפשר ולשפר את הדברים אשר כתוצאה מהחקיקה שאנחנו עומדים בפניה - היא יכולה להביא לידי מצב שבו נמשיך ונפגע.

ראובן ריבלין: אני רוצה לסיים ולומר, שלמרות אי-ביטולו של חוק ההסדרים ועל אף הרפורמות השונות שאושרו במסגרתו, פחת באופן משמעותי ביותר האפקט הפוגעני והמזיק של החוק, חוק שיורד לאחריות ממלכתית, ואני חושב שאנחנו, האופוזיציה, וחלקים בקואליציה, הבאנו לידי מצב שבו הבינה הממשלה, הבין יושב-ראש הקואליציה בשום שכל ודעת; אני מוכרח לומר שמרגע שחבר הכנסת מרציאנו נכנס לתמונה, גם הוא הטיל את השפעתו.

ראובן ריבלין: אני רוצה לשבח חברים בוועדת הכספים, כמו חבר הכנסת גלזר וחברי הכנסת של ישראל ביתנו, סטס מיסז'ניקוב וסופה לנדבר, שבאמת היו וליוו את החקיקה יחד עם ניסן סלומינסקי ויחד עם חברים מהקואליציה.

ראובן ריבלין: אני מקווה שזו היתה הפעם האחרונה שבה חוק ההסדרים - שאינו משמש באמת כמגן לתקציב אלא כחרב וכאמצעי לשלטון על מנת להשיג הישגים, בידיעה שמהלך חקיקה רגיל לא יצלח והם לא יוכלו להעביר לעולם.

ראובן ריבלין: דוגמה קלאסית קיבלנו ביום חמישי, כאשר האוצר ביקש דחייה בהחלטת ועדת הפנים של הכנסת לפצל, כפי שהביאה חבר הכנסת אהרונוביץ בפנינו כממלא-מקום יושב-ראש ועדת הפנים, והאוצר, ברוב חוצפתו, ביקש מאתנו לדחות את ההצבעה על מנת לסמא את עינינו ולשים מכשול לפנינו, כדי לראות איך הוא מעביר ברגע האחרון חוק שכנראה לא יוכל להעבירו במהלך חקיקה רגיל.

ראובן ריבלין: אין חוק ההסדרים בא לאפשר לממשלה לא רק למלא את חובתה אלא גם לממש את זכותה למשול, כי החובה של הממשלה למשול היא כמו זכותה של הממשלה למשול, אבל לא זו הדרך.

ראובן ריבלין: ושוב, אני רוצה לברך את יושבת-ראש ועדת הכנסת על עמדתה האמיצה, שבוודאי תביא לה צרות פוליטיות לא קטנות - -

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

ראובן ריבלין: - - אבל כאדם שבקיא ויודע שצרות פוליטיות הן לא סוף העולם וגם כשנמצאים פה זה לא סוף העולם, אני חושב שהתפקיד שלנו כשליחים מחייב אותנו.

ראובן ריבלין: אל תשכחו שמי שהיה אחראי לתקציבים שהביאו מרפא במקרו למדינת ישראל - מתוך 55 חברי כנסת נותרו רק 12.

ראובן ריבלין: כאשר תזכרו זאת תלכו למלאכת אישור התקציב בשום שכל ודעת.

ראובן ריבלין: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים, התשס"ז-2007, שהחזירה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות; וכן הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 4), התשס"ז-2007, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות הצעה לסדר-היום של חברת הכנסת קולט אביטל בנושא: מכירת ספרות אנטישמית בחנות הפרלמנט באוקראינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

יצחק זיו: [מס' כ/105; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 2218; נספחות.

יצחק זיו: ]

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל נודלמן, יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, להציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

חיים אורון: דנים עכשיו בחוק הזה?

יצחק זיו: כן, בקריאה שנייה ושלישית.

יצחק זיו: אין הסתייגויות.

מיכאל נודלמן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם, בשם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת, את הצעת חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים, התשס"ז-2007, לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל נודלמן: הצעת חוק זו, של חבר הכנסת יורי שטרן, החלה את דרכה עוד בכנסת השש-עשרה, ומאז הוחל עליה דין רציפות.

מיכאל נודלמן: מטרת הצעת החוק היא להעניק סיוע והטבות שונות לניצולי השואה שמצבם הכלכלי רעוע.

מיכאל נודלמן: מדובר באוכלוסייה קשת-יום במיוחד: אנשים מבוגרים אשר עברו את הגיהינום של מחנות ריכוז וגטאות וכיום, כאזרחי ישראל, הם נאלצים להיעזר בהבטחת הכנסה וגמלת זיקנה.

מיכאל נודלמן: הצעת חוק זאת נועדה להעניק להם שלוש הטבות: האחת, סיוע בדיור ציבורי – הן סיוע בתשלום שכר דירה בדיור הציבורי והן עדיפות לדיור בשכירות ציבורית; השנייה, פטור מתשלומי אגרה בעד החזקת מקלט טלוויזיה; והשלישית, מענק הטבות שנתי בסכום השווה ל-15% מהשכר הממוצע במשק.

מיכאל נודלמן: מדובר בניצולי השואה ששייכים למעגל הראשון של ניצולי השואה.

מיכאל נודלמן: הצעת החוק הזאת אומנם אינה מקיפה כפי שהיינו רוצים ואינה מעניקה הטבות רבות כפי שקיווינו בתחילה, אולם הצלחנו להגיע להסכם עם משרדי הממשלה השונים, ובראשם משרד האוצר, ויש בה כדי לסייע במעט לניצולי השואה הנזקקים.

מיכאל נודלמן: הצעת החוק הזאת מביאה לידי ביטוי את החוב המוסרי וההיסטורי שמדינת ישראל חייבת לאזרחיה שהם ניצולי השואה, ואני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בה.

מיכאל נודלמן: להצעת החוק אין הסתייגויות.

מיכאל נודלמן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת נודלמן.

יצחק זיו: מאחר שלהצעת החוק אין הסתייגויות, נעבור להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 12-1 – 20 נגד – אין נמנעים - אין סעיפים 12-1 נתקבלו.

יצחק זיו: אני קובע שהצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יצחק זיו: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק זיו: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 20 נגד – אין נמנעים – אין חוק הטבות לניצולי שואה נזקקים, התשס"ז-2007, נתקבל.

יצחק זיו: בעד - 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק זיו: אני קובע שהחוק נתקבל.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשם חבר הכנסת יורי שטרן וסיעת ישראל ביתנו אני רוצה לברך את ציבור ניצולי השואה עם קבלת החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: כמו שאמר יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה חבר הכנסת נודלמן, הצדק ההיסטורי נעשה היום במליאת הכנסת כשהצעת החוק עברה בקריאה שנייה ושלישית.

סופה לנדבר: חבר הכנסת יורי שטרן לא נמצא כאן בשל מחלה, אבל הציבור זכה בחקיקה הזאת בגלל מאבק עיקש; חבר הכנסת יורי שטרן נלחם עבור החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהיו לו שותפים בקריאות הקודמות חבר הכנסת מיכאל נודלמן וחבר הכנסת לשעבר צ'יטה כהן.

סופה לנדבר: אני מודה להם.

סופה לנדבר: ליושב-ראש ועדת העלייה והקליטה ולחבר הכנסת לשעבר צ'יטה תודה על שיזמו את החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: תודה לחברי הכנסת בוועדת העלייה והקליטה שנלחמו עבור החקיקה הזאת, וכמובן למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה, לארגוני ניצולי הנאצים במדינת ישראל ולאוצר על אישור החקיקה הזאת.

סופה לנדבר: נלחמו על החוק הזה במשך שנים רבות, והיום, אחרי מלחמה ממושכת של חבר כנסת מסיעת ישראל ביתנו וכל הסיעה שנלחמה למצוא בתקציב את המימון לחקיקה, יחד עם האוצר, סוף-סוף החוק הזה הגיע למשכן הכנסת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד תודה, ולאחל החלמה ורפואה שלמה לחבר הכנסת יורי שטרן.

סופה לנדבר: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מצטרף לברכות על זה שסוף כל סוף זכינו להעביר חוק כזה חשוב בכנסת.

יצחק זיו: ברכות - - -

חיים אורון: יש לפחות ארבעה-חמישה חוקים שנמצאים על שולחן הכנסת.

חיים אורון: החגיגה מוקדמת מדי.

יצחק זיו: אני מאחל לחבר הכנסת יורי שטרן החלמה ובריאות.

יצחק זיו: והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007), התשס"ז-2007

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יואל חסון מסיעת קדימה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להתייחס לטדי קולק, זיכרונו לברכה.

יואל חסון: אני לא הכרתי אותו באופן אישי כמו חלק מחברי הכנסת, אבל אני זוכר את עצמי כתלמיד מגיע לביקור בירושלים, ובמסגרת הביקור התמזל מזלנו והכרנו את טדי קולק.

יואל חסון: הוא קיבל אותנו לכמה דקות, ואני זוכר שבשבילי, כילד בן 15, לראות אדם כזה, שאז לא היה כל כך מבוגר אבל נראה בעיני כמו בן מאה אולי בגלל מה שהוא שידר - בשבילי הוא שידר מנהיגות אמיתית של ירושלים.

יואל חסון: משהו הכי ירושלמי, הכי מתאים לאופי של ירושלים, העיר הכל כך עתיקה ומיוחדת.

יואל חסון: ומאז, כל פעם שאני נוסע ברחובות ירושלים ואני מסתכל ברחובות ירושלים, תמיד אני חושב על טדי קולק.

יואל חסון: יהי זכרו ברוך.

יואל חסון: אני בטוח שמדינת ישראל תמצא את הדרך להנציח את זכרו לדורי דורות.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אני יודע שראוי וצריך לדבר על חוק ההסדרים, והוא אחת מהסמכויות המרכזיות שמגיעות אל שולחנה של הכנסת, בפעולות שהכנסת צריכה לקבל או לא לקבל.

יואל חסון: באמת יש כאן ויכוח אם בדרך הזאת צריך להעביר חוקים במדינת ישראל.

יואל חסון: לפני כן הייתי רוצה לדבר על מקרה שקרה אתמול בוועדת החינוך, וזה נושא שראוי לדבר עליו ברמה המהותית והעקרונית של כוחה וסמכותה של הכנסת.

יואל חסון: אתמול התקיים דיון בוועדת החינוך על החלטת שרת החינוך לסמן בספרי הלימוד את קווי 67'.

יואל חסון: זה היה דיון שני, אלא שהוא היה בנוכחות השרה.

יואל חסון: הדיון היה מעמיק והשתתפו בו חברי כנסת רבים.

יואל חסון: השרה הגיעה לדיון עמוסה באטלסים ובחוברות ובמפות והתחילה להסביר ברצינות גמורה לוועדת החינוך את מהות החלטתה ולמה היא החליטה לסמן את "הקו הירוק" בספרי הלימוד.

יואל חסון: היא הסבירה את כוונתה, ולא ניכנס לזה כרגע.

יואל חסון: חברי ועדת החינוך דנו, שמעו, שאלו שאלות, דיברו ואמרו את עמדתם, ובסופה של הישיבה התקבלה החלטה.

יואל חסון: ועדת החינוך קיבלה החלטה שקוראת לשרת החינוך לבטל את החלטתה ולא לסמן בספרי הלימוד, כפי שהיא מבקשת, את קווי 67'.

רונית תירוש: מעבר למה שמסומן.

יואל חסון: נכון, חשוב לומר שבספרים היום הקו מסומן במקומות הרלוונטיים, אלא שהשרה ביקשה לסמן במפה המדינית, ויש לזה משמעות מאוד עמוקה ומאוד חשובה; בואו נגיד את האמת: משמעות פוליטית מרכזית עבור השרה שהחליטה לסמן את עצמה כשמאלנית של השכונה על חשבון ועל גב תלמידי מדינת ישראל, אבל זה נושא שדנו בו מספיק.

יואל חסון: אבל הדבר המהותי והחמור כאן הוא, שעוד לא הסתיימה הישיבה – וזה דבר שצריך להטריד כל אחד ואחד מחברי הכנסת כאן – עוד לא הסתיימה הישיבה ושרת החינוך הודיעה, ואחר כך גם בתקשורת, שהיא "לא שמה" על ההחלטה והיא לא מקבלת את החלטת ועדת החינוך.

חיים אורון: בוועדת הכספים התקבלו פה-אחד החלטות בדבר הוספות תקציביות של 6 מיליארדים ו-200 מיליון ש"ח, והקואליציה כולה, יחד אתך, העבירה על זה פס.

יואל חסון: התנגדה.

יואל חסון: העבירה התנגדות לעניין.

חיים אורון: סלח לי, בהחלטות פה-אחד בוועדת הכספים נוספו 6 מיליארדי ש"ח.

יואל חסון: אבל בסופו של דבר הקואליציה הפילה את זה בוועדת הכספים, נכון?

חיים אורון: - - -

יואל חסון: הפילה את זה בסוף?

יואל חסון: ועדת הכספים לא קיבלה את זה?

יואל חסון: זאת השורה התחתונה.

יואל חסון: במקרה שלנו השורה התחתונה - - -

חיים אורון: אתה צודק.

חיים אורון: גם עם "הקו הירוק" יהיה ככה.

חיים אורון: אתם תדברו נגד ואריק שרון החזיר אותנו ל"קו הירוק".

חיים אורון: אתם תדברו נגד "הקו הירוק" ויהיה בדיוק - - -

יואל חסון: אגב, במכתבו של ראש הממשלה אהוד אולמרט בוועדה הוצג דווקא שהוא שולל את החזרה לקווי 67', אבל לא ניכנס לוויכוח המהותי.

חיים אורון: לקדימה אין מה לדבר על התקציב.

יואל חסון: חבר הכנסת אורון, בעוד שנייה אדבר על התקציב, אבל אני מדבר כאן על העניין העקרוני, ששרה בממשלת ישראל, שעל הדוכן הזה נשבעה למלא את החלטות הכנסת, מזלזלת בהחלטות הכנסת, מזלזלת בהחלטות ועדות הכנסת, וזאת נורה אדומה שצריכה להידלק אצל כולנו.

יורם מרציאנו: זה הדיון?

יואל חסון: לא, לא, אני מסיים עכשיו.

יואל חסון: אני לא מתכוון לעבור בעניין הזה לסדר-היום, וראוי, חבר הכנסת מרציאנו, שנגן על הבית שאנחנו יושבים בו ועל הוועדה.

יורם מרציאנו: - - -

חיים אורון: - - -

יורם מרציאנו: תעלה את זה על סדר-היום בצורה מסודרת.

יורם מרציאנו: מה עכשיו?

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תגן עלי עם הפטיש, אם אפשר.

יואל חסון: חבר הכנסת מרציאנו, דווקא אתה, שפעיל מאוד בוועדות הכנסת ומעריך את זמנך - היית רוצה שזמנך יהיה בטל ולא יתייחסו אליו, ותקיים דיונים וההחלטות שלך לא ייושמו?

יואל חסון: אבל בוא נמשיך קדימה.

יצחק זיו: נאפשר להמשיך.

יואל חסון: אנחנו מדברים על חוק ההסדרים והתקציב, וראוי לומר – ואנחנו יודעים את התסריט הקבוע: יעלו כאן חברי הכנסת, ידברו נגד חוק ההסדרים - - -

ראובן ריבלין: כמה שעות השתתפת בדיון בוועדת הכספים?

יואל חסון: אני לא חבר ועדת הכספים.

יואל חסון: השתתפתי בוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: לא היה בתולדות הכנסת שחבר כנסת בכיר מוועדת הכספים לא ידבר בשם הסיעה כולה.

ראובן ריבלין: שר האוצר מדבר ואחר כך אחד החברים הבכירים ביותר.

ראובן ריבלין: אני יודע שאתה חבר בכיר, ואני מאחל לך הצלחה לדורות רבים, ויחד עם זה ראוי שעל חוק ההסדרים ידבר מישהו – לא שאתה לא יודע, אני בטוח שלמדת ואתה בקיא, אבל אתה צריך להבין, ישבו אצלכם חברים כמו שי חרמש, וראוי שהם ידברו על הדברים שהם מבקשים להגן עליהם.

ראובן ריבלין: אבל אני מבין שיש בעיה, כי הם היו בעמדה - - -

יואל חסון: חבר הכנסת רובי ריבלין, אני שמח שאתה בקיא - - -

ראובן ריבלין: אני לא בקיא.

יואל חסון: - - - אתה בקיא בעניינים הפנימיים של קדימה, ואתה מתעניין במי בעד, מי נגד, מי יכול לדבר, מי לא יכול לדבר.

יואל חסון: התבקשתי לדבר – אני מדבר.

רונית תירוש: השתתפת בוועדות שונות.

יואל חסון: בדיוק.

יואל חסון: ישבתי בוועדת הכלכלה והייתי שותף לכמה מהנושאים של חוק ההסדרים.

יואל חסון: נכון, בוועדת הכספים לא ישבתי.

יואל חסון: אני רוצה לדבר דווקא קרוב יותר, חבר הכנסת רובי ריבלין, למה שאמרת.

יואל חסון: אני דווקא שמחתי מאוד על התהליך שהכנסת נכנסת אליו, לצמצם את חוק ההסדרים.

יואל חסון: להזכירך, זה תהליך שהנהיגה יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת קדימה, שלא היה לה קל להוביל את המהלך הזה בתוך קדימה, אבל בסופו של דבר גם בתוך הסיעה הכיוון הזה הובן – הובן שלקראת התקציב הבא הדברים האלה יצומצמו.

יואל חסון: אגב, אמרנו את זה בתקציב 2006, ואכן צומצם.

יואל חסון: בוא נגיד שהוא לא כמו שהוגש ב-2006.

ראובן ריבלין: כפי שהוגש ב-2007 יהיה קשה מאוד.

יואל חסון: אגב, מי שמובילה את צמצום חוק ההסדרים היא, כמו שאמרתי, ולזכותה ייאמר, חברת הכנסת רוחמה אברהם מקדימה, ואני מקווה מאוד שאנחנו נמשיך בתהליך הזה, כי כמוך אני מסכים שאם יש חוקים שידוע שלא יעברו בדרכים הרגילות, לא יעבירו אותם דרך חוק ההסדרים.

יואל חסון: אבל לפעמים יש בחוק ההסדרים דברים טובים, שמזרזים תהליכים שהיו עלולים לקחת פה חודשים ואולי אפילו שנים.

יואל חסון: מכל מקום, אנחנו הולכים בכיוון הצמצום, וזה מה שחשוב.

יואל חסון: לדוגמה, שמחתי שוועדת הכספים, שכמו שאמרתי, לא ישבתי בה, הובילה את ביטול הכוונה לבטל את העבודה המועדפת לחיילים משוחררים.

יואל חסון: אני חושב שזה היה תהליך נכון.

יצחק זיו: זה חשוב מאוד.

יואל חסון: יפה שזה התקדם.

יואל חסון: זה מראה שהכנסת היתה עירנית לחוק ההסדרים.

יואל חסון: אולי היא לא הצליחה לבטל כל דבר שרצתה, אבל היא היתה עירנית.

יואל חסון: אבל צריך לשים לב – ועל זה אנחנו מדברים בסופו של דבר, כי חוק ההסדרים הוא חלק מהתקציב – צריך לשים לב לתהליכים שקורים בחברה הישראלית מבחינה כלכלית.

יואל חסון: אנחנו יכולים בקלות להכות את עצמנו, ולהעליל על עצמנו, ולתקוף את הממשלה, ולתקוף בתוך הממשלה, ובתוך הקואליציה, ומחוץ לקואליציה, אבל התוצאות מדברות בעד עצמן: שנה וחצי, חברים, שר האוצר שהחליף את שר האוצר בנימין נתניהו היה ראש הממשלה הנוכחי, אהוד אולמרט.

יואל חסון: לאחר מכן החליף אותו שר האוצר אברהם הירשזון, ובואו נראה מה קרה בשנה הזאת; בואו נראה מה קרה בשנה הזאת, שבכל סדר גודל שנחשיב, בוודאי ברמה הבין-לאומית, בכל מקום היום מדברים על מדינת ישראל כעל הכלכלה הצומחת ביותר, מדינה שהולכת הכי הרבה קדימה מבחינה כלכלית.

יואל חסון: מדברים על כך שכל התוספת הזאת, כל השינוי הכלכלי לחיוב לא יורד ולא מחלחל לשטח.

יואל חסון: שמעתי כמה שאומרים את זה.

יואל חסון: מה עם הירידה הדרסטית שאנחנו רואים כל הזמן באבטלה?

יואל חסון: אם זה לא מחלחל לשטח, מה מחלחל למטה?

יואל חסון: זה בדיוק חלחול למטה.

יואל חסון: זה בדיוק חלחול שמראה שהכלכלה של מדינת ישראל הולכת בכיוון הנכון.

יואל חסון: אנחנו מדברים על עליית השכר הממוצע במשק, מדברים על אינפלציה כל כך נמוכה, על 4% גידול ביצוא, אנחנו מדברים על צמיחה עצומה, על חוב ציבורי נמוך.

יואל חסון: אנחנו מדברים פה באמת על כלכלה שהולכת בכיוון החיובי ביותר, וצריך לומר לחיוב דבר נוסף:

יואל חסון: שלכל התהליכים החיוביים האלה במשק מצטרפת גם הצלחת הממשלה והקואליציה להעביר את התקציב כל כך מוקדם – פשוט בתחילת השנה.

יואל חסון: זה אולי נראה לכולם ברור מאליו, אבל זה כל כך לא ברור מאליו.

יואל חסון: זה מסר אדיר לכלכלה הישראלית; זה מסר אדיר לעולם, שמסתכל על הכלכלה הזאת, וזה מראה שיש כאן ממשלה אחראית, כנסת אחראית וקואליציה אחראית.

יואל חסון: ופה צריך לברך בראש ובראשונה את ראש הממשלה, שהוביל את התהליך הזה, אבל לא היה יכול היה לעשות את זה בלי שר האוצר ובלי מנהיג הקואליציה, חברי אביגדור יצחקי, שהוביל כאן במקצועיות, ביעילות, בחברות, את התהליך המדהים הזה של העברת התקציב וחוק ההסדרים יחד עם חברי יורם מרציאנו וכל סיעות הבית.

יואל חסון: זו בדיוק דוגמה למה שהכנסת צריכה בימים אלה – אחריות לאומית.

יואל חסון: בנושא הזה הוכח, ודאי בקרב סיעות הקואליציה, שהאחריות הלאומית דורשת להעביר תקציב, ולהעביר אותו מהר ככל האפשר, כדי להמשיך קדימה ולהצעיד את הכלכלה הישראלית קדימה.

יורם מרציאנו: מספיק עם קדימה.

יואל חסון: נו, מה לעשות?

יואל חסון: כשהולכים קדימה מדברים קדימה.

יואל חסון: חבר הכנסת מרציאנו, נקודה חשובה, שוותיקים ממני כאן בבית זוכרים – כשביקשנו לפעמים להעלות את סל התרופות ב-10 מיליון, ב-20 מיליון, איזה קושי היה, אילו מהומות היו בוועדת הכספים, חבר הכנסת אורון, כדי להעלות ב-20 מיליון את סל התרופות.

יואל חסון: אנחנו בתקציב הזה מעלים את סל התרופות ב-237 מיליון ש"ח.

חיים אורון: על מה אתה מדבר?

יואל חסון: 237 מיליון.

חיים אורון: באפס.

חיים אורון: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

אריה אלדד: אין שום דבר לסל התרופות ב-2007.

חיים אורון: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

יואל חסון: חבר הכנסת אורון, תקציב הבריאות עולה ב-379 מיליון.

חיים אורון: - - -

אריה אלדד: - - -

יואל חסון: אתם יכולים לצעוק.

יואל חסון: ודאי שתגידו את זה.

יואל חסון: תקציב הבריאות עולה ב-379 מיליון ש"ח.

יואל חסון: מהסכום הזה כמה הולך לסל הבריאות?

חיים אורון: אפס.

יואל חסון: לא נכון.

אריה אלדד: תעשה שיעורי בית.

אריה אלדד: אין אגורה אחת.

יואל חסון: לא נכון, חבר הכנסת אלדד.

יצחק זיו: אבקש לאפשר לחבר הכנסת יואל חסון לדבר.

חיים אורון: אפס מוחלט.

אריה אלדד: לפחות לא להתקשט בנוצות - - -

חיים אורון: - - -

אריה אלדד: ממש לא נכון.

חיים אורון: אפס מוחלט.

אריה אלדד: - - -

חיים אורון: - - -

קריאות: - - -

יואל חסון: אתה יודע, כשיש חברי כנסת - - -

קריאות: - - -

יואל חסון: אז למה אתה לא אומר את זה?

יואל חסון: אתה רואה?

יואל חסון: אתה עצמך אומר את זה.

קריאות: - - -

חיים אורון: לא נכון.

אריה אלדד: - - -

יורם מרציאנו: 400 מיליון בשנה שעברה, 250 מיליון השנה.

חיים אורון: ב-2006 - - - את הגירעון - - -

יצחק זיו: חיים אורון, אלדד, יגיע תורכם לדבר.

יואל חסון: חבר הכנסת אלדד.

יצחק זיו: אני מבקש.

יואל חסון: חבר הכנסת אלדד וחבר הכנסת אורון, כשיושבים יותר מדי - - -

קריאות: - - -

יצחק זיו: חברי הכנסת אלדד ואורון, כשיגיע התור שלכם לדבר אבקש שתתבטאו.

יצחק זיו: עכשיו נא לתת לחבר הכנסת יואל חסון לסיים את דבריו.

קריאות: - - -

יואל חסון: כשיושבים יותר מדי - - -

אריה אלדד: אני כאן מבקש שתעבור הלאה.

יואל חסון: לא, לא, אני לא אעבור הלאה כל כך מהר, חבר הכנסת אלדד.

יואל חסון: אני לא אעבור הלאה כל כך מהר.

יצחק זיו: אני מוסיף לחבר הכנסת יואל חסון את הזמן.

יואל חסון: התוצאה הסופית היא שסל התרופות גדל, ואתם יודעים את זה.

אריה אלדד: השנה?

אריה אלדד: לא השנה.

אריה אלדד: אתה טועה.

יואל חסון: ואתם יודעים את זה.

יואל חסון: ואני אגיד לך יותר מזה: כשיושבים יותר מדי זמן באופוזיציה כבר מאבדים את הדעת.

יואל חסון: כבר מתנגדים באופן אוטומטי.

יואל חסון: מתנגדים באופן אוטומטי.

יואל חסון: ככה זה שיושבים באופוזיציה כל כך הרבה שנים.

יואל חסון: ככה זה.

אריה אלדד: לא אנחנו - - - את התקציב.

אריה אלדד: אתה לא יודע.

אריה אלדד: השנה לא עלה בכלום.

אריה אלדד: תקרא את ספר התקציב.

יואל חסון: מאבדים את הדעת ומאבדים את הנתונים, והנתונים הם ברורים.

יואל חסון: האם אתם, חברי חברי הכנסת באופוזיציה - - -

חיים אורון: - - - אותו דבר.

חיים אורון: - - - שיישאר בכיסא.

חיים אורון: כשיחזרו ל"קו הירוק" פה, בגדה, גם תישאר - - -

יואל חסון: חבר הכנסת אורון, אני מוכן לדבר אתך על עזה בהזדמנות.

יואל חסון: זה לא הנושא.

חיים אורון: אל תדבר אתי בהזדמנות.

חיים אורון: דבר פה, במליאה.

יואל חסון: בסדר גמור.

יואל חסון: חבר הכנסת אורון וחבר הכנסת אלדד, נציגי האופוזיציה, האם אתם מתכחשים לעובדה שהוסף תקציב – בואו נבדוק את זה אתכם – של 306 מיליון ש"ח לחינוך ולהשכלה הגבוהה?

יואל חסון: נכון או לא נכון?

יואל חסון: אני שואל: נכון או לא נכון?

חיים אורון: מה, עברת לשם?

אריה אלדד: אי-אפשר לרמות את כולם כל הזמן.

חיים אורון: אפשר.

חיים אורון: אפשר.

חיים אורון: אפשר.

יואל חסון: לא, אני אענה על כל הסעיפים.

יואל חסון: קשה לכם לקבל את העובדה - - -

חיים אורון: סל התרופות קיבל אפס.

יואל חסון: קשה לכם לקבל את העובדה שמיליארדים הוספו לטובת החינוך, הרווחה והבריאות.

חיים אורון: מיליארדים?

יואל חסון: מיליארדים, זאת עובדה.

יואל חסון: תספור את הסכומים.

יצחק זיו: נא לסיים.

יואל חסון: יותר מ-2.1 מיליארדי שקלים הוספו לנושאי רווחה וחברה, אבל אתם, מה לעשות – זאת האג'נדה שלכם.

יואל חסון: הרי על זה תדברו.

יואל חסון: על מה תדברו?

יואל חסון: - אני אסיים, ברשותך – על מה תדברו, על נושאים אחרים?

יואל חסון: לכם יש אפשרות לדבר על נושאים חברתיים.

יואל חסון: והרי תמיד – הרי גם אם היו מוסיפים כאן 20 מיליארד שקלים הייתם אומרים שזה לא מספיק.

יואל חסון: אבל זה בסדר, באופוזיציה אפשר לצעוק, וזה בסדר.

יואל חסון: לפעמים זה לא רע, וזה גם די כיף, אבל אני אומר לכם, חברי, אנחנו, בקואליציה, נמשיך לקדם את התקציב הזה, שנותן תוספת אדירה לנושאי הרווחה, החינוך והחברה, נותן תוספת אדירה לחיזוק הצפון והגליל.

יואל חסון: הרי ברור לכולנו שבעוד שנה מהיום, כשנראה ונרגיש את המהפכה האדירה שעוברת על הצפון – התקציב השפיע?

יואל חסון: הוא לא השפיע?

יואל חסון: – ודאי שהוא השפיע.

יואל חסון: זה אחד התקציבים הטובים והמשפיעים ביותר על הכלכלה הישראלית.

יואל חסון: ובסופו של דבר כולנו יודעים שהצלחתו של התקציב הזה, הצלחתה של הקואליציה והצלחתו של שר האוצר יוכיחו יותר מכול את חוזקה ואת ביסוסה של כלכלת ישראל.

יואל חסון: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יורם מרציאנו ממפלגת העבודה-מימד.

חיים אורון: - - -

יורם מרציאנו: אני חושב שתעלה לפה היום ותגיד איך עבר חוק ההסדרים כשהוא כזה אנורקטי, התקציב - - -

חיים אורון: - - -

יורם מרציאנו: אתה מאוד היית רוצה לעשות את זה, אתה לא מסוגל.

יורם מרציאנו: תראה, אני מבטיח שאני אקשיב לך בקשב רב.

יורם מרציאנו: זה שתפריע עוד לא יעשה אותך צודק.

יורם מרציאנו: אני עוד לא התחלתי.

יורם מרציאנו: קצת כבוד.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מצטער, ואפילו נעלב, בשמם של חברי הכנסת, שבנושא תקציב המדינה וחוק ההסדרים אני לא רואה פה אף נציג של הממשלה, עד כדי כך שכמעט הייתי מוותר על זכות הדיבור.

יורם מרציאנו: אני רוצה לומר לך שאני חושב שדווקא עכשיו, ברגע הזה, היה צריך להישאר פה אחד השרים, כדי להביא את הדברים שלנו, של חברי הכנסת, לממשלה.

יורם מרציאנו: בכל הכבוד.

יצחק זיו: חבר הכנסת מרציאנו, סליחה.

יצחק זיו: אנחנו נפסיק את הישיבה לכמה דקות.

יורם מרציאנו: בכל הכבוד.

יורם מרציאנו: שיבואו הנה השרים, שישמעו.

יורם מרציאנו: זה מצב בלתי אפשרי.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: אתה יכול לדבר, אני לא מחשיב את הזמן.

יצחק זיו: כשיבוא שר נמשיך את הישיבה.

יצחק זיו: הישיבה בשלב זה מופסקת לשלוש דקות, עד שיגיע שר.

חיים אורון: אם היא מופסקת אי-אפשר לדבר.

יורם מרציאנו: מאה אחוז.

יורם מרציאנו: תפסיק אותה.

יורם מרציאנו: מצוין.

יורם מרציאנו: (הישיבה נפסקה בשעה 12:35 ונתחדשה בשעה 12:38.

יורם מרציאנו: )

יצחק זיו: אני מחדש את הישיבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יורם מרציאנו.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי רצוני להביע את תנחומי למשפחת קולק היקרה על האבדה הקשה של איש גדול וענק ומנהיג דגול.

יורם מרציאנו: קולק, מגדולי העולם בכלל והעולם היהודי בפרט, הוא דוגמה ומופת לכל אנשי הציבור במדינת ישראל, ואין ספק כי מדובר באיש שבזכותו ירושלים זכתה להכרה בין-לאומית.

יורם מרציאנו: פעילותו ארוכת השנים למען העיר ירושלים ניכרת כיום בכל פינה ברחבי העיר שהוא הקדיש לה את חייו.

יורם מרציאנו: כולנו חייבים לו ולבני דורו, מייסדי המדינה, תודה גדולה על יציקת היסודות שמדינת ישראל עומדת עליהם כיום.

יורם מרציאנו: כל העולם, והעם היהודי בפרט, אבלים על האבדה הקשה של האיש שעמד בראש עיר הבירה של שלוש הדתות, אשר לה הקדיש את כל חייו.

יורם מרציאנו: אמרת ירושלים, אמרת טדי קולק.

יורם מרציאנו: יהי זכרו ברוך.

יורם מרציאנו: ובמעבר חד לענייני השעה: אדוני היושב-ראש, אם נסתכל על חוק ההסדרים של שנת 2006 נמצא חוק מנופח, המשופע בסעיפים שונים שחלקם מיותרים לחלוטין.

יורם מרציאנו: אין ספק שחוק ההסדרים של 2006 הוא מיותר ברובו, ואינו תורם למטרות החברתיות העומדות לפתחה של מדינת ישראל.

יורם מרציאנו: לחברי הכנסת ודאי זכור כי שר האוצר עצמו טען כאן, מעל בימת הכנסת, בחוק ההסדרים 2006 ובתקציב, כי מדובר בחוק אנטי-דמוקרטי וכי הוא מקווה שב-2008-2007 הוא ייעלם מן העולם.

יורם מרציאנו: לא הצלחנו ב-2007, ואני מקווה שב-2008, כמו שהתחייבה כאן יושבת-ראש הכנסת, לא נראה עוד את חוק ההסדרים.

יורם מרציאנו: לעומתו חוק ההסדרים שהובא לנו ב-2007 הוא מצומצם יותר, והייתי אפילו מכנה אותו אנורקטי.

יורם מרציאנו: חלק גדול מהסעיפים שהיו אמורים להיכלל בחוק פוצלו לוועדות הכנסת השונות.

יורם מרציאנו: ברצוני להודות ליושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת רוחמה אברהם, שתרמה רבות לפיצול סעיפים בחוק.

יורם מרציאנו: זאת הפעם הראשונה מאז 1995 שוועדת הכנסת הובילה מאבק נגד חוק ההסדרים.

יורם מרציאנו: ברצוני לומר כי גם חוק ההסדרים החדש מיותר בעיני, ואינו משביע רצון, ולמעשה מוטב היה כי הריטואל של חוק ההסדרים יעבור מן העולם, ואומנם תקווה אני, כמו שאמרתי, כי בשנת 2008 נראה אותו נעלם מנוף הכנסת.

יורם מרציאנו: סעיפים רבים בחוק ההסדרים לשנת 2007 נועדו לתקן את המצב המעוות שיצרה מדיניותו האכזרית והאנטי-חברתית של שר האוצר לשעבר, חבר הכנסת ביבי נתניהו.

יורם מרציאנו: השפעת הקיצוצים הכואבים של נתניהו ניכרת עד היום, ועל כן נאלצנו לתקן אותם, ולא במעט.

יורם מרציאנו: דוגמאות טובות לתיקונים שנאלצנו לעשות הן קצבאות הזיקנה, הפנסיה וגזירות נוספות שהוטלו על אזרחי המדינה.

יורם מרציאנו: אנו זוכרים את המראות הקשים של פתיחת בתי-תמחוי ברחבי ישראל.

יורם מרציאנו: אנחנו זוכרים גם את העולים החדשים המחטטים בפחי אשפה במקום לעסוק במקצועות הרפואה והמדע שהתמחו בהם בארץ מולדתם.

יורם מרציאנו: למרות התנגדותי הנחרצת לקיומו של חוק ההסדרים, נזקפים לזכות סיעתי, סיעת העבודה, הישגים לא מעטים בוועדת הכספים, בוועדת הכלכלה ובוועדת הפנים.

יורם מרציאנו: לדוגמה, קצבאות למשפחות חד-הוריות, ביטול הסעיף המקפח את החיילים המשוחררים בשלילת מענק העבודה המועדפת, שהוא כה קריטי בעבור אוכלוסיית החיילים המשוחררים; החיילים המשוחררים, מיטב בנינו, ימשיכו לקבל את המענק אם יעבדו בתעשייה, בבתי-מלאכה ובתחנות דלק.

יורם מרציאנו: כמו כן יש לציין את סיכול הניסיון להטיל חיסיון על כל הדיונים בנושא הגזזת, החוזר על עצמו בכל שנה מחדש, את ביטול האפשרות להקים מסלול פיטורים מהיר לעובדי המדינה ואת מניעת ניסיונו של האוצר לחייב תשלום מלא בעבור בחינות בגרות.

יורם מרציאנו: ברצוני להבהיר כי זהו אינו התקציב האידיאלי מבחינתי – ואני אומר את זה לחברי חבר הכנסת חיים אורון.

יורם מרציאנו: עיוותים חברתיים רבים נותרו בו בשל המשמעת הקואליציונית שאני וחברי לסיעה מחויבים לה.

יורם מרציאנו: עם זאת, אני גאה לומר, כי חברי לסיעה ואני עמדנו, ונמשיך לעמוד, על קיום הסעיפים החברתיים הכלולים בהסכמים הקואליציוניים.

יורם מרציאנו: לדוגמה, הגדלת קצבת הזיקנה הבסיסית עד 19% מהשכר הממוצע במשק.

יורם מרציאנו: בהקשר זה סוכם כי תקום ועדת שרים שתביא את המלצותיה בתוך שלושה חודשים.

יורם מרציאנו: דוגמה נוספת – הדגל של מפלגת העבודה במערכת הבחירות, העלאת שכר המינימום בשנת 2007 ל-1,000 דולר.

יורם מרציאנו: שכר המינימום יועלה בהדרגה; בשלב הראשון הוא יועלה ב-500 ש"ח, בשתי פעימות – האחת, שכבר בוצעה, במחצית הסכום, והפעימה השנייה תצא לפועל ב-1 באפריל.

יורם מרציאנו: העלאה נוספת של שכר המינימום, שהיתה אמורה להיות ב-1 ביוני, תידחה ל-1 בדצמבר.

יורם מרציאנו: עם זאת אני יכול לבשר לכל אזרחי המדינה בביטחון מלא, כי בשנת 2007 שכר המינימום אומנם יתקרב ל-1,000 דולר.

יורם מרציאנו: ברצוני להודיע כי הגשתי הצעת חוק להגדלת קצבת הזיקנה מ-16% מהשכר הממוצע במשק ל-20%, בתמיכת סיעת העבודה כמובן.

יורם מרציאנו: מדובר בהקצאת 200 מיליון ש"ח להגדלת קצבת הזיקנה הבסיסית.

יורם מרציאנו: בעניין סל התרופות אני רוצה לומר לחברי שנמצאים פה: ב-2006 ראינו תוספת של 700 מיליון ש"ח לסל הבריאות, חלקם ל-2006 וחלקם ל-2007, כך שזה מופיע בספר התקציב, וחבל שחבר הכנסת חיים אורון לא ראה, וכל זה בזכות ההסכמים הקואליציוניים של מפלגת העבודה.

יורם מרציאנו: אסור שנראה במדינת ישראל של שנת 2007 חולים שמתים בשל חוסר יכולת להשיג תרופות ובשל מחסור באמצעים כספיים הדרושים לאיתור מחלות ולטיפול בהן.

יורם מרציאנו: נושא נוסף – קידום ביטול העמלות שקרנות הפנסיה גובות.

יורם מרציאנו: לזכותנו ייאמר כי תמיכתנו בתקציב 2007 והסרת דרישותינו הסיעתיות הביאו לשינוי היסטורי באופן שבו הדיון על תקציב המדינה מתנהל.

יורם מרציאנו: יש הטוענים כי בוויתור על דרישותינו הפקרנו את המטרות החברתיות שמפלגת העבודה חרתה על דגלה, ואולם אני אומר לכם כי לא כך הדבר.

יורם מרציאנו: דווקא מתוך אחריות לאומית ודאגה לשכבות החלשות ולנזקקים של מדינת ישראל בחרנו שלא להכביד על תקציב המדינה, למרות רצוננו לפעול להקצאת תקציבים נוספים לשכבות החלשות.

יורם מרציאנו: אנחנו אומרים כי ויתרנו על כך משום שזה היה עלול לגרום דווקא לפגיעה בשכבות החלשות בסופו של דבר.

יורם מרציאנו: אנו סבורים כי בדרך ההתפשרות נוכל להגיע להישגים שאינם פחותים בהכרח מההישגים שיכולנו להגיע אליהם אילולא התגמשנו בכל הקשור לדרישותינו.

יורם מרציאנו: לא עוד סחטנות פוליטית; חסל סדר הפסטיבל השנתי סביב התקציב.

יורם מרציאנו: התמונה שאנו מבקשים להעלים היא תמונת חברי הכנסת מכל סיעות הבית הסוחטים את משרד האוצר ואת תקציב המדינה ערב התקציב.

יורם מרציאנו: כידוע לכולכם, חלק מחברי הכנסת מנצלים את העיתוי לעושק הקופה הציבורית.

יורם מרציאנו: הפסטיבל השנתי סביב התקציב מעלה בחלק גדול מהציבור גועל ומכפיש את שם הכנסת בכל שנה מחדש.

יורם מרציאנו: כאשר החלטנו על הוויתור עמדו לנגד עינינו הניקיון הפוליטי ותדמיתם של חברי הכנסת בעיני הציבור.

יורם מרציאנו: חברי הכנסת הוותיקים זוכרים ודאי את העסקאות האפלות שליוו את אישור התקציב בשנים שעברו.

יורם מרציאנו: זהו צעד ראשון לפוליטיקה אחרת, הוגנת יותר, נקייה יותר, שכולנו כה מייחלים לה.

יורם מרציאנו: זה המקום לציין גם את כל שרי העבודה, את חברי חברי הכנסת וכמובן את יושב-ראש המפלגה ושר הביטחון, השר עמיר פרץ, שבעבודה קשה הוסיפו 3 מיליארדי ש"ח לתקציבי משרדיהם, ואת חברי הכנסת שהיו שותפים למהלך כולו.

יורם מרציאנו: כספים אלו מיועדים לנושאים חברתיים כגון חינוך, תקציבים לסלילת כבישים ולבניית כיתות לימוד במגזר הערבי, תקציבים לקיבוצים ולמושבים ועוד.

יורם מרציאנו: אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לפנות אל ראש הממשלה ואל שר האוצר באמירה חד-משמעית ומפורשת: אל לכם לנוח על זרי הדפנה של תקציב 2007.

יורם מרציאנו: אם חברי לסיעת העבודה ואני לא נראה בשנה הקרובה התקדמות של ממש בכל הנושאים החברתיים העומדים על סדר-יומה של מדינת ישראל, ואם לא ניווכח כי ראש הממשלה, שר האוצר ושרי הממשלה האחרים מחויבים בכל מאת האחוזים למדיניות כלכלית של חמלה ועזרה לחלשים, לא נירתע משימוש בכל האמצעים העומדים לרשותנו.

יורם מרציאנו: זוהי גם ההזדמנות לפנות אל ראש הממשלה ולומר לו, כי לאחר שיעבור התקציב עליו לנהוג במחויבות לאומית ולמנות שר רווחה במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: המצב המזעזע השורר כיום בהעדר שר רווחה אינו יכול להימשך עוד.

יורם מרציאנו: משרד בלא שר הוא כעדר בלא רועה.

יורם מרציאנו: בהעדר שר רווחה במשרה מלאה אי-אפשר לטפל כראוי בבעיות החברתיות הקשות והכאובות המאיימות על מדינת ישראל לא פחות מהטרור הביטחוני.

יורם מרציאנו: ממשלת ישראל אינה יכולה להפקיר את הטיפול במאות אלפי עניים ונזקקים ברחבי המדינה ובשכבות החלשות הזקוקות לסיוע.

יורם מרציאנו: אני מקווה כי שנת 2007 אומנם תהיה שנת צמיחה חברתית.

יורם מרציאנו: כולי תקווה שהנושאים הביטחוניים יהיו נחלת העבר וכי נראה לנגד עינינו משק משגשג ומצליח, אשר יוציא רבים מעניי ישראל ממצוקתם, וכמו כן אני מייחל למדינה שנהוגות בה עזרה הדדית וחמלה כלפי הזולת.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

יצחק זיו: הודעה של כבוד השר יעקב אדרי - השר יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להצטרף לדברים שאמרו כאן קודמי עם פטירתו של איש ענק, טדי קולק, זיכרונו לברכה.

יעקב אדרי: אני חושב שחבר הכנסת רובי ריבלין אמר את הדברים בצורה הכי מכובדת; הוא היה קרוב אליו.

יעקב אדרי: ואני חושב שאולי צריך באמת לציין שהוא כיהן בתקופה מאוד רגישה, ניהל את העיר בתקופה רגישה אחרי מלחמת ששת הימים - לאחד בין מזרח ירושלים למערבה ולנווט בין כל הרגישויות.

יעקב אדרי: אני חושב שהוא היה האיש הנכון במקום הנכון.

יעקב אדרי: תהיה לו הלוויה ממלכתית על-פי החלטת ראש הממשלה, וגם מגיע לו כל הכבוד הראוי.

יעקב אדרי: יהי זכרו ברוך.

יעקב אדרי: הסתייגות לתיקון סעיף 66 בחוק התוכנית הכלכלית לשנת 2007.

יעקב אדרי: ברשותכם, אני רוצה בכל זאת להוסיף כמה משפטים בנושא חוק ההסדרים, לפחות לומר את דעתי, ואני חושב שלאור כל מה שנאמר כאן, הגיע - - -

יצחק זיו: רק דקה.

יצחק זיו: אני מבקש להקשיב - - -

יעקב אדרי: אני חושב שטוב עושה הכנסת, ועדת הכנסת, וגם על זה דיברו קודמי, שחוק ההסדרים יעבור מן העולם.

יעקב אדרי: אני מאוד מקווה, גם שמעתי את שר האוצר אומר שבמשך השנה הקרובה יעשו את החקיקה שצריכים לעשות, והגיע הזמן שהנושא הזה ייפתר אחת ולתמיד; אני חושב שהכנסת תצא נשכרת מכל העניין הזה.

יעקב אדרי: סעיף 66 לחוק התוכנית הכלכלית מציע תיקון לחוק התכנון והבנייה, סעיף 33א, לעניין גבולות מתחם פינוי-בינוי.

יעקב אדרי: כיום, שינויים והתאמות בגבולות המתחם נדרשים לאישור הממשלה.

יעקב אדרי: מטרת התיקון היא להקל את הפעלת תוכנית פינוי-בינוי.

יעקב אדרי: לשם כך מוצע כי שינוי גבולות שטח שהוכרז מתחם פינוי-בינוי על-ידי הממשלה יוכל להיעשות בהמלצת שר השיכון ללא צורך באישור מחדש של הממשלה.

יעקב אדרי: על-פי הצעת ועדת הפנים של הכנסת, צמצום השטח ייעשה באישור הוועדה.

יעקב אדרי: אישור מסוג זה יעכב את התהליך, דבר העומד בסתירה למטרת תיקון החקיקה.

יעקב אדרי: מעבר לזאת, הצעת התיקון מבקשת להעביר סמכות הנמצאת כיום בידי הממשלה לשר השיכון, כחלק מהממשלה.

יעקב אדרי: הצעת הוועדה משלבת בתהליך שינוי גבולות מתחם גורם שאינו קיים בתהליך הנוכחי - ועדת הפנים, ועל כן אינה עולה בקנה אחד עם לשון החוק הקיים ועם הצעת החוק הממשלתית.

יעקב אדרי: תודה.

חיים אורון: - - -

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר יעקב אדרי.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת נסים זאב מסיעת ש"ס.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, מלים מספר לזכרו של ראש עיריית ירושלים מר טדי קולק.

נסים זאב: הייתי סגנו במשך עשר שנים, מ-1983 עד 1993.

נסים זאב: לא כולם זכו להכיר את האיש הזה, איך נראה כלפי חוץ ואיך היה בפנים, בטוהר המידות שלו, בחום ובאהבה שהעניק לעיר ירושלים, לכל תושבי העיר, לא משנה אם הם ערבים, חרדים או חילונים.

נסים זאב: הרבה פעמים טדי קולק היה מצטייר כאיש אנטי-חרדי, אנטי-דתי, אבל לא כך הם פני הדברים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, באחת הישיבות שלי אתו אמר לי בהאי לישנא: הרב זאב, תדע לך שאני זכיתי - כך הוא אמר, "זכיתי" - לבנות 52 בתי-כנסת, זכיתי להביא 52 תורמים, לכל בית-כנסת, אני בעצמי.

נסים זאב: בכל ישיבת מועצה, לפני שהיתה נפתחת, הוא היה מביא בשורה איזו תרומה הוא הביא לעיר ירושלים.

נסים זאב: הוא היה נוסע לפני ישיבת מועצה, הוא לא היה מוותר על ישיבות מועצה.

נסים זאב: אם הוא היה יודע שהוא צריך לאחר כמה ימים והוא ייתקע, הוא היה מבקש לדחות את הישיבה ביומיים, בשלושה ימים, אבל היה אכפת לו להיות בישיבות המועצה, להיות בדיוני המועצה, להיות בישיבות מועצת העיר, ולא היתה ישיבה, אני מעיד עליו, שלא היה בא ואומר: זכיתי להביא עוד מיליון שקלים, עוד חצי מיליון דולר לבית-ספר זה ולבית-כנסת זה.

נסים זאב: דבר נוסף, ב-1991, כאשר היתה עלייה של יהודי אתיופיה, ברמת-רחל, שם היו הקרוונים, פניתי אליו באחד הימים ואמרתי לו: תראה, טדי, אין ספרי תורה - - -

ראובן ריבלין: גבעת-המטוס.

נסים זאב: כן.

נסים זאב: גבעת-המטוס.

נסים זאב: זה רמת-רחל, למעשה.

נסים זאב: קראו לזה גבעת-המטוס.

נסים זאב: אמרתי שאני צריך ספר תורה, דחוף.

נסים זאב: אמר לי: אני אשיג לך, אשתדל, כמה שיותר מהר.

נסים זאב: למחרת הוא בא, נכנס ללשכה שלי, הביא את התורם, נכנס עם התורם ללשכתי.

נסים זאב: אמר לי: הנה התורם, איזה ספר תורה אתה רוצה?

נסים זאב: ספרדי?

נסים זאב: אשכנזי?

נסים זאב: איזה סוג, איזו רמה של ספר תורה?

נסים זאב: אמרתי לו: אני לא מחפש את המהודר שבמהודרים, אבל שיהיה ספר תורה כשר, מהודר, פחות או יותר.

נסים זאב: אמר לי: בסדר גמור.

נסים זאב: חיבר אותי עם התורם, ואחרי שבוע היה לנו ספר תורה.

נסים זאב: ואני רוצה לומר לכם, לטדי לא היה אכפת שיהיו באותו בניין בקומה אחת בית-כנסת, בקומה שנייה כנסייה ובקומה אחרת מסגד.

נסים זאב: הוא היה רוצה לראות את העיר כעיר שחוברה לה יחדיו.

נסים זאב: מבחינת האידיאולוגיה שלו, תפיסת העולם שלו, הוא היה רוצה לראות שלום בעיר הזאת.

נסים זאב: ואחד הדברים שהיו מדהימים אצל טדי – עניין ניקיון העיר.

נסים זאב: הוא כל כך אהב את העיר.

נסים זאב: הוא היה מסייר בשעה שש בבוקר, רבותי, בשבע בבוקר הייתם רואים אותו בסיורים, כל בוקר.

נסים זאב: היה מסתובב בכל שכונות ירושלים כדי לראות אם הניקיון הוא אכן ניקיון.

נסים זאב: זה היה ראש העיר.

נסים זאב: מעבר לזה, כיוון שהזכרנו את בתיה ושיץ, עליה השלום, שאני הייתי ממונה עליה, כממונה על תיק הרווחה, יחד עם טדי קולק, כל יום שישי - הנה אני אומר לך, אריה, אולי אתה לא ידעת את זה, אתה הבן שלה - כל יום שישי היא היתה מביאה לי חבילה של צ'קים לנזקקים.

נסים זאב: עבדנו יחד, אני, היא וטדי קולק.

נסים זאב: אמרנו, עד שהעובדים הסוציאליים מאשרים איזה פריג'ידר, איזו מכונת כביסה, אנחנו מכירים את התהליך, עוברים לפעמים חודשים רבים עד שמקבלים איזו החלטה, אבל בינתיים ערב שבת, מה יש למשפחה לאכול?

נסים זאב: האם יש לה אוכל בבית או אין לה אוכל בבית?

נסים זאב: זו היתה בתיה ושיץ.

נסים זאב: היתה באה אלי באיזו שמחה: הרב זאב, היום הבאתי 50 צ'קים ל-50 משפחות.

נסים זאב: והם כולם היו מוכרים, זה לא אנשים שלי, או קרובים או מקורבים.

נסים זאב: שום דבר.

נסים זאב: אלה אותן משפחות שהעובדים הסוציאליים בסעיף של צרכים מיוחדים - לצערי הרב, היו 2 מיליוני שקלים בשנה באותה תקופה, שלא היתה לזה שום משמעות, והיינו צריכים את הפרוטות האלה, לתת לאותן משפחות בערבי שבתות.

נסים זאב: יהי זכרו ברוך, של האיש הענק, איש העשייה, איש שבנה את ירושלים.

נסים זאב: אני יכול לומר לכם, שהרגעים הכי כואבים שהיו לי עם האיש הענק הזה הם ביום שאהוד אולמרט, ראש עיריית ירושלים, נבחר לראשות העירייה, עשה את טקס הפתיחה בבניין ספרא.

נסים זאב: טדי קולק גייס מאדמונד ספרא 10 מיליוני דולר, אבל הוא לא זכה, טדי קולק, לקיים את פתיחת הישיבה.

נסים זאב: עם כל השמחה של הפתיחה, הרגשנו קצת עצב שבכל זאת - - -

ראובן ריבלין: מי זה "הרגשנו", נסים זאב?

נסים זאב: חברי המועצה.

נסים זאב: אני וגם חברי.

נסים זאב: אני, נסים זאב, אבל גם חברים אחרים.

נסים זאב: בכל זאת אני חושב שמגיע לו הקרדיט, דבר שהוא עמל - איך אומרים?

נסים זאב: "יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך".

נסים זאב: כשאדם בכל זאת יגע והביא את התרומה הזו, ובנה בניין לתפארת ירושלים, בניין ספרא, שהיום כולנו נהנים מהרווחה שיש שם - זה בזכותו של טדי קולק, ויש רבות רבות שאני יכול לומר לכם עליו: איש טוב לב, איש של חסד ואיש של עשייה.

נסים זאב: יהי זכרו ברוך.

נסים זאב: אתמול ראיתי כתבה, ואני לא יכול שלא להתייחס אליה - מפעל ההזנה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה פשוט חוכא ואטלולא.

נסים זאב: הראו שם בבית-ספר, שכל המפעל האדיר הזה, שכל כך דיברנו עליו ושכולנו כל כך רוצים לראות אותו מתרחב לעוד בתי-ספר, לעוד ערים, הפך להיות תוכנית מעליבה, תוכנית שלא נותנת את המענה.

נסים זאב: הממשלה הזאת, והממשלה הקודמת בעיקר, אשר קיצצה בקצבאות הילדים, באה לתת איזה מענה.

נסים זאב: אמרה: נכון, הורדנו באופן משמעותי את הקצבאות, אבל אנחנו לא נשאיר ילדים רעבים.

נסים זאב: חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לראות שהממשלה – ייתכן שהיא כן מעבירה את התקציב לרשויות המקומיות, והרשויות המקומיות לוקחות את הכספים, וצריכים אותם לגירעונות, מה אפשר לעשות.

נסים זאב: אולי משתמשים בחלקם.

חיים אורון: אין כסף.

חיים אורון: זה לא כסף שלוקחים, אין כסף, זה בלוף מהתחלה.

נסים זאב: אז אם זה בלוף, אני רוצה לדעת אם תגובת האוצר אמש, שאנחנו נוסיף 30 מיליון שקלים, היא נכונה.

נסים זאב: שיירשם בפרוטוקול שזאת תגובת האוצר, ואני רוצה לראות עוד לפני ההצבעה על התקציב ש-30 מיליון השקלים האלה אכן יהיו בתוספת למפעל ההזנה, שלא קיים כמעט במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: יש הסתייגות על זה, שש"ס תצביע בעד ההסתייגות.

נסים זאב: בבקשה.

נסים זאב: אני אדבר עם השר אלי ישי.

נסים זאב: ראיתי את זה רק אתמול בלילה.

נסים זאב: לא חשבתי שזה כל כך חמור, אבל אי-אפשר לעבור לסדר-היום כאשר יש תוכנית, יש חקיקה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת נסים זאב, מה שמבטיחים ולא נמצא בספר התקציב, או יקיימו או לא יקיימו.

ראובן ריבלין: ואם יקיימו, מאיפה ייקחו.

נסים זאב: השאלה הנשאלת, האם כאשר החקיקה יצאה לאוויר העולם האחריות היתה על הרשויות המקומיות, או שהרשויות המקומיות אמרו שלהן אין התקציב, הן בגירעונות, והן מצפות ממשרד האוצר להעביר להן את התקציב למפעל ההזנה דרך משרד החינוך או משרד העבודה והרווחה, והן אכן יבצעו אותו.

נסים זאב: ואם זה לא קיים, זה דבר חמור.

נסים זאב: צריך כן לתת את הדעת על הנושא הזה.

נסים זאב: הנושא הבא, צמצום האפשרות של צעירים לקבל דמי אבטלה.

יצחק זיו: תצמצם את דבריך.

נסים זאב: הצמצום יהיה גם בדברי.

נסים זאב: אני יודע שעשר הדקות עברו.

נסים זאב: אולי מחר אשלים את מה שאני רוצה לומר, אבל אפילו לא התחלתי לגעת בנקודות שהן חשובות.

נסים זאב: יש כאן פגיעה בדמי אבטלה.

נסים זאב: עם כל מה ששמעתי מחברי יורם מרציאנו - טוב שהקואליציה תאמר את הדברים החיוביים שהממשלה הזאת עושה.

נסים זאב: יש דברים חיוביים שהממשלה עשתה, למשל, 120 מיליון השקלים תוספת לקצבאות הילדים.

נסים זאב: זו עובדה קיימת שבתקופת נתניהו משפחה בת ארבע נפשות קיבלה 480 שקלים, והיום היא מקבלת למעלה מ-600 שקלים.

נסים זאב: זאת תוספת, וש"ס עמדה על כך שיהיה ביטול ההקפאה של קצבאות הילדים, שמשמעותו תוספת של 120 מיליון שקלים.

נסים זאב: יש גם תוספת לתקציב בחורי ישיבות, אברכים, שלפני שנתיים קוצץ באופן מאוד משמעותי.

נסים זאב: חזרנו פחות או יותר למצב שהיה קודם לכן.

נסים זאב: היה עניין שכל מי שמחזיק רכב לא היה זכאי להבטחת הכנסה.

נסים זאב: אגב, הדבר הזה קיים גם לגבי ארנונה.

נסים זאב: גם את הנושא הזה צריך לתקן.

נסים זאב: היום רכב הוא כמו טלפון, דבר חיוני.

נסים זאב: זה לא לוקסוס.

נסים זאב: אולי לפני 20 שנה היינו רואים בזה מותרות, לוקסוס.

נסים זאב: אלה חלק מהדברים שהממשלה תיקנה.

נסים זאב: אבל יש דברים אחרים, למשל שמכריחים את העובדים לעבוד בעבודה שאינה הולמת את הכישורים שלהם.

נסים זאב: זה פוגע ביעילות הכלכלית.

נסים זאב: השינויים האלה פוגעים בזכויות של מבוטחים בקבלת ביטוח אבטלה.

נסים זאב: נכון שהכוונה טובה, לעודד את שילובם של מובטלים צעירים בשוק העבודה ולהקטין את ההוצאה הציבורית בענף ביטוח האבטלה, אבל צריכים גם לשמוע את המוסד לביטוח לאומי, שקובע שבמקרים רבים הבחירה של האדם אינה באה אלא כתוצאה מביקוש דל לעובדים.

נסים זאב: אנחנו עדים לכך שמפעלים נסגרים כיוון שהרבה יותר קל לייבא מסין, יותר קל לייבא מחוץ-לארץ.

נסים זאב: עולה לי יותר זול, אז למה אני צריך להחזיק כאן מפעל ועובדים?

נסים זאב: כתוצאה מכך, כשמפעל נסגר מאות עובדים יוצאים לקבל דמי אבטלה.

נסים זאב: לכן אי-אפשר לאכוף, צריך לשנות.

נסים זאב: אני יודע שהשר אלי ישי קיבל על עצמו – יש כאן

נסים זאב: הצעת חוק שגם אני חתמתי עליה – שכל הנושא של תוכנית ויסקונסין ישתנה בקרוב.

נסים זאב: כל הצורה הזאת של לכוף עובדים, להכריח אותם, כמו שהיה במצרים – ויעבידו מצרים את בני ישראל בפרך: שהיו נותנים לאדם עבודה שלא מתאימה לו, עבודה של איש לאשה ועבודה של אשה לאיש; כך היתה ההגדרה במונח של רבותינו, חז"ל – זה לא יכול לעבוד אצלנו במדינת ישראל.

נסים זאב: תודה, אדוני.

נסים זאב: את המשך דברי אני אומר מחר, בעזרת השם.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר מישראל ביתנו.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להצטרף ולהגיד כמה מלים על האיש, הסמל של ירושלים, סמל הניהול, טדי קולק, שהלך לעולמו.

סופה לנדבר: בשנת 1989 נבחרתי לחברת מועצת העיר, ומרחוק עקבנו אחרי הפעילות של העיר ירושלים והסמל של ירושלים, טדי קולק.

ראובן ריבלין: מועצת העיר אשדוד.

סופה לנדבר: אשדוד.

סופה לנדבר: לא הייתי חברת מועצת העיר ירושלים, אני תושבת אשדוד ונבחרתי באשדוד, כמובן, אבל עקבתי אחרי הפעילות של איש חכם, מיוחד, נבון, איש שהיום אנחנו אומרים עליו דברי פרידה.

סופה לנדבר: יהי זכרו ברוך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, היום, כאשר אנחנו מאשרים את התקציב של מדינת ישראל, צריך להגיד כמה מלים טובות ליושב-ראש הקואליציה אביגדור יצחקי על שיתוף הפעולה שלנו בקואליציה, על שיתוף הפעולה שלנו בוועדה הפורייה, של חברי כנסת מסיעת ישראל ביתנו.

סופה לנדבר: צריך להגיד גם את הדברים שכואבים לנו וגם את הדברים שהשגנו, ויש לנו הישגים גדולים.

סופה לנדבר: למשל, ביטול אגרת טלוויזיה לפנסיונרים, שיהיה לזה ביטוי של 60 מיליון שקלים בתקציב הנוכחי.

סופה לנדבר: היום אנחנו רק בחלק הראשון, אני חושבת שצריך לבטל את אגרת הטלוויזיה לכל אזרחי מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אבל הישג כזה זה 60 מיליון בתקציב מדינת ישראל.

סופה לנדבר: החוק שעבר לפני שעה, החוק של חבר הכנסת יורי שטרן, גם הוא חוק שנלחמנו בעבורו, והחוק הזה מקבל ביטוי בתקציב של מדינת ישראל, וצריך להגיד את האמת.

סופה לנדבר: אנחנו גם השגנו תקציבים מיוחדים, 10 מיליוני ש"ח למלחמה בסמים.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהדבר הזה כאוב במדינת ישראל, והכפלת תקציב המלחמה בסמים היא מעשה חשוב, מפני שאנחנו יודעים שלפי הסקרים האחרונים כל ילד עשירי כאן, לצערנו, משתמש בסמים.

סופה לנדבר: זאת בעיה קשה במדינת ישראל, וצריך לעשות הכול כדי להילחם בה, ומה אפשר לעשות שזה תקציב, תקציב, תקציב?

סופה לנדבר: אני צריכה להזכיר את התקציב למדענים – פרויקט קמ"ע.

סופה לנדבר: ומובן שממשלת ישראל ביטלה את העוול, או שינתה את המצב, והיום אנשים מבוגרים, קשישים שחיים מביטוח לאומי, יכולים לצאת ממדינת ישראל לחופשה, לבקר את הילדים שלהם ולהיעדר מהארץ במשך 72 יום.

סופה לנדבר: כאשר הם לא יהיו בארץ הם ימשיכו לקבל ביטוח לאומי.

סופה לנדבר: אני חושבת שכולנו יודעים שבמשך שנים רבות נלחמנו כדי לבטל את העוול שנעשה לקשישים.

סופה לנדבר: אדם שמגיע לגיל פנסיה לא צריך להיות בן-ערובה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הוא יכול לבקר אצל ילדיו, הוא יכול לצאת לחופשה, ובסך הכול מדובר על תקופה של 72 יום.

סופה לנדבר: זה הישג שלנו, והיו גם הישגים אחרים.

סופה לנדבר: עם זאת, רבותי, עוד מעט נצטרך לעמוד מול דוח העוני.

סופה לנדבר: אני חושבת שטוב תעשה ממשלת ישראל אם תפתח תוכנית רב-שנתית, כך בכל שנה, שלב אחר שלב, נמחק את העוני במדינת ישראל – עוני של מבוגרים, עוני של ילדים, עוני שגורם לחברה הישראלית נזק קשה ביותר.

סופה לנדבר: אני חושבת שמלחמה בעוני היא עניין לאומי, וטוב תעשה ממשלת ישראל אם תפתח תוכנית רב-שנתית כאמור.

סופה לנדבר: יחד עם ההישגים, ויחד עם הדברים החשובים שהשגנו בחודשים האחרונים, אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שבעצם נלחמנו בחוק ההסדרים על ביטול של ביטול חוק שחוקקנו יחד עם חברי הכנסת – ואני יזמתי את החקיקה הזאת – בדבר הקמת בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: אני מצטרפת אל חברי חברי הכנסת ורוצה לומר, שבעצם עוול שנעשה בחוק ההסדרים הוא דבר שצריך למחוק מסדר-היום של הכנסת.

סופה לנדבר: טוב עשו חברי ועדת הכנסת וועדות אחרות בהחלטה על פיצול חוק ההסדרים.

סופה לנדבר: בעצם זה שהוציאו מחוק ההסדרים דברים כואבים – דברים כואבים לחלק מהחברה הישראלית, דברים שבעצם לא היו צריכים להיות בכנסת, וטוב שיוסרו מסדר-היום של הכנסת.

סופה לנדבר: עם זאת אני רוצה לשתף אתכם, חברי הכנסת, ולדבר על התעללות בנכים – 9,000 נכים שצריכים לקבל פרוטזות, שזקוקים לאביזרים, אנשים קטועי גפיים, אשר כל רצונם הוא לעבור שיקום ולחזור לחיים רגילים.

סופה לנדבר: עד לפני כמה ימים לא ידעתי על קיומו של מכון לואיס, מוסד שבעצם בלי מכרז, משרד הבריאות, עוד בקדנציות קודמות, נתן להם – בלי מכרז – אפשרות לעשות את העבודה ולדאוג לפרוטזות ולאביזרים שונים לנכים שאת מספרם כבר אמרתי, אנשים שצריכים לעבור שיקום, והיום, לפי החוק, הם צריכים לקבל את אותם אביזרים 14 יום לאחר פנייה שמאושרת בידי המכון.

סופה לנדבר: משרד הבריאות מנהל משחק כוח עם מכון לואיס על גבם של אותם נכים, ואלה נשלחים לבתיהם לאחר קטיעה בלא תותבות, בלא שיקום.

סופה לנדבר: נכים אחרים מרותקים לביתם משום שהאביזרים שקיבלו אינם מתאימים להם.

סופה לנדבר: רבותי, אני רוצה לספר לכם את הסיפור של יואב, אב לשני ילדים נכים, אדם דתי שיש לו שני ילדים, בני שלוש וחמש, שנולדו עם פגיעה חמורה בעמוד השדרה.

סופה לנדבר: רבותי, הילדים האלה לא יעמדו על הרגליים אם האביזרים שצריכים להתאים להם לא יותאמו להם בזמן.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שילד אחד, שכבר עבר את השיקום, ומובן שמדינת ישראל השקיעה בשיקום הזה אלפי דולרים – אלפי שקלים, אפשר להגיד, היום הידרדר, מפני שהמכשיר שלו נשבר והוא לא קיבל מכשיר חלופי.

סופה לנדבר: הילד הזה צריך לזחול על הרצפה, לא ללכת לגן, הוא לא עובר שיקום.

סופה לנדבר: רבותי, אני רוצה לצעוק את צעקתו של האב הזה, שנאלץ להתמודד עם שני ילדים נכים מול האטימות של משרד הבריאות.

סופה לנדבר: אני רוצה לומר, רבותי, במסגרת התקציב, במסגרת חוק ההסדרים, אנחנו צריכים להעלות את הדברים.

סופה לנדבר: אם לא נצליח לפתור אותם בתקציב הנוכחי, אוי ואבוי לנו, למדינת ישראל, לחברה הישראלית, כי זאת סוגיה כואבת, כואבת להמון אנשים.

סופה לנדבר: אני אספר על אשה שהתרשמתי ממנה מאוד, סיגלית, שהיתה אצלי בוועדה לפניות הציבור; היא היתה צריכה לעבור – היא נפצעה פציעה קשה מאוד, ומאחר שבארץ אין התמחות בסוג הפציעה שלה היא היתה צריכה לעבור ניתוח באמריקה.

סופה לנדבר: לדעתי משרד הבריאות היה צריך לממן את הניתוח שלה בחו"ל.

סופה לנדבר: המימון הגיע רק אחרי שהיא נאלצה לפנות לבג"ץ.

יצחק אהרונוביץ': סליחה, חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק אהרונוביץ': בנקודה זו אני רוצה להבהיר לכם, מאחר שאני מכיר אישית את אותה אשה, שאילולא עבדה בעבר כדיילת ב"אל על" אני לא יודע מה היה מצבה היום.

יצחק אהרונוביץ': רק הודות לכך שחברת "אל על" אפשרה את הטיסה שלה בלי להמתין לתשלום דרך משרד הבריאות וקופת-חולים, היא עברה את הניתוח, ונקווה להחלמתה בעזרת השם.

יצחק אהרונוביץ': השיקום הוא סיפור בפני עצמו.

יצחק אהרונוביץ': אני מזמין את חברי הכנסת לבוא לאחת הישיבות שהנכים האלה מגיעים אליהן, קטועי הגפיים, לראות פעם אחת את האנשים האלה במו עיניהם.

יצחק אהרונוביץ': תודה וסליחה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד – האם האנשים האלה צריכים לעבור את הסבל הזה?

סופה לנדבר: היום אני מטפלת בבחורה צעירה שצריכה שוב לעבור ניתוח בגלל גידול בעמוד השדרה.

סופה לנדבר: אני אישית – אבל אישית – במשך יום שלם, אתמול, ניסיתי להשיג את הגורמים בקופה שלה, קופת-חולים "מכבי".

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד, רבותי, אוי ואבוי לנו, כמדינה, אם נזדקק לשירותים, כי האנשים האלה, שצריכים לתת את השירות, פשוט אטומים לבעיה של אחרים.

סופה לנדבר: אני מקווה, רבותי, שלא יהיו מסכנים כאלה שיצטרכו להיות – שיהיו – חולים במדינה הזאת.

סופה לנדבר: אוי למי שנזקק לשירותים של מדינת ישראל עם כל המגבלות האלה ואחרות.

סופה לנדבר: הגיע הזמן שמשרד הבריאות יעדכן את רשימת האביזרים לשיקום, כי לדעתי היום מכון לואיס הזה בעצם מספק אביזרים מהמאה הקודמת.

סופה לנדבר: צריך להפסיק לטרטר את הנכים ולספק להם אביזרים מיושנים.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא צריך לגרום לאותם נכים נזק וסבל נוסף.

סופה לנדבר: די, מספיק.

סופה לנדבר: נושא נוסף שאני רוצה לדבר עליו הוא סרטן צוואר הרחם.

סופה לנדבר: כל שנה חולות במחלה הזאת 300,000 נשים ברחבי העולם.

סופה לנדבר: בארצות-הברית אושר חיסון המונע את הסרטן, אך בארץ מעכבים בינתיים את האישור, ואני חושבת שאנחנו צריכים לאשר סוף-סוף את החיסון הזה.

סופה לנדבר: אומנם זאת תרופה יקרה, ועם זאת, אם זה יכול למנוע מחלה של נשים וסבל של נשים, אני מקווה שהביורוקרטיה לא תעמוד בדרכה של הממשלה, ושלנו, חברי הכנסת.

סופה לנדבר: אני יכולה לדבר עוד הרבה זמן, ואני מבינה שהזמן שלי נגמר, אדוני היושב-ראש.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד, שבימים האלה אנחנו מאשרים את תקציב מדינת ישראל, ואני מאמינה שממשלת ישראל תעשה תוכנית רב-שנתית למלחמה בעוני, והצעדים הראשונים כבר נעשו בתקציב הזה.

סופה לנדבר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אריה אלדד מהאיחוד הלאומי - מפד"ל.

אריה אלדד: תודה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, כקודמי אפתח בדברים לזכרו של טדי קולק שהלך הבוקר לעולמו, הבונה הגדול של ירושלים.

אריה אלדד: אני חושב שמאז הורדוס איש לא בנה את ירושלים כפי שטדי בנה אותה.

אריה אלדד: אומר כמה דברים מזווית אישית.

אריה אלדד: גם יושבת-ראש הכנסת, גם קודמה בתפקיד, חבר הכנסת ריבלין, וגם חבר הכנסת נסים זאב הזכירו את הקשר המיוחד שהיה לאמי עליה השלום אתו.

אריה אלדד: אמא שלי, בתיה ושיץ-אלדד, היתה מנהלת המחלקה לשירותי משפחה וקהילה, מה שקראו פעם "עזרה סוציאלית", במשך שנים רבות כשטדי היה ראש העירייה.

אריה אלדד: כשהיא סיימה את עבודתה ויצאה לפנסיה, הוא לקח אותה להיות חברה במועצת העיר מטעם "ירושלים אחת".

אריה אלדד: אמא שלי באה לאבא שלי, שהיה מאנשי ארץ-ישראל השלמה, ושאלה אותו: מותר?

אריה אלדד: הוא מפא"יניק.

אריה אלדד: הוא אמר לה: מותר?

אריה אלדד: הוא בונה את ירושלים.

אריה אלדד: טדי ידע שאמא שלי לא שייכת לזרם הפוליטי שלו, אבל הוא גם ידע ששניהם יכולים יחד לעשות הרבה בשביל העיר, ולכן יכלו לשתף פעולה שנים רבות.

אריה אלדד: שנים אחר כך, כשטדי ואבא שלי, עליו השלום, היו בערך בני 85, אחת מרשתות הטלוויזיה לקחה אותם לאיזה גג גבוה בירושלים וצילמה אותם מתווכחים על העיר.

אריה אלדד: אבא שלי דיבר על זכויות הנצח של העם היהודי בירושלים ועל משמעויותיה לעם היהודי, וטדי אמר לו: בסוף מה שחשוב זה מה שנעשה פה בפועל; כמה שנבנה וכמה יהודים נביא לירושלים.

אריה אלדד: הוויכוח ביניהם, כמובן, לא נגמר.

אריה אלדד: כל האנשים האלה מתים.

אריה אלדד: אבל הדברים שטדי השאיר בירושלים, המפעלים והשינויים שהוא חולל בדמותה יהיו אתנו עוד שנים רבות.

אריה אלדד: יהי זכרו ברוך.

אריה אלדד: לחוק ההסדרים ולתקציב שאנחנו עוסקים בו היום.

אריה אלדד: לא לחינם ההצבעה על התקציב ועל חוק ההסדרים היא הצבעת אמון או אי-אמון בממשלה.

אריה אלדד: מי שמתנגד לחוק ההסדרים או מתנגד לתקציב לא אומר שהמדינה לא ראויה לתקציב כדי שהממשלה תוכל לנהל את פעולותיה, אלא הוא בא לומר שהעקרונות, המדיניות והחלוקה של המשאבים הלאומים הם שגויים, הם מעוותים, הם היו צריכים להיות מונחים בקווים אחרים.

אריה אלדד: לכן, מי שמתנגד לתקציב בעצם אומר שהוא מביע אי-אמון בממשלה.

אריה אלדד: על חוק ההסדרים השנה כתב ידידי חבר הכנסת אורון הסתייגות אפילו לשם החוק, הוא אומר שזה לא חוק ההסדרים, זה אוסף חוקים מן הגורן ומן היקב לקיבוע מדיניות כושלת שעבר זמנה.

אריה אלדד: אלא שהשנה הממשלה, שמשום מה הוטעתה כנראה מהמתמטיקה שלפיה כמעט 78 חברי כנסת בקואליציה תומכים בתקציב, חשבה שמה שהיה הוא שיהיה, ואפשר יהיה להמשיך לגלגל בחוק ההסדרים דברים שאינם קשורים כלל לתקציב.

אריה אלדד: ייאמר לזכותה של חברת הכנסת רוחמה אברהם, שכשהגיעו מים עד נפש, או הגיעו מים עד גועל נפש, אמרה: עד כאן.

אריה אלדד: אני מקווה שחוק ההסדרים חולף ועובר מן העולם, ובשנה הבאה נראה שבחוק ההסדרים עוסקים בעיקר בדברים שיש להם השלכה ישירה על התקציב, ולא באים לנסות לבטל חקיקה של הכנסת, שזאת פגיעה אמיתית בבית ובדמוקרטיה הישראלית בכלל.

אריה אלדד: ראוי היה שבחוק ההסדרים יהיו דברים שמשפיעים ישירות על המדיניות הכלכלית של מדינת ישראל, ושלא ינסו לשנות את מבנה מועצת המנהלים של קופת-חולים או לקבוע איך היא נבחרת; שלא יקבעו לכמה שעות סיעוד זכאי נכה קשה ולכמה שעות סיעוד זכאי נכה בינוני; ואיך מותר לפטר עובד; ואם יבנו או לא יבנו בית-חולים באשדוד.

אריה אלדד: נכון להגיד כמה כסף רוצה המדינה להקצות למשרד הבריאות, ולא להיכנס ולשאול אם תושבי אשדוד מגיע להם, בשעה שיש למי מהם, חס וחלילה, התקף לב, להגיע לבית-חולים שם או להיות מובהל לבית-חולים במקום אחר.

אריה אלדד: ההחלטה, שאני מקווה שבשנה הבאה תחלוף מן העולם, היא לצמצם את חוק ההסדרים.

אריה אלדד: ולכן אולי השנה לא נכון לקבל את ההסתייגות של חיים אורון שאמר "מן הגורן ומן היקב", אלא לקרוא השנה לחוק ההסדרים "חוק הרע במיעוטו".

אריה אלדד: אבל לא הספקתי להגיש את ההסתייגות הזאת - - -

חיים אורון: זה מופיע במטרה.

חיים אורון: שם כתוב שזה החוק האחרון - שיעבור מן העולם.

אריה אלדד: על "הרע במיעוטו" אני אצביע.

חיים אורון: לא, לא.

חיים אורון: בסעיף המטרה כתוב שזאת הפעם האחרונה שיש חוק כזה.

אריה אלדד: על ההסתייגות שלך?

חיים אורון: כן.

אריה אלדד: אני ודאי אתמוך בה.

אריה אלדד: תנוח דעתך.

אולי רק הרע, כי הרע במיעוטו זה - - -

אריה אלדד: אבל גם אם הרע הוא במיעוטו ראוי להתנגד לרע.

אריה אלדד: בחוק ההסדרים הנוכחי יש פגיעה חמורה בדמי אבטלה לצעירים; וראוי שמדינת ישראל תחזיר לנכים הסיעודיים את מלוא התמיכה שהיא קיצצה מהם בשנים הקודמות; וראוי היה שהמדינה תקבע בחוק הזה, כבר עכשיו, כי מדי שנה יעודכן סל השירותים והתרופות בשיעור של 2% מעלותו, וייחסך לנו המחזה המביש והמבזה של חולים קשים שכל אחד בא לטעון שמחלתו קשה משל חברו, ובאים להתחנן לתוספת.

אריה אלדד: באמת לא כדאי להתבלבל מדברים שהושמעו הבוקר מהדוכן הזה, לא ניתנה השנה תוספת כסף לסל התרופות בהמשך למה שניתן בשנה שעברה.

אריה אלדד: ואם מדברים על סיעוד ועל עובדים זרים בחוק ההסדרים הזה, ראוי היה שהממשלה תקבע כללים בחוק ההסדרים כדי לצמצם מתח רווחים של קבלני כוח-אדם, שהכסף יגיע למי שמגיע לו עובד סיעודי, ולא יתבזבז על פערי תיווך גדולים.

אריה אלדד: ראיתי בחוק ההסדרים פרק שעוסק במים.

אריה אלדד: ראיתי שעוסקים במפלס הכינרת ובשפיעת מעיינות הדן, ומחלקים להם ציונים.

אריה אלדד: ראוי היה שהמדינה תקבע בחוק ההסדרים שלא מנתקים מים לאדם ששילם את תשלומי המים שלו, אם הרשות המקומית היא פושטת רגל.

אריה אלדד: בקשר לציונים לכינרת ולמעיינות הדן, אני יודע שאני מוציא את הדברים מהקשרם, אדוני שר האוצר, אבל אני קורא בחוק ההסדרים ציונים לכינרת.

אריה אלדד: ואני מבין שאם מפלס הכינרת גבוה מ-210.20 מטרים מתחת לפני הים ושפיעת מעיינות הדן גבוהה מ-9 מטרים מעוקבים לשנייה, אז המצב ההידרולוגי טוב.

אריה אלדד: נדמה לי שהציונים שהממשלה מקבלת בציבור הם נמוכים ביותר.

אריה אלדד: ואם נקרא את סקרי דעת הקהל, מה חושב הציבור על תפקודו של ראש הממשלה או על תפקודו של שר הביטחון, ודאי לא נגיע לציון "טוב", וגם לא לציון "כמעט טוב", ו"מספיק" הם לא מקבלים, אפילו "מספיק בקושי" הציבור לא נותן לממשלה הזאת.

אריה אלדד: הציבור קובע בסקרי דעת קהל שהממשלה נכשלה ונכשלת בתפקידה.

אריה אלדד: יכול להיות שקל במצבים כאלה, במקום להתייחס לציונים שהציבור נותן, לתת ציונים לכינרת ולמעיינות הדן, אבל נדמה לי שראוי היה שהממשלה באמת תעשה לטובת הציבור, ותתקן את מה שראוי, ותעמוד בכבוד במבחנים שהציבור קובע שהיא נכשלת בהם.

אריה אלדד: אשר לחוק ההסדרים שאנחנו נצביע עליו מחר, החוק הזה גווע.

אריה אלדד: אולי היה ראוי להמתת חסד.

אריה אלדד: מחר נצביע נגדו.

אריה אלדד: תודה רבה, אדוני.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת מסיעת גיל משה שרוני.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר האוצר, מכובדי חברי הכנסת, אין מנוס אלא להזכיר את טדי קולק, זיכרונו לברכה, אישיות בלתי רגילה, איש שהרחיב את ירושלים, איש עם מעוף, איש שיכול לשמש דוגמה לכל עם ישראל.

משה שרוני: אני זוכר ב-1967, מלחמת ששת הימים, כשנכבשה ירושלים המזרחית, אבא חושי ז"ל נתן הוראה ש-150 עובדים נוסעים ירושלימה כדי לעזור בהרחבת הכותל ובכל הדברים שטדי קולק רצה.

משה שרוני: איש צנוע, איש אמין, איש דגול.

משה שרוני: יהי זכרו ברוך.

משה שרוני: אנחנו עוסקים קצת בחוק ההסדרים.

משה שרוני: רבותי, שוכחים שחוק ההסדרים קיים 22 שנה.

משה שרוני: הוא לא נולד אתמול ולא שלשום.

משה שרוני: בכל 22 שנות קיומו כאן, כל שנה דיברו על חוק ההסדרים ולא עשו שום דבר.

משה שרוני: חוק ההסדרים של 2007 היה שמן מאוד והוא נהיה רזה הודות לשני דברים: לוועדת הכנסת, בראשותה של רוחמה אברהם, ולהבנתו החברתית של שר האוצר.

משה שרוני: אני חושב שמגיעה לו תודה על ההבנה; הרבה סעיפים תוקנו בצורה מכובדת כיוון ששר האוצר רגיש לנושא החברתי.

משה שרוני: נכון, יכול להיות שלא צריכים את חוק ההסדרים, אבל בואו נשב, נטכס עצה, ויכול להיות שנגיע למסקנה שאין לו זכות קיום.

משה שרוני: בכל זאת אם אומרים אלף, מה בית.

משה שרוני: אני חושב שהוא צריך להיות לסעיפים שהם דחופים מאוד וצריך לאשר אותם בדחיפות.

משה שרוני: יש לזכור שבכל הוועדות שבהן דנו בחוק ההסדרים נעשו תיקונים מעל ומעבר, בהבנה מלאה עם פקידי האוצר, בהנחייתו של שר האוצר.

משה שרוני: אני חושב שמגיעה תודה לצוות של האוצר וגם לשר האוצר.

משה שרוני: אני חושב שכל אחד יכול להיות פופוליסט ופופולרי, לבוא ולהגיד: "הוא יכול לעשות מהתקציב, מה זה, שעוד לא היה", אבל בואו נהיה מציאותיים.

משה שרוני: יש לנו סכום, איך מחלקים אותו, למה מחלקים אותו, איך מתקנים את הנושא החברתי, זו הנקודה המרכזית.

משה שרוני: אם כולנו מצהירים כאן שהנושא החברתי נוגע לכולם ללב, בוא נחזיר מה שנלקח על-ידי כל ממשלות ישראל.

משה שרוני: אני חושב שלממשלה הזאת כבר יש הבנה בנושא הזה, ושר האוצר רגיש לנושא החברתי.

משה שרוני: אני חושב שלאט לאט אנחנו מתקדמים בצורה נכונה, ובצורה שבה אפשר לתקן כל דבר.

משה שרוני: אם כולנו נעשה יד אחת, כולנו נקשיב זה לזה, זה יהיה לטובת המדינה ולטובת החברה.

משה שרוני: אין מדינה בלי חברה בריאה וחברה שצריכה לחיות בצורה מכובדת ובצורה שמגיעה לה.

משה שרוני: אני חושב שאנחנו כולנו צריכים להיות כנים עם עצמנו.

משה שרוני: אם ניקח ונעשה דבר פשוט ונבדוק מה הפלוסים ומה המינוסים, נראה כמה חוקים היו בחוק ההסדרים בשנת 2006 וכמה חוקים יש בשנת 2007 - יש הבדל מהותי.

משה שרוני: בואו ניקח את זה ובואו נהיה כנים עם עצמנו.

משה שרוני: אנחנו מדינה לא כמו יתר המדינות.

משה שרוני: נושא הביטחון זה רוב התקציב.

משה שרוני: העלייה שאנחנו מביאים ארצה זה תקציב.

משה שרוני: כל דבר.

משה שרוני: אם כולנו ניתן כתף, נוכל להגיע לתקציב מאוזן, לתקציב חברתי, לתקציב ביטחוני, לתקציב ראוי למדינה ולתושביה.

משה שרוני: אני חושב שמפלגת גיל עשתה מהפך בכנסת השבע-עשרה.

משה שרוני: היא הביאה לתודעה של כל הסיעות את נושא הגמלאים, נושא התרופות, נושא הקצבה ונושא הבריאות.

משה שרוני: מכאן אני יכול להגיד בכנות ובהבנה מלאה תודה לשר האוצר על ההבנה העמוקה למען החברה.

משה שרוני: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת מסיעת גיל שרוני משה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני שמח שאתה יושב פה.

אברהם הירשזון: אני יושב בשבילך.

חיים אורון: תודה.

חיים אורון: אני רוצה לצרף את ברכותי לכל קודמי בנושא חוק ההסדרים הרזה הפעם.

חיים אורון: אני מאוד מקווה שהוא הולך ועובר מן העולם.

חיים אורון: אגב, כפי שאמרתי בקריאת ביניים לחבר הכנסת אלדד, יש הסתייגות.

חיים אורון: אם יצביעו עליה, בכך נגמר חוק ההסדרים לשנה הבאה.

חיים אורון: חוק ההסדרים הוא כלי לא ראוי בעיני, גם אם כל הפריטים בו היו נכונים.

חיים אורון: גם אם היה בו סעיף על העלאת קצבת ילדים ועל תוספת לבריאות, הכלי בעיני לא ראוי.

חיים אורון: עם כל הקצת-חגיגה שמתרחשת פה סביב חוק ההסדרים, היא נראית לי - וצעקתי את זה בקריאת ביניים לדובר הראשון מסיעתך, חבר הכנסת חסון, שאני לא בטוח שהוא מכיר את התקציב שעליו הוא נאם, ואני אומר את זה בזהירות - נראה לי שזה נוח מאוד לדבר על חוק ההסדרים, יותר מסובך לדבר על המדיניות, כי חוק ההסדרים, גם חוק ההסדרים הרע, לאורך השנים היה ביטוי של המדיניות.

חיים אורון: אדוני השר, בזמן שיש לי אני רוצה לדבר רק על סעיף אחד, סעיף 48 לחוק ההסדרים, שהיה סעיף 61 לחוק ההסדרים, וזה הסעיף שעסק בגודל התקציב, בגודל הגירעון ובגודל ההוצאה.

חיים אורון: שמעת אותי יותר מפעם אחת אומר שזה בעצם הדבר המרכזי, כל השאר זה וריאציה על הנושא.

חיים אורון: אפשר לעלות על הדוכן ולומר, איך אמר חבר הכנסת שרוני - זה מה יש, הבעיה איך מחלקים.

חיים אורון: אגב, יש בעיה גדולה איך מחלקים.

חיים אורון: אותו סעיף 48 קבע את המסגרת.

חיים אורון: אדוני שר האוצר, הוויכוח הגדול הוא על המסגרת, והוא מתנהל פה לאורך שנים.

חיים אורון: חבר הכנסת רובי ריבלין, בצורה הכנה שהוא מדבר, אמר: אנחנו תמכנו במדיניות הזאת, ירדנו מ-55 חברי כנסת ל-12 חברי כנסת, הוא כולל את הליכוד ושינוי ביחד.

חיים אורון: יש לי תחזיות פחות אופטימיות מה יקרה לאלה שתומכים במדיניות זאת, אני מודה, כי יש כמה הסברים נוספים למה שקרה.

חיים אורון: אני רוצה לחזור למדיניות עצמה.

חיים אורון: בסך הכול גם בספרי התקציב וגם בדברי ההסבר של הממשלה על התקציב נאמר כמה וכמה פעמים, שזאת מדיניות המשך למדיניות מ-2003, אתה גם אומר את זה על כל במה, עם תיקונים.

חיים אורון: התיקונים נדחים קצת, הפעם בגלל המלחמה.

חיים אורון: שמעתי אתמול את ראש הממשלה אומר שזה תקציב עם נשמה חברתית.

חיים אורון: אני לא יודע בדיוק למי יש הרבה נשמות, יש חיות שיש להן הרבה נשמות, אז יכול להיות שמי שיש לו הרבה נשמות, יש לו גם נשמה חברתית אחת, אבל יש פה הרבה מאוד דברים מאוד לא חברתיים, בעיקר בהמשכיות שלהם.

חיים אורון: אזרח ישראלי בעשירון התחתון בשנת 2001 קיבל בתקציב המדינה בשירותים ובקצבאות 5,000 שקלים.

חיים אורון: לאזרח הזה ב-2005 לקחו מהכיס 480 שקלים.

חיים אורון: תכפיל את זה ב-12 בשנה, ויוצא שמעל ל-5,000 שקלים לקחו לאזרח בעשירון התחתון.

חיים אורון: האזרח בעשירון העליון השתתף בהוצאות הממשלה ב-8,800 שקלים, אל תדאגו להם, הם מסודרים לא רע, הוא משתתף ב-2005 ב-1,160 שקלים פחות.

חיים אורון: זה כל הסיפור.

חיים אורון: זאת המדיניות.

חיים אורון: הטיעון שצמיחה היא תחליף למדיניות חברתית הוא שקר עולמי.

חיים אורון: נכון, זאת לא המצאה של ביבי, זו לא המצאה ישראלית, אבל צמיחה היא לא תחליף למדיניות חברתית.

חיים אורון: לטעמי, היא עולה אתה בקנה אחד.

חיים אורון: יש היום אפילו מחקרים חדשים שאומרים יותר מזה, שמדיניות חברתית נכונה מגבירה גם את הצמיחה.

חיים אורון: מה לא אמרו לנו פה על ארגנטינה, אתה זוכר?

חיים אורון: פעם איימו בארגנטינה, ופעם אמרו איך הצילו את ארגנטינה.

חיים אורון: ארגנטינה נקטה מדיניות אחרת, אדוני שר האוצר, פחות הבנק העולמי, קצת אחרת.

חיים אורון: ואני לא מביא את ארגנטינה כדוגמה שצריך להעתיק פה.

חיים אורון: למה אני אומר את הדברים הללו?

חיים אורון: כי המחלוקת היא בנקודה הזאת, אם מדברים ברצינות, אם לא ממשיכים עוד הפעם, שכל אחד בא עם החבילה שלו.

חיים אורון: זאת המחלוקת הנכונה.

חיים אורון: למה התקציב לא יכול לגדול לעומת השנה שעברה לפחות במחצית הצמיחה במשק?

חיים אורון: יש פה תרבות בלתי אפשרית, אדוני חבר הכנסת רובי ריבלין, ממשלה היא נטל חוץ מדבר אחד, להיות שר.

חיים אורון: עם כל הכבוד, לא מעניין אותי להיות שר.

חיים אורון: על-פי הבנתי, ממשלה היא לא נטל, ממשלה היא אחד הנכסים הגדולים שיש לחברה כדי להתמודד עם השאלות הללו, וכשהיא לא עושה את הדבר הזה ותופסת את עצמה כנטל – תקטינו אותי עד כמה שאפשר, ככל שתקטינו אותי כן ייטב – כך היא מתנהגת.

חיים אורון: הבאתי קודם את הנתונים, מה המשמעות של הדבר הזה, לא רק בתחום הזה.

חיים אורון: יש שלושה פרמטרים, אדוני שר האוצר, שמבטאים את המדיניות: גודל ההוצאה, נטל המס וגודל הגירעון.

חיים אורון: השימוש בשלושתם יחד הופך את זה לאידיאולוגיה.

ראובן ריבלין: גם סדרי עדיפויות.

חיים אורון: אני עוזב עכשיו את סדר העדיפויות, הופך את זה לאידיאולוגיה.

ראובן ריבלין: אם תעשה 2.4%, הבזבוז יהיה כזה שילך כל הכסף.

חיים אורון: 2.4% במקום 1.7%, למשל.

אברהם הירשזון: אנחנו כבר על 3.8%.

חיים אורון: רגע, אני יודע שאתה על 3.8%, אבל, אדוני שר האוצר, אם הייתי מעז מה שהעזתי לפני שנה, בלי מלחמה, להגיד שנעשה קופסה, לא לצורך מלחמה, אלא לצורך מלחמה חברתית - אמרתם שאי-אפשר.

חיים אורון: לא לפני שנה, לפני חצי שנה, בחודש מאי, התחננו שתפעילו את מה שהחלטתם עליו ב-2007, 1.7%, שתפעילו ב-2006, היו לך עוד 4-3 מיליארדי שקלים בתקציב, לא היית צריך לאכול אותם מ-2007, ולא היית צריך ליצור קופסה בשביל לומר: בזה אל תיגעו, כי זה ביטחון, קודש קודשים.

אברהם הירשזון: זה גם שיקום הצפון.

חיים אורון: אדוני שר האוצר, זה גם שיקום הצפון, אבל אתה יודע שהיה צריך לשקם את הצפון ואת הנגב גם לפני המלחמה, אתה יודע את זה.

חיים אורון: אבל אם הייתי מציע פה כפי שהצעתי: תוסיפו תקציבים לפריפריה, אל תנעלו את התקציב במקום שבו הוא נמצא - אמרתם: אי-אפשר, זה עוגן.

חיים אורון: נגיע לנושא השני.

חיים אורון: זה הוויכוח על נטל המס.

חיים אורון: אני יודע, יש חברים גם בסיעתי שאומרים: ג'ומס, אל תדבר על זה, זה פוגע בציבור שאתה מייצג פה.

חיים אורון: אני מדבר על זה.

חיים אורון: על-פי החישוב שעשה פרופסור צבי זוסמן המנוח, הורדות המס מ-2003 עד 2010 זה 100 מיליארד שקלים.

חיים אורון: הורדות המס בנטו – היה גם חוק מיסוי על ההון והיו גם בתחומים מסוימים העלאות בביטוח הלאומי והפחתות בביטוח הלאומי – אדוני שר האוצר, זה 67 מיליארד שקלים.

חיים אורון: אם היינו יושבים סביב השולחן במזנון ואומרים: נחלק חצי-חצי, בחצי נפחית מס ובחצי נתמודד עם שאלות חברתיות - זה מה שאנחנו מציעים היום, אדוני שר האוצר.

חיים אורון: עצור, למה אתמול אני ואתה צריכים לקבל במשכורת שלנו עוד 400-300 שקלים, והגמלאי שיקבל קצבה באותו יום בדיוק, הקצבה שלו נשחקת ב-4%-3%?

חיים אורון: זה מה שקורה.

חיים אורון: זה מה שעושים, זאת המדיניות.

חיים אורון: זאת המדיניות בדיוק.

חיים אורון: אתה עושה תנועה, אבל כן, כי הקצבה מוקפאת.

חיים אורון: לא השוויתי עם השכר הממוצע שעולה, זה הרבה יותר, השוויתי רק עם ההפחתות במס בתלוש שלי ושלך בגלל מס הכנסה.

חיים אורון: אם אני אעשה גם את העלייה בממוצע, זה יהיה הפרש של 5%-4%.

חיים אורון: למה זה צריך להיות בשנה כזאת אחרי מלחמה?

חיים אורון: היו ארצות בעולם שאמרו שאחרי מלחמה יש מס חובה, יש מלווה חובה, יש כל מיני דברים, רק פה לא.

חיים אורון: אדוני שר האוצר, זה הוויכוח האמיתי, זאת המחלוקת האמיתית.

חיים אורון: יכולים לעלות פה כל מיני חברים מהקואליציה ולהתגאות.

חיים אורון: ככלל, אני רוצה לדווח לך, שיש לך 270 מיליון שקלים בסל התרופות ב-2007, חבר הכנסת חסון עוד לא יודע שזה אפס.

חיים אורון: אדוני השר, זה אפס.

חיים אורון: אתם משכנתם את השנה שעברה על חשבון השנה הזאת.

חיים אורון: זה עומד על אפס.

חיים אורון: אני טוען שבשנה שעברה כיסיתם חלק מהגירעון שיצרו בשנת 2005 ו-2004.

חיים אורון: הוא אפס.

חיים אורון: שני מספרים, אדוני שר האוצר, בעיני מבטאים את העיוות במדיניות: האחד זה סל תרופות אפס, השני זה חוק עידוד השקעות הון שהסכום האפקטיבי בו עומד היום על פחות מ-100 מיליון שקלים.

חיים אורון: לפי מה שאני יודע זה באזור 90-80 מיליון, כי חלק כבר מובטח ל"אינטל" ועוד דברים מהסוג הזה.

חיים אורון: עוד לפני חמש שנים זה היה קרוב למיליארד ו-200,000.

חיים אורון: ירידה פי-15 בחוק עידוד השקעות הון.

חיים אורון: יש כלי יותר טוב?

חיים אורון: אם תגיד שמצאתם כלי יותר טוב, אני אוותר.

חיים אורון: אבל לא מצאתם.

חיים אורון: כשבאים הפקידים מהמשרד שלך ומסבירים שיש מענקים במס הכנסה, אתה יודע שבפריפריה כמעט שלא משתמשים במסלול המענק, כי חלק מהם לא מגיעים לסף המס, ומי שהולך להשקיע שם צריך את ההשתתפות שלך בסיכון, ולא ברווחים העתידיים, כמו מישהו שמשקיע ברעננה או בתל-אביב.

חיים אורון: אז לא מצאו לזה כסף.

חיים אורון: שני המספרים האלה, האחד לצד הצמיחה והאחד לצד ההוצאה כאילו, מבטאים את כל העיוות בתקציב הזה.

חיים אורון: חוק ההסדרים, סעיף 48, הוא הסעיף שסוגר את העניין הזה, ואני לא מצליח להבין, כי אם אבני הבזלת של המדיניות אומרות ממשלה קטנה, הפחתת מסים – אז לפעמים יש צרות כמו התנתקות, ועושים קופסה נפרדת.

חיים אורון: אתה ישבת יחד אתי, ואתה יודע שהקופסה הזאת היא בגללנו, כי ראש הממשלה לשעבר ידע שאם תקציב ההתנתקות, שהיה תלוי בנו, הוא על חשבון הרווחה, לא נצביע בעדו.

חיים אורון: ואז הם התקפלו, והוסיפו פעמיים 0.5 בקופסאות – אז לא קראו לזה קופסאות – ועכשיו יש קופסה לצורך ביטחון, וכבר אין לי זמן להיכנס לוויכוח על גודל תקציב הביטחון, אבל בעניין עצמו, אם זה לגיטימי, ברמה העקרונית, להציע קופסה לביטחון, לגיטימי גם להציע קופסה לחברה, לבריאות או לחינוך – לכל המצוקות שהולכות וגואות ואין לנו תשובה עליהן.

חיים אורון: לא יעזור שום דבר.

חיים אורון: הספר הזה, שיתפרסם בשנה הבאה, של הקצאת משאבים לשירותים חברתיים, ימשיך – בגדול – את המסלול של 2003.

חיים אורון: כל זמן שאנחנו נמצאים במסלול הזה אנחנו מתחרים עם העולם כולו על שיאים עולמיים במישורים שאנחנו לא רוצים להיות בהם - גודל הפערים, כישלונות בחינוך, הפער בין יהודים לערבים, הפער בין עשירים לעניים, הפער בין הפריפריה לבין המרכז.

חיים אורון: זה איום יותר גדול מהאיום הביטחוני, לפי הבנתי.

חיים אורון: ובתחום הזה, כשאנחנו כולאים את עצמנו כל הזמן בתוך אותה מסגרת אידיאולוגית - - -

יעקב ליצמן: כשיש הוצאות ביטחון הממשלה צריכה להחליט על המקור שממנו ההוצאות האלה יכוסו.

יעקב ליצמן: הממשלה צריכה לעשות לביטחון, ואני מניח ששוב יביאו flat.

יעקב ליצמן: מי ישלם את זה?

חיים אורון: יביאו flat, אבל פעם ותיקינו היו אומרים: אנחנו צריכים לחלק את הנטל באופן שווה.

חיים אורון: גם פה מחלקים את הנטל באופן שווה: מורידים את הקצבאות לעניים ואת המס לעשירים.

חיים אורון: לשניהם הורידו, וכך מחלקים את הנטל.

חיים אורון: כשאתה שואל אותי מה יהיה המקור לגידול של 3% – תקפיא את הרפורמה ואל תקטין אותה, אל תלך אחורה אבל אל תרוץ קדימה.

חיים אורון: אתה יודע מה?

חיים אורון: יצא לי לשמוע כמה אנשים שלהם זה יפגע בכיס יותר מאשר לי.

חיים אורון: אני לא בטוח שהציבור לא היה מקבל את זה.

חיים אורון: סליחה, אם כמה לא היו מקבלים את זה, בסדר.

חיים אורון: למה אתם לא עושים את זה?

חיים אורון: למה לא אומרים למה צריך להפחית היום מס הכנסה במיליארד ו-200 מיליון ש"ח?

חיים אורון: למה לא אומרים למה צריך להפחית מס חברות ב-300 או 400 מיליון ש"ח?

חיים אורון: יש לכם מקורות.

חיים אורון: אפשר למצוא מסלול – ובזה אסיים – של גידול ב-3%, של עמידה ביעד הגירעון במתכונת שלך, לא מעל 3% אלא גם מתחת ל-2%, ולהוסיף עוד 40-30 מיליארד ש"ח בארבע השנים הקרובות לנושאים שאנחנו מדברים עליהם, ולהמשיך במסלול של צמיחה של 4%–5% בשנה ואולי אפילו יותר.

חיים אורון: זאת מדיניות חלופית, שבחרתם לא ללכת בה.

חיים אורון: אתם, עם מפלגת העבודה ועם הגמלאים יחד, בחרתם מדיניות אחרת – וזה הוויכוח האמיתי.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת חיים אורון.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם רביץ.

יצחק זיו: חבר הכנסת חנא סוייד, בוא אתה קודם.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מרגיש צורך לשאול, כפי שעשו רבים מעמיתי כאן, למה בכלל צריך חוק הסדרים?

חנא סוייד: שמחתי מאוד, כמובן, כששמעתי שהודיעו בשם שר האוצר שזאת השנה האחרונה של חוק הסדרים במתכונתו הנוכחית, ואני מאוד מקווה שבאמת ייעשו רוויזיה ושינוי אמיתי עד כדי ביטול חוק ההסדרים כליל.

חנא סוייד: חוק ההסדרים הזה, עם כל ההיסטוריה שלו, וכמובן נוסף על התקציב השנתי שמובא מדי שנה, לא תרם בשום פנים ואופן לשיפור הכלכלה של האזרחים במדינת ישראל.

חנא סוייד: מפליא שמצד אחד יש שחושבים שבישראל צריכה להיות חוקה, ומצד שני מימון חוק ההסדרים מנסה להסדיר את הכלכלה ואת החיים במדינה בהסדרים.

חנא סוייד: אפילו חוקים שהם באמצע, והם הסדרים לחוקה, כבר לא טובים - אלא שקל יותר לממשלה, לקואליציה, ללכת בדרך של הסדרים כדי להניע את הכלכלה ואת המשק.

חנא סוייד: אני שומע מכל חלקי הבית ביקורת חריפה על חוק ההסדרים.

חנא סוייד: אם כולם באמת מתכוונים בביקורת שלהם להביא לביטול חוק ההסדרים, נשאלת השאלה, למה עדיין יש חוק הסדרים אם כולם מתנגדים לו?

חנא סוייד: אני חושב שדווקא מפלגות שלטון, מפלגות קואליציה, שלא בהכרח נמצאות בקואליציה כרגע, אלא מפלגות שרואות את עצמן חלק מקואליציה עתידית, הן לא רציניות בביקורת שלהן כלפי חוק ההסדרים, אלא חושבות שכשיבוא התור שלהן והן יהיו חלק מהקואליציה, יהיה להן יותר קל, כחלק מהקואליציה והממשלה, להנהיג או לתכנן את המשק בעזרת חוק הסדרים, כי זה קל יותר, זה מכבש לחצים על חברי הקואליציה ועל האופוזיציה, וכך מגיעים למצב שבו מסדירים את הכול בעזרת החוק החפוז הזה.

חנא סוייד: התוצאה העיקרית של חוק ההסדרים, שכפי שאמרתי הוא ספיח של התקציב השנתי, היא הגדלת הפערים במדינת ישראל בין עשירים לעניים, בין יהודים לערבים, בין אנשים חלשים ובעלי צרכים מיוחדים לבין אנשים רגילים.

חנא סוייד: זאת המגמה שמתפתחת בארץ.

חנא סוייד: זו כמובן ההזדמנות להגיד שהייתי שמח יותר אם חוק ההסדרים היה מתבטל כליל, אבל אם היו מביאים בחוק ההסדרים טיפול ענייני, מרוכז, בקבוצות חלשות שלא רוצות לעבור את כל המשוכות של חקיקה רגילה, כגון הטיפול במצב החברתי-הכלכלי באוכלוסייה הערבית וביישובים הערביים, בהחלט הייתי חושב שבראש סולם העדיפויות יש מטרה ספציפית מסוימת שרוצים לקדם אותה בצורה מרוכזת.

חנא סוייד: לצערי הרב, גם בחוק התקציב וגם בחוק ההסדרים לא ראיתי שום התייחסות רצינית להקצאת משאבים שוויונית שתתניע את הכלכלה ביישובים הערביים ובקרב האוכלוסייה הערבית או לצורך טיפול בנושאים מיוחדים שהאוכלוסייה והיישובים הערביים סובלים מהם.

חנא סוייד: אני חוזר ומזכיר, שבמקום לטפל במובטלים בצורה שלילית – דווקא להכביד על המובטלים – הייתי תומך, ושמח יותר, וחושב שנורמלי יותר לצמצם את מספר המובטלים.

חנא סוייד: אם אנחנו מדברים על היישובים הערביים ועל האוכלוסייה הערבית כמוקד של אבטלה, מן הראוי שיכללו בחוק ההסדרים הקמת אזורי תעשייה ויצירת מקומות עבודה בעבור האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: זה ודאי יתרום לשיפור התשתיות, לשיפור מצב השירותים ביישובים הערביים ולשיפור מצב הרשויות המקומיות הערביות, ויאפשר לפתח מקומות עבודה, לשפר את ההכנסה ולהעלות את רמת החיים בקרב האוכלוסייה הערבית – אבל כמובן אין במסגרת חוק ההסדרים ובמסגרת חוק התקציב בכללותו שום זכר לטיפול נקודתי בבעיות האמיתיות של האוכלוסייה הערבית.

חנא סוייד: אני חושב שנעדר מחוק ההסדרים טיפול במצב הרשויות המקומיות בארץ בכלל.

חנא סוייד: אין ספק שהרשויות המקומיות בארץ סובלות ממצוקה מתמשכת.

חנא סוייד: חוק ההסדרים וחוק התקציב מתעלמים כמעט לחלוטין מבעיה שכל אזרח במדינת ישראל סובל ממנה, וזאת עוד הוכחה לכך שחוק ההסדרים מכוון לכיוונים לא בעייתיים ולא מיועד לפתור בעיות אקוטיות של האזרחים בכל מקום שהם נמצאים בו.

חנא סוייד: אני רוצה לומר כמה משפטים לעניין הרפורמה במשק המים, שנכללים בה משק המים כשלעצמו וגם תאגידי מים וביוב, שכלולים בחוק ההסדרים.

חנא סוייד: אני חושב שהטיפול בנושא זה הוא לא ממצה, אלא שטחי לחלוטין.

חנא סוייד: הוא אינסטרומנטלי בלבד.

חנא סוייד: במקום שתהיה קרן איזון, מטילים היטל חדש, ומנגנון להענקות מיוחדות למפיקי המים, ומקימים רשות מים.

חנא סוייד: אבל כל השאלות האמיתיות בכל הקשור למים אינן מקבלות טיפול נכון במסגרת חוק ההסדרים.

חנא סוייד: אני חושב שברפורמה במשק המים צריך לשאול את השאלות העקרוניות יותר – למשל, אם אפשר להמשיך לנהל את משק המים במדינה לפי סולם העדיפויות הקיים היום, שלפיו כמחצית משק המים או צריכת המים במדינה הולכת לסקטור החקלאי דווקא, אף שתרומת הסקטור הזה לתל"ג הופכת להיות אפסית, ומכל מקום היא מועטה מאוד, והרבה מים, בערך מיליארד קוב מים, הולכים לתחום הספציפי הזה.

חנא סוייד: נשאלת השאלה אם זה סדר העדיפויות הנכון, לשלוח את המים דווקא לתחום החקלאות, או לצרוך מים דווקא בתחום החקלאות, או שזה פרי של אידיאולוגיה מסוימת, ויותר נכון לכלכל או לצרוך מים בצורה מושכלת יותר, ולהעדיף תחומים שתורמים יותר למשק המדינה.

חנא סוייד: מדברים על פיתוח הנגב.

חנא סוייד: במה יפתחו את הנגב?

חנא סוייד: הרי אי-אפשר לפתח את הנגב באוויר.

חנא סוייד: צריך מים כדי לבנות ולפתח.

חנא סוייד: אנחנו רואים שהבעיה במשק המים עומדת בעינה.

חנא סוייד: אין פתרונות יסודיים ואמיתיים.

חנא סוייד: אשר לתאגידי המים, אני חושב שיש כאן החטאת המטרה גם בטיפול במשק המים כשלעצמו וגם בעניין הרשויות המקומיות.

חנא סוייד: ברוב הרשויות המקומיות ההכנסות ממכירת מים הן טובות.

חנא סוייד: זו הכנסה עצמית שבעצם פוטרת את המדינה מלתת מענקי איזון לרשויות המקומיות.

חנא סוייד: תאגידי המים והביוב, כפי שהם מוצעים, משמעותם בעצם שמקור ההכנסה הזה של הרשויות המקומיות ייגזל מהן.

חנא סוייד: אני זוכר ויודע על הרבה הצעות חוק שמדברות על שינויים ברשויות המקומיות, והתשובה הראשונה של הממשלה היא שזה פוגע בהכנסות של הרשויות המקומיות – מלבד התחום החשוב הזה.

חנא סוייד: אני חושב שבמקום לשלול מהרשויות המקומיות את האפשרות להתארגן יותר טוב, להתייעל בתחום של מים וביוב, הממשלה בחרה "לשרוף את המועדון", להוציא את כל הניהול של משק המים מהרשויות המקומיות ולמנוע מהן את מעט ההכנסה שהן מכניסות בניהול מפעל המים בכל רשות ורשות.

חנא סוייד: לכן אני חושב שהתיקון הזה במסגרת חוק ההסדרים לגבי תאגידי מים וביוב והקמתם, והוצאת כל הניהול של משק המים והביוב מהרשות המקומית, מחטיא את המטרה, ובסופו של דבר הוא יגרום לפגיעה נוספת ברשויות המקומיות, שכבר הסברתי ואמרתי שהן נתונות במצוקה, ובחוק ההסדרים, וגם בחוק התקציב החדש, אין כל התייחסות אליהן.

חנא סוייד: לסיכום דברי אומר, שחוק ההסדרים, גם אם יהיה האחרון - ואני לא מאמין בכך כמובן, מהסיבות שהזכרתי - הוא לא ראוי, וצריך להתנגד לו.

חנא סוייד: תודה.

יצחק זיו: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ מסיעת ישראל ביתנו.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברצוני לפתוח ולברך על צעד חשוב שנעשה השנה בחוק ההסדרים: השנה חוק ההסדרים פוצל, והדבר הביא להפניית הסוגיות החשובות אל הוועדות האחראיות, שדנות בנושאים בצורה מקצועית יותר, מעמיקה יותר, רוחבית יותר; יורדות לעומקם של אותם נושאים.

יצחק אהרונוביץ': לא בוטלו ולא אושרו נושאים בהרמת יד פזיזה, בלי הבנה מהותית של הדברים, כפי שהיה נהוג עד היום.

יצחק אהרונוביץ': יש לפעול לצמצום חוק ההסדרים עד ביטולו הסופי, ואני מצטרף לכל חברי הכנסת שעלו לפני ודיברו על ביטול חוק ההסדרים, שהוא חוק לא טוב.

יצחק אהרונוביץ': חוק ההסדרים הוא חוק רע, הוא חוק משחית, הוא חוק זמני שהפכו אותו לקבוע, שהיה טוב לזמן ההוא ולא מתאים לזמן הנוכחי.

יצחק אהרונוביץ': במסגרת חוק התקציב הוכנסו נושאים שהממשלה ביקשה להעביר שלא בדרך הטבע, שלא בחקיקה רגילה.

יצחק אהרונוביץ': זהו חוק אנטי-דמוקרטי ואנטי-שלטוני, שמעקר את עבודת בית-הנבחרים, ועלינו להפסיק נוהג פסול זה ולהחזירו למטרתו הראשונית, כך שייכללו בו רק נושאים שהחוק מסתמך עליהם בראשיתו ודברים שחייבים להעביר במסגרת חוק התקציב ואין דרך להעבירם בחקיקה פרטית או בחקיקה אחרת של משרד ממשלתי זה או אחר.

יצחק אהרונוביץ': אני מבקש לציין את גמישותה של הקואליציה בחוק ההסדרים הזה; בכמה נושאים חשובים היא הלכה עם רחשי הלב של המפלגות או הסיעות המרכיבות אותה ונתנה לכך ביטוי בפיצול כמה חוקים מחוק ההסדרים כפי שהונח בראשיתו.

יצחק אהרונוביץ': אני זוכר את הערב שבו ישבנו במסגרת ועדת הכנסת ודנו בכל סעיף וסעיף.

יצחק אהרונוביץ': סעיפים רבים לא היו לרוחנו, וחשבנו שהם לא צריכים להיות, והצבענו בעבורם, אבל אני חייב לציין שלפחות למפלגתי – ושתי נציגות מהמפלגה עוסקות בזה באופן שוטף – הנושא העקרוני הוא תוכנית ויסקונסין.

יצחק אהרונוביץ': גם את החוק הזה הצלחנו, חברי ואני, שהיינו שותפים באותה ועדה, להוציא מחוק ההסדרים באותו לילה ארוך, והעברנו אותו לחקיקה רגילה.

יצחק אהרונוביץ': דוגמה נוספת שנוגעת לכל הציבור - הקצבאות נוגעות כמעט לכל אחד ואחד בעם ישראל בדרך כזאת או אחרת, אם זאת קצבת נכות, אם זאת קצבת זיקנה ואם זאת כל קצבה אחרת.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עדים לשחיקה המתמדת בסכומי הכסף האמורים להגיע לאותם זכאים.

יצחק אהרונוביץ': שר האוצר ביטל את הקיצוץ באופן רוחבי, דבר אשר יביא לעדכון הקצבאות באופן הנדרש.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לפעול ולהביא לידי עדכון הקצבאות באופן קבוע.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ההצבעות בחוק ההסדרים חשובות.

יצחק אהרונוביץ': ההצבעות חשובות לנו כחברי הכנסת, אל לנו להפחית בערכן ולזלזל בכל הצבעה; אנחנו צריכים לתת את מלוא המחשבה ומלוא הרצינות.

יצחק אהרונוביץ': אנו מחויבים לעשות הכול על מנת שהחוק הזה יעשה צדק עם הציבור בישראל, ובצורה מרבית; להוציא את הדברים אשר עתידים לפגוע בציבור שאנחנו מייצגים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

יצחק זיו: אני מזמין את כבוד השר מישראל ביתנו אביגדור ליברמן.

יצחק זיו: בבקשה.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סיכמנו אתמול שהחוק הנוגע לניצולי השואה יעלה היום בשעה 14:00.

אביגדור ליברמן: בגלל התקלות עם הקואליציה הוא עלה לפני זה, ולצערי לא כל חברי הכנסת מהסיעה שלנו השתתפו.

אביגדור ליברמן: החוק הזה אושר רק ברוב של 20 חברי הכנסת, וכמובן, הוא היה ראוי לתמיכה רחבה יותר.

אביגדור ליברמן: הדבר העיקרי - אני מתנצל בפני ניצולי השואה שלא הספיקו להגיע ונבצר מהם לראות איך חלומם מתגשם והחוק הזה עובר במליאה.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להגיד כמה משפטים בנוגע לחוק הזה, שהוא בהחלט חוב מוסרי כפול שלנו.

אביגדור ליברמן: מקורה של הצעת החוק ביוזמה של שני חברי הכנסת, אליעזר צ'יטה כהן, בכנסת השש-עשרה, וכמובן גם חבר הכנסת יורי שטרן, שיזמו והובילו את החוק הזה בכנסת השש-עשרה.

אביגדור ליברמן: במאמץ עילאי, בשלהי הכנסת השש-עשרה, הצליח חבר הכנסת יורי שטרן לגייס 66 חברי כנסת ולהעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה על מנת שיחול עליו דין רציפות.

אביגדור ליברמן: לכן, מה שראינו כאן היום הוא התוצאה של אותו מאמץ - אחרי שהכנסת מחליטה להתפזר, לגייס 66 חברי כנסת.

אביגדור ליברמן: לדעתי, רק חבר הכנסת יורי שטרן היה מסוגל לעשות את זה, והלוואי שיהיו לנו עוד חברי כנסת כאלה.

אביגדור ליברמן: מדובר בניצולי השואה שהגיעו לאחר שנת 1953, שהם משוללי כל הזכויות וחיים בעוני מחפיר.

אביגדור ליברמן: החוק הזה בא לעשות צדק ולתקן במעט אותו חוב מוסרי כלפי ניצולי השואה.

אביגדור ליברמן: במדינה שבה זכר השואה הוא חלק מרכזי מהזיהוי העצמי, מהתודעה הלאומית, להגיע למצב הזה, שבמשך כמה כנסות אנחנו נאלצים להילחם על מנת לשפר במקצת את מצבם של ניצולי השואה - להערכתי זה לא המצב שהיינו אמורים להגיע אליו.

אביגדור ליברמן: כמו שאמרתי, אחרי מאמצים רבים הצלחנו לתקן במעט, ואני מקווה שהדבר הזה יחפה על אותן שנים שבהן לא הצלחנו לקדם את החוק הזה.

אביגדור ליברמן: החוב המוסרי שלנו כפול מסיבה נוספת.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת יורי שטרן, רבים מהיושבים כאן בבית מכירים אותו, את המרץ שלו, את ההתלהבות שלו, האיש שנמצא במצב בריאותי מאוד לא פשוט.

אביגדור ליברמן: אני חייב לומר שלא ראיתי תופעה כזאת: בכל זמן שאני מגיע אליו, הדבר היחיד שהוא שואל אותי - מה עם החוק הזה ומה עם החוק הזה ומה קורה בכנסת.

אביגדור ליברמן: בכל פעם שדיברנו, תמיד הוא חזר לחוק ניצולי השואה.

אביגדור ליברמן: החוק הזה היה חשוב לו אישית, הוא ראה בו מין ציווי שקיבל מכל ההיסטוריה של יהדות ברית-המועצות, מכל הפעילות שלו, מכל ההזדהות שלו עם הנושא עצמו, גם כבן למשפחה שחשה בעצמה מה היתה השואה ומה היתה מלחמת העולם השנייה.

אביגדור ליברמן: חבר הכנסת יורי שטרן היה קנאי לשני הנושאים הללו, ותיקי מלחמת העולם השנייה והשואה.

אביגדור ליברמן: עצם קבלת החוק, זה אותו חוב שאנחנו חייבים, והחוק הזה בהחלט על שמו.

אביגדור ליברמן: אני חושב שזה מפעל חייו של איש אחד, שלמרות ההתנגדות של כל הממסד, משרד האוצר וכל הגופים החזקים, הצליח להעביר וליישם.

אביגדור ליברמן: הדבקות במטרה, הנחישות, אלה דברים שראויים לציון, אני לא מכיר עוד אחד שהיה מסוגל להתמודד עם זה ולהעביר את החוק הזה.

אביגדור ליברמן: בהזדמנות זו אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פרופסור מיכאל נודלמן, שעבד ועזר להעביר את הצעת החוק בימים האחרונים ולהספיק במסגרת דיוני התקציב.

אביגדור ליברמן: אני גם רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, הגברת מגידו, למנהלת הוועדה, הגברת דנה גורדון, ולמזכירת הוועדה, הגברת ציפי גלעדי.

אביגדור ליברמן: אני מודה לכל חברי הכנסת שתמכו בהצעת החוק הזאת.

אביגדור ליברמן: וכמובן, עוד הפעם, אני רוצה להודות מכאן לחבר הכנסת יורי שטרן ולשלוח לו ברכת החלמה מהירה.

אביגדור ליברמן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה לכבוד השר אביגדור ליברמן.

יצחק זיו: אני כמובן מצרף את תנחומי בפעם השנייה - אני מצרף את תנחומי למשפחת תושבי ירושלים על אדם יקר וגדול, מר טדי קולק, שהלך מאתנו.

יצחק זיו: יהי זכרו ברוך.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת יובל שטייניץ מהליכוד.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר ליברמן, חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לתפילה, לאיחולי ההחלמה ולתפילה של כולנו להחלמתו של חברנו ד"ר יורי שטרן.

יובל שטייניץ: הזכיר אביגדור ליברמן את מרצו ואופיו, אני רוצה להזכיר גם את האינטליגנציה הבלתי רגילה וחוש ההומור הנהדר שלו.

יובל שטייניץ: כולנו מקווים שהוא יצליח להתאושש מהמצב הבריאותי המאוד קשה שהוא נמצא בו.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, היושב-ראש המתחלף, עסקנו עכשיו בחוק מאוד נכון וצודק למען ניצולי השואה.

יובל שטייניץ: אני רוצה להזכיר לכולנו, שמדינת ישראל הוקמה, בין השאר, כתוצאה מלקחי השואה, תחת הססמה שלא נלך שוב כצאן לטבח.

יובל שטייניץ: במדינת ישראל יש לנו הכוח שלנו, צה"ל, שירותי הביטחון, היכולת שלנו להגן על עצמנו מול הבאים לכלותנו.

יובל שטייניץ: לכן, אדוני היושב-ראש, הססמה "לא נלך כצאן לטבח" היא נכונה, היא חלק מהאתוס של מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: אבל, לצערי הרב, ממשלת אולמרט לא שותפה לאתוס הזה.

יובל שטייניץ: החינוך שאנחנו מקבלים בשבועות האחרונים מהממשלה בירושלים הוא בכיוון, הוא עוד לא הגיע לרמה הזאת אבל הוא בכיוון של צאן לטבח.

יובל שטייניץ: כי כיצד יכולה להתפרש המציאות שבה יורים יום-יום על אזרחינו בשדרות ובסביבה טילים ורקטות, וממשלת ישראל מכריזה על הבלגה, עם אלף ואחד תירוצים והסברים ותחכומים, שאולי הטרוריסטים מעדיפים שנפגע בהם ולכן הבלגה תפגע בהם וכו'.

יובל שטייניץ: אלף ואחד שיקולים מתוחכמים, אבל בשורה התחתונה ממשלת ישראל מרגילה את אזרחי ישראל, את אויבי ישראל ואת העולם כולו, שכאן סופגים רקטות כצאן לטבח, שכאן סופגים אש ומבליגים ולא מגיבים, ולא יום אחד או יומיים, אלא יום אחרי יום אחרי יום, ושבוע אחרי שבוע אחרי שבוע.

יובל שטייניץ: נוצרת כאן מציאות של עם שלא קם כארי להגן על עצמו.

שמואל הלפרט: זה בגלל ההתכנסות.

יובל שטייניץ: זו לא תוצאה רק של ההתכנסות, זו תוצאה של הממשלה הנוכחית, שתוך שנה מאז שעלה אולמרט לשלטון ונכנס ללשכת ראש הממשלה, תוך שנה, קובעת היום אוניברסיטת תל-אביב, המרכז ללימודים אסטרטגיים, חלה הרעה חמורה במצבנו האסטרטגי.

יובל שטייניץ: תוך שנה יש עלייה חמורה באיומים.

שמואל הלפרט: - - -

יובל שטייניץ: אני לא מפריע לך, אל תפריע לי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת הלפרט.

יובל שטייניץ: מה לא היה לנו בשנה האחרונה, מאז תפס אולמרט את לשכת ראש הממשלה?

יובל שטייניץ: הוא נתן ל"חמאס" להשתתף בבחירות; לא ביטל את הבחירות וה"חמאס" עלה לשלטון, כבש את הפרלמנט ואת הממשלה ברשות הפלסטינית.

יובל שטייניץ: היתה לנו מלחמה כושלת בצפון, והיום גם המכון ללימודים אסטרטגיים באוניברסיטת תל-אביב קובע חד-משמעית, שתוצאות המלחמה פגעו בהרתעה של ישראל, וסיכויי תוקפנות צבאית, כזאת או אחרת, מצד סוריה או מדינות נוספות נמצאים בגרף של עלייה.

יובל שטייניץ: מה לא היה לנו בשנה האחרונה?

יובל שטייניץ: 4,000 טילים ורקטות, לא רק באזור הגבול, אלא לתוך עומק מדינת ישראל, על חיפה, על הקריות.

יובל שטייניץ: 2 מיליוני אזרחים במקלטים, וממשלת ישראל מהססת ובסוף מחליטה שלא להורות לצה"ל להתקיף מייד בחמת זעם את מתחמי ה"חיזבאללה" ולהפסיק את ירי הרקטות, לכבוש את דרום-לבנון ולחסל את הנוכחות הצבאית של ה"חיזבאללה" שם.

יובל שטייניץ: מה לא היה לנו בשנה האחרונה?

יובל שטייניץ: אחרי ההתנתקות התחיל "קסאם" ואחר כך עוד "קסאם", וזה גם היה קצת קודם, אבל אז הקצב עלה לעשרות ומאות "קסאמים" בחודש, וממשלת ישראל שלחה את צה"ל לא למבצע צבאי כמו "חומת מגן" של אריק שרון, לחיסול תשתיות הטרור בעזה והרס הרקטות, תעשיית הרקטות, אלא שלחה את צה"ל לשוטטות טקטית – פה 2 קילומטרים מהגבול, כאן קילומטר מהגדר, כאן מארב ליורים, כאן לשבש, כאן להפריע, כאן מהאוויר וכאן עם ארטילריה.

יובל שטייניץ: אבל את הדבר הבסיסי של מדינה שקמה להגן על עצמה מפני רקטות וטילים לא ראינו בצפון ואיננו רואים בדרום.

יובל שטייניץ: היום עוד הוסיפו הבלגה.

יובל שטייניץ: אפילו לשבש את פעולת היורים כבר לא משבשים, שלא לדבר על פעולה חדה וברורה לעקירת תשתיות הטרור מן השורש, כמו שהיה בשכם וברמאללה, ששם יש טרור, אבל אין תעשיית רקטות, אי-אפשר להקים, הרשתות נפגעו, הן עדיין פגועות מ"חומת מגן 1".

יובל שטייניץ: מה לא היה לנו בשנה האחרונה שהוא לא בכיוון - עוד לא הגענו לזה, אבל בכיוון של צאן לטבח?

יובל שטייניץ: מה זו ההבלגה שנפצעים שני נערים בשדרות והם בסכנת חיים?

יובל שטייניץ: מה זו ההבלגה הזאת אם לא עם שיורים עליו, שמנסים להשמיד אותו, והוא לא מגיב.

יובל שטייניץ: לא מגיב, זאת אומרת, כצאן לטבח.

יובל שטייניץ: ממשלת ישראל הנוכחית מוליכה אותנו מדחי אל דחי.

יובל שטייניץ: זה לא רק השגיאות המקומיות שהיא עושה פה ושם, זו התרבות הישראלית שמוחלפת כאן, שהולכת לאיבוד.

יובל שטייניץ: זו התרבות שתחילתה בבן-גוריון ובאריאל שרון ובמנחם בגין, של "הקם להורגך השכם להורגו".

יובל שטייניץ: מישהו יכול להגיד לי שבשדרות היום מתבצע הכלל הזה "הקם להורגך השכם להורגו"?

יובל שטייניץ: האם אנחנו משכימים להרוג ולחסל את ארגון ה"חמאס" ואת הצבא שהוא מקים בעזה, הקם להורגנו?

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אזרחי ישראל מודאגים; צר לי לומר, אבל בצדק.

יובל שטייניץ: הם מבינים אמת פשוטה, שקשה להתעלם ממנה, שמי שמתקשה לטפל ב"קטיושות" בצפון, ובמשך ארבעה שבועות וחצי לא מעניק הגנה סבירה לאזרחי ישראל, ל-2 מיליוני ישראלים בצפון, ומי שמתקשה לטפל ב"קסאמים" בדרום, ובמשך שנה לא מעניק הגנה סבירה ולא פועל במלוא המרץ והנחישות כדי להעניק הגנה בפני "קסאמים" בדרום, מי שנכשל עם "קטיושות" בצפון ועם "קסאמים" קטנים בדרום, קשה להאמין שידע להתמודד עם טילים אירניים, עם טילי "שיהאב" גדולים ממזרח.

יובל שטייניץ: קשה להאמין שמי שלא יודע לטפל ב"קסאמים" קטנים מעזה, ידע איך לטפל בטילי "שיהאב" גדולים מאירן.

יואל חסון: חבר הכנסת שטייניץ, אם אתה שר הביטחון, אתה מתחייב להפסיק את ירי ה"קסאם"?

יואל חסון: אתה יודע שיש הבדל בין טיל "קסאם" ובין טיל "שיהאב".

יואל חסון: זו דמגוגיה.

יובל שטייניץ: עד למשפט האחרון שלך חשבתי שאתה שואל אותי שאלה רצינית, והתכוונתי להתייחס אליך ברצינות.

יואל חסון: אני חוזר בי מהדמגוגיה.

יובל שטייניץ: אני מתנגד לניבולי פה במשכן הזה, ואני מודה לך על שאתה חוזר בך, ולכן אתייחס לשאלתך ברצינות, חבר הכנסת חסון.

יובל שטייניץ: שום שר ביטחון לא יכול להתחייב להפסקה מוחלטת של ההתקפות על ישראל, לרבות ירי ה"קסאמים".

יובל שטייניץ: אבל שר ביטחון בישראל, ממשלה בישראל יכולה להתחייב להפחית מאוד את איום הרקטות וה"קסאמים" ולעשות לא הרבה יותר, אלא הרבה הרבה הרבה יותר כדי לחסל את תעשיית הרקטות בעזה ולפגוע קשה בתשתיות הטרור, גם אם זה לא חיסול מוחלט.

יובל שטייניץ: ולראיה, שבתקופת אריאל שרון, אני אומר את זה לשבחו, לאחר שנתיים של היסוסים יצאנו ל"חומת מגן 1", כבשנו לכמה שבועות, לא יותר, את שכם, טול-כרם ורמאללה, והמכה שתשתיות הטרור ספגו שם היא כזאת, שעד היום לא התאוששו.

יובל שטייניץ: מה זאת אומרת לא התאוששו?

יובל שטייניץ: הן מסוגלות להוציא פה ושם פיגועים - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת שטייניץ, לסיים.

יובל שטייניץ: אני כבר קרוב לסיום.

יובל שטייניץ: הן מסוגלות פה ושם להוציא פיגוע בודד, אבל רשתות הטרור ביהודה ושומרון לא מסוגלות להקים תעשיית רקטות.

יובל שטייניץ: תעשיית רקטות זה דבר מורכב, זה תעשיית נשק.

יובל שטייניץ: צריך לעשות ניסויים, צריך לייצר מרעומים, צריך לייצר גופי טילים, צריך לייצר כנפונים, צריך לבדוק את זה.

יובל שטייניץ: את זה אי-אפשר לעשות בשכם וברמאללה.

יובל שטייניץ: אתה יודע למה, חבר הכנסת חסון?

יובל שטייניץ: בגלל "חומת מגן".

יובל שטייניץ: זה האפקט של "חומת מגן" שנמשך עד היום ברמאללה ובשכם.

יובל שטייניץ: אפשר לעשות את זה בעזה, ואם אפשר, חבר הכנסת חסון, גם צריך.

יובל שטייניץ: אומר לך עוד משפט: לי אישית אין ספק, "חומת מגן 2" בעזה יתבצע, רק כל חודש שעובר המבצע יהיה קשה יותר ויעלה לנו ביותר חיי אדם.

יובל שטייניץ: ושורה אחרונה, שורה תחתונה: אני מציע לא לאשר את התקציב וחוק ההסדרים.

יובל שטייניץ: בתקציב הזה אין מענה לביטחון ולהידרדרות בביטחון בשנה האחרונה, מאז שאולמרט וחבורת הפיקוד שלו תפסו את כס השלטון בירושלים.

יובל שטייניץ: ייאמר לזכותי – אני אומר פה משהו לזכותי ובזה אני מסיים - - -

יצחק אהרונוביץ': אתה כבר מסיים ארבע דקות.

יובל שטייניץ: אתה רוצה לקטוע אותי דווקא כשאני אומר משהו לזכותי?

יצחק אהרונוביץ': לא, אני לא קוטע אותך.

יצחק אהרונוביץ': נתתי לך שמונה דקות והוספתי לך עוד שלוש דקות על חשבון מישהו אחר.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני מייד מסיים.

יובל שטייניץ: שני משפטים, ממש שני משפטים.

יובל שטייניץ: הייתי חבר הכנסת היחיד בוועדה לתקציב הביטחון שלא חתם ולא תמך בקיצוץ בתקציב הביטחון בחודש יוני.

יובל שטייניץ: הזהרתי, אין אימונים, אין "מעיל רוח", אין מלאים בצה"ל, אי-אפשר לקצץ, צריך להוסיף.

יובל שטייניץ: היום כולם מבינים את זה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אסור לתמוך בתקציב ובחוק ההסדרים.

יובל שטייניץ: את הממשלה הזאת צריך לשלוח הביתה למען ביטחון ישראל, למען עם ישראל, למען מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דוד טל - איננו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת אורית נוקד, בבקשה.

יובל שטייניץ: - - -

יצחק אהרונוביץ': ארבע דקות, חבר הכנסת שטייניץ.

יצחק אהרונוביץ': כל פעם זה משפט אחרון ועוד משפט אחרון.

יצחק אהרונוביץ': אבל מאחר שאתה פרלמנטר ותיק, הבנתי את כללי המשחק.

יצחק אהרונוביץ': עומדות לרשותך חמש דקות, בבקשה.

קריאה: - - -

יצחק אהרונוביץ': לא, אנחנו לא צריכים ללמוד את הדברים הלא-טובים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו צריכים לעמוד בלוח זמנים.

יצחק אהרונוביץ': אפילו לתת עוד דקה מזמננו.

יצחק אהרונוביץ': אבל אני מכבד את חברי יובל שטייניץ כחבר ותיק, ואפשרתי לו.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, גברתי.

אורית נוקד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אדבר היום באמת על חוק ההסדרים, כי אני מבינה שמחר נדבר על התקציב.

אורית נוקד: התהליך שהחל השנה בדיונים על חוק ההסדרים הוא תהליך היסטורי.

אורית נוקד: בפעם הראשונה החלה התארגנות רצינית של חברי כנסת לצמצומו של החוק.

אורית נוקד: בפעם הראשונה ראינו כיצד מוסרים סעיפים רבים עוד לפני הפיצול לוועדות.

אורית נוקד: בפעם הראשונה ראינו כיצד החוק מפוצל לכמה שיותר ועדות בכנסת, ולא כפי שהורגלנו משנים עברו, שרוב מכריע של הסעיפים נדון בוועדת הכספים באישון לילה ובלי להתעמק בהשלכות שלהם.

אורית נוקד: בפעם הראשונה ועדות הכנסת, ובראשן ועדת הכספים, אך גם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת הכלכלה, פיצלו סעיפים רבים מתוך החוק.

אורית נוקד: חוק ההסדרים הוא חוק אנטי-דמוקרטי.

אורית נוקד: זה חוק שהקשר בין סעיפיו הוא לעתים, לכל היותר, מקרי.

אורית נוקד: זה חוק שנולד מתוך הצורך לייצב את כלכלת ישראל בשנת 1985.

אורית נוקד: 22 שנים מאוחר יותר, כאשר הכלכלה יציבה וזוכה לתמיכה ולהערכה מהקהילה הפיננסית והעסקית בעולם, החוק לא רק שעדיין קיים, אלא שרק הלך והתרחב.

אורית נוקד: נכנסו לתוכו סעיפים מכל הבא ליד: רפורמות מבניות, ביטולי חוקים שנחקקו בדרך דמוקרטית, דחיית תחולת חוקים – חוקים שהם צודקים וחשובים, פרי עבודתם המאומצת של חברי הכנסת.

אורית נוקד: בשנים האחרונות חוק ההסדרים החליש את מעמד הכנסת ופגע בתפקודה כרשות מחוקקת.

אורית נוקד: צמצום חוק ההסדרים איננו תופעה פופוליסטית של פוליטיקאים קולניים קיצוניים שמצביעים נגד הממשלה, כפי שכתב הבוקר נחמיה שטרסלר במאמרו בעיתון "הארץ", ואני מצרה על כך ששטרסלר מעדיף החלטות באישון לילה על פני חיזוק מעמדם של הדמוקרטיה, הכנסת והדיון הרציני והמעמיק.

אורית נוקד: השנה מגמת צמצום חוק ההסדרים נכנסה להילוך גבוה.

אורית נוקד: אני הגשתי בתחילת המושב של הכנסת הזאת הצעת חוק לצמצום חוק ההסדרים, וחברי הגישו הצעות חוק נוספות לצמצומו או לביטולו.

אורית נוקד: העיקרון המנחה היה, שחוק ההסדרים ישמש כחקיקה תומכת תקציב, ולכן הוא יהיה קשור אך ורק לתקציב.

אורית נוקד: סעיפי החוק יידונו בוועדות הרלוונטיות שמתמחות בנושאים האלה.

אורית נוקד: המשיכה בכך יושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת , שדרשה בדיון שהתקיים בוועדת הכנסת לפצל את כל הסעיפים שאינם קשורים באופן ישיר לתקציב, או שהשלכותיהם כל כך מרחיקות לכת, שיש לנהל עליהם דיון מקיף ורציני בלי סד הזמנים של ההצבעה על תקציב המדינה.

אורית נוקד: כי אתם יודעים שמשנת 1985 הממשלה פשוט כרכה יחד עם ההצבעה על חוק התקציב את חוק ההסדרים, וזאת היתה בעצם הבעיה.

אורית נוקד: חברים וחברות, יחד עם המהלך ההיסטורי הזה, שנראה את המשכו בשנה הבאה, השגנו גם הרבה הישגים נקודתיים וביטלנו הרבה גזירות.

אורית נוקד: בעת שיותר משליש מהאוכלוסייה חי מתחת לקו העוני, איננו יכולים להטיל את כל משקל הקיצוצים דווקא על השכבות החלשות בחברה.

אורית נוקד: אני אסב את תשומת לבכם לכמה סעיפים שהוסרו מחוק ההסדרים.

אורית נוקד: ביטול חוק הקמת בית-חולים באשדוד – פוצל מתוך חוק ההסדרים.

אורית נוקד: בוטלה האי-הצמדה של כל הקצבאות והגמלאות למדד – הרי היתה כוונה להקפיא אותן, וזה היה פוגע כמעט בכל אחד ואחת מאתנו.

אורית נוקד: בחוק ההסדרים היתה כוונה לבטל את המענק לעבודה מועדפת לחיילים משוחררים.

אורית נוקד: הצלחנו לסכל את הכוונה לבטל את המענק הזה, ואני חושבת שכאן הכנסת עשתה דבר נכון מאוד.

אורית נוקד: איזה מסר אנחנו מעבירים לצעירים שלנו, לחיילים שלנו, שעה שהם בתחילת דרכם ויש להם אפשרות להשתכר, ולהשתכר קצת יותר בעבודות שמוגדרות עבודות מועדפות?

אורית נוקד: מדוע למנוע מהם את הדבר הזה?

אורית נוקד: אני חושבת שאין די ברשימה של העבודות המועדפות, וצריך להוסיף עוד על מנת שגם חיילות משוחררות תוכלנה ליהנות מההטבה הזאת.

אורית נוקד: היתה כוונה להטיל אגרה על קשישים שמגישים תביעה חוזרת לגמלת סיעוד.

אורית נוקד: הם היו נדרשים לשלם על תביעה חוזרת סכום של 200 שקלים.

אורית נוקד: תחשבו: במי זה היה פוגע?

אורית נוקד: זה היה פוגע אך ורק בשכבות החלשות.

אורית נוקד: בדיון שהתקיים בוועדת הכספים שאלתי: למה?

אורית נוקד: מה העלות התקציבית של הכוונה להטיל את האגרה הזאת?

אורית נוקד: נאמר לי שהחיסכון הוא של 2 מיליוני שקלים.

אורית נוקד: שאלתי: ומה המשמעות מבחינת המוסד לביטוח לאומי?

אורית נוקד: נאמר לי: מדובר בכ-20 משרות שיצטרכו לעשות את כל החישובים.

אורית נוקד: והחשש היה שתהיינה תביעות סרק.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת נוקד, משפט סיום בבקשה.

אורית נוקד: לא, לא.

אורית נוקד: יש לי קצת יותר זמן.

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': לא.

אורית נוקד: כן.

יצחק אהרונוביץ': יש לך חמש דקות.

אורית נוקד: יש לי קצת יותר זמן.

יצחק אהרונוביץ': את צריכה להגיד לי.

יצחק אהרונוביץ': כבר עברו חמש דקות – אלא אם מישהו אחר מהסיעה לא מדבר.

יצחק אהרונוביץ': אין לי בעיה.

יצחק אהרונוביץ': על חשבון מישהו אחר.

אורית נוקד: טוב.

אורית נוקד: אז אני אקח עוד כמה משפטים.

יצחק אהרונוביץ': עוד כמה משפטים אחרונים.

אורית נוקד: מפלגת העבודה נושאת את הדגל – פשוט קטעת אותי ויש לי עוד כמה נושאים שהם מאוד חשובים שהצלחנו לבטל - -

יצחק אהרונוביץ': לא, זה בסדר, אבל אני אמחק מישהו מהסיעה.

יצחק אהרונוביץ': אין לי בעיה.

אורית נוקד: - - ביניהם גם הנושא של - -

יצחק אהרונוביץ': פשוט נתנו לך – הסיעה נתנה לך – חמש דקות.

אורית נוקד: - - אגרה על בחינות הבגרות.

אורית נוקד: הרחבת האפשרות ליציאה לחו"ל של קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה – גם הסעיף הזה, בסופו של דבר, שונה.

אורית נוקד: אבל אני רוצה לומר באמת, שלגבי מפלגת העבודה, שנושאת את הדגל הסוציאל-דמוקרטי – מצד אחד מוטלת עלינו האחריות להגן על השכבות החלשות, אבל במקביל לדאוג לאיתנות המשק, להמשך הצמיחה ולחלוקה שוויונית של פירותיה.

אורית נוקד: ויש לפנינו עוד עבודה רבה.

אורית נוקד: אני מודעת לכך שהמלחמה גרמה לשחיקה ולשינוי בתקציבים שהיו אמורים להגיע על מנת לסייע, במיוחד לנושאים חברתיים, אבל אני מאמינה שבתקציב הבא הדברים ישונו, ואנחנו נעמוד על כך.

אורית נוקד: הוקמה ועדה, ועדה שתמליץ על הצמדת קצבאות הזיקנה לשכר הממוצע במשק, כפי שהיה נהוג לפני שהוחל במדיניות הכלכלית לשנת 2003.

אורית נוקד: אני חושבת שאין דבר ציני מזה שבאים ומבטלים דווקא לוותיקים ולפנסיונרים את הזכויות, שעה שהם שילמו עליהן – מדובר בקצבאות זיקנה מכוח הביטוח הלאומי, ששילמו עליהן.

אורית נוקד: אני מאוד מקווה שהוועדה שתקום תמצא את הדרך להחזיר להם את ההצמדה לשכר הממוצע.

אורית נוקד: אני, במקביל, הנחתי כמובן גם הצעת חוק פרטית, כך שאפשר יהיה גם להגיש אותה ולהאיץ את תהליך עבודת הוועדה אם יהיה צורך.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אורית נוקד: עוד דבר חשוב מאוד ואני אסיים.

אורית נוקד: מיגון יישובי סובב-עזה - מדובר כאן פשוט בסכנת חיים.

אורית נוקד: סכום של כ-200 מיליון שקלים יכול לתת מענה ראשוני, ואני מקווה מאוד שהממשלה תקבל החלטה על כך בישיבתה הקרובה, כי המבחן, בסופו של דבר, יתבטא במעשים, בביצוע, ולא בהבטחות.

אורית נוקד: לגבי חוק ההסדרים, המגמה ברורה.

אורית נוקד: חוק ההסדרים הבא יצומצם מאוד.

אורית נוקד: נדמה לי שכל חברי הכנסת מכל הסיעות הפנימו את העניין, ואני בטוחה שאת המנגינה הזאת אי-אפשר להפסיק.

אורית נוקד: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת נוקד.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת , בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, יש אי-התאמה בין סדר הדוברים - - - לבין מה שמופיע פה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, לקחתי זאת לתשומת לבי.

יצחק אהרונוביץ': זה יתוקן.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צופים יקרים, הצטערתי כשנודע לי שראש עיריית ירושלים לשעבר, מי שהיה 28 שנה ראש העיר ירושלים, טדי קולק ז"ל, הלך לעולמו בגיל 95.

יצחק גלנטי: ייבדל לחיים ארוכים, אני מאחל החלמה מהירה לחבר הכנסת יורי שטרן.

יצחק גלנטי: חוק ההסדרים, גם במתכונת הנוכחית, ממשיך להכות בעם.

יצחק גלנטי: החוק מאפשר לפקידי האוצר להעמיק את העוני ולהעצים את הפער בין שכבה דקיקה של עשירים ובין רוב מוחלט של עשוקים.

יצחק גלנטי: בתפיסת העולם הקפיטליסטית של העולם המערבי נמשל האדם למכונה שתפקידה לייצר הכנסות, ואם אינו מייצר הכנסה אזי המדינה מתנערת מכל אחריות לקיומו.

יצחק גלנטי: מדיניות זו מקצצת ללא רחם בתקציבי הרווחה, החינוך, הבריאות ואיכות החיים, ופוגעת באופן הרסני בילדים, בנוער, בחיילים, בסטודנטים, במובטלים, בנכים, בגמלאים, בסיעודיים, בחד-הוריים, בתשושי גוף ונפש ובמשפחות ברוכות ילדים.

יצחק גלנטי: לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נתוני 2006 מציגים שנה כלכלית עם הישגים כבירים.

יצחק גלנטי: חרף המלחמה בלבנון צמח המשק ב-5%.

יצחק גלנטי: ישראל גוברת בצמיחה על כל הארצות המפותחות - הרבה מעבר לצמיחה בארצות-הברית, שהיתה 3.3% ב-2006.

יצחק גלנטי: התוצר לנפש עלה ב-3.1%.

יצחק גלנטי: ההוצאה לצריכה פרטית עלתה ב-4.6%.

יצחק גלנטי: העודף במאזן התשלומים הסתכם השנה ב-3.9 מיליארדי דולר.

יצחק גלנטי: העודף בחשבון השוטף הגיע ל 5.2%.

יצחק גלנטי: יש עלייה של 8.7% בהכנסות המדינה.

יצחק גלנטי: אם מספרים לנו על ההשקעות במשק על-ידי גורמי חוץ גדולים, והמשק ממש באופוריה כלכלית, אז היכן כל זה?

יצחק גלנטי: אכן, אנחנו מייצאים חברות סטארט-אפ והיי-טק ואתן גם מייצאים את מיטב המוחות לחו"ל.

יצחק גלנטי: השקעות הן בכל מקום חוץ מאשר בתשתיות ובהקמת מפעלים חדשים.

יצחק גלנטי: אין כמעט יצירת מקומות עבודה.

יצחק גלנטי: מי שחוגג את הגאות הכלכלית זה כמה משפחות של בעלי הון אשר את מרבית רווחיהן הן משקיעות בחו"ל ולא בארץ.

יצחק גלנטי: הצריכה הפרטית הגדולה אינה של המוני העם העני הנאלץ לשלם מכיסו על הפרטת החינוך, הפרטת הבריאות והפרטת כל נכסי המדינה והעם.

יצחק גלנטי: תקציב 2007 הוא המשכו הגרוע של תקציב 2006 מעשה ידי שר האוצר נתניהו.

יצחק גלנטי: אתמול בחדשות הערוץ הראשון הראו כיצד נזרקת מביתה לרחוב משפחה של שבע נפשות, ואין מושיע.

יצחק גלנטי: אומרים: הנה אנו מוסיפים להבטחת ההכנסה 75 שקל ליחיד ו-100 שקל לזוג, אך שוכחים להזכיר כי מצד שני מעלים את מחיר הלחם, את מחיר החלב, מעלים את הארנונה ומכפילים את מחיר המים.

יצחק גלנטי: כנגד זאת, מורידים את מס ההכנסה ומע"מ לעשירים.

יצחק גלנטי: אכן, זו אליבא דהירשזון חלוקת עוגה צודקת.

יצחק גלנטי: אני מתרה מעל במה זו, כי לאחר הגאות הכלכלית המדומה הזו יגיע גל צונאמי חברתי-ביטחוני אשר ישטוף את כל ה"הישגים" ויותיר אחריו הרס וחורבן.

יצחק גלנטי: דמיינו לכם את שר האוצר נוהג ברכבת התקציב אשר דוהרת למחסום בית-שמש, ושם תקועה משאית עמוסה בהבטחות חברתיות נהוגה בידי שר הביטחון.

יצחק גלנטי: על המחסום שומר גמלאי המתריע בטלפון חוטי המוחזק בשני קצותיו הקרועים בידי שר התקשורת.

יצחק גלנטי: הגמלאי מתריע, אך הקשר מנותק והתאונה בלתי נמנעת.

יצחק גלנטי: רכבת התקציב דורסת את המשאית החברתית ללא רחם.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גלנטי, חרגת כבר בדקה.

יצחק אהרונוביץ': תנסה לצמצם.

יצחק גלנטי: לסיעת קדימה אני אומר, כי לבכם אבן ופועלכם ‎אָוון.

יצחק גלנטי: הבטחתם מזור לעם ונתתם תקציב רזון ומע"מ.

יצחק גלנטי: הצלחתם להנסיק את ההון הפרטי לשחקים אך בו-זמנית לשחוק את העם עד עפר.

יצחק גלנטי: תקציב זה הוא שורש הרע והרוע.

יצחק גלנטי: הוא מדרדר את המדינה והעם אל פשיטת רגל חברתית ואל כאוס בביטחון האישי.

יצחק גלנטי: לא למדינה כזאת ייחלו חוזה המדינה ומייסדיה.

יצחק גלנטי: בתוך עשור איבדנו את הלכידות החברתית ואת החוסן המדיני והחלפנו אידיאולוגיות בונות בתעתועי שקר מצופים בזהב שוטים.

יצחק גלנטי: אני פונה לכל חברי הכנסת, אשר דבשת הזהב וסרטן הכסף טרם חלחל לתודעתם ורפס את מוחם, להצביע על-פי מצפונם נגד תקציב הרסני זה ולא להיכנע למכבש הקואליציוני הדורסני.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

דב חנין: כל הכבוד.

ראובן ריבלין: כל הכבוד.

ראובן ריבלין: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנין, שמענו.

יצחק אהרונוביץ': הוא אמר את דעתו בגילוי לב ובצורה מאוד ברורה וחדה.

ראובן ריבלין: הוא חייב את עצמו בצורה - - -

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת חנין, כשאתה - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': יש לך עשר דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אתמול הכריז ראש הממשלה חגיגית הכרזה מאוד מעניינת על רקע תקציב 2007, התקציב שאותו אנחנו מתבקשים לאשר.

מאיר פרוש: ראש הממשלה אמר: "המהפכה החברתית, כפי שהכרזנו עליה בממשלה בראשותי, עושה כבר צעדים ראשונים".

מאיר פרוש: מר אולמרט פשוט טפח לעצמו על השכם וכינה את התקציב "הצעדים הראשונים של המהפכה החברתית".

מאיר פרוש: יש המאשימים את ראש הממשלה בהכרזות מיותרות, באמירות מוגזמות ובמלל רעשני שגורם לנו אולי גם נזק במישור הבין-לאומי, אבל הפעם הרחיק ראש הממשלה גם לשדה ההומור והבדיחה, כי כדי לקרוא לתקציב 2007 "ראשיתה של מהפכה חברתית" צריך באמת הומור ובדיחות הדעת.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, על מה מסתמך מר אולמרט בהכרזתו זו?

מאיר פרוש: הוא טוען כי בתקציב 2007 יש תוספת כספית של 2.9 מיליארדי שקל לסעיפים החברתיים, והוא מוסיף ואומר: "זה מעבר לשיעור הגידול הטבעי".

מאיר פרוש: ובכן, אדוני היושב-ראש, חייבים הדברים להיאמר עם כל הכאב והצער: התוספות ליעדים החברתיים שבהן מתגדר ראש הממשלה לא יקזזו את השחיקה הפרטנית בהכנסות של האוכלוסיות החלשות בעשירונים התחתונים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני חוזר על המשפט, ואולי הרעש קצת מפריע: התוספות ליעדים החברתיים שבהן מתגדר ראש הממשלה לא יקזזו את השחיקה הפרטנית בהכנסות של האוכלוסיות החלשות.

מאיר פרוש: לצערי, את החשבון הזה לא עשה איש, לא במשרד ראש הממשלה ולא במשרד האוצר, את חשבון השחיקה, את חשבון הקיצוצים האכזריים, חשבון הגזירות הקשות, החשבון המצטבר של קהות החושים כלפי האוכלוסיות החלשות, החשבון המצטבר של ההתעללות במקבלי הקצבאות, שהגדילה ועדיין מגדילה את שיעורי העוני בישראל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה הוא בעל כשרון רטורי, ולעתים הוא גם משמיע דברי טעם.

מאיר פרוש: אני רוצה לצטט – ברשותך, חבר הכנסת ריבלין – דברים חשובים שאמר מר אולמרט, דברים שאני מזדהה אתם, דברים שצריכים להיות חקוקים בחדר הישיבות של ממשלת ישראל לעיני שרי הממשלה.

מאיר פרוש: וכך אמר ראש הממשלה: "אוי לה למדינה שבה אזרחים מלקטים שיירי מזון בפחי אשפה וילדים ניזונים בבתי-תמחוי.

מאיר פרוש: אוי לה למדינה כזאת.

מאיר פרוש: רע לה למדינה שאינה יודעת לנהוג חמלה בענייה ומזניחה את זקניה".

מאיר פרוש: לאחר מכן, באותו נאום, הוסיף מר אולמרט: "זו לא דרכנו, וכוונתי לפעול במלוא העוצמה לצמצום הפערים, וכבר בשבועות הקרובים אציג בפני הממשלה תוכנית מפורטת".

מאיר פרוש: מתי אמר ראש הממשלה דברים אלו?

מאיר פרוש: שימו לב, הוא אמר זאת בכנס מפלגת קדימה במוצאי הבחירות.

מאיר פרוש: זו לא היתה הכרזה חד-פעמית, להיפך, הוא חזר עליה בשינויי נוסח קלים שוב ושוב.

מאיר פרוש: בפתח כנס החורף של הכנסת הוא אמר: "הממשלה בראשותי נחושה ליטול את האחריות המלאה לגיבוש תוכנית מקיפה ארוכת טווח, שתבטיח שהאוכלוסייה כולה תיהנה מפירות הצמיחה, תוכנית שתביא להקטנת הפערים".

מאיר פרוש: וב"דברי הכנסת" מצאתי עוד ציטוט מנאום של ראש הממשלה, שכך הוא אומר: "אני כראש הממשלה הצבתי לי למטרה לשנות את סדרי העדיפויות ולהשקיע את המשאבים בהיקף שונה לחלוטין מכפי שהושקעו עד היום".

מאיר פרוש: והנה, לא אני כאיש אופוזיציה, לא אנחנו כנציגי יהדות התורה, הפועלים בשמן ולמענן של השכבות החלשות, אלא מנכ"ל משרד האוצר, יוסי בכר, הוא ולא אחר, אומר בריאיון עיתונאי לרגל פרישתו את הדברים הבאים: "הממשלה הזאת לא עשתה מספיק למען השכבות החלשות".

מאיר פרוש: הוא, כמובן, מנסח זאת בזהירות ובעדינות.

מאיר פרוש: ואני אומר: הממשלה הזאת המשיכה, כמו קודמתה, לפעול נגד השכבות החלשות.

מאיר פרוש: הממשלה הזאת הגדילה עוד יותר את הפערים החברתיים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מה שהיה בשנות ממשלת שרון-נתניהו ממשיך גם בממשלת אולמרט-הירשזון.

מאיר פרוש: זאת האמת.

מאיר פרוש: לעשירים טוב יותר, לשכבות החלשות רע יותר.

מאיר פרוש: זאת האמת.

מאיר פרוש: כי למרות המלחמה הקשה שידענו, המשק, ברוך השם, המשיך לצמוח, אך פירות הצמיחה המשיכו להתחלק באופן לא שווה בין העשירונים.

מאיר פרוש: זאת האמת.

מאיר פרוש: אלה שזכו להימנות עם יושבי העשירונים העליונים המשיכו לצמוח, בעוד העשירונים התחתונים המשיכו לסגת.

מאיר פרוש: זאת האמת.

מאיר פרוש: וכך בדיוק גם בשנת 2007 - על-פי עקרונות התקציב המונח לפנינו, צפוי ששני העשירונים העליונים יקבלו הכנסות השוות להכנסותיהם של כל יתר העשירונים.

מאיר פרוש: עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לעצמנו לקרוא שוב את דוח "מרכז אדוה" שחיברו הכלכלנים סבירסקי וקונור-אטיאס, דוח הצמיחה שקובע: הצמיחה לא זו בלבד שלא סייעה לצמצום האי-שוויון, אלא אף הגדילה אותו.

מאיר פרוש: ומסיק הדוח החשוב הזה: "בלא מדיניות החותרת לחלוקה שוויונית יותר של פירות הצמיחה, הפערים לא יצטמצמו ויכולת החברה הישראלית להתפתח בטווח הארוך תיחלש".

מאיר פרוש: וזו אכן הבעיה הגדולה של תקציב 2007: זו לא ראשיתה של מהפכה חברתית, כדברי ראש הממשלה, אלא המשך המדיניות האנטי-חברתית, המדיניות שמרחיבה את הפערים.

מאיר פרוש: הפערים ילכו ויגדלו, האדישות לגורל החלשים תימשך, המנגנונים שנועדו למנוע מזקנים חרפת רעב הולכים ונעלמים, תחושת האחריות לגורל המשותף מתפוגגת, הערבות ההדדית מתרופפת.

מאיר פרוש: במקום מדינת רווחה – קפיטליזם אכזרי.

מאיר פרוש: מה שקרה ב-2006 יקרה גם ב-2007.

מאיר פרוש: הצמיחה הכלכלית אינה מחלחלת לשכבות החלשות, ולמובילי המדיניות הכלכלית נוח להתעלם מהכשל הזה של מדיניותם, להתעלם מהשכבות החלשות ששילמו את המחיר ועודן משלמות וימשיכו לשלם, לצערנו.

מאיר פרוש: ממשלת אולמרט-הירשזון מתעלמת מהכשל הזה, בדיוק כפי שממשלת שרון-נתניהו התעלמה ממנו.

מאיר פרוש: על האמת שלנו נחזור ולא נתעייף: אין למדינת ישראל עתיד ללא זיקה עמוקה ליהדות, ואין לה ביטחון ללא איתנות חברתית, ואין איתנות חברתית ללא כלכלה המכוונת להשגת מטרה זו.

מאיר פרוש: מובן שהכול בעזרת השם, כך חונכנו וזו הדרך הנכונה.

מאיר פרוש: הממשלה נוקטת מדיניות של שב ואל תעשה ונותנת לכוחות השוק לפעול באופן חופשי, אבל הגיע הזמן שכולנו נפנים את האמת הפשוטה: מדינה שבה הפערים הכלכליים מגיעים לממדים שאנו חווים בישראל, מהגדולים בעולם המערבי כולו, מסכנת את עצם קיומה.

מאיר פרוש: ואת זאת עושה הממשלה הזאת, ואת זה עושה התקציב הזה.

מאיר פרוש: התקציב הזה יחזק את החזקים ויוסיף להכות בעניים.

מאיר פרוש: לצערנו, הדוח הבא של המוסד לביטוח לאומי על העוני יהיה חמור פי כמה מהדוח האחרון, וכך תיראה "המהפכה החברתית" של אולמרט.

מאיר פרוש: עמיתי היקרים, אחד מבכירי האוצר עקץ אותי ובלגלוג אמר לי: פרוש, יש איזה נאום בכנסת שאתה לא מזכיר בו את הקצבאות למשפחות ברוכות ילדים?

מאיר פרוש: אמרתי לו: אכן, בכל הזדמנות אחזור על הנושא הכואב הזה, ואני עושה זאת גם עכשיו.

מאיר פרוש: כיום חיים 750,000 ילדים מתחת לקו העוני, וזה במידה רבה בגלל הקפאת קצבאות הילדים.

מאיר פרוש: אני סבור, וגם אמרתי זאת מעל במה זו, כי יש להגדיל את תקציב הקצבאות בכ-4 מיליארדי שקלים, חצי מיליארד להחזרת הקצבאות לרמתן ב-2001 ו-3.5 מיליארדים צריכים להיות מושקעים בתוכנית כוללת לצמצום העוני.

מאיר פרוש: אילו עשו כך בתקציב 2007, ניתן היה לכנות זאת, כפי שראש הממשלה ביקש לכנות, ראשית המהפכה החברתית.

מאיר פרוש: אבל בתקציב שמונח לפנינו, אדוני היושב-ראש, מדובר בלעג לרש, בהכרזה ללא כיסוי, הכרזה מרגיזה ומקוממת.

מאיר פרוש: מימון התוספת הזאת לתקציב יכול היה להגיע מכמה מקורות: הראשון, הקפאת הרפורמה במס, צעד שיכניס לקופת המדינה 27 מיליארד שקלים בשנים 2010-2007.

מאיר פרוש: השני, הגדלת הגירעון, כפי שהיה נהוג בשנים שבהן ישראל הנהיגה צמיחה מרשימה ביותר.

מאיר פרוש: והשלישי, ביטול הפחתת המע"מ ב-0.5%, שהיה מחזיר לאוצר 3.5 מיליארדי שקלים.

מאיר פרוש: אבל הכי חשוב, יש צורך להביא לשינוי החשיבה במדיניות הכלכלית-החברתית, שינוי שיחזיר אותנו לערכי היהדות ומוסר הנביאים, שינוי שיעמיד את הנושא החברתי בראש סדר העדיפויות הלאומי, שינוי שיחזיר את מדינת הרווחה, שינוי שיבסס את רשת הביטחון הסוציאלי.

מאיר פרוש: מנהיגות ראויה חייבת להגדיר כיעד לאומי מרכזי את צמצום הפערים וחלוקת הנטל הצודקת בין השכבות החברתיות השונות, ובעזרת השם אנחנו מקווים שעוד נזכה לכך.

מאיר פרוש: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת פרוש.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים אמסלם, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לרשותך שש דקות.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנו דנים היום בחוק ההסדרים.

חיים אמסלם: הייתי שמח אם השנה חוק ההסדרים וחוק התקציב היו נושאים בשורה חברתית גדולה יותר.

חיים אמסלם: בל תשלו את עצמכם, רבותי, ואנחנו לא יכולים להשלות את עצמנו, שלו הרכב הממשלה היה אחר, היו הבדלים משמעותיים.

חיים אמסלם: כבר אמר החכם מכל אדם בספרו קהלת: מה שהיה הוא שיהיה.

חיים אמסלם: ומדי שנה בשנה אנחנו נתקלים בריטואל הקבוע הזה.

חיים אמסלם: ברור לכולנו שמימון המלחמה בצפון וההוצאות הביטחוניות היו חייבים לבוא על חשבון הקצאות חיוניות למשרדי מממשלה אחרים.

חיים אמסלם: השאלה היתה איפה לחתוך וכמה.

חיים אמסלם: הכי קל לקצץ מהמשרדים החברתיים.

חיים אמסלם: קולן של החוליות החלשות בחברה הוא תמיד הקול הכי בלתי נשמע, לצערנו, ולכן אני רואה את תפקידי ואת תפקיד סיעתי למזער עד כמה שניתן את הנזקים ואת הפגיעה בחלשים.

חיים אמסלם: טענות רבות עוד יועלו כאן היום נגד הצעת החוק, נגד הממשלה, נגד הקואליציה, אך ראשית ברצוני להזכיר לכולם את האחריות שגילו מפלגות הקואליציה בכך שלראשונה אולי מאז קום המדינה, כולם כאיש אחד, בלב אחד, ויתרו על דרישותיהם התקציביות.

חיים אמסלם: בנוסף, חוק ההסדרים שינה את פניו לטובה מאז שהונח על שולחן הכנסת.

חיים אמסלם: סעיפים חברתיים רבים הוצאו ממנו ויידונו כחוקים נפרדים, ושאר סעיפי החוק נדונו בוועדות וגובשו אחרי שהמומחים הביעו את דעתם בכל עניין ועניין.

חיים אמסלם: אחרי תיקוני הוועדות ניתן לומר בכל זאת כי הושגו הישגים בנושאים חברתיים רבים, נושאים שאף אני עצמי העליתי הסתייגויות לגביהם.

חיים אמסלם: אני רוצה לציין כמה מהשינויים שאני רואה בהם הישג.

חיים אמסלם: נקבע כי קצבאות הילדים והזיקנה לא ייחשבו להכנסה לצורך קבלת הנחה בארנונה.

חיים אמסלם: זה נושא שעסקתי בו רבות, ואף הגשתי לגביו הצעת חוק.

חיים אמסלם: הכללת ההכנסה מהקצבאות היתה דרך לתת ביד אחת ולקחת חזרה ביד השנייה.

חיים אמסלם: התיקון והחזרת המצב לקדמותו היה מתבקש.

חיים אמסלם: לדעתי, זהו צעד חיובי ביותר להקלה על קבוצות חלשות אלו.

חיים אמסלם: עוד נקבע, כי גם מי שיש לו רכב יוכל לקבל קצבת הבטחת הכנסה.

חיים אמסלם: גם בזה יש לדעתי תיקון עוול.

חיים אמסלם: החוק הקיים עד עתה הוא הענשה, להעניש את מי שנזקק להבטחת הכנסה ולדאוג לפגוע באיכות חייו.

חיים אמסלם: כן נמנע ביטול גביית אגרה ממבקשי גמלת סיעוד שבקשתם נדחתה.

חיים אמסלם: החוק כאילו ביקש להתעלם מהעובדה שבגיל הזיקנה בחצי שנה יכולה לחול הידרדרות משמעותית במסוגלות ובתפקוד של הקשישים ועוד.

חיים אמסלם: רבותי, מדי יום ביומו אנו שומעים לצערנו על אלימות ופשעים מסוגים שונים: רציחות, גנבות, שימוש בסמים.

חיים אמסלם: הטיפול הוא קשה, ותמיד חסרים לכך משאבים.

חיים אמסלם: חברי חברי הכנסת, במקום לבכות שזה כואב ואין תקציבים לטיפול, הכיוון צריך להיות השקעה בחינוך ועוד השקעה בחינוך, ללמד את הנוער ערכים, ללמד אותם על הדברים הנפלאים הקיימים במסורת ישראל.

חיים אמסלם: שידעו מה זו תורה, מה זה מצוות, מה זו עבודת השם, מה זו דרך ארץ, מה זה נימוס, מה זו תרבות, מה זה כיבוד הורים.

חיים אמסלם: ללמד אותם איך ימלאו את חייהם בתוכן חיובי.

חיים אמסלם: כך הנוער לא יצטרך לחפש לעצמו ריגושים שליליים.

חיים אמסלם: כך, ורק כך, נוכל למנוע מראש את התופעות השליליות שכואבות לכולנו.

חיים אמסלם: לכיוונים האלה צריך להפנות את המשאבים, וכך ייטב לכולנו.

חיים אמסלם: תודה, אדוני.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אמסלם.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לרשותך 15 דקות, אבל אני בטוח שאתה תצמצם.

יואל חסון: עוררת את חברי הקואליציה.

שי חרמש: באתי במיוחד כדי לשמוע אותך.

דב חנין: אני שמח שהתייצבותי על הדוכן מעוררת כזאת התרגשות.

מנחם בן-ששון: כדי להגיד שתתמוך בתקציב מספיק משפט אחד.

דב חנין: אני חושש שאני אפתיע אותך בעניין הזה.

יואל חסון: קיבלת 30 דקות.

דב חנין: זה יספיק לי בקושי.

דב חנין: אני אשתדל לעשות מאמץ.

יצחק אהרונוביץ': איפה אתה רואה 30 דקות?

יואל חסון: כך הופיע על הלוח.

יצחק אהרונוביץ': זה כדי לבדוק את העירנות שלך, חבר הכנסת חסון.

דב חנין: זו מסגרת זמן ראויה, אני לא בטוח שאצליח להגיד את כל מה שיש לי להגיד על התקציב הזה בזמן הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח דווקא בהערכה לחברת הקואליציה, חברת הכנסת אורית נוקד, שאמרה מעל הדוכן הזה דברים בנושא חוק ההסדרים שאני חושב שיש עליהם הסכמה רחבה בבית.

דב חנין: אלה דברים עקרוניים, חשובים.

דב חנין: אני יודע שהם נאמרים מכל קצוות הבית, אבל חשוב שהם ימשיכו להיאמר בצורה ברורה וצלולה מעל הבמה הזאת, עד שהרעה הזאת ששמה חוק ההסדרים תעבור מן העולם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, חוק ההסדרים הוא מכשיר ייחודי, שאין לו אח ורע בעולם, מכשיר ייחודי שבא לפגוע בנו, לפגוע בכוחו של הבית הזה לחוקק, לבטל הסדרים וחוקים שהבית הזה החליט עליהם אחרי דיונים רציניים, מעמיקים ומקיפים.

דב חנין: חוק ההסדרים הוא חוק סידורים, הוא חוק שמאפשר לממשלה להתגבר על ההתנגדות הקיימת בכנסת לכל מיני מהלכים בעייתיים ולפעמים אפילו הזויים, ולהעביר את כולם בעסקת חבילה, בהליך מזורז, ללא דיון ראוי.

דב חנין: לכן לא פלא שבבית הזה התעוררה התנגדות גדולה ורחבה לחוק ההסדרים.

דב חנין: הבעיה הגדולה שלנו, עמיתי חברי הכנסת, היא שההתנגדות הזאת איננה מתורגמת לשפת המעשה.

דב חנין: יש קושי גדול במציאות שבה חבר כנסת אחרי חבר כנסת עולים לדוכן ומביעים התנגדות לחוק ההסדרים, ובכל זאת בסופו של יום, כלומר מחר, אנחנו מאשרים חוק כזה.

דב חנין: זה מסר שלילי לציבור, זה מסר שלילי לגבי הרצינות שלנו כחברי הכנסת - לדברים שלנו, לאמירות שלנו, ובסופו של דבר גם לעשייה שלנו.

דב חנין: חוק ההסדרים השנה כלל שורה ארוכה של גזירות, חלקן גזירות אכזריות ונוראיות.

דב חנין: נכון שכמה מהגזירות האכזריות האלה יצאו החוצה במהלך הדרך, אבל החבילה היתה כל כך עשירה, אדוני היושב-ראש, בכל מיני גזירות רעות, שגם מה שנשאר הוא עשיר בגזירות ומאפשר לדבר עליו את 30 הדקות שהקצית לי בשלב הראשון.

דב חנין: אני רוצה להזכיר כמה דברים, ברשותך.

דב חנין: חוק ההסדרים כולל קודם כול את ההוראות בדבר דחיית העלאת שכר המינימום.

דב חנין: אני רוצה להזכיר לכולכם, עמיתי חברי הכנסת, שזה נושא ששימש דגל בבחירות האחרונות, דגל של מדיניות.

דב חנין: ובעקבות הדגל וההכרזות הנלהבות באה חקיקה ראשית בכנסת, חקיקה ראשית שכולנו אימצנו אותה ברגע חגיגי ובירכנו זה את זה על העובדה שהנה אנחנו מחוקקים חוק של העלאת שכר מינימום, שיתחיל להתרחש עוד בימינו.

דב חנין: והנה כל לוח המועדים שקבענו באותה חקיקה חגיגית שאימצנו בכנסת הולך ונדחה בחוק ההסדרים.

דב חנין: ההכרזות היפות על העלאת שכר המינימום הופכות להיות חזון לעתיד יותר רחוק, ואנחנו נמצאים בכרסום קשה ומדאיג של עניין ששימש אחד הנושאים המרכזיים במערכת הבחירות, אחד הנושאים המרכזיים שמפלגות בבית הזה, שיושבות היום בממשלה, נשבעו בשמם בפני הבוחרים וביקשו מהם את תמיכתם.

דב חנין: עוד גזירה אחת שנמצאת בחוק ההסדרים הזה היא דחיית דמי האבטלה לצעירים.

דב חנין: יש מאחורי הגזירה הזאת פילוסופיה.

דב חנין: הפילוסופיה אומרת שהבעיה של האבטלה נגרמת בגלל המובטלים.

דב חנין: הבעיה היא שהפילוסופיה הזאת פשוט לא קשורה למציאות.

דב חנין: האבטלה לא נגרמת משום שהצעירים לא רוצים לעבוד, האבטלה נגרמת בגלל היצע נמוך של מקומות עבודה.

דב חנין: תשאלו כל כלכלן מתחיל בישראל, והוא ינתח לכם כך את המציאות.

דב חנין: אבל בחוק הזה הולכים בכיוון ההפוך, פוגעים בדמי האבטלה של הצעירים, יוצרים מנגנון של אפליה על-פי גיל נגד צעירים, מנגנון שלא קיים בארצות אחרות בעולם.

דב חנין: אתם יודעים שבארצות אחרות, אם יש אפליה כזאת היא פועלת בכיוון ההפוך.

דב חנין: למשל, באוסטריה הקריטריונים למובטלים צעירים הם אפילו קלים יותר, כדי לתת לאנשים איזה מסר חיובי של השתלבות במערכת, של תמיכה חברתית בתחילת הדרך.

דב חנין: באירלנד ובספרד אפשר לקבל דמי אבטלה מגיל 16.

דב חנין: אצלנו רוצים להעלות ולהעלות את הגיל, אני מבין, כדי לאחד את גיל הזכאות לדמי אבטלה עם גיל הפנסיה.

דב חנין: כנראה בסופו של דבר אפשר יהיה לקבל דמי אבטלה רק כשנגיע לגיל 65, ואז לא יהיה אפשר לקבל אותם, כי ממילא אנחנו אמורים לצאת לפנסיה.

רונית תירוש: אין כפל קצבאות.

דב חנין: את צודקת, חברת הכנסת תירוש, ולכן לא דמי אבטלה וגם לא פנסיה.

דב חנין: חוק ההסדרים קובע הוראה לעניין מימון הלחימה בצפון, ואני הייתי מעיר בעניין הזה, שאם מדברים על מימון, המימון הדרוש הוא לא רק ללחימה.

דב חנין: המימון צריך להיות לכל המלחמה ולכל השלכותיה של המלחמה הזאת, קודם כול החורבן החברתי שהמלחמה הזאת הובילה אליו את תושבי הצפון, ובוודאי תשובה להתפרקות הכלכלית-החברתית הקשה, הנוראה, שהתגלתה לנו באזורי הצפון במלחמה האחרונה.

דב חנין: מחסור בכיתות לימוד, מחסור בתשתיות - מכה חברתית שאכן צריך להתייחס אליה, אבל צריך להתייחס אליה בצורה אחרת לגמרי.

דב חנין: לא פתרון להוצאות לחימה, אלא תשובה חברתית למצוקות החברתיות ולהתפרקות החברתית ולקריסה הכלכלית שהמלחמה הזאת חשפה בפריפריה, בעיירות הפיתוח, כמובן באוכלוסייה הערבית שמופלית בכל מישורי החיים, ולא החוק הזה ולא חוק התקציב נותנים אפילו תחילה של מענה לבעיות האלה.

דב חנין: אני רוצה להקדיש כמה מלים, אדוני היושב-ראש, לתוכנית ויסקונסין.

דב חנין: תוכנית ויסקונסין היא רעה שנולדה בחוק ההסדרים והיא ממשיכה להתקיים ולהתרחב מכוחו של חוק ההסדרים.

דב חנין: לתוכנית הזאת יש כותרת יפה: מהבטחת הכנסה לעבודה, או בקיצור מהל"ב, רק שתוכנית כל כך חסרת לב אני חושב שאפילו מוח יצירתי היה מתקשה להמציא.

דב חנין: שוב, התוכנית הזאת בעייתית בשני מישורים.

דב חנין: הבעיה הבסיסית של התוכנית היא הבעיה המבנית, והבעיה המבנית של התוכנית היא בעיה כפולה.

דב חנין: יש בעיה מבנית אחת בהנחת היסוד, על הנחת היסוד דיברתי - הבעיה של האבטלה היא המובטלים והדרך היחידה להתמודד עם הבעיה היא ללחוץ על המובטלים.

דב חנין: אתם יודעים?

דב חנין: יש איזו פילוסופיה שאומרת שהעניים מבינים רק שוטים, ואם השוטים לא עוזרים אז צריך להחליף אותם בעקרבים.

דב חנין: לעומת זאת, העשירים, אצלם עובדים מנגנונים אחרים.

דב חנין: את העשירים צריכים לתמרץ, לתת להם הטבות מס, כי אחרת העשירים יכעסו עלינו ולא יעבדו.

דב חנין: רק לגבי המובטלים, לגבי העניים, שיטת השוטים והעקרבים עובדת והיא אפקטיבית.

דב חנין: אז הבעיה המבנית הראשונה של תוכנית ויסקונסין היא הנחת היסוד - בעיית האבטלה נגרמת בגלל המובטלים.

דב חנין: הבעיה המבנית השנייה בתוכנית ויסקונסין היא המנגנון, המנגנון שנקבע כדי להתמודד עם ההנחה המוטעית.

דב חנין: המנגנון הוא מנגנון של תוכנית לחץ.

דב חנין: יוצרים לחץ אפקטיבי על המובטלים.

דב חנין: איך יוצרים לחץ אפקטיבי כזה?

דב חנין: פשוט נותנים את העניין לגורמים פרטיים, שהרווחים שלהם מותנים בשלילת גמלאות או בהשמות לעבודה ללא שום בקרת איכות.

דב חנין: כך אנחנו יוצרים מנגנון שמייצר סבל יומיומי.

דב חנין: מהשאלות המבניות האלה, אני רוצה לעבור ולדבר בכמה מלים על הבעיות התפעוליות של התוכנית.

דב חנין: אני יודע שאני מדבר אחרי המלצות ועדת-תמיר, אבל גם אחרי המלצות ועדת-תמיר, ברמה התפעולית של התוכנית, נותרו בעיות איומות של התאכזרות לאנשים באופן יומיומי.

דב חנין: אני רוצה להביא לכם כמה דוגמאות, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: דוגמה ראשונה, רופאים שמועסקים על-ידי החברות הפרטיות בתוכנית אינם מכירים בתעודות רפואיות של המשתתפים שנתנו הרופאים המטפלים בהם בקופות-החולים - בעיה.

דב חנין: דוגמה שנייה, משתתפים שהזכויות שלהם נפגעו על-ידי פקידי החברות הפרטיות לא זוכים לסיוע משפטי ונאלצים להופיע ללא ייעוץ משפטי בשל מצבם הכלכלי הקשה.

דב חנין: החלטות של ועדות ערר, גם כאשר המשתתפים כבר מצליחים בוועדות הערר, ההחלטות האלה במקרים רבים אינן מיושמות וגמלאות שנשללות מאנשים אינן מוחזרות להם, גם לאחר שהם זוכים בעררים.

דב חנין: משתתפים נשלחים לעבודות בכפייה תחת המסווה של שירות בקהילה.

דב חנין: אני שמח שאתה נמצא אתנו, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים של הכנסת.

ראובן ריבלין: הוא עומד לענות לך.

דב חנין: אני שמח.

דב חנין: אני שמח, כי אני יודע שהנושא הזה נמצא באופן שגרתי על שולחנך, ואני מאחל לך שכיושב-ראש ועדת הכספים תגיע לרגע שתוכנית ויסקונסין תוסר מסדר-היום, ולפחות בעיה אחת לא תצטרך להתעסק בה ולא תצטרך לטפל בה בוועדת הכספים.

דב חנין: תוכנית ויסקונסין היא דוגמה לחקיקה רעה בחוק ההסדרים, חקיקה שלא נעשתה כראוי, לא נעשתה עם חשיבה רצינית מספיק, לא נעשתה עם חשיבה מקיפה מספיק, חקיקה שהותירה מרחב לרוע נוסף, כי בין החוק לבין החוזים שנחתמו עם החברות המפעילות יש מרחב נוסף.

דב חנין: החוזים האלה מעולם לא הובאו לאישורה של ועדת הכספים, ולכן הם הותירו מרחב נוסף לפגיעה, בכל מיני רמות, במשתתפים בתוכנית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עכשיו היתה שעת כושר לסיים את התוכנית הרעה הזאת.

דב חנין: אפשר היה לעשות את זה גם בחוק ההסדרים, ועדיין ניתן לעשות זאת, כיוון שהחוזים של החברות המפעילות הגיעו לסיומם.

דב חנין: שר התמ"ת, שעומד על הדוכן הזה ומסביר גם הוא שהוא נגד תוכנית ויסקונסין, יכול לקבל החלטה פשוטה שלא להאריך את החוזים האלה, ובא לציון גואל.

דב חנין: בא לציון גואל ובא גם לישמעאל גואל, כי יש גם ערבים שנפגעים מהתוכנית.

יעקב ליצמן: מה אדוני חושב לאור השיחות עם שר התמ"ת?

יעקב ליצמן: שבאמת הולכים לבטל את תוכנית ויסקונסין?

דב חנין: אני מאוד מקווה, אדוני.

דב חנין: אני שומע את שר התמ"ת, ושר התמ"ת אומר שלבו נגד התוכנית.

יעקב ליצמן: אדוני מכיר התרת נדרים?

דב חנין: אני מכיר התרת נדרים, אף שאדוני ודאי מומחה ממני בתחום הזה.

דב חנין: אני חושב שאנחנו צריכים להתגבר על הפרדוקס הזה.

דב חנין: אני יודע, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים - - -

יעקב ליצמן: אם אני צריך להתערב עם מישהו אם הולכים לבטל את ויסקונסין או לא, אני בטוח ב-99% שלא יבטלו.

דב חנין: לצערי, אני מסכים אתך.

יעקב ליצמן: עדיין אפשר לעשות דבר אחד.

יעקב ליצמן: יש הסתייגות של חבר הכנסת ברכה.

יעקב ליצמן: היה רק צריך שתי ידיים מהמפלגה של שר התמ"ת.

דב חנין: נכון, זאת ההזדמנות שלהם.

ראובן ריבלין: חוץ משלי יחימוביץ, איש מהקואליציה - - -

דב חנין: זאת ההזדמנות לפנות - - -

יצחק אהרונוביץ': אתה היית באותו ערב בוועדה.

ראובן ריבלין: אני מודיע לך, אדוני היושב-ראש, שחבריך ביקשו ממני להצביע נגד התיקון.

ראובן ריבלין: אמרתי להם שאני מצביע בעד ההסתייגות של חבר הכנסת ברכה ושל חברת הכנסת סולודקין.

ראובן ריבלין: אם תצטרפו להצעה שלנו, אנחנו מפילים את זה.

דב חנין: זאת היתה הזדמנות היסטורית.

ראובן ריבלין: שלי יחימוביץ הצטרפה, אני הצבעתי עם ברכה, אבל לאחר מכן, מתוך אחריות, לא הצבעתי בעד ביטול ההקלה בחוק ויסקונסין.

ראובן ריבלין: עזרתי לו גם לומר שזה לא נושא חדש והצבענו שזה לא נושא חדש.

ראובן ריבלין: אבל חבריך, אף שהם לוחמים חריפים ביותר, כמו סגנית השר לשעבר מרינה סולודקין, הם לא הצביעו - היא לא היתה בהצבעה.

ראובן ריבלין: הם לא הצביעו בעד קבלת ההסתייגות של ברכה.

דב חנין: תודה, חבר הכנסת ריבלין, על הדברים שלך.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, בין שאתם בקואליציה בין שאתם באופוזיציה, זאת ההזדמנות שלכם.

דב חנין: מחר ההסתייגויות עולות להצבעה.

דב חנין: אני מציע לכם לתמוך בהסתייגות שסיעתנו הגישה, וכך אנחנו נביא באמת גאולה לציבור, ואפשר יהיה להגיד שמגזירה אחת לפחות הצלחנו להשתחרר.

דב חנין: אני עדיין חייב לך תשובה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, על הפרדוקס הזה שלא מובן לי.

דב חנין: אדוני חבר הכנסת ליצמן, אני יודע שהאדם החשוב ביותר הוא יושב-ראש ועדת הכספים, אבל אחריו נמצאים השרים.

דב חנין: כאשר שר - - -

יעקב ליצמן: הסדר הולך ככה: יש ראש הממשלה, שר האוצר, הממונה על התקציבים, הכי חשוב זה הרפרנט.

דב חנין: זאת כנראה התשובה לפרדוקס.

דב חנין: אתה יודע?

דב חנין: עומד כאן שר ואומר שהוא נגד תוכנית ויסקונסין, אנחנו צריכים לשאול לא מה אומר השר אלא מה אומר הרפרנט.

דב חנין: כנראה אנחנו היום בשלטון הרפרנטים, כי הרפרנטים אומנם לא מדברים מעל הדוכן, אבל הם מקבלים את ההחלטות.

דב חנין: ההחלטות הרבה יותר חשובות מההכרזות היפות שאנחנו מכריזים בכנסת.

חיים אורון: אתם כולכם טועים.

חיים אורון: אם השרים רוצים, אין רפרנטים.

חיים אורון: עזבו את הרפרנטים.

דב חנין: חבר הכנסת אורון, בכל זאת, אני שואל אותך את השאלה, איך ייתכן ששר יכול לעמוד על הדוכן הזה ולהגיד: התוכנית הזאת רעה, אני מתנגד לתוכנית הזאת, והתוכנית הזאת ממשיכה?

דב חנין: איך הדבר הזה ייתכן?

דב חנין: איך הוא מתקבל על הדעת?

חיים אורון: איך זה ייתכן?

חיים אורון: אתה תראה מחר בערב בערך 400 פעם.

דב חנין: חבר הכנסת אורון, אלה בדיוק הדברים שמוציאים שם רע לפוליטיקה.

דב חנין: אני מציע לכם, עמיתי חברי הכנסת, לסגור את הפער הזה בין הכרזות לבין מעשים.

דב חנין: אנחנו חייבים שמעשינו יהיו תואמים את הכרזותינו.

דב חנין: אם אנחנו טוענים שאנחנו בעד העלאת שכר המינימום, נפעל להעלאת שכר המינימום.

דב חנין: אם אנחנו טוענים שאנחנו נגד תוכנית ויסקונסין, נפעל לביטולה של תוכנית ויסקונסין.

חיים אורון: אני מציע לך פשרה.

חיים אורון: תציע להכריז טיפה פחות.

חיים אורון: תהיה פחות פופוליסטי.

דב חנין: לא, אני אוהב את ההכרזות, הכרזות יפות.

חיים אורון: לקיים טיפה יותר.

חיים אורון: אפשר לסגור את הפער משני הכיוונים.

חיים אורון: יש התפתות חדשה, מבטיחים כאילו אין מחר, כשמגיע מחר בולעים את האתמול.

אדוני חבר הכנסת אורון, ההכרזות שהוכרזו לא היו כל כך רבות.

בסך הכול, מה הבטיחו לנו?

הבטיחו לנו די מעט, וגם מהמעט הזה שהבטיחו למעשה מתנערים.

כך יוצרים חוסר אמון של הציבור בפוליטיקה ובפוליטיקאים.

זו לא רק בעיה של אלה שהבטיחו, זו בעיה של כל המערכת הפוליטית בישראל.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חנין, אני אפשרתי לך - - -

עוד נושא אחד.

יצחק אהרונוביץ': לא נושא.

יצחק אהרונוביץ': משפט.

ברשותך, זה נושא חשוב, שאף אחד לא ידבר עליו.

יצחק אהרונוביץ': אבל כמה זמן אתה צריך?

לנושא – שתי דקות, ואז משפטי סיום.

יצחק אהרונוביץ': לא, אי-אפשר.

אז דקה, אם כך.

תודה רבה.

ראובן ריבלין: אחריו מדבר גלעד ארדן?

יצחק אהרונוביץ': לא משנה, גם יושב-ראש ועדת הכספים ביקש.

יצחק אהרונוביץ': חבל על הזמן, אני אאפשר לו.

חבר הכנסת ריבלין נותן לי כמה דקות מזמנו של ארדן, בסדר?

ראובן ריבלין: אני אשתמש בחמש דקות מזמנו של גלעד ארדן, ואני אתן לו חמש דקות.

יצחק אהרונוביץ': במקום ארדן?

ראובן ריבלין: כן.

יצחק אהרונוביץ': אז אני מוסיף לו את שתי הדקות שהוא ביקש.

לא, חמש.

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': תן לי לנהל את הישיבה.

ראובן ריבלין: - - -

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין, תן לי לנהל.

יצחק אהרונוביץ': אני אתן לו שתי דקות.

אני רוצה לומר כמה משפטים בנושא תאגוד המים.

אני רוצה קודם כול לפתוח בברכה לחברי בוועדת הפנים, שיחד, אומנם אחרי דיונים מקיפים ורציניים, הצלחנו לסכל את הפרק הזה ולהפריד אותו מחוק ההסדרים.

העוקץ של הפרק הזה, אדוני היושב-ראש, נמצא כמובן בסוגיית ההפרטה.

יש פה מהלך מהיר ואפילו דרקוני של תאגוד, שיש מאחוריו סיבות כאלה ואחרות.

העוקץ נמצא בכך שהדרך להפרטה בשלב השני כבר פתוחה.

הפרטה כזאת היא בעייתית; יש לנו ניסיון עולמי של הפרטות מערכת מים, והניסיון הזה הוא רע בכל המקומות.

הסיבה היא מאוד פשוטה: כאשר מפריטים מערכת כמו מערכת של מים, הזכיין הפרטי, באופן הגיוני, מנסה לחסוך בעלויות ולמקסם רווחים.

התוצאה היא הזנחה - - -

שי חרמש: חבר הכנסת חנין, הייתי מצפה ממך להגן על אקוויפר המים, ולהגיד שזה עושות הרשויות כבר 50 שנה.

אני שותף לביקורת שלך, חבר הכנסת חרמש, על הרשויות ועל מה שהן עושות.

אני הצעתי למשרד האוצר הצעה מאוד יצירתית לפתרון בתחום הזה, שתבטיח מצד אחד פתרון אזורי ומצד שני תמנע הפרטה, כי הפרטה תפגע בסופו של דבר בציבור - גם תעלה את המחירים, גם תפגע באיכות המים.

למרבה הצער, האוצר דחה את הצעת הפשרה הזאת.

כך הגענו למצב שהיינו צריכים להפריד את כל הפרק מחוק ההסדרים.

שי חרמש: עדיף להשאיר את זה ככה?

עדיף לגרום למצב שבו נגן על עצמנו מפני הפרטה וגם מפני ההפקרות הנוכחית.

משפטים לסיום, אדוני היושב-ראש.

כמו שאמר פה חבר הכנסת פרוש לפני, יש לנו פה מדיניות של קפיטליזם חזירי ואכזרי.

אני מרגיש נוח לצטט את הדברים כשהם נאמרים מפי חבר הכנסת פרוש דווקא; אומרים את זה גם חברי כנסת רבים נוספים.

זאת אמירה נכונה, והיא לא באה רק ממי שמחויב לערכים סוציאליסטיים כמוני.

יש לנו פה בעיה עמוקה, אדוני היושב-ראש, בעיה של מדיניות שממשיכה להילחם בעניים במקום להילחם בעוני, ממשיכה להילחם במובטלים במקום להילחם באבטלה.

אדוני היושב-ראש, מבחינת הפוליטיקה העכשווית, במלחמת לבנון השנייה, כנראה, סדר-היום החברתי נהרג.

זה חלל שמקום קבורתו ידוע.

זה הזמן להזכיר לחברי הכנסת על מה הכנסת הזאת נבחרה, על מה התחייבנו כשהלכנו לבחירות.

ההתחייבות הזאת באה לפירעון מחר בהצבעות על חוק ההסדרים ובהצבעות על התקציב.

נזכור מה התחייבנו לבוחרים ונפעל לפי ההתחייבות הזאת.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים, נאפשר לך כיושב-ראש הוועדה להגיד כמה מלים.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יעקב ליצמן: נאמר לי גם בפעם הקודמת שכיושב-ראש יתאפשר לי מדי פעם להתערב, היות שאני מגיש את התקציב.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד אם יבדקו את זה אחת ולתמיד.

יצחק אהרונוביץ': בדקו את זה, חבר הכנסת ליצמן.

יצחק אהרונוביץ': אין בתקנון, אבל אני מאפשר לפנים משורת הדין.

יצחק אהרונוביץ': התייעצתי עם יושב-ראש הכנסת לשעבר, והוא אמר שזה היה נהוג, ואני קיימתי את המנהג הזה.

יעקב ליצמן: אני מודה לאדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התקציב הזה – אף שסיעתי תימנע בהצבעה בגלל ההסכם, ואני מניח ששר האוצר יודיע על זה מחר מעל בימת הכנסת, 290 מיליון שקל לישיבות ולחינוך בעיקר.

יעקב ליצמן: לצערי, כבר שלוש שנים אנחנו מקבלים אותו סכום במסגרת התקציב, פעם זה היה הסכם קואליציוני.

יעקב ליצמן: אני חייב למחות על הנוהג הזה.

יעקב ליצמן: בואו ניקח את הישיבות.

יעקב ליצמן: היה תעריף מסוים ששילמו לישיבות: 720 שקל לאברך, 400 לתלמיד ישיבה.

יעקב ליצמן: פתאום בתקציב הישיבות לקראת 2007 היה קיצוץ – לפני שנה היה 350 מיליון שקל, והשנה 310.

יעקב ליצמן: זה בלי פרופורציה בכלל למה שקיצצו לכולם.

יעקב ליצמן: מה עושים כדי לתקן את זה?

יעקב ליצמן: שר האוצר עולה על במת הכנסת ואומר, שבמסגרת הסכם עם יהדות התורה הוא מחזיר את התעריף הקודם.

יעקב ליצמן: אומנם, אני חייב להגיד שחלק מהכסף הוא יחד עם סיעת ש"ס, שהשר אלי ישי עזר כאן.

יעקב ליצמן: אבל הכסף העיקרי הוא 260 מיליון שקל מיהדות התורה.

יעקב ליצמן: למה אנחנו צריכים להגיע למצב כזה שאנחנו עושים קיצוץ וצריכים להחזיר את הכסף, ועושים הסכם קואליציוני, ושר האוצר עולה על במת הכנסת ומכריז מעל במת הכנסת, כפי שצריך לפי הנוהג, ועוד פעם ממשיכים?

יעקב ליצמן: למה אי-אפשר לבוא פעם אחת ולתמיד ולומר, רבותי, הגיע הזמן לתת הכול על השולחן כדת וכדין?

יעקב ליצמן: הרי גם הם מסכימים.

יעקב ליצמן: עובדה שהכול נכנס לפי התקנות.

יעקב ליצמן: לכן אני חושב שהנוהג הזה פסול מעיקרו.

יעקב ליצמן: היות שאני יושב-ראש האופוזיציה, ואני זמני - - -

שי חרמש: - - -

יעקב ליצמן: זה בסדר גמור, אבל להגיד לכם שהמאמצים של יושב-ראש הקואליציה להדיח את ליצמן פסקו?

יעקב ליצמן: לא, אדוני.

שי חרמש: זה בגלל שיש לך חברים מהפוליטיקה.

יעקב ליצמן: אבל אני חייב לציין שזו ממשלת הדחות.

יעקב ליצמן: כי כפי שכבר אמרתי בוועדה, אני אחזור על זה במלה אחת:

יעקב ליצמן: ביום ראשון מנסים להדיח את רוחמה אברהם, יושבת-ראש ועדת הכנסת, כי היא לא מעבירה לקואליציה מה שצריך; ביום שני את ירון זליכה כי הוא לא מעביר מה שהוא צריך; ביום שלישי את ליצמן, כי הוא לא מעביר, הוא לא נכנס לקואליציה; ואיזה פלא – ביום רביעי רוצים להדיח את יצחקי.

יעקב ליצמן: קראתי בעיתון שגם את אביגדור יצחקי, ראש המדיחים, רוצים להדיח.

יעקב ליצמן: רבותי, יש לי חדשות בשבילכם.

יעקב ליצמן: בשבוע שעבר יצחקי רצה להדיח את רביץ מחברותו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כי הוא יושב כביכול על כיסא של קדימה, והוא לא הצביע בדיוק כפי שצריך, אז גם אותו הוא ידיח.

יעקב ליצמן: אז כל יום עם הדחה חדשה, אבל זה לא שייך לתקציב.

שי חרמש: זה לא חלק מחוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אדוני, אתה יודע מה, זה דווקא כן.

יעקב ליצמן: זה חלק מההסדר שצריך לעשות כאן במדינה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לומר כמה מלים על תוכנית ויסקונסין.

יעקב ליצמן: תוכנית ויסקונסין, לדעתי, זה כוונות טובות, אבל הביצוע גרוע מאוד.

יעקב ליצמן: לכן טוב יעשה שר התמ"ת אלי ישי אם דבר ראשון יבטל כליל את תוכנית ויסקונסין, ובואו נתחיל מחדש לראות איך עוזרים לכולם.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה פוגע באנשים, זה נוקשה מדי.

יעקב ליצמן: כל ההקלות שהוא יעשה רק יקלו, אבל זה לא יעשה סדר בתוכנית.

יעקב ליצמן: לכן אני תומך בדברים האלה, ואם יש עוד דברים להעיר, אני אשמח אם אדוני ייתן לי שוב.

יעקב ליצמן: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת ליצמן.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לרשותך חמש דקות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין, מחקתי.

יצחק אהרונוביץ': לא, אפשרתי לחברי הכנסת ליצמן וחנין.

יעקב ליצמן: אין אף אחד - - -

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, השבוע שמענו חדשות טובות: על-פי נתונים סטטיסטיים - רמת האבטלה בישראל ירדה; הצמיחה הכלכלית בשנת 2006 מסתכמת בכ-5%; הועלה דירוג האשראי של ישראל; גם זרם ההשקעות מחו"ל גבר; פעם ראשונה ישראל הצליחה להשיג מאזן תשלומים חיובי ללא סיוע של ארצות-הברית.

מרינה סולודקין: כל זה מעיד על יציבות וחוזק של כלכלת ישראל.

מרינה סולודקין: בתור חברת כנסת שעוסקת הרבה שנים בסוגיות כלכליות ותקציביות, אני כמובן שמחה מאוד, אך התמונה הוורודה שמשרד האוצר מצייר נראית לי לא שלמה.

מרינה סולודקין: למרות התחזקותה הכלכלית של ישראל, הפערים בחברה הולכים ומעמיקים.

מרינה סולודקין: על-פי הנתון הזה, היום אנו קרובים יותר למדינות אמריקה הלטינית מאשר למדינות המערב המפותחות.

מרינה סולודקין: ההתפתחות הכלכלית המואצת של השנים האחרונות לא מלווה, לצערי הרב, בהתקדמות בתחום החברתי.

מרינה סולודקין: סבורה אני, שכל הישגינו ברמת המקרו יהיו שבריריים מאוד ללא סגירת הפערים החברתיים.

מרינה סולודקין: הזמן שנותר לנו לפתרון בעיה זו הולך ואוזל.

מרינה סולודקין: אחד הצעדים הראשונים בכיוון הנכון הוא אי-הרחבת תוכנית ויסקונסין, אך ממשלת ישראל מתכננת להגדיל את תקציבה בשנת 2007 בכ-60 מיליון שקל ולהאריך את תוקפה בשנה נוספת.

מרינה סולודקין: לדעתי, זאת החלטה שגויה ואנטי-מוסרית.

מרינה סולודקין: בשנה וחצי האחרונה חברי כנסת רבים וארגונים חברתיים נאבקים נגד ההפרטה המכוערת של שירות התעסוקה הנקראת תוכנית ויסקונסין.

מרינה סולודקין: אחרי אלפי תלונות על הפרת זכויות בסיסיות של עובדים, עולים, אזרחים בגיל טרום-פנסיה, אמהות חד-הוריות וכו', הרחבתה של התוכנית פירושה המשך התעללות בחלשים ביותר.

מרינה סולודקין: אומנם משרד התמ"ת, תחת לחץ של ארגונים חברתיים וחברי כנסת חברתיים, הכניס שיפורים מסוימים בתוכנית, אך אנו לא יודעים אם הם יעבדו, אם החברות המפעילות באמת יסכימו להקטין את רווחיהן.

מרינה סולודקין: לא ברור למה לא רוצים לשחרר מהשתתפות בתוכנית את העולים הנמצאים בארץ חמש שנים.

מרינה סולודקין: אזכיר שבתוכנית מקבילה בארצות-הברית לא נכללו מהגרים טריים.

מרינה סולודקין: חוץ מזה, אגף קליטה בתעסוקה של משרד הקליטה מצליח במשימה זאת יותר ממפעלי ויסקונסין.

מרינה סולודקין: אני אתמוך בהסתייגויות שלי ושל חברי כנסת אחרים המתנגדים להרחבת תוכנית ויסקונסין.

מרינה סולודקין: במקרה שההסתייגויות האלה לא יאושרו במליאת הכנסת, אני לא אוכל לתמוך בתקציב המדינה לשנת 2007 ובחוק ההסדרים.

מרינה סולודקין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת סולודקין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זבולון אורלב - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': עשר דקות.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, אין שר באולם.

יצחק אהרונוביץ': אם אתה מבקש שיהיה, אני אעצור את הישיבה.

חיים אורון: לא.

יצחק אהרונוביץ': אין צורך, אתה אומר.

חיים אורון: אני לא מבקש לעצור את הישיבה מהטעם הפשוט, שלפי דעתי אין שום הבדל אם יש שר או אין שר.

חיים אורון: חוץ משר האוצר, שכשדיברתי שבסיבוב הקודם זכיתי שהוא יהיה נוכח, וזה די יוצא דופן, המודל שנוצר עכשיו הוא שאת השרים לא כל כך מעניין התקציב.

יעקב ליצמן: גם אני במקומם לא הייתי מתעניין, כי מקצצים.

חיים אורון: לא, לא, לא.

יעקב ליצמן: בעוד שבועיים התקציב הנוכחי לא רלוונטי.

יעקב ליצמן: הולך להיות עוד פלט.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, אתה רוצה לדבר ללא נוכחות שר, אני מבין.

חיים אורון: כן, אני מוכן לדבר ללא נוכחות שר.

חיים אורון: למה אני אומר שאת השרים לא מעניין התקציב?

חיים אורון: המודל שהלך והתחזק בשנים האחרונות – חבר הכנסת ליצמן, יושב-ראש ועדת הכספים, אתה מכיר אותו – הוא, שכאשר הממשלה מחליטה על התקציב, יש הרבה רעש וצלצולים בתקשורת וכמה שרים מדברים במליאת הממשלה.

חיים אורון: אגב, הנושאים האלה מתפתחים יותר ויותר משנה לשנה.

חיים אורון: שר האוצר ופקידיו - בהנחיית שר האוצר; אין לי בעיה עם הפקידים - בלשון העם "קונים" את השרים תמורת סכומים די פעוטים: 40 מיליון שקלים לשר התיירות, 50 מיליון שקלים לשר החקלאות.

חיים אורון: על-ידי זה השר מרוצה ממה שיש לו בקופה שלו, התקציב כולו והמשמעויות הלאומיות שלו לא מעניינות אותו, ואחר כך מצביעים על התקציב.

חיים אורון: זה לא נגמר.

חיים אורון: זה שלב א'.

חיים אורון: בשלב ב' באים לוועדת הכספים, שר אחרי שר - להוציא שרה אחת, השרה ציפי לבני, שהיא מכהנת בשני משרדים, וזה יותר קל, היא לא ביקשה תוספת למשרד המשפטים ולמשרד החוץ; היא אמרה: אני לא רוצה שום תוספות.

חיים אורון: כל השרים האחרים, ללא יוצא מן הכלל, שמונה או עשרה במספר, כולם ביקשו תוספת תקציב הכרחית.

חיים אורון: שאלנו אותם: איפה הייתם בממשלה?

חיים אורון: הצבעתם בעד התקציב.

חיים אורון: אז זאת הממשלה.

יעקב ליצמן: שכחת להגיד שאחד ביקש תוספת תיקון אחרי שאישרנו.

חיים אורון: תיכף אני מגיע, חכה.

חיים אורון: תן לי לספר את הסיפור.

חיים אורון: חוץ מזה יש לי, לפי דעתי, הזמן של הבא אחרי, כי הוא לא פה, או של זה שלפני.

יצחק אהרונוביץ': זה שלפניך מנהל עכשיו את הישיבה של ועדת ביקורת המדינה.

שי חרמש: אל תיקח אותי אל תוך הלילה, כי אני אחרון.

חיים אורון: לפי מה שאני רואה פה, יש זמן כמה שרוצים.

יצחק אהרונוביץ': לא, לא.

יצחק אהרונוביץ': קח את הזמן שלך.

חיים אורון: אבל תן לי טיפה - - - אני לא התכוונתי בכלל לזה - - - חכה, שי, תיכף אני מגיע אליכם.

חיים אורון: אז כל שר מבקש תוספת כסף, כאילו התקציב אושר בממשלת ירדן או בממשלת מצרים.

חיים אורון: נמשיך עם השרים ונגיע לחברי הכנסת.

חיים אורון: הפעם היה גם שיא עולמי.

חיים אורון: אחרי שוועדת הכספים אישרה ביום רביעי – גם בזכותו של היושב-ראש - בזמן די קצר את כל התקציב וחוק ההסדרים, ארגנה סיעה קואליציונית, חבר הכנסת מיכאלי, מאוד מכובדת - על-פי הנוהל בוועדת הכספים, חברי ועדת הכספים דרשו דיון דחוף בתקציב המדען הראשי.

חיים אורון: מי שלא יודע, הוא פקיד במשרדו של השר ישי.

חיים אורון: כולם מש"ס.

חיים אורון: זאת אף זאת, הזעיקו, לפי דעתי, 50-40 מראשי המשק בשעה 09:00 לוועדת הכספים, לדון איך מגדילים את תקציב המו"פ.

חיים אורון: אני, איך להגיד, נער הייתי וגם התבגרתי.

חיים אורון: נמאסו עלי ההצגות האלה.

חיים אורון: אמרתי: חבר'ה, אני לא יושב במושב לצים אלא בחג הפורים, ובכל מקרה לא בבוקר.

חיים אורון: אין פה שקל אחד על השולחן.

חיים אורון: מה באתם מכל הארץ?

חיים אורון: הם הצביעו לפני חמישה ימים נגד הסתייגות שהיתה על דעת כל חברי הכנסת, הסתייגות שלי, להוסיף כסף למשרד התמ"ת, הם הצביעו נגד.

חיים אורון: עכשיו התפתח מודל חדש עם חברי הכנסת, ואני מודה שהם משתכללים משנה לשנה.

חיים אורון: בעבר היה מתרוצץ יושב-ראש הקואליציה ושומר על החבילה שלא תיפרם ביום ובלילה, אף אחד לא יצא מהשורה, כולם יצביעו בעד.

חיים אורון: הפעם הוא נקט מדיניות אחרת – אגב, נדמה לי, חבר הכנסת חרמש, עם כל אהבתי אליך, היא עובדת – כל זמן שהרוב מובטח, ישתעשעו הנערים לפנינו.

חיים אורון: מרינה סולודקין תצביע נגד התקציב, כי יש ויסקונסין, מישהו אחר יצביע נגד בגלל סיפור אחר, יש אפילו חברי כנסת וחברות כנסת שמצביעים נגד כל התקציב.

חיים אורון: נו, אז התקציב לא יעבור ב-78 מול 32, כי יש גם שישה נמנעים, וחבר הכנסת ליצמן הסביר עכשיו איך הוא יעבור ב-69 מול 32 או 36.

חיים אורון: מה קרה?

חיים אורון: העיקר להעביר את התקציב.

חיים אורון: ואני שואל, מה קורה לבית הזה?

חיים אורון: מה קורה לכנסת?

חיים אורון: מה קורה למפלגות?

חיים אורון: עכשיו אני מגיע לטקסט שבו רציתי להתחיל לפני שחבר הכנסת ליצמן הרים לי להנחתה.

חיים אורון: אגב, אדוני היושב-ראש, היית במשטרה הרבה זמן, לא צריך להפעיל שום מנגנון בילוש.

חיים אורון: הגיע לידי דף מסרים לשרינו מ-31 בדצמבר 2006, לא מ-31 בדצמבר 2005.

חיים אורון: אומרים לשרים – אסור להציג דוקומנטים על הבמה בתור פלקטים - - -

יצחק אהרונוביץ': אני אקח את זה כמוצג.

חיים אורון: אתה תיקח את זה כמוצג, אין בעיה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אתה לא - - -

יצחק אהרונוביץ': יש לנו מוצג מספר 1, יש לנו פה מסמך אותנטי, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אתה לא נזקק לבדל מניסיונך המשטרתי, הכול על השולחן, הכול גלוי.

חיים אורון: נותנים לשרים, שמא הם לא יודעים, כמה נתונים על התוצר, על הצמיחה, על החוב הציבורי ביחס לתוצר – הכול נתונים טובים.

חיים אורון: אגב, חבל שחבר הכנסת רובי ריבלין, שיושב כאן רוב הזמן, לא יושב עכשיו.

חיים אורון: תראו מה קרה.

חיים אורון: עד לפני שנה אמרו שזה ביבי הקוסם.

חיים אורון: בא שר אוצר פחות מבריק מביבי, פחות קוסם מביבי, ואותן תוצאות; אפילו לא אותן תוצאות, יותר טובות.

חיים אורון: אולי כבר מותר להגיד את האמת, עם כל הכבוד לשר האוצר ולשר האוצר הנוכחי: אתם משפיעים על זה די מעט, כל זמן שיש מסלולים סבירים שאתם לא שוברים.

חיים אורון: בשני העמודים של הנתונים הללו אין שום נתון – למשל, מה קורה אצל שי חרמש בבית בעוטף-עזה ולמה אין כסף למגן; ומה קורה על יד שי חרמש, בשדרות, למשל בתחום הרווחה; ומה קורה מזרחה ממקום מגוריו של שי חרמש, בכפר-עזה, בנתיבות, בתחום האבטלה או בתחום הבריאות; ומה קורה עוד יותר מזרחה, בנגב, בתחום הבדואים.

חיים אורון: שום נתון כזה איננו.

חיים אורון: הם המציאו בתקציב הזה את המושג קופסאות, שבהן יש סכומי כסף שמיועדים למטרה אחת.

חיים אורון: יש לי הרגשה שכל הממשלה הזאת נכנסה לקופסה כזאת אטומה ולא רואה מה קורה מסביבה.

חיים אורון: היא לא ראתה אתמול את התוכנית בטלוויזיה, שראו בה שמפעל ההזנה הפך לבושה ולכלימה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, לא היית פה, אבל יושב-ראש הכנסת הקודם ישב על הדוכן כשפה התנהל הוויכוח הגדול בין הפארסה של החוק של , ואמרנו שלא עושים מפעל הזנה שבנוי על תרומות, אמרנו שאו שהולכים ברצינות או שלא הולכים ברצינות, והיו הצעות חוק אחרות, למשל של חברת הכנסת תמיר, שרת החינוך עכשיו, ושלי, שדיברה על מפעל הזנה אחר.

חיים אורון: את זה הוא לא ראה, הוא לא קיבל את הנתונים של כל המכונים שלפיהם מעל 20% מהחולים במדינת ישראל לא מממשים את התרופות שלהם כי אין להם כסף, גילו את זה בזמן מלחמת לבנון.

חיים אורון: הנה, הגיע לכאן יושב-ראש הכנסת לשעבר, הוא תמך במפעל ההזנה אז, הוא ישב כאן ועמדתי כאן ואמרתי שזו הולכת להיות רמאות שלא תחזיק מעמד יותר משנה-שנתיים, לא כי אני חכם כזה, אלא כי אי-אפשר לבנות שירות חברתי על קרן X – לא רוצה עכשיו להזכיר שמות של קרנות – טובה ככל האפשר, אם היא כן תרום או לא תתרום, אם ראש עיר Y יסכים למלא את ההפרשים או שיש לו צרות אחרות, ואמרנו שצריך לשים את העיריות בפנים, והן צריכות לנהל את זה, אבל התשתית צריכה להיות של המדינה.

חיים אורון: אותו דבר אמרתי לגבי הבריאות.

חיים אורון: באה שרת החינוך, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, בתאריך שבו כתוב ריכוז נתונים לשרינו, ואמרה: אין לי תקציב להפעיל ברצינות את מה שראש הממשלה נואם מעל כל במה – קידום החינוך בגני טרום חובה, בגיל הרך.

חיים אורון: כותבים פה שתהיה השקעה בגיל הרך – אגב, זה חלק מהצפון, מערבבים את המספרים; בנאום הקודם שלי דיברתי על מספרים, עכשיו אני לא רוצה לדבר על מספרים.

חיים אורון: אז מה, הם לא בארץ?

חיים אורון: פורום שרינו יושב בקופסה?

חיים אורון: הוא נעל את עצמו בפני כל מה שקורה סביבו?

חיים אורון: הרבה חברים דיברו על תוכנית ויסקונסין.

חיים אורון: אלוהים אדירים, העוני בישראל גדל בקרב אנשים שעובדים, לא בקרב אנשים שלא עובדים; יש בעיה גם עם אלה שלא עובדים.

חיים אורון: אדם קם בבוקר, הולך לשמונה שעות עבודה, חמישה-שישה ימים בשבוע, ובסוף החודש הוא נמצא מתחת לקו העוני.

ראובן ריבלין: 60% מהאנשים מתחת לקו העוני הם אנשים שעובדים.

חיים אורון: ראש המפלגה של חבר הכנסת רובי ריבלין ממשיך להגיד: תלכו לעבוד במקום לקבל קצבאות.

חיים אורון: זה שקר מוחלט.

חיים אורון: אמרתי בדברים שלי קודם, שמדיניות חברתית היא לא אויב של צמיחה, וממשלה היא לא נטל.

חיים אורון: הממשלה מאגמת מקורות ממקום אחד ואמורה להשתמש בהם במקום שני.

חיים אורון: הם לא יודעים את כל הדברים האלה?

חיים אורון: במלחמת לבנון היה רק דבר אחד, מה שידענו כולנו שקיים כל הזמן, פתאום היה בפריים-טיים.

חיים אורון: לא ידענו שיש בגליל, בנגב ובמרכז אנשים שלא מממשים את התרופות?

חיים אורון: רק שהמצלמות, כשבאו לצלם מקלטים, פתאום נתקלו בהם.

חיים אורון: הם הולכים פחות לצלם אותם כאשר אין מקלטים, אבל האנשים האלה לא מקבלים תרופות גם כשאין "קטיושות", גם עכשיו.

חיים אורון: האם אתם רוצים את השמות שלהם, את הכתובות שלהם, את האחוזים שלהם?

חיים אורון: כל זה איננו פה.

חיים אורון: אמר לי פעם מישהו שהיה הרבה שנים באוצר: אין בעיה, ג'ומס, אתה רוצה עשרה נתונים כלכליים שיוכיחו א' – יש; אתה רוצה עשרה נתונים כלכליים שיוכיחו ב' – יש.

חיים אורון: השאלה אם יש לך היכולת לראות את התמונה הכוללת ולהגיד שזאת התמונה ולהתעמת אתה.

חיים אורון: זה אוסף נתונים שנתנו לשרינו.

חיים אורון: קודם כול אני מברך את מי שהכין את הנייר, לפחות לשרים יש נתונים.

חיים אורון: אחד מהם שעלה לכאן קודם, לא שר, חבר כנסת שמאוד בטוח בעצמו, ציטט מפה.

חיים אורון: פה כתוב - אני לא יודע מי כתב את זה, כי זה בכתב יד - כתוב שלבריאות יש 379 מיליון שקלים, ואמר את זה חבר הכנסת חסון, וכתוב בכתב יד: לסל התרופות 237 מיליון שקלים.

חיים אורון: אני מוכן ללכת לכל מכונת אמת ולכל מקום: לסל התרופות ב-2007 יש אפס.

חיים אורון: אני לא יודע מי רשם את המספר הזה פה, משום שאכלו את סל התרופות של 2006 ו-2007.

חיים אורון: הקדימו, לא הקדימו, כיסו חלק קטן מהחוב מ-2003, 2004, ו-2005 ב-2006.

חיים אורון: עוד פעם, זו לא חוכמה לאחר מעשה.

חיים אורון: זו אמירה שנאמרה פה מעל השולחן: תיזהרו, חברי מפלגת העבודה, אל תמשכנו את 2007, כי היא תגיע בעוד שישה חודשים.

חיים אורון: זה היה במאי.

חיים אורון: אמרו: תסמכו עלינו, אנחנו לוחמים חברתיים.

חיים אורון: נו, הופיע פה , סגן יושב-ראש הקואליציה, בבוקר כל הרדיו שלי בדרך התפוצץ מהאמירות שלו.

חיים אורון: בכל רשת אפשרית שאליה ברחתי שמעתי את מסביר: אנחנו על חרבנו ניפול, התקציב במתכונת הזאת לא עובר.

חיים אורון: היה בוקר, היה ערב – כלום.

אליהו גבאי: מה הוא אמר?

חיים אורון: התקציב הזה לא עובר ככה.

חיים אורון: היה בוקר, היה ערב.

חיים אורון: איזה לא עובר?

חיים אורון: חבר הכנסת שי חרמש, מעולם לא עבר תקציב עם כל כך מעט שינויים כמו התקציב הזה.

חיים אורון: אין בעיה לעלות על הדוכן ולהגיד, כן, אנחנו - ואני רואה מאיפה בא, יש לי המקור - הוספנו, הגדלנו, הגדלנו, הוספנו.

חיים אורון: אלוהים אדירים, אמרתם שתשנו מדיניות.

חיים אורון: אמר את זה הליכוד בסגנונו של רובי ריבלין, אמרה את זה קדימה, אמרה את זה ישראל ביתנו, אמרה את זה לפני כולם מפלגת העבודה.

חיים אורון: מי שסגר מראש מיליארד ו-900 מיליון שקל לביטחון ידע שכל הדברים האחרים עפים החוצה.

שי חרמש: אז לא היה צריך לתת לביטחון?

חיים אורון: שי, היות שהיושב-ראש מתנהג אתי ברוחב לב - - -

שי חרמש: יש לכולנו הערכה רבה אליך, ראית ב-NRG.

חיים אורון: תודה.

חיים אורון: היות שהיושב-ראש התנהג אתי ברוחב לב אני רוצה לענות לך, מה שעניתי לשר האוצר.

חיים אורון: אני לא יודע איך למלא את הבור הזה מחולייתו.

חיים אורון: אבל, ופה הוויכוח בינינו, מונחים על השולחן, מונחים פה בין הספסלים של שרי הממשלה 5-4 מיליארדי שקל.

חיים אורון: לא 5-4 מיליארדים, הייתי מוכן להגיד אפילו 7-6 מיליארדים.

חיים אורון: הצעה נורא פשוטה: תגדיל את גג התקציב במקום ב-1.7% ב-2.4%.

חיים אורון: ועכשיו תשאל אותי: מאיפה להביא את הכסף?

חיים אורון: אתה ואני - עכשיו אני מדבר כמו דמגוג ידוע - לא נקבל בחודש ינואר הנוכחי עוד 300-200 שקל במשכורת שלנו.

חיים אורון: כשתקבל את התלוש של חודש ינואר תבוא לבדוק אותי, הוא יהיה גדול ב-300-200 שקל.

חיים אורון: למה?

חיים אורון: כי מס הכנסה החודש יורד.

חיים אורון: מס הכנסה שלך ושלי יורד.

חיים אורון: שנינו קיבוצניקים, נוח לי לתת את הדוגמה, זה הולך לקיבוץ.

חיים אורון: הקיבוץ הרוויח.

חיים אורון: אבל הקיבוץ שלי לא צריך להרוויח.

חיים אורון: אבל הקצבה של הגמלאי לא תעלה.

חיים אורון: יש לך מקור.

חיים אורון: במס הכנסה זה מיליארד ו-200 מיליון שקל.

חיים אורון: עכשיו אני אדבר אתך הכי דוגרי, המפעל שלך והמפעל של הקיבוץ שלי, מס החברות שלהם השנה ירד.

חיים אורון: על כל החברות יחד זה עוד מיליארד ו-300 מיליון שקל.

שי חרמש: אתה יודע שזה לא יכול לחזור לתקציב לפי חוק התקציב.

חיים אורון: תסלח לי, אם גם תרים את התקרה וגם יש לך מקורות, הגירעון לא יגדל.

חיים אורון: הרי מה אמרו לנו?

חיים אורון: אי-אפשר להגדיל את התקציב כי המקור הזה לא יעזור.

חיים אורון: בטח.

חיים אורון: נעלו את החדר, גם את החלון וגם את הדלת, אבל הדבר הכי חמור, זרקו את המפתחות לים וברחו.

חיים אורון: או מה שרובי ריבלין מספר תמיד בשיא המהירות, נכנסו לתוך המגירה וזרקו את המפתחות.

חיים אורון: זאת הקופסה שהממשלה יושבת בה.

חיים אורון: למה לא קיבלו את ההחלטה הזאת?

חיים אורון: אמרתי לראש הממשלה, יש לך בתא, כמו שיש בתא שלי - אני מכיר את המאמר הזה מקודם - חילקו לנו היום מאמר של מרכז טאוב.

חיים אורון: יש שם מאמר – אני מזכיר אותו בימים האחרונים כמה פעמים – של פרופסור צבי זוסמן המנוח, שהספיק לכתוב אותו ממש על ערש דווי.

חיים אורון: הוא מציע מסלול.

חיים אורון: הוא היה סגן נגיד בנק ישראל, הוא לא פלח כמוני שסתם מדבר.

חיים אורון: הוא בא ואמר, תעשו גג של 3% בארבע השנים הבאות, תקפיאו את הרפורמה במס, אל תחזרו אחורנית.

חיים אורון: רק תקפיאו את זה.

חיים אורון: יש מקורות של 31 מיליארד שקל בארבע השנים האחרונות, יש שימושים במסלול הזה של 34 מיליארד שקל.

חיים אורון: יש פער של 3 מיליארדי שקל, אני אדאג להם בארבע שנים, וזה מסלול חלופי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, זה מאוד מרתק, הייתי ממשיך לשמוע אותך, אני מעריך שגם חברי הכנסת - - -

שי חרמש: גם לנו זה מעניין.

יצחק אהרונוביץ': יש סדר דוברים ומחכים פה חברי כנסת, אבל זה מאוד מרתק.

יצחק אהרונוביץ': משפט אחרון.

חיים אורון: במרכז טאוב עשו חשבון, ובדרך כלל הם עושים עבודה רצינית, שסך כל הטבות המס מ-2003 עד 2010 זה 100 מיליארד שקל.

חיים אורון: אם מנכים מ-100 מיליארד השקל את הנושאים שבהם היה מס נוסף, כמו רווחי הון, כמו שינויים בביטוח לאומי או במס בריאות, הנטו הוא 67 מיליארד שקל.

חיים אורון: אני שואל אותך, אני שואל את כל חברי הכנסת, ואני שואל את השר שנכנס עכשיו: תגידו, מדינה שהיא בשיא עולמי בפערים, מדינה שעברה מלחמה השנה, צריך באמת להוריד בה את המס ב-67 מיליארד שקל עד 2010?

חיים אורון: ומה יקרה אם נשב פה שנינו ונגיד, אתם יודעים מה?

חיים אורון: מחלקים את זה לשניים.

חיים אורון: נוריד מס ב-33 מיליארד שקל, אתם יודעים מה?

חיים אורון: בשביל להיות בסדר - ב-34 מיליארד שקל, יותר מחצי, וב-33 מיליארד שקל נעשה את מה שדיברתי עכשיו.

חיים אורון: זה בדיוק המסלול שתיארתי קודם.

חיים אורון: תאר לך, שי, שהדיון בוועדת הכספים היה מתנהל – ואני יודע שאפשר לבזבז את הכסף – כשבקופה יש עוד 3-2 מיליארדי שקל לדברים שאין עליהם פה מחלוקת.

חיים אורון: אבל אולי היינו מתחילים לסגור כמה מהפערים שנוצרו פה בשנים האחרונות - - -

שי חרמש: אתה מתעלם מהעובדה שרק תשלומי קרן וריבית הם שליש מתקציב המדינה.

חיים אורון: חבר הכנסת שי חרמש, אני לא כל כך מתעלם מהעובדה הזאת.

חיים אורון: כששר האוצר הקודם בא לוועדת הכספים עם ההצעה להוריד את המס, אמרתי לו: השר נתניהו, אפילו הנגיד שלא התחנך בגבעת-חביבה, כמו שאתה יודע – ולציבור שלא יודע מה זה גבעת-חביבה, זה הסמינר של "השומר הצעיר" – אפילו הנגיד אומר, תוריד חוב ואל תוריד מס.

חיים אורון: סליחה, אבל זה לא מקרה.

חיים אורון: אני טוען שאין פה מקריות.

חיים אורון: הם החליטו להוריד את המס.

חיים אורון: עכשיו משתמשים בסיפור על החוב, כי כבר לא יורידו עוד מס.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורון, עם כל הסימפתיה, תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו חייבים להמשיך.

יצחק אהרונוביץ': היינו שומעים את הנאום שלו עוד כמה דקות.

חיים אורון: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אברהם מיכאלי, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': שש דקות.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בפתיחת דברי אני מביע צער גדול על פטירתו של מר טדי קולק, ראש עיריית ירושלים בעבר, ששמענו עליה הבוקר.

אברהם מיכאלי: טדי קולק היה איש דגול שתרם רבות לבנייתה ולאיחודה של ירושלים.

אברהם מיכאלי: אני יכול לציין, כשהגעתי כילד לארץ בתחילת שנות ה-70, אני זוכר שטדי קולק היה גם מהקולטים של העולים החדשים שהגיעו באותה תקופה.

אברהם מיכאלי: זו היתה עלייה די מסיבית.

אברהם מיכאלי: ושני אירועים שאני חייב לציין, שאני זוכר אותם, בהשתתפותו של טדי קולק, זיכרונו לברכה: כולנו זוכרים את המכתב ששלחו 18 המשפחות למזכ"ל האו"ם בזמנו, מכתב המבטא את הגבורה היהודית באותה תקופה, בברית-המועצות לשעבר, כשלכתוב מכתב שכזה היה סכנת נפשות וכמעט סיכון להישלח לסיביר.

אברהם מיכאלי: בין משלחי מכתב 18 המשפחות, אחד ממנהיגי הכותבים, מר שבתאי אליאשווילי ז"ל, הגיע לארץ במצב בריאותי קשה מאוד, ואני זוכר שטדי קולק קיבל אותו בארץ בקבלת פנים מיוחדת, ואפילו התקיים טקס גדול לכבודם, ולאחר שהיהודי הזה, שבתאי אליאשווילי, נפטר, קראו רחוב על שמו בירושלים, וטדי קולק היה מהמובילים את הנצחת האירוע של מכתב 18 המשפחות באמצעותו של מר שבתאי אליאשווילי ז"ל.

אברהם מיכאלי: אני גם זוכר שלירושלים הגיע בתחילת שנות ה-70 הרב הדגול של יהודי גרוזיה, הרב יעקב דבראשווילי, שנחשב בזמנו מנהיג של יהודי גרוזיה בגרוזיה, וכשהוא הגיע לירושלים טדי קולק היה מהקולטים שלו בשכונת רוממה בירושלים, ואפילו סייע רבות בהקמת ובפתיחת מרכז רוחני על שמו של הרב יעקב זצ"ל בירושלים.

אברהם מיכאלי: ולכן, את הדברים הטובים שהזכירו פה היום נזכור אנחנו לטדי קולק ז"ל, והאהבה שלו לירושלים, לפיתוחה של ירושלים - זו בעצם המורשת הגדולה שהוא השאיר לנו.

אברהם מיכאלי: יהי זכרו ברוך.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לגבי חוק ההסדרים שאנחנו דנים בו היום – מה שלמדתי בתקופה הקצרה שלי בכנסת זה שתמיד שואפים למצב של רצוי, וקל לשבת באופוזיציה ולבקר לגבי ההישגים שלא הגיעו בשנת תקציב כזאת או אחרת, ובצדק.

אברהם מיכאלי: האופוזיציה תמיד קל לה לבקר אי-עשייה או חוסר הישגים שהממשלה בתיאוריה יכולה היתה להגיע אליהם.

אברהם מיכאלי: אנחנו, חברי כנסת שיושבים פה ותומכים בתקציב שמוגש לנו או מתנגדים לו, צריכים תמיד למצוא מה החסר או מה הרצוי ומה המצוי.

אברהם מיכאלי: ד"ר יוסף בורג ז"ל היה אומר, שההבדל בין "רצוי" ל"מצוי" בגימטריות זה "כסף", וכל מה שהיה מספק את כל המותחים ביקורת על התקציב המוגש לפנינו בעצם הוא הכסף שחסר.

אברהם מיכאלי: והכסף שחסר, תמיד כל אחד אומר מאיפה ניתן היה לגייס את אותו כסף כדי למלא את הצרכים השונים שיש בעם ישראל.

אברהם מיכאלי: נכון שיש בעיות רבות במדינה, והתקציב הנוכחי לצערנו לא פותר אותן.

אברהם מיכאלי: בתקציב הנוכחי אפשר לראות - בכל הסקרים – שלא רק שהוא לא פותר את הבעיות החברתיות הקשות שיש במדינה, אלא שבעצם הוא מנסה להדביק את הפער הגדול שנוצר במשך השנים האחרונות בתקציב מתקופת הממשלה הקודמת.

אברהם מיכאלי: והנזק שהשכבות החברתיות ספגו מהממשלה הקודמת הוא נזק גדול, ולצערנו כנראה בתקציב הנוכחי אנחנו לא מצליחים להדביק את הפערים.

אברהם מיכאלי: אבל עם זאת, רבותי, תמיד אפשר להסתכל בכוס - בחצי המלא או בחצי החסר.

אברהם מיכאלי: אפשר למתוח ביקורת על הממשלה הנוכחית שלא מצליחה להשיג את כל מה שאנחנו היינו רוצים, אבל, האם הממשלה הזאת באמת לא עשתה שום דבר?

אברהם מיכאלי: בואו נהיה קצת אובייקטיביים - בהישגים שבשמונה החודשים הממשלה הזאת כבר מצליחה להשיג.

אברהם מיכאלי: אני כן חושב שצריך לשבח גם את ראש הממשלה וגם את שר האוצר על הניסיונות שלהם, למרות המלחמה שעברנו בשנה האחרונה, למרות הקשיים שנוצרו בתקציב כתוצאה מהוצאות המלחמה.

אברהם מיכאלי: בואו נתאר לעצמנו שאם את אותו תקציב שכרגע אנחנו מקציבים לתקציב הביטחון היתה אפשרות לנצל, או אפילו לקצץ מתקציב הביטחון, לולא המלחמה.

אברהם מיכאלי: אבל לצערנו גילינו שתקציב הביטחון כנראה גם כן חסר ובמלחמה הזו גילינו אותן תקלות גדולות, ויצאנו בשן ועין מהמלחמה כתוצאה מכך.

אברהם מיכאלי: לכן אנחנו צריכים לציין לשבח גם את הישגי הממשלה, גם את הישגי החברים בקואליציה.

אברהם מיכאלי: תמיד מותחים עלינו ביקורת: איך אתם, שהצהרתם לפני הבחירות שתתקנו אלה ואלה ואלה, כל מיני עוולות, למה אתם לא מצליחים?

אברהם מיכאלי: רבותי, כולנו רוצים לתקן את כל העוולות, אבל האם מפלגת ש"ס תמכה ותומכת בתקציב הזה בזכות הישגים לא מבוטלים שהגענו אליהם בתקציב הזה, הן בתחום הרווחה, הן בתחום החינוך, הן בתחום של קצבאות ילדים, הן בתחום של דברים שעתידים להיות מחוקקים אולי אפילו בחודש הקרוב, בעזרת השם, שדיברנו על זה אתמול ושלשום - חוק החינוך החרדי.

אברהם מיכאלי: האם אותם הישגים אפשר לבטל כאילו לא הצלחנו להגיע לשום דבר?

אברהם מיכאלי: לכן, תמיד יש מצב של "רוצים עוד".

אברהם מיכאלי: התאווה שלנו כאנשי ציבור היא תמיד לדאוג לעוד אוכלוסיות ולעוד שכבות שנפגעות.

אברהם מיכאלי: אבל לא תמיד זה יוצא.

אברהם מיכאלי: ואני חושב שתפקידנו תמיד לחזק את העשייה לאותן שכבות, שהן בעצם אוכלוסיות חלשות.

אברהם מיכאלי: אוכלוסיות עולים עם המון בעיות שלא הצלחנו לפתור, לצערנו, בשנת 2006, ואנחנו קיווינו שבשנת 2007 נשפר את מצבם עוד יותר, אבל לא מצליחים, כנראה, בתקציב הזה, לרצות את כל הבעיות, אבל אנחנו נשתדל שנגביר בעשייה של התקציב המאושר, שהולך להיות מאושר ביומיים האלה, כדי שנוכל לפתור, גם בחלוקה הנכונה של המשאבים הקיימים כדי שנוכל לתת סדרי עדיפויות נכונים לאותן אוכלוסיות חלשות, כפי שדורשים מאתנו.

אברהם מיכאלי: ולכן אנחנו צריכים כן לשבח וכן להודות על החלק המלא של הכוס.

אברהם מיכאלי: תודה.

תודה רבה לחבר הכנסת מיכאלי.

הדובר הבא הוא חבר הכנסת מסיעת גיל.

אחריו - חבר הכנסת אלכס מילר, ואחרי חבר הכנסת מילר - חבר הכנסת הלפרט.

יצחק זיו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת המכובדים, נכון שקוראים לזה "חוק ההסדרים", אבל אני קורא לזה "חוק התקציב".

יצחק זיו: לפני חודשים מספר, בשלהי המלחמה בצפון, העליתי כאן, מעל במת הכנסת, את התנגדותי לשימוש בנושא המלחמה כדי להקטין את הקצבאות השונות ובכך לפגוע בשכבות החלשות המקבלות קצבאות.

יצחק זיו: וראה זה פלא - זו היתה נבואה שהגשימה את עצמה תוך זמן קצר.

יצחק זיו: ציפינו שבמסגרת חוק התקציב לשנת 2007 נוכל להשיג לגמלאים הרבה יותר ממה שהשגנו, אבל, כידוע, הוצאות המלחמה טפחו על פנינו, אילצו את הממשלה להקצות סכומים ניכרים לפעולות שיקום ולצורכי ביטחון, סכומים שנלקחו מכספים המיועדים לטיפול בבעיות חברתיות.

יצחק זיו: עם זאת, ולמרות שלא קיבלנו את כל מה שהיינו רוצים לקבל עבור הגמלאים, אנו, גיל, מפלגת הגמלאים, השגנו הגדלת תקציב יותר מכל מפלגה אחרת בבית הזה, ולמרות הגדלת התקציב לצורכי ביטחון.

יצחק זיו: כידוע, בהסכמים לקראת 2007 קיבלנו 798 מיליון, שהם 120 מיליון יותר מאשר קיבלנו בתקציב 2006.

יצחק זיו: מתוכם - 20 מיליון לצפון הארץ ולעוטף-עזה, 10 מיליונים לניצולי השואה, 658 מיליון לקצבאות זיקנה ולהבטחת הכנסה לפי 75 ש"ח ליחיד ו-100 לזוג.

יצחק זיו: כל זה לשלב ההתחלה.

יצחק זיו: התוספת הגדולה תהיה בהצמדת הקצבאות לשכר הממוצע במשק.

יצחק זיו: אנו נדאג שמפלגת הגמלאים, גיל, תביא לחקיקה של פנסיית חובה לכל אזרחי המדינה שעובדים.

יצחק זיו: נביא לאישור חוק שוויון אלמן ואלמנה.

יצחק זיו: נביא לאישור חוק מדרגת מס – תמריץ לגמלאים שרוצים לצאת לעבודה.

יצחק זיו: נביא לאישור חוק עובדים זרים למטופלים סיעודיים, על-ידי חברות ההשמה.

יצחק זיו: חוקים אלה יגרמו לפתרון חלק מבעיות הגמלאים.

יצחק זיו: לא ניתן יד לפגיעה במקבלי הפנסיה, לאחר שקופות הפנסיה הוותיקות עברו לניהול המדינה, דוגמת גמלאי "מקורות".

יצחק זיו: כולנו תפילה ששנת 2007 כולה תהיה שנת שלום, תוקדש לבנייה, ליצירה ולטיפול בבעיות החברתיות הקשות שאנו עדים להן.

יצחק זיו: עם זאת, לא נוכל להתעלם ממצבי ביטחון משתנים כשיש לתת להם מענה.

יצחק זיו: היות שמפלגת הגמלאים, גיל, חברה בממשלה הזאת ובקואליציה הזאת, מתוך אחריות לאומית החלטנו, עם כל השותפות בקואליציה, לתמוך בתקציב 2007.

יצחק זיו: אני קורא לכל חברי הבית מכל סיעות הבית לתמוך בחוק התקציב לשנת 2007.

יצחק זיו: תודה.

גדעון סער: הדובר הבא – חבר הכנסת אלכס מילר מסיעת ישראל ביתנו, ואחריו ידבר חבר הכנסת שמואל הלפרט.

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומרים שקל לקלקל וקשה לתקן.

אלכס מילר: זה בעצם מה שגם אני חושב על חוק ההסדרים.

אלכס מילר: כשהתקבלה החלטה והנהיגו את החוק, יכול להיות שלאותה תקופה זה היה דבר הכרחי, שהמדינה היתה צריכה לעשות זאת.

אלכס מילר: היום, אני חושב שיש פה הסכמה מלאה בכל הבית שאין שום צורך שהחוק הזה ימשיך להיראות כמו שהוא נראה כיום.

חיים אורון: מחר ב-10:00 יש סעיף כזה בחוק.

חיים אורון: אם כולם יצביעו - אין את החוק - - -

אלכס מילר: אני מסכים, אבל כמו שאמרתי - קל לקלקל, קשה לתקן, ותיקון כמו שאתה מציע, להצביע נגד, אני לא רואה שהיום אנחנו יכולים להרשות לעצמנו - - -

חיים אורון: לא, יש הסתייגות שאומרת דבר מאוד פשוט: שחוק ההסדרים - - -

אלכס מילר: תן לי לסיים את דברי - - -

גדעון סער: אני אוסיף לך זמן אם אתה תרצה לקיים דיאלוג עם חבר הכנסת אורון.

אלכס מילר: קודם כול, אני רוצה לברך על היוזמה של יושבת ראש-הכנסת דליה איציק, שקיבלה הסכמה משר האוצר שבשנה הבאה יוציאו את חוק ההסדרים מהתקציב של המדינה שלנו.

חיים אורון: מי אמר?

אלכס מילר: דליה איציק אמרה היום שהיא סיכמה עם שר האוצר, ומי שיהיה אחראי על זה – יושבת-ראש הכנסת הנוכחית.

יצחק כהן: זה חלומות באספמיה.

אלכס מילר: אוקיי.

אלכס מילר: אתה יודע, מותר לנו לחלום.

גדעון סער: ומי שאמר שזה חלומות באספמיה, אגב, הוא נציג הממשלה כרגע באולם.

אלכס מילר: אני רוצה להודות גם ליושב-ראש ועדת החינוך על כך שהצליח, בתמיכה של הוועדה, בתמיכה מלאה, להוציא מחוק ההסדרים את התשלום עבור הבגרויות.

אלכס מילר: גם זה הישג אדיר.

אלכס מילר: אני חושב שהיום מגיע לילדי ישראל, לכל אחד מהם, אפשרות לנגישות מלאה, ואנחנו חייבים להבטיח להם עתיד מוצלח.

אלכס מילר: זהו.

אלכס מילר: אני מקווה מאוד שהיוזמה של יושבת-ראש הכנסת תצליח ובשנה הבאה אנחנו לא נראה בתקציב המדינה את חוק ההסדרים.

אלכס מילר: תודה רבה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת מילר.

גדעון סער: הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

חיים אורון: שאומרת שאם מחר יש רוב, אין בשנה הבאה חוק הסדרים.

גדעון סער: וזה אפילו לא מחייב לגבי השנה הזאת.

חיים אורון: נכון, זה - - - בשנה הבאה.

חיים אורון: - - -

גדעון סער: בבקשה, חברת הכנסת אברהם.

חיים אורון: רוחמה, את תצביעי - - -

): אני אצביע עבור המתכונת שאני אכין בוועדה שלי, שאני ארצה שתהיה חבר בה.

חיים אורון: אין בעיה, קודם כול נהרוג את המצב הקיים.

): תראה, אני חושבת שכמעט הרגנו את המצב הקיים.

): כמעט.

): אתה היית שותף לזה.

חיים אורון: - - -

גדעון סער: הוא לא תמיד יכול לדעת בביטחון שאת תכהני כיושבת-ראש ועדת הכנסת בעתיד.

): בעתיד - לא, אבל אולי לתקציב הבא.

): אני לא פוסלת את זה.

): אתה די נהנה שם, אדוני היושב-ראש.

גדעון סער: יכול להיות שתהיי בתפקידים יותר בכירים.

): אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הודעה לוועדת הכנסת, אבל לפני זה - מכבדים אותנו כאן ביציע אורחים מאוד מכובדים שהגיעו ממרוקו, מקזבלנקה.

): אני מברכת אתכם בברכת ברוכים הבאים לישראל, זו הפעם הראשונה, לירושלים, את פייסל ומרים בן-אמור, ואת עודה ועישם – גם בן-אמור.

): אני מקווה לראות אתכם יותר במדינת ישראל.

): ולהודעה עצמה - אני מודיעה בזאת כי חבר הכנסת דני נוה יכהן כממלא-מקום קבוע בוועדת החוץ והביטחון מטעם סיעת הליכוד.

): תודה רבה, אדוני.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: הודעה לסגן המזכיר.

גדעון סער: אני אסביר לחבר הכנסת ריבלין – היו חילופי גברי.

גדעון סער: חבר הכנסת שטייניץ החליף את חבר הכנסת נוה.

גדעון סער: הוא כבר הוכרז לחוד כחבר, ובינתיים נגרע מ"מ.

גדעון סער: עכשיו גם עטרת המ"מ הושבה לראשינו.

גדעון סער: אדוני, סגן המזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים לדף נלווה להצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת 2007), התשס"ז-2006.

נאזם בדר: תודה.

גדעון סער: תודה לסגן המזכיר.

גדעון סער: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

גדעון סער: הדובר הבא - חבר הכנסת מסיעת יהדות התורה.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, עשר דקות.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את הכנסת, את יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, חבר הכנסת נודלמן, על קבלת חוק נרדפי הנאצים היום.

אומנם זה מועט, מאוחר מדי ומעט מדי, אבל עדיף מאוחר מאשר אף פעם.

ראובן ריבלין: את יורי שטרן - - -

שמואל הלפרט: את יורי שטרן, שהיה היוזם של החוק, ואנחנו מאחלים לו מכאן רפואה שלמה והחלמה מהירה; שהשם ישלח לו רפואה שלמה במהרה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, גם השנה חוזר חוק ההסדרים במסגרת חוק התקציב, למרות הפגיעה ברשות המחוקקת ואף שחוק ההסדרים הוא חוק אנטי-דמוקרטי.

שמואל הלפרט: חוק ההסדרים, שהיה מחויב המציאות בשנת 1985, אינו מחויב המציאות היום.

שמואל הלפרט: אומנם, השנה צמצמה הכנסת באופן משמעותי את חוק ההסדרים, וכולנו מקווים שזו השנה האחרונה שחוק ההסדרים מובא לכנסת.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, במסגרת חוק ההסדרים פגעו הממשלה הקודמת והממשלה הנוכחית פגיעה אנושה במגזר החברתי של מדינת ישראל, בגמלאים, בילדים, במובטלים, בחולים, בקשישים, בנכים, בחינוך וכו'.

שמואל הלפרט: מדינתי ישראל, שבעבר היתה בין המדינות המובילות את מדיניות הרווחה והדאגה למעוטי יכולת, נמצאת כיום בתחתית המדינות בתחום הרווחה.

שמואל הלפרט: שר האוצר הקודם, הנוכחי, מתפארים בהישגים הכלכליים, בצמיחה הכלכלית הגדולה, ואכן היתה צמיחה כלכלית, אי-אפשר להכחיש זאת.

שמואל הלפרט: על השאלה ששאלתי את נתניהו בעת שהוא דיבר על ההישגים הגדולים שהוא השיג - מה היתה עלות הצמיחה, איזה מחיר שילמו העשירונים התחתונים כדי להגיע לצמיחה הזאת, הוא לא השיב.

שמואל הלפרט: אני אשיב לכם, רבותי: שדדו מיליוני אנשים מהעשירונים התחתונים כדי להיטיב עם העשירון העליון.

שמואל הלפרט: הדבר גרם להעמקת ולהרחבת הפערים בחברה הישראלית.

שמואל הלפרט: 60% מהגזירות הכלכליות הוטלו על העשירונים התחתונים.

שמואל הלפרט: הגענו למצב שלא היה כדוגמתו במדינת ישראל.

שמואל הלפרט: מיליון ו- 600,000 איש חיים מתחת לקו העוני, יותר מ-760,000 ילדים הם עניים ורעבים, 380,000 ילדים בסיכון, ומדי שנה המצב הולך ומחמיר.

שמואל הלפרט: חולים נאלצים להפגין בימים אלה כיוון שסל התרופות אינו כולל תרופות חיוניות למחלות קשות ותרופות שיכולות להאריך חיים, ודוח העוני הבא של הביטוח הלאומי יהיה חמור בהרבה, וזאת בעת שהמצב הכלכלי השתפר בצורה משמעותית.

שמואל הלפרט: עודף היצוא על היבוא הסתכם ב-3.9 מיליארדי ש"ח.

שמואל הלפרט: הצמיחה הגיעה השנה ל-5%.

שמואל הלפרט: ומה עושה הממשלה עם עודף התקציבים?

שמואל הלפרט: מחלקת בנדיבות בלתי רגילה מיליארדים לעשירונים העליונים, במסגרת הפחתת מסים שממנה נהנים רק עשירים, הורדת מס ערך מוסף – גם זה מיועד רק לעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: במקום להוזיל את הלחם, היא מייקרת אותו.

שמואל הלפרט: במקום להוריד את מחירי התחבורה הציבורית והמצרכים החיוניים לשכבות החלשות, היא נותנת הטבות לעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: מערכת החינוך קורסת בגלל הקיצוץ בשעות הוראה ובפעולות.

שמואל הלפרט: מאות אלפי ילדים לומדים בקרוונים ובאזבסטונים, עקב מחסור של כ-6,000 כיתות לימוד בישראל.

שמואל הלפרט: בתקציב הפיתוח של משרד השיכון קיצצו 93% בשנים האחרונות.

שמואל הלפרט: אין מענקי דיור לזוגות צעירים.

שמואל הלפרט: המשכנתאות לזוגות צעירים קוצצו פעמים מספר בשנים האחרונות, ובמרכיב המענקים יש ירידה של 96%, אדוני היושב-ראש.

שמואל הלפרט: הממשלה גורמת נזק בלתי הפיך למעוטי היכולת בכלל, וכלפי הציבור החרדי נוקטת אכזריות בלתי מובנת.

שמואל הלפרט: אתמול עלתה כאן הצעת אי-אמון בעניין רבבות תלמידים במוסדות החינוך העצמאי ו"בית יעקב" בירושלים.

שמואל הלפרט: התלמידים נאלצים להצטנף במעילים וללמוד בקור עז של ימי שלג, ולקפוא מקור.

שמואל הלפרט: ואני שואל אתכם, חברי כנסת, מדוע?

שמואל הלפרט: מדוע הנכדים שלי בירושלים צריכים לקפוא מקור, לחזור הביתה חולים?

שמואל הלפרט: מה הם חטאו?

שמואל הלפרט: עד היכן יכול המוח המעוות של פרשני החוקים והתקנות במשרד המשפטים לפגוע במאות אלפי ילדים, שכל חטאם הוא שהם נולדו בקרב משפחות חרדיות?

שמואל הלפרט: ושוב, אתמול היה דיון בוועדת החינוך בנושא מפעל ההזנה, שהופעל בעקבות המדיניות של הרעבת ילדים.

שמואל הלפרט: מתברר ש-50% מהילדים שלומדים במסגרת יום לימודים ארוך, לא כלולים במסגרת חוק ההזנה.

שמואל הלפרט: ערים כמו ביתר, קריית-ספר - מודיעין-עילית - שבהן אוכלוסייה חרדית, לא כלולות במפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: ילדים הלומדים במוסדות הפטור, 45,000 ילדים, לא נהנים כלל ממפעל ההזנה.

גדעון סער: חבר הכנסת הלפרט, אני רואה שאין נציג ממשלה באולם.

גדעון סער: אני עוצר את הזמן ועוצר את הנאום, מפסיק את הישיבה ומבקש שנציג ממשלה יגיע לדיון.

גדעון סער: אני אחדש את הדיון, יהיו לרשותך עדיין ארבע דקות.

גדעון סער: אני חושב שהדברים שאתה אומר הם דברים חשובים – יכול להיות שראיתי קודם את השר כאן – ויכול להיות שלא כולם נוחים לאוזן של מי שיושב בממשלה - - -

שמואל הלפרט: סביר מאוד להניח שאתה מאוד צודק.

גדעון סער: אני חושב שחשוב שהם ייאמרו, ואנחנו נמתין לממשלה.

גדעון סער: אז אני אעשה הפסקה.

גדעון סער: הנה, הגיע השר אדרי, ואני מחדש את הדיון.

גדעון סער: לרשותך ארבע דקות.

שמואל הלפרט: אדוני השר אדרי, אני אחזור על המשפט האחרון כדי שתהיה מעודכן.

יעקב אדרי: לגבי החימום?

יעקב אדרי: אתה צודק במאה אחוז.

שמואל הלפרט: דיברתי על החימום, ועכשיו אני מדבר על מפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: אתמול היה דיון בוועדת החינוך בנושא מפעל ההזנה, שהופעל בעקבות המדיניות של הרעבת ילדים.

שמואל הלפרט: אדוני השר – אני רוצה שאתה תקשיב – מתברר ש-50% מהילדים שלומדים במסגרת יום לימודים ארוך, לא כלולים במסגרת חוק ההזנה.

שמואל הלפרט: ערים כמו ביתר, קריית-ספר - מודיעין-עילית - שבהן אוכלוסייה חרדית, לא כלולות במפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: ילדים הלומדים במוסדות הפטור ובתלמודי-תורה – אתה מכיר את המוסדות האלה – 45,000 ילדים, לא נהנים כלל ממפעל ההזנה.

שמואל הלפרט: שאלתי אתמול – אתמול התקיים הדיון הזה בוועדת החינוך, אני לא מספר לך סיפורים מלפני שנה או שנתיים – שאלתי אתמול את יושב-ראש הוועדה, את נציגי משרדי האוצר והחינוך, ואני שואל גם אותך, על איפה ואיפה של ילדים קטנים.

שמואל הלפרט: מדוע מרעיבים אותם?

שמואל הלפרט: מה הם חטאו שההורים שלהם החליטו לשלוח אותם למוסדות חינוך חרדיים?

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, קורים כאן במדינה דברים מסמרי שערות ראש.

שמואל הלפרט: לו היו הדברים האלה מתרחשים באחת ממדינות העולם נגד יהודים, היינו כולנו מזדעקים שזו אנטישמיות.

שמואל הלפרט: בצדק.

שמואל הלפרט: איך לא רעדה ידם של היועצים המשפטיים במשרד המשפטים כשנתנו פרשנות שלפיה תלמידי החינוך המוכר צריכים לקפוא מקור?

שמואל הלפרט: שהם לא ראויים לשירותים מוניציפליים, לניקיון, לחשמל, למים?

שמואל הלפרט: שילדי הפטור לא זכאים לארוחה חמה וצריכים לרעוב ללחם?

שמואל הלפרט: אתה יכול להסביר זאת, אדוני השר?

שמואל הלפרט: חיכינו שתגיע.

שמואל הלפרט: נקווה שתוכל לתת לנו תשובה מספקת.

גדעון סער: לא אתה באופן אישי, אלא הנציג של הממשלה.

יעקב אדרי: אני מוכרח להגיד לך שהתקשרתי לראש עיריית ירושלים ואמרתי לו שאני תומך בו תמיכה מלאה במאבק הזה.

יעקב אדרי: ילדים צריכים להיות מחוץ לכל העניינים, וצריך לתת חימום כמה שיותר מהר.

שמואל הלפרט: אדוני השר, אתה חבר ממשלה.

גדעון סער: אולי תביא את זה לשולחן הממשלה?

שמואל הלפרט: זהו.

שמואל הלפרט: אדוני השר, אתה חבר ממשלה.

שמואל הלפרט: במקום להגיד את זה לראש עיריית ירושלים, תאמר זאת בישיבת הממשלה.

שמואל הלפרט: תדפוק על השולחן.

שמואל הלפרט: איך אפשר להרעיב ילדים?

יעקב אדרי: אני מדבר על החימום.

שמואל הלפרט: או לגרום לכך שילדים יקפאו מקור?

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, שאינו נמצא כאן, חשוב להזכיר ששר האוצר הקודם והליכוד שילמו ביוקר על המדיניות הכלכלית האכזרית שפגעה בחלשים, בעניים, והם עכשיו באופוזיציה עם 12 מנדטים.

מיכאל איתן: העיקר שהמדינה בכלכלה משגשגת, בשיא השיאים של הכלכלה.

שמואל הלפרט: ושיש מיליון וחצי עניים, זה לא אכפת לך.

שמואל הלפרט: מה אכפת לך?

מיכאל איתן: אנחנו באופוזיציה והכלכלה משגשגת.

שמואל הלפרט: מה אכפת לך, כשיש לך 35,000 שקל בחודש, וכשיש מיליון ו-600,000 עניים במדינת ישראל?

גדעון סער: חבר הכנסת איתן עכשיו תקף את הממשלה הנוכחית.

שמואל הלפרט: מה אכפת לך שיש 760,000 ילדים עניים רעבים?

מיכאל איתן: אוי, באמת.

מיכאל איתן: אוי, באמת.

שמואל הלפרט: ודאי שלא אכפת לך.

שמואל הלפרט: לא אכפת לך.

שמואל הלפרט: יש לך 35,000 שקל בחודש.

מיכאל איתן: באמת.

מיכאל איתן: ממש.

שמואל הלפרט: אתה אומר שלא אכפת לך, אתה אומר שהכלכלה היום משגשגת.

מיכאל איתן: אכפת לי מאוד שהמדינה היום נמצאת במצב הכלכלי הכי טוב שאפשר.

שמואל הלפרט: ומאות ילדים רעבים ללחם וקופאים מקור.

שמואל הלפרט: חשבת על מה שאמרת קודם?

שמואל הלפרט: חשבת על המשפט הזה?

מיכאל איתן: חשבתי.

מיכאל איתן: - - -

גדעון סער: אתה הדובר הבא, חבר הכנסת איתן.

גדעון סער: אני מאפשר לך, חבר הכנסת הלפרט - - -

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: אני פונה אל ראש הממשלה ואל שר האוצר בעת נעילת שערי התקציב, לעצור לרגע ולשנות את הסעיפים שפגעו פגיעה קשה בגמלאים ובילדים, בנכים ובמובטלים.

שמואל הלפרט: לא מאוחר.

שמואל הלפרט: עדיין ניתן לתקן גם את התקציב לשנת 2007.

שמואל הלפרט: עם קצת רצון טוב, עם קצת חמלה – ראש הממשלה מדבר על זה, על החמלה, בכל הזדמנות.

שמואל הלפרט: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

גדעון סער: הדברים, מי ששמע אותם, בהחלט נכנסו אל הלב, ואולי גם יהיה שינוי בנקודה שחבר הכנסת הלפרט העלה, לגבי החימום בכיתות.

גדעון סער: חבר הכנסת מיכאל איתן מסיעת הליכוד הוא הדובר הבא.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, תשע דקות.

גדעון סער: תשע דקות זה טוב?

מיכאל איתן: בהתחשב בעובדה שבדיון על חוק ההסדרים בשנת 1992 דיברתי 11 שעות, תשע דקות זה לא הרבה.

גדעון סער: תשע דקות זה שיפור אדיר.

מיכאל איתן: זה לא הרבה, תשע דקות.

יעקב אדרי: מה זה בשביל מיקי תשע דקות?

מיכאל איתן: אבל מה – היו ימים.

מיכאל איתן: פעם היה הכול אחרת, וצריך להסתגל.

מיכאל איתן: אני מקווה שהפעם אני אסתפק בתשע הדקות.

מיכאל איתן: דרך אגב, אז לקח לי לא מעט זמן להכין את 11 השעות.

מיכאל איתן: לא באתי הנה לא מוכן, באתי מוכן.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי לדבר על נושא מסוים ואני אגע בו בעיקר בדברי.

מיכאל איתן: אבל אני חייב תגובה לדבריו של חבר הכנסת הלפרט.

מיכאל איתן: נכון, המדיניות של נתניהו ושל הליכוד, ושל שרון שהיה אז ראש הממשלה, וכל השרים, שכולם אחראים קולקטיבית, ובחלק מהזמן נדמה לי שגם אתם הייתם שותפים - היום פתאום תופסים הליכוד ונתניהו.

מיכאל איתן: הרי היום להגיד את זה.

מיכאל איתן: זה צריך להיות אדם - מילא, אז אמרו את זה, זה כאב לאנשים.

מיכאל איתן: הוא נקט מדיניות קשה, כי לא היה.

מיכאל איתן: המדינה עמדה על סף התמוטטות.

מיכאל איתן: היא היתה במצב שהיא היתה יכולה לקרוס, מערכות היו קורסות.

מיכאל איתן: היתה סכנה למשק הישראלי.

שמואל הלפרט: - - -

מיכאל איתן: נכון, אני מסכים.

מיכאל איתן: מה לעשות?

מיכאל איתן: הלכו למנתח, והיום מסתבר שהניתוח הצליח בצורה בלתי רגילה.

מיכאל איתן: אלא מה?

מיכאל איתן: עוד זוכרים שזה כאב.

מיכאל איתן: לצערי הרב, אין הכי טוב בחיים.

מיכאל איתן: יכול להיות שהיו עושים ניתוח שלא כואב, והיום כולנו כבר היינו מתים.

מיכאל איתן: הניתוח כאב ועלה במחיר כבד.

מיכאל איתן: אבל היו תוצאות.

מיכאל איתן: יכול להיות שהליכוד שילם באמת את המחיר, הליכוד יושב היום באופוזיציה.

מיכאל איתן: אבל אני אומר בשיא האחריות, שאם היינו צריכים לחזור עוד הפעם, אז יכול להיות שבקוסמטיקה אפשר לשנות, לעשות יחסי ציבור, להיות יותר רגישים במלים, באהדה, לא לייצר ניכור.

מיכאל איתן: אבל במעשים היינו מוכרחים לעשות אותו הדבר ב-99% כדי שנוכל לצאת מהמצב שבו היינו.

מיכאל איתן: אם אתה, חבר הכנסת הלפרט, מדבר על דאגה ומדבר על רצון לעזור לחלשים, מי יעזור להם?

מיכאל איתן: מי יכול לעזור לחלשים?

מיכאל איתן: הקדוש-ברוך-הוא, ברור.

מיכאל איתן: הקדוש-ברוך-הוא יעזור, אבל זה לא בשליטתנו.

שמואל הלפרט: שאלת מי יעזור?

שמואל הלפרט: תוריד מה-20 מיליארד שאתם הולכים לתת הטבות לעשירון העליון, חצי לעשירון התחתון ופתרת את כל הבעיות.

מיכאל איתן: חבר הכנסת הלפרט, אני מדבר כעת ברמה העקרונית, מי יכול לעזור לחלשים.

מיכאל איתן: אז אמרנו שהקדוש-ברוך-הוא.

מיכאל איתן: כולנו מתפללים ומבקשים ומקווים שיענה.

מיכאל איתן: אבל הוא אומר לנו שהרשות נתונה, וזה תלוי במעשים שלנו, במיוחד ביחסים שבין אדם לחברו.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים לייצר את ההון שממנו אפשר יהיה לעזור לחלשים.

מיכאל איתן: אי-אפשר לבוא כל הזמן לקופה הציבורית ולהגיד: אתם תיתנו ותיתנו, ותיתנו, ותיתנו.

מיכאל איתן: אני לא שמעתי אותך פעם אחת, פעם אחת, בכל הזמן שאני בכנסת מציע איזושהי הצעה שהקופה הציבורית תוכל להרוויח ממנה.

שמואל הלפרט: הצעתי לך עכשיו.

שמואל הלפרט: קח את 20 מיליארד השקל המיותרים, תן חצי לעשירים וחצי לעניים.

מיכאל איתן: סליחה, להטיל מסים זה רעיון נהדר.

שמואל הלפרט: לא להטיל מסים, לא להפחית מסים.

מיכאל איתן: זה רעיון נהדר להטיל מסים.

מיכאל איתן: אבל מה לעשות?

מיכאל איתן: הוכח, היום זה לא עניין של אמונה, זה עניין של חוק כלכלי, שבמקומות שבהם שיעור המיסוי גבוה מדי ולא מכוון, במקום לקבל יותר כסף, הקופה מקבלת בסוף פחות.

מיכאל איתן: מה לעשות?

מיכאל איתן: צריך לדעת גם את המיסוי לעשות במשורה, ועל-פי הצורך, ומקובל עלי.

מיכאל איתן: אבל זה לא פותר הכול, ולא בכל דבר אפשר לבוא לקופה הציבורית ולהגיד: תיתנו, תיתנו, תיתנו, תיתנו.

מיכאל איתן: יש באיזשהו מקום גם גבול.

מיכאל איתן: מה שעשה נתניהו בזמן שהקופה היתה ריקה, אתה היית עושה בבית שלך לעצמך ולמשפחתך אם היית במצב דומה.

מיכאל איתן: אם היית במצב שההכנסות יורדות, שפחות מבני הבית יכולים להביא משכורת, שיש פחות עבודה, מה היית עושה?

מיכאל איתן: היית אומר: רבותי, אין ברירה, צריך לקצץ.

מיכאל איתן: אנחנו מקצצים על מנת שנוכל לחסוך, לייצב את עצמנו, להשקיע במשהו שממנו אפשר יהיה להגדיל את ההכנסות בעתיד, ואם ההכנסה תגדל, ירווח לנו.

מיכאל איתן: אז מה עשה המשק הישראלי?

מיכאל איתן: חתך בהוצאות, חתך קשה, והיום הוא צומח.

מיכאל איתן: אם זה לא היה מצליח - - -

שמואל הלפרט: אתה קורא לפעמים את עיתון "הארץ"?

שמואל הלפרט: עיתון "הארץ" כתב ש-60% מהגזירות הכלכליות הוטלו על העשירונים התחתונים.

מיכאל איתן: חבר הכנסת הלפרט, אני לא רוצה להתווכח אתך על דבר אחד, מה היה קורה אילו.

מיכאל איתן: אני יודע היום רק דבר שעליו אני יכול להצביע.

מיכאל איתן: הניתוח הזה הוביל לתוצאות מזהירות גם אם הוא עלה מחיר כבד.

מיכאל איתן: אתה אומר שאפשר היה להגיע לתוצאות האלה גם בדרך אחרת, ואני על זה אומר שיכול להיות שאם היינו הולכים בדרך אחרת היו מקבלים תוצאות אחרות.

מיכאל איתן: התוצאות היו חיוביות.

מיכאל איתן: עכשיו צריך לתקן עיוותים, בבקשה, יש ממה.

מיכאל איתן: אני חושב ששר האוצר דאז, בנימין נתניהו, אולי יכול היה להיות פה עכשיו בסיטואציה של מי שזוכה בכל הקרדיט בתפקיד של ראש ממשלה או של שר אוצר, בלי קשר למה שהוא עשה אז.

מיכאל איתן: הוא היה עובר את זה.

מיכאל איתן: הוא לא עבר, לא בהכרח בגלל השכר והעונש בנושא הכלכלי האוצרי בלבד.

מיכאל איתן: אבל בזה הוא הצליח.

מיכאל איתן: היום בדיעבד כולנו יודעים, ואם אנחנו, הליכוד, משלמים מחיר ויושבים באופוזיציה, זה לא הוכחה שהמצב הכלכלי בארץ גרוע.

מיכאל איתן: זה הוכחה שהמצב של הליכוד גרוע.

מיכאל איתן: כמה זמן עוד נותר לי?

גדעון סער: נותרו לך עוד שתי דקות.

גדעון סער: אבל אני אאפשר לך להאריך, מאחר שהיו חלקים - - -

מיכאל איתן: אני אשתדל לקצר.

מיכאל איתן: אני בא הנה עכשיו מישיבת ועדת ביקורת המדינה שמקיימת דיון דחוף בפרשת המריבה והעימות שקיים, כך התרשמנו, בין ירון זליכה, החשב הכללי של משרד האוצר, ובעצם הוא החשב הכללי של המדינה, לבין גורמים במשרד ראש הממשלה, ויש אומרים גם ראש הממשלה בעצמו.

מיכאל איתן: זה בעקבות פעילויות שהחשב הכללי נוקט על מנת לעשות דבר אחד: לשמור על הכסף של כולנו, למנוע מצבים שהתקציב שאנחנו מדברים עליו כאן, ושאתה מציע לי לקחת מכל מיני מקומות - אני אומר:

מיכאל איתן: בוא נשמור על מה שיש ולא ניתן שאת התקציב הזה יוציאו למטרות שיש בהן העדפה, פרוטקציה, לא דרך מינהל תקין.

מיכאל איתן: ברגעים אלה אנחנו שומעים בוועדת ביקורת המדינה - אני עליתי לדבר כאן

מיכאל איתן: ושם יושבים חברי - שיש כוונות לפגוע בחשב הכללי על-ידי החלשת מעמדו בדרכים שונות, בהוצאות סמכויות מידיו, בהדלפות שיפגעו במעמדו, בפגיעה ביכולתו למנות חשבים ולשמור על עצמאות החשבים במשרדים השונים.

מיכאל איתן: ואני אומר במסגרת חוק ההסדרים, במסגרת הדברים שצריך להקפיד עליהם, אנחנו מוכרחים להילחם בשחיתות, והיום.

מיכאל איתן: גם אם יש ביקורת על חשבים, ויש, גם אם יש אפשרות לחשוב אולי על שיטות אחרות למינוי חשבים, גם אם יש מקום לשקול אולי איזשהם התייעצויות וגורמים נוספים שיטפלו בנושאים שונים, תמיד יש מקום לחשוב על כל מיני שינויים וכל מיני רפורמות, אבל בעיתוי הזה, כאשר באים לעשות שינויים בסמכויות החשב הכללי, כולם מבינים את המסר.

מיכאל איתן: אני אמרתי בוועדה: האם אתם חושבים שמדובר פה באיזה שינוי ענייני?

מיכאל איתן: אם היה מדובר רק בשינוי ענייני, לא היתה באה כל כך הרבה תקשורת.

מיכאל איתן: כל חדר הוועדה היה מלא תקשורת, למה?

מיכאל איתן: הם באים לשמוע עוד סיבוב במאבק נגד החשב הכללי ד"ר ירון זליכה.

מיכאל איתן: אף אחד שם לא בא לדון בעניין לגופו.

מיכאל איתן: האם זה מן הראוי, או מן הטעם?

מיכאל איתן: האם זה יעיל שיהיה שינוי בניהול החשבים במשרדים השונים מול החשב הכללי?

מיכאל איתן: מה מידת העצמאות שלהם, מה מידת ההשפעה של המשרדים?

מיכאל איתן: זה לא עניין שם כמעט אף אחד.

מיכאל איתן: כולם הבינו שהמסר המרכזי הוא להראות לעם ישראל שהחשב הכללי, שנלחם על כספי ציבור ומוכן לעמוד גם נגד חזקים ממנו ולומר להם: אני לא אפעל בניגוד לחוק, אני אמשיך להיאבק על מנת שכספים לא ילכו לכל מיני מקורות שלא צריכים ללכת, בניגוד לחוק, לטובת אנשים שיש להם איזו עדיפות ואינטרסנטיות, ואני לא ארשה את הדברים האלה – שהוא היום לא יקבל מכה.

מיכאל איתן: אנחנו צריכים להגן עליו.

מיכאל איתן: זה מה שהולכת לעשות הוועדה, כך התרשמתי ממרבית החברים, או מכולם, ללא הבדל קואליציה ואופוזיציה.

מיכאל איתן: אני חושב שאת זה צריכה לעשות גם הכנסת ואת זה צריך לעשות הציבור ואת זה צריכים לעשות אמצעי התקשורת, כי זה אחד המאבקים החשובים ביותר על חוק ההסדרים.

מיכאל איתן: חוק ההסדרים הוא החוק שנועד לאפשר שתקציב המדינה יבוצע וינוהל כהלכה.

מיכאל איתן: חשוב בחוק הסדרים כזה, שהמאבק בשחיתות יקבל ביטוי, והמאבק להגנתם של מי שנלחמים נגד השחיתות יקבל גם הוא ביטוי, כמו שהיום אפשר לתת ביטוי בהגנה על אותו פקיד ממשלתי רם דרג, שנלחם את המלחמה של כולם בכך שהוא מוכן לעמוד על הרגליים האחוריות ולהיאבק על כך שכספים יצאו מהקופה הציבורית אך ורק על-פי קריטריונים, בצורה שקופה, בצורה מבוקרת, ואני חושב שזה המבחן הגדול גם שלנו, של הכנסת, אם ניתן על כך את הדעת.

מיכאל איתן: ניצחונו של ירון זליכה בעניינים האלה בעת הזאת יהיה ניצחון של כל אלה שאומרים לממשלה, לראש הממשלה, לשר האוצר: תקיפים ונגידים, היזהרו במעשיכם, היזהרו במעשיכם.

מיכאל איתן: על רשות המסים לא אמרתי מלה, כי נדמה לי שמה שישראל זקוקה לו לנוכח גלי השחיתות זה לא להרחיב דיבור על רשות המסים, אלא על הצורך שנקים כאן רשות הנסים.

מיכאל איתן: בעניין הזה הלפרט יכול לעזור לא מעט.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת מיכאל איתן, שישוב לדיון החשוב בוועדה לביקורת המדינה.

גדעון סער: הדוברת הבאה תהיה חברת הכנסת קולט אביטל מסיעת העבודה-מימד.

גדעון סער: לרשותך, גברתי, חמש דקות.

גדעון סער: אחריה ידבר חבר הכנסת מסיעת הליכוד.

קולט אביטל: תודה, אדוני היושב-ראש.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כחברים אחרים בבית הזה, אינני יכולה לפתוח את דברי בלי להגיד, בצער עמוק, בכאב אמיתי, כמה דברים על טדי קולק שלנו, שהלך לעולמו.

קולט אביטל: אני חושבת שלגביו יהיו נכונות המלים: אחד האחרונים בדור הנפילים.

קולט אביטל: איש שבכל אישיותו היה מיזוג של חזון ושל פרגמטיות.

קולט אביטל: איש שכאשר הוא חיבר את העיר הזאת יחדיו, ידע להפוך אותה לבירה.

קולט אביטל: הוא ידע שלהפוך את ירושלים לבירה זה לא רק עניין גיאוגרפי.

קולט אביטל: נכון, הוא הכפיל ושילש את שטחה, הוא דאג לבנות שכונות חדשות.

קולט אביטל: אין איש בהיסטוריה היהודית מאז הורדוס שבנה יותר ממה שבנה טדי.

קולט אביטל: אבל הוא ידע שבירה היא יותר מאשר מקום פיזי.

קולט אביטל: הוא ידע שאת הבירה הזאת צריך לחזק בכל המובנים, במובן הרוחני, במובן הכלכלי, במובן התרבותי.

קולט אביטל: ואכן בתקופתו פרחו כל אותם מוסדות.

קולט אביטל: הוא הקים מוזיאונים, הוא הקים גנים ציבוריים, הוא הקים מוסדות לכל הציבור, מוסדות חינוך, גני-ילדים, קליניקות, גם לאזרחים הערבים בעיר הזאת.

קולט אביטל: האיש שידע שירושלים היא נכס לכולנו, היא לבו של העם היהודי, ידע גם שלירושלים יש ממד אוניברסלי.

קולט אביטל: הוא ידע איך להביא לירושלים את ראשי הדתות, את ראשי המנהיגים בעולם, וידע להוסיף לכך את הממד המדיני, שכן כשאנחנו מדברים על עיר בירה, היא צריכה להיות בירה בכל המובנים, במובן התרבותי, במובן הכלכלי, אבל היא גם צריכה להיות מוכרת בכל העולם, צריך לחזק אותה בכל העולם.

קולט אביטל: אני חושבת שטדי, בתבונתו, בידיעתו, בנחישותו, ידע לתת את המעמד הבין-לאומי הזה לירושלים כשהוא הקים ועד בין-לאומי של אישים מהליגה הראשונה שיבואו ויתמכו בעיר הזאת.

קולט אביטל: הקשבתי הבוקר לחבר הכנסת נסים זאב, והוא דיבר על טדי באותה מידה של חום ואהבה שגם אני הייתי רוצה לבטא מעל הבמה הזאת, אדוני היושב-ראש.

קולט אביטל: טדי שידע להיות אותו ראש עיר לכולם, שידע לדבר באותה שפה אל מנקי הרחובות, כשהיה יוצא ב-06:00 לרחובות לראות שהעיר נקייה, או אל האיש שבא לתרום.

קולט אביטל: לא היה איש שעבר את סף לשכתו שלא ידע שיש לכך מחיר וצריך לתת כסף לירושלים, או איך שטדי קרא לזה "יורושולים".

קולט אביטל: הוא ידע שבכל מקום בעולם שאליו הוא נסע, מטעם המגבית או ארגונים אחרים, חלק מהכסף הזה צריך לבוא לירושלים.

קולט אביטל: אני חושבת שלא היה, מאז אני זוכרת, ראש עיר שהקדיש את זמנו, את מרצו, את יכולותיו השכליות, הנפשיות, האינטלקטואליות, את כל היצירתיות, כדי להגדיל ולהאדיר את העיר הזאת.

קולט אביטל: לצערי, מאז הוא כבר לא ראש עיר, העיר הזאת הידרדרה, עברה לעוני, יש בה הגירה שלילית.

קולט אביטל: צר לי שהוא לא אתנו עוד.

קולט אביטל: נזכור אותו כאחד מגדולי המדינאים שלנו.

קולט אביטל: אני רוצה לנצל את הדקה שנשארה לי כדי לומר שאני איאלץ בצער רב להרים את ידי ולהצביע בעד התקציב הזה.

קולט אביטל: לא זה התקציב שלו ייחלנו.

קולט אביטל: הבנו שבשנת 2006 הממשלה הזאת ירשה תקציב שהיה קשה מאוד לשנות בו.

קולט אביטל: נעשו מאמצים על-ידי חברי בוועדת הכספים, ופה ושם בשוליים הצלחנו לשנות.

קולט אביטל: אבל זה לא תקציב חברתי.

קולט אביטל: שמעתי את הוויכוח של חבר הכנסת איתן עם חבר הכנסת הלפרט, וחבר הכנסת הלפרט צדק.

קולט אביטל: 60% מהגזירות, אם לא יותר, חלים על השכבות העניות.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על העמקת העוני במדינה הזאת.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על הסכנה שבה נמצא החינוך הגבוה.

קולט אביטל: אם רצינו להביא לא חמלה, אלא צדק חברתי, היינו יכולים לשנות את פני התקציב הזה.

קולט אביטל: אינני חושבת שהיינו צריכים להוסיף.

קולט אביטל: סדרי העדיפויות יכלו להיות אחרים.

קולט אביטל: בסך הכול, אדוני, צר לי, כואב לי.

קולט אביטל: כואב לי על הגמלאים שלהם הבטחנו ולא נקיים, כואב לי יותר ויותר על ניצולי השואה.

קולט אביטל: שר האוצר – ואני לא מדברת על פקידי האוצר, לא על זליכה ולא על אחרים – שר האוצר, שבמשך שנים ניהל את המאבק בבית הזה למען ניצולי השואה, ויש בידי מסמכים ונאומים ומכתבים שהוא כתב, הוא זה שהבטיח לנו שעכשיו, בכנסת הזאת, במושב הזה, בשנה הזאת, אנחנו ניטיב אתם, וכמה שנים נותרו להם, הוא זה שבעצם מסרב להעביר חקיקה או להעביר כספים.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, נראה שבמשך השנה הזאת, למרות שנצביע בעד התקציב, נצטרך להמשיך להיאבק, אפילו כדי להשיג פירור פה או שם.

קולט אביטל: אני רוצה להבטיח לבית הזה, שהמאבק הזה יימשך.

קולט אביטל: תודה רבה.

גדעון סער: תודה, חברת הכנסת קולט אביטל.

גדעון סער: גם מהמקום שבו אני יושב אני לא יכול להימנע מלהעיר, שבתור המפלגה היחידה בכנסת שהיתה חברה בכל ארבע הממשלות האחרונות, אני מקווה שגם המאבק הזה יצליח מתי שהוא.

גדעון סער: חברת הכנסת לימור לבנת היא הדוברת הבאה מטעם סיעת הליכוד.

גדעון סער: לרשותה יעמדו תשע דקות.

ראובן ריבלין: ההערה שהערת היא אכזרית.

גדעון סער: היא היתה באנדר-סטייטמנט, כמיטב יכולתי.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – שיהיה לך בהצלחה, חבר הכנסת ריבלין.

לימור לבנת: אני בטוחה שתאמר דברי טעם, ובדבריך הנכוחים תביע בשם כולנו את הצער על טדי קולק, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו.

לימור לבנת: נשמעו כאן גם דברים מפי חברת הכנסת קולט אביטל על טדי קולק, זיכרונו לברכה.

גדעון סער: מה שאמרה חברת הכנסת אביטל שיקף את דעת כולנו.

לימור לבנת: אני בטוחה שגם חבר הכנסת ריבלין, שיתראיין בטלוויזיה מייד, וגם הדברים שאמרה חברת הכנסת אביטל, ואמרו כאן לפני על טדי קולק, ראש העיר ירושלים, זיכרונו לברכה - האיש שהיה לאגדה, מודל לחיקוי, מדור הנפילים והענקים; כל מלה שאנחנו נאמר כאן היום תהיה קטנה לנוכח דמותו הענקית.

לימור לבנת: הוא הלך היום לעולמו, וכולנו זוכרים אותו ומשתתפים בצער ובאבל על מותו.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, ידידי חברי הכנסת, ההצבעות שיתקיימו כאן

לימור לבנת: מחר לפני הצהריים ובערב על חוק ההסדרים ועל תקציב המדינה והדיון שמתקיים כאן היום - זה דיון ואלה הצבעות על החלטות שמביאה ממשלה שהיא ממשלה ללא דרך, ממשלה ללא כיוון, ממשלה ללא נתיב, ממשלה ללא סדר-יום.

לימור לבנת: איך קוראים לזה אצלנו היום?

לימור לבנת: אג'נדה.

לימור לבנת: ממשלה שכל כך רצתה שתהיה לה אג'נדה, שמרוב רצון היא הגיעה למצב הגרוע ביותר שאפשר בכלל לזכור בהיסטוריה של מדינת ישראל שממשלה הגיעה אליו בפרק זמן כל כך קצר.

לימור לבנת: אבל הבעיה היא לא הציניות.

לימור לבנת: הבעיה היא לא להסתכל על הממשלה ולהגיד: אוח, אוח, תראו; לחכך ידיים ולומר: תראו איך הם הצליחו בכל כך מעט זמן, כל כך לא להצליח.

לימור לבנת: כי אנחנו, אזרחי המדינה כולם - לא אנחנו הפוליטיקאים, לא אנחנו המפלגות, אלא אנחנו האזרחים, אנחנו המדינה - הם אלה שעומדים פה על הפרק.

לימור לבנת: אם אמרה כאן קודם חברת הכנסת קולט אביטל - חבל שהיא יצאה כבר, היא בוודאי עסוקה, אבל היא זאת שעמדה כאן קודם וביכתה מרה את התקציב שמונח כאן בפנינו להצבעה; היא זאת שאמרה שלמעשה מפלגת העבודה נכשלה ונאלצת להצביע בכאב לב ובצער גדול בעד תקציב שהיא לא מאמינה בו.

לימור לבנת: היא זאת שאמרה שמפלגת העבודה הבטיחה ולא קיימה.

לימור לבנת: היא זאת שלמעשה אמרה כאן שהתקציב הוא רע, שהוא לא טוב.

לימור לבנת: היא זאת שאמרה שהם ימשיכו להיאבק, ועוד פירור פה ופירור שם, נדמה לי שזאת היתה ההגדרה שלה, אדוני היושב-ראש, אם אני זוכרת נכון, אם קלטתי נכון את דבריה.

לימור לבנת: היא הגדירה את זה פירור פה – שלום לך, השר .

לימור לבנת: אני מודה לך על שהגעת, בדיוק התכוונתי לומר מלה על ההתחייבויות של ש"ס כלפי ציבור בוחריה.

לימור לבנת: לא התכוונתי לומר את זה בציניות, התכוונתי לומר ברצינות רבה, שאני בטוחה שגם ש"ס היתה רוצה לעמוד בהתחייבויות לבוחריה.

יצחק כהן: את רגילה לתקוף ואחר כך להתנצל?

לימור לבנת: לא, לא, לא, אני רגילה לומר בדיוק מה שאני מתכוונת, השר כהן.

לימור לבנת: ובכן, אני בטוחה שגם ש"ס היתה רוצה, כמו מפלגת העבודה, לעמוד בהתחייבויותיה לבוחריה; היתה רוצה לא בפירור פה ובפירור שם, אלא לעמוד בהתחייבות שלה.

לימור לבנת: אבל היא תעמוד פה מחר, גם ש"ס, גם העבודה, גם ישראל ביתנו, כולם יעמדו כאן ויצביעו בעד התקציב הזה אף שאינם מאמינים בו, אף שאין בו מילוי ההתחייבות לבוחרים.

לימור לבנת: והם יעשו את זה למרות כל אלה, אף שזאת ממשלה שאין לה דרך ואין לה נתיב ואין לה סדר-יום, לא בתחום הכלכלי, לא בתחום החברתי, וגם, ולזה אני רוצה להגיע, לא בתחום המדיני, לא בתחום הביטחוני, וזה הדבר הבולט יותר לעין, אולי, מכל יתר הדברים.

לימור לבנת: רבותי, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר , עמיתי ועמיתותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני בטוחה שקראתם בסוף השבוע את מוסף "הארץ".

לימור לבנת: אתם בוודאי קראתם את הריאיון עם שרת החוץ, חברת הכנסת ציפי לבני.

לימור לבנת: אני משוכנעת שגם חברי הכנסת מישראל ביתנו, שאני לא רואה אותם כאן עכשיו – אה, חברת הכנסת ליה שמטוב כאן, סליחה.

לימור לבנת: אני בטוחה שקראתם את הריאיון עם שרת החוץ ציפי לבני, שאמרה דבר מדהים.

לימור לבנת: שהלכה כל כך רחוק, עד כדי כך שהיא מוכנה לוותר על התנאי שעמדו עליו לאורך כל השנים, כולם, ראשי ממשלות ושרים וחברי כנסת, כולל ראש הממשלה לשעבר אריאל שרון – התנאי שעל-פיו לא יהיה שום ויתור ולא נתקדם בשום משא-ומתן כל עוד לא ייפסק הטרור.

לימור לבנת: זה התנאי הראשון במפת הדרכים, על כל חסרונותיה ועל כל מגרעותיה.

לימור לבנת: אני בכלל לא מתייחסת לגופו של עניין, אבל היא כבר מדברת על ויתור על התנאי הזה של הפסקת הטרור, של התנתקות מתשתיות הטרור, של חיסול תשתיות הטרור, והיא כבר מוכנה לוותר על כל זה והיא כבר מוכנה להמשיך ולוותר.

לימור לבנת: אני חייבת להגיד לכם, שאותם דברים שאמרה שרת החוץ בעיתון "הארץ" ביום שישי, לא רק שהיא אמרה אותם, היא כבר הלכה להיפגש עם בכירים ברשות הפלסטינית, היא כבר הלכה לשרת החוץ האמריקנית, קונדוליסה רייס, היא כבר משווקת את התוכנית שלה.

לימור לבנת: ראש הממשלה אומר דברים אחרים לחלוטין, אגב.

לימור לבנת: היא כבר מתייחסת למפת הדרכים כאילו היא איננה רלוונטית, ראש הממשלה עדיין מדבר על מפת הדרכים כמסמך העבודה של ממשלת ישראל, וכל זה באותה ממשלה.

לימור לבנת: זה שהיא חותרת תחתיו, זה עניין פוליטי, זה עניינה של קדימה.

לימור לבנת: אני מאחלת להם בהצלחה.

לימור לבנת: תצליחו לפרק את עצמכם, אתם עושים את זה בכשרון רב, חבר הכנסת חרמש.

שי חרמש: יש לנו ממי ללמוד, לימור.

לימור לבנת: אבל למדתם כל כך מהר.

לימור לבנת: אתם כל כך מוכשרים שלמדתם את זה בכשרון רב ומאוד מהר.

לימור לבנת: אבל הבעיה היא שמדינת ישראל כרגע נתונה בידיכם וזה לא משחק, זה לא משחק.

לימור לבנת: וכאשר שרת החוץ וראש הממשלה מדברים החוצה בשני קולות בתחום המדיני והביטחוני - לא בחדר, כשיושבים לדון בו ולקבל החלטות, אלא החוצה, כלפי ארצות-הברית, כלפי הפלסטינים - זאת סכנה חמורה למדינת ישראל, לביטחון ישראל.

לימור לבנת: וזה כבר לא עניין של היה ממי ללמוד לא היה ממי ללמוד.

לימור לבנת: לא היה לכם ממי ללמוד את זה.

לימור לבנת: את זה לא היה ממי ללמוד.

לימור לבנת: זה מעמיד את כל מדינת ישראל בסכנה חמורה ביותר.

לימור לבנת: זה מעמיד את כולנו במקום החמור ביותר והגרוע ביותר והנמוך ביותר שהגענו אליו.

לימור לבנת: לא מספיק שמלחמת לבנון השנייה העמידה אותנו בסיכונים, באובדן כושר ההרתעה שלנו, עכשיו אפילו את המשא-ומתן אנחנו לא יכולים להתחיל מאותו מקום שאנחנו יכולים אולי להתחיל אותו, כשיבוא יום ויהיה לנו עם מי להתחיל משא-ומתן.

לימור לבנת: כי אתם לוקחים אותנו למטה, אחורה, למקום הכי נמוך.

לימור לבנת: כבר ויתרנו.

לימור לבנת: הנה, ציפי לבני כבר ויתרה על התנאי של הפסקת הטרור, של חיסול התשתיות.

לימור לבנת: לאן נגיע?

לימור לבנת: לאן?

שי חרמש: כמה ביבי היה רחוק - - -

לימור לבנת: אתה תענה לי על מה שאני מדברת ואל תיקח אותי למקומות אחרים, שי חרמש.

לימור לבנת: ישבת היום בדיון בוועדת לביקורת המדינה, אתי ביחד, על הצורך למגן מפני מטח של "קסאמים" שנוחת עליכם ביישובי הנגב המערבי.

לימור לבנת: ועכשיו, כאשר שרת החוץ מוכנה לוותר על התנאי של הפסקת הטרור וחיסול התשתיות, היא כבר מוכנה ללכת לוויתורים, ויתורים, ויתורים – על מה אתה מדבר?

שי חרמש: מתי זה התחיל?

שי חרמש: זה התחיל לפני חמש שנים.

לימור לבנת: על מה אתה מדבר?

לימור לבנת: איזו ממשלה?

לימור לבנת: איזו מדיניות?

לימור לבנת: לאן תיקחו אותנו?

לימור לבנת: תראו, הסכנה הזאת, הכל-כך חמורה, כשישראל ביתנו יושבת בתוך הקואליציה וש"ס – תראה, השר כהן, אני רואה שהעמדות הן הרי לא עמדות ימניות, זה בסדר.

לימור לבנת: אבל בכל זאת - - -

גדעון סער: חבר הכנסת שי חרמש, אני הבלגתי על כמה קריאות ביניים.

גדעון סער: כלומר, אני לא גיליתי איזו גישה – וגם ניהלת דו-שיח עם חברת הכנסת לבנת, אבל גם עד לגבול מסוים.

גדעון סער: בבקשה, גברתי, אני אוסיף לך את פרק הזמן הזה.

לימור לבנת: אני מודה לך.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, אני חייבת לומר שאני ממש מלאת הערצה לכושר האיפוק, לא של חבר הכנסת שי חרמש אלא של ראש הממשלה.

לימור לבנת: כמה יכול ראש ממשלה להתאפק כשממלאת-מקומו מתראיינת בכל מקום, מודיעה שהיא כשירה יותר ממנו, היא טובה יותר ממנו, היא תהיה ראש ממשלה יותר טובה ממנו והיא גם תתמודד מולו כבר.

לימור לבנת: למה?

לימור לבנת: כי הוא לא עושה מה שהיא רוצה.

לימור לבנת: לה יש מדיניות משלה והיא תעשה מה שהיא רוצה.

לימור לבנת: ואם הוא לא יעשה מה שהיא רוצה, היא תתמודד מולו.

לימור לבנת: זה פנטסטי.

לימור לבנת: אגב, אני תומכת בזה, זה טוב ליהודים שיש שם התקוטטויות.

לימור לבנת: אבל זה מראה על כושר האיפוק של ראש הממשלה, איך הוא מתאפק, איך הוא מסכים.

לימור לבנת: שמעתי שחברי, חבר הכנסת , קרא היום לראש הממשלה לפטר אותה.

לימור לבנת: אני חושבת שצריך לפטר את הממשלה כולה, למה את שרת החוץ?

לימור לבנת: הממשלה כולה היא ממשלה כושלת, ולכן הממשלה צריכה ללכת הביתה.

לימור לבנת: אם ראש הממשלה יפטר אותה קודם, גם זה פתרון מסוים, אם כי הוא לא מספיק טוב.

לימור לבנת: כי ראש הממשלה הוא כושל לא פחות משרת החוץ, זאת האמת.

לימור לבנת: וכנ"ל שר הביטחון.

לימור לבנת: לכן הדבר הנכון היה שהכנסת הזאת פשוט תשלח את הממשלה הזאת הביתה.

לימור לבנת: עד אז הוא יפטר אותה, יהיה שר חוץ אחר – יכול להיות.

לימור לבנת: אני מוכנה להתפשר עם חבר הכנסת כץ, לנהל אתו דיאלוג אם נעשה את זה בצורה כזאת או אחרת.

לימור לבנת: מה שברור מכל הדברים שעולים, שהממשלה הזאת היא ממשלה כושלת, היא נכשלה בכל התחומים.

לימור לבנת: המצב המדיני והמצב הביטחוני כל כך חמורים עכשיו, שאנחנו מוכרחים להתייחס לזה בכל הרצינות הראויה.

לימור לבנת: וחובתנו ככנסת, וכאן זאת חובה של כל חברי הכנסת, זה לא עניין של מפלגה, זה לא עניין של סיעה, זה לא עניין פרטי של אף אחד.

לימור לבנת: כל מי שסבור שהוא ממלא את תפקידו כחבר כנסת – ישבנו היום בוועדה לביקורת המדינה ודנו במיגון יישובי עוטף-עזה, ומה התברר?

לימור לבנת: התברר שלמרות דוח מבקר המדינה, למרות כל ההתחייבויות שניתנו במהלך השנים, המיגון לא הושלם, לא בגלל סיבות מיוחדות, בגלל שלומיאליות, בגלל חלמאות, בגלל ביורוקרטיה, בגלל אלף דברים שפשוט לא קורים.

לימור לבנת: זאת אחריות של כולנו.

לימור לבנת: וכיוון שזאת אחריות של כולנו, אני חוזרת ואומרת: כאן צריך לקום ולעשות מעשה, ואת המעשה הזה חובה על הכנסת הזאת ועל הבית הזה לבצע.

לימור לבנת: הציבור יושב, הציבור שומע, הציבור מקשיב, ואנחנו חייבים לעשות כאן את חובתנו.

לימור לבנת: אגב, אני רוצה לומר לך - - -

גדעון סער: חברת הכנסת לבנת.

לימור לבנת: אני צריכה לסיים?

לימור לבנת: אני לא שמתי לב, אני מצטערת.

גדעון סער: את ניסית להגיע לסיומו הטבעי של הרעיון.

לימור לבנת: אני מבינה.

לימור לבנת: אני לא שמתי לב.

לימור לבנת: אם כך, אני אסיים בזה.

גדעון סער: הדובר הבא הוא יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת לימור לבנת.

גדעון סער: הדובר הבא הוא חבר הכנסת זבולון אורלב, שמאחר שניהל את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה נדחה תור הדיבור שלו, אני מעניק לו אותו כעת בהתאם לסיכום שנעשה פה קודם.

גדעון סער: לרשותך, אדוני, 12 דקות.

גדעון סער: יכול להיות דבר כזה?

זבולון אורלב: יכול להיות.

גדעון סער: הסיעה שלך מאוד נדיבה כלפיך.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק ההסדרים ותקציב המדינה לשנת 2007 מלמדים שהמדינה החליטה, לדעתי במודע ובמכוון, להימנע מקביעת מדיניות חברתית.

זבולון אורלב: אני קובע זאת מפני שהממשלה פשוט לא קבעה יעדים חברתיים כפי שהיא קובעת יעדים כלכליים.

זבולון אורלב: בתחום הכלכלי הממשלה קובעת, למשל, מהו יעד הגירעון, מהו יעד האינפלציה, מהו יעד גידול ההוצאות ועוד יעדים מיעדים שונים.

זבולון אורלב: ואחרי שהממשלה קובעת מהם היעדים הכלכליים, הם הופכים להיות הבסיס שעליו נבנים חוק ההסדרים והתקציב.

זבולון אורלב: קודם יורים את הירייה, ואחר כך מתחילים לסמן את העיגולים.

זבולון אורלב: לאחר שבעצם קובעים אותם יעדים כלכליים, המשחק גמור.

זבולון אורלב: מול זה, אדוני היושב-ראש, בתחום החברתי אין שום מדיניות ואין יעדים.

זבולון אורלב: יש החלטות נקודתיות, אבל אין ראייה לאומית כוללת.

זבולון אורלב: הממשלה, אדוני השר, לא קובעת מהו יעד הקטנת תחולת העוני.

זבולון אורלב: נאמר שהשנה תחולת העוני היא 23%, היא אומרת שבשנת התקציב הזאת באמצעות שני המנגנונים, חוק ההסדרים והתקציב, היא רוצה להקטין את תחולת העוני ב-5% או ב-3%.

זבולון אורלב: היא לא אומרת כלום.

זבולון אורלב: היא לא אומרת מה יעד הקטנת העוני בקרב זקנים, היא לא אומרת מה היעד להורדת העוני בקרב ילדים, ואפילו, חברת הכנסת יחימוביץ, היא לא קובעת - - -

גדעון סער: התייחס לזה לא מזמן הנגיד לשעבר, מר קליין.

זבולון אורלב: - - - וגם לא קובעת מהו היעד החברתי של הפחתת העוני בקרב אנשים עובדים שחיים מתחת קו העוני.

זבולון אורלב: לעניות דעתי, ברור מדוע היא לא קבעה.

זבולון אורלב: מכיוון שחוק ההסדרים והתקציב, אחרי שהם מתבססים על היעדים הכלכליים, זה ברור שהם - חוק ההסדרים והתקציב - רק יגדילו את מספר העניים בישראל, רק יגדילו את הפער החברתי ורק יגדילו את מספר המובטלים ואת מספר העובדים שחיים מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: אז ממשלה שיש לה תקציב שהיא רק מגדילה ומחמירה בו את המצב החברתי, ברור שהיא לא יכולה לקבוע יעדים חברתיים, כי היא מתביישת לקבוע יעד שיש בו הגדלת העוני.

זבולון אורלב: אני גם מבין למה הממשלה לא קובעת יעד מוגדר של הקטנת האבטלה.

זבולון אורלב: כנראה, אין לה עניין לקבוע יעד כזה, ואולי גם אין לה יכולת לקבוע יעד כזה, שהרי קרוב ל-40% מהאנשים שחיים מתחת לקו העוני הם אנשים ממשפחות שראש המשפחה בהן בדרך כלל עובד, מקבל שכר.

זבולון אורלב: ואף-על-פי שהוא עובד ומקבל שכר, המשפחה חיה מתחת לקו העוני.

זבולון אורלב: גם אם נקטין את האבטלה, הגברת -שלו, לא הקטנו את העוני, אנחנו רק נעביר אותם מטבלה לטבלה, מטבלת העניים המובטלים לטבלת העניים העובדים.

זבולון אורלב: ויכול להיות שכעובד הוא יקבל פחות ממה שהוא קיבל מהקצבה של הביטוח הלאומי.

זבולון אורלב: אני אביא דוגמה.

זבולון אורלב: ישבה ועדת השופט לרון שמונתה על-ידי הממשלה, טיפלה בכל הנושא של מצוקת הנכים, והמליצה כי נכים שמשתלבים בשוק העבודה לא יורידו להם את כל קצבת הנכות.

זבולון אורלב: אם הוא מקבל 3,000 שקל קצבת נכות ומשתלב עכשיו בעבודה ומקבל 2,000 שקל, היום מורידים לו את כל 3,000 השקל.

זבולון אורלב: זאת מדיניות חברתית?

זבולון אורלב: לכן קל לקבוע שבעצם חוק ההסדרים, שהתקציב אין בו בשורה חברתית, ואולי זה בלשון המעטה, כי אין ספק שהתקציב כמו שהוא רק יחמיר את הבעיה החברתית במדינת ישראל.

זבולון אורלב: גם אם בנקודה כזאת או אחרת יהיה תיקון, התמונה בכללותה היא תמונה שחורה.

זבולון אורלב: הממשלה גם לא קבעה יעד של הקטנת הפערים בשכר, וזאת אחרי שמדינת ישראל היא או אלופת העולם או סגנית אלופת העולם – יש מחלוקת בעניין הזה - בכל מה שקשור בפערים בשכר בין עניים לעשירים.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גבאי, תדע שלפחות במקצוע אחד אנחנו כנראה אלופי העולם.

זבולון אורלב: זאת בושה, בושה גדולה.

זבולון אורלב: לממשלה אין שום תוכנית.

זבולון אורלב: עכשיו אני לא מפיל הכול על הממשלה הנוכחית, השר כהן.

זבולון אורלב: אלה חטאים מצטברים של ממשלות רבות.

זבולון אורלב: גם אם היו מפלגות, כמו מפד"ל, שנלחמו נגד הדברים האלה בממשלות קודמות, המצב הוא כזה שמפלגה קטנה איננה יכולה לשנות מדיניות.

זבולון אורלב: לכן, בעשור האחרון, ב-20-15 השנים האחרונות - אלא מה, השר כהן, הממשלה הזאת, בשונה ממשלות קודמות, מורכבת פעם ראשונה מרוב בתוך הקואליציה, שהמפלגות המכונות חברתיות יכולות להיות רוב - אם אתה מצרף את מפלגת העבודה עם ש"ס ועם גיל.

גדעון סער: תסלח לי, חבר הכנסת אורלב, מה זאת אומרת המכונות חברתיות?

גדעון סער: מה מכשיר מפלגה?

גדעון סער: תמיד עניין אותי הדבר הזה.

גדעון סער: מהו לדעתך הפרמטר שמאפשר לקרוא למפלגה מפלגה חברתית?

זבולון אורלב: ההצהרות שלהן לפני הבחירות וההתחייבויות שלהן לבוחרים.

זבולון אורלב: ואני, אגב, מכבד את זה.

גדעון סער: הפרמטר הוא לא מעשי?

גדעון סער: הפרמטר הוא רק הצהרות?

זבולון אורלב: לא, לא.

זבולון אורלב: אני מדבר קודם כול על תעודת הזהות; מהי תעודת הזהות המוצהרת של אותה מפלגה.

זבולון אורלב: אני אומר, הממשלה הזאת היא ממשלה, לדעתי, שאחרי הרבה זמן - לפחות לפי תעודת הזהות המוצהרת של אותן מפלגות, הן מפלגות חברתיות.

זבולון אורלב: יש 19 ועוד 12 ועוד שש לפני כניסת ליברמן, זה לפחות רוב בקואליציה.

זבולון אורלב: לכן, לפי דעתי, המפלגות האלה יכלו לכפות, בשונה מהמצב בקואליציות קודמות.

זבולון אורלב: זה לא עניין של ויכוחים מפלגתיים, כי אנחנו עוסקים כרגע בעניין לאומי.

זבולון אורלב: אני אומר, ההזדמנות הזאת היא הזדמנות גדולה שהוחמצה; גם אם היתה כוונה טובה.

זבולון אורלב: קח עוד דוגמה, מפלגת העבודה הלכה עם הדגל של העלאת שכר המינימום.

זבולון אורלב: הדגל הכי חשוב שלה, של צמצום פערי שכר על-ידי העלאת שכר המינימום – אגב, יש עוד מכשיר, וזה מס הכנסה שלילי, שכרגע הממשלה אומרת שהיא תבצע בשנת 2008; נראה אם היא תוכל לבצע את זה.

זבולון אורלב: גם בדבר הזה של העלאת שכר המינימום, גם פה רוב שנמצאים במפלגות חברתיות, כמו ש"ס, מקפלים את מפלגת העבודה שלא להגדיל את שכר המינימום על-פי ההתחייבות בקווי היסוד ובהצהרות של מפלגת העבודה לציבור.

זבולון אורלב: לכן אני אומר שבהחלט יש פה אכזבה גדולה מאוד.

זבולון אורלב: לא רק זה, אדוני היושב-ראש.

זבולון אורלב: גם בהתחייבויות לא מפלגתיות, התחייבויות אזרחיות חברתיות, למשל להגן על החיים של תושבי שדרות ועוטף-עזה - אתה מבין, צריך חבר מהקואליציה, חבר וחברה, לאיים שהם לא יצביעו בעד התקציב, ואז מביאים אותם להנהלת הקואליציה וצ'יק צ'ק פתאום אומרים שיעבירו חוק של מיגון עוטף-עזה שיעלה 400 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: אמרתי לחברי שי חרמש, אשרי המאמין.

זבולון אורלב: הוא כנראה עדיין בטירונות הפוליטית, ועדיין קונה את הדבר הזה.

זבולון אורלב: לא רק זה, חברת הכנסת עמירה דותן מקדימה, יושבת-ראש ועדת משנה בוועדת ביקורת המדינה לטיפול בתושבי גוש-קטיף - הרי זאת בושה וחרפה כיצד ממשלת ישראל מתייחסת לאנשים שהיא גירשה אותם, ניתקה אותם, פינתה אותם, כל אחד יבחר את המלה המתאימה, כפי שהוא מאמין בה.

זבולון אורלב: זה פשוט לא ייאמן.

זבולון אורלב: לא ייאמן כיצד ממשלה בישראל פשוט מפקירה אנשים לגורלם באופן מדהים.

זבולון אורלב: בעיני, אגב, זאת מדיניות חברתית.

זבולון אורלב: לכן, יש אכזבה גדולה מאוד.

זבולון אורלב: השר כהן, הממשלה הזאת, צריך להודות על האמת, ממשיכה את מדיניות הממשלה שגם אנחנו היינו חברים בה, מדיניות כלכלית ניאו-ליברלית, שנלחמנו נגדה ולא יכולנו לה.

זבולון אורלב: הליכוד הוכה על כך והוא מודה, הוכה על כך קשה מאוד, אבל לכאורה, נראה כאילו זה לא אכפת לאף אחד.

זבולון אורלב: לכאורה, אני צריך לשמוח שהרי המפלגות המרכיבות את הקואליציה גם הן יוכו כפי שהוכה הליכוד, אבל דאגתנו היא לאוכלוסיית המדינה.

זבולון אורלב: אנחנו חושבים שהמפלגות שמרכיבות את הקואליציה היו צריכות לעמוד יותר על ההתחייבויות וההצהרות שלהן בתחום החברתי.

זבולון אורלב: נראה שהצהרות פחות חשובות ממשרות.

זבולון אורלב: התחייבויות כנראה פחות חשובות ממנעמי השלטון.

זבולון אורלב: לצערי, אף-על-פי שאנחנו יודעים את הדעות האישיות של חברי כנסת טובים ונאמנים, כנראה שמכבש הקואליציה יצליח להעביר את התקציב הרע הזה, מנקודת המבט החברתית והאזרחית.

זבולון אורלב: בשניות שנותרו לי אני רוצה גם לבוא בטענות קשות כלפי הממשלה, שמחזיקה בחינוך הדתי ובציבור הדתי כבן ערובה.

זבולון אורלב: ידע הציבור כי הממשלה מקצצת את תקציבי הישיבות התיכוניות עד כדי קריסתן, מפחיתה את תקציבי בנות השירות הלאומי באופן שלא ניתן יהיה להפעיל את השירות הלאומי בראשית שנת הלימודים תשס"ח, פוגעת אנושות בתקציב המכינות הישיבתיות לצה"ל, שבוגריהן הם חלק חשוב מהפיקוד הקרבי ומהלוחמים ביחידות המובחרות.

זבולון אורלב: נכון, המפד"ל ייסדה את מערכת החינוך, את מוסדות התורה, את הארגונים הציוניים החברתיים ואת ההתיישבות הדתית, אך הם מזמן לא נכס מפלגתי, אלא נכס לאומי של כלל מדינת ישראל.

זבולון אורלב: לא מתקבל על הדעת שהממשלה תבוא חשבון עם המפד"ל, עם הכיפות הסרוגות ועם הציונות הלאומית על גבם של תלמידים, של מתנדבים, של חיילים, של מתיישבים, שכולם משרתים את המדינה בנאמנות, מחרפים את נפשם עבורה, משתלבים ותורמים בכל תחומי החיים.

זבולון אורלב: על כן, אדוני היושב-ראש, אנחנו נצביע בלב שלם ובלי היסוס נגד חוק ההסדרים והתקציב, ובכך נבטא את האי-אמון המוחלט כלפי הממשלה הכושלת ודרכה שאיננה קיימת.

זבולון אורלב: תודה.

גדעון סער: תודה לחבר הכנסת אורלב.

גדעון סער: הדוברת הבאה היא חברת הכנסת ליה שמטוב מסיעת ישראל ביתנו.

גדעון סער: אם כבוד השר ירצה לאחר מכן למסור דברים לבית, אנחנו נתכבד בזה.

גדעון סער: חברת הכנסת ליה שמטוב, לרשותך ארבע דקות.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר, בשבוע שעבר דנה המליאה ההצעה לסדר-היום בנושא תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: השר אלי ישי לא נוכח במליאה, אבל השר כהן כנראה ימסור לו את הדברים שאני אומר.

ליה שמטוב: בדיון הזה החליט השר אלי ישי לומר דברים לא נכונים עלי ועל אופן ההתנהלות בדיון שנערך בנושא תוכנית ויסקונסין בוועדת הכספים.

ליה שמטוב: אני רוצה לצטט את דבריו מהפרוטוקול: "אני לפחות יודע לומר את האמת.

ליה שמטוב: תגידי לציבור שלך שהצבעת נגד הפלת התוכנית, כי יש משמעת קואליציונית" - -

גדעון סער: את מי מצטטת גברתי?

ליה שמטוב: אני מצטטת את השר אלי ישי.

ליה שמטוב: - - "ולפחות הציבור ידע את האמת.

ליה שמטוב: יכולת להפיל את התוכנית ולא הפלת".

ליה שמטוב: אני רוצה בהזדמנות זו להגיד באמת את האמת, וחשוב שהיא תישמע.

ליה שמטוב: בניגוד גמור לדברים שאמר אלי ישי, אני לא חברה בוועדת הכספים.

ליה שמטוב: אני חברה בוועדות אחרות לא פחות חשובות, אבל אני לא חברה בוועדת הכספים, ולא יכולתי להצביע נגד ההסתייגות.

ליה שמטוב: באותו יום אני נכחתי כמעט בכל הדיונים בוועדת הכספים, וניסיתי בכל כוחי להפעיל לחץ והשפעה ולנסות להשיג הישגים, ובאמת הצלחתי.

ליה שמטוב: להצלחה יש גם שותפים רבים, והם חברי הכנסת אביגדור יצחקי, , זאב אלקין, חברים מהסיעה שלי, לנדבר ומיסז'ניקוב.

ליה שמטוב: אולי אני לא זוכרת את כל החברים האחרים, כמו אמנון כהן ו, אבל אני רוצה לומר מה כן הושג.

ליה שמטוב: קודם כול, ישראל מימון, מזכיר הממשלה, התחייב בפני חברי הכנסת, לכנס את הממשלה לדיון בתוך 45 יום, ולשאול את הממשלה אם היא תומכת בתוכנית, אם היא רוצה להמשיך, אם היא מתנגדת.

ליה שמטוב: גם זה הישג.

ליה שמטוב: בנוסף, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, יושב-ראש הקואליציה, הבטיח לסייע בקידום הצעת החוק שלי לביטול התוכנית.

ליה שמטוב: בימים אלה אני פועלת ומחתימה את כל החברים, גם מימין וגם משמאל, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, גם יהודים וגם לא יהודים, מחתימה אותם על הצעת החוק החשובה.

ליה שמטוב: חתמו כבר 52 חברי הכנסת, ובהזדמנות זו אני רוצה לקרוא לכל חברי הכנסת ולבקש: תחתמו בבקשה על החוק החשוב הזה.

ליה שמטוב: אני רוצה לומר לכולם, בסמכותו של השר אלי ישי לבטל את התוכנית.

ליה שמטוב: הוא פשוט לא צריך לחתום על החוזה.

ליה שמטוב: אם הוא לא יחתום על החוזה - - -

משה כחלון: כשהוא יהיה באופוזיציה הוא יבטל.

ליה שמטוב: לא, הוא יבטל, הוא הבטיח.

משה כחלון: כמו מחירי הלחם.

משה כחלון: הוא חותם על מחירי הלחם כשהוא בקואליציה.

ליה שמטוב: אני אצטט את הדברים שהוא אמר בשבוע שעבר.

ליה שמטוב: אם השר אלי ישי לא חותם השבוע, החודש, על החוזה החדש, פשוט הפיילוט יסתיים והתוכנית תתבטל.

משה כחלון: פיילוט על אנשים, נכון?

ליה שמטוב: זה נכון.

משה כחלון: הוא חושב שעושים פיילוט על אנשים.

ליה שמטוב: אני רוצה להביא ציטוט נוסף של אלי ישי: "אם הכנסת רוצה להפיל את התוכנית - אני נגד התוכנית, אדרבה, תעשו את זה.

ליה שמטוב: בשמחה רבה.

ליה שמטוב: אני אעזור לכם".

ליה שמטוב: אתה רואה, הוא דווקא בקואליציה ואומר את הדברים האלה.

ליה שמטוב: על חוק ההסדרים אני רוצה להגיד, חוק ההסדרים הרע הוא אינו הבמה, לטעמי, לבצע מחטפים.

ליה שמטוב: כפי שהכנסת דורשת מהממשלה, כך גם הכנסת צריכה להתנהל.

ליה שמטוב: נאה דורש נאה מקיים.

ליה שמטוב: מפה אני רוצה להגיד, שאני כן אתמוך בחוק ההסדרים וגם בתקציב, אבל אמשיך בכל הכוחות לפעול נגד ביטול התוכנית הרעה.

גדעון סער: את מתכוונת בעד הביטול.

ליה שמטוב: בעד הביטול.

גדעון סער: תודה לחברת הכנסת ליה שמטוב.

גדעון סער: עכשיו ימסור הודעה השר יצחק כהן.

חברי חברי הכנסת, ישבתי פה והספקתי לשמוע את הנאום של הגברת לימור לבנת.

גדעון סער: אתה מתכוון, חברת הכנסת לימור לבנת.

גדעון סער: בדרך כלל באולם הזה קוראים לאנשים עם הקידומת, אלא אם כן הם יושבים ליד השולחן שאתה יושב.

יצחק כהן: חברת הכנסת לימור לבנת, שרת החינוך לשעבר.

יצחק כהן: חבר הכנסת זבולון אורלב, שר החינוך לשעבר.

גדעון סער: השר כהן, לדעתי הוא לא היה שר החינוך, הוא היה שר הרווחה.

גדעון סער: הוא היה מנכ"ל משרד החינוך.

יצחק כהן: שמעתי נאום חוצב להבות של חברת הכנסת לימור לבנת על הצד המדיני והצד הכלכלי-החברתי, ואני תוהה וחושב ושואל את שני חברי הכנסת הנכבדים, גם את הגברת לבנת וגם את חבר הכנסת , מי הביא על עם ישראל את התקלות החמורות האלה מבחינה חברתית?

יצחק כהן: מי ביטל את קצבאות הילדים?

יצחק כהן: האם זו לא שרת החינוך לשעבר, שהצביעה בעד, יחד עם חבר הכנסת , בעד ביטול קצבאות הילדים ובכך המיטו שואה כלכלית וחברתית על 700,000 ילדים?

יצחק כהן: עכשיו אנחנו מנסים לאסוף את השברים ולתקן את התקלה החמורה הזאת.

יצחק כהן: מי הביא את התקלה המדינית הקשה הזאת של ההתנתקות, כשאפשר היה לעשות הכול אחרת?

יצחק כהן: האם לא לימור לבנת הצביעה בעד?

יצחק כהן: ייאמר ביושר, שיושב-ראש הישיבה, שהיה שייך לאותה מפלגה, שקיבלה 40 מנדטים מציבור שלא חשב על זה בכלל, הוא היה בין הבודדים שהתנגדו באותה מפלגה.

גדעון סער: גם חבר הכנסת כחלון, שנמצא באולם, יחד אתי הצביע נגד.

כן, הוא גם בין הבודדים.

חבר הכנסת בנימין נתניהו לא בא לכאן והצביע בעד, ואחריו נכנס והצביע בעד, ולימור לבנת נכנסה אחריהם והצביעה בעד.

משה כחלון: בגלל זה אתם צריכים - - -

יצחק כהן: סליחה, סליחה, כשעומדים על הדוכן הזה, חבר הכנסת משה כחלון, ומדברים אל מול פני האומה, צריכים להביא בחשבון שלציבור בישראל יש זיכרון לא כל כך קצר.

יצחק כהן: הם זוכרים בדיוק מה היה פה.

משה כחלון: ואם יש לו זיכרון קצר, אתה דואג להזכיר לו.

יצחק כהן: עכשיו, קצבאות הילדים, שלדעתי ביטולן הוא אסון חברתי.

יצחק כהן: אגב, בביטול אין שום פרמטר שעוזר לצמיחה, כפי שאמר כאן - שמעתי את הצרחות, את הצעקות, את הרטוריקה המתלהמת של חבר הכנסת מיכאל איתן.

גדעון סער: חבר הכנסת כהן, זה ביטוי לא מוצלח.

יצחק כהן: מה, רטוריקה מתלהמת?

חבר הכנסת איתן נושא נאומים בדרך כלל בצורה יפה - - -

יצחק כהן: אבל כשמזכירים לו קצבאות ילדים - - -

גדעון סער: אני אגיד לך מה הטריד את מנוחתו, לדעתי - שאחרים שהיו שותפים לאותם דברים, הם חומקים מהעונש הפוליטי, והעונש הפוליטי ממוקד בגורמים, שלא נאמר גורם מסוים אחד.

יצחק כהן: הייתי רוצה שכבודו יפרט: מי נענש, את מי העם העניש?

גדעון סער: אני עושה דבר חריג, כי בסך הכול אני אמור לנהל את הישיבה.

גדעון סער: אני לא מתכוון להתפלמס אתך, אבל תוצאות הבחירות ידועות וגלויות, ואכן אנחנו בליכוד, להבדיל מחברינו שעזבו למפלגה אחרת, העונש התנקז אלינו.

יצחק כהן: וקניתם את זה ביושר.

גדעון סער: מה שאני יכול להעיר לך, אם מותר לי להעיר משהו, אל תחשבו שבזה הסתיימו העונשים של הבוחר.

גדעון סער: זאת אומרת, לבוחר יש ציפיות מאלה שבאו והבטיחו לו דברים כאלה ואחרים, הוא גם יכול להעניש פעם נוספת מישהו אחר.

יצחק כהן: הציבור בישראל מוכיח בגרות כל פעם מחדש.

יצחק כהן: כשהוא מגיע לשלב הבחירות הוא יודע בדיוק, יש לו תבונה מיוחדת, הוא יודע באמת להצביע לאותה מפלגה שהבטיחה וקיימה, אין שום ספק בכך.

יצחק כהן: בתקציב הזה, תוספת של 3.4 מיליארדים שפזורים בתקציבי הרווחה - לצערי הרב, עדיין לא הצלחנו להחזיר את קצבאות הילדים, ואנחנו נתמיד במאמץ הזה - - -

משה כחלון: אז למה - - -

גדעון סער: הוא אמר שלא הצליחו, חבר הכנסת כחלון.

יצחק כהן: אני מאוד מבקש מחברי הכנסת שהיו שרים לשעבר ועולים לדוכן הזה - - -

משה כחלון: קצת צניעות.

יצחק כהן: להיזכר, כן, להיזכר, זיכרון זה דבר טוב, זה דבר מאוד חשוב, אתה יודע, גם לעתיד, להיזכר בתקופה שהם ישבו והצביעו בעד ביטול קצבאות הילדים, בעד ההתנתקות, בעד כל הדברים הקשים שנעשו פה, ולחשוב לעתיד, אולי אפשר לתקן.

יצחק כהן: אנחנו נשמח לעזור להם לתקן.

גדעון סער: תודה, אדוני השר, בהחלט הבהרת את עמדתך.

גדעון סער: חבר הכנסת גבאי, אני מאפשר לחבר הכנסת אמנון כהן לדבר לפניך, מאחר שהוא צריך לנהל את הישיבה במקומי.

גדעון סער: אחריו אתה תשב כאן, בזה גזרת את דינך לעניין זה וייאלצו לאתר סגן יושב-ראש אחר כדי לבצע את הדבר הזה.

גדעון סער: חבר הכנסת מסיעת האיחוד הלאומי - מפד"ל, לרשותך 12 דקות, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה להתייחס לאיש טדי קולק, זיכרונו לברכה, שהלך היום לעולמו.

זה איש שנחרת בזיכרונו של עם ישראל יותר מאשר כל אדם אחר שעסק בבניינה של ירושלים, בפיתוחה; לא היה תחום שהוא לא עסק בו, אם זה גני ציבור, אם זה מוזיאונים, אם זה מוסדות חינוך, אם זה מפעלי תעשייה, אם זה פיתוח הנוי והגנים בעיר הזאת.

הוא הפך אותה לאחת הערים היפות בעולם, המבוקשות.

כל תחום שהוא נגע בו הוא פיתח, מה שנקרא, מאז הורדוס לא קם אדם שבנה בירושלים יותר מטדי קולק.

רבותי, האיש הזה גם ידע לשמור על המרקם החברתי בין הדתיים, החילונים והמסורתיים בעיר.

הוא ידע לשלב את הצרכים של העיר ולהביא אותם לממשלה.

ואכן, בתקופתו העיר הכפילה עצמה, שילשה את עצמה בשטח ובתושבים והפכה לעיר הגדולה ביותר בישראל.

כל אדם בעולם שמע וידע והשתוקק להגיע אליה, בעולם היהודי ובעולם הלא יהודי.

ידוע לנו שכאשר אנשי ציבור מקבלים תפקיד הם כבר מנסים לחשוב על התפקיד הבא, אבל לא כזה היה טדי קולק.

הוא הגיע להיות ראש עיריית ירושלים, הוא לא הסתכל על התפקיד הבא שהוא צריך לקבל; הוא ראה בתפקיד ראש עיריית ירושלים יעד ומטרה, ולא אמצעי להגיע לתפקיד נוסף.

האיש טדי הפך את ירושלים לעיר שיש בה מפעלי היי-טק בין הגדולים במדינה, פיתח את התשתיות, וכל ראש עיר שיבוא אחריו ימשיך בפרויקטים ובגנים הציבוריים, ימשיך לחנוך פרויקטים שהוא התחיל בהם.

ראשי הערים ראו בו דוגמה לראש עיר ומופת, הם חיקו אותו בנושא של קרן-ירושלים, שהוא הקים, שהשקיעה מיליארדים בפיתוחה של העיר.

ואכן, ראשי ערים במדינת ישראל התחילו ללכת בעקבותיו, והוא היה אביהם ומורם.

אכן, הוא איש החזון והמעש, והוא שילב את הדברים ביחד.

יהי רצון שהעיר ירושלים תמשיך להתפתח ולגדול ברוחניות ובגשמיות, ומעשיו יהיו מורה דרך ומופת לראשי הערים אחריו, בירושלים ובמדינת ישראל בכלל.

יהי זכרו ברוך.

אני עומד כאן לפניכם גם כדי לדבר על חוק ההסדרים והתקציב.

אכן, רבותי, נתבשרנו השנה שבמדינת ישראל יש צמיחה של 5%, התוצר לנפש עלה, ההכנסות ממסים עלו, היצוא עלה, אבל כל הדברים היפים והנפלאים האלה שהביאו את הצמיחה הטובה והגדולה למדינת ישראל פסחו על האוכלוסיות החלשות.

אותם חברי כנסת ושרים שתקפו את ביבי כאשר היה שר האוצר, הם טענו על כך שהוא פוגע בחלשים כאשר הקופה של מדינת ישראל היתה ריקה, ואכן כעת, כאשר היא מלאה, הם ממשיכים לפגוע בחלשים ולא מוצאים את הדרך להיטיב עם האוכלוסיות החלשות.

אז, כשהוא פגע, זה היה מחוסר אפשרות אחרת, כעת, כשהם יכולים להיטיב עם האוכלוסיות החלשות ולצמצם את הפערים, הם הולכים ומעמיקים אותם ומדלגים על האוכלוסיות האלה.

רבותי, חוק החיילים המשוחררים צומצם מאוד מאוד בחוק ההסדרים, אבל הציבור של החיילים המשוחררים היו בתקופת המלחמה ובתקופת המתח, ואנחנו צריכים להיטיב אתם, לבנות דירות מוזלות לחיילים המשוחררים, להקל על הבנייה לזוגות הצעירים, כדי שיוכלו לרכוש דיור, שהוא בסופו של דבר הצורך המעיק ביותר, הוא לוקח את החלק הגדול של ההכנסה בכל התקופה של שנות הנישואים הראשונות.

מדינת ישראל צריכה לקחת את הנושא של הדיור הציבורי כיעד, את הבנייה הציבורית כיעד.

היא מדלגת, היא ממשיכה לדהור עם ההכנסות הרבות, בלי לתת מענה של דיור ציבורי ושל דיור בשכירות לציבור הרחב.

כולם יודעים שהשקעה בחינוך היא הכלי הטוב והיעיל ביותר לצמצום פערים חברתיים, ואכן, בעבר היו במשרד החינוך פרויקטים של טיפוח ורווחה שנתנו מענה לאוכלוסיות החלשות, כדי לתת לציבור החלש מהשכונות ומעיירות הפיתוח הזדמנויות שוות לאלה של האוכלוסיות המבוססות.

הפרויקטים של הרווחה הלכו והצטמצמו, פרויקטים של מב"ר, פרויקט "הזדמנות שנייה", פרויקט "אתגר" – כל הפרויקטים האלה, במקום להרחיב ולהעמיק אותם, כי הם הכלי היעיל ביותר לצמצום הפערים, הלכו וצומצמו, כמו שצומצם פרויקט שיקום השכונות מדי שנה.

ידוע לנו שהאוצר צמצם את התקציב של משרד החינוך בשנים עברו, ומטבע הדברים בתי-הספר הטילו את ההשתתפות על ההורים, וככל שהצטמצם תקציבה של מערכת החינוך, ההורים נתבקשו להשתתף בהוצאות.

מה שיוצא, שהאוכלוסיות החלשות, נמנע מהן להשתתף, ואז יש שני מסלולים של חינוך: לעשירים ולאוכלוסיות החלשות.

הלוא זה מקומה של המדינה - לאותן האוכלוסיות החלשות, להגדיל את ההשתתפות שלה בפרויקטים של רווחה כדי לצמצם את הפערים.

מה היא עושה?

היא גורמת שייווצרו בבתי-הספר שתי מסגרות של חינוך: לעשירים ולעניים.

מדי שנה צמצמו לצערנו את השתתפות הממשלה במוסדות של הציונות הדתית, והעלות נפלה על ההורים, וההורים אין בכוחם לשאת את העול הכבד.

ושוב, איפה הצמצום?

בישיבות ההסדר, באולפנות, בישיבות התיכוניות – דווקא אלה שהצליחו בחינוך, הצמיחו דור שמוביל בצבא, מוביל במדע.

במקום שהמערכת הזאת תהיה לדוגמה ומופת, ומדינת ישראל תמשיך להשקיע בה ויעתיקו ממנה שאר המסגרות, אנחנו ממשיכים ומצמצמים אותה.

רבותי, צריך להשקיע במערכת החינוך בכלל, בכל שלבי הגיל, להגדיל את ההשתתפות בפרויקטים של הטיפוח, להחזיר את ההקצבות הגדולות שהיו פעם, בתקופת בגין, למרות רמת הכנסות המדינה שהיתה אז והמצב הכלכלי הקשה ביותר.

שיקום השכונות היה אחד היעדים הלאומיים, והוא זקף את קומתן של האוכלוסיות החלשות, הביא אותן להשתתפות בפעילות החברתית, הביא אותן למעורבות ציבורית, הביא את האוכלוסיות החלשות לשותפות מלאה בקביעת גורלן וגורל השכונה.

דווקא הפרויקטים הנפלאים האלה, שהוכיחו את עצמם, מדינת ישראל הלכה וצמצמה אותם.

כעת, כשיש למדינה הכנסות גדולות ממסים, זה הזמן להחזיר את ההקצבות שהיו פעם, בתקופות ההן, והיו סכומים ראויים, כדי לטפל באוכלוסיות החלשות.

רבותי, הנה לפנינו ממשלת ישראל, שקוראת לעצמה "ממשלה חברתית", ולא מצאה לנכון כבר יותר משישה-שבעה חודשים למנות שר רווחה.

האם זה נקרא "ממשלה חברתית"?

אם הנושא החברתי חשוב לה, היא לא תמנה שר רווחה שיביא בפני הממשלה את הצרכים החברתיים של הציבור?

אכן, רבותי חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל היא המובילה בפער החברתי במדינות המערב.

האם זה לא לבושתנו, לחרפת הממשלה הזאת, שהיא לא מביאה תקווה ולא מביאה בשורה לציבור?

רבותי, טוענים שאין.

למה אין?

אם אין, מדוע אתם הולכים ומצמצמים את מסי החברות ב-1.2-1 מיליארד?

ואז, בסוף, מי יוצא נשכר?

החברות.

שוב, מי נהנה מזה?

המאיון העליון.

מצמצמים את מס הכנסה לעשירון העליון.

מה קורה?

זה 1.25 או 1.4 מיליארד.

קחו את הכספים האלה ותיתנו אותם לאוכלוסיות החלשות כדי לצמצם את הפערים.

צמצום המע"מ וההקלה בפרק המים - זה 3.4 מיליארדים.

לא יכלו לדחות זאת בעוד שנה בשביל היעד של צמצום העוני?

כפי שכל ממשלה קובעת יעדים, יעד התעסוקה ויעד האינפלציה, עליה לקבוע איך הוא נלחמת, לקבוע לה את היעדים של צמצום העוני - לקחת את המגזרים השונים, אם זה הקשישים ואם זה הנכים, לצמצם את העוני בשלבים, לפי היעד שהיא קובעת לעצמה.

את זה אנחנו לא רואים.

היא הולכת ומצמצמת את מס החברות, את מס הכנסה ואת המע"מ.

במקום לצמצם את המשאבים האלה, יש להביא אותם לאוכלוסיות החלשות כדי לצמצם את הפערים.

רבותי חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל, לצערי, דווקא בשעה הזאת, שהיא צריכה להביא תקציב עם בשורה, דווקא כשהיא צריכה להביא את הפתרון לאוכלוסיות החלשות, להרחיב את חוק החיילים המשוחררים כדי להיטיב עם האוכלוסייה של אלה שמוסרים את נפשם - דווקא פה היא מקמצת ופותחת את ידה לאוכלוסיות החזקות?

אני קורא לממשלת ישראל לקחת את התקציב הזה, לתקן אותו ולהביא בשורה לעם ישראל, כי הוא תקציב רע, תקציב אכזרי.

לא ראוי שזה התקציב שאנחנו נצביע עליו.

זו הסיבה לכך שאנחנו נצביע נגדו.

תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברת הכנסת , בבקשה; חמש דקות.

רונית תירוש: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כמו קודמי, אני רוצה לפתוח את דברי בתנחומים למשפחת קולק ולהאדיר את שמו של האיש שנפטר היום, שהוא סמל לכל ראשי הערים לדורותיהם, על פועלו הנמרץ, על מעורבותו, על האנרגיות הרבות שהוא השקיע בעיר כל כך מורכבת כמו ירושלים, עיר של שלוש דתות שכל כך קשה לנהל אותה, ובכל זאת הוא הצליח להביא את העיר הזאת למרכז הקונסנזוס הלאומי והבין-לאומי באשר לחופש פולחן הדת.

רונית תירוש: הלוואי שירבו כמותו בינינו.

רונית תירוש: איך אומרים: "ובא לציון גואל" תרתי משמע.

רונית תירוש: ברשותכם, לפני שאתייחס לחוק ההסדרים, אני רוצה לדבר על התקציב.

רונית תירוש: התקציב בכללו משקף את מדיניות הממשלה, ולכן לא פלא שסביב קביעתו או הצבעה עליו יש הרבה מאוד עימותים וויכוחים ומופעלים הרבה מאוד לחצים, מוגשות הסתייגויות למיניהן, וכל זה לגיטימי בעיני.

רונית תירוש: מה שלא לגיטימי הוא, שבמסגרת הלחצים והדיונים והניסיונות להוסיף תקציבים לגופים כאלה ואחרים, יש מי שמנסה לקשור כתרים לראשו ולנכס לעצמו הישגים שלא מגיעים לו, משום שלא התאמץ דיו והיו אחרים שהתאמצו.

רונית תירוש: אני מדברת ספציפית על נושא התרבות.

רונית תירוש: במסגרת ההסתייגויות, ראיתי שגם חברת הכנסת , שנמצאת כאן, וגם חברת הכנסת הגישו כמה הסתייגויות גם לעניין התרבות וביקשו תוספת תקציב, וזה ברור ונכון לעשות זאת.

רונית תירוש: אף כי לא הגשתי הסתייגות, אני עצמי דאגתי לפגישות של גופי התרבות, נציגים שלהם, עם אנשים ממשרד ראש הממשלה והאוצר על מנת שיביאו בפניהם את המצוקה שבה נמצאים גופי התרבות.

רונית תירוש: לאחר הפגישה, לפחות האחרונה, נאמר שנמתין עוד כ-48 שעות עד לקבלת ההחלטה.

רונית תירוש: שמחתי לקבל אתמול טלפון שבישר שאכן כל המאמצים הללו, גם של ההסתייגויות שהוגשו וגם המפגשים, נשאו פרי ונוספו 20 מיליון שקל לתקציב התרבות, וזה דבר נפלא.

רונית תירוש: הלוואי שהיה יותר, אבל גם על זה אנחנו אומרים תודה.

רונית תירוש: וראה זה פלא, שרת החינוך שלנו יצאה לתקשורת וניכסה לעצמה את ההישג הזה.

רונית תירוש: אני לא אכנס לקטנות, אבל אני חושבת שזו התנהלות לא ראויה, שדרך אגב חוזרת על עצמה.

אמנון כהן: זה לא קטנות.

רונית תירוש: זו התנהלות שחוזרת על עצמה בכמה אופנים.

רונית תירוש: שמענו את חבר הכנסת טיבי על הקדמת השכר למגזר הערבי, לרשויות, שזו יוזמה שלה ולא שלו חלילה, כמי שנדנד מאוד וביקש לעשות זאת; ועוד בזמנו בממשלת ברק, שרנסקי, שקיבל לטובת העולים 40 מיליון שקל, ושרת הקליטה ניכסה את זה לעצמה.

רונית תירוש: זו לא דרך.

רונית תירוש: אבל אני מסתפקת בזה שהמאמצים של חברת הכנסת וחברת הכנסת , ובצניעות אומר גם שלי, אולי גם של השרה, נשאו פרי, וחבל שהיא לא מצאה דרך לציין זאת ולא לנכס זאת לעצמה אם בכלל.

רונית תירוש: לעניין חוק ההסדרים, שגם הוא יוצר בעיות משל עצמו - אני זוכרת שכשהייתי מנכ"לית משרד החינוך היו לי המון בעיות כשבמסגרת חוק ההסדרים הועברו תקציבים קואליציוניים באישור חוק ההסדרים לקופת המשרד, והיינו צריכים לתת אותם בעיקר לגורמים החרדיים, למגזר החרדי.

רונית תירוש: אני שמחה על כל תוספת תקציבית, אבל אני רוצה לומר לכם שזה יצר המון בעיות גם למגזר עצמו, משום שזה לא בבסיס.

רונית תירוש: כל תוספת שהיא כזאת והיא נתונה ללחצים, היא תוספת לא בריאה ולא נכונה, ולא נכון היה לנצל את מסגרת חוק ההסדרים כדי להעביר את התקציבים הללו.

רונית תירוש: אני גם יודעת שניצלו לרעה את האפשרויות בחוק לדחות יישום חוקים שכבר התקבלו בקריאה שלישית ומומשו, כמו חוק ילדים חולים וחוק הדיור הציבורי, חוקים שדחו אותם במסגרת חוק ההסדרים בכמה שנים, דבר שהוא עוולה חברתית מוסרית מהמדרגה הראשונה.

רונית תירוש: אני מאוד שמחה שהכנסת הזאת, שגם הצהירה על עצמה שהיא תהיה שונה, אכן עשתה מעשה בכמה מישורים, ובזכות הלחצים החוק הזה קודם כול צומצם מאוד והוקטן מאוד, ואני מקווה שבעתיד הוא יהיה יותר ראוי מכפי שהוא היום.

רונית תירוש: לסיום אני רוצה להזכיר, שמעבר לעובדה שהחוק הזה שיתק ועקף את עבודת הפרלמנט, כלומר את החקיקה למיניה - כפי שציינתי, דחו יישום חוקים שהתקבלו - עוד לא הגשתי, אבל בעצם כבר הנחתי הצעת חוק שאומרת, שבמקרה הגרוע, אם במסגרת חוק ההסדרים לטובת התקציב צריך לדחות יישומו של חוק, ניתן לעשות זאת בשתי שנות תקציב.

רונית תירוש: אחרי זה לא ניתן עוד לדחות, וצריך להסביר: לבוא ולשלול את החוק, כלומר לבטל אותו, להעביר חקיקה אחרת שמבטלת את החוק, או לחלופין לממש אותו.

רונית תירוש: אבל לא לדחות יישום של חוק יותר מפעמיים, אפילו אם זה מתאים באותו זמן לתקציב ולכל ההגדרות של מה שנקרא חוק ההסדרים.

רונית תירוש: הדבר האחרון שאני רוצה לציין הוא שאני שמחה על הפיצול לוועדות המקצועיות.

רונית תירוש: זה דבר נכון לעשות.

רונית תירוש: במסגרת הפיצול, אני חושבת שהצלנו מהעוולה שהיתה יכולה להיות במסגרת תשלום על בגרויות - רצו לכפות על ההורים לממן את התשלום הזה.

רונית תירוש: אני חושבת שראוי שמשרד האוצר ימצא את התקציב - 50 מיליון שקל זה לא הרבה כסף - ויפטור את ההורים מחובת תשלום על בחינות בגרות.

רונית תירוש: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה; תשע דקות.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ראשית, אני רוצה להמשיך היכן שחברת הכנסת תירוש סיימה - גם בחלק של התשלום על מבחני הבגרות, ואני מברך אותה על היוזמה לבטל את ההנחיה המטופשת הזאת, כמו הרבה הנחיות מטופשות של הממשלה בתקציב הזה, וגם לברך את יושבת-ראש ועדת הכנסת על הפעולה שלה בנושא חוק ההסדרים, שהיא פעולה חשובה ואמיצה מאוד.

משה כחלון: אני חייב להודות שהיה לי ספק אם היא תלך עם זה עד הסוף, אבל היא באמת הלכה עם זה עד הסוף, ואני חושב שזה לתפארתה של הכנסת.

משה כחלון: אין מקום לחוק ההסדרים במדינה דמוקרטית.

משה כחלון: הוא נחקק בתקופה מסוימת ובעייתית מאוד, שנת 1985, כשהיה מצב כלכלי חמור מאוד, ויש פעולות שעושים לנקודות זמן מסוימות וצריך להפסיק אותן.

משה כחלון: זה היה נוח, והמשיכו עם זה.

משה כחלון: חברת הכנסת אברהם החליטה באומץ לב לנסות לשים לזה סוף.

משה כחלון: זה לא עד הסוף וזה לא מושלם, אבל חלק גדול נעשה, וזה עלה על סדר-היום הציבורי וזה חשוב מאוד.

משה כחלון: אני, כמובן, רוצה לגעת בחלק החברתי של התקציב.

משה כחלון: אני לא יכול לגעת בחלק החברתי, כי אין לו שום חלק חברתי.

משה כחלון: אחת הדוגמאות הבולטות לכך שהממשלה הזאת פשוט אוטמת את לבה, עיניה ואוזניה, היא לנוכח זעקת האנשים שמשועבדים וממררים את חייהם בתוכנית ויסקונסין.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, תוכנית ויסקונסין נולדה בממשלה הקודמת.

משה כחלון: הייתי בטוח שכשיגיע השר אלי ישי, שעמד פה וצעק בכל הזדמנות שהיתה לו לבטל זאת - "אתם מתאכזרים לאנשים, אתם מתעללים בהם, באנשים שהם חסרי ישע לעתים" - הייתי בטוח שהמהלך הראשון שהוא יעשה, או תעשה ש"ס כשהיא תצטרף לממשלה, זה ביטול תוכנית ויסקונסין.

משה כחלון: אתה יודע מה?

משה כחלון: אתה לא יכול לבטל את תוכנית ויסקונסין - תצמצם אותה, תסיר גזירות איומות.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אף שחבר הכנסת והשר ישי - גם אתה חבר בקואליציה, ואני רוצה לומר לך על מה מדובר.

אמנון כהן: הייתי בדיון בוועדת הכספים.

אמנון כהן: השר ישי הביא לאישור ועדת הכספים תיקונים נרחבים, חלקם בתקנות וחלקם יבוא גם בחקיקה.

אמנון כהן: נשקלת העמדה לבטל אולי לעתיד, אבל כרגע יש הסכמים שאי-אפשר לבטל.

אמנון כהן: אבל כן קיימנו כמה דיונים בנושא.

משה כחלון: אדוני, למה אי-אפשר לבטל?

משה כחלון: אתה יודע למה אי-אפשר לבטל?

משה כחלון: כי עולה כסף.

משה כחלון: אז שישלמו את הכסף.

אמנון כהן: הבנתי שזו לא הסיבה.

משה כחלון: אין דבר שאי-אפשר.

משה כחלון: מה?

משה כחלון: חיי אדם?

משה כחלון: כל דבר הוא כסף.

יצחק כהן: מי החליט על ויסקונסין?

יצחק כהן: מי?

משה כחלון: מי שהחליט על ויסקונסין זה מי שהיום לא בממשלה.

משה כחלון: אז מה אתם רוצים?

משה כחלון: גם להגיע לאיפה שהגיע מי שהחליט על ויסקונסין?

יצחק כהן: מי זה?

משה כחלון: אני יכול להגיד לך בדיוק מי זה.

משה כחלון: זה ממשלת ישראל: אהוד אולמרט, ציפי לבני, אברהם הירשזון, רוני בר-און.

משה כחלון: מי יש לנו?

משה כחלון: יעקב אדרי.

משה כחלון: אתן לך את כולם.

משה כחלון: אני רק צריך לקרוא.

משה כחלון: הם החליטו על ויסקונסין.

יצחק כהן: מי היה שר האוצר?

יצחק כהן: מי זה?

משה כחלון: מי שהיה שר האוצר היה בנימין נתניהו, אבל מי שהיה שר התמ"ת היה אהוד אולמרט.

משה כחלון: אבל אינני עומד פה היום ומזכיר את חטאי.

משה כחלון: אני לא רוצה שאתה תעמוד פה בעוד שנה ואת חטאיך תזכיר.

משה כחלון: אתם תיתנו יד לחברה שבאה ואומרת: אנחנו נתגמל אתכם לפי מספר שלילת הקצבאות.

משה כחלון: הממשלה באה לחברות שמחזיקות את תוכנית ויסקונסין ואומרת להן: ככל שתשללו יותר קצבאות, כך תתוגמלו יותר.

יצחק כהן: שינו את זה.

יצחק כהן: אלי ישי שינה.

משה כחלון: לא שינה שום דבר.

משה כחלון: הוא רוצה לשנות הרבה דברים שהוא רוצה לעשות.

משה כחלון: הוא לא שינה שום דבר, ולא הביא קצבאות ילדים, והעלה את מחיר החלב והעלה את מחיר הלחם.

משה כחלון: כמה אפשר לעבוד על הציבור?

משה כחלון: לבוא ולעמוד פה עם שקית חלב - והפעולה הראשונה שאתה עושה זה להעלות את מחירי החלב.

אמנון כהן: זה לא הוא העלה.

אמנון כהן: זה - - -

משה כחלון: לא העלה.

משה כחלון: זה עלה לבד.

אמנון כהן: השר הקודם חתם.

משה כחלון: השר הקודם חתם, והשר הבא יחתום והכול בסדר.

משה כחלון: בוא נמשיך לערבב, ונכניס את הציבור למיקסר ונערבב אותו.

משה כחלון: זה בסדר.

משה כחלון: אתם חושבים שהציבור מטומטם.

משה כחלון: אבל הדבר שיותר מרגיז - אדוני השר, אני פונה אליך באופן מיוחד, אני מכיר את הרגישות שלך ואת יחסך המיוחד באמת לשכבות החלשות: שיפסיקו עם השיטה הזאת שמתגמלים חברות על כך שהן שוללות קצבאות.

משה כחלון: המנכ"לים של החברות האלה קמים בבוקר, וכדי להרויח כסף, מה הם עושים?

משה כחלון: רודפים אחרי המסכנים האלה כדי לשלול להם קצבאות.

משה כחלון: זו פרמיה.

משה כחלון: ככל שאתה פוגע ביותר אנשים, אתה מקבל יותר כסף.

משה כחלון: איזה היגיון יש בפטנט הזה?

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, גם ציפיתי מהממשלה, שהגדירה את עצמה כממשלה חברתית - - - חבר הכנסת חרמש, אני רוצה לברך אותך על המאבק שלך עבור התקציב שאתה דורש למיגון עוטף-עזה ושדרות.

משה כחלון: אני חושב שאתה נאבק על דבר שמראש היה צריך להיעשות, כלומר זה מאבק שהוא כמו כל הדברים של הממשלה.

משה כחלון: על מנת שהיא תעשה משהו שצריך להיעשות, צריך להיאבק אתה או להיאבק בה.

משה כחלון: אבל אין מה לעשות.

משה כחלון: כנראה שכך נגזר עלינו.

שי חרמש: זה לא נולד ביום שהגעתי לפה.

משה כחלון: לא, זה לא נולד אז, זה נולד הרבה קודם, ואני מקווה שזה יסתיים עכשיו.

משה כחלון: אבל בממשלה הזאת, על מנת לקבל מה שמגיע לך, על מנת שתושבי שדרות יקבלו את הביטחון שמגיע להם, צריכים להיאבק.

משה כחלון: זה חמור מאוד, אבל כך נגזר על תושבי מדינת ישראל, שממשלה כזאת תמשול עליהם לתקופה מסוימת, ואנחנו מכבדים את הדמוקרטיה.

משה כחלון: אנחנו פה.

חיים אורון: למה כשאתם הבאתם את זה לא הייתם נגד זה?

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, כל פעם שאני נואם, אתה מעיר אותה הערה.

משה כחלון: אני חושב שכדאי לך לרשום פתק: אני הצבעתי נגד זה.

משה כחלון: אני הצבעתי נגד התקציב.

משה כחלון: אני הצבעתי נגד תוכנית ויסקונסין.

משה כחלון: כל הדברים האלה מתועדים.

משה כחלון: כל פעם אתה אומר את זה, ואני אוהב לשמוע את הערותיך, אבל כשהן ענייניות ובמקום.

משה כחלון: אני מקווה שתסכים אתי בסעיף הבא.

משה כחלון: לממשלה הזאת היתה - לא שיש לה היום - תוכנית מדינית, תוכנית ביטחונית, תוכנית כלכלית, אבל תוכנית חברתית לא היתה לה.

משה כחלון: הם לא מינו שר שיעקוב אחרי ההתפתחויות החברתיות במדינה.

משה כחלון: חבר הכנסת אורון, כשאני מדבר על תוכנית חברתית, אני מדבר על יעדים.

משה כחלון: ממשלה מגדירה את יעד האינפלציה ואת יעד הגירעון.

משה כחלון: ממשלה נורמלית צריכה להגדיר את יעד התעסוקה.

משה כחלון: ממשלה נורמלית צריכה להגדיר את יעד העוני.

משה כחלון: ממשלה נורמלית צריכה להגדיר יעדים.

משה כחלון: אני גם יודע למה הם לא מגדירים יעדים.

משה כחלון: כי הם יצטרכו למדוד אותם.

משה כחלון: כשאתה מגדיר יעד, היעד מדיד.

משה כחלון: כשאתה מגיע לתוצאות, אתה רואה שלא רק שלא הגעת אליהם אלא אפילו לא התקרבת אליהם ולא פעלת לכיוון הזה.

משה כחלון: הדבר הבא - היריקה בפרצוף של הציבור - זה מפעלי ההזנה.

משה כחלון: הממשלה הזאת יודעת שיש ילדים שמגיעים לבית-ספר בלי ארוחה חמה ובלי סנדוויצ'ים.

משה כחלון: בחוצפה בלתי רגילה, חוקקו חוק, אבל כשהיה צריך ליישם אותו, הם פשוט התקפלו.

משה כחלון: אני לא יודע איך השרים ישנים בלילה כשהם יודעים שבפעולות טכניות לחלוטין אפשר ליישם זאת.

משה כחלון: אבל לאף אחד לא אכפת.

משה כחלון: הדבר האחרון - שיקום שכונות.

משה כחלון: לא רק שלא היתה תוספת לשיקום השכונות, אלא קיצצו, וישבת אתי בוועדה, ל-48 מיליון שקל.

משה כחלון: שיקום השכונות התחיל בימים של מנחם בגין ב-1.2 מיליארד שקלים, והיום הוא 48 מיליון שקל.

משה כחלון: זה ביזיון ובושה וחרפה.

משה כחלון: יש לי בקשה אחת מהממשלה הזאת: תפסיקו להגדיר את עצמכם כממשלה חברתית.

משה כחלון: תגידו: אנחנו ממשלה אכזרית, ממשלה שמתעללת באנשים שלה, ממשלה שאין לה שום רגישות, ממשלה אטומה, ולא יותר מזה.

משה כחלון: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה לחבר הכנסת משה כחלון, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אמנון כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת - משבט הכהנים.

קריאה: שני כהנים על אותו דוכן.

אמנון כהן: גם השר כהן פה.

אמנון כהן: אז זה משולש.

יעקב כהן: מה שאני לא אגיד הוא ישלים.

אמנון כהן: אדוני, תישאר לברכת כוהנים.

משה כחלון: יש יותר כוהנים מישראל.

שי חרמש: יעקב, בשביל זה אנחנו ישראלים - - -

אמנון כהן: אדוני חבר הכנסת יעקב כהן, יש לך עשר דקות.

אמנון כהן: בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הנושא היום הוא חוק ההסדרים.

יעקב כהן: אני שמח שהוא הצטמק וצומצם.

יעקב כהן: זו היתה הוראת שעה בשנת 1985, כשהיתה אז בעיה חמורה בתקציב, וטוב שהוא הצטמק.

יעקב כהן: יש שם כמה סעיפים שאני שמח במיוחד שהם ירדו ופוצלו, כגון הרפורמה במים, איגוד ענייני ביוב, הקפאה בתקציבי הקצבאות ועוד.

יעקב כהן: אני מקווה שחוק ההסדרים ירד מהמפה.

יעקב כהן: אבל, אני רוצה להתייחס בעיקר לתקציב המוצע לשנת 2007.

יעקב כהן: תקציב זה, לדעתי, אינו מבשר כל בשורה טובה, לא למשפחות הנזקקות, לא לחולים, לא לנכים, לא לקשישים, לא לילדים הרעבים, לא לילדים הקופאים מקור ולא למוסדות החינוך; הוא המשך המדיניות האטומה של הפגיעה בשכבות החלשות והוא מגביר את הפערים החברתיים בארצנו.

יעקב כהן: מדיניות זו היא לא הגיונית, לא מוסרית וגם לא כדאית מבחינה פוליטית.

יעקב כהן: ואני אפרט.

יעקב כהן: אין כל היגיון בכך שבתקופה שבה אנחנו נמצאים, ברוך השם, במצב כלכלי שפיר ומזהיר שלא היה כמותו מאז קום המדינה, על אף המלחמה, כאשר הצמיחה גבוהה ובשנת 2006 יש עלייה של 5%, מהשיעורים הגבוהים בכל המדינות המפותחות; היצוא גדול לראשונה מהיבוא, כאשר עודף היצוא הוא בסך 3.9 מיליארדי שקלים, וסך היצוא גדל ב5.1%; הגירעון בשנת 2006 הצטמצם מ-2.4% בשנת 2005 ל-1.2% בשנת 2006, וזה הישג; התוצר לנפש גדל עד כדי קרוב ל-20,000 דולר לנפש; האבטלה פחתה ל-8.6%; רמת החיים של השכבות העליונות עלתה ב-2.8%; הכנסות המדינה גדלו - שבמקביל לזה שאנו מצויים תחת השפעת נתונים מרשימים אלה, אנחנו צוברים נתונים מבזים, כאשר כל הדוחות למיניהם מראים שאנו כמעט במקום הראשון בעוני בין מדינות המערב, ובמקום באחד לפני האחרון בין הארצות המפותחות, בתחתית, בגובה קצבאות הילדים; כאשר כל דוח מקצועי על ממדי העוני גרוע מקודמו; כאשר נתוני הביטוח הלאומי מצביעים על מיליון ו-600,000 אזרחים החיים מתחת לקו העוני ועל 760,000 ילדים, שמהווים 35% מאוכלוסיית הילדים, החיים מתחת לקו העוני.

יעקב כהן: אין שום היגיון שבשנת שיא כלכלי נגיע לאחוזי שיא של עוני מחפיר במדינתנו.

יעקב כהן: אלה שני נתונים נוגדים ובלתי הגיוניים.

יעקב כהן: נתון נוסף מעניין שאני רוצה לציין הוא, שהמשך המדיניות האכזרית שבאה מבית-מדרשן של מפלגות שינוי והליכוד - ומכל הרפורמות שהגה נתניהו עם האוצר ב-2003, מתברר שרובן שבקו חיים לכל חי וחלקן גוססות בוועדות.

יעקב כהן: ומעניין שמה שנותר מהמדיניות הזאת הוא רק הפגיעה בשכבות החלשות ובמוסדות החינוך התורניים.

יעקב כהן: גם נתניהו עצמו אמר בעת שהגה את המדיניות הכלכלית, שזה רק לעת המצב הכלכלי הקשה והמסוכן שאליו נקלעה מדינת ישראל, וגם בדעתו להיטיב בהמשך ההתאוששות.

יעקב כהן: הבה נזכור שלפני חצי שנה, כשביקשנו לתקן את העיוותים, לא הסכימו.

יעקב כהן: בינתיים פרצה מלחמה שהיתה קשה ויקרה, שגבתה מחיר דמים תרתי משמע, ועלתה למשק 15 מיליון שקלים.

יעקב כהן: ועם זאת אנחנו במצב טוב מאי-פעם.

יעקב כהן: לכן, לא הגיוני לנהוג במדיניות כזאת.

יעקב כהן: נוסף על זה, המדיניות הזאת אינה מוסרית, וצריך לזה הרבה אכזריות.

יעקב כהן: אנחנו מביאים תקציב שמיטיב עם העשירון העליון על-ידי הרפורמה במס, אשר עולה מיליארדי שקלים, וכותרות העיתונות מאמש מבשרות שמהיום הנטו של העשירים גדל, ולבעלי הממון יש סיבה טובה לחגוג את תחילת שנת 2007 עם תוספת של אלפי שקלים למשכורותיהם - מהרפורמה.

יעקב כהן: מזעזע שבמוסדות הביטוח צברו רזרבות של 11 מיליארד שקלים, 55 מיליון שקלים מקצבאות הילדים.

יעקב כהן: למי שומרים על זה ועל חשבון מי שומרים את זה?

יעקב כהן: על חשבון הילדים הרעבים?

יעקב כהן: אני שואל: היכן מידת הרחמים ומידת החסד שעם ישראל הצטיין בהן?

יעקב כהן: איך אפשר להרעיב ילדים, לפגוע במשפחות בתקופה כזאת?

יעקב כהן: שומו שמים, לא בני עם אחד אנחנו?

יעקב כהן: מדוע אתם גוזרים גזירות על חלק נכבד מהאומה?

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים, אנחנו נמצאים במצב קשה מבחינה ביטחונית, כאשר האיומים נשמעים מכל הצדדים, הן מצפון והן מדרום, ולא נשמע פתרונים, וכמובן אנו צריכים לפנות לבעל הרחמים.

יעקב כהן: כבר אמרו חז"ל: "כל המרחם על הבריות מרחמים עליו מן השמים".

יעקב כהן: לכן אני שואל, מה קרה אתנו, עד היכן מגיעה האטימות?

יעקב כהן: איפה מידת החסד והיכן מדיניות החמלה?

יעקב כהן: הרי בידינו האפשרות לתיקון העוולות ולשיפור מצב המצוקה.

יעקב כהן: ולבסוף אני רוצה לומר שהמדיניות הזאת גם אינה כדאית מבחינה פוליטית, שהרי ידוע מה עלה בסופם של כל הוגי המדיניות האומללה הזאת.

יעקב כהן: הרי הליכוד ושינוי, שהם אדריכלי המדיניות השפלה הזאת, אשר היו בקדנציה הקודמת עם 50 חברים בבית הזה, נותרו רק עם 12 חברים, ובמקומם העלו את מפלגת גיל כמחאה, וכן מפלגות אחרות אשר חרתו על דגלן להיטיב עם ציבור הבוחרים.

יעקב כהן: וכן ניקח עוד פן מעניין, של מר ארקדי גאידמק, שחילק רק כמה מיליוני שקלים, וכבר הסקרים נותנים לו בין 12 ל-20 מנדטים.

יעקב כהן: ואני שואל את אנשי השלטון: מדוע אינכם קוראים את המפה, את רצון אזרחי ישראל?

יעקב כהן: האם אתם לא יכולים להיטיב עם העם ואתם מפקירים את הזירה ואת המחויבות שלכם לנדיבי עם ולארגוני חסד, שבסופו של דבר הם יצברו את הרווחים?

יעקב כהן: לכן, במקום לחוקק חוקים כדי לדחוק את רגלי הנדיבים מבית-הנבחרים, מוטב שאתם תהיו הנדיבים.

יעקב כהן: לכן, אני קורא לכל המפלגות שאך לפני שבוע אמרו שלא ירימו את ידן עד אשר התקציב ייטיב עם השכבות החלשות, וכל הנציגים של כל המפלגות שאמרו כאן

יעקב כהן: בדיון שהם נגד והם לא התפללו לתקציב זה - מה קרה לכם בכמה ימים?

יעקב כהן: איפה המצפון שלכם?

יעקב כהן: איך אפשר לתת יד לתקציב קשוח זה?

יעקב כהן: אני קורא לכם, אנא תשמעו את קול אחינו הצועקים ומשוועים לעזרתכם.

יעקב כהן: יש מספיק כסף לזה.

יעקב כהן: תגישו תקציב, כי בידכם להיטיב עם השכבות החלשות ולצמצם את הפערים בין השכבות.

יעקב כהן: כמו שביארתי בראשית דברי, תקציב זה אינו הגיוני ואינו מוסרי, ולבסוף אינו כדאי גם מבחינה פוליטית, זכרו כי העם ניחן בזיכרון טוב, ולא ימחל ולא יסלח למי שיפגע בו.

יעקב כהן: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת אמנון כהן מסיעת ש"ס.

אמנון כהן: אני לא רואה פה שרים.

יצחק זיו: השר שלום שמחון נמצא.

אמנון כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס לחוק ההסדרים, אבל ראשית אני רוצה להשתתף בצערה של משפחת קולק.

אמנון כהן: טדי קולק, ראש עיריית ירושלים שהלך לעולמו, יש לו זכויות רבות בבניין הארץ ובבניית עיר הקודש ירושלים.

אמנון כהן: תהא מנוחתו בגן-עדן.

אמנון כהן: בנושא חוק ההסדרים - חברי חברי הכנסת, אנחנו דנים כל שנה בנושא הזה, ואומנם בכוחות משותפים בקואליציה הצלחנו לפצל חלק מהחוקים.

אמנון כהן: חלק מהחוקים פוצלו על-ידי יושבת-ראש ועדת הכנסת בשיתוף פעולה עם כל סיעות הבית, ולמעשה הופרדו מחוק ההסדרים.

אמנון כהן: חלק מהחוקים פוצלו בוועדות מקצועיות, וגם בוועדת הכספים יש לנו הישגים רבים בתחום הזה.

אמנון כהן: אבל, האם אנחנו היום, בעידן של תקציב 2007, כאשר אנשי עסקים מכל העולם מעוניינים להשקיע במדינת ישראל, כי אנחנו מפגינים איתנות פיננסית בעיני העולם כולו, ולמעשה למרות שעברנו את המלחמה יש הבעת אמון נוספת מן העולם בתקופה האחרונה - האם גם היום אנחנו צריכים לחוקק או לבטל חוקים דרך חוק ההסדרים, והאם הממשלה צריכה להיתפס בנושא הזה, כאשר יש הרבה מאוד נושאים שאפשר לחוקק אותם באופן שוטף, בוועדות, במהלך השנה הרגיל?

אמנון כהן: אנחנו רצינו את רצינותם של יושבי-ראש הוועדות וחברי הכנסת, שהבטיחו לפצל חלק מהחוקים ולקיים דיונים מעמיקים בכל נושא ונושא, לשמוע את כל המשלחות, ולקבל בסופו של דבר חוקים טובים שיש להם השלכות אורך ורוחב לתקופה ארוכה.

אמנון כהן: הרי חקיקה זה לא רק לשנה אחת וליום אחד, זה לדורות הבאים.

אמנון כהן: על מנת שנוכל לקבל החלטות חשובות ורפורמות חשובות במשק, חייבים לשמוע הרבה מאוד אנשי מקצוע, ללמוד את המחקרים שנכתבו בתחום ולקבל החלטה נבונה.

אמנון כהן: דובר רבות על נושא חוק ההסדרים, על כך שהתהליך הזה לא דמוקרטי, כאשר חלק מהסעיפים בחוק ההסדרים מבטלים חקיקות שנחקקו על-ידי חברי כנסת בהליך דמוקרטי רגיל, כאשר חקיקת חוק לפעמים מתארכת בין שלוש לארבע שנים, החוק עובר ארבע קריאות, וזה לא פשוט.

אמנון כהן: לפעמים הממשלה תומכת, לפעמים לא תומכת, אבל בסופו של דבר החוק עובר בהליך דמוקרטי.

אמנון כהן: יש חוקים חברתיים ממדרגה ראשונה, והאוצר משתמש בכלי הזה של חוק ההסדרים ומבטל את החוקים בהינף יד, על-ידי כתיבה של שורה וחצי, בלי שום דיון, בלי שמיעת הצדדים, בלי להגיד מה ההשלכות על החברה.

אמנון כהן: לא אכפת, כי מה שחשוב הוא שהחוק עולה כסף, ולכן צריך לבטל אותו על מנת לעמוד ביעדים שהממשלה הציבה לעצמה.

אמנון כהן: אבל, כפי שאנחנו יודעים, את היעדים קובעת הממשלה, ואם נחקק חוק בהליך דמוקרטי, אנחנו חייבים לכבד את החוק.

אמנון כהן: אם הממשלה לא תכבד את חוקי הכנסת, אז לאיפה אנחנו מגיעים?

אמנון כהן: אני הייתי רוצה לעמוד על כמה נושאים שעמדנו עליהם בוועדת הכספים.

אמנון כהן: אני רוצה לציין שהיו דיונים מעמיקים עד כמה שאפשר בתהליך הקצר שהיה לרשותנו.

אמנון כהן: אבל, לפי קונסנזוס שהיה בוועדה אפשר היה למעשה לפצל את כל החוקים שבהסדרים.

אמנון כהן: אפשר היה לעשות כל מה שאנחנו עושים, אבל כמובן יש לנו אילוצים קואליציוניים.

אמנון כהן: אני רוצה להגיד בגאווה, שכמה חוקים שהיו מאוד עקרוניים בעינינו - בכוחות משותפים עם יושב-ראש הקואליציה ובשיתוף פעולה אתו ועם חברי כנסת נוספים מכל סיעות הקואליציה, שמנו לנו מטרה לפצל כמה חוקים או לדחות אותם, ולכן יש לנו הישגים גם בתחום הזה.

אמנון כהן: אמרתי שהיתה נטייה לבטל את כל החוקים.

אמנון כהן: אבל אנחנו, ש"ס, ואני, כחבר בוועדת הכספים מטעם סיעת ש"ס, לקחתי על עצמי כמה נושאים, ובתיאום עם הקואליציה הצלחנו לדחות אותם.

אמנון כהן: הסעיף הראשון שפוצל, והיה על כך קונסנזוס, הוא סעיף 2(8) של חוק הביטוח הלאומי, שעסק בקשישים דורשי גמלת סיעוד המגישים תביעה חוזרת לביטוח לאומי.

אמנון כהן: חוק ההסדרים ביקש לחייב את התובעים בתשלום של 199 שקלים על תביעה חוזרת שהוגשה בפרק זמן של פחות מחצי שנה מדחיית הזכאות.

אמנון כהן: למעשה, מטרת הסעיף היתה להרתיע את התובעים שלא ימהרו להגיש תביעה חוזרת.

אמנון כהן: אבל, האנשים שזקוקים לעובד סיעודי הם אנשים שמצבם הסיעודי קשה מאוד.

אמנון כהן: הם רוצים להגיש את הבקשה.

אמנון כהן: יש שעות מספר שהקציבו לטובתם, והם רוצים להגדיל את מספר השעות ולקבל עובד שיקל עליהם קצת את הימים, ייתן להם קצת איכות חיים.

אמנון כהן: פה מחייבים אותם בשעה שהם רוצים להגיש בקשה נוספת.

אמנון כהן: מדובר באנשים קשישים שהמצב שלהם נהיה יותר גרוע לפעמים אחרי יומיים או אחרי שלושה ימים.

אמנון כהן: אומרים להם שהם לא יוכלו להגיש בקשה תוך חצי שנה, ואם הם ירצו להגיש הם יצטרכו לשלם.

אמנון כהן: מדובר בקשישים שלפעמים לא זוכים לקבל, או לא קונים את כל התרופות שהם צריכים לקבל, כי אין להם תקציב מספיק.

אמנון כהן: כאשר אותם קשישים באים לשוק ויש להם סכום מסוים שצריך להספיק לכל החודש, הם מתחילים לבדוק מה הם יקנו, בסדר עדיפויות כזה, מה ישביע אותם יותר.

אמנון כהן: ודאי וודאי שהם לא הולכים להוציא כרגע 200 שקל על בקשה נוספת, אם הבקשה לא התקבלה.

אמנון כהן: לכן, על מנת להוריד את הבושה הזאת, אנחנו, בכוחות משותפים של כל הקואליציה, הורדנו את הסעיף הזה ועמדנו על כך שלא תהיה פגיעה בקבוצה הזאת.

אמנון כהן: הנושא השני שעליו עמדנו הוא סעיף 2(10) שעסק בעבודה מועדפת של חיילים משוחררים.

אמנון כהן: מדובר בנוער איכותי שנותן את השנים הכי יפות שלו בגילים שבין 18 ל-21 שנים.

אמנון כהן: מדובר בחיילים שבאים גם מהפריפריה ומכל אזורי המדינה ומשרתים את המדינה על הצד הטוב ביותר.

אמנון כהן: יש להם אפשרות לאחר השחרור לעבוד בעבודה מועדפת וכתוצאה מכך לזכות במלגה או באיזשהו תקציב שהמדינה מעמידה לרשותם.

אמנון כהן: רצו להוריד את היכולת הזאת שלהם לנצל את זכאותם ולעבוד בתחנות דלק או במפעלים כאלה ואחרים, כאשר למעשה הם יכולים לעבוד שם לאחר מכן ולקבל הכשרה.

אמנון כהן: אנחנו מנענו את זה שלא תינתן להם אפשרות לעבוד בעבודה מועדפת, וזה לשבחה של הקואליציה שלמעשה קיבלה את הבקשה.

אמנון כהן: אני הבנתי שגם סיעות אחרות ביקשו את הבקשה הזאת.

אמנון כהן: פה רואים את העבודה המשותפת של סיעות הבית, שכאשר רואים לנכון לבטל משהו - אנחנו קיבלנו את זה.

אמנון כהן: יש סעיפים נוספים, 27 ו-28, המטרה היתה לשמור על זכויות הפנסיה של עובדי המדינה, כך שיבואו לשירות המדינה ולמשרדי הממשלה אנשים מקצועיים שמשתחררים ממקומות של היי-טק ומהצבא והפנסיה שלהם לא תיפגע.

אמנון כהן: יש להם אפשרות לעבוד בעסקים.

אמנון כהן: יש להם אפשרות לעבוד בכל מקום אחר.

אמנון כהן: אבל אנחנו רוצים לקבל אותם גם במגזר הציבורי, על מנת שייתנו מזמנם ומהידע שהם רכשו במקומות שבהם עבדו.

אמנון כהן: כולי תקווה שאט-אט אנחנו בכנסת הזאת נבטל לגמרי את חוק ההסדרים, אולי בהדרגה, אולי נגיע קודם כול לצמצום של עד עשרה חוקים בשנה הבאה, ולאחר מכן אנחנו צריכים לדאוג שהחוקים במדינת ישראל יעברו בהליך תקין, חקיקה ממשלתית בשלוש קריאות וחקיקה פרטית בארבע קריאות, ולא תהיה אפשרות לבטל את החוקים האלה בחוק ההסדרים.

אמנון כהן: אני חושב שאנחנו צריכים להחליט לבטל את חוק ההסדרים בדרך שלנו, לאט לאט.

אמנון כהן: בשנה הבאה אולי עשרה חוקים בסך הכול, ולאחר מכן להוריד את זה מסדר-יומה של הכנסת.

אמנון כהן: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

דב חנין: לאט לאט זה יכול להיות מסוכן.

אמנון כהן: אני מאמין בלאט לאט.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת ניסן סלומינסקי מהאיחוד לאומי - מפד"ל.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, האמת היא שאני אדבר גם מחר, בעזרת השם, ואז אני אדבר על הנושא היותר כאוב מבחינתי, על כל נושא החינוך וחוק התקציב.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני מניח שדיבורי ישפיע מאוד על החלטות חברי הכנסת שיושבים פה, היום אני אנסה לדבר על חוק ההסדרים ועל נושא נוסף.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שלא היה חבר כנסת שעמד פה על הדוכן והצדיק את חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שכל אחד מחברי הכנסת הסביר בטוב טעם וביישוב הדעת למה צריך וחשוב לבטל את חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: נו?

ניסן סלומינסקי: אז איך אנשים הגונים שעומדים פה ואומרים את זה היו צריכים להצביע כשהזדמן להם להצביע על דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: ודאי שהיו צריכים להצביע בעד ביטול חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: והנה, כשבוועדת הכספים עלתה ההסתייגות הזאת, שבאה ואמרה שחוק ההסדרים יבוטל החל משנת 2008, והיינו מצפים שכולם יצביעו בעד זה, כי הרי כולם עמדו – לאחר מכן, אומנם – על הבמה פה, ואני אומר על-עיוור, הסבירו בטוב טעם למה צריך לבטל.

ניסן סלומינסקי: אז היינו מצפים שיצביעו, באמת, שצריך לבטל.

ניסן סלומינסקי: נו, ומה היה?

ניסן סלומינסקי: כל הקואליציה הצביעה נגד.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הצביעה בעד זה שיהיה חוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך, שעתיים אחרי כן, הם עולים לפה ומסבירים למה צריך לבטל.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך אנחנו מתפלאים למה הציבור צוחק מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: איך אפשר אחרת?

ניסן סלומינסקי: איך אפשר?

אמנון כהן: חבר הכנסת סלומינסקי, אמרתי שדברים - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא דיברתי רק על אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני לפחות אמר - - -

אמנון כהן: לא, בכלל.

אמנון כהן: אני אומר: דברים כאלה הם תהליך.

אמנון כהן: חוק של 20 שנה, קשה, אי-אפשר, להוריד אותו במכה אחת.

ניסן סלומינסקי: התהליך הזה נמשך - - -

שי חרמש: בתקציב 2006 לא התנגדתם לחוק ההסדרים בכלל.

שי חרמש: לא הייתם באולם.

ניסן סלומינסקי: רגע, דקה.

ניסן סלומינסקי: אני אגיע גם - - -

אמנון כהן: גם קודם.

שי חרמש: רק בגלל שאני הגעתי לפה אתם מתנגדים לחוק ההסדרים?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: כן, כי ראינו מה שמת בחוק ההסדרים.

ניסן סלומינסקי: למה שאדוני אומר, לבטל לאט לאט, אז הדיבור הזה על חוק ההסדרים וביטולו הוא כבר לאט לאט.

ניסן סלומינסקי: אם היו מתחילים מהפעם הראשונה, אז כבר לאט לאט היינו גומרים.

ניסן סלומינסקי: זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, תדע כלל: מי שמעשן – אני לא יודע, לא עישנתי – ורוצה להפסיק, אם הוא הולך בשיטה של לאט לאט, בחיים הוא לא יפסיק.

ניסן סלומינסקי: תמיד הוא יעשן.

ניסן סלומינסקי: הדרך היחידה היא "בום".

ניסן סלומינסקי: מפסיקים.

ניסן סלומינסקי: זה קשה - - -

אמנון כהן: זה לא אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: זו הדרך היחידה.

שלום שמחון: אף פעם לא עישנת ואתה כזה מומחה?

שלום שמחון: איך יכול להיות?

אמנון כהן: איך אתה יכול לדעת?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני רואה מכולם, אדוני.

ניסן סלומינסקי: הכוח הגדול שלנו כחברי הכנסת זה להיות היועצים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מומחים בייעוץ בכל תחום.

ניסן סלומינסקי: בכל תחום.

ניסן סלומינסקי: אבל בכל דבר זה כך.

אמנון כהן: אבל השר שמחון יכול להגיד לך בנושא העישון – כמה פעמים הפסקת, כמה פעמים התחלת.

ניסן סלומינסקי: גם מי שעשה עבירה, חס ושלום, לא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: עם מי שעושה לאט.

ניסן סלומינסקי: לכן זה נראה כל כך משונה.

ניסן סלומינסקי: אבל בכל אופן, אני חושב שבאמת חוק ההסדרים, כפי שהוא מקבל את ביטויו לאט לאט, הוא חוק שצריך לשנות אותו מהיסוד; או לבטל אותו לגמרי, או להכניס אותו לממדים שונים לחלוטין.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, זה לפעמים "רחמונס".

ניסן סלומינסקי: לפעמים חבר כנסת עובד על חוק.

ניסן סלומינסקי: באמת.

ניסן סלומינסקי: עובר שלוש קריאות, משכנע את האנשים, וזה כל כך קשה - קודם כול את צוות משרד המשפטים שיאשר את זה; אחר כך את ועדת השרים לענייני חקיקה; אחר כך לשכנע פה, ובוועדות, ויושבים ודנים ברצינות ומשקיעים, וסוף כל סוף - - -

אמנון כהן: אל תשכח גם את האוצר.

ניסן סלומינסקי: זה למעלה.

ניסן סלומינסקי: זה ליד כיסא הכבוד, כמו שאומרים.

ניסן סלומינסקי: ומחוקקים את החוק.

ניסן סלומינסקי: נו, ואם האוצר לא מבסוט מזה?

ניסן סלומינסקי: ועד היום אף אחד באוצר עוד לא קיבל מנדט מהציבור במדינת ישראל להיות קובע מדיניות.

ניסן סלומינסקי: אבל אם מישהו באוצר לא מבסוט, מכניסים את זה בחוק ההסדרים, ובדקה מבטלים.

ניסן סלומינסקי: מבטלים עמל רב של חבר כנסת, של כנסת שלמה.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: צריך למצוא – לא יכול להיות דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, הרי חוק ההסדרים זו מדיניות.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש שם חוקים שקובעים מדיניות.

ניסן סלומינסקי: מדיניות קובעת הכנסת.

ניסן סלומינסקי: חוק ההסדרים מוגש לנו על-ידי האוצר.

ניסן סלומינסקי: באמת, יש שם אנשים מאוד חכמים שיש להם תפיסה מסוימת.

אמנון כהן: הממשלה.

אמנון כהן: הממשלה מביאה את זה, לא האוצר.

אמנון כהן: הממשלה מחליטה בסוף.

אמנון כהן: מדיניות של הממשלה.

אמנון כהן: אתה הרי מכיר את זה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, שרי הממשלה שאישרו את חוק ההסדרים ראו אותו, לא רוצה להגיד כמה זמן.

ניסן סלומינסקי: אני מוכן להתערב אתך שאם נדבר עם שרים, לא בטוח שהם יודעים בדיוק ודנו בדיוק, ועשו - - -

שלום שמחון: למה, למה?

שלום שמחון: אתה מחזיר אותי לכיסא.

ניסן סלומינסקי: אמרתי בעדינות.

ניסן סלומינסקי: אמרתי בעדינות.

אמנון כהן: השר התעמק בזה.

אמנון כהן: ישב עם יועצים, והכריע, וחשב, ותמך.

ניסן סלומינסקי: לא, לא כל השרים.

ניסן סלומינסקי: יש שרים שבאמת זהו.

ניסן סלומינסקי: יש שרים שבאמת זהו.

ניסן סלומינסקי: נגיד ככה.

שלום שמחון: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאני מתעמק בחוקים האלה.

אמנון כהן: ודאי.

משה גפני: אלה שאחראים על החקלאות - - -

אמנון כהן: הוא לא דיבר על אדוני השר, הוא דיבר על שרים.

אמנון כהן: יש כאלה חדשים אולי, אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אז מביאים את הכול במרוכז, ואם פעם היו לנו לפחות שלושה או ארבעה חודשים לדון בזה ברצינות, עכשיו מצמצמים את זה לשבועיים.

ניסן סלומינסקי: בלחץ אטומי של זמן אתה צריך לדון, לקבוע, להחליט – איך אפשר כזה דבר?

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף, והוא קשה מאוד, זה הכפייה.

ניסן סלומינסקי: במדינה דמוקרטית אסור לכפות על חבר כנסת להצביע בדבר מסוים.

ניסן סלומינסקי: מה קורה פה?

ניסן סלומינסקי: כשיש כנסת ודנים על חוק, אז יש חבר כנסת, נניח מהיושבים פה - אני יודע שלפעמים חושבים אחרת ומצביעים אחרת ממפלגתם, ולא קרה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אז הם הצביעו פעם אחרת, נניח, ממפלגת העבודה או מקדימה, ולא קרה כלום.

ניסן סלומינסקי: כי זה בסך הכול חוק ומזה לא קורה כלום.

ניסן סלומינסקי: ברגע שאתה מכניס את זה לחוק ההסדרים, ומשום מה נתפס בציבור – אף שזה לא נכון – שחוק ההסדרים וחוק התקציב הם ביחד, ואם זה לא עובר הממשלה נופלת וכו', אף שזה לא כך בעניין חוק ההסדרים, אבל כך נכנס, ואז בכפייה אטומית, מה שנקרא, כופים את חברי הכנסת, אף שדעתם לא כך, להצביע הפוך מדעתם.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי אחרת הממשלה תיפול.

ניסן סלומינסקי: ואת זה יכולים לעשות רק דרך חוקי ההסדרים והתקציב.

שלום שמחון: אפשר לשאול אותך שאלה?

ניסן סלומינסקי: אפשר, בטח.

ניסן סלומינסקי: אבל תן לי - נו?

שלום שמחון: לא קורה לך לפעמים שיש משהו בחוק ההסדרים שאתה תומך בו, אבל כיוון שאתה באופוזיציה תצביע נגד?

ניסן סלומינסקי: רגע, רגע.

ניסן סלומינסקי: אני אגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: אבל כמעט שלא.

ניסן סלומינסקי: אם אני תומך, אני בטח אצביע.

ניסן סלומינסקי: אבל אני – אני הכי – אבל אני אומר: הפוך.

ניסן סלומינסקי: פה אתה הולך לבטל בכוח הכפייה.

ניסן סלומינסקי: ולא רק זה.

ניסן סלומינסקי: כהוכחה הכי טובה לזה, מי שהיה בוועדת הכספים וראה שדנו, וניסינו לדון, בזמן שיש לנו, באמת ברצינות.

ניסן סלומינסקי: ואנשים באמת דנו ברצינות, אלה שהשתתפו, אותו חלק שהשתתף, והיו נושאים שפה אחד, על דעת כל חברי הוועדה התקבל שאת הדבר הזה צריכים לזרוק, לפצל, או לא להעביר אותו.

ניסן סלומינסקי: וכשהגיעה ההצבעה בפועל, הכפייה הגיעה, והנה הקואליציה, וזהו.

ניסן סלומינסקי: אני אתן לך רק דוגמה קטנה, במקרה זה מהתקציב, כי זה מה שעולה לי: תנועות הנוער.

ניסן סלומינסקי: פה אחד, על דעת כולנו: חייבים להוסיף לתנועות הנוער 20 מיליון, כי אחרת הן יתמוטטו.

ניסן סלומינסקי: והוכחנו את זה, והיה דיון ארוך וכו'.

ניסן סלומינסקי: פה אחד, על דעת כל חברי ועדת הכספים.

ניסן סלומינסקי: כשהגיע להצבעה, שוב, תחת האיום שהממשלה נופלת וכו', קואליציה, ואלה שהובילו את הנושא הזה הצביעו נגד ההסתייגות הזאת.

משה גפני: מה עם הטבלה שעשיתם בוועדת הכספים שם על הלוח?

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: יש, יש.

ניסן סלומינסקי: יש לנו.

ניסן סלומינסקי: היא נשמרת לנו, נשמרת לדיראון עולם.

אמנון כהן: לתקציב הבא.

אמנון כהן: אני אגיד לך, אני מתקן: כל מה שכתוב על הלוח, הבטיחו לנו שאט-אט, ברזרבה, מהתקציבים ברזרבה, כל פעם - - -

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: הרזרבה היא אפס.

אמנון כהן: כל פעם ייתנו לנו קצת.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, שידע שהרזרבה של התקציב הזה היא אפס.

ניסן סלומינסקי: כבר.

אמנון כהן: לא, יש הכנסות יתר מהציבור.

אמנון כהן: אז יהיו לנו עודפים, ומהעודפים נממן חלק מהפעילויות שם.

משה גפני: אבל הם מביאים עכשיו עוד קיצוץ.

אמנון כהן: רוחבי.

אמנון כהן: כן.

אמנון כהן: מיליארד ו-800.

אמנון כהן: כן.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: לכן אני אומר – רציתי לדבר על זה רק בחלק קטן מדברי – לכן אני אומר:

ניסן סלומינסקי: חוק ההסדרים הוא לא מוסרי, הוא לא הוגן, הוא בכפייה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: יש שם דברים מעניינים, שבאמת אפשר לדון בהם, ולדון בהם ברצינות, בזמנה החופשי של הכנסת.

ניסן סלומינסקי: יש נושאים שלא קשורים לוועדת הכספים ובכלל לא צריכים להיות שם, ומכניסים את זה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי שם מרכזים את כל המאמץ.

ניסן סלומינסקי: שם הרגע הקריטי, שם דואגים שיהיה רוב, גם בהרכבה של הוועדה וכו', וגם ברגע הקריטי, ודואגים שזה יעבור.

ניסן סלומינסקי: וזה לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: אז ברוך השם שלפחות עכשיו פיצלו את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: גם ועדת הכנסת פיצלה חלק, גם ועדת הכספים פיצלה חלק, אבל אני אומר שוב: צריך או לבטל לחלוטין את החוק הזה, או לעשות אותו בצורה שונה לחלוטין, בהתאם למה שדיברנו, ואני מניח שבזה אני שותף לכל חברי הכנסת שדיברו, רק לא הצביעו כך.

ניסן סלומינסקי: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו הוא נושא שממש כואב לי הלב עליו.

ניסן סלומינסקי: מה אני יכול להגיד?

ניסן סלומינסקי: הנושא של אלה שמתגלגלים בצדי הכביש.

ניסן סלומינסקי: והפעם אני רוצה לדבר על המגורשים.

ניסן סלומינסקי: וזה קשור לתקציב.

ניסן סלומינסקי: ממשלת ישראל – בהחלטה שאני חושב שהיא שערורייתית, אבל כרגע לא מדבר על זה – החליטה שצריך לגרש.

ניסן סלומינסקי: וראש הממשלה דאז ידע שאם זו תהיה ההחלטה והוא ילך לבצע אותה, אין שום יכולת בעולם לבצע.

ניסן סלומינסקי: כי יהיו כל כך הרבה חסמים.

ניסן סלומינסקי: זה יתנגש בחוקים אחרים, זה יפריע.

ניסן סלומינסקי: יצטרכו – לא יהיה אפשר בעשר שנים לגרש.

ניסן סלומינסקי: מה הוא עשה?

ניסן סלומינסקי: הפך את זה לחוק-על, שדוחה את כל החוקים האחרים, כדי שהוא יוכל לגרש.

ניסן סלומינסקי: ואמרנו לו כבר, מעבר לוויכוח הגדול על עצם הגירוש:

ניסן סלומינסקי: לפחות עכשיו אתה אומר שאתה מגרש את האנשים ואתה הולך לשקם אותם.

ניסן סלומינסקי: גם השיקום – אין שום סיכוי בעולם שאפשר לשקם ולבנות קהילות, כי יש כל כך הרבה חסמים של המינהל.

ניסן סלומינסקי: תחוקק חוק מקביל.

ניסן סלומינסקי: כשם שכדי לגרש חוקקת שזה יהיה חוק-על ששום דבר לא עומד בפניו, תחוקק גם שהשיקום שלהם יהיה חוק-על ששום דבר לא יעמוד בפניו, אחרת זה לא יקרה.

ניסן סלומינסקי: לא עשו את זה.

ניסן סלומינסקי: את הגירוש עשו, הפלא ופלא – הלוואי שכך היינו נלחמים נגד ה"חיזבאללה" – משהו מדהים, הכול דפק, שום דבר לא עמד בפניו, החוק רץ.

ניסן סלומינסקי: כאשר התחילו להגיע לשיקום, עד היום לא שוקמה אף משפחה, אף תוכנית מיתאר של יישוב קבע לא אושרה.

ניסן סלומינסקי: אנשים מתגלגלים בצדי הרחובות.

ניסן סלומינסקי: נוער שאיבד אמון לא רק במדינה, איבד אמון במערכת כולה, כבר לא הולך ללמוד.

ניסן סלומינסקי: משפחות שנשברות ונהרסות.

ניסן סלומינסקי: אנשים שהיו בשיא, שעבדו במלוא כוחם, ייצאו, הביאו למדינה לא רק כבוד, גם כסף, עכשיו זרוקים בלי עבודה, מובטלים, מתביישים להסתכל בראי, והמדינה ממשיכה כאילו שום דבר לא קרה.

ניסן סלומינסקי: מדי פעם יש דיון, ופה מגיע המינהל ואומר שהוא לא יכול, ופה זה מתנגד.

ניסן סלומינסקי: אם כך היו עושים את הגירוש, עד היום הוא לא היה מתחיל אפילו.

ניסן סלומינסקי: אז את הגירוש עשו, אבל את השיקום לא.

ניסן סלומינסקי: הדבר שבולט לנושא של התקציב – הבינו שיש קהילות וצריך להחזיק את הקהילות וצריך לתת למועצות האזוריות שלתוכן העבירו את המפונים.

ניסן סלומינסקי: נתנו להן תוספת תקציב כדי שיוכלו לטפל במפונים.

ניסן סלומינסקי: זה היה שנה אחת.

ניסן סלומינסקי: הגיע עכשיו התקציב – בתקציב הזה אין.

ניסן סלומינסקי: כאילו כל המגורשים כבר יושבים במקומם, הכול מסודר.

ניסן סלומינסקי: לפחות את המינימום הזה, את 18 מיליון השקלים שנתנו למועצות האזוריות והמקומיות שמאמצות, שמטפלות במגורשים, שזה בתחומן – את אותם סכומים שנתנו כדי שהקהילה תתקיים, כל מה שהיה בשנה שעברה בהחלטת הממשלה, השנה גם זה לא נמצא בתקציב.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי כנראה כולם כבר הגיעו אל המנוחה ואל הנחלה.

ניסן סלומינסקי: זאת בושה וחרפה למדינת ישראל ולממשלת ישראל שכך עושים.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

משה שרוני: גפני, אני הגעתי במיוחד כדי לשמוע אותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני חבר הכנסת שרוני – חבר הכנסת שרוני הוא כמו שר, לא צריך לקרוא לשרים – אני חושב שזאת תהיה הפעם הראשונה שהדיון על חוק ההסדרים יהיה קצר.

משה גפני: בשנים עברו היו דנים כל הלילה, כמה לילות.

אמנון כהן: היו משנים את חוק ההסדרים מאלף עד תיו.

דב חנין: לפחות היו דנים.

משה גפני: לא היו משנים שום דבר.

משה גפני: היו עוברים נושאים מסוימים והיו דיונים, והיו אפילו הצבעות כפולות מפעם לפעם, אבל כל זה עבר.

משה גפני: אדוני השר, אני חושב שהתקציב הזה הוא תקציב מאוד רע.

משה גפני: מאוד, מאוד, מאוד.

משה גפני: הוא תקציב שממשיך מדיניות של השנים האחרונות של מדינת ישראל, ואני תיכף אסביר למה אני הולך להימנע.

אמנון כהן: למה?

שלום שמחון: הכול תלוי בגובה הסכום.

משה גפני: הכול תלוי בגובה הסכום.

משה גפני: אני הולך ממש לדבר על הסכום הזה.

משה גפני: פה אדבר על מה שאמר חבר הכנסת סלומינסקי - - -

שלי יחימוביץ': אין צורך להסביר.

משה גפני: חשוב לי מאוד להסביר.

אמנון כהן: אלה הדברים שחבר הכנסת ליצמן הסביר?

משה גפני: לא, אני הולך להסביר.

משה גפני: גם חבר הכנסת ליצמן יסביר.

ניסן סלומינסקי: מה הקשר בינו לבין ליצמן?

משה גפני: הקשר הוא שאנחנו חברים באותה סיעה, ואני הולך להסביר את אחד הדברים החמורים ביותר שיש בתקציב ובחוק ההסדרים, על מה שדיברת – איך כופים על חברים בכנסת, איך האוצר כופה הצבעות, ואני רוצה שהציבור ידע את זה.

משה גפני: על כל פנים, אחד הדברים הרעים ביותר שיש לכנסת הזאת עכשיו זה אישור התקציב הזה.

משה גפני: התקציב הזה מיטיב עם העשירים מאוד ופוגע פגיעה אנושה בחלשים.

דב חנין: זו סיבה להצביע נגד.

משה גפני: זו סיבה להצביע נגד, נכון.

משה גפני: מה שהולך ומתרחש לנגד עינינו בשנים האחרונות התחיל בעיקר ב-2002, קיבל דחיפה מאוד גדולה לאחר מכן, בממשלה של הליכוד, שינוי, המפד"ל והאיחוד הלאומי, כאשר פגעו פגיעה אנושה בשכבות החלשות.

משה גפני: במדינת ישראל תהיה רפואה רק לעשירים, חינוך לעשירים.

משה גפני: כל מה שמדינה מסודרת ונורמלית נותנת לאזרחיה, הולך להיות רק למי שהוא עשיר.

משה גפני: מי שיש לו היכולת לקנות חינוך בעבור הילד שלו, הוא יקנה.

משה גפני: יהיה חינוך לעשירים.

משה גפני: העניים, ערי הפיתוח, המקומות שבהם המדינה צריכה להיות מעורבת במתן שירותים – שם המעורבות של המדינה הולכת ופוחתת.

משה גפני: אתמול בדיון בוועדת החינוך, בין יתר עשרות הנושאים, התברר שמפעל ההזנה, שמיועד לשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות, באשכולות הנמוכים של הרשויות - חצי מהתלמידים אינם אוכלים.

משה גפני: לא מעבירים להם כסף.

משה גפני: לא היתה יכולה להיות פגיעה כזאת בבנקים, במשרדי עורכי-דין, שמעבירים להם 3.4 מיליארדי שקלים מתקציב הביטוח הלאומי לתשלום מס מעסיקים, לכל הדברים האלה; מאותו ביטוח לאומי ששם פוגעים בקצבאות הזיקנה, בקצבאות הקשישים, בקצבאות הילדים, בקצבאות הנכים.

משה גפני: ואני צריך, אדוני שר החקלאות, להצביע נגד.

משה גפני: נגד בשתי ידיים, לא ביד אחת.

משה גפני: מה עושה האוצר, חבר הכנסת שרוני?

משה גפני: הוא עושה דבר מאוד פשוט.

משה גפני: הרי מי בין היתר נפגע מהתקציב הנורא הזה?

משה גפני: הציבור החרדי.

משה גפני: הוא נפגע, מכיוון שהוא, לא כולו אבל חלקו הגדול, נמנה עם אותן שכבות.

משה גפני: הוא נפגע בחינוך, הוא נפגע ברווחה, הוא נפגע בבריאות, הוא נפגע בקצבאות, כמו כולם.

משה גפני: אבל האוצר עושה עוד משהו.

משה גפני: הוא מכיר אותי, את חברי, ומה שהוא עושה כשהוא מביא לממשלה – אדוני היושב-ראש, אתם יושבים בממשלה, אני רוצה שתדע.

משה גפני: אולי השרים שלכם לא יודעים, אני רוצה להגיד לך מה עשו להם.

אמנון כהן: יודעים.

משה גפני: לא יכול להיות.

משה גפני: אם היו יודעים, לא היו מצביעים בעד.

משה גפני: לימוד הזכות שלי עליהם, שהם לא יודעים.

משה גפני: מה עושה האוצר?

משה גפני: הוא מביא את התקציב הנורא הזה, שאין בו את מה שצריך בסל התרופות, שאין בו את מה שצריך בחינוך, שאין בו את מה שצריך בבריאות, שאין בו את מה שצריך ברווחה, שאין בו מה שצריך במדינה מערבית מתוקנת, מסודרת, לשירותים לאזרח, הוא לוקח את התקציב הספציפי שנוגע לציבור החרדי והוא פשוט מקצץ אותו בחצי.

משה גפני: את מה שהיה בשנה שעברה ואת מה שהיה לפני שנתיים ואת מה שהיה לפני שלוש שנים – בספר הכחול שהונח על שולחן הכנסת, שהובא לאישור הממשלה, הוא לקח וקיצץ בחצי.

משה גפני: היו שם 290 מיליון שקלים, וכל שנה זה חוזר על עצמו בתור ריטואל.

משה גפני: אגב, זה גם לא מספיק כדי להגיע לקיצוץ הרגיל שיש במדינה - - -

משה שרוני: אבל כבר קיבלתם.

משה גפני: רגע, שרוני, דקה.

משה גפני: האמן לי, אתה איש חכם.

משה גפני: הוא מקצץ אותו בממשלה, לוקח סכין וחותך, הוא מביא אותו לממשלה, וכל השרים מצביעים בעד, או שהם מצביעים נגד אבל נשארים בממשלה.

משה גפני: וגם שרי ש"ס הצביעו נגד ונשארו.

אמנון כהן: מה לעשות?

משה גפני: שום דבר.

משה גפני: אני מספר את העובדות.

משה גפני: זאת אומרת, שמו פה ספר כחול לקריאה ראשונה, אחרי שהממשלה אישרה, תקציב נורא, עם פגיעה עצומה בשכבות החלשות ובמעמד הביניים, אבל לציבור החרדי יש קיצוץ נוסף שמיועד לליצמן, לגפני, לרביץ, לפרוש, לחברים שלנו.

משה גפני: ש"ס תישאר בקואליציה בכל מקרה, נכון לעכשיו.

משה גפני: את אומרת, מכם לא חששו.

משה גפני: אני מספר את העובדות, לא שחס וחלילה אני מביע עמדה.

משה גפני: עושים את זה כל שנה.

אמנון כהן: זאת המטרה, להכניס אתכם לקואליציה.

משה גפני: ואז הם באים אלי ואל חברי ואומרים: תשמע, אם אתה רוצה שנחזיר חזרה את מה שגנבו, גנבו - אם אתם רוצים שנחזיר את זה, תימנעו בהצבעה על התקציב.

משה גפני: עכשיו, חבר הכנסת שרוני, חברת הכנסת יחימוביץ, יש לי התלבטות, באמת.

משה גפני: האמת היא שאני צריך להצביע נגד, זה הרי תקציב שפוגע בכל הציבור.

משה גפני: לא בעשירים, בעשירים הוא לא פוגע.

משה גפני: אבל הוא פוגע בנו, במה שאנחנו צריכים לייצג.

משה גפני: הרי אנחנו פה צריכים להיות לפה לאותם אלה שהם לא אילי הון, שאין להם את עורכי-הדין הממולחים ואת הלוביסטים שמסתובבים פה בכנסת, אין להם.

משה גפני: הם גרים באופקים, הם גרים בשכונות הדרום בתל-אביב, הם גרים במעלות.

משה גפני: אין להם פה נציגים.

משה גפני: אנחנו צריכים להיות הנציגים שלהם.

משה גפני: אני מרגיש את עצמי לפחות כך.

משה גפני: עכשיו יש לי התלבטות, מה לעשות.

משה גפני: האם להצביע נגד התקציב, כמו שאני חייב לעשות, או להיכנע לסחטנות הזאת של האוצר.

משה גפני: אני שואל אותך, חבר הכנסת שרוני, מה היית עושה במקומי?

משה גפני: באמת, יש לי התלבטות.

משה גפני: מה אני צריך לעשות?

משה גפני: אני יודע שמולי עומד אדם ומצמיד אקדח לרקה ואומר לי: גפני, תשמע, תימנע, נחזיר לך את הגנבה.

משה גפני: לא תימנע, תצביע נגד - לא נחזיר את זה.

משה שרוני: מה יגיד הרב על זה?

משה גפני: עזוב רגע את הרבי.

משה גפני: אני צריך גם לבוא לרבי ואני צריך להגיד לו את העובדות.

משה גפני: הרי הוא לא יפסוק על סמך דברים ערטילאיים בעלמא.

משה גפני: אני צריך להגיד לו, ואני אומר לו את מה שאני אומר לך, תאמין לי.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: אותה משפחה שנפגעה מקיצוץ קצבאות הילדים כמו כולם, שנפגעה בנושא של קיצוץ בשירותי החינוך כמו כולם, שנפגעה בנושא הבריאות כמו כולם, נפגעה בנושא של השירותים המוניציפליים יותר מכולם - עכשיו יש לה קיצוץ נוסף, חסר כל היגיון; חסר כל היגיון.

משה גפני: אני אביא לך את התקציב, אתה יודע מה?

משה גפני: אני אשב אתך עם הספר הכחול ואתה תראה את הפערים.

משה גפני: מה לעשות, אני אומר לך – נסחטתי.

משה גפני: בשנה שעברה נסחטתי, לפני שנתיים נסחטתי.

משה גפני: בשנה שעברה זה היה כדאי לי, האמת.

משה גפני: כתוצאה מ-290 מיליון השקל הוצאנו את שינוי מהקואליציה.

משה גפני: אז זה היה מתוכנן עם שרון, בסדר, אני עדיין לא רוצה לספר את זה.

משה גפני: אני אספר את זה ברבות הימים.

משה גפני: שם עשיתי את זה בשמחה מסיבות מאוד אידיאולוגיות, פוליטיות, ואני חושב שזה היה גם טובת המדינה, אבל זאת נקודת הראות שלי.

משה גפני: אבל, כל שנה אני נסחט.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לספר לכם סוד.

משה גפני: הייתי אצל שר האוצר הירשזון לפני שבוע וחצי והצעתי לו הצעה: בוא נעשה הסכם רב-שנתי.

משה גפני: נחליט מקצועית כמה מגיע בסעיפים האלה.

משה גפני: כמה שמגיע, יהיה בספר הכחול, בלי כותרות בעיתונים.

משה גפני: כל פעם - הרי אנחנו גם סחטנים, נוסף על הכול.

משה גפני: הרי עכשיו כולם יספרו שאנחנו מקבלים 290 מיליון שקל.

משה גפני: ואם יהיה עיתונאי רשע, ויש כאלה מפעם לפעם, אז הוא יעשה כותרת צודקת: אין כסף בסל התרופות אבל יש כסף לבחורי ישיבות.

משה גפני: ותהיה בעיתון תמונה של חרדי כזה עם פאות, למען כולם יראו למה אין כסף לתרופות, בגלל שנתנו לזה עם הפאות.

אמנון כהן: ומשפט אחרון, אדוני.

משה גפני: באמת?

אמנון כהן: אתה מתלהב כל כך.

אמנון כהן: אומנם נעים לשמוע אותך, אבל משפט אחרון.

משה גפני: פשוט לא ייאמן באיזה מצב אני נמצא.

משה גפני: על כל פנים, אני הצעתי לשר האוצר, אמרתי לו במלים אלה: בוא נעשה הסכם רב-שנתי.

משה גפני: ישבו אנשי המקצוע ויגידו כמה מגיע על-פי כל החוקים והכללים והפרמטרים והתקציב, הכול, וזה יהיה בבסיס התקציב.

משה גפני: אני מתחייב לך שלצורך התקציב אני אהיה כמו חבר קואליציה.

משה גפני: מה יותר טוב מזה?

משה גפני: אמר לי שר האוצר: אני לא מסכים.

משה גפני: אני רוצה אותך כמו חבר באופוזיציה, מפני שבקואליציה, אני לא תולה בהם תקוות.

משה גפני: אבל אני רואה שהוא התבדה, מכיוון שכולכם מצביעים בעד.

אמנון כהן: חזק וברוך.

אמנון כהן: חבר הכנסת משה שרוני, יש לך הזדמנות לענות לו.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי הכנסת, בפתח דברי אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכספים, ליצמן, וליושבת-ראש ועדת הכנסת על המהירות ועל הפיצול שהוחלט עליו בוועדת הכנסת, לחלק לוועדות את חוק ההסדרים.

משה שרוני: מגיעה להם תודה על העבודה הרבה שעשו, בפרט ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת ליצמן.

משה שרוני: אני רוצה להתעכב על כמה דברים.

משה שרוני: נכון שחוק ההסדרים, נצטרך לשקול כדי שלא יהיה, אבל נצטרך תחליף לזה, וכל אחד צריך לתת ממחשבתו ומהאינטלקט שלו מה אפשר לעשות.

משה שרוני: לדוגמה, היה סעיף בחוק ההסדרים, לחייב את הגמלאי שרוצה לערער על אחוז הנכות שלו ב-190 שקל, וזה ירד.

משה שרוני: זה הישג.

משה שרוני: הנחות לגמלאים בארנונה - זה הישג.

משה שרוני: פיצוי לנפגעי איבה - זה הישג.

משה שרוני: סכומים לא קטנים.

משה שרוני: הטבות לניצולי השואה, דיברו שנים רבות ולא נעשה שום דבר, השנה כן.

משה שרוני: ובכל זאת, כל מי שעולה על הדוכן מביא אתו דברים שאין להם שום דבר, בעלמא.

משה שרוני: להיות כאן ולהיות פופוליסטי ולהיות מקובל ולדבר דמגוגיה, זה קל מאוד.

משה שרוני: בוא נגיד לעם את האמת.

משה שרוני: הנה, אנשי הליכוד, שדיברו בנושא חוק ההסדרים, אף אחד לא נמצא כאן.

משה שרוני: אחד לרפואה.

משה שרוני: כל כך הם דואגים, כל כך הם רוצים לשנות, אבל העם יותר פיקח מהם.

משה שרוני: נמאס להם ממפלגת הליכוד.

משה שרוני: סיעת הליכוד לא מבינה ולא רוצה להבין שדברים שנאמרים כאן - יודעים מי דובר אמת ומי לא דובר אמת.

משה שרוני: בתקופת הליכוד היו רפורמות והפרטות, ושר האוצר דאז, מר נתניהו, הוא הציל את המשק, כפי שאמר מיקי איתן.

משה שרוני: הציל את המשק הישראלי.

משה שרוני: ודאי שהוא הציל אותו.

משה שרוני: הוא עשה ממיליונרים מיליארדרים, הוא הציל את המשק.

משה שרוני: סיעת גיל הביאה רוח חדשה לכנסת השבע-עשרה.

משה שרוני: אם לא היתה סיעת גיל, איפה היו שומעים פה כל הסיעות: למען הגמלאים, למען הגמלאים, למען הגמלאים.

משה שרוני: סוף סוף יש חברי כנסת מזן מיוחד שהכניסו רוח.

משה שרוני: אני רוצה להודות לכל המפלגות שמסוגלות להשיג הישגים עבור הגמלאים, אני מודה להן מעל בימת הכנסת, תשיגו עוד הרבה דברים בשביל הגמלאים.

משה שרוני: דיבר כאן מיקי איתן על החשב הכללי.

משה שרוני: מי זה החשב הכללי?

משה שרוני: הוא אלוהים?

משה שרוני: הוא קובע את המדיניות של הכנסת?

משה שרוני: הוא פקיד שחייב לבצע את מדיניות הכנסת והממשלה.

משה שרוני: הוא לא יכול להכתיב את המדיניות, לא לממשלה ולא לכנסת.

משה שרוני: עשו ממנו אליל.

משה שרוני: ריבונו של עולם, מה קורה לנו?

משה שרוני: איפה אנחנו נמצאים?

משה שרוני: אנחנו קובעים את המדיניות, בשביל זה יש כנסת, בשביל זה יש ממשלה, ולא מישהו אחר.

משה שרוני: רבותי, בשנה יש 12 חודשים, בשנה יש 48 שבועות, בשנה יש 365 ימים.

משה שרוני: לא כל השנים עוברות ביום אחד.

משה שרוני: אני בטוח שיהיו עוד הרבה שינויים למען החברה בישראל במשך 365 ימים.

משה שרוני: אני רוצה להגיד, התקציב שיש לנו זה מה שיש, זה מה שמחלקים.

משה שרוני: יכול להיות שחוק ההסדרים ותקציב 2008 יהיו יותר טובים.

משה שרוני: סיעת גיל תתמוך בחוק ההסדרים בהבנה, בראש מורם.

משה שרוני: ההישגים החברתיים שהשגנו לגמלאים ולחברה הישראלית הם כבירים, ובמשך 365 ימים נשיג עוד הרבה.

משה שרוני: כולנו צריכים להבין דבר, בואו נחשוב בהיגיון, בואו נתאחד כולנו, לא קואליציה, לא אופוזיציה.

משה שרוני: בואו נחשוב מה אפשר לעשות ולתרום יותר בנושא החברתי.

משה שרוני: רבותי, במשך 15 שנה הורידו מהגמלאים מ-19.4% ל-14% - 5.4% במשך 15 שנה.

משה שרוני: אנחנו מבינים שהמצב לא טוב, היתה לנו מלחמה, מלחמת לבנון השנייה.

משה שרוני: נעשה בהדרגתיות את הכול כדי להחזיר לגמלאים מה שנלקח מהם.

משה שרוני: סיעת גיל הכינה הצעות חוק רציניות למען הגמלאים, ואנחנו נוכיח שהגמלאים יהיו על המפה, וכל האנשים שמדברים על העוני – אפשר לחסל את העוני בהדרגתיות, לא בחופזה ולא במלים דמגוגיות מעל בימת הכנסת.

משה שרוני: אני רוצה לאחל לכולנו ששנת 2007 תהיה טובה יותר מ-2006, וכולנו נטה שכם להרמת הנושא החברתי במדינת ישראל.

אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני רוצה לשאול שאלה את חבר הכנסת שרוני.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

חבר הכנסת שרוני, אני הקשבתי בתשומת לב לדבריך, ואני לגמרי מסכים עם כל הדברים הקשים שאתה הפנית למדיניותו הכלכלית של בנימין נתניהו.

השאלה היא, האם אתה לא חושב שבמידה רבה התקציב הנוכחי ממשיך בעצם אותה מדיניות כלכלית-חברתית?

משה שרוני: אני חושב שלא.

משה שרוני: אם סיעת גיל הצליחה בתקציב 2007 לקבל 788 מיליון שקל בשביל הגמלאים, זה הישג לא מבוטל.

משה שרוני: אף פעם לא היו הישגים כאלה בכנסת ישראל.

משה שרוני: וכמו שאמרתי, חבר הכנסת חנין, יש לנו 365 ימים, לא נשקוט עד שנשיג יותר.

משה שרוני: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת.

אמנון כהן: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיע, כי הונח היום על שולחן הכנסת, מטעם הממשלה, נוסח מתוקן של הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 12), התשס"ז-2007.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אמנון כהן: יעלה ויבוא חבר הכנסת דוד אזולאי.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: יש לך חמש דקות.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה להודות לך על כך שלפנים משורת הדין אתה מאפשר לי לדבר - - -

אמנון כהן: גם לאחרים נתתי.

דוד אזולאי: לא הייתי במליאה היות שהיתה קבלת פנים לנשיא גרמניה, והייתי שם; לא ישבתי בחדרי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מכובדי חברי הכנסת, אני רוצה לפתוח במילות ברכה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, חברת הכנסת , וליושב-ראש הנהלת הקואליציה, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שיחד עשו מהפך שכולנו שותפים לו.

דוד אזולאי: במשך שנים עמדנו כאן, חברי הכנסת, ודיברנו, צעקנו, תקפנו, אמרנו, התחננו על חוק ההסדרים, והדברים הגיעו לאוזניים אטומות.

דוד אזולאי: עד שהפעם נעשתה פעולה מבורכת של כל הגורמים, אחת ולתמיד, להביא את חוק ההסדרים לפיצול, לפחות בחלקו, וחלק להביא לדיון בוועדות, וחלק מהסעיפים לקבור עד ביאת גואל צדק.

דוד אזולאי: זה יירשם לזכותה של הממשלה הזאת ושל הכנסת הזאת.

דוד אזולאי: אני מאמין, מקווה ומתפלל שבעזרת השם בשנה הבאה עלינו לטובה אנחנו נדון רק בחוק התקציב, בלי חוק הסדרים.

דוד אזולאי: בטוחני שאנשי האוצר למדו פרק חשוב בהלכות התקציב; תמיד הם היו בטוחים שהם המבינים ויודעים.

דוד אזולאי: יושב כאן חבר הכנסת , שיכול להעיד על מאבק שהיה בוועדת הפנים בנושא הפיכת שירות המים והביוב לציבור לתאגידי מים.

דוד אזולאי: רק ננסה לחשוב לרגע מה היה קורה אם זה היה בחוק ההסדרים.

דוד אזולאי: היה מגיע עוד סעיף קטן, והיינו מצביעים עליו ולא יודעים עליו שום דבר, וזה היה מגיע לאזרח והיה מתברר כמה ביוקר עולה תאגיד מים - ויש בו דברים חיוביים, אבל יש הרבה עזים והרבה מוקשים, ומי שעלול לשלם ביוקר, בסופו של דבר, הוא האזרח הקטן, שבגלל התנהלות לא נכונה של הרשויות המקומיות הוא עלול היה לשלם מחיר גבוה על המים.

דוד אזולאי: אני מאוד מקווה שבנושא הזה לא נאמרה המלה האחרונה.

דוד אזולאי: חוק תאגידי המים יבוא לוועדת הפנים, ושם נטפל בו ונשפץ אותו, ואני מאמין, בעזרת השם, שנוציא דבר טוב ומתוקן מתחת ידינו, בלי שנפגע באזרחים.

דוד אזולאי: אני רוצה לדבר על נושא הרשויות המקומיות והמועצות הדתיות.

דוד אזולאי: לצערי הרב, המצב ברשויות המקומיות ובמועצות הדתיות לא הולך להיות יותר טוב.

דוד אזולאי: משנה לשנה המצב הולך ונהיה יותר קשה.

דוד אזולאי: אנחנו עדים להשבתות, פעמים מוצדקות ופעמים לא מוצדקות, והגיע הזמן ששר הפנים ייקח את המושכות לידיו וייכנס בעובי הקורה על מנת לעשות סדר ברשויות המקומיות.

דוד אזולאי: רבותי, הרשויות המקומיות צברו גירעונות אדירים לא באשמתן.

דוד אזולאי: במשך השנים כל ממשלה, כל שר, הטילו עליהן מטלות, ולא תמיד ידעו לתקצב את המטלות שהטילו על ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: התוצאה היא צבירת גירעונות.

דוד אזולאי: יושבים ראשי הרשויות, מכינים תוכניות הבראה, ותוך כדי מעלים כל מיני הצעות ודברים אחרים שעולים כסף.

דוד אזולאי: הגיע הזמן ששר הפנים והממשלה ייתנו את הדעת לשאלה איך פותרים את בעיית הגירעונות של הרשויות המקומיות.

דוד אזולאי: כבר היו במדינה מקרים - של קופת-חולים, של הקיבוצים, של הבנקים - שבהם הגיעו להסדרים ופרסו חובות.

דוד אזולאי: גם ברשויות המקומיות הגיע הזמן ללכת על אותו הסדר של מחיקת חובות ולהגיד להם: מכאן מתחילים, ומכאן ואילך אתה נושא באחריות אישית.

דוד אזולאי: אחרת, כל ראש רשות יבוא וייקח את הגיבנת של ראש העיר הקודם ויגיד: מה אתם רוצים שאני אעשה?

דוד אזולאי: השאירו לי ירושה.

דוד אזולאי: ככה זה עובר מדור לדור, ומי שמשלם את המחיר על כך זה האזרח.

דוד אזולאי: דבר נוסף, ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש - להגיד שאנחנו שבעי רצון מהתקציב הזה?

דוד אזולאי: לא, אבל אנחנו מתחילים לראות אור בקצה המנהרה.

דוד אזולאי: את הקלקולים של שלוש השנים של הממשלה הרעה הקודמת אי-אפשר לתקן בתקציב אחד.

דוד אזולאי: ייקח עוד זמן עד שנתקן את כל הנזקים ואת כל הקלקולים.

דוד אזולאי: התחלנו, וצריך להמתין בסבלנות.

דוד אזולאי: אני מאמין שאם לא היתה המלחמה שנחתה עלינו בלי שנרצה, התקציב היה נראה שונה מאוד ממה שהוא היום.

דוד אזולאי: לא נותר לנו אלא להתפלל שבעזרת השם, לא יבואו עוד מלחמות על עם ישראל ואת הכסף של המלחמות אנחנו ננצל לטובת השלום ולטובתם של אזרחי מדינת ישראל.

דוד אזולאי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: כמה זמן יש לי?

אמנון כהן: עשר דקות.

סטס מיסז'ניקוב: עשר דקות, או אה.

אמנון כהן: יש לך מה לדבר.

סטס מיסז'ניקוב: אני אסיים יותר מהר.

דב חנין: אם אתה מוכן להשאיר לי כמה, אני מוכן.

סטס מיסז'ניקוב: אין שום בעיה.

סטס מיסז'ניקוב: בכבוד.

סטס מיסז'ניקוב: אתה תוכל לשאול אותי שאלות.

אמנון כהן: פה לא עושים קומבינות.

דוד אזולאי: זה לא יעזור לו.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, רבותי חברי הכנסת, א.

סטס מיסז'ניקוב: אני מצטרף לכל הברכות שכבר נאמרו פה ועוד ייאמרו גם מחר ליושבי-ראש הוועדות.

סטס מיסז'ניקוב: אני אתחיל דווקא מיושב-ראש הקואליציה, אביגדור יצחקי, כי בלי שיתוף הפעולה שלו, ובלי שיתוף הפעולה של הממשלה, לא היה אפשר לקצץ את חוק ההסדרים כפי שהוא קוצץ.

סטס מיסז'ניקוב: כבר שכחנו שזה כבר התקציב השני וחוק ההסדרים השני שאנחנו דנים בהם ומקבלים אותם בשנה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: אי-אפשר בכלל להשוות את מה שעברנו עכשיו למה שעברנו לפני שמונה חודשים או חצי שנה - אני כבר לא זוכר מתי - מבחינה מקצועית, מבחינת הסדר של הדברים.

סטס מיסז'ניקוב: אני זוכר עכשיו את הלילה שבו השתתפתי בישיבה של ועדת הכנסת, כשהרבה מאוד מהסעיפים פוצלו, הועברו לדיונים מעמיקים בוועדות שונות ומקצועיות.

סטס מיסז'ניקוב: זה נתן אפשרות לחברי הכנסת להתעמק בנושאים שרצנו עליהם לפני חצי שנה בריצת אמוק.

סטס מיסז'ניקוב: באמת תודה לאביגדור יצחקי, והמון תודה ליושבת-ראש ועדת הכנסת וליושבי-ראש הוועדות האחרות: הכספים, הפנים, החינוך, העבודה והרווחה והכלכלה כמובן.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת אזולאי דיבר פה על משק המים, שנדון בוועדת הפנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני זוכר – ואתה, אדוני היושב-ראש, נמצא אתי בוועדת הכספים, וגם שלי פה - ישבנו לפני שמונה חודשים, לפחות אני וחברת הכנסת , ואנחנו חברי כנסת חדשים, וניסינו להבין את כל התורה של משק המים בשבועיים, ב-16 יום.

דב חנין: גם הפעם ניסו ללמד אותנו את כל התורה בשבועיים.

סטס מיסז'ניקוב: לא, עכשיו זה נעשה הרבה יותר טוב, עכשיו זה פוצל.

סטס מיסז'ניקוב: למרות זאת, אני חייב להגיד שהפעם ניסו ללמד אותי את כל התורה של מיסוי בפרק זמן די קצר, לדעתי - בשבוע ימים עברנו על כל הנוסח של המיסוי.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא אגיד שהפכתי למומחה גדול בענייני מיסוי, אבל זה היה פרק קטן.

סטס מיסז'ניקוב: אני מאוד מקווה שככל שאנחנו הורדנו הרבה מאוד סעיפים והעברנו אותם לוועדות, לדיונים בוועדות, כך יעשו בשנה הבאה, ואני מקווה שהשנה לא נקבל יותר.

סטס מיסז'ניקוב: אה, כבר עברנו שנה – בשנה הבאה אנחנו נסגור סופית את הקטע הזה שנקרא חוק ההסדרים, וחוקים גדולים יעברו בערוצים - כך שכל חברי הכנסת יבינו על מה מדובר לפני שאנחנו מצביעים, וננהל דיון רציני בכל החוקים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: עדיין, כאשר ישבתי בוועדת הכספים לא הבנתי איך נושאים כבדים – בכלל, איך נושאים מסוימים נכנסו לחוק ההסדרים.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת דוד אזולאי אמר עזים.

סטס מיסז'ניקוב: עד עכשיו לא הבנתי בשביל מה היה צריך להכניס עזים.

סטס מיסז'ניקוב: האם בשביל להעביר את חוק המיסוי כמה שיותר מהר כדי שלא נבין את זה?

סטס מיסז'ניקוב: אני מאוד שמח שחברי כנסת הצליחו להוריד הרבה מאוד מהעזים האלה, כמו שאנחנו קוראים להן.

סטס מיסז'ניקוב: מילה חדשה בכנסת, עזים.

שלי יחימוביץ': היא לא חדשה.

סטס מיסז'ניקוב: מבחינתי היא חדשה.

סטס מיסז'ניקוב: אני חבר כנסת חדש.

סטס מיסז'ניקוב: בסימן של מחמאות לסיעות שלנו - מפלגת ישראל ביתנו הלכה על כמה דגלים.

סטס מיסז'ניקוב: דגל אחד היה חיילים משוחררים.

סטס מיסז'ניקוב: איך היה אפשר בכלל לעלות על הדעת לדבר על ביטול מקומות עבודה מועדפים לחיילים משוחררים אחרי מלחמת לבנון השנייה, אפילו כעז, כי בסופו של דבר רצו להוריד את זה.

סטס מיסז'ניקוב: אני עד עכשיו לא מבין.

סטס מיסז'ניקוב: אני מאוד שמח שגם הסיעה שלנו וגם רבים וטובים אחרים בוועדת הכספים הצליחו להוריד את הביטול של מקומות עבודה לחיילים משוחררים במלאכה, בתעשייה ובתחנות דלק, ועוד מתפלאים אחר כך למה עם החינוך הטכנולוגי שלנו חסר כוח-אדם ומביאים כוח-אדם מחו"ל, ואחר כך אנחנו גם נלחמים כדי להוריד אותו.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא ברור לי הלופ הזה.

סטס מיסז'ניקוב: מישהו צריך לסגור אותו, ומישהו צריך להפסיק להכניס כל פעם דברים מוזרים.

סטס מיסז'ניקוב: דבר שני שאני לא הבנתי הוא איך מכניסים פתאום עלות של 199 שקלים לבקשה חוזרת לביטוח לאומי בנוגע לגמלת סיעוד.

סטס מיסז'ניקוב: מה רוצים, לגרום לאנשים חולים ונזקקים לא לפנות לוועדה מחשש שהם יאבדו את אותם 199 שקלים?

סטס מיסז'ניקוב: זה לא לעניין, וגם את זה כולנו הצלחנו להוריד.

סטס מיסז'ניקוב: הנושא של ההסכמה הרטרואקטיבית או האישור הרטרואקטיבי של עלות בחינות בגרות - עוד דבר מאוד מוזר.

סטס מיסז'ניקוב: זה חוק עוקף בג"ץ, מה שנקרא.

סטס מיסז'ניקוב: דבר נוסף - ביטול של חוק בית-חולים באשדוד.

סטס מיסז'ניקוב: זה בכלל דבר מדהים.

סטס מיסז'ניקוב: בשנת 2002 חוקק חוק בית-חולים באשדוד, ובשנת 2006 רוצים בחוק ההסדרים לבטל את החוק.

אמנון כהן: כבר כמה פעמים.

סטס מיסז'ניקוב: בסדר.

סטס מיסז'ניקוב: אני מאוד מקווה שאנחנו הפסקנו את זה, וסוף-סוף ייבנה באשדוד בית-חולים שישרת ציבור גדול.

שי חרמש: אתה בטוח שמי שחוקק את זה אז באמת חשב להקים את זה?

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שכן.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שזה צורך השעה.

אמנון כהן: קום יקום.

סטס מיסז'ניקוב: קום יקום.

סטס מיסז'ניקוב: אני מדבר גם על הקפאה של קצבאות למיניהן, כולל סל הקליטה, שגם את זה הצלחנו להוריד.

סטס מיסז'ניקוב: גולת כותרת נוספת מבחינת סיעת ישראל ביתנו היא שני חוקים.

סטס מיסז'ניקוב: דיבר פה חבר הכנסת שרוני על הקשישים והגמלאים.

סטס מיסז'ניקוב: הסיעה שלהם עשתה הרבה בשביל הגמלאים, ואני שמח שגם הסיעה שלי, ישראל ביתנו, פועלת בשבילם שנים רבות.

סטס מיסז'ניקוב: ישראל ביתנו הביאה שתי הצעות חוק במסגרת התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: האחת, שמי שמקבל קצבת הבטחת הכנסה זכאי שיהיה לו רכב לצורכי היום-יום שלו, בלי שיחשוש לאבד הבטחת הכנסה או השלמת הכנסה.

סטס מיסז'ניקוב: השנייה, אותם גמלאים שחבר הכנסת שרוני דיבר עליהם במסגרת חוק ההסדרים, יוכלו - ואנחנו, מפלגת ישראל ביתנו, דרשנו - לצאת לחוץ-לארץ שלוש פעמים בשנה במקום פעם אחת בשנה, לתקופה של 72 יום.

סטס מיסז'ניקוב: זה מאוד חשוב לאלה שיש להם משפחות בחוץ-לארץ והם צריכים מדי פעם לנסוע לבקר את הנכדים או לנסוע לקרובי משפחה חולים.

סטס מיסז'ניקוב: גם הם יפסיקו לחשוש שהם יאבדו את הקצבה.

סטס מיסז'ניקוב: בקיצור, יש הרבה הישגים במסגרת חוק ההסדרים, אף שאני מקווה שבשנה הבאה נעביר את זה בצורה הרבה יותר חלקה ויותר מקצועית.

סטס מיסז'ניקוב: יש שיפור מהשנה שעברה או מתחילת השנה.

סטס מיסז'ניקוב: זהו.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

אמנון כהן: חברת הכנסת , בבקשה; עשר דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, חוק ההסדרים 2007, הורדו ממנו או פוצלו לחקיקה רגילה 20 סעיפים - אותו מספר בדיוק כמו בחוק ההסדרים 2006.

שלי יחימוביץ': כך שאין לנו מה להתפאר התפארות מיוחדת בחוק ההסדרים הספציפי הזה.

שלי יחימוביץ': ואני רוצה להגיד לך עוד משהו: בדיעבד עשיתי חשבון מהיר אילו סעיפים הצלחנו להוריד ולפצל ואילו לא הצלחנו, והגעתי למסקנה מאוד מאוד עגומה, שהסעיפים שבהם הפגנו את כוחנו כחברי כנסת היו ברוב המכריע של המקרים סעיפים שעלו בקנה אחד עם אינטרסים של גורמים רבי עוצמה, שהיתה להם השפעה ישירה על חברי כנסת מובילים.

שלי יחימוביץ': כך, למשל, אותו סעיף שאתה כל כך גאה שהצלחנו להוריד, ואני שמחה שהצלחנו להוריד אותו, שכן זה עולה בקנה אחד גם עם השקפת עולמי, הכוונה לבטל את מענק העבודה המועדפת לעובדים בתחנות הדלק, ובעיקר בתעשייה – מה שהטריד אותי.

שלי יחימוביץ': לא כוחנו הגדול, סטס, הוא שהביא להורדת הסעיף הזה.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת אם שמת לב מה התרחש בחדר ועדת הכספים בשעת הדיון: כמות הלוביסטים האין-סופית שישבה שם, הנערה הצעירה והחביבה מתחנת הדלק, החייל המשוחרר מדימונה, מתחנת הדלק, ועוד חייל משוחרר מהפריפריה, מתחנת הדלק, שהובאו על-ידי חברות הדלק; הן הביאו אותם, יחד עם ערימת הלוביסטים שלהן.

שלי יחימוביץ': בכל פעם שנלחמנו על משהו צודק וראיתי סביבי התאספות חסרת תקדים של לוביסטים, ואנחנו כבר מכירים את פניהם, ידעתי שיש לנו סיכוי לנצח.

שלי יחימוביץ': אני אומרת לך את זה בצער ובכאב.

שלי יחימוביץ': כך כל סעיף וסעיף, בזה אחר זה.

שלי יחימוביץ': עוד לפני שחוק ההסדרים הגיע לידינו, כשהוא היה עוד בשלב טרום "מחליטים" בממשלה, התקשר אלי בעל הון ששמע על מאבק שאני מנהלת, במקרה הצטלבו דרכינו והוא הסכים אתי ושאל איך הוא יכול לעזור לי.

שלי יחימוביץ': אמרתי לו, תשמע, מחר הממשלה מאשרת את ה"מחליטים", תתקשר לשר הזה והזה, שהוא שר רב עוצמה והוא יכול להביא לשינויו של הסעיף הזה, ותבקש ממנו להוריד אותו.

שלי יחימוביץ': בכך ירד עוד בהצבעה בממשלה אותו סעיף.

שלי יחימוביץ': אמרתי, מצאתי פטנט.

שלי יחימוביץ': אני מוכרחה להודות שבחוק ההסדרים הזה התנהלתי באופן שונה לחלוטין מאשר בחוק ההסדרים 2006.

שלי יחימוביץ': תאגוד המים, רפורמה שיש בה כמובן אלמנטים חיוביים ביותר, אבל אני לא חושבת שהיא צריכה לעבור בחטף במסגרת חוק ההסדרים.

שלי יחימוביץ': מה עשיתי?

שלי יחימוביץ': דיברתי עם ראש עיר רב כוח, שידבר עם חברי כנסת.

שלי יחימוביץ': וכשראש עיר רב כוח, שיש לו מפקד גדול, מתקשר לחברי כנסת ומפציר בהם להצביע נגד רפורמה מסוימת, הרפורמה הזאת לא עוברת; לא בזכותנו, חברי הכנסת.

אמנון כהן: לא תמיד.

שלי יחימוביץ': לא תמיד.

שלי יחימוביץ': מובן שיש יוצאים מן הכלל.

שלי יחימוביץ': למשל, הסעיף בחוק ההסדרים שמטיל קנס - - -

אמנון כהן: הציבור שומע בבית וחושב שאין לנו מה לעשות כאן, רק לוביסטים מנהלים את המדינה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני קיבלתי החלטה לא לרמות את עצמי.

שלי יחימוביץ': שמעתי כאן את חברי עומדים מעל הדוכן ומתפארים בתקציב החברתי שהם השיגו ובחוק ההסדרים המפואר והמדולל שהגיע לידי גמר.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה להיות במקום הזה.

שלי יחימוביץ': עשיתי תואר ראשון בפסיכולוגיה, למדתי על מנגנוני הכחשה והדחקה, אין לי שום כוונה להשתמש במנגנונים האלה, במיוחד לא בעבודתי הפרלמנטרית.

שלי יחימוביץ': אני אומרת לך שוב, בסקירה לאחור, סעיפים בחוק ההסדרים שהצלחנו בגאווה גדולה להוריד, האינטרסים שלנו באותם סעיפים, בהצטלבות דרכים מסוימת עלו בקנה אחד עם אינטרסים של אנשים מאוד חזקים, שהיתה להם השפעה על חברי הכנסת.

אמנון כהן: אז תגידי לי, בנושא של 199 השקלים מי השפיע, איזה שר, איזה ראש עיר?

שלי יחימוביץ': על מה אתה מדבר, על הקנס של גמלת סיעוד?

שלי יחימוביץ': הפסקת אותי בדיוק כשעמדתי להגיד שזה היוצא מן הכלל.

אמנון כהן: גם בנושא החיילים, אני לא חושב שמישהו פה עשה כך.

אמנון כהן: היו חיילים, שמענו אותם, אבל גם בלעדיהם היינו מסתדרים, תאמיני לי.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אתה מאוד אמוציונלי ביחס לדברים שאני אומרת.

אמנון כהן: לא, את אומרת לציבור, שכאילו מפעילים אותנו.

אמנון כהן: אנחנו פועלים לטובת הציבור.

אמנון כהן: אני חושב שיושב-ראש הקואליציה היה קשוב מאוד בהרבה מאוד דברים, בתיאום עם הממשלה.

אמנון כהן: את בקואליציה ואני בקואליציה, הורדנו דברים בתיאום, בלי שום קשר לראש עיר כזה או אחר.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני ראיתי אותך בסיטואציה שבה, אני מודה, חשתי מידה רבה של חיבה והזדהות וקצת צער עליך.

שלי יחימוביץ': זה היה כשהצבענו על הקפאת שכר המינימום, הקפאת העדכון בשכר המינימום בחצי שנה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, ראיתי אותך עם האצבע עולה ויורדת, עולה ויורדת, עולה ויורדת.

אמנון כהן: אבל לא היתה עלי השפעה של אף לוביסט.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר, האצבע ירדה והסעיף הזה עבר.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לך, שלו היו מופעלים בסעיף הזה כוחות כל כך גדולים כמו שהופעלו בסעיף העבודה המועדפת בתחנות הדלק ובתעשייה, הסעיף הזה, ההקפאה בשכר המינימום גם היא לא היתה עוברת.

שלי יחימוביץ': הדוגמאות רבות, גם תאגוד המים, גם העבודה המועדפת, הרצון לבטל את ה-code sharing בחברות התעופה הישראלית, שלטעמי היה מהיר מדי, גחמני מדי, חד-צדדי מדי, מעבר מחוסר רגולציה מוחלט לרגולציה מעוותת.

שלי יחימוביץ': גם שם, אני מודה, ישבתי עם חברי ועד העובדים של "אל על" ואמרתי להם במפורש לאילו חברי כנסת הם צריכים ללכת.

שלי יחימוביץ': האנשים האלה עשו את עבודתם נאמנה, גוננו על מקום עבודתם, ובצדק, הייתי אתם בלב שלם, אבל יש להם כוח מסוים והם יכלו ללכת לחברי הכנסת ולומר להם את דברם, וחברי הכנסת שמעו את דברם היטב והביאו לשינויים מפליגים בכוונת הממונה על ההגבלים.

שלי יחימוביץ': את מי לא שמענו?

שלי יחימוביץ': לא שמענו אנשים שאין להם נציגות בכנסת, אין להם לוביסטים, יש להם לכל היותר ארגונים חברתיים עם איזה רצון טוב, שכוחם בחוק ההסדרים היה מועט מאוד ביחס לכוחם של הלוביסטים.

שלי יחימוביץ': אותם אנשים שאין להם פה, שלא באו לכאן להשפיע על עמדותינו, להם לא היינו קשובים, כי להם לא היה שום כוח מאיים על קבלת ההחלטות שלנו.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לדבר רק על סעיף אחד בחוק ההסדרים, לדוגמה, כי לא היה אפשר לדבר על כל ה-60 או ה-59 שכן עברו.

שלי יחימוביץ': סעיף 74 בחוק ההסדרים, אני לא מבינה איך אדם שנשמה באפו יכול להרים את היד בעד הסעיף הזה.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על המשך הקיצוץ ב-4% בקצבאות של, שימו לב, שמירת היריון, הבטחת הכנסה, חסידי אומות עולם, נפגעי גזזת, דמי לידה, נכי תאונות עבודה, אסירי ציון, נפגעי טרור - על כל אלה, חברי כנסת הרימו את ידם ואישרו המשך הקיצוץ ב-4% בקצבה של האנשים האלה.

שלי יחימוביץ': לאף אחד מהם לא היה לוביסט בכנסת, לאף אחד מהם לא היה ועד עובדים, לאף אחד מהם לא היה איש רב השפעה שיכול באמצע הצבעות להתקשר לחברי הכנסת ולהפציר בהם להרים את היד נגד הסעיף הזה.

שלי יחימוביץ': להם לא היה פה, אנחנו היינו אמורים להיות להם לפה, ולא היינו בנקודה הזאת בזמן.

שלי יחימוביץ': לא היינו כי לא היה עלינו כוח מאיים, לא היה עלינו כוח משפיע, ושם פתאום התגלתה אוזלת-היד שלנו.

שלי יחימוביץ': על התקציב אני אדבר כשנדבר על התקציב.

שלי יחימוביץ': גם על חוק ההסדרים דיברנו רבות, אבל בעניין הזה, למה זה חורה לי, אותו סעיף 74 אומלל, שאני בטוחה שאילו היה מובא בחקיקה רגילה, שום חבר כנסת לא היה מעז להרים את ידו בעד המשך הקיצוץ ב-4%.

שלי יחימוביץ': כיוון שאומרים לנו – שמעתי פה איזה מטבע לשון שהוכנס היום לדיונים – "זה מה שיש ואת זה מחלקים".

שלי יחימוביץ': מה האיוולת הזאת, "זה מה שיש ואת זה מחלקים"?

שלי יחימוביץ': זהו?

שלי יחימוביץ': אנחנו מוכרחים את ה-4% של חסידי אומות העולם כדי להמשיך ולקיים את תקציב מדינת ישראל?

שלי יחימוביץ': את ה-4% קיצוץ בנפגעי הגזזת כדי לשמור כאן על יציבות כלכלית?

שלי יחימוביץ': וזה בזמן שרק השלב הבא ברפורמה במס על אותם מיליארד שקלים - והם מגיעים ישירות לכיסים שלנו, חברי הכנסת, שניהנה מהרפורמה במס, ושכרנו מוצמד לשכר הממוצע במשק, לא כמו הגמלאים, שקצבותיהם מוצמדות למדד.

שלי יחימוביץ': הסעיפים האלה חורים לי במיוחד; הסעיפים האלה, שעברו בקלות רבה ביותר ובלי מלחמה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר לסיום בעניין חוק ההסדרים, שכבר דובר בו רבות: יש עכשיו כוונות מרחיקות לכת לשנות את שיטת הממשל ובמידה רבה לכרסם בכוחה של הדמוקרטיה הפרלמנטרית.

שלי יחימוביץ': בעיני, קיומו של חוק ההסדרים הוא אחת הבעיטות המשמעותיות ביותר בדמוקרטיה הפרלמנטרית.

שלי יחימוביץ': הוא שולל את כוחם של חברי הכנסת לומר את דברם, לעמוד על דעתם, להביא לידי ביטוי את השקפת עולמם, כשעל סמך אותה השקפת עולם הם בכלל הגיעו לכנסת, על סמך אותה השקפת עולם שלח אותם הבוחר לכנסת.

שלי יחימוביץ': שיטת חוק ההסדרים מונעת מהם ליישם את השקפת עולמם.

שלי יחימוביץ': כל הצעות החוק לשינוי שיטת הממשל מכרסמות במידה רבה בכוחה של הכנסת.

שלי יחימוביץ': אף אחת מהן כמעט לא מעניקה כוח נוסף לחברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': ובהזדמנות החגיגית הזאת אני רוצה להפציר בחברי חברי הכנסת, ובעיקר באלה שזה מקרוב באו וכבר רוצים לשנות את השיטה, לא לשלוח ידם אל הנער הזה, לתת כבוד לשיטה הקיימת; במסגרת אותה שיטה קיימת שיש בה כל כך הרבה פגמים הגענו פה במדינה להישגים מרחיקי לכת.

שלי יחימוביץ': בוודאי לא לפגוע בכוחנו אנו ולא לירות לעצמנו ברגל.

שלי יחימוביץ': חברי השר יצחק הרצוג בעד שינוי שיטת הממשל כיוון שהוא אומר שלממשלה בישראל אין משילות.

שלי יחימוביץ': משילות, זה עוד ביטוי שאני שומעת לאחרונה; אין לממשלה משילות.

שלי יחימוביץ': איזה ביטוי לעודף משילות יש יותר מאשר חוק ההסדרים?

שלי יחימוביץ': זה עודף משילות.

שלי יחימוביץ': זה עודף כוח שיש בידי הממשלה ודוגמה לאוזלת-היד שלנו, חברי הכנסת, שאנחנו מסכימים לה מדי שנה בשנה.

שלי יחימוביץ': אני לא שותפה למצהלות שהיו כאן על כך שהראינו לאוצר והאוצר למד את הלקח.

שלי יחימוביץ': אם בנסיבות האלה, עם כל חוות הדעת המשפטיות, עם יושבת-ראש ועדת כנסת שהיתה נחושה בדעתה להוריד מסדר-היום את חוק ההסדרים, עם מורדים מהקואליציה, עם כל האטמוספירה מסביב - אם גם אז הגענו בדיוק למה שהגענו בשנה שעברה, איזה מקום יש כאן למצהלות שמחה?

שלי יחימוביץ': מצהלות שמחה צריכות להיות לאלה שרוצים באותה משילות – אותו ביטוי תמוה.

שלי יחימוביץ': לממשלה הזו יש עודף משילות.

שלי יחימוביץ': היא יכולה לצאת למלחמה בתוך כמה שעות בלי עודף שיקול דעת; היא יכולה, אגב, גם להחליט על כניסה למשא-ומתן מדיני, ויש לה כל המשילות שבעולם כדי לעשות את זה.

שלי יחימוביץ': והיא יכולה לכפות על חברי כנסת להרים את ידם בעד המשך קיצוץ של 4% בקצבאות של שמירת היריון, הבטחת הכנסה, חסידי אומות העולם, נפגעי גזזת, דמי לידה, נכי תאונות עבודה, אסירי ציון ונפגעי טרור.

שלי יחימוביץ': זה עודף משילות, וזה עודף משילות להרע.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו ניתן לחבר הכנסת חמש דקות.

אמנון כהן: בבקשה, תעלה עכשיו.

אמנון כהן: אחרון הדוברים - חבר הכנסת שי חרמש, אלא אם כן יגיעו אנשים שנרשמו והם עדיין בדרך; אולי, אם יש.

אמנון כהן: מי שיבוא - אנחנו נכבד.

אמנון כהן: בבקשה, דב, חמש דקות.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני בהחלט מעריך את זה שאתה מעודד חברי כנסת להשתתף בעבודת המליאה.

סטס מיסז'ניקוב: הוא לא רוצה להישאר לבד.

דב חנין: כן, זה יפה.

דב חנין: זה יפה וזה ראוי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שניתנה לי, וראשית להתייחס לדבריה של חברת הכנסת יחימוביץ, שהאמת היא שהם דברים גלויים וישרים שגם מעסיקים אותי.

דב חנין: זו שאלה גדולה שאני חושב שאנחנו צריכים להתלבט בה, וגם הציבור צריך לדעת על ההתלבטות שלנו – ההתלבטות בין הרעה הגדולה שאותה אנחנו לא יכולים למנוע, אף שאנחנו מתנגדים לה, רעה של מדיניות כלכלית וחברתית ומדינית שמובילה את ישראל לא למקום יותר טוב אלא למקום יותר גרוע, לבין הרעות הנקודתיות שמדי פעם אנחנו כן מצליחים למנוע, ואנחנו מצליחים למנוע אותן אף פעם לא לבד, תמיד תוך הסתייעות בעוד כוחות, עוד ארגונים, עוד גורמים שנפגעים מאותן רעות נקודתיות.

דב חנין: אני חושב שהעובדה שאפשר לגייס למאבק נגד תאגוד המים בצורה שהוא הובא, שאפשר לגייס למאבק הזה גם ראשי ערים, חברת הכנסת יחימוביץ - - -

שלי יחימוביץ': כן, סליחה.

שלי יחימוביץ': אני - - -

דב חנין: לא, אני עונה על שאלתך הקשה.

דב חנין: אני מוטרד כמוך מהשאלה, האם כאשר איננו מצליחים לגייס גורמים בעלי כוח בחברה הישראלית למאבקים נגד הרעות הנקודתיות, האם גם אז אנחנו יכולים לשנות את הרעה הנקודתית?

דב חנין: לפעמים כן, אבל אלה הם באמת מקרים יוצאי דופן.

דב חנין: אדוני, אתה הזכרת את הגזירה האכזרית הזאת של עונש לקשישים שמעזים לתבוע את הביטוח הלאומי, איזה מין מערכת הרתעה שנועדה להפחיד אותם שלא יגישו תביעות.

דב חנין: שם הצלחנו באמת, ואני חושב - ללא שום גורם בעל כוח בחברה הישראלית, להכשיל את הגזירה הזאת.

דב חנין: בדברים אחרים, ואלה הדברים האופייניים, אנחנו צריכים תמיד לכונן בריתות, ולכונן בריתות נקודתיות עם גורמים אחרים, שיש להם אולי אינטרסים אחרים במניעת אותה רעה שאנחנו מעוניינים להילחם בה, ואני חושב שזו טקטיקה נכונה.

דב חנין: זו הטקטיקה היחידה האפשרית במציאות שבה אנחנו נמצאים, שאין לאלה שרוצים למנוע את הרעות הנקודתיות מספיק כוח כדי למנוע אותן לבד.

דב חנין: אני רוצה, אדוני, להתייחס לחוק ההסדרים בהיבט נוסף.

דב חנין: הרציונל של חוק ההסדרים הוא הרציונל הבא: בא חוק ההסדרים ואומר, יש לנו מדיניות, יש לנו חוקים, אנחנו צריכים להתאים את המדיניות ואת החוקים האלה לתקציב.

דב חנין: ואני רוצה לשאול אותך, אדוני היושב-ראש, וגם אותך, אדוני השר: למה לא נפעל בכיוון ההפוך?

דב חנין: הרי יש לנו מדיניות ויש לנו חוקים, למה שלא נבנה את התקציב כך שיתאים למדיניות ולחוקים שאנחנו מאמצים?

דב חנין: אני שמח שנמצא אתנו כאן היום, אדוני היושב-ראש, השר שלום שמחון, שבעבר הלא-רחוק היה השר לאיכות הסביבה.

דב חנין: השר שמחון יודע, למשל, שהממשלה קיבלה החלטה, החלטה מאוד חשובה, על המעבר של ישראל לפיתוח בר-קיימא.

דב חנין: החלטה באמת חשובה, החלטה רוחבית שיש לה הרבה מאוד השלכות, לא רק במשרד לאיכות הסביבה אלא בכל משרדי הממשלה, ושבעצם העיקרון של ההחלטה הזאת הוא להעביר את דפוס הפיתוח של ישראל למודל שישקלל כלכלה, חברה, סביבה, באופן שמתאים לצורת החשיבה של המאה ה-21.

דב חנין: אנחנו מסתכלים על התקציב הנוכחי ושואלים את עצמנו: האם ההחלטה היפה הזאת, ההחלטה הראויה הזאת שהתקבלה בזמנה בממשלה, האם ההחלטה הזאת משתקפת בתקציב?

דב חנין: צר לי לומר לכם שלחלוטין לא.

דב חנין: ואני דווקא לא רוצה לדבר עכשיו על תקציב המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: אני אקח משרד אחר לחלוטין, משרד התשתיות.

דב חנין: בואו תסתכלו על המספרים הקטנים.

דב חנין: יש במשרד התשתיות, למשל, סעיף - חיסכון באנרגיה.

דב חנין: בשנה שעברה סדר הגודל של התקציב של הסעיף חיסכון באנרגיה היה 13 מיליון שקל, תקציב מאוד קטן.

דב חנין: השנה החליטו שכנראה זה לא חשוב לחסוך באנרגיה.

דב חנין: קיצצו מ-13 מיליון שקל לפחות מ-3 מיליונים.

שלום שמחון: - - -

דב חנין: אני מוכן לשמוע תשובה, אדוני השר, לכן אתה נמצא כאן.

אמנון כהן: - - - הזמן שלו.

אני אתן דוגמה נוספת, אנרגיה חלופית – גם כן סעיף בסדר גודל של 13 מיליון שקלים בתקציב של השנה שעברה, וגם הוא יורד לפחות מ-3 מיליוני שקלים.

יש לנו כאן בעצם מצב, שבמקום לפעול באותו כיוון של החלטת ממשלה ולהגיד: אנחנו רוצים לחסוך באנרגיה, חשוב לנו לחסוך באנרגיה, אנחנו לא רוצים להיות תלויים כל כך בנפט שאנחנו מייבאים מבחוץ, אנחנו רוצים לחסוך למשק הישראלי כסף, אנחנו רוצים חיסכון - רק אם אנחנו מדברים על חיסכון באנרגיה, אנחנו מדברים על סדר גודל של קרוב למיליארד שקל, לא כמה מיליונים.

אותו סעיף שמצטמצם עכשיו מ-13 מיליון ל-3 מיליונים מונע חיסכון הרבה יותר משמעותי.

שלום שמחון: זה לא תקציב פעולה, התקציב שאתה מדבר עליו - - - זה לא כסף של פעולה, לא כסף של הפעולה עצמה, לכן אל תתייחס לסכום הנמוך.

שלום שמחון: כל הכסף של המשרד הוא קטן.

דב חנין: אני ער לכך לחלוטין.

דב חנין: התשובה שלך, אדוני השר, נכונה בהחלט.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לסיים.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: משפט מסיים.

דב חנין: אותה מערכת שצריכה לבצע את הרגולציה וצריכה לקדם את המטרה שהסכמנו עליה, גם הממשלה הסכימה עליה, שחשוב לנו לחסוך באנרגיה, חשוב לנו להתקדם לאנרגיה חלופית - אותה מטרה, כאשר אנחנו מצמצמים את המנגנונים הרגולטיביים שמסדירים אותה, בכל מקרה אנחנו מחלישים אותה במידה רבה, וזה הכיוון של התאמת המדיניות לתקציב במקום להתאים את התקציב למדיניות.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת שי חרמש, אני אתן לאבו וילן.

אמנון כהן: אתה אחרון הדוברים, אני רוצה שאתה תנעל.

אמנון כהן: אתה אחרון.

אמנון כהן: חבר הכנסת אבו וילן, בבקשה.

אמנון כהן: הוא בא מרחוק.

אמנון כהן: יש לך עשר דקות, תנצל אותן כראוי.

אמנון כהן: בבקשה.

אבשלום וילן: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לחבר הכנסת שי חרמש, לכל מי שוויתר.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, חוק ההסדרים שאנחנו דנים בו היום ונצביע עליו מחר בבוקר, יחסית לשנים עברו הוא חוק מאוד רזה.

אבשלום וילן: גם הממשלה הגישה חוק יותר רזה וגם בתהליך בתוך הכנסת הוא בעצם הופשט ממרבית מחלפותיו, ולשמחתי חלקים גדולים ממנו בעצם פוצלו, כך שספק אם יגיעו במהלך השנה לדיונים.

אבשלום וילן: אדוני השר, זה לא פותר את הבעיה הארגונית.

אבשלום וילן: אין הרבה מדינות בעולם שמביאות יחד עם חוק התקציב גם חוק הסדרים.

אבשלום וילן: הרעיון הזה נולד ב-1985, בשעת-חירום כלכלית, תוכנית לייצוב המשק, יולי 1985, וירא כי טוב, התחילו לגלגל אותו.

אבשלום וילן: בבסיסו זה רעיון אנטי-דמוקרטי בעליל.

אבשלום וילן: מה עושים?

אבשלום וילן: בעצם אומרים לכנסת, שכל מה שחוקקנו במהלך השנה עומד לבחינה.

אבשלום וילן: הממשלה, דברים שלא מוצאים חן בעיניה, אף שהכנסת היא מעל הממשלה בתהליך החקיקה, בעצם חוסמת חוקים שהכנסת העבירה.

אבשלום וילן: אבל הטיעון היותר-חזק הוא לא רק מניעה או חסימה של החוקים; הטיעון המרכזי אומר, שבלי חוק ההסדרים לא ניתן להעביר רפורמות מבניות במשק.

אבשלום וילן: על כך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד כמה דברים עקרוניים.

אבשלום וילן: מה פירוש לא ניתן להעביר רפורמות מבניות במשק?

אבשלום וילן: אם לרפורמה נחוצה ואחראית יש רוב בכנסת, בתהליך חקיקה רגיל, היא תתבצע.

אבשלום וילן: דווקא נוח להגיד את זה לפני השר שלום שמחון, משום שהשר שלום שמחון, כשהיה יושב-ראש ועדת הכלכלה, הצליח במסגרת חוק ההסדרים לפצל כמה חוקים מאוד בעייתיים ולדון בהם במשך כמה חודשים בוועדת הכלכלה והעביר רפורמות גדולות מאוד.

אבשלום וילן: די אם אני אזכיר לך פה את הרפורמה ברשות הדואר, את הרפורמה בחברת "מקורות", ועוד שורה של נושאים שטיפלת בהם בדרך הדמוקרטית הנכונה, וסופם שהם עברו בצורת חקיקה רגילה.

אבשלום וילן: אם אומרים לנו שהדרך היחידה להעביר רפורמות מבניות היא על-ידי כך שיעבירו אותן במכה אחת בחוק ההסדרים, תמיד בחוק ההסדרים – יושבים פה לפחות שלושה חברי כנסת ותיקים שכבר עברו את זה כמה שנים טובות – זה תהליך לא מסודר.

אבשלום וילן: אתה, אדוני היושב-ראש, היית יושב-ראש ועדת הכלכלה גם כן, ואתה יודע מה זה להביא חוק עם רפורמה.

אבשלום וילן: למשל, רק השבוע אני רואה שיש חוק זכויות יוצרים, כל שבוע יש ישיבות, זו רפורמה גדולה מאוד, אנשים באים ומדברים וזה תהליך של חודשים.

אבשלום וילן: מה קורה פה?

אבשלום וילן: מביאים לנו רפורמות גדולות מאוד ואומרים לנו: תדונו בהן במשך שבועיים-שלושה ותעבירו אותן.

אבשלום וילן: גם נוצר פה מצב לא בריא, מכיוון שבית-המשפט העליון אמר את דברו על חוק ההסדרים, ומדוע חוק ההסדרים זה דבר מאוד לא דמוקרטי ולא ראוי מבחינה חקיקתית, מבחינה פרלמנטרית, מכל בחינה שהיא; בעצם בית-המשפט העליון הוציא כרטיס צהוב לכנסת לפני שנה.

אבשלום וילן: מה קורה?

אבשלום וילן: נפל פחדו של בית-המשפט העליון על האוצר ועל הממשלה, ומתחילים להוריד נתחים מהחוק.

אבשלום וילן: דווקא רפורמה שהיה הרבה היגיון להעביר אותה, כמו למשל כל נושא המים ברשויות המקומיות, בעקבות חוק תאגידי מים וביוב, עקב העובדה שהגיע הזמן לעשות סדר ולטפל במערכת המים הארצית שנמצאת בכל יישוב ויישוב לטובת הצרכנים, לטובת המדינה, לשמירה על מקורות המים, והיה צריך להעביר אותה בחוק רגיל, לא בחוק ההסדרים - כשהיא כבר הגיעה, דווקא אותה הוציאו.

אבשלום וילן: למה הוציאו אותה?

אבשלום וילן: כי התחיל מסע לחצים של ראשי עיריות.

אבשלום וילן: הממשלה הזאת - חבר מפלגת השלטון שי חרמש, מפלגת קדימה מתנהגת כאחרון התגרנים בשוק.

אבשלום וילן: הסיפור הזה של ראשי העיריות שעברו מהליכוד לקדימה, ואנחנו מחויבים לראשי העיריות משום שהם יבחרו בנו והם יביאו לנו את הבוחרים כביכול, מעוות אצלכם כל שיקול ענייני.

אבשלום וילן: אם יש משהו הגיוני שהיה צריך להעביר - - -

שי חרמש: סליחה - - -

אמנון כהן: תיכף תעלה, תיכף תענה לו.

שי חרמש: - - -

אבשלום וילן: אני לא שומע.

שי חרמש: אני הצבעתי - - -

אמנון כהן: לא עכשיו.

אמנון כהן: לא עכשיו.

אמנון כהן: לא עכשיו.

אמנון כהן: חבר הכנסת חרמש, תיכף תעלה ותענה לו.

אבשלום וילן: אני רואה שהחוק הזה פוצל.

אבשלום וילן: שאלתי למה הוא פוצל - - -

דב חנין: בסוף הדרך יש שם הפרטה.

דב חנין: לכן טוב שהוא פוצל.

אבשלום וילן: אני מוכן לדון על זה, אבל תרגום של חוק תאגידי מים וביוב, שהעביר אותו בזמנו פורז, בעיקרו הוא השקעה בתשתיות המים בכל עיר ועיר.

אבשלום וילן: הבעיה פה איננה הפרטה או לא, הבעיה פה היא שהחוק הזה פוצל משום שראשי הערים של קדימה לחצו על השרים שלהם.

אבשלום וילן: ראש הממשלה, כאשר הוא נוסע לאשקלון לטקס חנוכת סניף קדימה, אפילו לא מגיע לראש העיר בעיר שכל יומיים נופלים בשוליים שלה "קסאמים".

אבשלום וילן: סדר העדיפויות שלכם, מר חרמש, מעוות לחלוטין.

אבשלום וילן: אתם לא פוליטיקאים, אתם פוליטיקנים מהסוג הגרוע ביותר.

אבשלום וילן: עשו עכשיו רפורמה, משרד הפנים, פרסי שר הפנים לרשויות המקומיות, לרשויות האזוריות, שוב אתה רואה רפורמה, בסדר, רק יש בה איזה ריח לא טוב.

אבשלום וילן: המקורבים לצלחת, כלומר ראשי ערים מקדימה, נמצאים פתאום בחזית של מקבלי הפרסים.

אבשלום וילן: אתה יודע מה זה מזכיר לי?

אבשלום וילן: שלשום הלך לעולמו גדול שוערי ישראל, יעקב חודורוב.

אבשלום וילן: בשנות ה-50 היו מרכיבים את נבחרת ישראל בכדורגל בשיטת ה-50-50: חמישה שחקנים מ"הפועל", חמישה שחקנים מ"מכבי", אחד מ"בית"ר".

אבשלום וילן: כך היו מעלים את ההרכב.

אבשלום וילן: אתם חוזרים לשיטת ה-50-50: מי שמקורב לכם הוא בראש סולם העדיפויות, מצ'פרים אותו, מי שלא – לא.

אבשלום וילן: אתם חוזרים בדיוק על אותה שגיאה שעשה הליכוד, שהביאו פה בחוק ההסדרים את איחוד הרשויות המקומיות.

אבשלום וילן: אתם זוכרים שהיה אז סגן ראש עיריית רעננה, דמות מאוד פופולרית?

אמנון כהן: גם היום.

אבשלום וילן: הוא עדיין, אבל הוא ירד קצת מזוהרו.

אבשלום וילן: עוזי - - -

דב חנין: עוזי כהן.

אבשלום וילן: עוזי כהן ירד מזוהרו, אז הוא היה בשיאו, תחפושות פורים עשו לו.

אבשלום וילן: ואז, הוא בא ואמר: מי שיעז להעביר את הרפורמה הזאת, אנחנו נגמור אתו חשבון.

אבשלום וילן: פתאום הליכוד, שהיה מפלגת שלטון, נעלם, והכול פוצל מחוק ההסדרים, ולא הבנת למה עיריות שיש בהן שליטה של עוזי כהן וחבריו הוצאו מחוק ההסדרים, ומי שאין לו לובי פוליטי אושר.

אבשלום וילן: בפעם הראשונה שעושים את התרגיל המכוער הזה, זה בלתי נסבל, ובפעם השנייה זה כבר הופך לגרוטסקה.

אבשלום וילן: אני קובע שמפלגת קדימה, בחוק ההסדרים הזה, חוזרת על תרגילי הליכוד, אבל היא הופכת כבר לבדיחה עצובה.

אבשלום וילן: אני חושב שחוק ההסדרים בחטא נולד, בחטא יוצבע מחר.

אבשלום וילן: נקווה שנעשה אותו קטן ככל האפשר.

אבשלום וילן: נקווה שבשנה הבאה ניפרד מהמסורת של חוק ההסדרים.

אבשלום וילן: אבל, אדוני היושב-ראש, לסיום אומר דבר אחד: אסור שתהליכי הפוליטיזציה ייתנו בו סימנים.

אבשלום וילן: לצערי, מצאתי יותר מדי סימנים פוליטיים בחוק הזה.

אבשלום וילן: ואני מודה, זה משהו שנתחיל לדון בו מחר בבוקר, יש לי עוד דקה ואדבר על זה, מה זה הסיפור הזה שכדי לקנות שקט תעסוקתי ולעשות תרגיל פוליטי למפלגת העבודה, מסכמים עם איווט ליברמן רשימת תביעות.

אבשלום וילן: זה לא היה בוועדת הכספים, ולא עבר ממשלה.

אבשלום וילן: יושבים פה מחוקקים.

אבשלום וילן: תגידו לי לְמה איווט ליברמן אחראי - לנושאים שהם נושאים כלליים; והוא חלק מהממשלה, וכדי שהם יצביעו על התקציב מוסיפים לסעיפים שונים ומשונים סך הכול 170 מיליון שקל במסגרת ההסדר המיוחד, להבטיח את הצבעתם.

אבשלום וילן: הם חברים בקואליציה?

אבשלום וילן: הם אחראים לטוב ולרע?

אבשלום וילן: השיטות האלה של העיירה היהודית בפולין, במרוקו ובתימן, שבכל מדינת חוק מתוקנת עוברות מהעולם.

אבשלום וילן: שלא לדבר על כך שמי שעושה זאת עומד אם לא למשפט פלילי לפחות למשפט ציבורי.

אבשלום וילן: אצלנו?

אבשלום וילן: - מה אתה רוצה?

אבשלום וילן: בזמנו, טומי לפיד כך הביא 700 מיליון שקל בתקציב, בזמן הגול שחטפנו מאוסטריה, מאיגוד השחמט, ועד האוניברסיטאות, ואלה פה אותו דבר.

אמנון כהן: זמנך נגמר.

אבשלום וילן: לכן, אדוני היושב-ראש, גם את השיטה התפלה והבלתי דמוקרטית הזאת, יחד עם חוק ההסדרים, הגיע הזמן שנזרוק לפח ההיסטוריה.

אבשלום וילן: תודה.

אמנון כהן: אני מבקש שתישאר, כי חבר הכנסת שי חרמש רצה להגיב ולא נתתי לו.

אמנון כהן: אז אתה תקשיב לו עכשיו.

אמנון כהן: חבר הכנסת שי חרמש, אחרון הדוברים, בבקשה.

שי חרמש: אני חיכיתי - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת וילן יוצא לשתות מים והוא חוזר.

שי חרמש: כבוד היושב-ראש, הנוכחים, כנסת נכבדה, נפל בחלקי לסכם יום דיונים ארוך, ואני מודה שישבתי פה שעה ארוכה, מהשעה 14:00, להקשיב לדוברים, ביודעי שחלק מהדברים האלה יצטרכו להיות מגובים גם על-ידי כאן.

שי חרמש: כשחבר הכנסת וילן יחזור, אזכיר לו כמה זיכרונות עבר.

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, הייתי שואל האם המטרה מקדשת את האמצעים, כי גם אני הייתי אתך, שותף ותומך, באותה קואליציה שבה היה צריך להעביר את הסכם אוסלו ב', ולמישהו נתנו "מיצובישי", ואז זה היה לגיטימי.

שי חרמש: אז בוא ונחליט: אם הכלל הוא כלל בזוי, בוא לא נשתמש בו אף פעם.

שי חרמש: אבל אם השתמשנו בו למטרות מוצדקות, ששנינו אהבנו אותן, בוא לא נדחה אותו כשיום אחד אנחנו מוצאים אותו גם במקומות אחרים.

שי חרמש: לכן, אם הכלל שווה, הוא שווה מ"מיצובישי" ועד ישראל ביתנו וכל מה שעומד באמצע.

שי חרמש: אני חבר כנסת הרבה יותר צעיר ממך ומהחבורה שיושבת פה, למעט חבר הכנסת גלזר, אבל נדמה לי שלא המצאנו את הפטנט.

שלום שמחון: זה לא אותו דבר.

שלום שמחון: חבר הכנסת וילן היה פה.

שלום שמחון: ליברמן זה ההסכם הקואליציוני.

שלום שמחון: זה כבר אושר פה כשהוא הצטרף לקואליציה.

שלום שמחון: זה בכלל לא אותו דבר.

שי חרמש: קל וחומר.

שי חרמש: עוד יותר טוב.

שי חרמש: אם זה היה אחרת, היו אומרים: זה לא הומצא על-ידי קדימה - - -

אבשלום וילן: עכשיו נתנו אלפי "מיצובישי" - - -

שלום שמחון: אמר קודם חבר הכנסת שרוני והזכיר את ההסכם הקואליציוני של הגמלאים, 778 מיליון שקל, ואותו דבר יש למפלגת העבודה ואותו דבר יש לש"ס.

שלום שמחון: היחיד שלא היה לו הסכם קואליציוני זה - - -

אמנון כהן: פשוט כיבדו את ההסכמים הקואליציוניים, ומעבר לכך לא נתנו שום - - -

אבשלום וילן: כשהוצג ההסכם הקואליציוני - - - שאלתי אם יש הבטחות נוספות, ואמרו לי שלא.

אמנון כהן: אין הבטחות נוספות.

אבשלום וילן: - - -

אמנון כהן: אין הבטחות נוספות.

שי חרמש: אין הבטחות.

אמנון כהן: אלה אותן הבטחות שרצו להקפיא, ועכשיו - - -

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, אלה הבטחות.

שי חרמש: אבל, אני באמת מעוניין לחזור לכמה תגובות על דברי דוברים כאן.

שי חרמש: התמדתי פה משעת צהריים לשמוע את הדוברים אחד לאחד.

שי חרמש: הייתי מעוניין דווקא במבט של מקרו וכן לנצל אולי את מעט הידע המקצועי או התיאורטי שיש לי בתחום הכלכלי ולסקור את מצעד ההישגים.

שי חרמש: ראיתי פה את הסופרים למיניהם, כל אחד לפרטי פרטיו, עד לרזולוציה של 199 שקל.

שי חרמש: גם זה נדון מעל הבמה הזאת.

שי חרמש: נדמה לי שראוי שנראה את המכלול בהיקף היותר משמעותי, אם כי, איך נאמר: ואלוהים בפרטים הקטנים.

שי חרמש: אבל, בואו ונראה את המכלול.

שי חרמש: מדברים על יעדים חברתיים, ולאורך שבע השעות שישבתי פה לא שמעתי ולו אחד שבניסיון לנתח יעדים חברתיים מנסה לבדוק את החוסן הכלכלי של תקציב המדינה.

שי חרמש: אני מתכוון לנטל החוב המצטבר שמגיע היום לסדר גודל של 91% מגובה תקציב המדינה.

שי חרמש: הכנסת הזאת, בקדנציה שאני כבר חבר בה, חוקקה את חוק האוברדרפט, שבו היא אמרה לכל משק בית בישראל: רבותי היקרים, יש מסגרת, וממנה לא חורגים.

שי חרמש: התפלאתי לראות שאותן אצבעות שהצביעו על חוק האוברדרפט שכחו את הדברים ברגע שהגיעו לוועדת הכספים, ופתאום שמעתי הצעות מחבר הכנסת אבישי ברוורמן לפרוץ את מסגרת התקציב, שיש צמיחה ולמה לא לחלק, וכן חסר פה וחסר פה, ואיפה לא חסר.

שי חרמש: נטל חוב כזה גורר אותנו לזה ש-30% מתקציב המדינה, במקום ללכת ליעדים חברתיים, לתשתיות, לפיתוח ולנושאים ירוקים, לאיכות הסביבה, לשימור הסביבה, הולך למולך של תשלומי הריבית והחזרי החוב.

שי חרמש: הדברים האלה רק הולכים וצומחים.

שי חרמש: אביא רק דוגמה קטנה אחת, הורדה של מיליארד שקל בחוב - - -

שלום שמחון: הם דווקא מצטמצמים.

שי חרמש: מה?

שי חרמש: מי?

שלום שמחון: הנטל הזה.

שי חרמש: חכה, על זה בדיוק אני רוצה לדבר כרגע.

שי חרמש: לגבי מדיניות משרד האוצר, ובעניין הזה אני חסיד מלא שלה, ובחלק מהדברים אני מוכן לבקר, ודאי לא בנושא הזה, אומר דבר פשוט: הורדה של מיליארד שקל בנטל חוב, משמעותה שחרור מקורות פנויים מהיום לדורות הבאים של 150 מיליון שקל כל שנה.

שי חרמש: אנחנו מדברים על סל התרופות.

שי חרמש: אם היינו מצליחים השנה להוריד 2 מיליארדי שקל בחוב הלאומי שלנו, היינו משחררים 300 מיליון שקל.

שי חרמש: זו מתמטיקה פשוטה.

שי חרמש: זה שיעור ראשון במקרו-כלכלה, ולא צריך להגיע עד לסמינר בסוף.

שי חרמש: במדיניות הזאת בכל זאת הגדלנו את התקציב, הגדלנו את המסגרת בחריגה של 1.7% במקום בחריגה של 1%.

שי חרמש: הכנסנו פנימה בלית ברירה 1.6% נוסף, שזה תוצאות המלחמה שעברנו.

שי חרמש: קיימנו את ההתחייבות לגבי ההתנתקות, עוד 0.5%.

שי חרמש: בעצם, הגדלנו את הגירעון ל-3.8%.

שי חרמש: הגדלה של 3.8% במכפלות קטנות זה תוספת תקציב של 11 מיליארד שקל.

שי חרמש: בואו ולפחות נאמר אמת, נשים נתוני אמת ואחרי זה נתווכח אם הם נכונים או לא ואם נעשו בסדר עדיפויות נכון או לא נכון.

שי חרמש: 11 מיליארד שקל נוספו לתקציב המדינה, ולפי ניתוח שלי כ-3.8 מיליארדים בכל זאת הלכו למה שנקרא פרופר נטו צרכים חברתיים, תוספות חברתיות, ונושא חיזוק הגליל ודאי כלול גם בתמונה הזאת.

אבשלום וילן: מה היתה הצמיחה בשנת 2006?

שי חרמש: הצמיחה ב-2006 תגיע ל-5%.

אבשלום וילן: אם אתה מגדיל ל-1.7% והכול, אתה בעודף הכנסות של 12 מיליארד שקל.

שי חרמש: נהדר.

אבשלום וילן: מבחינה מקרו-כלכלית, במקום להרחיב פעילות אתה תצמצם.

שי חרמש: סליחה, אני מקטין חוב.

אבשלום וילן: - - - הקטנת החוב.

אבשלום וילן: - - -

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, הרי התחלתי בהקטנת חוב.

שי חרמש: 12 מיליארד שקל הקטנת חוב - תכפיל את זה ב-5%, וזה 600 מיליון שקל כסף חופשי.

אבשלום וילן: - - -

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, לך על התיאוריה שלי.

שי חרמש: אתה תוקף את זה מכיוון אחד.

שי חרמש: אני בא ואומר, היעד שלי, ברגע שאצליח לנצל peak כזה, שנה כמו 2006, איש לא תוקע לידנו שתהיה ב-2007, ב-2008 או ב-2009.

שי חרמש: זו שנה רקורדית וזו שנה חריגה.

שי חרמש: גם משום שהמשק התנהל נכון, גם בגלל רוח גבית מהגלובליזציה בכלכלה העולמית, יצאה שנה טובה, מוצלחת ועשירה.

שי חרמש: אבל, זו לא הזדמנות לבזבז את מה שצברו פה.

שי חרמש: זו הזדמנות להשקיע כדי להקטין את נטל החוב, כדי לשחרר מקורות ומשאבים לדורות הבאים, לתפיסתי.

שי חרמש: בוא לא נשכח שעברנו את מלחמת לבנון.

שי חרמש: חבר הכנסת דב חנין ודאי לא היה מחסידיה הגדולים, אבל הוא יסכים אתי לקו התחתון, ש-8 מיליארדי שקלים עלה הסיפור הזה.

אבשלום וילן: מה יותר חשוב?

אבשלום וילן: עוטף-עזה - - - את המיגון או להקטין את החוב?

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, תיכף נגיע גם לעוטף-עזה.

שי חרמש: הרי ציפיתי שהנושא הזה יעלה.

שי חרמש: מה בטן יותר רכה מלשבת בוועדת הכספים, להציע הצעה לגבי תקציב עוטף-עזה ולהסתכל עלי?

אברהם מיכאלי: - - -

אבשלום וילן: - - -

אמנון כהן: חבר הכנסת וילן.

שי חרמש: תן לי רגע אחד להמשיך.

שי חרמש: אני רוצה לומר לחברתיים בתוכנו, כל המהלכים שקרו בכלכלה בשנה האחרונה הם מהלכים תורמי סגירת פערים חברתיים מכל זווית שלא נראה.

שי חרמש: אם זה בנושא האבטלה שירדה - האבטלה ירדה בנתונים ב-8% בקירוב.

שי חרמש: אלה שמדברים על פריפריה, יש לי סוד גלוי שכדאי לספרו פה כרגע.

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, האם מישהו מכם יודע מה גובה האבטלה בשדרות?

קריאה: הכי נמוך בארץ.

שי חרמש: 4.4%.

שי חרמש: מדהים.

שי חרמש: כלומר, פחות מובטלים נמצאים היום בעיר מוכת "קסאמים", ויותר אנשים הולכים לעבוד ויותר אנשים משתכרים.

אמנון כהן: גם מפעלים עברו לשם.

שי חרמש: כי העבירו מפעלים לשם.

שי חרמש: היושב-ראש אמנון כהן, ודאי.

שי חרמש: האבטלה ירדה.

שי חרמש: הריבית ירדה.

שי חרמש: רבותי, חבר הכנסת וילן, סוציאליסט, מי משלם ריבית?

שי חרמש: מי שחייב לבנק.

שי חרמש: הריבית ירדה.

שי חרמש: הריבית ירדה - ההוצאות ירדו והאוברדרפט ירד.

שי חרמש: הצמיחה שהתחילה באמת בהיי-טק תישאר רק בהיי-טק.

שי חרמש: חבר הכנסת חנין, בסופו של דבר, היא גרמה לזה שהשכר הממוצע בתעשייה גם עלה, והוא עלה ב-3.5% השנה והוא מגיע ל-10,500 שקל.

שי חרמש: את זה כתב מי שאיננו חסיד תפיסת העולם שלי, לא של חבר הכנסת וילן ואפילו לא של חבר הכנסת חנין, וקוראים לו נחמיה שטרסלר, והוא כתב זאת היום ב"הארץ".

שי חרמש: ברגע שהשכר בתעשייה עלה, משמע חלק מהתועלות, מההתפתחות, מהצמיחה מגיע גם למשקי הבית שנזקקים לעניין.

שי חרמש: מה זה אומר "עלייה בדירוג האשראי הבין-לאומי", אם לא הקטנת הוצאות המימון של מדינת ישראל?

שי חרמש: מה זה אומר "גידול ביצוא ב-4.4%", אם לא תוספת של מקומות עבודה?

שי חרמש: רבותי, כל הפרמטרים האלה הם פרמטרים תומכי צמיחה, ובסופו של דבר תומכי מדיניות חברתית.

שי חרמש: מדיניות חברתית זה לא רק להוריד 199 שקל לקשיש שפונה לביטוח הלאומי בפעם השנייה, עם כל העוול שבעניין.

שי חרמש: במקרו, המהלכים האלה הם המהלכים שבסופו של דבר לטווח הארוך ובאופן הסולידי יובילו למה שכולנו רוצים להגיע - לסגירת פערים ולעלייה ברמת החיים של כל האוכלוסייה, ולא רק במשולש של עמק הסיליקון ברעננה.

שי חרמש: בכל זאת, אני מצר ויש לי כאבי בטן - חבר הכנסת וילן, אני מגיע אליך.

שי חרמש: ואני כואב - הוא לא שומע על מה אני כואב.

אמנון כהן: חבר הכנסת וילן, תקשיב.

אמנון כהן: הוא כואב.

שי חרמש: חיכיתי שתחזור מתל-אביב.

שי חרמש: אני אומר שכמה דברים נעשו באופן שגוי במדיניות של משרד האוצר.

שי חרמש: צריך לומר את הדברים האלה מעל הבמה פה, וצריך למצוא את הדרך לתקן את חלקם לפחות במהלך השנה.

שי חרמש: הראשון שבהם הוא חוק עידוד השקעות הון - תעשייה - מענקים.

שי חרמש: גובה מענק של 150 מיליון שקל שמכוּון בעיקרון או כולו לפריפריה הוא חנק לפיתוח, להשקעות, ליזמות בנגב ובגליל.

שי חרמש: זו החלטה רעה, היא נובעת ממצוקה כזאת או אחרת, שקיימת או לא קיימת, בתוך מדיניות האוצר.

שי חרמש: זה דבר שאני מצר עליו.

שי חרמש: הוא מחויב תיקון.

שי חרמש: נצטרך במהלך השנה הזאת יחד אתכם למצוא דרך לשפר בנושא הזה.

אמנון כהן: אדוני, אתה צריך לסיים.

שי חרמש: הנושא הבא קשה עוד יותר, השפעתו הקשה היא לטווח ארוך, ועל זה מצר גם שר האוצר, ודיברנו על זה - תקציבי המו"פ.

שי חרמש: אם יש קטר שמוליך את הרכבת במהירות הגבוהה למרחקים ארוכים, לטווח הארוך, אלה תקציבי מו"פ.

שי חרמש: אין דבר אפקטיבי יותר ודוחף יותר מתקציבי המו"פ.

שי חרמש: קיצוץ תקציב המו"פ מ-1.5 מיליארד ל-1.104 מיליארד, הוא בהחלט מהלך בעייתי ולא נכון.

שי חרמש: שוב, במצוקות ונוכח צוק העתים אפשר למתוח ביקורת ואפשר לעשות כל מאמץ יחדיו.

שי חרמש: במהלך השנה, אם התוצאות העסקיות תהיינה טובות יותר - - - גם נבצע מקצה תיקונים בנושאים האלה.

שי חרמש: מיגון ביישובי עוטף-עזה - דבר שאין מישהו שנושא זאת על גבו יותר ממני יום יום ושעה שעה בבית שלי.

אמנון כהן: אנחנו אתך.

שי חרמש: אני שמח על דבר אחד, שעל דעת כל ראשי סיעות הקואליציה הגענו אתמול להסכמה, שתואץ הצעת חוק פרטית שלי, בתמיכת כל סיעות הקואליציה, שתעביר את זה במסלול פטור מחובת הפקדה, ותציב לפתחנו פה החלטה שמחייבת את מדינת ישראל ואת ממשלתה למצוא את המשאבים ולהתחיל בתהליך מיגון בתי התושבים.

שי חרמש: זה בחזקת הצלת חיי אדם.

שי חרמש: נאלצתי באמצעים ובכללי המשחק פה להפעיל אותם לחצים לגיטימיים.

שי חרמש: אני שמח שאתמול התקבלה החלטה, ולאנשי הגמלאים, ש"ס, קדימה, העבודה וישראל ביתנו היה חלק גדול בעניין.

שי חרמש: אני רוצה להודות לאלה שנמצאים פה על כך.

שי חרמש: אני מאמין שנעביר את הצעת החוק.

שי חרמש: הלכתי להתייעץ פה עם ותיקי חברי הכנסת, לשאול אם מאחורי החוק הזה עומדת, חלילה, איזו הטיית דעת, ונאמר לי שהם מאמינים שמאחורי הדבר הזה גם עומד סיפור של אמת.

שי חרמש: על כל פנים, אני אשגיח בנושא.

שי חרמש: כמה מלים על חוק ההסדרים.

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, אני הולך לעשות פה דבר שלא נעשה.

שי חרמש: אני הולך לסכן את ראשי פה על הבמה הזאת ולההין ולומר כמה מלים טובות על חוק ההסדרים.

שי חרמש: אני מקווה שהיושב-ראש לא יפעיל את כוחו וסמכותו ויאמר לי "זמנך עבר".

שי חרמש: אפילו אל תגיד את זה.

אמנון כהן: עבר כבר.

שי חרמש: לא.

שי חרמש: אז אני אגיד את זה.

דב חנין: היושב-ראש יגן עליך בזה שהוא ייתן לך לסיים - - - ולא - - -

אמנון כהן: ראשך חשוב לנו.

שי חרמש: חבר הכנסת חנין, אני מוכן לקחת את הסיכון.

שלום שמחון: חבר הכנסת שי חרמש - - -

שי חרמש: אתה אומר: תעצור פה.

שלום שמחון: - - - כחבר הממשלה, אל תגזים.

שלום שמחון: תעצור.

שי חרמש: היות שזו שעת ערב מאוחרת - - -

זו עצה טובה.

שי חרמש: חברי הכנסת חנין ומיכאלי, זו שעת ערב מאוחרת.

אברהם מיכאלי: - - - שנצביע בעד התקציב.

שי חרמש: היות שזו שעת ערב מאוחרת, עלינו על שידורי "מבט", ועל זה, עלינו, אף אחד לא מסתכל בערוץ 99, ומקסימום יעידו שישה אנשים שאמרתי את הדברים המטורפים האלה.

שי חרמש: עם כל הרע, זהו - - -.

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, העלית בדיוק את הדוגמה שעליה רציתי לדבר, תאגידי המים והביוב.

שי חרמש: עזוב את הקונוטציה לקדימה וללחץ ראשי השלטון המקומי.

שי חרמש: אני יחד אתך הצבעתי בוועדת הכספים של הכנסת בעד חוק תאגידי מים וביוב.

שי חרמש: אתה יודע למה?

שי חרמש: כי כמוני כמוך, כמו חבר הכנסת שעוד קצת מהסס בעניין, ראינו לנגד עינינו את כל הנושא של השאיבה הפרועה של אקוויפרי המים במדינה, את המציצה שהרשויות המקומיות שודדות את המים לצורך סגירת כל מיני נושאים שאינם קשורים למשק המים, והצבענו בעד.

שי חרמש: חבר הכנסת וילן, תקשיב לי דקה אחת ותראה מה קרה.

אמנון כהן: תדבר אתו אחר כך בחוץ.

שי חרמש: פיצלנו את החוק.

שי חרמש: הצבעתי נגד הפיצול.

שי חרמש: ברגע שפיצלנו את החוק, קברנו אותו קבורה ממלכתית, והוא לא ירים ראש יותר.

שי חרמש: אתה יודע למה?

שי חרמש: כי ברגע שפיצלנו, אנחנו נתנו אפשרות לגורמים פוליטיים כאלה ואחרים, קדימה או אחורה, what ever, נתת להם להיכנס לחוק - -

אמנון כהן: לא בטוח.

שי חרמש: - - ולפרק את החוק.

שי חרמש: תאמין לי, אם הוא היה בחוק ההסדרים, הוא היה עובר.

שי חרמש: הוא איננו בחוק ההסדרים, ולכן לא נראה אותו יותר.

שי חרמש: תודה רבה על נדיבות לבו של היושב-ראש שנתן לי עוד אי אלו דקות אקסטרה מעבר למכסה.

שי חרמש: ערב טוב ותודה רבה.

אמנון כהן: על זה שישבת פה שבע שעות והקשבת לכל הנואמים.

אמנון כהן: אדוני שר החקלאות המכובד - הוא כל כך שקוע.

אמנון כהן: חבר הכנסת וילן, תן לו דקה להקשיב לי.

אמנון כהן: אדוני שר החקלאות, השר התורן, תרצה להשיב לחלק מהנואמים כאן?

שלום שמחון: לא.

אמנון כהן: תהיה בריא.

אמנון כהן: רבותי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

אמנון כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ג בטבת התשס"ז, 3 בינואר 2007, בשעה 09:00.

אמנון כהן: הישיבה הזאת נעולה.