ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה השמונים-ושש של הכנסת השבע-עשרה, 2007-01-17 00:00

דליה איציק: חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת היום, יום רביעי, כ"ז בטבת, 17 בינואר 2007.

דליה איציק: תנו לי לומר שלום לתלמידי כיתה י"א בבית-הספר העירוני ג' בחיפה.

דליה איציק: אני רואה פה את מועצת הנוער מקריית-אונו.

דליה איציק: ברוכים הבאים לבית שלכם.

דליה איציק: אנחנו פותחים בסדר-היום.

דליה איציק: סעיף ראשון בסדר-היום הוא שאילתות בעל-פה.

דליה איציק: השר לביטחון פנים מוזמן לעלות לבמה, והוא ישיב לחבר הכנסת מאיר פרוש, שייגש למיקרופון ויקרא את השאילתא.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, נודע לי כי עציר שנעצר בשל פעולות מחאה סירב לענוד אזיקים אלקטרוניים בשבת, דבר שאסור לפי ההלכה על-פי הרבנים המקובלים עליו.

מאיר פרוש: הוא נידון למעצר עד תום ההליכים ללא התחשבות באפשרויות אחרות.

מאיר פרוש: ברצוני לשאול: 1.

מאיר פרוש: האם הידיעה נכונה?

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: אם כן - האם תצא הוראה להימנע משימוש באזיקים אלקטרוניים בשבת למי שרבותיו אוסרים זאת עליו?

אבי דיכטר: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת פרוש, הידיעה נכונה, פרטיה לא מדויקים, בלשון המעטה.

אבי דיכטר: אנסה לענות גם על המכלול וגם על הפרטים.

אבי דיכטר: במאי 2005 החל המשרד לביטחון פנים להפעיל את מערך הפיקוח האלקטרוני, בעקבות ניסוי שנערך בשנת 1993.

אבי דיכטר: הפרויקט מתנהל לאחר 20 חודשי הפעלה ומספר המפוקחים במגמת עלייה.

אבי דיכטר: בימים האחרונים עברנו את המספר של 300 מפוקחים בו-זמנית, ברמה הארצית.

אבי דיכטר: הצטרפותם לפרויקט כפופה להסכמתם המלאה של המפוקחים, על כל התנאים המתבקשים מההסכמה הזאת.

אבי דיכטר: הפיקוח האלקטרוני מהווה חלופה למעצר עד תום ההליכים, חלופה הניתנת על-פי החלטת בית-המשפט, בהסכמת הנאשם למכלול תנאי הפיקוח, כפי שהם מופיעים בטופס הסכמת הנאשם, שעליו הנאשם נדרש לחתום לאחר שהוסברו לו פרטי הפרויקט ומאפייניו.

אבי דיכטר: למקרה הקונקרטי שחבר הכנסת פרוש העלה, לפני כחודשיים הוגש נגד הנאשם כתב אישום המייחס לו חמישה אישומים בגין עבירות חבלה במזיד, תקיפה בנסיבות מחמירות – ארבע עבירות, עבירות תקיפה – שתי עבירות, ועבירה של שיבוש הליכי משפט.

אבי דיכטר: את המעשים המיוחסים לו ביצע הנאשם בשיטתיות, בתקופה של שנה וחצי.

אבי דיכטר: בד בבד עם הגשת כתב האישום ביקשה המדינה להורות על מעצר הנאשם עד תום ההליכים המשפטיים נגדו, בשל מסוכנותו, בשל החשש לשיבוש הליכי משפט ובשל חשש מהימלטות מאימת הדין.

אבי דיכטר: בדיון שהתקיים בעניינו של הנאשם, הסכימו הצדדים כי הנאשם ישוחרר בתנאים מגבילים, הכוללים בין היתר מעצר-בית מלא.

אבי דיכטר: בית-המשפט הורה שיותקן על הנאשם אזיק אלקטרוני.

אבי דיכטר: מקום הפיקוח נקבע בעיר בני-ברק.

אבי דיכטר: ראוי לציין, כי כבר מתחילת הפיקוח האלקטרוני על הנאשם הנ"ל, התקבלו במוקד הבקרה של החברה המפקחת עשרות הטרדות טלפוניות מטעם מי שהזדהה כמפוקח ומטעם אנשים בשמו, ובכלל זה השמעת דברי נאצה ואיומים.

אבי דיכטר: במסגרת ביקורי החברה המפקחת אצל המפוקח, בעקבות התרעות על הפרת משטר הפיקוח, התרחשו התקהלויות המוניות, התפרעות ואף גרימת נזק לרכוש החברה, לרבות הפיכת ניידת הסיור של החברה המפקחת על גבה, ניפוץ שמשותיה ופגיעה בצמיגים, כל זאת במטרה למנוע מהחברה למלא את תפקידה כנדרש.

אבי דיכטר: בגין הפרות תנאי הפיקוח כאמור, הובא המפוקח לדיון בבית-המשפט, וניתנה החלטה למעצרו עד תום ההליכים, תוך מתן אפשרות לבחינת חלופת מעצר מתאימה אחרת.

אבי דיכטר: הנאשם, גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הגיש ערר על החלטת המעצר, ובית-המשפט המחוזי דחה את הערר והוסיף כי הנאשם יוכל לפנות לבית-משפט השלום בבקשה לדיון מחודש בשינוי תנאי הערובה, לרבות מציאת מקום חלופי ומתאים ובכפוף לאישור מטעם החברה האוזקת – מיקומו של הנאשם קודם לכן היה בישיבה, מלונית, דבר שגרם קושי ליישום תנאי הפיקוח על-ידי החברה.

אבי דיכטר: הוגשה בקשה לדיון חוזר, ובמסגרתו של הדיון החוזר סירב הנאשם לפיקוח האלקטרוני, בטענה שבידו פסק-הלכה הגובר על פסק-ההלכה של מכון "צומת".

אבי דיכטר: בית-המשפט הורה על שחרורו של הנאשם למעצר-בית, בתנאים הכוללים מעצר-בית בביתו של סניגורו ללא פיקוח אלקטרוני והפקדה של סכום כסף במזומן.

אבי דיכטר: הנאשם שוחרר בתנאים כפי שציינתי.

אבי דיכטר: המדינה הגישה ערר לבית-המשפט המחוזי.

אבי דיכטר: הערר נדון אתמול בבית-המשפט המחוזי, והמדינה הסכימה שהנאשם ישוחרר ללא פיקוח אלקטרוני וכי התיק יוחזר להמשך דיון בבית-משפט השלום על מנת לבחון את יתר תנאי השחרור ומעצר-הבית, לרבות מעצר-בית חלופי.

אבי דיכטר: לשאלתך השנייה, חבר הכנסת פרוש, אני רוצה לציין, שהציוד לפיקוח אלקטרוני מותאם לשימוש גם בשבתות וגם במועדים, באישור מכון "צומת", שכידוע הוא מכון טכנולוגי הלכתי.

אבי דיכטר: לאחר שהציוד נבדק והותאם לדרישותיו של המכון, ובמסגרת זו, לאחר ההתאמה, נמצא שהפיקוח האלקטרוני אינו גורם חילול שבת.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: האם לשואל יש שאלה נוספת?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, ראשית, אני מודה לך על התשובה המפורטת.

מאיר פרוש: אני כמובן לא בא להיות הסדרן או השוטר של המדינה, ודאי שיש בשביל זה האנשים המופקדים על כך.

מאיר פרוש: אף אחד לא היה יכול להבין כך מדברי.

מאיר פרוש: אני לא אדם שבא להגן, חלילה, על מעשי אלימות, לא זאת הדרך שלנו.

מאיר פרוש: אני רוצה לצטט את הפסיקה של בית-המשפט כאשר הוא כותב, לאחר שנוכח בית-המשפט שמכון "צומת" אישר הלכתית את האיזוק גם בשבת ועל רקע כל האמור לעיל, לא יהיה בית-המשפט נכון עוד לגמישויות שיסודן בפסיקת רבותיו של המשיב.

מאיר פרוש: כאן אני רוצה לפנות אליך, מכובדי השר.

מאיר פרוש: כאשר הרב קנייבסקי או הרב לנדאו מבני-ברק אומרים שאסור, ומול זה אומר מכון "צומת" שמותר, קח אותי, מאיר פרוש, שאני לא אגיע חלילה לרגע הזה, אני, מאיר פרוש, אשמע למה שהרב קנייבסקי והרב לנדאו יגידו, ולא מכון "צומת".

מאיר פרוש: כאן נשאלת השאלה, אם יש אסיר אבל הוא נשמע לרבותיו, אי-אפשר לכפות עליו, אני רואה בזה כפייה דתית כאשר אומרים לו, נשים עליך אזיקים אלקטרוניים כי מכון "צומת" אישר זאת.

מאיר פרוש: אני, מאיר פרוש, אומר לך, השר דיכטר, אני אשמע לא למכון "צומת", אלא לרב קנייבסקי ולרב לנדאו.

מאיר פרוש: זו כפייה דתית.

מאיר פרוש: לכן אני חושב, כי אם יש אסירים שלא רוצים אזיקים אלקטרוניים, המשטרה צריכה להימנע מכך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: אין שאלות נוספות.

דליה איציק: אדוני השר, יש לך מה להשיב?

אבי דיכטר: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת פרוש, מאחר שתשובתי ניתנה במהלך הסקירה, העובדה היא שבית-המשפט הוא הגורם הפוסק אם יש לתת אזיק אלקטרוני.

אבי דיכטר: הנאשם חייב להביע את הסכמתו.

אבי דיכטר: מרגע שהוא הביע את הסכמתו, כל בר-דעת מבין שאין דבר כזה שנקרא מעצר לפרקים עם אזיק אלקטרוני.

אבי דיכטר: או שאתה מביע את הסכמתך או שאינך מביע את הסכמתך.

אבי דיכטר: מרגע שהבעת את התנגדותך, לא יוטל האזיק האלקטרוני ותימצאנה חלופות אחרות.

אבי דיכטר: הבעת את הסכמתך, לא חשוב אם אתה הולך על-פי פסיקתו של רב פלוני או רב אלמוני, מרגע שהבעת את הסכמת, הבעת את הסכמתך לפרק הזמן שנקבע.

אבי דיכטר: לכן, גם במקרה הזה וגם במקרים אחרים, מרגע שנאשם מסרב להיעצר בביתו עם פיקוח של אזיק אלקטרוני, בית-המשפט יצטרך לפסוק דרך אחרת, חלופית.

אבי דיכטר: מרגע שהוא הביע את הסכמתו, זו הסכמה לכל אחד מימי השבוע, ההסכמה היא האישור שהוא נותן לבית-המשפט.

אבי דיכטר: אני לא מוצא שום טיעון בדברים שלך שסותר את הדברים שלי.

אבי דיכטר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: שר התעשייה והמסחר אמור היה להיות כאן והוא לא כאן.

דליה איציק: אנחנו נעבור לשר יעקב אדרי - שאילתא בעל-פה מס' 92, של חברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: משרד הפנים, על-פי החלטת ממשלה 561, אמור היה ב-2006 להעביר 6 מיליוני שקלים, ועל-פי החלטה נוספת, החלטה 746, להעביר 10 מיליוני שקלים לשנת 2007.

אורית נוקד: מדובר בתקציבים למועצות האזוריות בעוטף-עזה.

אורית נוקד: אני רוצה לשאול שתי שאלות: 1.

אורית נוקד: האם העביר המשרד את התקציב של 2006?

אורית נוקד: 2.

אורית נוקד: האם משרדך מבקש לקזז את סכום המענק לשנת 2006 מכספי 2007, ובכך לצמצם את הסכום הכולל מ-16 מיליון שקלים לשנתיים ל-10 מיליוני שקלים?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב אדרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, 1.

יעקב אדרי: על-פי סעיף ב' בהחלטת הממשלה 746, ועל-פי החלטה 561, אמור היה המשרד להעביר לשנת 2007 סכום של 15 מיליון שקלים לשדרות וליישובי עוטף-עזה.

יעקב אדרי: זה מתחלק - 6 מיליוני שקלים למועצות האזוריות ו-9 מיליוני שקלים נוספים לשדרות.

יעקב אדרי: משרד הפנים הקדים את העברת המענק, ובשלב זה שוחררו שני-שלישים מהסכום.

יעקב אדרי: יתרת הסכום תועבר עד סוף הרבעון הראשון של שנת 2007.

יעקב אדרי: זאת אומרת, בתוך חודש-חודשיים.

יעקב אדרי: 2.

יעקב אדרי: בסעיף א' בהחלטה 746 נאמר, כי תושבי שדרות ויישובי עוטף-עזה יקבלו הנחה בארנונה למגורים, לתעשייה, למשרדים, לשירותים, למסחר, למלאכה ולחקלאות, בשיעור של 25% בשנת 2007.

יעקב אדרי: כפי שפעל בשנים עברו, משרד הפנים משפה באופן שוטף את הרשויות האמורות כנגד הגשת דיווחים מתאימים על גבייה בפועל.

יעקב אדרי: לכשיוגשו הדיווחים, יעביר משרד הפנים בהתאם.

יעקב אדרי: מחכים לדיווחים, ברגע שיועברו, הם יקבלו את ההפרשים על-פי התחייבות הממשלה.

יעקב אדרי: תודה.

דליה איציק: האם לגברתי שאלה נוספת?

דליה איציק: אין לך שאלה נוספת.

דליה איציק: אין שאלות נוספות.

דליה איציק: תודה, אדוני השר.

דליה איציק: אנחנו עוברים לשני השרים שאינם נמצאים כאן.

דליה איציק: בבקשה, אדוני המזכיר, הם גם לא ידברו היום.

דליה איציק: אנחנו לא מחכים לאף שר.

דליה איציק: אדוני השר, אתה בדרך כלל מגיע בזמן – זו הפעם הראשונה שזה קורה לך – ואנחנו ננצור את לשוננו הפעם, אבל אני מבקשת שהשרים יגיעו בזמן.

דליה איציק: שר הבריאות ישיב על שאילתא בעל-פה של חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת מיסז'ניקוב, שאילתא בעל-פה מס' 90.

דליה איציק: בינתיים, עד שתגיע, אני רוצה לברך פה את האורחים שלנו משגרירות אוסטרליה – את הפדרציה הציונית באוסטרליה ואת לשכת המסחר שנמצאת כאן.

דליה איציק: יושבים גם חברי ההנהגה הצעירה של יהדות אוסטרליה.

דליה איציק: ברוכים הבאים.

דליה איציק: אדוני, בבקשה, המיקרופון שלך.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, כפי שפורסם - - -

דליה איציק: לא שומעים, נא להגביר את המיקרופון.

דליה איציק: המיקרופון לא מספיק חזק.

דליה איציק: בבקשה.

סטס מיסז'ניקוב: כפי שפורסם בכמה כלי תקשורת, משרדך, אדוני השר, הודיע לבית-חולים "זיו" שבקשתו למיגון נדחתה, אף שלפני חצי שנה ספג בית-החולים פגיעה ופעילותו צומצמה.

סטס מיסז'ניקוב: ברצוני לשאול: 1.

סטס מיסז'ניקוב: האם הדבר נכון?

סטס מיסז'ניקוב: 2.

סטס מיסז'ניקוב: מדוע נדחתה הבקשה?

סטס מיסז'ניקוב: 3.

סטס מיסז'ניקוב: האם נדרש התקציב לצורך מיגון בית-החולים "זיו"?

סטס מיסז'ניקוב: זו שאלה רטורית, אבל הייתי רוצה את התשובה.

סטס מיסז'ניקוב: 4.

סטס מיסז'ניקוב: איזה מענה בתחום המיגון ניתן כיום לבית-חולים "זיו"?

סטס מיסז'ניקוב: 5.

סטס מיסז'ניקוב: האם כך, במצב נכון להיום, יכול בית-חולים "זיו" לפעול ביעילות רבה בעתות חירום?

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

דליה איציק: אדוני השר, בינתיים אתה יכול לעלות.

דליה איציק: בבקשה, נמתין לך.

יעקב בן-יזרי: 3-1.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בתשובה על השאילתא הזאת אני חייב לציין שמשרד הבריאות - בהנהלת שר הבריאות ומנכ"ל משרד הבריאות – הגיש למשרד ראש הממשלה תוכנית למיגון בעלות של מיליארד ו-400 מיליון שקל, הכוללת מיגון של כל בתי-החולים בארץ.

יעקב בן-יזרי: זאת תוכנית החומש שלנו - בהתאם למציאות ובהתאם לצרכים - למיגון בתי-החולים.

יעקב בן-יזרי: דרישה זו כוללת גם את מיגונו של בית-חולים "זיו" בצפת.

יעקב בן-יזרי: לצערנו, טרם התקבלה תשובה ממשרד ראש הממשלה על פנייה זו, כי הדיונים מתקיימים ועדיין לא נפלה הכרעה בנושא.

יעקב בן-יזרי: 4.

יעקב בן-יזרי: בבית-החולים, כיום, יש אגף חדש הכולל מיון, טיפול נמרץ לב, דיאליזה ועוד – הממוגנים על-פי התקנים הקיימים כיום.

יעקב בן-יזרי: נוסף על כך לבית-החולים יש מרחב תת-קרקעי ממוגן המסוגל לקלוט 150–200 חולים.

יעקב בן-יזרי: 5.

יעקב בן-יזרי: בהנחה שמצב חירום יופעל במרחב הצפון, יתקשה בית-החולים "זיו" בצפת לפעול ביעילות מלאה, כמו שאר בתי-החולים בארץ שלהם אין מיגון מלא לכל המאושפזים בהתאם לתוכנית האשפוז בשעת-חירום.

יעקב בן-יזרי: לאור זאת, כאמור, המשרד גיבש תוכנית כוללת למיגון כלל בתי-החולים, אך טרם התקבלה החלטה סופית בנדון.

יעקב בן-יזרי: תודה.

דליה איציק: שאלה נוספת לשואל, ולאחריו - חבר הכנסת יעקב כהן.

סטס מיסז'ניקוב: תודה, אדוני השר.

סטס מיסז'ניקוב: בתשובתך על השאלה האחרונה למעשה כבר ענית לי גם על השאלה הנוספת.

סטס מיסז'ניקוב: למרות זאת, תוכנית החומש - זה יפה, אבל על-פי מה שראינו במלחמת לבנון השנייה, בית-החולים "זיו" הוא בית-החולים הצפוני ביותר, הוא האסטרטגי ביותר מבחינת מדינת ישראל, רוב החיילים הנפגעים מגיעים לשם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו ביקרנו – אני מניח כמו מרבית חברי הכנסת והשרים – בבית-חולים "זיו" גם אחרי שהוא נפגע מנפילת "קטיושה".

סטס מיסז'ניקוב: ראינו שהצוות עובד בתנאים-לא-תנאים; גם חלק מהצוות נפגע.

סטס מיסז'ניקוב: ולכן שוב, אותם סכומים לתוכנית החומש צריכים לבוא באפיקים המוסדרים, אבל בינתיים צריך לעשות משהו עם בית-החולים הצפוני ביותר.

סטס מיסז'ניקוב: השאלה שלי למעשה – ב-19 ביולי, בזמן המלחמה, הציג חבר הכנסת אורי אריאל שאילתא לשר אדרי בנושא הזה, ואני מצטט מה שאמר בזמנו השר אדרי: "כרגע יש תוכנית למגן במהירות את בתי-החולים 'זיו' בצפת ו'פורייה' בטבריה, בהיקף של 12 מיליון שקל.

סטס מיסז'ניקוב: אני מקווה שיעשו זאת מהר ככל האפשר.

סטס מיסז'ניקוב: נדמה לי שאישורי התקציב ניתנים כבר בימים אלה" - זה היה ב-19 ביולי – "אני פועל בכיוון הזה גם לגבי 'רמב"ם'.

סטס מיסז'ניקוב: הבטחתי למנהל בית-החולים שאני אטפל בזה באופן אישי".

סטס מיסז'ניקוב: השאלה שלי: חרף העברת התקציב בחודש יולי 2006, וחרף התערבותם האישית של שני השרים, לא מבוצעים הדברים האלה עד עכשיו, ובית-החולים עדיין חשוף.

סטס מיסז'ניקוב: מה צריך לעשות כדי שזה יקרה?

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן.

דליה איציק: אחריו - חבר הכנסת זבולון אורלב, ורק אחר כך השר ישיב.

יעקב כהן: כבוד אדוני השר, גברתי היושבת-ראש, גם אני שאלתי שאילתא בנושא הנדון.

יעקב כהן: שמענו את התשובה של השר, אבל לנוכח הממצאים והאיומים שלפיהם מחכה לנו מלחמה בקרוב – והלוואי שנתבדה, ותפילתי לכך – באמת השר אמר שיש תוכנית חומש לכל בתי-החולים בארץ, אבל אנחנו שומעים, וזה מופיע בכתובים, שרוב הפצועים של הצבא במלחמה האחרונה הגיעו לבית-חולים "זיו".

יעקב כהן: מרבית החיילים הגיעו לבית-החולים "זיו".

יעקב כהן: אני חושב שצריך פתרון מיידי וראשוני לבית-חולים בקו המערכה הראשון, כדי שאם חס וחלילה תקרה מלחמה, יהיה פתרון.

יעקב כהן: ולא מספיק קומה אחת - אנחנו צריכים למגן את כל בית-החולים, שעבד ועמד בתנאים קשים ביותר במלחמה האחרונה.

יעקב כהן: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, במהלך המלחמה ביקרנו בבתי-החולים בצפון.

זבולון אורלב: בבית-החולים בנהרייה מצאנו מיגון מדהים – בית-חולים ממוגן שלם מתחת לאדמה.

זבולון אורלב: הגענו לצפת – רק אזור חדר המיון ממוגן, וגם זה לא מיגון מלא.

זבולון אורלב: האיומים הם איומים שווים.

זבולון אורלב: תוכנית חומש איננה נותנת מענה.

זבולון אורלב: כולנו קוראים עיתונים, ואיננו יודעים מתי תהיה המלחמה הבאה, חס וחלילה, אבל אי-אפשר לסמוך על הנס.

זבולון אורלב: לכן, אני שואל אם לא ראוי להקדים את בית-חולים "זיו" בצפת כבית-חולים ראשון דחוף למיגון, לפני כל בתי-החולים האחרים.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, גם אני ביקרתי בבית-חולים "זיו" למחרת נפילת הפגז בחצר בית-החולים, ואנחנו ראינו מקרוב את כל אשר התרחש שם.

יעקב בן-יזרי: המיגון הראשוני, בהתאם לתקציבים שהועמדו לרשותנו בתקופת המלחמה, בוצע הלכה למעשה בכל בתי-החולים בצפון, לרבות בבית-החולים "זיו" בצפת.

יעקב בן-יזרי: תוכנית המיגון המלאה, שעליה השאלות ועליה המאמר ועליה אנחנו מסתמכים כאן – היא במסגרת תוכנית פעולה.

יעקב בן-יזרי: רוב בתי-החולים חייבים להיכנס למסגרת הזאת.

יעקב בן-יזרי: כמובן, כאשר אנחנו נקבל את האישורים המתאימים, בית-חולים "זיו" עומד בשורה הראשונה להפעלה ולהכנה, כדי להכניס אותו למצב של מיגון מלא, אבל מכאן ועד לביצוע מושלם, אי-אפשר - - - עניתי כאן שבבית-החולים יש אגף חדש הכולל מיון, טיפול נמרץ לב, דיאליזה ועוד מחלקות, שממוגנים במלוא המיגון, כמתחייב בתקנות של שעת-חירום.

יעקב כהן: הם טוענים שרק 20.

יעקב בן-יזרי: לא נכון, אני מצטער.

יעקב בן-יזרי: גם בבית-חולים "זיו" יש אזור אשפוז של כ-200 מיטות ממוגנות, בהתאם לתקנים הנדרשים.

יעקב בן-יזרי: יש צורך בהרחבת המיגון בבתי-החולים, ובמיוחד בבית-חולים "זיו", שנמצא בקו העימות בצפון.

יעקב בן-יזרי: על כך אנחנו שוקדים ונפעל בהתאם מייד כשישוחררו התקציבים המתאימים.

יעקב בן-יזרי: תודה.

דליה איציק: לפנים משורת הדין נאפשר לחבר הכנסת אפללו, שמגיע אלינו יום-יום מהצפון, לשאול שאלה נוספת.

דליה איציק: אתה ודאי תסכים, אדוני השר, נכון?

דליה איציק: תודה.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, בנושא המיגון בצפון אני חושב שאתם עושים כמיטב יכולתכם, אך בנושא התקציב לגליל נשמט בית-החולים בעפולה.

אלי אפללו: תמוה בעיני שבית-החולים בעפולה, אף ששמעתי את השר אומר בהרבה הזדמנויות שעפולה תיכנס באותה מסגרת - פה באופן ספציפי, איני יודע למה, פתאום עפולה יצאה מתקצוב הגליל גם בנושא האבטחה, גם בנושא הביטחון וגם בנושא התקציב שחולק.

אלי אפללו: הייתי רוצה, אדוני השר, שלא תראה את עפולה לא כחלק מהצפון.

אלי אפללו: לצערי הרב, גם עפולה נמדדת באותו מדד של ה"קטיושות" והטילים שנפלו.

אלי אפללו: הייתי שמח אם זה לא היה כך, אך עפולה היא חלק מהגליל והצפון.

אלי אפללו: אני מבקש שתראה את מצבה של עפולה כמו שהוא.

אלי אפללו: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יעקב בן-יזרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש להבדיל בין מיגון חירום שמחייב את כל בתי-החולים בארץ לבין תוכניות פיתוח בכמה בתי-חולים, כפי שתוכנן בתקציב של 391 מיליון ש"ח.

יעקב בן-יזרי: אלה אושרו בעיקר לחדרי מיון, שהם התחנות הראשונות שאליהן מגיעים הפצועים והנזקקים הראשונים.

יעקב בן-יזרי: מצב זה הוא בכל חומרתו בכל בתי-החולים, ולכן ניתנה עדיפות לנושא.

יעקב בן-יזרי: לגבי תוכנית המיגון הכללית בתוכנית שהגשנו, גם עפולה כלולה במסגרת המיגון.

יעקב בן-יזרי: עפולה כלולה במסגרת.

אלי אפללו: התשובה שקיבלתי היא אחרת, תודה.

אלי אפללו: [הצעת חוק פ/728/17; נספחות.

אלי אפללו: ]

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

דליה איציק: הוא מנמק פה הצעה של חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה, וקבוצת חברי כנסת אחרים, ייבדלו לחיים ארוכים - הצעת חוק האזרחות (תיקון - מעמד של ילד).

דליה איציק: תשובה והצבעה יינתנו במועד אחר.

יצחק אהרונוביץ': יושבת-ראש הכנסת, חברי הכנסת הנכבדים, כבוד גדול הוא בשבילי לעמוד פה היום ולמלא את מקומו של חברי חבר הכנסת יורי שטרן, זיכרונו לברכה.

יצחק אהרונוביץ': כולנו בבית הזה מכירים את עשייתו הפרלמנטרית הרבה של יורי.

יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לשתף אתכם בפן אישי יותר של ההיכרות שלי עם יורי.

יצחק אהרונוביץ': עם הגיעי לכנסת ישראל מי שאימץ אותי לחיקו, כמו שאימץ אחרים, היה יורי.

יצחק אהרונוביץ': הוא למעשה הוביל אותי, הדריך אותי, הראה לי את עבודת הכנסת והסביר יותר מפעם אחת.

יצחק אהרונוביץ': הידע שהיה לו והעשייה כחבר כנסת ותיק במשכן נתנו לי את הכלים להיכנס לכנסת ישראל ולעמוד היום ולהציע את הצעת החוק הזאת.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק הזאת נועדה, כמו רוב הצעותיו של יורי, לסייע לאזרח הפשוט - תיקון עוול שאינו מובן ואין לו הצדקה כלשהי.

יצחק אהרונוביץ': ברצוני לצטט קטע מנאומו של יורי כאשר הוא הציג את החוק בפעם הראשונה פה בכנסת, וכך הוא אמר: "הצעת החוק שלי באה לתקן עיוות במצב החוקי הקיים בתחום מאוד רגיש שנוגע למאות ואף לאלפי יהודים במדינת ישראל.

יצחק אהרונוביץ': חוק השבות קבע את גבולות הזכאות לפי שייכות לעם היהודי.

יצחק אהרונוביץ': היום החוק קובע שמי שהוא נכד ליהודי, חל עליו חוק השבות.

יצחק אהרונוביץ': נשאלת השאלה מה קורה כאשר עם אותו זוג, שהוא זכאי חוק השבות, מגיע ילד קטין" - מתחת לגיל 18 – "שחוק השבות לא חל עליו".

יצחק אהרונוביץ': רבים העולים לארץ מכוח חוק השבות ומקבלים אזרחות ישראל, ויש מקרים רבים שאחד מבני-הזוג, למשל, אינו יהודי אך בן-זוגו כן, והם מקבלים אזרחות ישראלית.

יצחק אהרונוביץ': הבעיה מתעוררת כשאותו זוג עולה עם ילדיו הקטנים, ואותם ילדים שטרם מלאו להם 18 אינם מקבלים את האזרחות הישראלית והם נמצאים במצב לא הגיוני, מעמד לא מוגדר של תושבים זמניים או כל סטטוס אחר, אך לא של אזרח ישראלי מן השורה.

יצחק אהרונוביץ': הבעיות האלה מתעוררות במקרים רבים, כגון כשברצונם לצאת לחו"ל עם משפחתם.

יצחק אהרונוביץ': המשפחה יכולה לצאת ללא בעיות מיוחדות, אך כשרוצים שגם הילדים יצאו מתעוררים קשיים ובעיות שלא אחת כרוכות בתשלום כספי לא מבוטל.

יצחק אהרונוביץ': אם אותו ילד רוצה לצאת עם כיתתו ל"מצעד החיים" בפולין הוא אינו יכול, כי מעמדו נחות משל חבריו באותה כיתה.

יצחק אהרונוביץ': מצב זה לא יכול להימשך.

יצחק אהרונוביץ': לא ייתכן מצב שבו הורי הילדים בעלי אזרחות כדין, אך ילדיהם אינם מוכרים כאזרחי המדינה.

יצחק אהרונוביץ': אך באופן לא מובן, כשמגיעים אותם ילדים לגיל שבו הם בגירים - לגיל 18, גיל הגיוס - לפתע יש הכשר לזכות אותם באזרחות הנכספת.

יצחק אהרונוביץ': איני רומז להתנהלות קלוקלת, אך אני סבור שאם אותו ילד קטין אינו זכאי לאזרחות ישראלית, אין מקום למתן אותה אזרחות אך ורק בהיותו בגיר.

יצחק אהרונוביץ': גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני קורא מעל דוכן זה לכנסת ישראל להביא לשוויון ולתיקון העוול הנעשה לעולים החדשים.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לזכור שאותם עולים עוזבים את בתיהם וסביבתם ועולים לארץ-ישראל שעליה חלמו הם ואבותיהם.

יצחק אהרונוביץ': חשיבות העלייה לארץ ברורה וידועה לכל אזרח בארץ הזאת.

יצחק אהרונוביץ': אל לנו להציב בפניהם קשיים נוספים.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לעשות הכול כדי להביא את כל היהודים לארץ-ישראל.

יצחק אהרונוביץ': מי ייתן ותתגשם בנו הנבואה של ירמיהו הנביא: כי יש שכר לפעולתך נאום ה' ושבו מארץ אויב ויש תקווה לאחריתך נאום ה' ושבו בנים לגבולם - ירמיהו ל"א ט"ו-ט"ז.

יצחק אהרונוביץ': יהי זכרו של חבר הכנסת יורי שטרן ברוך.

דליה איציק: אמן.

דליה איציק: תשובה והצבעה במועד אחר.

דליה איציק: [הצעת חוק פ/46/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנו עוברים להצעת חוק פ/46.

דליה איציק: השר משולם נהרי ישיב, ויציע את הצעת החוק חבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: בבקשה.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק מס ערך מוסף בשיעור אפס על מוצרי בטיחות בדרכים.

ואסל טאהא: לנוכח המצב העגום בכבישי ישראל, שבו מאות בני-אדם נהרגים ועשרות אלפים נפצעים בתאונות דרכים, קבע משרד התחבורה רשימת מוצרים ועזרים שונים שמטרתם הצלת אדם ממוות וצמצום הפגיעה הפיזית בו בעודו נמצא ברכב מנועי.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, לפני כשנתיים נכנסה לתוקפה התקנה החדשה הנוגעת לכיסאות בטיחות, ולפיה ילדים עד גיל שמונה חייבים לשבת על כיסא הגבהה – בוסטר.

ואסל טאהא: ילדים עד גיל שלוש חייבים לשבת בכיסאות בטיחות, וילדים עד גיל שנה חייבים לשבת נגד כיוון הנסיעה בכיסאות המותאמים להם הנקראים סל-קל.

ואסל טאהא: התקנה חשובה מאוד, מאחר שהיא שינתה את המציאות העגומה שבה מרבית הילדים היו נוסעים כשהם אינם חגורים כראוי, בצורה שמסכנת אותם מאוד.

ואסל טאהא: רק לשם הדוגמה, גברתי היושבת-ראש, התנגשות במהירות נסיעה נמוכה יחסית של 40 קמ"ש תגרום לילדים פגיעות הדומות בחומרתן לפגיעות הנגרמות מנפילה מקומה שלישית.

ואסל טאהא: עוד מתברר כי חגורות הבטיחות של הרכב שאנחנו חוגרים בהן את הילד יכולות להיות גורם קטלני כשהן לא מותאמות לגובהו של הילד.

ואסל טאהא: לכן התקנה חשובה, אך יש צורך לבוא לקראת ההורים מאחר שזה עניין די יקר.

ואסל טאהא: לא ניתן לתקן מושב בטיחות שחסר בו חלק.

ואסל טאהא: חובה להשתמש במושב הבטיחות רק עם חלקיו המקוריים, ולכן יש צורך לרכוש מושב בטיחות חדש כמעט לכל ילד חדש במשפחה.

ואסל טאהא: בכל מקרה, מידת ההגנה של כיסא הבטיחות יורדת אחרי חמש-שש שנים של שימוש.

ואסל טאהא: זאת אומרת, לא יכולים להשתמש בכיסא הזה מעבר לארבע עד שש שנים.

ואסל טאהא: מה עוד, גברתי היושב-ראש, שעל התקנה הזאת הוחלט במקביל לקיצוץ הקשה הפוגע במשפחות מרובות הילדים, שזקוקות מאוד לעזרה בנושא.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, המטרה של הצעת החוק היא נכונה וחשובה ומצילת חיים.

ואסל טאהא: המטרה היא לעודד משפחות להגן על ילדיהן על-ידי הוזלת אמצעי הבטיחות.

ואסל טאהא: המצב היום בשטח הוא שהרבה משפחות מרובות ילדים לא קונות כיסאות בטיחות, כי זה יקר מאוד.

ואסל טאהא: משפחה כזאת, ממוצעת, שיש לה לפחות ארבעה ילדים, ועל-פי רוב יותר, חייבת, על-פי חוק, בהוצאה של 1,000 שקל לפחות.

ואסל טאהא: זה יקר מאוד למשפחה שחיה על שכר מינימום או על שכר שבקושי מקיים ומפרנס אותה.

ואסל טאהא: המטרה היא לתקוף את הבעיה החברתית הקשה של תאונות דרכים בצורה חכמה ורצינית.

ואסל טאהא: אם הממשלה החליטה שהמלחמה בתאונות הדרכים היא מטרה לאומית, היא צריכה להראות נכונות ולבוא לקראת הציבור.

ואסל טאהא: הצעת החוק הזאת מגלמת כוונות אלו.

ואסל טאהא: אני קורא לתמוך בהצעת חוק שלא מדברת על אכיפת מהירות נסיעה, שתביא בעקיפין לירידה בתאונות וכך תנסה להציל חיים.

ואסל טאהא: הצעת החוק מכוונת ישירות להצלת החיים של ילדינו.

ואסל טאהא: כל המושבים לילדים מוכחים כמצילי חיים בצורה ישירה, לא עקיפה.

ואסל טאהא: עולה השאלה, גברתי, מה משרד התחבורה רוצה.

ואסל טאהא: אתמול שמענו שיש מצלמות מהירות חדשות וכולם התראיינו בנושא ברדיו, ממש חגיגה גדולה.

ואסל טאהא: למה?

ואסל טאהא: כי ממצלמות אפשר להוציא עוד כסף מהאזרח, דוחות וכדומה.

ואסל טאהא: אם באמת היה חשוב להציל חיים ואם זאת היתה המטרה העיקרית, הממשלה היתה תומכת בחוק הזה, שעלותו, אגב, לא גבוהה, אבל חשיבותו עצומה.

ואסל טאהא: תמיכת חברי הכנסת בהצעה הזאת היא אינדיקציה לרצינות ששוררת כל פעם בדיון על תאונות דרכים.

ואסל טאהא: היא אינדיקציה למידת הרצינות שלנו במלחמה נגד התאונות הקטלניות, במיוחד אלה הפוגעות בטף, בילדים, בתינוקות.

ואסל טאהא: גברתי היושבת-ראש, הכיסאות יקרים יחסית.

ואסל טאהא: מחיר סל-קל איכותי מגיע היום ל-800 שקל.

ואסל טאהא: המס הוא 70 שקל.

ואסל טאהא: אז כדאי לעודד ולהוריד את המס לאפס על מנת לעודד הורים לקנות את הסל-קל.

דליה איציק: סל-קל זה מה שמחברים לכיסא?

ואסל טאהא: כן.

ואסל טאהא: כשחסר בו חלק אז קונים חדש, לא מחליפים.

ואסל טאהא: אתה חייב להשתמש בכיסא המקורי.

דליה איציק: כמה זה עולה, 800 שקל?

ואסל טאהא: 800 שקל.

ואסל טאהא: מושב בטיחות - 600-200 שקל.

ואסל טאהא: המס הוא 50 שקל, ויש לעודד זאת על מנת למנוע פגיעות פיזיות בילדים.

ואסל טאהא: בוסטר - 400 שקל עד 100 שקל, המס הוא 40 שקל.

ואסל טאהא: בסך הכול הסכום הוא מזערי, ואפשר לספוג אותו ואפשר לפצות את המשפחות מרובות הילדים, אם על-ידי הפחתת המס לאפס, או, אני מוכן לקבל אם תהיה הבטחה מהממשלה - אני מוכן להפוך את זה להצעה לסדר-היום אם הממשלה תיקח על עצמה להעביר 20 מיליון שקל לקצבאות הילדים.

ואסל טאהא: אני פונה בזה למפלגות החברתיות שכל הזמן דיברו על קצבאות ילדים והתנו את כניסתן לממשלה בשחרור כספים לקצבאות ילדים.

ואסל טאהא: הנה, זה הזמן, אם אתם באמת רציניים, לתמוך בהצעה הזאת להפחית לאפס את מס ערך מוסף על כיסאות בטיחות של ילדים ברכבים.

ואסל טאהא: אני גם מוכן לקבל כל הצעה מהשר או מהממשלה שבאמת ייקחו על עצמם להעביר 20 מיליון שקל לקצבאות ילדים כפיצוי על הנושא הזה.

ואסל טאהא: אני פונה לכל חברי הכנסת להצביע ולתמוך בחוק הזה.

ואסל טאהא: עלותו של החוק הזה מזערית.

ואסל טאהא: הממשלה תוכל לספוג ותוכל לעזור בהפחתת התאונות, בהפחתת הפגיעות הפיזיות בילדים.

ואסל טאהא: באמת לאחרונה, אחרי הפעלת התקנה הזאת, היתה ירידה רצינית במספר הפגיעות בילדים, ואם ברצוננו להוריד עוד את אחוז הפגיעות, עלינו לתמוך בהצעה כזאת, מפני שהיא מעודדת את הבטיחות גם במשפחות שאין להן יכולת.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת ואסל טאהא.

דליה איציק: חבר הכנסת משולם נהרי ישיב.

דליה איציק: לאחר מכן יש לנו אורח מכובד מאוד כאן היום.

דליה איציק: הנה ראש הממשלה הגיע - ברוך הבא, ראש הממשלה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

משולם נהרי: חבר כנסת ואסל טאהא מציע להקל בעול הכספי המוטל על האזרח ברכישת מוצרי בטיחות אשר רכישתם מחויבת לפי פקודת התעבורה.

ואסל טאהא: אז תפצה אותם.

משולם נהרי: למה 20 מיליון?

משולם נהרי: בוא נדבר על סכומים יותר גדולים.

משולם נהרי: אני גם מסכים אתך שצריך לעשות.

משולם נהרי: אין לי ויכוח אתך בנושא הזה.

דליה איציק: חבר הכנסת טאהא, אתה אמרת את דבריך, בזה נגמר העניין.

משולם נהרי: מס ערך מוסף מוטל על כלל המוצרים והשירותים ועל כלל הצרכנים במשק.

משולם נהרי: קביעת שיעור מס אפס על מוצר בטיחות, כמוצע בהצעת החוק, תגרור בהכרח דרישה להטלת שיעור מס אפס על מוצרים נוספים.

משולם נהרי: כפי שהיינו עדים לכך בחודש האחרון, היו כמה הצעות דומות וכולן היו חשובות ובנושאים חשובים ובנושאים שאין ויכוח שצריך להקל בהם את המצוקה.

משולם נהרי: זה לא הנושא היחיד, ומובן שזה יגרור עוד הצעות דומות.

משולם נהרי: פשטותו של החוק ויעילותו באות לידי ביטוי בעקרון אחידות המס.

משולם נהרי: הצעת החוק פוגעת בעיקרון של חוק מס ערך מוסף.

משולם נהרי: יש לציין, כי המלצה חד-משמעית להאחדת שיעורי המע"מ יצאה מטעם צוות משותף לשלושת הגופים המרכזיים בכלכלה העולמית: קרן המטבע העולמית, ארגון ה-OECD והבנק העולמי.

משולם נהרי: מתן שיעור מס אפס בהתאם להצעת החוק יצריך פיקוח ומעקב אחר הטובין מצד רשויות המע"מ, כדי לוודא שאכן מדובר במוצרי בטיחות שפקודת התעבורה מחייבת את רכישתם, ולא במוצרי בטיחות אחרים.

משולם נהרי: מעקב כזה איננו ישים במגבלות כוח-האדם הקיימות היום.

משולם נהרי: מדובר, כאמור, במוצרי בטיחות שיש חובה, ממילא, לרוכשם לפי פקודת התעבורה, ולכן קביעת מע"מ בשיעור אפס אחוז על מוצרים אלה לא תביא לעלייה ברכישתם או בבטיחות.

משולם נהרי: העלות התקציבית השנתית של הצעת החוק היא כ-10 מיליוני ש"ח.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 19 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מוצרי בטיחות בדרכים), התשס"ו-2006, נתקבלה.

דליה איציק: ובכן, כמו שאתם רואים, הצעת החוק נדחתה, 46 נגד, בעד – 19, נמנעים אפס.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נא לשבת.

דליה איציק: יש לנו אורח.

דליה איציק: אדוני, סגן ראש הממשלה, הקשבתך, בבקשה.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש בית-הנבחרים האוסטרלי, מר הוקר, ורעייתו, ברוכים הבאים לארצנו.

דליה איציק: (מחיאות כפיים) הנה ראש הממשלה וסגניו ושרים מכבדים אותך בנוכחותם כאן.

דליה איציק: נמצא אתנו כאן גם יושב-ראש האופוזיציה, חברי הכנסת.

דליה איציק: ברוך אתה בבואך לארצנו ולכנסת ישראל.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, המרחק הגיאוגרפי המבדיל בין ארצנו הקטנה ליבשת שלכם הוא לא מכשול ליחסים החמים שבין המדינות.

דליה איציק: הזיקה ההדדית בין שני עמינו היא חזקה, קווי הדמיון בינינו רבים, אנחנו חולקים ערכים דמוקרטיים ואנושיים משותפים.

דליה איציק: המתיישבים הראשונים שהגיעו ליבשת שלכם הפכו אדמות בור בתולות לגן פורח, השממה שהיתה במשך הדורות הפכה ליישובים משגשגים.

דליה איציק: כזאת היתה דרכה של הציונות, שחוללה מהפכה בנופיה של הארץ הזאת.

דליה איציק: אדוני היושב-ראש, בשבילנו הארץ, או בשבילנו השיבה אל הארץ, היתה שיבה אל האדמה.

דליה איציק: אנחנו לא שבנו לארץ אבותינו בכוונה לנשל איש מאדמתו.

דליה איציק: בשלום הגענו, ולשלום אנחנו ממשיכים לחתור גם היום.

דליה איציק: מאוסטרליה הרחוקה הבאנו את עץ האקליפטוס, כדי שיסייע לנו בייבוש הביצות ובהדברת הקדחת.

דליה איציק: כמו אוסטרליה, גם אנחנו נאבקים בדחיקת המדבר, המהווה כמחצית משטח מדינתנו.

דליה איציק: אוסטרליה כארץ הגירה שימשה לנו דוגמה ומופת בקליטת עלייה.

דליה איציק: ידידי האורחים, קשר אמיץ של דם קיים בין ארץ-ישראל לאוסטרליה.

דליה איציק: תמיד נזכור את בני אוסטרליה שנפלו במלחמה על שחרור ארץ-ישראל מהשלטון הטורקי, העות'מאני, לפני 90 שנה.

דליה איציק: לא הרחק מכאן, אדוני, בהר-הצופים, נמצא בית-עלמין צבאי לחללי הצבא הבריטי, שנפלו בכיבוש ירושלים וסביבתה ההררית בתקופת מלחמת העולם הראשונה.

דליה איציק: אנחנו מצדיעים לזכר בני אוסטרליה האמיצים שנפלו בקרבות ההם.

דליה איציק: אוסטרליה מלווה את ישראל מיום היותה למדינה.

דליה איציק: בהצבעה ההיסטורית של עצרת האומות המאוחדות, ב-29 בנובמבר 1947, ההחלטה שקבעה את זכותנו למדינה עצמאית משלנו, היתה אוסטרליה הראשונה, לפי סדר הא"ב, שהשיבה להצעה ב"הן".

דליה איציק: עלי לציין את ההבנה שגילתה אוסטרליה לצרכיה הבסיסיים של מדינת ישראל אז, כמו היום, והתמיכה הרחבה בישראל בזמן המלחמה האחרונה בלבנון ראויה להוקרה ולתודה, אדוני היושב-ראש.

דליה איציק: הידידות בינינו היא עמוקה ואמיצה.

דליה איציק: אוסטרליה היא כמונו, כואבת את פצעי הטרור, והיא שותפה שלנו במאבק הגלובלי בטרור.

דליה איציק: אני רוצה להזכיר לך את קריאתו המזעזעת של נשיא אירן למחוק את ישראל מהמפה.

דליה איציק: התופעה הזאת, הניסיון להכחיש את השואה, הם אות ואזהרה לאומות העולם כולו.

דליה איציק: אורחנו היקר, מדינת ישראל, מיום הקמתה, לפני 59 שנים, חותרת לשלום עם שכניה.

דליה איציק: אנחנו לא רק מאמינים בדרך השלום, אנחנו מאמינים שהשלום הוא הדרך.

דליה איציק: ההישגים המדיניים הגדולים שלנו מאז הקמת המדינה הם חוזה השלום עם מצרים משנת 1978, חוזה השלום עם ירדן משנת 1995, ואני מאמינה גדולה שעוד יבואו הרבה חוזי שלום עם שכנותינו.

דליה איציק: אנחנו ערוכים ומוכנים לקראת שלום עם הפלסטינים בכל עת.

דליה איציק: אנחנו חולקים גורל משותף, ועמם אנחנו רוצים לחיות בארץ משותפת.

דליה איציק: חבל לנו על כל טיפת דם שנשפכת לשווא.

דליה איציק: אני רוצה שתאמין לי, מאוד היינו רוצים להגיע לשקט ולשלווה שהם מנת חלקכם באוסטרליה.

דליה איציק: זו התקווה הגדולה של העם, של תושבי ישראל.

דליה איציק: הביקור שלך כאן

דליה איציק: היום מהווה גולת כותרת של הקשרים הבין-פרלמנטריים הענפים בין שתי המדינות שלנו.

דליה איציק: חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, שהיה יושב-ראש הכנסת, ביקר אצלכם וקיבלתם אותו בחום רב.

דליה איציק: אנחנו, אדוני היושב-ראש, מברכים אותך, את חברי המשלחת, ומאחלים לך ביקור פורה ומהנה בישראל.

דליה איציק: ברוכים תהיו.

דליה איציק: (מחיאות כפיים) אנחנו עוד נתראה, אדוני היושב-ראש, בהמשך היום, ואתה בוודאי לא מקנא בי על מה שאני הולכת לעשות עכשיו.

דליה איציק: תודה לך.

דליה איציק: בוועדת הכספים על תקציב 2007 התנהל בלא נוכחות שר [על-פי סעיף 42(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

דליה איציק: ]

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: דיון על-פי דרישת 40 חברי כנסת, בהשתתפות ראש הממשלה, לפי סעיף 42 לחוק-יסוד: הממשלה.

דליה איציק: תפתח את הדיון חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, מי שלא יהיה בדיון בתורו לפי סדר הנואמים, לא יקבל אחר כך את רשות הדיבור.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

דליה איציק: לאחר חברת הכנסת יחימוביץ, יעלה דני נוה.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הדיון הזה לא היה אמור להתרחש.

שלי יחימוביץ': הוא היה אמור להתרחש על-פי סדרי הכנסת בוועדת הכספים, כאשר שר הרווחה, כמו כל חבריו השרים, היה אמור לבוא לפני חברי ועדת הכספים ולפרוס את מדיניות משרדו, משרד הרווחה, ולדבר על תקציב משרדו.

שלי יחימוביץ': אלא שהדבר הזה, למורת רוחם של חברי ועדת הכספים וחברי הכנסת כולם, לא קרה, וכך לא נותרה לי ולחברי ברירה אלא להשתמש בפרוצדורה בלתי מקובלת לעניין זה, ולבקש משר הרווחה, ראש הממשלה אהוד אולמרט, לבוא ולפרוס כאן, בפני המליאה, את מדיניות משרד הרווחה, שהיא מדיניות חשובה ורבת ערך מאין כמוה.

זאב בוים: מי זה "חברי"?

זאב בוים: מה זה?

זאב בוים: את חברת קואליציה, לא?

נסים זאב: - - - עם ראש הממשלה.

זאב בוים: אולי תגידי, כי זה לא נוהג מקובל.

שלי יחימוביץ': אכן.

שלי יחימוביץ': אני מודה, חברים, שהנוהג הזה אינו נוהג מקובל בקואליציה - -

זאב בוים: - - -

שלי יחימוביץ': - - ואני אף מודה שהייתי מעדיפה שהדיון הזה יתקיים בוועדת הכספים כסדרו, אלא ששר הרווחה לא נעתר לבקשה לבוא לוועדת הכספים ולפרוס את מדיניות משרדו, ולא הותיר בידי ובידי מי שמשרד הרווחה יקר לו אפשרות אלא לשמוע כאן את מדיניות משרדו.

שלי יחימוביץ': אני מודה שביום הזה יש דברים מאוד חשובים לדון עליהם, כמו למשל שלטון החוק במדינת ישראל, טוהר המידות, אזור הדמדומים של שלטון החוק שאנחנו נמצאים בו - -

יואל חסון: - - -

שלי יחימוביץ': - - אבל אני לא אעלה את העניין לסדר-היום, כדי שלא לפגוע בחשיבותו של הדיון הזה.

יואל חסון: את חברת קואליציה - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת חסון, אני מבקשת לאפשר לה לדבר.

זאב בוים: - - -

שלי יחימוביץ': אני איאלץ לחזור על דברי.

שלי יחימוביץ': אני מודה שיש נושא שעומד על סדר-היום, נושא חשוב מאוד, והוא נושא שלטון החוק, טוהר המידות וההשתלחות של גורמים מסוימים בצמרת השלטון במי שנועדו לשמור על שלטון החוק ולשמור על מדינת ישראל ועל אורח חייה הדמוקרטי ונקי הכפיים.

שלי יחימוביץ': אבל כדי שלא לפגוע בחשיבותו של הדיון הזה, הדיון על משרד הרווחה, אני לא ארחיב את הדברים על כך ונשמור אותם להזדמנות אחרת.

שלי יחימוביץ': שליש מהילדים במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני, אדוני ראש הממשלה ושר הרווחה.

שלי יחימוביץ': שליש.

שלי יחימוביץ': אלה מספרים שהידרדרנו אליהם בקצב מואץ אחרי שקצבאות הילדים קוצצו באופן אכזרי, ברוטלי, חסר תקדים, שלא היה כמותו בשום מדינה מערבית.

רונית תירוש: אז למה פרץ לא לקח את התיק?

שלי יחימוביץ': ואז אפשר לשאול: הרי בסופו של דבר הקיצוץ הדרמטי הזה נעשה בימיו של בנימין נתניהו, מה אנחנו אשמים?

שלי יחימוביץ': אלא מאי?

שלי יחימוביץ': מתברר שבעיקרי התקציב לשנת 2007 כתוב מפורשות, שחור על גבי לבן, שהמדיניות הכלכלית של הממשלה תהיה המשך ישיר לקווי התקציב של 2003.

שלי יחימוביץ': כלומר, מי שטוען נגד חברים בקואליציה שהם קוראים לתקציב הזה "תקציב ביבי", אין לו מה להלין, כיוון שכתוב שם שהתקציב הוא תקציב ביבי.

יואל חסון: - - -

קולט אביטל: חבר הכנסת חסון, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

שלי יחימוביץ': ואני, כן, אני חברת כנסת בקואליציה, ואף שלא הצבעתי בעד התקציב הזה, אני אחראית לו.

שלי יחימוביץ': כן, נכון.

שלי יחימוביץ': ועל כך הלב בוכה, אני מודה.

שלי יחימוביץ': על כך הלב בוכה.

שלי יחימוביץ': על כך שהקואליציה הזאת, שהיתה אמורה להיות קואליציה חברתית, הפכה לקואליציה שהיא זרוע הביצוע של מדיניות נתניהו.

שלי יחימוביץ': דרך אגב, משרד הרווחה הוא לא משרד גדול.

שלי יחימוביץ': הוא משרד שתקציבו הוא בסך הכול 4.5 מיליארדי שקלים.

שלי יחימוביץ': זו שמיכה קצרה מאוד שצריך לחלק להרבה נזקקים.

שלי יחימוביץ': זה משרד שטווח הווירטואוזיות בו באמת באמת מוגבל.

שלי יחימוביץ': אני לא מקנאה במי שייקח על עצמו את התפקיד הזה.

שלי יחימוביץ': אבל יש משהו סימבולי באי-מינויו של שר רווחה ויש משהו סימבולי בשר רווחה שלא מתייצב כיתר השרים בוועדת הכספים כדי לדווח על מדיניות משרדו.

שלי יחימוביץ': בבריטניה החליט האוצר והחליטה הממשלה – דרך אגב, אצלנו לאוצר יש יעדים: יש יעד אינפלציה, יש יעד גירעון, יש יעד ריבית, רק את היעדים האלה אנחנו לא נמצא לעולם ביעדיו של האוצר.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא נמצא יעד של צמצום פערים, אנחנו לא נמצא יעד של מיגור העוני או לפחות ניסיון להיאבק בעוני.

שלי יחימוביץ': בבריטניה של אחרי תאצ'ר – לצערי, חברת הכנסת תירוש, אני מרגישה שותפה מלאה למדיניות הזאת, אני לא מתחמקת מכך, אני יושבת בקואליציה, אומנם כחברת הכנסת, ואני חתומה על המדיניות הזאת.

שלי יחימוביץ': זה הדיסוננס המטורף שבקיום הפוליטי פה.

שלי יחימוביץ': אבל בבריטניה של אחרי תאצ'ר, כלומר אחרי העידן שאנחנו נמצאים בו היום, שהוא עידן תאצ'ר, קיבל האוצר וקיבלה הממשלה בין יעדיה הכלכליים, כמו יעד הגירעון, יעד של צמצום העוני בקרב ילדים.

שלי יחימוביץ': מישהו אצלנו יעלה על דעתו לקבל יעד כזה, צמצום העוני בקרב ילדים?

שלי יחימוביץ': הרי לא ייתכן שהאוצר יעלה על דעתו להתוות מדיניות שיש בה משהו ערכי.

שלי יחימוביץ': יש כל כך הרבה סעיפים בתקציב הזה שפירושם פגיעה מיידית ברווחה, אפילו בלי קשר למשרד הרווחה.

שלי יחימוביץ': אבל כיוון שמי שמופקד על משרד הרווחה הוא ראש הממשלה, למה שלא נדבר על זה?

שלי יחימוביץ': הקפאת תקנים במשרדי הממשלה לשנתיים.

שלי יחימוביץ': מה זה אומר הקפאת תקנים לשנתיים?

שלי יחימוביץ': זה אומר לא לקחת עובדי רווחה, ולא עובדי סיעוד, ולא מורים, ולא אף אחד מהמקצועות שבסופו של דבר משרתים את העניים שבעניים.

שלי יחימוביץ': דרך אגב, בי זה לא יפגע, כמי שמקבלת שכר של חברי הכנסת.

שלי יחימוביץ': בילדים שלי זה לא יפגע.

שלי יחימוביץ': אני לא נזקקת לשירותי הרווחה, וגם אם שירותי החינוך לקויים, אני אמצא לעצמי אלטרנטיבה פרטית לילדי.

שלי יחימוביץ': זה פוגע רק בחלשים שבחלשים, הדיאטה הזאת שאתם ממשיכים לכפות, הדיאטה האידיאולוגית שאתם ממשיכים לכפות על משרדי הממשלה, להרזות אותם, לצמצם אותם, לצמצם את השירותים לאזרח, להפוך את השירות הציבורי למורעב ולהפוך אתו את הילדים, את האזרחים החלשים ביותר למורעבים, כתוצאה מההרעבה הזאת, מהאנורקסיה האידיאולוגית של משרד הממשלה.

שלי יחימוביץ': סעיף אחד, אדוני ראש הממשלה ושר הרווחה, במשרד הרווחה – ואני תוהה אם ירדת לעומקו: יופרטו המעונות לחוסים.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת כמה זה מעניין אותך – אני רואה שזה לא ממש מעניין אותך – אבל בכל זאת אני מוצאת לנכון לעניין את הציבור בהפרטת המעונות לחוסים, שהיא חלק מהמדיניות של משרד הרווחה שאתה עומד בראשו.

שלי יחימוביץ': מה זה "יופרטו המעונות לחוסים"?

שלי יחימוביץ': זה תשעה מעונות לחוסים שהם בפיקוח משרד הרווחה, והם יוצאו למכרז.

שלי יחימוביץ': מי שיציע את ההצעה הכי זולה יקבל את המעונות האלה לתפעולו.

שלי יחימוביץ': גם יפוטרו 1,300 עובדים ובמקומם יועסקו עובדי קבלן ותהיה לנו בובה של מדינה.

שלי יחימוביץ': גם החוסים וגם העובדים הם קורבן של המדיניות הזאת, ואין שר רווחה, ואין מי שיצעק את צעקתם של החוסים, ואין מי שיצעק את צעקתם של עובדי משרד הרווחה, כי לשר הרווחה יש עיסוקים אחרים.

שלי יחימוביץ': אפרופו עובדי קבלן – אמרנו, אותם 1,300 עובדים שיהפכו לעובדי קבלן.

שלי יחימוביץ': סוף-סוף ובשעה טובה ובאופן נדיר, ועל-פי כל דין וכל צדק וכל מוסר, עברה בוועדת השרים לענייני חקיקה וגם בקריאה טרומית הצעת חוק של חברת הכנסת ליה שמטוב, של חבר הכנסת דב חנין ושלי בעניין מתן זכויות כלשהן לעובדי קבלן וקבלת איזו אחריות של מזמין השירות.

שלי יחימוביץ': "מזמין השירות" קוראים לזה, כאילו מדובר בשירות, מדובר בבני-אדם.

שלי יחימוביץ': עכשיו מתברר שכבר ביום ראשון שר האוצר מתכוון לערער בממשלה על ההסכמה הזאת.

שלי יחימוביץ': וכך, שוב גורלם של עובדי הקבלן יופקר, שוב גורלם של העניים שבעניים – דרך אגב, לא מקבלי הקצבאות.

שלי יחימוביץ': הרי כל הזמן אמרו: די לקצבאות, לכו לעבוד.

שלי יחימוביץ': עכשיו הם עובדים ונשארים עניים ואין מי שיעניק להם הגנה, בין היתר לא משום שאין שר רווחה, אלא משום כל מה שעומד מאחורי אי-מינויו של שר רווחה.

שלי יחימוביץ': הרי במידה רבה מאוד מדובר בעניין סימבולי, מדובר בצפצוף אחד ארוך על אזרחי מדינת ישראל, על התנערות מוחלטת של המדינה מאחריות לאזרחיה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יחימוביץ, אם כל כך בוער בעצמותייך שאין שר רווחה – ואכן כך – למה את לא מבקשת מיושב-ראש הסיעה שלך שיעזוב את הביטחון וייקח את הרווחה?

שלי יחימוביץ': גברתי יושבת-ראש ועדת הכנסת, את יודעת שאני מכבדת אותך מאוד, ואני חושבת שאת יודעת יותר מכל אדם אחר, כיוון שאת מצויה ברזי הפוליטיקה, שתיק הרווחה מעולם לא הוצע למפלגת העבודה.

רוחמה אברהם-בלילא: - - -

זאב בוים: - - -

שלי יחימוביץ': דרך אגב, אני מציעה שלפני שתעסקו, חברי, באיושים בתוך מפלגת העבודה, תעסקו טוב במה שקורה במפלגת קדימה - -

מגלי והבה: את קדימה אנחנו - - -

שלי יחימוביץ': - - ואולי ראוי שכשם שראש הממשלה אתמול – או ליתר דיוק אנשיו – ביקשו מניצב בורובסקי שלא לעסוק עוד בחקירות, כיוון שהוא עצמו נחקר, גם אתם תבקשו ממי שעומד בראש מפלגתכם, ראש הממשלה אהוד אולמרט, להשעות את עצמו מתפקידו.

מגלי והבה: - - -

שלי יחימוביץ': לכן, בואו, נעסוק בעניין האיושים - כל מפלגה בענייניה, כי אני חושבת שמי שגר בבית זכוכית לא יכול להשליך אבנים, במיוחד לא ביום הזה, יום אחרי שנודע לנו על פתיחת החקירה.

קולט אביטל: זמנך תם, גברתי .

שלי יחימוביץ': אני רוצה לומר משפט אחד לסיום, ברשותך, היושבת-ראש.

שלי יחימוביץ': יש לי עוד דברים רבים לומר, כמובן.

רונית תירוש: - - - איפה לומדים ילדיה?

רונית תירוש: היא מצאה להם פתרון אחר ממה - - -

קולט אביטל: גברתי, כבר הערתי לך פעמיים.

קולט אביטל: אני לא רוצה להוציא אותך.

שלי יחימוביץ': אדוני ראש הממשלה, אתה אמרת – ואני מאמינה לך שאתה מתכוון לזה בתום לב - שראש ממשלה לא צריך אג'נדה, הוא צריך לנהל.

אהוד אולמרט: מעולם לא אמרתי דבר כזה.

אהוד אולמרט: מעולם לא אמרתי.

שלי יחימוביץ': אני אתייחס לרוח הדברים.

אהוד אולמרט: לא אמרתי.

שלי יחימוביץ': דרך אגב, זו הפעם הראשונה שאני שומעת הכחשה של הדברים האלה.

שלי יחימוביץ': הם נאמרו בריאיון לעיתון מכובד מאוד, ריאיון בערב ראש השנה – ראש ממשלה לא צריך אג'נדה, הוא צריך לנהל.

אהוד אולמרט: לא היה ולא נברא.

שלי יחימוביץ': כיוון שקיבלתי עכשיו הכחשה של הדבר הזה, ואני שמחה על כך באמת, רווח לי, שהרי לא באתי לכאן להתקוטט.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר גורלה של המדינה חשוב לכולנו יותר מכל דבר אחר.

שלי יחימוביץ': אני אפילו לא אתעמת עם האמירה הזאת - ראש ממשלה לא צריך אג'נדה, הוא צריך לנהל.

שלי יחימוביץ': אבן נגולה מעל לבי, כי ראש ממשלה צריך אג'נדה, צריך חזון, צריך דרך, צריך השקפת עולם, צריך אידיאלים, צריך ערכים וצריך ציונות.

שלי יחימוביץ': ההתפרקות הזאת של המדינה מכל אחריותה כלפי נכסיה, זאת פוסט ציונות.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דני נוה, בבקשה.

זאב בוים: - - - את ממשיכה להיות בקואליציה, במפלגת העבודה, תסיקי מסקנות אישיות.

זאב בוים: את מדברת על אינטגריטי ועל יושר - - -

קולט אביטל: אדוני השר, אפשר לתת לחבר הכנסת דני נוה להתחיל?

רן כהן: הוויכוח הוא למה לא שר רווחה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, אני לא רוצה להפריע לדיון הזה בתוך הקואליציה.

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, יש מקרים שבהם ממשלה מתקשה לאייש תפקידים ויש שיקולים כאלה ואחרים שגורמים לכך ששר לא מתמנה לתפקיד.

דני נוה: זה יכול לקחת שבוע, שבועיים – אתם יודעים מה, חודש, חודשיים.

דני נוה: אני לא חושב שיש הרבה תקדימים לאי-תקינות כל כך מהותית שמשיקולים פוליטיים, קואליציוניים, מפלגתיים, לא לגופו של עניין, לא ממנים שר לתפקיד כל כך חשוב במשך תקופה כל כך ארוכה.

דני נוה: אם הייתי חושב שהמפלגה הראשית שהקימה את הממשלה הזאת, ממשלת קדימה, לא נגעה ולא עסקה בסדר-היום שלה ערב הבחירות, בנושאים החברתיים, הייתי חושב מה למפלגה הזאת ולנושאים חברתיים.

דני נוה: הסתכלתי לפני הדיון, גברתי היושבת-ראש, במה שאמרה מפלגת קדימה לבוחר, לציבור, לאזרחי המדינה שלנו בנושאים החברתיים: עקרונות לתוכנית חברתית כלכלית – נאמר בעקרונות של קדימה – יסודות חברתיים כלכליים חזקים הם תנאי הכרחי לביטחון לאומי - מלים נהדרות – צמצום פערים חברתיים וכלכליים ומלחמה בעוני.

דני נוה: כל המלים הגבוהות והיפות האלה, ואפילו שר לענייני רווחה הממשלה הזאת לא מצליחה למנות.

דני נוה: אני לא מדבר על תחילת הדרך או לשים אבנים ראשונות בדרך ליישום.

דני נוה: המלים הגבוהות הללו והיעדים הללו.

דני נוה: מדיניות רווחה – אמרה קדימה ערב הבחירות – המדינה אחראית לא רק למתן כלים שמאפשרים שוויון הזדמנויות בתעסוקה, אלא גם לאספקת רשת ביטחון חברתי למי שלא מסוגל לעבוד, ועוד הרבה מלל, מלל, מלל, אבל אפילו שר, שמהבוקר עד הלילה יתעסק רק בנושא הזה, יציב יעדים, יגדיר תפקידים, יילחם על תקציבים, ישמע את האנשים – אין.

דני נוה: ומה השיקולים?

דני נוה: שיקולים לא ענייניים.

דני נוה: הם לא ענייניים משום שאפשר – וזה מקובל בפוליטיקה הפרלמנטרית שלנו, שבגלל הרצון שתיק מסוים או תפקיד מסוים ילך למפלגה מסוימת מעכבים את זה תקופה קצרה או תקופה מסוימת.

דני נוה: אבל את מי זה מעניין?

דני נוה: את הילדים שנמצאים בסיכון?

דני נוה: את הילדים במעונות-היום?

דני נוה: את העובדים הסוציאליים זה מעניין שלממשלה יש התלבטות אם לתת את התיק הזה ליהדות התורה או לש"ס או למפלגת העבודה או לידידי השר יעקב אדרי, שבוודאי היה ראוי לתפקיד הזה אילו היה הדבר הזה מתאפשר?

דני נוה: אולי זה לא מפתיע, משום שכשאתה מסתכל על הקומפוזיציה של הממשלה, על הדרך שבה הורכבו ומונו אנשים לממשלה הזאת, אתה רואה שהכול הפוך.

דני נוה: אולי זה גם אקטואלי בשעות אלה.

דני נוה: מי שיודע לרקוד, אמרו לו לך תשיר, ומי שיודע לשיר - אמרו לו לך תרקוד.

דני נוה: מי שבא מרקע של מאבקים חברתיים, אמרו לו: לך תנהל את ענייני ביטחון המדינה, אף שמעולם הוא לא עסק בזאת.

דני נוה: ומי שאולי יש לו רקע בנושא ביטחון, אמרו לו: לך תבנה ותסלול כבישים.

מיכאל איתן: הם אמרו שהוא כישלון, אז מעדיפים שהוא יהיה שר הביטחון.

מיכאל איתן: זה היה ההיגיון.

דני נוה: אני מאמין באמת, אדוני ראש הממשלה, שהנושא החברתי קרוב ללבך והוא חשוב לך.

דני נוה: בוודאי, אם תרצה לנצל את זכותך, תעלה כאן לדוכן ותסביר עד כמה אתה, כראש הממשלה, זה כביכול נותן לך יתרון כשאתה מופקד על תיק כמו תיק הרווחה.

דני נוה: אבל אני בטוח שכשאתה מסתכל על המרכיבים השונים של המשרד הזה, המשרד החשוב הזה, המשרד לענייני רווחה, באופן טבעי, עם כל הנושאים הביטחוניים והמדיניים והלאומיים, ונושאים שרבים מהם בכלל לא מגיעים לתקשורת, כי הם נוגעים לענייני ביטחון המדינה, עם כל הדברים הללו, הזמן שראש הממשלה – באופן אנושי, ככל בן-אנוש - יכול להקדיש לעניינים החשובים האלה, שואף לאפס.

דני נוה: למשל, האגף לטיפול באדם המפגר.

דני נוה: כמה שעות או כמה דקות, אדוני ראש הממשלה, יכולת להקדיש לאגף הזה מאז מונית לתפקידך כראש הממשלה?

דני נוה: באופן טבעי, כמה דקות – לא כמה שעות - יכולת להקדיש לאגף לטיפול באדם המפגר?

דני נוה: כמה שעות יכולת להקדיש לאגף לפיתוח הסדרים חברתיים?

דני נוה: לאגף לשירותי טיפול בנוער מנותק?

דני נוה: לאגף לשירותים אישיים וחברתיים?

דני נוה: שורה של אגפים.

דני נוה: אני מדבר כרגע רק ברמת האגפים, אבל אפשר לרדת מתחת לזאת, למשל היחידות במשרד הרווחה שעוסקות בילדים ונוער בסיכון.

דני נוה: יש מרכז נפלא, שהוא מרכז הגנה לילדים ונוער במשרד הרווחה.

דני נוה: יש כל היחידות שעוסקות במעונות-יום משפחתיים, במועדוניות, מרכזי הורים וילדים.

דני נוה: יש תוכניות רבות שעוסקות בנושאים שהם כל כך חשובים וכל כך יקרים לכולנו.

דני נוה: אני משוכנע שאם ניקח את לוח הזמנים של ראש הממשלה, אנחנו נגלה שמספר השעות שהוא היה יכול להקדיש לנושאים החשובים האלה - באופן טבעי, כי הוא ראש ממשלה, יש לו מיליון דברים על הראש - שואף לאפס.

דני נוה: אני יודע מהניסיון שלי במשרד הבריאות, כשמדובר בוודאי בתיק חברתי ממדרגה ראשונה, אתה צריך להקדיש את עצמך.

דני נוה: אתה נרתם לדבר הזה, אתה מתעורר עם זה בבוקר, אתה הולך לישון עם זה בלילה.

דני נוה: יש משברים, יש בעיות, יש מאבקים, אתה צריך לראות את החולים ואתה צריך לדאוג לרופאים, אתה צריך לדאוג לאלה שסובלים ואתה צריך לדאוג לאלה שנותנים להם את המזור.

דני נוה: הדבר הזה נכון על אחת כמה וכמה גם במשרד חברתי כמו המשרד לענייני רווחה.

דני נוה: אלא מאי?

דני נוה: גברתי היושבת-ראש, למרבה הצער, כאזרח המדינה, כשאתה מסתכל על הממשלה, ויש לא מעט ממשלות בישראל, וחלק מזה זה גם ליקויי ממשל, אבל כשאתה מסתכל על הממשלה, הרי יש ממשלות רבות שבתוך שנה, שנתיים, שלוש שנים, התעוררו בהן קלקולים ותקלות.

דני נוה: שורש הבעיה הוא שהממשלה הזאת נולדה כממשלה מקולקלת.

דני נוה: מאחר שהיא נולדה כממשלה מקולקלת, גברתי היושבת-ראש, המסקנה הנכונה, הפוליטית, הציבורית, ההגונה, המתבקשת במצב הזה שבו אנחנו נמצאים חודשים כל כך ארוכים אחרי שהיא קמה בלי שר רווחה, זה כבר לא הצורך במינוי שר רווחה, אלא הצורך בהחלפתה של הממשלה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מגלי והבה, בבקשה.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, אני יכול להבין את חבר הכנסת נוה, כאופוזיציה, שרוצה לתקוף את ממשלת ישראל, אבל אני לא מבין את הצביעות של חברת הכנסת יחימוביץ, שלא מפספסת אף מיקרופון, אם כאן בכנסת, אם ברדיו, אם בכל מקום.

מגלי והבה: אני רוצה לגלות לכם גילוי נאות, הרי ברדיו ובטלוויזיה גם יש לה קשרים, אז היא מופיעה, לעומת אחרים שלא מופיעים.

מגלי והבה: הרי אתה צריך להיות מקושר שם כדי להופיע.

מגלי והבה: היא תוקפת את הממשלה ואת מדיניות הממשלה.

מגלי והבה: מהיום הראשון היא היתה שותפה לדיוני התקציב.

אבשלום וילן: אולי היא תוקפת בצדק?

זהבה גלאון: אולי היא הרוויחה את זה ביושר?

מגלי והבה: חברת הכנסת גלאון, אם את רוצה להפריע לי, אז תשבי במקומך.

זהבה גלאון: זה לא נשמע אותו הדבר?

מגלי והבה: אני מדבר כרגע על חברת הכנסת יחימוביץ, אני לא מדבר עלייך.

זהבה גלאון: מה זה שייך?

מגלי והבה: זה שייך מאוד.

מגלי והבה: אנחנו מכירים את תרבות ההפרעות שלך.

מגלי והבה: חברת הכנסת יחימוביץ, כשאת צריכה לדבר, את צריכה להיות הגונה.

מגלי והבה: יש לך סיעה, יש לך ראש סיעה, יש לך יושב-ראש מפלגה שאמר שהוא רוצה לעסוק בנושא הביטחון.

מגלי והבה: הציעו לו חלופות שונות, גם תיקים אחרים כמו רווחה, והוא החליט, הוא בחר לו את הדרך.

קריאה: - - -

מגלי והבה: אני יודע, הציעו לו, חבר הכנסת אופיר פינס.

מגלי והבה: הוא בחר לו את הדרך.

מגלי והבה: רק לפני שבועיים העברנו את תקציב המדינה, ופה, במקום הזה, היה שר האוצר ודיבר על התקציבים שמיועדים לרווחה.

מגלי והבה: אני מדבר על תוספות תקציביות שמיועדות לרווחה.

מגלי והבה: כנראה יש אנשים שצריך להזכיר להם בכל פעם מחדש מה היו התוספות.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על תקציב 2007.

מגלי והבה: לעידוד תעסוקה – 760 מיליון שקלים; לרווחה – 660 מיליון שקלים; לבריאות - ושר הבריאות כאן - 379 מיליון שקלים; לחינוך והשכלה – 306 מיליון שקלים.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על תוספת של קרוב ל-2.1 מיליארדי שקלים.

מגלי והבה: כשאני מוסיף את שאר התוספות, אנחנו מדברים על קרוב ל-6 מיליארדי שקלים לתקציב 2007.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, חלק מחברי שכחו שהיתה לנו מלחמה והיו לנו הוצאות במלחמה הזאת, שכמעט לא הורגשו - - -

זהבה גלאון: ומי אחראי למלחמה הזאת?

מגלי והבה: את.

מגלי והבה: את אחראית למלחמה הזאת.

מגלי והבה: זאת שאלה שמוכיחה כמה שאת מסנגרת על אלה שרוצים לכלות אותנו.

צבי הנדל: צודק.

זהבה גלאון: אנחנו אלה שתקפנו בלבנון, נכון.

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון, אני מבקשת ממך.

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון, אני קוראת אותך לסדר.

מגלי והבה: פעם אחת תלמדי להגן על המדינה הזאת.

זהבה גלאון: הממשלה - - -

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

זהבה גלאון: - - -

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון - - -

יואל חסון: אפשר לקרוא אותה לסדר.

מנחם בן-ששון: עוצרים את השעון כשיש קריאות?

קולט אביטל: לא.

קולט אביטל: אתה תקבל עוד דקה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, כשאני מציין מה היו התוספות, וכשדיברנו על הוצאות המלחמה שכמעט לא הורגשו, ואני תושב הצפון, ואני מסתובב ביישובים שלנו וגם ביישובים האחרים, והאזרחים פונים אלינו ואומרים: תודה, קיבלנו את הפיצויים שמגיעים לנו.

מגלי והבה: כשמדברים על פיצוי של 95% בנושא התיירות ו-95% בנושא שכר העבודה ותגמולים לאלה שנפגעו ו-75% בנושא החקלאות - עברנו את המלחמה.

מגלי והבה: אני גם רוצה להגיד שאנחנו מדברים על יעדים לאומיים ומראש אומרים שחיזוק הצפון והגליל הוא בסדר העדיפויות שלנו, גברתי היושבת-ראש וחברת הכנסת יחימוביץ.

מגלי והבה: המטרה היא לטפל בנושאי רווחה.

מגלי והבה: כשמדברים על תקציב של קרוב ל-3 מיליארדים, מתוכו 932 מיליון שקלים למגזר הערבי, זה בדיוק לתגבר ולהתגבר על כל הבעיות החברתיות וגם בנושא הרווחה.

מגלי והבה: אז אי-אפשר בכל פעם למצוא את הדרך לנגח את הממשלה.

מגלי והבה: אם את חושבת שלא טוב לך בקואליציה הזאת, תציעי לאלה שמנהלים את המפלגה שלך שיבחרו מה הם רוצים.

מגלי והבה: אם את מתמודדת במפלגת העבודה בפריימריס, תמצאי את הבמה לדבר אליהם.

מגלי והבה: אל תעסיקי אותנו בכל פעם מחדש – לפני חודשיים היה דיון בנושא שר רווחה - - -

מיכאל מלכיאור: למה אין שר?

מגלי והבה: אני מסכים שצריך להיות שר רווחה, כולנו יודעים זאת, אבל אי-אפשר להגיד שהטיפול בנושא הרווחה, ביעדים שהצבנו לעצמנו בתקציב המדינה, להגיד שמפני שאין שר אז אין טיפול ברווחה, לצייר את התמונה שנטפלים היום לשכבות החלשות ולאלה שזקוקים לסיוע.

מגלי והבה: התקציב הנוכחי מוכיח שיש לנו רצון ויש לנו יכולת לפתור הרבה מן הבעיות שאנחנו סובלים מהן.

מגלי והבה: אבל צריך גם להזכיר שאנחנו מדברים על כלכלה.

מגלי והבה: צריך להגיד גם מלה טובה כשאנחנו מדברים על צמיחה שמגיעה לקרוב ל-5%.

מגלי והבה: אנחנו יודעים שהתחלנו ב-2003 ממינוס 1.5%.

מגלי והבה: אז על הדברים האלה לא נוח לחלק מהאנשים לדבר, אבל על יציבות במשק ובכלכלה העולמית ובטיפול בבעיות החברה - כולנו צריכים להיות אלה שדואגים ביחד לרווחתם של תושבי מדינת ישראל ובמיוחד לשכבות החלשות.

מגלי והבה: אני גם מניח שראש הממשלה בתכנונים שלו, גם בממשלה, חושב על נושא הרווחה, ואני מקווה שבהקדם - - -

זהבה גלאון: נראה אותך בנושא הרווחה.

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון.

מגלי והבה: את מבינה מה ההבדל בינינו?

מגלי והבה: את כל החיים שלך נלחמת על תפקיד יושב-ראש מרצ.

מגלי והבה: אני נמצא כאן בשביל אלה ששלחו אותי וכדי לשרת אותם.

מגלי והבה: זה כל ההבדל.

זהבה גלאון: כולם מבינים מה - - -

מגלי והבה: נכון, אלא שאני חושב אחרת ממך.

מגלי והבה: גברתי היושבת-ראש, אם יש טענות מוצדקות ודנים בהן ושותפים להן, כל מי שמנסה להשתמש בדרכים אחרות על מנת לנגח את הממשלה – אני קורא לזה צביעות.

מגלי והבה: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, בבקשה.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אין ספק שאת מדיניות הרווחה לא קובע שר הרווחה.

אופיר פינס-פז: המדיניות הזאת, אם יש כזאת, נקבעת על-ידי שר האוצר, כשהוא זוכר את זה.

אופיר פינס-פז: בדרך כלל הוא לא זוכר והוא קובע רק מדיניות כלכלית ולא חברתית.

אופיר פינס-פז: אין ספק שהשפעת ראש ממשלה על מדיניות הרווחה היא גדולה מאוד מתוקף תפקידו.

אופיר פינס-פז: אין גם ספק שנושא הרווחה מעניין את כלל חברי הממשלה, לא רק את שר הרווחה.

אופיר פינס-פז: אבל מטבע הדברים כל אחד, לפני הכול, מחויב למשרדו ולבעיות הבוערות במשרדו, והדברים הללו טבעיים ואנושיים.

אופיר פינס-פז: לכן ברור שתפקיד שר הרווחה הוא תפקיד מאוד חשוב.

אופיר פינס-פז: הוא השר שצריך לשים את הנושאים על סדר-היום, הוא השר שצריך לזעוק את זעקת הרווחה, הוא השר שצריך לנהל את מאבקי הרווחה.

אופיר פינס-פז: אני זוכר את שרת העבודה והרווחה, גברת אורה נמיר, איזה משקל היה לה בממשלה.

אופיר פינס-פז: ההתמודדות בינה ובין שר האוצר הגיעה להכרעתו של יצחק רבין.

אופיר פינס-פז: אלה הדברים שעשו את ההבדל.

אופיר פינס-פז: מלכתחילה כל העסק התחיל עקום.

אופיר פינס-פז: אני לא יודע מה היה במשא-ומתן הקואליציוני, אני יודע רק את התוצאות שלו, אבל קרה דבר מדהים – מפלגה שלא נכנסה לקואליציה שיטתה באופן שיטתי בממשלה ועד רגע זה - - -

צבי הנדל: שיטתה שיטתית.

אופיר פינס-פז: ואין לי דבר נגד חברי מסיעת יהדות התורה.

אופיר פינס-פז: להיפך.

אופיר פינס-פז: אני מצדיע למיומנות הפוליטית שלהם.

אופיר פינס-פז: אבל אנחנו היינו השותפים הבכירים של קדימה להקמת הממשלה הזאת, ואמרו לנו: חבר'ה, דברו על הכול.

אופיר פינס-פז: אדוני ראש הממשלה, אם אתה רוצה לומר דברים אחרים אשמח לשמוע, כי זה מה שאני יודע.

אופיר פינס-פז: דברו על הכול, תיק הרווחה מחוץ לתחום שלכם, הוא ליהדות התורה.

אופיר פינס-פז: זה מה שנמסר לי על-ידי יושב-ראש המפלגה שלי ועל-ידי צוות המשא-ומתן.

אופיר פינס-פז: מהרגע הראשון ועד היום הזה כולנו עוד מחכים ליהדות התורה שתצטרף לקואליציה ולממשלה, וזה כמובן לא יקרה.

מיכאל איתן: למה?

מיכאל איתן: אף-על-פי שתתמהמה, בוא תבוא.

אופיר פינס-פז: אני אומר שזו דוגמה קיצונית ומביכה לתרבות הפוליטית השלטת היום במדינת ישראל.

אופיר פינס-פז: מפקידים תיק למשמורת בעבור סיעה שלא באה.

אופיר פינס-פז: אגב, יש לה גם ראשות ועדת הכספים.

אופיר פינס-פז: שיבושם לה.

אופיר פינס-פז: אני מפרגן לחבר הכנסת ליצמן.

אופיר פינס-פז: אבל ככה מנהלים ממשלה?

אופיר פינס-פז: ככה מנהלים קואליציה?

אופיר פינס-פז: כשכולם יודעים שלמפלגת העבודה, למשל, היה סדר-יום חברתי ערב הבחירות, היתה לה התחייבות.

אופיר פינס-פז: אז אולי יושב-ראש המפלגה שלי לא הצליח להתנהל מולך, אדוני ראש הממשלה, ולהביא את התוצאה המקווה.

אופיר פינס-פז: היית צריך לעזור לו, כי ראית בנו שותפה בכירה, שאתה צריך ללכת אתה כברת דרך, וידעת כמה אנחנו מחויבים בנושא הרווחה וידעת כמה אנחנו צריכים לספק תשובות בנושאים החברתיים.

אופיר פינס-פז: ידעת עד כמה אנחנו מחויבים לנושא הרווחה, וידעת עד כמה אנחנו צריכים לספק תשובות בנושאים החברתיים.

אופיר פינס-פז: איזו בושה זו למפלגה כמונו לשבת בממשלה שאין בה שר רווחה במשך חודשים כל כך ארוכים.

אופיר פינס-פז: חבל שנאלצנו ואנחנו עדיין נאלצים לעמוד במקום המאוד לא נעים הזה.

אופיר פינס-פז: אני לא אשכח, אדוני ראש הממשלה, שבזמן המלחמה הסבתי את תשומת לבך לכך שהמוסד לביטוח לאומי בצפון סגור - המשרדים היו סגורים בתקופת המלחמה, ואנחנו צריכים לספק שירותי רווחה.

אופיר פינס-פז: אני לא אומר ששירותים דחופים ביותר לא סופקו בדרך כזאת או בדרך אחרת, הם כן סופקו, אבל עובדה, עובדה, אם אין שר שלוקח על עצמו, שבא לשטח ופותח את המשרדים ויוצר מציאות – כולנו עשינו את זה, יושבים פה שרי ממשלה, בוים היה בשטח, דיכטר היה בשטח, גדעון עזרא היה בשטח ואני הייתי בשטח – ואם לא היינו בשטח, יכול להיות שהתוצאות היו פחות טובות מבחינת השירותים לציבור, לקהילה, לאזרחים.

אופיר פינס-פז: אמרת שזאת השנה הכי טובה מבחינת כלכלית לישראל, יכול להיות שכן, יכול להיות שלא, היא בוודאי שנה מופלאה בהתחשב בזה שהיתה מלחמה.

אופיר פינס-פז: מתי תהיה השנה החברתית הכי טובה למדינת ישראל?

אופיר פינס-פז: מתי אנחנו נדחף, כממשלה, כקואליציה, ונביא בפני הציבור תוכנית רצינית למלחמה בעוני, פרוסה על שנים, עם תוצאות כמיתות, מדידות, שאפשר לחוש בהן, שאפשר להגיד שאנחנו מתחייבים להוציא x אנשים ממעגל העוני בתוכנית מסודרת, לא בחלוקת כסף סתם.

קולט אביטל: נא לסיים.

אופיר פינס-פז: כבר?

אופיר פינס-פז: אני כבר מסיים.

אופיר פינס-פז: אין ספק, גברתי היושבת-ראש, שהעדר שר רווחה זה קלקול כבד, קלקול קשה, אבל רק קלקול אחד ובולט בתפקודה של הממשלה.

אופיר פינס-פז: ונשמעו כאן מחברי בספסלי הקואליציה שאלות והערות, שאני אגב יכול להבין אותן – מה זו, זו קואליציה?

אופיר פינס-פז: כך עובדים?

אופיר פינס-פז: חברים, החטא הקדמון, אני אומר את זה לחברי בקואליציה, שראש הממשלה לא באמת קיבל אותנו כשותפה הבכירה שלו, כשותפה שהוא צריך להתייעץ אתה ולעבוד אתה על כל הדברים.

אופיר פינס-פז: אנחנו הגענו למצב שאנחנו בממשלה מין סרח עודף, מפלגה ללא השפעה, מפלגה ללא דרך, ללא כיוון וללא הנהגה, וזאת המציאות שכולנו מודעים לה.

אופיר פינס-פז: ואתה צריך לשאול את עצמך, אדוני ראש הממשלה, האם יש טעם בקיומה של ממשלה שכל תכליתה היא הישרדות פוליטית.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יעקב מרגי.

קולט אביטל: עד שחבר הכנסת מרגי יבוא – הודעה למזכיר.

אריה האן: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחו על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושאים האלה: הפיכת שדרות ויישובי קו עוטף-עזה ליישובי קו עימות; העלאת תעריפי ביטוח החובה לרכב דו-גלגלי; עיכוב בהעברת כספי איחוד הרשויות למועצת דאלית-אל-כרמל עם איחודה עם מועצת עוספיא; מצוקת עובדי המועצה המקומית בעראבה; אין מי שיטפל ב-2,000 עברייני חוקי עבודה, המנצלים את עובדיהם, שהתגלו בפשיטת פקחי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה; הקשחת מדיניות הטיפול בנרדפי הנאצים.

אריה האן: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, דיוני תקציב 2007 התקיימו ללא נוכחותו של שר הרווחה, ועל זה מתקיים דיון היום, "דיון המחאה" אני קורא לו, ויש מקום למחאה.

יעקב מרגי: אני אומר שיש מקום למחאה, אבל השאלה הנשאלת היא, אם דיון לפי התקנון בשל 40 חתימות הוא התכלית.

יעקב מרגי: ואם כבר יש דיון, יש דברים שצריכים להיאמר.

יעקב מרגי: המצב הכלכלי-החברתי שאליו נקלענו מחייב מינוי שר רווחה במשרה מלאה, אדוני ראש הממשלה, אך אי-אפשר להסתפק באמירה, שאפילו אתה מסכים אתה, שצריך שר רווחה, שיש צורך במינוי שר רווחה, ולא לומר ולציין שבשנים האחרונות האלה, לאחר מדיניותו של שר האוצר הקודם, כל משרדי הממשלה קוצצו, פרט למשרד הרווחה, וכפי שידוע לי היו שרים באותם משרדים, ואכן קיצצו בהם ובמשרד הרווחה לא קיצצו.

יעקב מרגי: אי-אפשר שלא לומר, שבתקציב האחרון יש תוספות לסעיפי רווחה מעל ל-3 מיליארדי שקלים.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, העוני ממשיך להשתולל בחברה הישראלית, מעמד הביניים הולך ומצטמצם בהמשך לאותה מדיניות שציינתי של אותו שר האוצר הקודם שהיתה בשנים האחרונות, שפירותיה הבאושים לצערי ולצערך הרב נפלו בחלקך לטיפול.

יעקב מרגי: האמת צריכה להיאמר, אתה כשר התמ"ת טענת באומץ בממשלה הכוחנית שהיתה ובמדיניות האגרסיבית, שהתקציב והמדיניות שנוהלה היו ללא חמלה וללא רחמים, ואנו שמחים על שינוי המגמה.

יעקב מרגי: אומנם השינויים הם מזעריים, אבל הכיוון הוא נכון.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, אני מבין את הצורך הקואליציוני שהיה קודם להצטרפותה של ישראל ביתנו לממשלה, לשריין את תיק הרווחה לטובת יהדות התורה, ואני מאוד מודה לכבוד ראש הממשלה על כך שביושר ובאומץ החלטת להשאירו בחיקך ובאחריותך מתוך אחריות ורגישות חברתית, כפי שביטאת זאת.

יעקב מרגי: גם בממשלה הקודמת ידעת לעמוד בפרץ מול הקיצוצים, וגם הבאת זאת לידי ביטוי בקווי היסוד של הממשלה.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, אבקשך לבחון אפשרות לסבב תיקים בממשלתך על מנת לשנות את סדר-היום של הממשלה הזאת כפי שהוא בא לידי ביטוי בקווי היסוד.

יעקב מרגי: אני רוצה למחות על דבריהם של הדוברים שדיברו לפני.

זהבה גלאון: למה?

יעקב מרגי: אני אומר לך.

יעקב מרגי: איך הם יכולים להתעלם משינוי המגמה?

יעקב מרגי: אכן יש מצוקות, כפי שאמרתי יש עוני, יש פערים, הם זועקים לשמים, הם אפילו מין איום אסטרטגי על החוסן של החברה בישראל, אך אנחנו מדברים כאן כאילו שכחנו את הקפטיליזם החזירי של שר האוצר הקודם, שעדיין לא הצהיר שהוא זנח את האידיאולוגיה הזאת.

זהבה גלאון: לא היית בממשלה הקודמת, אדוני?

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אל לנו לחשוב שהמושיע הכלכלי-החברתי ממתין בפתח.

יעקב מרגי: ואני אומר לאותם דוברים, האם שכחנו שהיתה כאן מלחמה?

יעקב מרגי: מלחמה קשה שיש לממן?

זהבה גלאון: לא שכחנו.

יעקב מרגי: נכון, הכלי הזה של 40 חתימות הוא כלי אופוזיציוני, לדעתי לא היה צריך להיות דיון היום במסגרת הזאת, אבל אני לא יכול לחשוד בחברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ בצביעות.

יעקב מרגי: העקביות של חברת הכנסת שלי יחימוביץ באג'נדה שלה היא מושא לכבוד ולגאווה.

יעקב מרגי: יש מי שיחלוק.

יעקב מרגי: יש לקיים דיון מעמיק מה עדיף – האם עמידה איתנה על 100% הצלחה והישגים, שזו מטרה כמעט בלתי אפשרית, או להתמודד ולראות את חצי הכוס המלאה?

יעקב מרגי: אני אישית הייתי מסתכל קדימה איך ממשיכים למלא את הכוס בהישג אחר הישג.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, ברצוני לחזק את ידך בכל התחומים, ובפרט בתחום השגת היעדים החברתיים, כפי שביטאת זאת לא אחת.

יעקב מרגי: אדוני ראש הממשלה, אני תקווה שתביא זאת לידי מעשה עוד בכהונתך הראשונה כראש ממשלה, ואני בטוח ומקווה שחתירתך מול הגלים העכורים הנקרים בדרכך תצלח ותוביל את הספינה לחוף מבטחים, בצדק חברתי, בשוויון חברתי ובביטחון כלכלי לכל אזרח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת צבי הנדל.

סופה לנדבר: אדוני ראש הממשלה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לצטט מכתב שמצאתי באחד הספרים על עוני במדינת ישראל, ומייד תבינו למה אני מצטטת מהמכתב הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש אנשים שלא הרגישו על בשרם מה זה להיות עניים.

סופה לנדבר: אנשים שלא היו עניים לא מבינים מה זה להרגיש שאין לך כסף אפילו לשלם על כרטיס לאוטובוס, שאין לך גרוש בתיק, שאתה קם בבוקר ומתחיל לשבור את הראש מאיפה לקחת כסף כדי לנסוע מהבית למקום שבו אפשר לנסות למצוא מקום עבודה.

סופה לנדבר: בשנים האחרונות יש תוכנית לילדים.

סופה לנדבר: התוכנית נותנת אפשרות לילדים ממשפחות עניות ללכת למתנ"סים ולהשתלב בחוגים, כמו ילדים רגילים, והם משלמים בסך הכול 10% מהמחיר שמשלמת משפחה רגילה.

סופה לנדבר: אבל מעט מאוד ילדים משתתפים בתוכנית הזאת, כיוון שכדי לשלוח את הילד לחוג, אני גם צריכה למצוא 18 שקלים בשבוע כדי שהוא יגיע למתנ"ס הזה באוטובוס, ואין לי כרטיס, ואין לי כסף לכרטיס, ואין לי כסף אפילו ללחם, לחלב, לגבינה, כסף לתת ארוחת בוקר לילד שלי.

סופה לנדבר: את זה כותבת עדנה, במכתב שכתבה, בשנת 2004.

סופה לנדבר: אדוני ראש הממשלה, אנחנו יודעים שאתה אדם חכם, שאתה אדם רגיש.

סופה לנדבר: ציטטתי את המכתב הזה, כיוון שזה קרה עוד בשנת 2004.

סופה לנדבר: וכאשר קוראים את הסטטיסטיקה, אנחנו מבינים שהסטטיסטיקה משקפת את התהליך של התפתחות החברה הישראלית עוד מהשנים הקודמות, וכאשר אנחנו מצביעים על הגידול בעוני, אנחנו מבינים שזה קרה לא מהיום ולא משלשום, זה קרה בשנים האחרונות.

סופה לנדבר: אדוני ראש הממשלה, מובן שלא טוב שלא מינית עד כה שר רווחה.

סופה לנדבר: אנחנו חברים בקואליציה ואנחנו מבינים שהמצוקה גדולה, ואנחנו מבינים שאתה מבין שזה שלא מינית עד כה שר רווחה, זו בעיה.

סופה לנדבר: אני מבינה שאתה מבין את הבעיות ואת המצוקה של האנשים, וקמו כאן חברי כנסת והצביעו על בעיות.

סופה לנדבר: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לעלות על דוכן הכנסת ולהצביע לפניך על הבעיות של החברה.

סופה לנדבר: אתה ראש הממשלה, אתה יודע ואתה צריך לדעת איך לפתור את זה, אבל אני מתפלאת על הצביעות שחוגגת כאן, באולם הכנסת.

סופה לנדבר: אני מתפלאת על הצביעות שחוגגת כאן בקואליציה.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: הרי כולנו יודעים שכאשר נכנסים לקואליציה ונכנסים לממשלה, לוקחים, עם ראש הממשלה, אחריות מול החברה הישראלית, אחריות מול העניים, ולא קופצים כל יום בבוקר לטלוויזיה או לרדיו ומדברים.

סופה לנדבר: חבר הכנסת מרציאנו, קראתי היום את הכתבה שלך ב"ידיעות אחרונות".

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: נכנסתם לקואליציה בכוונה שלא לקחת את תיק הרווחה.

סופה לנדבר: רציתם שיושב-ראש מפלגת העבודה ייקח את תיק הביטחון.

סופה לנדבר: כולנו כאן

סופה לנדבר: מבינים שביטחון הוא לא פחות חשוב מביטחון אישי של כל אזרח במדינת ישראל, אבל לא לקחתם את התיק החשוב הזה.

סופה לנדבר: למה היום אתם באים ואומרים: למה לא נתנו לנו?

סופה לנדבר: - כי לא רציתם לקחת.

סופה לנדבר: לא ראינו שדרשתם את התיק הזה.

יורם מרציאנו: לא קראת את הכתבה טוב.

סופה לנדבר: ואם לא טוב לכם בקואליציה, קומו והתפטרו.

סופה לנדבר: שבעה תיקים זה לא מעט.

סופה לנדבר: אתם צריכים לקום ולהתפטר ולצאת מהקואליציה.

קולט אביטל: אין שום סיבה לצעוק מעל דוכן הכנסת.

קולט אביטל: אין צורך להתלהם.

יורם מרציאנו: באיזו מפלגה את?

יורם מרציאנו: מה זה?

יורם מרציאנו: לא קראת את הכתבה.

סופה לנדבר: אל תהיו צבועים.

סופה לנדבר: גם אנחנו נכנסנו לקואליציה, אבל כאשר נכנסנו, נכנסנו בגלל האחריות למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו לא נכנסנו ולא ביקשנו תיקים, אף שאנחנו ילדים גדולים בפוליטיקה ואנחנו יודעים לעשות חשבון.

יורם מרציאנו: כמו בשיטת הסלאמי, כל חודש תיק.

סופה לנדבר: אתם לקחתם את האחריות, אתם מכרתם לציבור אג'נדה חברתית.

סופה לנדבר: תקומו היום ותגידו שאתם שותפים למה שקורה כאן, במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים לשכוח, היתה לא מזמן מלחמה, ואזרחים של מדינת ישראל עד היום סופגים את תוצאות המלחמה הזאת.

סופה לנדבר: יכול להיות שאני אגיד עכשיו משפט מאוד מאוד קשה, אבל על אותן משפחות שאיבדו את יקיריהן מישהו במדינת ישראל צריך לקחת אחריות, ואני לא חושבת שאנחנו היינו צריכים לקום בבוקר ולקרוא שהרמטכ"ל התפטר.

סופה לנדבר: מי שהיה צריך לקחת אחריות על זה הוא שר הביטחון.

סופה לנדבר: קודם כול שר הביטחון.

סופה לנדבר: אדוני ראש הממשלה, תקופה יותר מדי ארוכה אין שר רווחה, ואני מבינה שאתה רגיש לבעיה ואני מבינה שאתה נמצא במצב לא כל כך פשוט.

סופה לנדבר: טוב תעשה אם סוף-סוף תחליט מי יהיה שר הרווחה בקואליציה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הרשו לי להגן על הקואליציה, כולם רומסים אותה.

צבי הנדל: אני מרחם על יושב-ראש הקואליציה.

אביגדור יצחקי: תעשה לי טובה, לא זה מה שאני צריך.

צבי הנדל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, חברת כנסת חדשה וצעירה ורעננה, נקלעה לסיטואציה שהיא בקואליציה מרגע היכנסה לכנסת.

צבי הנדל: אני עברתי את זה בדיוק כמוך.

קולט אביטל: חבר הכנסת איתן וחברת הכנסת לנדבר, אתם מפריעים למישהו אחר לדבר.

קולט אביטל: שבו בשקט, בבקשה.

צבי הנדל: אין דבר קשה יותר מאשר חבר כנסת חדש שבא עם המון מרץ לשנות, ופתאום שמים עליו כבלי קואליציה.

צבי הנדל: אני מבין אותך.

צבי הנדל: זו חוכמה קטנה שאני מסכים אתך, כי אני באופוזיציה, אבל אני מבין את הסיטואציה.

צבי הנדל: כשנדרשתי לעלות כאן לבמה, לא ידעתי על מה כדאי לדבר ומה הכי יועיל לעם ישראל ולמדינתנו בתקופה הקשה הזאת.

צבי הנדל: יש סוגיות קשות על הפרק.

צבי הנדל: יש עניינים ביטחוניים, יש ענייני רווחה, יש עניינים פליליים, חקירות משטרה.

קולט אביטל: חברת הכנסת לנדבר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מרציאנו.

סופה לנדבר: למה למרציאנו את לא אומרת?

קולט אביטל: קראתי גם לחבר הכנסת מרציאנו.

קולט אביטל: תודה רבה.

צבי הנדל: נזכרתי באבא יהודי זקן, שנולד לו בן לאחר תשע בנות והוא התלבט איך הוא יעשה טוב לילדו שלא יצא לפנסיה בגיל 65.

צבי הנדל: הוא חשב שהוא ילך למשרד הפנים, ירשום תאריך לידה אחר.

צבי הנדל: בדרך הוא נזכר שאם הוא ישנה את התאריך, כדי שיצא יותר מוקדם לפנסיה, אז יקדימו לו את הגיוס לצה"ל, אוי ואבוי.

צבי הנדל: בחיבוטי נפש הוא ניגש לרב להתייעץ אתו.

צבי הנדל: אמר לו הרב: יש לי רעיון טוב בשבילך, תרשום אותו ביום שהוא נולד.

צבי הנדל: הוא אמר: על זה לא חשבתי.

צבי הנדל: אז גם אני אדבר עכשיו על הבעיות כולן, שבסוף כולן מתנקזות, אדוני ראש הממשלה, לזה שלא מונה שר רווחה בישראל.

צבי הנדל: אני חייב להזכיר גם את החקירות, בכל הכבוד לקמפיין האדיר, שבו מסבירים לי מעל כל גלי האתר שכל ראשי הממשלה נחקרו.

צבי הנדל: יש ראש ממשלה אחד ששם הבן קיבל על עצמו אחריות.

יורם מרציאנו: מה זה קשור לרווחה?

צבי הנדל: הוא הודה באשמה.

צבי הנדל: הוא יצא חייב במשפט.

צבי הנדל: הוא לקח את זה על אחריותו, הוא היה ילד טוב.

צבי הנדל: יש ראש ממשלה אחר, שנחקר על חבילות, על תמונה שלקח לביתו.

צבי הנדל: כל אלו לא דברים דומים.

צבי הנדל: מהלכים עלינו אימים ואומרים שכל ראשי הממשלה נחקרו – אבל צריך לראות מה בדיוק התוכן בכל נושא ונושא.

צבי הנדל: אחר כך התחקירים בצה"ל: ריבונו של עולם, עברנו מלחמה, שבתחילתה חיזקנו את ידי הממשלה ואת ידי העומד בראשה, היתה החלטה אמיצה, ובסופו של דבר, מתוך קטנות מחשבה ופחד גבהים אדיר שלא להיכנס לבוץ הלבנוני, חלילה, עצרו את צה"ל.

צבי הנדל: חס וחלילה, שלא יאבד את השליטה וייכנס וינצח במלחמה.

צבי הנדל: אפילו לא היתה פקודה כזאת שצריך לחסל, אלא מה, להכניס לתודעה ניצחון.

צבי הנדל: לא לנצח במלחמה.

צבי הנדל: אותו דבר בעזה עכשיו.

צבי הנדל: "לא ניכנס לבוץ העזתי" - למה לא ניכנס?

צבי הנדל: עשינו הפסקת אש, וה"קסאמים" ממשיכים כל הזמן ליפול באשקלון ובשדרות.

צבי הנדל: אנחנו במין פחד ערטילאי, כאילו אנחנו מפחדים מהאויבים האלה.

צבי הנדל: ריבונו של עולם, עד שלא תיכנס ותחסל את הרוצחים, הם ירצחו בקרבך.

צבי הנדל: מי שבורח מהטרור, הטרור רודף אחריו.

צבי הנדל: גם בזה וגם בזה צריך לטפל.

צבי הנדל: בסופו של דבר הכול מתמצה בכך שאין שר לענייני רווחה בישראל, לא מונה שר.

צבי הנדל: כי מזלזלים בעם ישראל, מזלזלים במצוקות של האנשים בשכבות החלשות ביותר, ולא חושבים שצריך לטפל בזה בצורה הכי ראויה.

צבי הנדל: גומרים את העניין בתוספת תקציבית קטנה, על מנת שלא יוכלו להגיד שקיצצו גם במקום שאין שר.

צבי הנדל: בזה מנסים לפתור את כל הבעיות.

צבי הנדל: הכול הכול נופל, במה שאתה לא נוגע, הכול נופל.

צבי הנדל: אם ראש ממשלה חפץ ביקרה ובטובתה של מדינת ישראל – כזה תהיה, אם תאמר בפה מלא, לאחר כל האירועים שקרו בעת האחרונה, לרבות מצב הרווחה, שאתה מחזיר את המפתחות והולך לבחירות.

צבי הנדל: גם אם קצה נפשה של כל המדינה הזאת מהליכה פעם נוספת לבחירות, הצלחת להביא אותנו לסף כל כך נמוך, שאין ברירה.

קולט אביטל: נא לסיים.

צבי הנדל: אם אנחנו רוצים לתקן, ובצעד נכון להתחיל לתקן את כל הקלקולים מחדש ולעלות על דרך חדשה ונכונה, אין דרך אחרת: אתה חייב ללכת הביתה.

צבי הנדל: למד מדן חלוץ, למד מאלוף פיקוד הצפון.

צבי הנדל: תודה.

קולט אביטל: תודה רבה, חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חבר הכנסת מאיר פרוש.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, בסך הכול אנחנו נמצאים כאן בגלל 40 חתימות, כי שר הרווחה לא היה בוועדת הכספים בדיון על תקציב 2007.

משה שרוני: אני חושב שהיה יותר נאה אם היו פונים לכבוד ראש הממשלה בבקשה לנמק למה לא היה נוכח.

משה שרוני: אני חושב שהיו מקבלים תשובה די מספקת, ולא היינו מחזיקים אותו כאן במשך שעתיים, בדיון סרק ריק מתוכן.

עמירה דותן: יישר כוח.

זהבה גלאון: מה "יישר כוח"?

זהבה גלאון: ראש הממשלה עמד ונתן תשובות סרק.

קולט אביטל: חברת הכנסת דותן.

קולט אביטל: חברת הכנסת גלאון.

משה שרוני: אני בטוח שאם שר הרווחה לא היה ראש הממשלה, לא היה כאן דיון בכלל.

משה שרוני: אבל צריך לעשות משהו.

משה שרוני: אם היה דיון על כך שתקציב הרווחה לא מספיק, שממדי העוני גדלו – בבקשה, בואו נפתח בדיון וניפגש.

משה שרוני: אבל בואו נבדוק את תקציב הרווחה.

משה שרוני: תקציב הרווחה לשנת 2007 גדל עד מעל ל-800 מיליון ש"ח.

משה שרוני: מישהו שם לב לזה?

משה שרוני: זה לא מספיק, יכול להיות, בואו נדון, נוסיף ונעשה.

משה שרוני: חברת הכנסת שלי, יש לי הצעה, קחו את תיק הרווחה ותוותרו על הביטחון; אף-על-פי שלא שוחחתי עם ראש הממשלה על הנושא הזה.

משה שרוני: אני חושב שזה יהיה נאה אם תעשו את זה.

משה שרוני: חברי הכנסת, אני חושב שפעם אחת ולתמיד צריך לחשוב בצורה הגיונית איך להעסיק את חברי הכנסת בדברים יותר חשובים למען מדינת ישראל מאשר הנושא הזה.

משה שרוני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, מכובדי ראש הממשלה, עמיתי חברי הכנסת, ראשית כול, אדוני ראש הממשלה, אני מאחל לך ולכל הסובבים אותך, כל טוב.

מאיר פרוש: אתה יודע שאני מאחל את זה מכל הלב.

מאיר פרוש: לגופו של עניין, במשך שנים התלבטנו כולנו בשאלה אם מדינת ישראל יכולה להניף שני דגלים בעת ובעונה אחת – דגל הביטחון והדגל החברתי.

מאיר פרוש: אך נדמה לי שעתה יש הסכמה מלאה כי חוסן חברתי הוא תנאי הכרחי לחוסן לאומי, הכולל לא רק קידום כלכלי אלא גם עוצמה ביטחונית.

מאיר פרוש: חוסן חברתי הוא תנאי הכרחי.

מאיר פרוש: לכן טיפחנו את מדינת הרווחה, שקדנו על בניית רשת הביטחון הסוציאלי, ועל כן קבענו, בהסכמה לאומית רחבה, כי יעדי המדיניות הכלכלית והחברתית הם להבטיח לכל האזרחים תנאי חיים הוגנים, לאפשר להם חיי יצירה ושמירה על רמת בריאות נאותה ולהעמיד לרשותם יכולת למימוש עצמי באמצעות רכישת לימודים.

מאיר פרוש: כל זה קורס לנגד עינינו.

מאיר פרוש: נוצר אי-שוויון חברתי, נפערו פערים חברתיים גדולים.

מאיר פרוש: למשל, השאלה היא אם צריך היה לצמצם את ההורדה הדרסטית של המסים למי שבעשירונים העליונים ובמקביל לעשוק את הקצבאות של מי שבעשירונים התחתונים.

מאיר פרוש: אדוני ראש הממשלה, החשבון פשוט למדי: עלות הפחתת המסים עד 2010 נאמדת ביותר מ-12 מיליארד ש"ח.

מאיר פרוש: ואנחנו יודעים למי היא מיועדת.

מאיר פרוש: הפחתת המסים, פירושה הפחתה של 3 מיליארדי ש"ח בשנה.

מאיר פרוש: בסכום זה ניתן היה להחזיר חלק נכבד מן הקצבאות שנשחקו – יותר נכון, שנעשקו.

מאיר פרוש: זה לא היה פוגע כלל בשיעור הצמיחה, אבל זה כן היה מסייע לצמצום הפערים החברתיים ולהורדת שיעור העוני.

מאיר פרוש: אדוני ראש הממשלה, גם לא נכון שהורדת מס ערך מוסף נועדה לסייע בעיקר לשכבות החלשות.

מאיר פרוש: אנחנו יכולים להוכיח כי הפחתת המע"מ מיטיבה יותר עם העשירונים העליונים דווקא.

מאיר פרוש: מקיצוץ של 3.3 מיליארדי ש"ח נהנים בעיקר העשירים, ואילו העניים זוכים רק ל-12.5%, על-פי חישובי בנק ישראל.

מאיר פרוש: כמובן, אלו רק שתי דוגמאות למדינות האנטי-חברתית של הממשלה.

מאיר פרוש: אמרנו, כל חברי סיעת יהדות התורה חזרו ואמרו, כי הממשלה הזאת תישפט לא על מדדים מקרו-כלכליים ותקציבים ניאו-ליברליים, אלא על השאלה אם בעוד ארבע שנים יהיו בישראל חצי מיליון עניים פחות מהיום.

מאיר פרוש: למעשה, זה המבחן הקריטי – העוני, אותם 750,000 ילדים מתחת לקו העוני.

מאיר פרוש: העובדה שהממשלה גורמת לכך שהעשירים מתעשרים יותר, העניים נעשים עניים יותר ומעמד הביניים נשחק – עובדה זו מוכיחה שהמדיניות שלכם כושלת, שאתם מנהלים כלכלה על-פי תפיסה המנוגדת ליהדות ולמוסר נביאי ישראל.

מאיר פרוש: מדיניות נכונה היתה צריכה להיות דאגה ללכידות חברתית, דאגה לאחריות המדינה לכל חלקי החברה.

מאיר פרוש: זה הכישלון הבולט ביותר, בצד כישלונות בתחומים מדיניים וביטחוניים.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, אין היום שר רווחה.

מאיר פרוש: אני מכיר מישהו שהיה סגן שר רווחה, במעמד של שר, הוא היה שר רווחה טוב, אף-על-פי שפעל בתקציבים מקוצצים.

מאיר פרוש: זה שר הרווחה האחרון.

מאיר פרוש: הוא היה יכול לחזור לתפקידו אלמלא התעקשתם על המשך המדיניות ההרסנית של שחיקת קצבאות הילדים.

מאיר פרוש: אך כיום הקצבאות הן עדיין ברמתן הקצוצה, שיעורי העוני גדלים, הפערים החברתיים מתרחבים והשחיתות גוברת, חוגגת ופורחת.

מאיר פרוש: השחיתות חוגגת גם בעצם העובדה, שגם ב-2007 צפוי ששני העשירונים העליונים יקבלו הכנסות השוות להכנסות של כל יתר העשירונים.

מאיר פרוש: אנחנו, חברי יהדות התורה, לא נרפה ולא ננוח ונילחם להחזרת עקרונות מדינת הרווחה.

מאיר פרוש: אדוני ראש הממשלה, מדינה שיש בה ילדים רעבים, מדינה שמפקירה את זקניה, מדינה שמאבדת צלם אנושי, מסכנת גם את עתידה.

מאיר פרוש: ממשלה הנושאת באחריות לאסון החברתי המתרחש, אחד דינה, ללכת לבחירות, ויפה שעה אחת קודם.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת יחימוביץ שזימנה את הישיבה הזאת.

זהבה גלאון: אני חושבת שהיעדרו של שר הרווחה מעיד על אטימות של הממשלה הזאת, אטימות בכל התחומים.

זהבה גלאון: שמעתי כאן את הדוברים שעלו להגן על הממשלה, אוי לממשלה, איזו עליבות אם המגינים עליה הם מגלי והבה ואחרים.

זהבה גלאון: העובדה היא לא שחברים אומרים, לא משנה שאין שר רווחה העיקר שיש מדיניות רווחה.

זהבה גלאון: אני חושבת, אדוני ראש הממשלה, אני אומרת את זה היום בצער, שאין לך תוקף מוסרי היום למנות אף אחד, שום איש, לשום דבר; לא שר רווחה, ודאי שלא רמטכ"ל.

זהבה גלאון: הכול מכלול אחד.

זהבה גלאון: אנחנו עוסקים עכשיו בעסקת חבילה, אדוני ראש הממשלה, אני אומרת את זה בצער כלפיך, אני אומרת את זה כי אתה יודע שאני מתכוונת לזה שאני אומרת את זה בצער.

זהבה גלאון: אבל בנסיבות שנוצרו, שמתפטר רמטכ"ל שאחראי לכשלי המלחמה, והדרג המדיני, ראש הממשלה ושר הביטחון, שהיו אחראים ליציאה למלחמה ולכשליה, הם אלה שאמורים למנות את הרמטכ"ל הבא?

זהבה גלאון: הם אלה שאמורים למנות שר רווחה?

זהבה גלאון: ולמה לא ממנים שר רווחה, חברת הכנסת יחימוביץ?

זהבה גלאון: כי הכול איזו קומבינה פוליטית, אולי נעיף את שר הביטחון מתפקידו הנוכחי, נעשה reshuffle בממשלה, את זה ניתן לזה ואת זה ניתן לזה.

זהבה גלאון: מפלגת העבודה, על מה בדיוק אתם נאבקים בפריימריס, על שר ביטחון לראש הממשלה הזה, לממשלה הזאת, שכולה תחת חקירה?

זהבה גלאון: אדוני ראש הממשלה, אני מצטערת, לא שר רווחה, לא רמטכ"ל, כלום אתה לא יכול למנות יותר.

זהבה גלאון: הדבר היחיד שאתה יכול לעשות עכשיו, אני קוראת לך, אני מציעה לך, בנסיבות שנוצרו, כשעננה כל כך כבדה מרחפת מעל ראשך וראשה של הממשלה הזאת, הייתי קוראת לך להסיק מסקנות, כמו שעשה הרמטכ"ל, אתה והממשלה כולה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: גברתי היושבת-ראש, כבוד ראש הממשלה, כנסת נכבדה, הדיון הזה בא לאחר שני דוחות שפורסמו לאחרונה.

אברהים צרצור: הראשון הוא הדוח של מכון ון-ליר, ולפיו 54% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני, בזמן שהאחוז הזה קופץ ל-66% בקרב המשפחות הבדואיות בנגב.

אברהים צרצור: 79% מהיישובים הערביים הלא-מוכרים, הן בצפון והן בדרום, חיים מתחת לקו העוני.

אברהים צרצור: אחוז האבטלה בקרב האוכלוסייה הערבית עבר את קו ה-25%, מגיע במקומות מסוימים עד כדי 40%.

אברהים צרצור: הדוח השני הוא התוכנית החדשה של המוסד - - -

אביגדור יצחקי: יש לי שאלה, איך זה קשור למשרד הרווחה?

אברהים צרצור: זה קשור.

אברהים צרצור: אני אעבור לסיכום.

אביגדור יצחקי: משרד הרווחה לא יפתור את בעיות האבטלה, הוא יכול לייעל, מי שעובד על זה שלא יהיו עניים במדינת ישראל ולא תהיה אבטלה, זה ראש הממשלה, שר האוצר.

אברהים צרצור: ידידי, יושב-ראש הקואליציה, לו היית מתאזר בסבלנות, הייתי מבין את הקשר בין מה שאמרתי לבין הנושא שאנחנו דנים בו היום.

אברהים צרצור: התוכנית החדשה של המוסד לביטוח לאומי, שנחשפה ביום ראשון בתוכניות החדשות והמציעה לבטל את קצבאות הילדים בכלל במדינת ישראל, מציעה גם להעביר את הכספים המצטברים למימון יום חינוך ארוך לתלמידים עניים במדינה.

אברהים צרצור: מכת המחץ הזאת שמתכנן המוסד לביטוח לאומי להוריד על ראשיהם של העניים מחייבת טיפול על-ידי שר במשרה מלאה, שידאג שתוכניות דרקוניות כאלה ייבלמו ולא יעברו.

אברהים צרצור: אני מנצל את שארית הזמן שנותר לי להודות לאל, "סובחאן לאללה" אומרים כך בערבית, על כך שהוא חילץ את מדינת ישראל מהחלוץ שאתם מכירים, ויישאר חרוט בזיכרוננו הקולקטיבי בשני דברים.

אברהים צרצור: הדבר הראשון, אמירתו הפושעת בעת היותו מפקד חיל האוויר, כאשר נשאל, איך הוא מרגיש כשהוא מטיל פצצה במשקל טונה על אנשים חפים מפשע, שיכולים להקריב אותם על מזבח הביטחון הישראלי.

אברהים צרצור: הוא השיב בצורה פושעת ביותר: אני רק מרגיש תזוזה בקצה הכנף של המטוס שלי.

אברהים צרצור: הדבר השני הוא הובלתה של המדינה ושל הממשלה להרפתקה שנקראת מלחמת לבנון השנייה, שהשלכותיה הרות האסון מהדהדות באוויר אזורנו.

אברהים צרצור: אני חושב שאת הנושאים האלה צריך לשים על השולחן בימים אלה ובדיון הזה, ויש צורך למנות באמת שר רווחה במשרה מלאה כדי שיוכל לטפל בסוגיות האלה.

אברהים צרצור: תודה, גברתי.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת עזמי בשארה.

חנא סוייד: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, בהחלט אפשר לקיים את הדיון הזה תחת הכותרת: מצוקת הרווחה בישראל.

חנא סוייד: אין ספק שאחת הסיבות למצוקה הזאת של הרווחה היא העדר שר בממשלה, שר שיהיה אמון על תיק הרווחה בממשלה.

חנא סוייד: הבעיה מתעוררת עוד יותר כאשר אנחנו יודעים שאי-מינוי שר אינו נובע מסיבה משכנעת, אלא הוא פועל יוצא של אילוצים קואליציוניים, אולי רצון להישרדות פוליטית ושיקולים פוליטיים גרידא.

חנא סוייד: לכן, אף אחד לא מבין למה לא ממנים שר רווחה במדינה.

חנא סוייד: אבל זאת לא כל הבעיה, מחר, ב-reshuffle שכולם מצפים לו, יכולים למנות שר רווחה וכאילו הבעיה נפתרה.

חנא סוייד: הבעיה לא נפתרת על-ידי מינוי שר.

חנא סוייד: אני חושב שהבעיה היא בעיה של מדיניות.

חנא סוייד: בעניין הזה חשוב לדעת, שצריך לשנות את הכיוון ולשנות את מדיניות הממשלה.

חנא סוייד: ברור שהתוכנית או הקונספציה הכלכלית של הממשלה מדברת על הבטחת צמיחה גבוהה, שזה בסדר, על העלאת התל"ג, שזה בסדר, אחר כך, בסדר הזה בא העניין של סגירת פערים חברתיים.

חנא סוייד: אני חושב שזה לא הסדר הנכון, כי צריך איזה קו, איזה חוט שמחבר בין שלושת הדברים האלה.

חנא סוייד: זאת אומרת, המטרה היא לא רק להידמות למדינות ה-OECD וזה הכול.

חנא סוייד: אנחנו צריכים לזכור שהמדינות האלה הן מדינות רווחה בעיקר, ואי-אפשר להשאיר את העניין של סגירת פערים חברתיים לסוף התהליך.

חנא סוייד: לכן, חשוב מאוד שהממשלה תשנה את סדר העדיפויות שלה.

חנא סוייד: אני אומר, פרופסור פרידמן נפטר, כל הקונספציה הניאו-ליברלית, אני חושב שהיא מתאדה, היא הולכת, היא לא טובה.

חנא סוייד: כבר הוכח שהיא לא טובה להנהגת כלכלות בעולם כי היא לא רגישה לעניין הפערים החברתיים.

חנא סוייד: בקונטקסט של ישראל חשוב מאוד לזכור, כי מי שחושב שאפשר להשיג מצב של רווחה וסגירת פערים כאשר יש מלחמה כל הזמן, הוא טועה לחלוטין.

חנא סוייד: ולכן, השינוי השני המתבקש – אחרי השינוי בקונספציה הכלכלית – זה השינוי המדיני.

חנא סוייד: התפיסה של להשיג שלום ולא רק איך להתכונן למלחמה הבאה ואיך לפתוח במלחמה הבאה, ומאיזו עמדה ועם איזה שר ביטחון ועם איזה רמטכ"ל – שהיא קונספציה מוטעית לחלוטין.

חנא סוייד: ולכן, אני חושב שהממשלה – טוב תעשה אם היא תשנה את סדר העדיפויות שלה ותשים את עניין השלום, הפסקת הכיבוש, בראש מעייניה, וכך אפשר יהיה באמת לצפות לשינויים לא טכניים אלא מהותיים, ואפשר יהיה לצפות שהממשלה אכן תביא מדיניות של רווחה לישראל.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת עזמי בשארה, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו - חברת הכנסת נאדיה חילו.

קולט אביטל: אחרון הדוברים – חבר הכנסת אביגדור יצחקי.

עזמי בשארה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני הקשבתי לקודמי ואני מסכים אתם, עם רוב הדברים שלהם.

עזמי בשארה: אבל אלה דברים נכונים גם בזמן שיש שר רווחה וגם בזמן שאין שר רווחה.

עזמי בשארה: אני זוכר זמנים שבהם היה שר רווחה ואמרנו אותם דברים על אותן תיאוריות, והם נכונים.

עזמי בשארה: אני חושב שהעניין של שר רווחה הוא עניין של סדר עדיפויות, זה מסמל, אומר משהו על סדר העדיפויות כאשר נושא כזה נדחה כל הזמן.

עזמי בשארה: אבל, אני זוכר ששר רווחה לא קובע את המדיניות הכלכלית של המדינה, ולא האוצר, והיו זמנים שבהם העוני נמשך גם בזמנים של שר רווחה, ואז העוני סיפק לו הרבה עבודה בדרך כלל.

עזמי בשארה: אני חושב שקואליציונית ואופוזיציונית – איך שאתם רוצים – ראוי היה לקיים את הדיון הזה בגלל סדר העדיפויות, אבל לא מכיוון ששר רווחה קובע אפילו את מדיניות הרווחה במדינת ישראל.

עזמי בשארה: מה שקובע אותה זו המדיניות הכלכלית במדינה הזאת ואיך היא יוצרת עוני.

עזמי בשארה: במגזר הערבי בכלל, היא יוצרת עוני לא רק כעוני; היא הופכת את המגזר הערבי לקבוצה של שכונות עוני, זה כבר לא כפרים ולא ערים, אלה שכונות עוני עם תרבות של סלאמס ושל שכונות עוני – גם מבחינת המבנה הכלכלי, גם מבחינת התרבות, הפשיעה וכו' וכו'.

עזמי בשארה: אבל, מכיוון שיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה עמד פה ואמר דברי סרק – הדיונים האלה – אז אני רוצה להגיד כמה דברים שהם לא דברי סרק.

עזמי בשארה: אנחנו מנסים לעשות דברים בענייני רווחה שהם לא דברי סרק, כמו דיון או הזמנת דיון עם 40 חברי כנסת כפי שהוא אמר, בנושא השר.

עזמי בשארה: מה יכול, גברתי, פרלמנטר לעשות בכנסת חוץ מאשר לחשוב על חוק טוב, לגייס עבורו שדולה, להכין את החוק הזה שנתיים, לגייס את כל הקואליציה בעד החוק הזה אף שהממשלה מתנגדת, ראש הממשלה מצביע בעד החוק שלוש פעמים: בקריאה טרומית – ראש הממשלה אריאל שרון; בקריאה ראשונה – ראש הממשלה אריאל שרון; בדין רציפות – ראש הממשלה אהוד אולמרט; שלוש פעמים מצביעים בעד החוק הזה, 90 חברי כנסת נוכחים באולם.

עזמי בשארה: אני לא זוכר שום חוק-יסוד שנכחו באולם 90 חברי כנסת – החוק לפיצוי חולי הפוליו - 90 חברי כנסת.

עזמי בשארה: ראש הקואליציה מתרברב: אנחנו תמכנו בך, אף שהם התנגדו.

עזמי בשארה: ואתמול בלילה משכנעים את שרוני להוריד את החוק הזה ולקטול אותו.

עזמי בשארה: מה אני יכול לעשות יותר מזה?

עזמי בשארה: בדברים הלאומיים – אני לא יכול להשפיע; בדברים הפוליטיים – אני לא יכול להשפיע; בסדר העדיפויות הלאומי – לא יכול להשפיע; במדיניות הכלכלית – לא יכול להשפיע.

עזמי בשארה: להביא חוק טוב, לפצות חולי פוליו, להביא את כל נכי הפוליו לכנסת, לשכנע את חברי הכנסת, לשכנע את הממשלה נגד דעתה, לחכות לרוני בר-און בכבודו ובעצמו, שעיכב את החוק בוועדת הכנסת שישה חודשים עד שהחליט לאיזו ועדה החוק ילך – דבר חסר תקדים לפי תקנון הכנסת – הביא אותי ואת חבר הכנסת ריבלין להביא לתיקון תקנון הכנסת, למנוע מצב שדיון כזה יתעכב בוועדת הכנסת שישה חודשים רק בשביל לקבוע לאיזו ועדה החוק ילך.

עזמי בשארה: אחרי כל זה אנחנו מגיעים לדין רציפות, זה עובר ב-90 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים, ואחר כך לחישות של פקידי האוצר עם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, והוא אומר: הוא רוצה ועדת חקירה ציבורית לדעת מה סיבות המחלה, וכו', ואנחנו צריכים לחכות עכשיו עוד שנה שהחוק יעבור?

עזמי בשארה: מה, משתקים את הכנסת בפוליו?

עזמי בשארה: צריך להדביק את הכנסת גם בפוליו, בשיתוק?

עזמי בשארה: ואלה ענייני רווחה, אלה לא דיבורי סרק, וזה לא עניין של שר או לא שר.

עזמי בשארה: זו עבודה אמיתית שאנחנו עושים יום ולילה – עבודת חקיקה רצינית, כמו שצריך.

קולט אביטל: נא לסיים.

אביגדור יצחקי: - - - שנייה, שנייה.

עזמי בשארה: טוב, תגיד את זה אחר כך.

עזמי בשארה: הרי אתם לא מעזים להגיד לנכים את דעתכם.

אביגדור יצחקי: - - - לא בארבע עיניים.

אביגדור יצחקי: לא יושבים, לא מדברים - - - עולים לבמה כדי להגיד את זה.

אביגדור יצחקי: מי ידע על זה עד עכשיו?

עזמי בשארה: אני לא יודע, אז תשמע – אני חשבתי שאתה יודע על זה.

אביגדור יצחקי: אוקיי.

עזמי בשארה: אז תדע, אבל כל שאר הדברים ידעת.

אביגדור יצחקי: לא.

עזמי בשארה: טוב, אז ביום רביעי יש הצבעה, עוד פעם רוויזיה.

עזמי בשארה: אני וחבר הכנסת רביץ ביקשנו רוויזיה, הנה הוא, ותדע שביום רביעי יש רוויזיה – למה החוק הזה עוכב, למה אתם לא אומרים לנכים את דעתכם, למה כולם באים לפה ומצביעים פה-אחד, ואחר כך משתפנים בצורה הזאת בגלל פקידי האוצר?

קולט אביטל: תודה רבה.

עזמי בשארה: תודה רבה.

קולט אביטל: חברת הכנסת נאדיה חילו, בבקשה.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת נכבדים, 11 חודשים כבר אין שר רווחה במשרה מלאה במדינת ישראל.

נאדיה חילו: זה לא רק בממשלה הנוכחית – 11 חודשים הנושא הזה נמשך.

נאדיה חילו: נכון שמינוי שר רווחה לא יפתור את כל המצוקות ואת כל בעיות העוני של מדינת ישראל ושל האוכלוסיות החלשות, אבל מינוי שר רווחה – יש בו גם אמירה מסוימת כלפי הציבור הרחב.

נאדיה חילו: יש בעניין הזה גם מסר חשוב לאוכלוסייה, ובמיוחד לאוכלוסיות החלשות.

נאדיה חילו: הרבה פעמים, בדיונים פה ושם – גם מאז אני בכנסת – אנחנו כן מזכירים את זה וכן מבקשים מינוי שר רווחה, וזה לא בא בִמקום.

נאדיה חילו: אומרים לנו: אבל פקידי הרווחה נהדרים, מסורים, עובדים טוב, ואני לא חולקת על כך, חלקם אפילו נמצאים כאן.

נאדיה חילו: ובאמת, עד לפני שבעה-שמונה חודשים הייתי גם חלק מהמערכת הזאת, והייתי חלק ממנה 30 שנה, ואני יודעת טוב מאוד שאנשים שעובדים ברווחה – העובדים הסוציאליים, המפקחים למיניהם, שפזורים בכל מחלקות הרווחה ובכל השירותים – באמת עושים עבודת קודש, והם עובדים והם מסורים.

נאדיה חילו: על אף הצמצום המאוד גדול במשרות הרווחה לאחרונה ואף שהמלחמה תפסה אותנו, והמלחמה דרשה השקעה מאוד גדולה מבחינה טיפולית, מבחינת המצוקות, להיות בחזית החברתית, העובדים הסוציאליים – עם מחסור מאוד קשה במשאבים – עשו את העבודה נאמנה.

נאדיה חילו: אבל זה לא במקום, זה לא במקום.

נאדיה חילו: מינוי שר לא בא להמעיט בחשיבותם, הוא בא להשלים, הוא בא לתת את המטרייה הלגיטימית של העבודה.

נאדיה חילו: שר, תפקידו גם להילחם מול הממשלה לשינוי מדיניות, לשים דגש בצרכים של האוכלוסייה.

נאדיה חילו: ולא במקרה, אדוני ראש הממשלה, רק השבוע – וכל שבוע אם נסתכל, ניתקל בכל מיני סיטואציות שנותנות לנו תזכורת על המצוקות.

נאדיה חילו: השבוע פורסמו שתי סיטואציות.

נאדיה חילו: האחת – דוח "מרכז אדוה", שמציין כמה משפחות ממעמד הביניים הידרדרו לתחתית והן עכשיו במעגל העוני.

נאדיה חילו: כמעט 100,000 נפשות הידרדרו מהמעמד הבינוני ועברו למעמד הנמוך.

נאדיה חילו: זו לא איזו אמירה; אנחנו מדברים על 100,000 בני-אדם שאיבדו את היכולת לדאוג לעצמם, לתת מענה על הצרכים שלהם ועל הצרכים של ילדיהם.

נאדיה חילו: אנחנו מדברים על כך שאוכלוסייה מאוד גדולה ירדה לתחתית והיא היום נזקקת לתמיכה, היא נזקקת לשירותי הרווחה, והיא מסתכלת גם עלינו ושואפת ומצפה שאנחנו ניתן לה מענה.

נאדיה חילו: יש עוד נושא שאני רוצה לציין, שרק אתמול נדון בשלוש ועדות – דוח המועצה לשלום הילד, שמתפרסם מדי שנה, ואני רוצה בהזדמנות הזאת לשבח את ד"ר יצחק קדמן, אבל הדוח הזה הוא חמור במיוחד.

נאדיה חילו: הדוח הזה מצביע על שיעור הילדים במדינת ישראל שהם מתחת לקו העוני, שחיים בתנאים מחפירים, ילדים החיים בסבל; על התרחבות אוכלוסיות השוליים; על שיעור הילדים הסובלים ממצוקות מאוד קשות, מאלימות בתוך המשפחה, ילדים שזקוקים לא רק לפרנסה אלא גם לתמיכה מכל הסוגים.

נאדיה חילו: אני לא רוצה להוסיף.

נאדיה חילו: כל אחד יכול לקרוא כמה גדולה אוכלוסיית השוליים, ואני באמת רוצה לקוות, אדוני ראש הממשלה - אני גם פניתי אליך כמה פעמים באופן אישי - שמינוי שר רווחה יהיה הנושא הבא מבחינת סדר העדיפויות, ובאמת, באמת ימונה ממש בהקדם האפשרי שר רווחה, ואז באמת אנחנו לא פותרים את כל הבעיות, אבל נותנים בהחלט תקווה לאלפי אלפי ילדים ומשפחות.

נאדיה חילו: תודה.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שבע דקות.

דליה איציק: ראש הממשלה תיכף משיב.

דליה איציק: יושב-ראש הנהלת הקואליציה - בבקשה, אדוני.

אביגדור יצחקי: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, אדוני ראש הממשלה, היה לי באמת מורה גדול, קראו לו, עליו השלום, האלוף מוסה פלד.

אביגדור יצחקי: יחד הקמנו את עמותת השריון.

אביגדור יצחקי: בין היתר הוא גייס הרבה קציני שריון שהקימו את האתר בלטרון, והייתי גזבר שלו 16 שנה.

אביגדור יצחקי: הוא פנה לקצינים ושאל אותם: תגידו, למה אתם לא אוספים תרומות?

אביגדור יצחקי: הם אמרו לו: אין לנו פטור ממס לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה.

אביגדור יצחקי: אז הוא אמר להם: תגידו תודה שאין לכם פטור, כי אחר כך, אם יהיה הפטור, מה יהיה לכם להגיד?

אביגדור יצחקי: הרי יגיעו אליכם בקשות לתרומות גם אחר כך, אבל כשיהיה לכם הפטור כבר לא יהיה לכם מה להגיד.

אביגדור יצחקי: אני מבקש, אדוני ראש הממשלה, אני חושב שצריך למנות בזמן הקרוב שר רווחה ואז כבר לא יהיה מה להגיד יותר.

אביגדור יצחקי: דבר שני.

אביגדור יצחקי: אני רוצה למחות על דבריה של חברת הכנסת זהבה גלאון בצורת הביטוי כלפי חבר הכנסת מגלי והבה.

אביגדור יצחקי: אני חושב שמגיעה לו התנצלות, גם בשל הדברים שהוא מבטא וגם בשל המגזר שהוא מייצג.

רונית תירוש: וגם בשל הציונות שהוא מייצג.

אביגדור יצחקי: גם על הציונות שהוא מייצג ועל השירות של המדינה שהוא מייצג.

אביגדור יצחקי: אני חושב שהדברים נאמרו בצורה לא נכונה.

אביגדור יצחקי: אני חושב שרבים מהיושבים בבית הזה לא באמת יודעים מה זה משרד הרווחה.

אביגדור יצחקי: יושב פה חבר הכנסת רביץ, שבאמת מילא בנאמנות הרבה זמן את תפקיד סגן שר הרווחה ולפי דעתי עשה את זה בצורה מצוינת.

אביגדור יצחקי: לא הרגישו אפילו שהוא רק סגן שר.

אביגדור יצחקי: כולנו יודעים שהתקציב של המשרד הזה הוא כל כך קשיח, שהיכולת לתמרן בו – אני שגם הייתי מנכ"ל משרד ראש הממשלה – שואפת לאפס.

אביגדור יצחקי: וכל פעם צריך לפתוח מעון לנשים מוכות, או צריך לפתוח מעון לילדים חוסים, או צריך לבנות כפר שאריק שרון דאג להקמתו, באופקים, לילדים מוגבלים במסגרת "עלי נגב".

אביגדור יצחקי: אני שמח שהכפר הזה מתחיל לפעול בימים אלה.

אביגדור יצחקי: בסוף תמיד צריך להביא כסף ממקורות אחרים.

אביגדור יצחקי: הדוברים פה דיברו על העוני ועל הצורך בטיפול בעוני, אבל זאת טעות לחשוב שמשרד הרווחה הוא הפתרון לעוני.

אביגדור יצחקי: כי הפתרון לעוני הוא קודם כול במדיניות הכלכלית של הממשלה.

אביגדור יצחקי: הוא נמצא במדיניות החברתית של הממשלה והמדיניות הזאת לא ממש נקבעת רק במשרד הרווחה.

אביגדור יצחקי: היא נקבעת במשרד ראש הממשלה, היא נקבעת במשרד האוצר, היא נקבעת במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה - יושבת פה שרת תעשייה ומסחר לשעבר.

אביגדור יצחקי: אני הייתי אבי אבות - זה שהעביר את העבודה למשרד התעשייה, כדי שהעבודה והרווחה, התעסוקה והמסכנות לא יהיו ביחד.

אביגדור יצחקי: העברתי את זה למקום שבו, לפי דעתי, זה ראוי.

אביגדור יצחקי: במקום שיש תעשייה ומסחר צריך שתהיה גם תעסוקה.

רן כהן: חבר הכנסת יצחקי, רווחה זה לא מסכנות.

רן כהן: אני מבין מה אתה אומר, אבל זאת לא מסכנות.

אביגדור יצחקי: סליחה, רגע.

אביגדור יצחקי: אני רוצה להסביר את הדברים.

אביגדור יצחקי: משרד הרווחה, דרך אגב, מטפל כאשר מדיניות ממשלתית וחברתית כבר לא עוזרת, שגם אם ייתנו לאדם כלים, לא תמיד הוא יכול להגיע להישגים של אחרים.

אביגדור יצחקי: אלה באמת אותם חברים בחברה שלנו שיש להם בעיות קשות ואין פתרון של הוצאתם לעבודה, ואין אפשרות ללמד אותם איזה מקצוע או כיצד לעשות את הדברים - פה מדברים על הטיפול המיוחד.

אביגדור יצחקי: הדברים האלה צריכים להיות קודם כול בנושא של העוני; צריכים להיות, קודם כול, בנושא של החינוך.

אביגדור יצחקי: כי החינוך הוא המקום הראשון שבאמצעותו צריך לפתור את בעיית העוני.

אביגדור יצחקי: יש כאלה שחושבים שתשלומי העברה כמו קצבאות כאלה ואחרות הם שיפתרו את הבעיה.

אביגדור יצחקי: אלא מה הבעיה אצלנו במדינת ישראל?

אביגדור יצחקי: שקצבאות ניתנות לכולי עלמא, למי שצריך, למי שלא צריך.

אביגדור יצחקי: גם סובסידיה לאוניברסיטאות, למשל, שהיא רק לאוניברסיטאות והיא לא למכללות, ניתנת למי שצריך ולמי שלא צריך.

ראובן ריבלין: אני שותף אתך להסכמה שצריך להעביר את העבודה למשרד התעשייה, אבל האם זה הצליח?

אביגדור יצחקי: אני בטוח שזה הצליח.

אביגדור יצחקי: למעט תוכנית ויסקונסין, אני אפילו לא רוצה להתווכח עליה.

אביגדור יצחקי: אבל אני רוצה - - -

ראובן ריבלין: גם אז חששנו, אם זה יצליח.

אביגדור יצחקי: חבר הכנסת ריבלין, זה הצליח יותר ממה שזה היה במשרד הרווחה, הרבה יותר.

אביגדור יצחקי: ההתייחסות היום לטיפול באבטלה היא הרבה יותר מקצועית מאשר במשרד הרווחה.

אביגדור יצחקי: לעצם העניין, אני רוצה לומר בזמן שנותר לי: המדיניות היא בסוף זאת שקובעת, והכלכלה של מדינת ישראל היום מוציאה יום-יום עוד אנשים ממעגל שבו הם לא יכולים לדאוג לעצמם למקום שבו הם יכולים לדאוג לעצמם.

אביגדור יצחקי: מחול השדים הזה שמתחולל מגיע למצב שבו אנשים שצריכים לקבל החלטות יתחילו להפסיק לקבל החלטות.

אביגדור יצחקי: לצערי הרב, אנחנו לאט לאט מעבירים את ניהול המדינה ליועצים משפטיים, וזאת טעות חמורה.

אביגדור יצחקי: כל מי שמעודד את זה, וכל מי שאומר את הדברים, גם הוא עושה טעות חמורה.

אביגדור יצחקי: לכן, אדוני ראש הממשלה, אני חושב שהמדיניות שאנחנו התחלנו להתוות עוד לפני המלחמה ונמשיך להתוות, שמוסיפה עוד כספים לעניין החברתי, צריך להמשיך בה גם בשנים הבאות.

אביגדור יצחקי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר פה מעל הבמה - התפטר אתמול רמטכ"ל במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: כתוב בעיתונים "רעידת אדמה", אבל כתבו כמה פעמים השבוע "רעידת אדמה".

אביגדור יצחקי: יותר מדי רעידות אדמה יש במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: אני רוצה קודם כול לומר שהתרבות הזאת של התפטרות היא לא תרבות נכונה.

אביגדור יצחקי: רב-אלוף דן חלוץ הוא אחד מבכירי בניה של מדינת ישראל, אולי מהטובים שבהם והמוכשרים שבהם, שהגיע למקום שבו יכול להיות שהוא גם עשה טעויות.

אביגדור יצחקי: ההתפטרות של דן חלוץ היום לא הבריאה את צבא-הגנה לישראל היום בבוקר.

אביגדור יצחקי: היא גם לא תבריא אותו בשנתיים הקרובות.

אביגדור יצחקי: דן חלוץ היה מנהיג, דן חלוץ היה איש מוכשר, דן חלוץ תרם למדינת ישראל כמו שרבים מאתנו לא תרמו, והמעשה הזה, מבחינתי, הוא טעות של דן חלוץ.

אביגדור יצחקי: דווקא הוא, אחרי שהוא חטף את כל מה שחטף, היה יכול לעשות את הדברים ללא מורא וללא משוא-פנים ולשקם את צבא-הגנה לישראל ולהחזיר אותו למקום שהוא ראוי לו.

אביגדור יצחקי: ה"עליהום" הזה של "אתה תתפטר והוא יתפטר", וכל יום מישהו יתפטר, תאמינו לי, רבותי, זה טוב לפוליטיקה, זה לא טוב למהות, זה לא תורם שום דבר למדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: תודה.

צבי הנדל: גם המינוי שלו היה טוב לפוליטיקה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הערה אחת פרוצדורלית: שמעתי כבר את הדברים, זה הדיון השני שמתקיים בנושא זה.

אהוד אולמרט: יש שר רווחה, עם כל הכבוד, והטענה שכביכול לא מונה שר רווחה, אין לה שחר, שר רווחה שמתעסק בענייני הרווחה ומקדמם בצורה משמעותית.

אהוד אולמרט: תשמעו, אני לא באתי להתנצח.

אהוד אולמרט: אני שמח שבעת שאני מדבר חברי הכנסת ישנם.

אהוד אולמרט: ישבתי פה כמעט בודד במשך השעתיים שרוב חברי הכנסת שביקשו את הדיון כלל לא היו פה.

אהוד אולמרט: איך בודקים איזה נושא חשוב?

אהוד אולמרט: באים לשלוש דקות - - -

ראובן ריבלין: היו פה.

אהוד אולמרט: אבל עובדה היא שרובם לא היו.

אהוד אולמרט: אתה היית וישבת כל הדיון, חבר הכנסת ריבלין, אבל למשל זה שתיכף יצטרך לדבר בשם האופוזיציה, אחרי, לא היה פה שנייה אחת בזמן הדיון.

רן כהן: אדוני ראש הממשלה, הרבה שנים גם אתה היית חבר כנסת וגם אתה לא ישבת פה כל הזמן.

אהוד אולמרט: אבל לא חתמתי בדרישה מיוחדת לקיים דיון שאין לי כוונה להשתתף בו.

אהוד אולמרט: זה משהו לא ראוי.

אהוד אולמרט: אני אומר את זה לכם כפרלמנטר די ותיק.

אהוד אולמרט: למעט חברי שמעון פרס, שהוא הפרלמנטר הוותיק ביותר, אני הפרלמנטר הוותיק ביותר פה.

אהוד אולמרט: זה לא היה מקובל פעם.

אהוד אולמרט: פעם חברי כנסת חתמו, לפחות כיבדו את עצמם בנוכחות.

אהוד אולמרט: הרי אתם טוענים שהנושא חשוב.

אהוד אולמרט: איך הנושא חשוב אם אפילו אינכם נמצאים בדיון על הנושא שאותו יזמתם, כל אלה שחתמו?

אהוד אולמרט: רוב האנשים שהיו פה בזמן הדיון היו אלה שלא חתמו.

יצחק לוי: תדאג שהשרים יגיעו לכאן.

דליה איציק: אין ספק, אדוני ראש הממשלה, שההערה הזאת גם לאופוזיציה וגם לקואליציה שווה בדיקה תקנונית.

דליה איציק: זה היה גם כשאנחנו היינו בקואליציה, גם באופוזיציה.

דליה איציק: זו הערה ששווה לשוב עליה.

אהוד אולמרט: אני מציע שנעסוק בה, אך אמרתי שיש שר רווחה, ויש מידה מסוימת של התחסדות בטענה הזאת.

אהוד אולמרט: אני זוכר ממשלות רבות שבהן, ואמרתי את זה גם בעבר, ראש הממשלה כיהן כשר הביטחון ואף אחד לא טען שענייני הביטחון מופקרים כשראש הממשלה הוא גם שר הביטחון.

אהוד אולמרט: ראש ממשלה זה תפקיד עם תוכן, רציני, וגם שר ביטחון, ושניהם יחד תחת אדם אחד - להערכתי, אני אומר את זה על סמך ניסיוני, זה יותר מאשר ראש ממשלה ושר רווחה, ואף אחד לא עשה מזה עניין.

אהוד אולמרט: זה בסדר למשחק הפרלמנטרי, אני יכול להבין.

אהוד אולמרט: בכל זאת היה מצופה להפסיק את ההתחסדות הצווחנית ששמעתי מהצד הזה, שאין לה שום קשר לתכנים.

אהוד אולמרט: רבותי, בשנת התקציב הזאת, בתקציב שאישרתם לפני שבועיים, נוספו 2 מיליארדים ו-903 מיליון ש"ח לתקציבים חברתיים.

אהוד אולמרט: אגב, אני מוכן לומר בזהירות, לא בהפרזה, במידה מסוימת דווקא משום שאני גם אחראי לנושא הרווחה, 2 מיליארדים ו-903 מיליון ש"ח נוספו השנה לתקציבי רווחה, גברתי היושבת-ראש, מעל הסכום של הגידול הטבעי.

אהוד אולמרט: תמיד יש גידול בתקציב כתוצאה מהגידול הטבעי.

אהוד אולמרט: אני מדבר על 2 מיליארדים ו-903 מיליון ש"ח תוספת לתקציבי רווחה מעבר לזה.

אהוד אולמרט: ציפיתי, למשל, שחלק מהיוזמות של הדיון היו באות לדיון שיזם יושב-ראש הוועדה לענייני מעמד האשה, שהקדשתי לו שעתיים וחצי כראש הממשלה ושר הרווחה, שלא היה כמוהו מאז קיום הכנסת ומאז קיום הוועדה לענייני מעמד האשה.

אהוד אולמרט: לכאורה, מה זה נוגע לרווחה?

אהוד אולמרט: כל מה שדובר שם היה בנושא רווחה.

אהוד אולמרט: שם הכרזתי על תוספת מיוחדת של 30 מיליון ש"ח, שזכתה לברכה מקיר לקיר אצל אלה שטרחו להגיע, כי לא כל חברות הכנסת שדואגות לרווחה היה להן זמן, הן היו עסוקות, אך אלה שהיו בירכו על עניין זה, על תוספת של 30 מיליון ש"ח למעון טיפולי לנפגעות אונס ולנשים מוכות, שזה לא תמיד אונס.

אבשלום וילן: דווקא שם כל חברי הכנסת ישבו עד הסוף.

אהוד אולמרט: שם קודם כול אני ישבתי עד הסוף.

אהוד אולמרט: חלק ניכר ממטיפות המוסר שיושבות כאן, איכשהו לא הגיעו לשם.

אהוד אולמרט: גם חלק מהחברים שנכחו לא היו חברי הוועדה, אך הם באו כי הנושא חשוב.

אהוד אולמרט: פה חתמו באופן מיוחד לקיים דיון שלא ניתן להימנע ממנו כי הוא נורא חשוב, רק לא באו לדיון.

רן כהן: חתמו כי רצו שאתה תבוא.

אהוד אולמרט: חבר הכנסת כהן, אל תגן על דבר שלא ניתן להגנה.

אהוד אולמרט: זה שבאו לשמוע אותי, אני מאוד מעריך את זה וגם מודה על כך, אך חברי כנסת שלא באים לדיון שהם יזמו לא מוסיפים כבוד לעניין.

אהוד אולמרט: נושא נוסף שחשוב להדגיש אותו בתחום הרווחה: זה לא היה צריך להיות סוד לאלה שדיברו אילו רצו להתייחס לתכנים.

אהוד אולמרט: אתם מדברים על מדיניות רווחה, מה עושה שר רווחה.

אהוד אולמרט: הוקמה בשעתה ועדה בראשותו של הפרופסור הלל שמיד לדיון בילדים בסיכון.

אהוד אולמרט: יש 330,000 ילדים בסיכון.

מיכאל מלכיאור: המספרים לא נכונים.

אהוד אולמרט: אני חושב שיש 330.

אהוד אולמרט: אני מוכן להתווכח על המספר, אבל דבר אחד ודאי – מעולם לא טיפלו בעניין כפי שאנו התחלנו לטפל בזה השנה.

אהוד אולמרט: אני טועה, מר מלכיאור?

אהוד אולמרט: אני לא טועה.

אהוד אולמרט: מישהו טרח להזכיר את זה כאן?

אהוד אולמרט: השנה.

אהוד אולמרט: 200 מיליון ש"ח תוספת לטיפול בילדים בסיכון בתוך שנתיים, במגמה להגשים באופן מלא את הדוח של פרופסור הלל שמיד והוועדה שלו.

אהוד אולמרט: רבותי, זה במסגרת מדיניות הרווחה של הממשלה הזאת, לא במסגרת דיבורים, לא במסגרת חתימות שאין אחריהן כלום, אלא במסגרת דיונים.

אהוד אולמרט: חברת הכנסת שישבה בוועדת הכספים לא יודעת מזה?

אהוד אולמרט: בשביל זה צריך שהשר יבוא לוועדה?

אהוד אולמרט: הרי דנו על זה בכנסת.

אהוד אולמרט: הדברים האלה ידועים.

זהבה גלאון: אין לה שם משפחה?

זהבה גלאון: חברת הכנסת שישבה בוועדת הכספים – מה זה הזלזול הזה?

זהבה גלאון: קצת כבוד.

זהבה גלאון: אני מתייחסת אליך בכבוד, תן כבוד.

אהוד אולמרט: חברת הכנסת גלאון, אני רוצה לומר לך משהו, במקרה לא דיברתי עלייך.

אהוד אולמרט: יש לך איזו בעיה; את לא חברת הכנסת היחידה באולם, וגם לא הכי מעניינת.

אהוד אולמרט: לא דיברתי עלייך בכלל.

קריאה: כל מלה בסלע.

זהבה גלאון: אני יודעת שלא דיברת עלי, אני רק מתרשמת מהעליבות שאתה מגלה על הדוכן.

זהבה גלאון: עליבות נפש.

זהבה גלאון: מדובר בחברה שלך לקואליציה.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

זהבה גלאון: את היית צריכה להגן עלי.

דליה איציק: חברת הכנסת, אל תגידי לי מה הייתי צריכה.

זהבה גלאון: - - -

דליה איציק: עכשיו אני קוראת לך פעם ראשונה וגם פעם שנייה.

זהבה גלאון: את לא יכולה.

דליה איציק: אני קוראת לך פעם שנייה.

אהוד אולמרט: אני רוצה לומר – לא דיברתי אלייך, לא דיברתי עלייך, ואני אפילו חייב להגיד, אמרתי, אני לא חושב שאת כל כך מעניינת בהשוואה לנושא שעליו דיברתי, אבל, אני חייב לומר - -

דליה איציק: למרות דברי אדוני, חברת הכנסת גלאון היא אשה מאוד מעניינת.

זהבה גלאון: תודה לך.

אהוד אולמרט: - - שכשאת לא צועקת, לפעמים אני אפילו אוהב לשמוע אותך.

דליה איציק: אוה.

דליה איציק: הנה.

דליה איציק: את רואה?

דליה איציק: כבר.

אהוד אולמרט: אף שאת לא כל כך מעניינת.

קריאה: לא שומעים אותה.

אהוד אולמרט: אבל אי-אפשר.

אהוד אולמרט: אי-אפשר לשמוע אותך, כי שומעים איזה פרץ של צעקות כל הזמן.

זהבה גלאון: עדיף לשמוע את הצעקות שלי מאשר את היהירות שלך.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

אהוד אולמרט: חברת הכנסת גלאון - - -

זהבה גלאון: היהירות שלך תהרוג אותך.

זהבה גלאון: זה מה שיהרוג אותך.

קריאה: - - - עם ראש הממשלה.

קריאה: זה ראש הממשלה שלך.

אהוד אולמרט: אבל אני מוכרח לומר שכן ישבתי כאן, כששמעתי את ההתייחסות לחבר הכנסת "מגלי הזה".

אהוד אולמרט: זאת לא יהירות?

אהוד אולמרט: זאת לא התנשאות?

אהוד אולמרט: זה לא ביזוי?

אהוד אולמרט: אני במקומך הייתי עולה לדוכן - -

זהבה גלאון: אל תחנך אותי, אדוני ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: - - פונה לחבר הכנסת והבה ומבקש ממנו סליחה.

זהבה גלאון: אל תחנך אותי.

זהבה גלאון: הפכת למחנך הלאומי.

אהוד אולמרט: חבר הכנסת "מגלי הזה".

אהוד אולמרט: הביטול הזה - אני במקומך הייתי יושב בשקט ולא מטיף מוסר לא על התנשאות, לא על יהירות ולא על איפוק.

גלעד ארדן: כאן זה לא המקום לטיפול באסקפיזם שראש הממשלה צריך היום.

גלעד ארדן: יש מקומות אחרים.

דליה איציק: תודה, תודה.

דליה איציק: אל תעזור לי לנהל את הישיבה.

גלעד ארדן: לא, אם זה - - - אפשר לנסוע להודו - - -

דליה איציק: אל תעזור לי.

דליה איציק: אל תעזור לי בבקשה.

דליה איציק: פעם ראשונה.

אופיר פינס-פז: - - -

אהוד אולמרט: עם זה - - -

דליה איציק: גם אתה אל תעזור לי, חבר הכנסת אופיר פינס.

דליה איציק: לא לעזור לי.

גלעד ארדן: - - - של ראש ממשלה.

גלעד ארדן: שיעסוק בעיקר.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: אני קוראת לך פעם שנייה.

דליה איציק: אל תעזור לי.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, אנחנו קיימנו - - -

גלעד ארדן: - - -

קריאות: - - -

דליה איציק: חבר הכנסת גלעד ארדן, אתה רוצה שיקרה מה שקרה אתמול?

דליה איציק: אל תעשה לי מבחן עצבים.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אבל שליש.

דליה איציק: אז בבקשה.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, אם אחר כך ראש הממשלה ירצה להשיב לך, הוא ישיב לך.

דליה איציק: עכשיו ראש הממשלה מדבר.

אהוד אולמרט: היות שלא היתה התייחסות ספציפית נוספת לנושאים תוכניים שקשורים במדיניות הרווחה - - -

מיכאל איתן: מה קרה אתמול, שהיושב-ראש נהג שלא כהלכה?

מיכאל איתן: מה את מאיימת עליו בזה?

דליה איציק: אתה אל תעזור לי.

דליה איציק: תודה.

מיכאל איתן: זה רק ביזיון.

מיכאל איתן: את צריכה לדאוג שזה לא יקרה.

מיכאל איתן: מה את מאיימת עליו?

דליה איציק: אל תעזור לי.

אהוד אולמרט: היות שלא היתה - - -

מיכאל איתן: זה רק ביזיון שאת צריכה לדאוג שזה לא יקרה - - -

דליה איציק: בפעם הבאה אני אמנה אותך לעוזר אישי שלי ואתה תעזור לי.

אהוד אולמרט: היות שלא היתה התייחסות קונקרטית, נוספת, לנושאים תוכניים, אני רק אציין שחוץ מהנושא של הטיפול בילדים בסיכון, שאני רואה בו מהפך דרמטי ויוקצו לו במשך השנתיים הקרובות 400 מיליון שקלים, נוסף על זה, כפי שאמרתי, אנחנו עוסקים גם בהפרטת המעונות למפגרים.

אהוד אולמרט: אני חושב שהשיטה של מיקור-חוץ, כלומר, של ההסתייעות במוסדות פרטיים בעלי רמה גבוהה יותר, איכות גבוהה יותר, שעומדים בפיקוח של הגורמים המקצועיים, זו הדרך הנכונה.

קריאה: - - -

אהוד אולמרט: אנחנו עושים את זה בהשקעה כספית ניכרת השנה בהשוואה לשנים קודמות, והגדלנו השנה את התקציב, נוסף על כך, בתחומים שקשורים גם בקצבאות לאנשים עם מוגבלויות, ושינינו את הכללים שיאפשרו לאנשים עם מוגבלויות שעובדים בעבודות חלקיות לקבל פחות משכר המינימום, כי הבעיה שלהם היא יכולת התעסוקה, ובהעדר תקנה שמגמישה את שכר המינימום, לא היינו יכולים לאפשר הגברת תעסוקה להרבה מאוד מן האנשים עם מוגבלויות.

אהוד אולמרט: נוסף על כך, ידוע היטב לחברי הכנסת ששר האוצר, בהמשך להנחיה שנתתי לאוצר עוד לפני שנה, משלים עכשיו את ההכנות להגשת תוכנית להנהגת מס הכנסה שלילי, שתובא לאישור הכנסת, ונוסף על כך, המועצה הלאומית לכלכלה, בראשותו של פרופסור עמנואל טרכטנברג, משלימה, עם משרדי האוצר ויתר משרדי הממשלה, את התוכנית להתמודדות עם המצוקה החברתית והעוני, שתובא גם לאישור הממשלה וגם לאישור הכנסת.

אהוד אולמרט: לבסוף, אני רוצה להציע לכל חברי הכנסת שדיברו על נתוני העוני.

אהוד אולמרט: יש לי אליכם המלצה חברית: תמתינו לדוחות שיסכמו את שנת 2006.

אהוד אולמרט: יכול להיות שתשנו חלק מהרטוריקה המתלהמת ומטיפת המוסר שנשמעה כאן, כשיתבררו לכם הנתונים, אם העוני גדל או קטן.

אהוד אולמרט: תודה רבה לך, גברתי.

דליה איציק: תודה, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה בחר שלא לדבר.

דליה איציק: אשר על כן, אנחנו הולכים - - -

יורם מרציאנו: למה?

יורם מרציאנו: למה לא לדבר?

יורם מרציאנו: זה לא חשוב?

דליה איציק: מה אתה רוצה, שאני אכריח אותו לדבר?

דליה איציק: זו זכותו לא לדבר.

קריאות: - - -

מיכאל איתן: - - -

יואל חסון: מה הוא יכול לומר?

יואל חסון: יושב-ראש האופוזיציה לא מבין ברווחה.

יורם מרציאנו: גם בתקציב הוא לא היה, ברווחה הוא לא יהיה.

יורם מרציאנו: אז - - -

דליה איציק: הצבעה על הודעתו של ראש הממשלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הודעת ראש הממשלה – 50 נגד – 26 נמנעים – 1 הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

קריאה: - - -

דליה איציק: סליחה, אדוני?

דליה איציק: כן.

דליה איציק: אני לא יודעת מה קורה.

דליה איציק: אתמול התנסיתי בזה.

דליה איציק: הצבעתי משם וזה לא נקלט.

קריאות: - - -

דליה איציק: אנחנו נצביע עוד פעם.

דליה איציק: הצבעה.

קריאות: - - -

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאה: - - - מצביעים?

דליה איציק: את רואה שמטפלים בזה, נכון?

דליה איציק: את רואה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: למי שלא הבין.

דליה איציק: מי בעד העמדה – הגם שאני חושבת שההצבעה הנוספת מיותרת, כי אני חושבת שההודעה התקבלה.

דליה איציק: מי שלא חושב כך, ייגש למזכיר ויטפל בזה.

דליה איציק: תודה, ההודעה התקבלה.

צבי הנדל: - - - שראש הממשלה צריך להתפטר?

דליה איציק: אני רוצה לבקש מחבר הכנסת מגלי והבה ומחברת הכנסת זהבה גלאון:

דליה איציק: חבר הכנסת מגלי והבה כתב לי פתק שלפי סעיף – לא חשוב כרגע – הוא מרגיש שנפגע שמו.

דליה איציק: וכותבת לי חברת הכנסת זהבה גלאון על-פי אותו סעיף, שהיא מרגישה עלבון אישי.

דליה איציק: ואני רוצה, חברת הכנסת - - -

זהבה גלאון: - - - הממשלה - - -

דליה איציק: כן, כן, גברתי.

דליה איציק: את צודקת.

דליה איציק: תרשי לי, בבקשה.

דליה איציק: אני רוצה לבקש ממך ואני רוצה לבקש מחבר הכנסת מגלי והבה בקשה אישית.

דליה איציק: אני מבטיחה שאני אטפל בעניינים האלה באופן אחר.

דליה איציק: האם אתם מוכנים לתת לי את זה?

דליה איציק: כן?

זהבה גלאון: כן.

דליה איציק: תודה לך, חברת הכנסת גלאון.

דליה איציק: אתה מוכן?

מגלי והבה: - - - שהיא גזענית, ואלה שנלחמים בגזענות - - -

דליה איציק: היא הכול, היא לא גזענית, חבר הכנסת מגלי והבה.

דליה איציק: נא לא לעשות את זה.

דליה איציק: תרשה לי, אני אטפל בזה.

מגלי והבה: - - - דוגלת בדגל - - -

דליה איציק: חבר הכנסת והבה, אתה נותן לי?

מגלי והבה: כן.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 5923.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק פיצויי פרישה ממקום העבודה, של חבר הכנסת חיים אורון.

דליה איציק: תשובה והצבעה בלבד.

דליה איציק: איפה השר?

דליה איציק: מי מחליף אותי?

דליה איציק: חבר הכנסת אהרונוביץ?

קריאות: - - -

דליה איציק: כל פעם זה קורה.

דליה איציק: זה לא ייאמן.

דליה איציק: זה פשוט לא ייאמן.

דליה איציק: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

רן כהן: השר אלי ישי.

דליה איציק: נו, אז מה?

דליה איציק: אני אפסיק את הדיון?

דליה איציק: חבר הכנסת אהרונוביץ – איפה הוא?

דליה איציק: בוא תחליף אותי.

יצחק אהרונוביץ': אני מחליף.

דליה איציק: ובכן, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק פ/307 - לאלה העוקבים אחרינו.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, אני תומך והממשלה תומכת בהצעה.

אליהו ישי: על-פי הסיכום עם חבר הכנסת אורון, אחרי הקריאה הטרומית הוא לא יקדם אותה אלא בתיאום אתנו, ואז הממשלה תוכל לתמוך בקריאה הטרומית בלבד.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, השר אמר שאני מתחייב למשהו, תן לי להשמיע את התחייבותי.

יצחק אהרונוביץ': לא הבנתי אותך, בבקשה.

חיים אורון: אני מציע לכולם להירגע, זה יעזור.

חיים אורון: כמו כן, קיבלתי את בקשתו של השר, בהנחה שהממשלה, ביסודו של דבר, תומכת בחוק וגם תקדם אותו בהקדם.

חיים אורון: אני מוכן לתאם פרטים שונים בחוק בהנחה שהחוק בעיקרו מוסכם.

חיים אורון: אני מקווה שהשר שמע אותי וההתחייבות היא הדדית.

יצחק אהרונוביץ': תודה, חבר הכנסת אורון.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 58 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיצויי פרישה ממקום עבודה, התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 58, נגד - אין, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/307, של חבר הכנסת חיים אורון, עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': ["דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 4061.]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעה פ/789, של חברת הכנסת קולט אביטל.

יצחק אהרונוביץ': השר ישי, בבקשה.

אליהו ישי: גם זו הצעת חוק טובה, ואני מברך על כך.

אליהו ישי: אנחנו תומכים, בתנאי שכפי שסוכם ביני לבין חברת הכנסת אביטל, החוק לא יקודם לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית לפני תיאום אתנו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חברת הכנסת אביטל.

קולט אביטל: אני מבקשת להודות לשר העבודה, ובעיקר לשרת המשפטים.

קולט אביטל: אחרי שהחוק הזה עבר פעמיים והיו בעיות שונות בממשלה, בכל זאת היא הצליחה לקבל הסכמה על כך.

קולט אביטל: אני מקבלת את התנאים ומבקשת שני דברים: שהחוק יקודם מהר, מדובר במעונות לנשים מוכות; וכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת שהחוק יטופל בוועדה למעמד האשה.

קולט אביטל: תודה.

יצחק אהרונוביץ': רבותי, נא לשבת.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': נא להצביע.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגבלת פיטורים של אשה השוהה במקלט לנשים מוכות), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לקידום מעמד האשה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 46, אין נגד, אין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/789, של חברת הכנסת אביטל, תעבור על-פי תקנון הכנסת לוועדה למעמד האשה, אלא אם השר מתנגד.

אליהו ישי: אין לי התנגדות.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה תעבור להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': שאילתא בעל-פה של חבר הכנסת צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, בשבועות האחרונים פורסם ב"גלובס", שמפעלי "טרה" הגיעו להסכמה עם מועצת כפר-קאסם על הקמת מפעל באזור התעשייה שבתחומה, וכי השר מעדיף שהמפעל יוקם בדרום וכי הוא יפעל לשכנע את הנהלת "טרה" לחזור בה מהחלטתה.

אברהים צרצור: ברצוני לשאול: 1.

אברהים צרצור: האם הידיעה נכונה, ואם כן - מה הם הנימוקים לעמדה זאת?

אברהים צרצור: 2.

אברהים צרצור: מה הם פרטי תוכנית משרדך לאישור אזורי תעשייה ופיתוחם במגזר הערבי בכלל ובכפר-קאסם בפרט?

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': השר ישי, בבקשה.

אליהו ישי: 1.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, הידיעה אכן נכונה.

אליהו ישי: אני בעד זה שהמפעל יהיה בנועם.

אליהו ישי: הממשלה השקיעה שם 300 מיליון שקל לפיתוח, ואני מעדיף את הנגב ואת הגליל מבחינת אזורי עדיפות.

אליהו ישי: אני מעדיף לקדם אותם.

אליהו ישי: אני לא מסתיר זאת.

אליהו ישי: צריך לעשות את הכול על מנת לקדם תעשייה בנגב ובגליל, וזה לא אומר רק יהודים.

אליהו ישי: יש בנגב ובגליל גם תעשייה של לא-יהודים, ולכן, סוכם אתם, וזה מפעל חשוב, עוד עוגן באזור, ואני מקווה שנצליח לשכנע אותם שיבואו לנועם שבנתיבות.

אליהו ישי: אני פועל בעניין, נפגשתי אתם ואעשה כל מאמץ.

אליהו ישי: דיברתי על כך עם ראש הממשלה ואעשה הכול על מנת שיגיעו לנועם.

אליהו ישי: 2.

אליהו ישי: היתה תוכנית של המשרד לגבי המגזר הערבי, והמשרד משקיע בכך הרבה מאוד כסף.

אליהו ישי: רק ב-2007 השקיע המשרד למעלה מ-20 מיליון שקל באזורי תעשייה, לצד השקעה של 133 מיליון שקל באזור הצפון, שבתוכו, כמובן, המגזר הערבי.

אליהו ישי: המשרד עושה בשנים האחרונות מה שלא עשה אף פעם כדי לפתח אזורי תעשייה גם במגזר הערבי באזורי הנגב והגליל.

אליהו ישי: אני לא חושב שנכון לתת עדיפות למפעלים באזור המרכז.

אליהו ישי: בשום פנים ואופן לא.

אליהו ישי: יש לצמצם את האבטלה וצריך יותר תעסוקה ביישובי הפריפריה, בערי הפיתוח, ולחזק אותם יותר ויותר.

אליהו ישי: זו עמדתי האישית וזו גם עמדת הממשלה, אני שמח לומר, לפחות של רוב חבריה, וכך גם נפעל בעתיד.

אליהו ישי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת צרצור רוצה לשאול עוד שאלה.

אברהים צרצור: אני לא יודע אם כבוד השר מכיר את העובדות בשטח.

אברהים צרצור: ראש-העין השכנה מפתחת שם שלושה אזורי תעשייה ענקיים, בזמן שאין בתחום כפר-קאסם אזור תעשייה, כמו גם בכפרים הערביים ובערים הערביות באזור המרכז.

אברהים צרצור: אם הוא מדבר על העברת מפעלים לפריפריה, לנגב ולגליל, הוא צריך להביא בחשבון שאזור המרכז הערבי חי בדיוק כמו בפריפריה בדרום ובצפון.

אברהים צרצור: שאלתי הנוספת: האם כבוד השר אינו מאמין שאכן האוכלוסייה הערבית במרכז, שאין בתחומה שום אזור תעשייה, ראויה לאימוץ ולהקמת מפעלים כמו המפעל הענקי הזה של "טרה"?

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת רן כהן, שאלה נוספת.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חבר הכנסת צרצור, מאחר שכל הנושא של העברת "טרה" התחיל בימי כשר התעשייה והמסחר, אני יזמתי את ההכרה בהם כמפעל עוגן, משום שאזור התעשייה בנתיבות, שנקרא נועם, עומד שומם, כמדומני, יותר מ-15 שנה ללא אף מפעל.

רן כהן: העברתי החלטת ממשלה בעניין.

רן כהן: כמו כן, מפעל "טרה" נמצא במקום שבו אסור לו להיות על-פי בתי-המשפט והוא חייב לצאת משם.

רן כהן: נכון הוא שאם המשרד יכול לתת העדפה לנגב ולגליל כדי להגביר תעסוקה איכותית, גם אתה וגם אני צריכים להעדיף את זה.

רן כהן: אדוני השר, שלא יטעו אותך, אני מקווה מאוד שבימיך "טרה" יעבור.

רן כהן: מה כוונתך לעשות כדי לוודא שזה מה שיקרה?

אליהו ישי: נתחיל מהשאלה האחרונה.

אליהו ישי: אני באמת עושה מאמצים אדירים.

אליהו ישי: "טרה" לא בכל מחיר מוכן לעבור לנועם.

אליהו ישי: אמרת נכון שהושקעו כבר לפני הרבה שנים מאות מיליוני שקלים בנועם, ויש משמעות אדירה בהעברת "טרה" ובהעברת מפעלים נוספים לנועם.

צבי הנדל: - - -

אליהו ישי: הוא מפעל עוגן, כפי שאמרתי.

אליהו ישי: לגבי השאלה של חבר הכנסת צרצור: שיהיה ברור, כפר-קאסם מתפתח ומקדם שם תעשייה, ואדרבה, אם אתה רוצה לדאוג לזה, זה דבר מבורך.

אליהו ישי: אני חושב שבאזור המרכז הם מתקדמים ומתפתחים ומפתחים באופן יפה מאוד את התעשייה.

אליהו ישי: לא כל אחד יכול ללכת לנגב ולגליל, זה לא פשוט.

אליהו ישי: קח את "טרה" למשל, התחבורה שצריכה להסיע את החלב ואת כל המוצרים שלהם יום-יום, במשאיות שעושות קילומטרז', עוד הרבה הרבה שנים - זה לא משתלם בכל מחיר.

אליהו ישי: גם יש לו התנאים שלו.

אליהו ישי: זו עדיפות של הממשלה, זו עדיפות שלי.

אליהו ישי: אני מתכוון להמשיך לפעול להעברת המפעלים מאזור המרכז לפריפריה, לנגב ולגליל.

אליהו ישי: אם יש בעיה באוכלוסייה הערבית, במגזר הערבי, במקום כזה או אחר, אפשר לפתור את הבעיה, אבל כמדיניות אסור לתת עדיפות לאזור המרכז על חשבון הנגב והגליל, המדיניות צריכה להביא להעדפה של הנגב והגליל, לצמצום הפערים החברתיים, שם האבטלה יותר גדולה, הפערים הרבה יותר גדולים בנגב ובגליל, התעסוקה, ארנונה ליישובים – אין בכלל מה להשוות.

אליהו ישי: על זה אין בכלל ויכוח בין כל חברי הבית על המשמעות של העדפה של הנגב ושל הגליל.

אליהו ישי: יש מקרים פרטניים שצריך לסייע ולעזור למגזרים או ליישובים בטיפול נקודתי, אני לא שולל זאת, אבל במסגרת עדיפות אני עושה מאמצים ואני אמשיך להתאמץ על מנת להביא מפעלים לנגב ולגליל.

אליהו ישי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/1548/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק פ/1548, הצעת חוק העברת ניירות ערך לנאמנות על-ידי נושא משרה ציבורית, התשס"ז, של חבר הכנסת סילבן שלום.

יצחק אהרונוביץ': יש לך עשר דקות, בבקשה.

סילבן שלום: תודה רבה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זה יוצא בעיתוי קצת לא נוח בשל התפטרות רמטכ"ל באוויר, אבל זה לא היה נוגע לו אישית.

סילבן שלום: זו הצעה שנולדה כתוצאה מפרסום שנבע מאיזו השקעה בניירות ערך, וחשבתי, גם בהתייעצות עם יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שיש צורך לעשות מהלך גורף, שבו כל נבחרי הציבור באשר הם, כל נושא משרה בכירה - - -

צבי הנדל: גם שופטים?

סילבן שלום: נשיא המדינה, שרי הממשלה, סגני השרים, חברי הכנסת, הרמטכ"ל, מפכ"ל המשטרה, נגיד בנק ישראל, משנה לנגיד בנק ישראל, פקידים בכירים במשרד האוצר בדרגת מנכ"ל, היועץ המשפטי, פרקליט המדינה - שופטים צריך להוסיף.

סילבן שלום: לא כתבתי, אבל אפשר להוסיף את זה בהליך החקיקה.

סילבן שלום: אני חושב שהצעת החוק הזאת באה להסיר מכשול לפני עיוור.

סילבן שלום: כולנו עלולים אולי לעמוד לפעמים במצב של ניגוד אינטרסים.

סילבן שלום: יש כאלה שיכולים לעמוד בפיתוי ויש אחרים שאולי זה קצת יותר קשה להם, וכדי למנוע את האפשרות הזאת, ברגע ששרים וסגני שרים וחברי הכנסת עומדים במטלה הזאת, יכולים גם האחרים, עם כל הכבוד להם, להיות באותו מצב בדיוק.

סילבן שלום: נאמנות עיוורת – מדובר בניהול תיקי השקעות עבור יחידים שנאסר עליהם לנהל את תיק ההשקעות שלהם, המורכב ממניות ומניירות ערך אחרים, בעצמם.

סילבן שלום: היחיד, במקרה זה נושא משרה ציבורית, ימסור את ניהול תיק ההשקעות שלו בנאמנות עיוורת למנהל תיקי ההשקעות, ויהיה מנוע מלקבל דיווח על השקעות ספציפיות המבוצעות עבורו.

סילבן שלום: כלומר, בנאמנות עיוורת הנאמן יהיה רשאי לפעול בתיק לפי שיקול דעתו בנכסי הנאמנות, בלי לקבל הוראות והנחיות מהנהנה.

סילבן שלום: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש בציבור אווירה מאוד קשה, אווירה של חוסר אמון כלפי נבחרי הציבור, הרבה פעמים שלא בצדק, אבל לפעמים מעשים מסוימים תורמים לאווירה, תורמים לתחושה שיש כאן חוסר ניקיון כפיים, שיש כאן שחיתות שהולכת וגואה ויש מצב שבו ניגודי האינטרסים עולים על השיקול הממלכתי האמיתי.

סילבן שלום: לכן אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה נכונה.

סילבן שלום: מטרתה, כמו שאמרתי, לחייב את הבכירים לנהל את תיקי ההשקעות שלהם באמצעות נאמנות עיוורת.

סילבן שלום: על-פי ההצעה, נושאי משרה ציבורית יהיו מחויבים להעביר את תיקי ההשקעות לנאמנות עיוורת בתוך 60 יום מרגע מינוים, קרי, נשיא המדינה, שרי הממשלה, סגני השרים, חברי הכנסת, הרמטכ"ל, מפכ"ל המשטרה, נגיד בנק ישראל, המשנה לנגיד, פקידים בכירים באוצר בדרגת מנכ"ל, היועץ המשפטי לממשלה, פרקליט המדינה, ולפי הצעת חבר הכנסת הנדל נוסיף גם את השופטים.

ראובן ריבלין: כל שופט?

סילבן שלום: אולי כולם, אולי רק שופטי בית-המשפט העליון.

מיכאל איתן: כל שופט.

סילבן שלום: אולי כל שופט, זה גם יהיה טוב.

סילבן שלום: אני חושב שזה נכון, צריך להוסיף את זה.

מיכאל איתן: שואלים אם גם שופטי כדורגל, אז אמרתי שאסור להם להשתתף בטוטו.

סילבן שלום: אסור להם, בוודאי.

סילבן שלום: באנגלית שופט בבית-המשפט נקרא judge, אבל שופט במשחק ספורט נקרא referee, מהבחינה הזאת יש הבחנה.

סילבן שלום: שם לא קוראים לזה שופט, אנחנו קראנו לזה שופט.

צבי הנדל: אצלנו אין הבחנה בין שופט לשופט בספורט.

סילבן שלום: ניסו באיזה שלב - - -

מיכאל איתן: אצלנו קוראים לו "בן של".

סילבן שלום: ניסו באיזה שלב להחליף את המלה "שופט כדורגל" במלה "פוסק", אבל זה לא עבד.

סילבן שלום: בכל מקרה, כמו שאמרתי, מדובר בנושא ערכי ממדרגה ראשונה, שיש לקבוע לגביו נורמות מחמירות, שיהלמו את קוד ההתנהגות הנדרש מאיש ציבור.

סילבן שלום: כל אישי הציבור חייבים להעביר את השקעותיהם לנאמנות עיוורת.

סילבן שלום: העדר כללים מחייבים בתחום זה הוא בבחינת שימת מכשול בפני עיוור.

סילבן שלום: איש ציבור שלא ינותק לחלוטין מהאינטרסים הכלכליים שלו, עלול או עשוי, כל אחד איך שהוא רוצה, למעול בתפקידו.

סילבן שלום: מטרת הצעת החוק, לסיום, היא הגברת ניקיון הכפיים והשקיפות של בכירי המדינה.

סילבן שלום: יש למנוע ניגוד אינטרסים בין טובת הכלל לטובתו הפרטית של איש הציבור, ולכן יש להתאחד למען החוק ולהעביר אותו במהרה.

סילבן שלום: אני רוצה בהזדמנות הזאת להודות פעם נוספת ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אביגדור יצחקי, ולהודות לכל חברי הכנסת שתומכים בהצעת החוק.

סילבן שלום: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה, מאחר שזה מובא ללא תשובת השר, אין צורך, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': נא לשבת.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, נא לשבת.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': נא להצביע.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה - 22 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק העברת ניירות ערך לנאמנות על-ידי נושא משרה ציבורית, התשס"ז-2006, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': תישארו, תישארו, חברי הכנסת, יש הצעת חוק עוד יותר טובה.

יצחק אהרונוביץ': תישארו.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 22, נגד - 1, נמנעים – 1.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק התקבלה, והיא עוברת על-פי תקנון הכנסת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: ועדת הכלכלה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת סילבן שלום, לאן?

סילבן שלום: ועדת הכלכלה.

סילבן שלום: זה הולך לוועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': מה שאתה מבקש.

זבולון אורלב: אין מישהו שמציע משהו אחר.

סילבן שלום: ועדת הכלכלה.

יצחק אהרונוביץ': עוברת לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': [ "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 5030.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק פ/1557, של היושב-ראש התורן, חבר הכנסת אהרונוביץ יצחק, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (מעצר בגין עבירה של החזקת סכין שלא כדין), התשס"ז-2006.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שכבר דיברתי על זה - רק הצבעה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, שתהיה לכם הצבעה מוצלחת.

רוחמה אברהם-בלילא: איזה רמז דק.

יצחק אהרונוביץ': אני אמרתי רק "הצבעה מוצלחת".

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 18 נגד - 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (מעצר בגין עבירה של החזקת סכין שלא כדין), התשס"ז-2006, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 18, נגד - 2, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/1557 עוברת, על-פי תקנון הכנסת, לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק אהרונוביץ': נברך את המציע ונמשיך בהצעת החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: ברכות חמות.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה ליושבת-ראש ועדת הכנסת, תודה רבה ליושב-ראש הקואליציה.

יצחק אהרונוביץ': הברכות ניתנו.

יצחק אהרונוביץ': תודה לכולם.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/1894/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק פ/1894, הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות עבירות הקשורות לרצח ראש הממשלה), התשס"ז-2007, של חבר הכנסת צבי הנדל.

יצחק אהרונוביץ': הנמקה מהמקום - בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, חברי חברי הכנסת, זו הצעת חוק שברוך השם לא צריכה להיות בעיה אתה בין חברי הכנסת.

צבי הנדל: אני מודה לכל מי שעזר לי להכין ולקבל החלטה חיובית להעברתה.

צבי הנדל: אני מבקש לאשר את הצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': השר אדרי, אני לא רואה אותו פה.

זבולון אורלב: הממשלה תומכת.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נצביע.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 15 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – התיישנות עבירות הקשורות לרצח ראש הממשלה), התשס"ז-2007, לדיון מוקדם בוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 15, נגד - אין, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/1894, של חבר הכנסת צבי הנדל, עברה.

יצחק אהרונוביץ': הוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, לפי תקנון הכנסת, היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

צבי הנדל: חוץ וביטחון.

צבי הנדל: רצח וביטחון זה בחוץ וביטחון.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שהשר איננו פה, אני מקבל את ההמלצה, וההצעה תעבור לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה הראשונה.

יצחק אהרונוביץ': ["דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 2348.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מועד לתביעת גמלת כסף והתקופה שבעדה תשולם), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת יצחק לוי.

יצחק אהרונוביץ': תשובה והצבעה בלבד.

יצחק אהרונוביץ': אני לא רואה פה את השרים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו ניגשים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': נא להצביע.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – מועד לתביעת גמלת כסף והתקופה שבעדה תשולם), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת העבודה, הרווחה ובריאות נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת רוחמה אברהם ואת קולו של חבר הכנסת שי חרמש.

יצחק אהרונוביץ': על-פי תקנון הכנסת, הצעת החוק פ/1179 של חבר הכנסת יצחק לוי תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת לוי, האם אתה מאשר?

יצחק לוי: כן.

יצחק לוי: [הצעת חוק פ/113/17; נספחות.

יצחק לוי: ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – מעצר קטינים), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת יצחק לוי.

יצחק אהרונוביץ': הנמקה מהמקום - בבקשה.

יצחק לוי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההצעה באה להסדיר כמה תיקונים במעצרי קטינים.

יצחק לוי: ההצעה ביסודה מתבססת על המלצות הוועדה בראשות השופטת רוטלוי, הבאות לעגן את דרכי המעצר של קטינים.

יצחק לוי: ההצעה התקבלה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ואני מבקש מהכנסת לאשר אותה.

יצחק לוי: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר אדרי אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) (תיקון – מעצר קטינים), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 16 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/113, של חבר הכנסת יצחק לוי, תעבור, לפי תקנון הכנסת, לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק לוי: אני מציע שהיא תעבור לוועדה לזכויות הילד.

יצחק אהרונוביץ': על-פי בקשת המציע, אנחנו מעבירים זאת לוועדה לזכויות הילד.

אורי אריאל: זה בלתי סביר שהממשלה לא עונה, אף שזה נוח מאוד, זה שוטף, זה רץ.

אורי אריאל: ראוי שהשר האחראי יענה.

איתן כבל: בבית-הכנסת קוראים לזה "טורח ציבור".

אורי אריאל: אם הממשלה סיימה את תפקידה, יש חוק בחירות.

רוחמה אברהם-בלילא: די עם הציניות.

איתן כבל: הממשלה דנה, הסכימה, התקיים דיון.

איתן כבל: [הצעת חוק פ/1670/17; נספחות.

איתן כבל: ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק הכרזת אבל לאומי, התשס"ז-2006, הצעת חוק פ/1670 של חברת הכנסת רוחמה אברהם וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חברת הכנסת רוחמה אברהם; הנמקה מהמקום.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, לעתים נדרשת המדינה לאירועים חד-פעמיים של אבל שמקורו בנסיבות חריגות ויש בו כדי להשפיע על העם כולו.

רוחמה אברהם-בלילא: בעשור האחרון ידעה המדינה כמה מצבים כגון אלה: רצח ראש הממשלה יצחק רבין, אסון המסוקים ועוד.

רוחמה אברהם-בלילא: חלק מההתמודדות של עם עם מצבים של אסונות ואירועי אבל כולל הצהרה והכרזה של מצב אבל לאומי, שייתן ביטוי לאבל הציבורי.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק שמונחת לפניכם באה כדי לקבוע מתי ובאילו נסיבות יוכרז אבל לאומי, כיצד יוכרז, מה הם הביטויים הרשמיים של אבל לאומי וכו'.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק הזאת לא קובעת מראש היקף כלשהו של פגיעות בנפש כמחייב הכרזת אבל לאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: הבחנה מראש על-פי מספר הנפגעים איננה הולמת את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

רוחמה אברהם-בלילא: הסדרת האבל הלאומי בחוק תאפשר הסדרה של הנסיבות שבהן יוכרז אבל לאומי וכן יעילות בהתארגנות המדינה במצבי אבל אלו, שמטבעם הם פתאומיים.

מיכאל איתן: אבל למה רק ימי אבל, למה לא ימי שמחה?

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק מתבססת על מסקנות עבודתה של הוועדה הציבורית לענייני אבל לאומי, שמונתה בשנת 2001 על-ידי ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים במשרד ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

מיכאל איתן: אתם מכינים לנו עוד הפתעות בממשלה?

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת רוחמה אברהם.

יצחק אהרונוביץ': השר המתאם לא משיב.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכרזת אבל לאומי, התשס"ז-2006, לדיון מוקדם בוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק פ/1670, הצעת חוק הכרזת אבל לאומי, התשס"ז-2006 – תעבור לוועדת הכנסת?

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לוועדת החוקה.

יצחק אהרונוביץ': הצעת החוק תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק אהרונוביץ': [ הצעת חוק פ/1204/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת חוק פ/1204, הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מינוי מבקר וועדת ביקורת), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק אהרונוביץ': הנמקה מהמקום, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני בטוח שמרבית חברי הכנסת יופתעו מהגילוי, שהחובה למנות מבקר וועדת ביקורת ברשויות המקומיות חלה רק על עיריות, היא לא חלה על מועצות מקומיות.

ראובן ריבלין: כי אין להן כסף לשלם.

זבולון אורלב: ועדת ביקורת לא עולה כסף.

זבולון אורלב: היא גם לא חלה על מועצות אזוריות.

זבולון אורלב: אשר על כן, הצעת החוק שלי באה לתקן את הלקונה הזאת, להבטיח שתהיה ועדת ביקורת ויהיה מבקר גם במועצות מקומיות וגם במועצות אזוריות.

זבולון אורלב: דווקא בימים אלה, במהלך המאבק למינהל תקין, ליעילות, לשמירת טוהר המידות, ראוי מאוד לחזק את כל נושא הביקורת גם בשלטון המקומי.

זבולון אורלב: כאמור, אני מבין שהחוק הוא בתמיכת הממשלה.

זבולון אורלב: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר אדרי רוצה להשיב, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב, הייתי יושב-ראש ועדת השרים כאשר עלה הנושא ולי זה היה חדש ואני ממש הופתעתי כאשר נאמר לי שבמועצות האזוריות אין מבקר.

יעקב אדרי: בעיריות יש, בחוק המועצות יש, והנה המועצות האזוריות פטורות.

ראובן ריבלין: כיוון שאין להם כסף לשלם את זה.

יעקב אדרי: חבר הכנסת ריבלין, בוועדת השרים דיברו על הנושא התקציבי.

יעקב אדרי: קודם כול, המועצות האזוריות, רובן, ואני שמח, הן במצב כספי די טוב.

יעקב אדרי: אבל הצענו גם לשלב כמה מועצות אזוריות, שיהיה להן מבקר אחד.

יעקב אדרי: אני חושב שזה דבר מאוד חשוב.

יעקב אדרי: לא ייתכן שיהיו רשויות שהן מחוץ לנושא הביקורת.

יעקב אדרי: זה גם לא טוב למועצות עצמן.

יעקב אדרי: אני מופתע מכך שזה לא היה עד היום.

יעקב אדרי: לכן הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר אדרי.

יצחק אהרונוביץ': נעבור להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מינוי מבקר וועדת ביקורת), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לענייני ביקורת המדינה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/1204, הצעת חוק לתיקון פקודת המועצות המקומיות (מינוי מבקר וועדת ביקורת), התשס"ו-2006, התקבלה.

יצחק אהרונוביץ': לאן היא תעבור?

יעקב אדרי: לוועדה לביקורת המדינה.

יצחק אהרונוביץ': זה מקובל על שניכם.

יצחק אהרונוביץ': היא תעבור לוועדה לביקורת המדינה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/1661/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק פ/1661, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי, ביטול האצלה והעברה מכהונה של סגן ראש רשות), התשס"ז-2006, של חבר הכנסת מיכאל איתן.

יצחק אהרונוביץ': הנמקה מהמקום, בבקשה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בבג"ץ 170/81, סלמאן נגד יוניס מחמוד, עסק בית-המשפט בעובדה שבסעיף 17 לחוק הרשויות המקומיות לא נאמר מה קורה כאשר ראש רשות רוצה לבטל את האצלת הסמכויות שהאציל לסגן ראש הרשות.

מיכאל איתן: בחוק קבוע כיצד ראש רשות מאציל את סמכויותיו, אבל לא נאמר כיצד הוא שולל אותן.

יעקב אדרי: כתוב "לממלא-מקום".

מיכאל איתן: כן.

מיכאל איתן: הצעת החוק הזאת באה להסדיר את העניין ולקבוע שזה ייעשה באישור המועצה.

מיכאל איתן: במידה מסוימת יש כאן הליכה לקראת המועצה והסגנים, במאזן הכוחות ביניהם.

מיכאל איתן: הצעת החוק היא בהסכמה, ולכן יש בה עוד שני פריטים שבהם הולכים לקראת ראש הרשות.

מיכאל איתן: החלטה אחת היא בעניין העברה מכהונה בישיבה מיוחדת.

מיכאל איתן: זה ירד.

מיכאל איתן: קודם היה צריך לקיים ישיבה מיוחדת כדי להדיח ממלא-מקום או סגן, והיום, לגבי סגן, זה כבר לא יהיה חייב להיות בישיבה מיוחדת.

מיכאל איתן: עניין נוסף שגם הוא לטובת ראש הרשות הוא תיקון לסעיף 15.

מיכאל איתן: אחרי מה שכתוב על המינוי, יבוא לא רק "על-פי החלטת מועצה" – כלומר, היום מינוי סגן אפשרי רק על-פי החלטת מועצה – אלא "על-פי החלטת ראש רשות".

יעקב אדרי: ראש הרשות, באישור המועצה.

אורי אריאל: הנמקה מהמקום זה דקה.

מיכאל איתן: אתה יושב-ראש הכנסת או הסגן שלו או ממלא-מקומו?

אורי אריאל: אני רוצה להחליף את טיבי.

יעקב אדרי: אורי, הנושא חשוב.

מיכאל איתן: תאמין לי שאני יודע מה אני עושה.

מיכאל איתן: אילו ישב כאן שר אחר כשר מתאם, לא הייתי מנמק אפילו חצי שנייה.

מיכאל איתן: אבל יושב כאן אדם שהיה ראש רשות מצליח, והוא בקיא בכל הדברים וברזי הדברים.

מיכאל איתן: אני חייב להסביר יותר, כי הוא מייד היה שואל אותי מה קורה פה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת איתן, משפט סיום.

מיכאל איתן: אני מסיים.

מיכאל איתן: הולכים כאן גם לקראת אלה וגם לקראת אלה, וגם הממשלה אישרה את הצעת החוק ונתנה את תמיכתה.

מיכאל איתן: דבר אחרון, הצעת החוק הוגשה במקור בכנסת הקודמת על-ידי חבר הכנסת בר-און, שהיום הוא שר הפנים.

מיכאל איתן: הוא ביקש ממני בזמנו להמשיך אותה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר רוצה להשיב?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיקי איתן, בישיבה האחרונה של ועדת השרים, שהייתי היושב-ראש שלה, העלינו את כל ההתלבטויות שאתה מעלה.

יעקב אדרי: באמת צריך למצוא את האיזון הנכון בין הכוח שניתן לראש הרשות ובין כוחם של חברי המועצה.

יעקב אדרי: בהצעה של חבר הכנסת איתן יש איזון מסוים.

יעקב אדרי: בקיצור, חשוב לא לתת את הכוח לצד אחד, לא רק לראש הרשות, אלא למצוא את האיזון הנכון.

יעקב אדרי: לפעמים תוך כדי עבודה מתגלות הבעיות של החוק או מתגלים היתרונות שלו.

יעקב אדרי: אני חושב שיש כאן הרבה יתרונות.

יעקב אדרי: לפיכך תמכנו בהצעה הזאת.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

נסים זאב: אני מציע לאופוזיציה להגיש מה שיותר הצעות חוק.

נסים זאב: אין ממשלה.

גלעד ארדן: אני מציע לך להצטרף לאופוזיציה.

יעקב אדרי: נסים - - -

ראובן ריבלין: - - -

יצחק אהרונוביץ': השר אדרי, חבר הכנסת זאב, תנו לי לסיים את ההצבעה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ריבלין.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי, ביטול האצלה והעברה מכהונה של סגן ראש רשות), התשס"ז-2006, לדיון מוקדם בוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 10, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/1661, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – מינוי, ביטול האצלה והעברה מכהונה של סגן ראש רשות), התשס"ז-2006, התקבלה.

יצחק אהרונוביץ': על-פי תקנון הכנסת אנחנו מעבירים אותה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק אהרונוביץ': מקובל, מיקי איתן?

משה גפני: זה המקום שלה.

יצחק אהרונוביץ': מקובל.

יצחק אהרונוביץ': גם על השר מקובל.

יצחק אהרונוביץ': נעביר את ההצעה להכנה לקריאה ראשונה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אם אפשר, אני מבקש לצרף את שמי להצבעה, לא הספקתי.

נסים זאב: לא, לא.

נסים זאב: [הצעת חוק פ/724/17; נספחות.

נסים זאב: ]

יצחק אהרונוביץ': רבותי חברי הכנסת, הצעת חוק פ/724, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדה), התשס"ו-2006.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת גלעד ארדן, הנמקה מהמקום.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בכל שנה נפגעים ילדים רבים בתאונות בעת רכיבה על אופניים.

גלעד ארדן: בניתוח נתוני פגיעות ילדים מתאונות אופניים נמצא כי פגיעות ראש הן הפגיעה השכיחה ביותר המביאה לתמותה או להיפגעות קריטית.

גלעד ארדן: קסדה היא האמצעי היעיל ביותר למניעת פגיעות ראש ומוח.

גלעד ארדן: במחקרים שונים נמצא כי קסדה מפחיתה 88%-85% מפגיעות ראש ומוח.

גלעד ארדן: במחקר שבחן עלות מול תועלת של עיגון בחקיקה של חובת חבישת קסדות בישראל נמצא, כי חקיקה כזאת יכולה להפחית במשך חמש שנים כ-57 מקרי מוות ולמעלה מ-2,500 מקרי אשפוז.

גלעד ארדן: במדינות רבות כבר קיימת חקיקה המחייבת לחבוש קסדת מגן מתאימה בעת רכיבה על אופניים.

גלעד ארדן: בחלקן החוק חל רק על ילדים ובני-נוער ובחלקן על כל הגילים.

גלעד ארדן: ברבות מהמדינות החוק כולל חיוב מכירת קסדות העומדות בתקני בטיחות שונים.

גלעד ארדן: במדינות שבהן חוק זה קיים נמצא כי שיעורי חבישת הקסדה גבוהים יותר וכי וחלה ירידה משמעותית בשיעור פגיעות הראש בקרב רוכבים שהיו מעורבים בתאונות.

גלעד ארדן: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית ולהעבירה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר רוצה להשיב?

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם בחוק הזה, של חבר הכנסת גלעד ארדן, התלבטנו לא מעט.

יעקב אדרי: לא משום שהחוק לא חשוב; הוא חשוב מאוד.

יעקב אדרי: התלבטנו בנושא האכיפה.

יעקב אדרי: זאת היתה בעיה לא פשוטה.

יעקב אדרי: שמעתי מחבר הכנסת גלעד ארדן נתונים שמראים שעצם חקיקת החוק הורידה פגיעות.

יעקב אדרי: מעצם העובדה שהילדים יודעים, ההורים מזהירים, יש הסברה בבתי-הספר – והסברה שתהיה היא מרכיב מאוד חשוב – זה כבר הוריד ממספר התאונות ונפגעי הראש, לפי הנתונים באירופה ובארצות-הברית.

יעקב אדרי: אם את זה נשיג, דיינו.

יעקב אדרי: לפיכך אנחנו תומכים בהצעת החוק.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדה), התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ארדן, תן לי לסיים להקריא ולאשר.

יצחק אהרונוביץ': אתה רוצה את הפלומבה, אז תתאפק עוד שנייה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 12, נגד – אין, נמנעים – אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת חוק פ/724, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חבישת קסדה), התשס"ו-2006, התקבלה, ולפי תקנון הכנסת היא תעבור להכנה לקריאה ראשונה לוועדת הכלכלה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/869/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעת החוק פ/869, הצעת חוק הפיקוח על מסגרות חינוכיות לפעוטות, התשס"ו-2006, של חבר הכנסת זבולון אורלב.

יצחק אהרונוביץ': הנמקה מהמקום, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, המצב הקיים בכל הקשור לפיקוח על מסגרות חינוכיות לתינוקות הוא אבסורדי ממדרגה ראשונה.

זבולון אורלב: בעוד שאדם שרוצה לפתוח קיוסק, חנות סדקית, חייב לעמוד בתנאי רשיון מסוימים, אדם שפותח "עסק" לטיפול בתינוקות עד גיל שלוש, ילדים בגיל הכי פגיע והכי רגיש, לא זקוק לשום רשיון ואין עליו שום פיקוח.

זבולון אורלב: הצעת החוק באה להסדיר תחום חשוב ורגיש זה.

זבולון אורלב: עם דרישה לקבלת רשיון, היא מסמיכה את שר החינוך לקבוע שורה של תקנות שיסדירו את ההפעלה של המסגרת החינוכית, שכן הגישה של אנשי המקצוע שעוסקים בגיל הרך היא, שתינוקות ופעוטות אינם זקוקים רק לטיפול ולמילוי הצרכים הפיזיים, שיחליפו להם חיתולים וייתנו אוכל טעים, אלא חייבים גם בגיל הינקות לטפל בסוגיה החינוכית, לתת טיפוח רגשי ולטפל בצרכים החיוניים להתפתחות הרגשית והשכלית שלהם, לפיתוח אישיותם ותפיסת עולמם העתידי של הפעוטות.

זבולון אורלב: יש אפילו שגורסים, שעד גיל שלוש נקבעת אישיותו של התינוק, נקבעת יכולתו האינטלקטואלית ונקבע עתידו.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני מבקש מהכנסת לתמוך.

זבולון אורלב: הצעתו חוק דומות, של חבר הכנסת מלכיאור וחבר הכנסת רן כהן, עברו בשבוע שעבר, ואני מבקש לצרף את הצעת החוק שלי אליהן.

יצחק אהרונוביץ': אני מודה לך, חבר הכנסת אורלב.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, אדוני השר.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אכן, מי שמסתובב בערים, ביישובים השונים, רואה פעוטונים שנפתחים בכמויות.

יעקב אדרי: לכאורה זה טוב, אבל לא אחת אנחנו נתקלים בשאלות כגון מי מנהל את המקום, מי המטפלות, באילו תקנים עובדים, איזה טיפול הילדים מקבלים.

יעקב אדרי: אני חושב שהצעת החוק באה להסדיר את העניין הזה, שהוא כל כך חשוב לילדים שלנו.

יעקב אדרי: זה הבסיס שבו - - -

יעקב כהן: יש בעיות חשובות יותר במערכת החינוך.

יעקב אדרי: מה הוא אמר, חבר הכנסת אורלב?

זבולון אורלב: הוא אמר שיש בעיות חמורות יותר במערכת החינוך.

יעקב אדרי: אני אענה לך, חבר הכנסת כהן.

יעקב אדרי: יש הרבה בעיות במערכת החינוך, זאת אחת הבעיות שרוצים לפתור.

יעקב אדרי: אני חושב שההערה לא במקומה.

יעקב אדרי: אני חושב שצריך לתמוך בזה, הנושא מאוד חשוב והממשלה תומכת.

נסים זאב: אני רוצה להתנגד.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת זאב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, גם בשבוע שעבר העלו את אותה הצעת חוק חברי הכנסת רן כהן ומיכאל מלכיאור.

נסים זאב: אני נמנעתי, כולם תמכו.

נסים זאב: נמנעתי בהצעת חוק דומה.

נסים זאב: אמר חבר הכנסת זבולון אורלב, שבשבוע שעבר עברה הצעת חוק דומה.

נסים זאב: אני רוצה לומר, אדוני השר, אני רוצה שתבין, רק בשכונת בית-וגן יש אולי 50 פעוטונים.

נסים זאב: בכל בניין יש פעוטון כזה.

נסים זאב: כיוון שמדובר בשכונות ברוכות ילדים, לא רוצים לשלוח לאיזה גנון, לאיזה גן, אז שולחים לשכנה בתוך הבניין.

יעקב אדרי: אז לא צריך גנים, נשלח את כל הגנים לבניינים.

נסים זאב: אני רוצה לומר לך, העלויות של רשיון וכל הדרישות האלה, אני בטוח שלהרבה מהן זה לא ישתלם.

נסים זאב: מי שיסבלו בסופו של דבר הן אותן משפחות.

נסים זאב: אני לא אומר שלא יהיה פיקוח, אבל בוא נגביל את זה לפחות במספר.

נסים זאב: אני רוצה לומר שבעבר - חבר הכנסת זבולון אורלב, זה חשוב - רשיון היה מתבקש למי שהיו לו למעלה מעשרה ילדים.

נסים זאב: זה מקובל עלי.

נסים זאב: אם אתה אומר, נכניס את זה לנישה של מעל עשרה או כשיש עשרה ילדים, לחייב את הרשיון, אני מסכים, אני הולך אתך.

נסים זאב: אבל אם יש שלושה-ארבעה ילדים, ששכנות ניגשות לאותה אמא ומבקשות ממנה להיות בייביסיטר, האם גם זה מחייב רשיון ופיקוח?

נסים זאב: זה לא מקובל עלי.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורלב רוצה להשיב, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החובה שלנו היא בראש ובראשונה לדאוג לילדים ולא להורים.

זבולון אורלב: גם כאבא וגם כסבא אני מודע היטב לצרכים של בני משפחה שבה שני בני-הזוג עובדים וצריך למצוא פתרון של מציאת מטפלת ומציאת גנון ומציאת פעוטון.

זבולון אורלב: התוודענו בשנים האחרונות למקרים מזעזעים של מטפלות שעשו מעשים קשים מאוד.

זבולון אורלב: אמרתי שאנשי המקצוע יודעים לומר שפגיעות רגשיות ופגיעות מנטליות בתינוקות כמעט שאינם ניתנות לתיקון וגורמות עוול.

יעקב כהן: התוודענו לזה גם במקומות שיש להם רשיון.

זבולון אורלב: לכן ההצעה היא, באופן עקרוני, כמו שצריכים רישוי לקיוסק – סליחה על הביטוי - גם מי שמפעיל קיוסק לתינוקות, גם הוא יצטרך רשיון.

זבולון אורלב: נדבר בוועדה על התנאים.

זבולון אורלב: בחוק לא מצוינים מספרים, לא קבענו, מכיוון שזה קריאה טרומית.

זבולון אורלב: כמו שאתה יודע, צריך להביא את כל אנשי המקצוע, את כל אנשי החינוך, נביא את זה לוועדה, תבוא לוועדה, נעיר את כל ההערות ונגיע לאותן הסכמות והתאמות שצריך לעשות.

זבולון אורלב: אין לי רצון שיהיה חוק תיאורטי, אלא חוק שניתן לאכוף אותו.

זבולון אורלב: אם כי אני חושב, שעצם הידיעה שצריך רשיון, ההורים האחראיים, לפני שהם מוסרים את ילדיהם, ישאלו את המטפלת אם יש לה רשיון.

זבולון אורלב: זה בדיוק כמו שהיום כשהולכים לעשות חתונה מבקשים מבעל העסק רשיון, שלא יקרה שיום לפני החתונה יבטלו את האירוע כי יש צו הריסה.

זבולון אורלב: כך גם כאן, צריך איזה רישוי וצריכה להיות איזו הדרכה.

זבולון אורלב: משרד החינוך יפתח קורסים, ידריך את האנשים האלה, יזרים אליהם חומר.

זבולון אורלב: הילדים היום פשוט מופקרים מכל אחריות שהיא של המדינה.

זבולון אורלב: לכן, כל הפרטים שציינת אפשר לדון בהם, ואני מבין שזה עובר לוועדת החינוך על-פי התקנון, שם ניתן יהיה לקיים את הדיון.

נסים זאב: מתחת לגיל שלוש - זה ועדת העבודה והרווחה.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': נא להצביע.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לדיון מוקדם בוועדה – 10 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על מסגרות חינוכיות לפעוטות, התשס"ו-2006, לדיון מוקדם בוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 10, נגד - 1, נמנעים – 1.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעת החוק פ/869, הצעת חוק הפיקוח על מסגרות חינוכיות לפעוטות, התשס"ו-2006, על-פי תקנון הכנסת תעבור לוועדה לזכויות הילד לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק אהרונוביץ': מאחר שחבר הכנסת גאלב מג'אדלה נמצא בבית-הדין לעבודה - הודעה ליושבת-ראש ועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת רוחמה אברהם, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברוכים הבאים - התלמידים שמכבדים אותנו כאן.

): חשוב שתבואו ותלמדו קצת יותר על הנעשה בבית-הנבחרים של עם ישראל.

): אני מודיעה בזאת, כי ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעה לסדר-היום בנושא: החלטת הממשלה להעביר את חלקו הצפוני של הכפר רג'ר לאחריות יוניפי"ל - של חבר הכנסת ואסל טאהא.

): אני מודה לך מאוד.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/777/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': הצעת חוק פ/777, הצעת חוק רשות השידור (תיקון – פטור מתשלום אגרה לחייל בודד), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת דני יתום.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ תעלה להציג את הצעת החוק, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לרשותך עשר דקות.

יצחק אהרונוביץ': התשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הזמן שיידרש לי הוא פחות מעשר דקות, כיוון שאיני בקיאה ברזי החוק כמו עמיתי חבר הכנסת דני יתום, ואני ממלאת פה את מקומו לפי בקשתו.

שלי יחימוביץ': בחוק רשות השידור, התשכ"ה-1965, מבקש חברי, חבר הכנסת דני יתום, להוסיף את התיקון: "ובלבד שיוצא צבא המשרת בשירות סדיר כהגדרתו בחוק שירות ביטחון ושהוכר כחייל בודד לפי פקודות הצבא, יהיה פטור מתשלום האגרה".

שלי יחימוביץ': על-פי חוק רשות השידור, אדוני היושב-ראש, השר הממונה על רשות השידור, איתן כבל, יש בידו הסמכות להקנות פטור מתשלום אגרה בעד מקלטים לקבוצות מסוימות באוכלוסייה.

שלי יחימוביץ': כמובן, פה ושם יש לקונות שלא כוסו בחוק הזה, ואחת מהן, אומר חברי, חבר הכנסת דני יתום, היא חיילים בודדים.

שלי יחימוביץ': אלה חיילים שנמצאים בארץ בלי משפחתם - לפעמים איבדו את משפחתם, ולפעמים הם עולים חדשים שעלו לבד, בלי משפחתם; בדרך כלל משפחותיהם נשארו בארצות חבר המדינות, והם באו לכאן ממניעים ציוניים.

שלי יחימוביץ': יש גם חיילים ממוצא אמריקני שמשרתים בארץ וגם בריטים, יהודים כמובן, והם ממילא מתקשים לכלכל את עצמם, ועל כן בכל מקום שבו המדינה יכולה לסייע להם ולו במעט, אני חושבת שחובה עלינו לעשות זאת, ועל כן אני מבקשת בשם חברי חבר הכנסת דני יתום להוסיף גם אותם, את החיילים הבודדים, למי שזכאי לפטור מתשלום אגרה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק אהרונוביץ': כידוע לכם, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק אהרונוביץ': [הצעת חוק פ/1184/17; נספחות.

יצחק אהרונוביץ': ]

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים להצעת חוק פ/1184, הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – תשלום מענק חד-פעמי לאלמנות מילואים – תיקון אפליה), התשס"ו-2006, של חבר הכנסת אלחנן גלזר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, לרשותך עשר דקות.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפניכם מבקשת להביא אל קצו עוול היסטורי מתמשך ולהשוות את מעמדן של אלמנות המילואים של כלל חיילי צה"ל למעמד אלמנות חיילי המילואים של חיל האוויר.

אלחנן גלזר: העיוות שהחוק הזה בא לתקן נוצר בראשית שנות ה-80, כאשר שר הביטחון דאז, עזר ויצמן ז"ל, החליט על מתן מענק הוני חד-פעמי, כזה המשולם לאלמנות חיילי הקבע, גם לחיילי המילואים של חיל האוויר, וכך מבלי משים אולי נוצרה אפליה בין אלמנה לאלמנה, בין דם לדם ובין חייל לחייל.

אלחנן גלזר: בשנת 2002 נחקק חוק תשלום קצבאות לחיילי המילואים ולבני משפחותיהם.

אלחנן גלזר: חוק זה נועד, בין היתר, להשוות את זכויותיהם הכלכליות של שאירי חיילי המילואים לאלה של שאירי חיילי הקבע, ללא הבחנה כלשהי בין אלמנות צוות אוויר במילואים לבין כלל אוכלוסיית אלמנות המילואים.

אלחנן גלזר: החוק הוחל רטרואקטיבית מתחילת שנת 1999.

אלחנן גלזר: מצב זה יצר אפליה שלפיה אלמנות חיילי המילואים שנפלו במערכות ישראל מ-1954 ועד 1999 נותרו מאחור ולא קיבלו מענק, למעט אלמנות צוות האוויר במילואים.

אלחנן גלזר: הצעת חוק זו מבקשת לשפות, כאמור באורח חד-פעמי, את כלל האלמנות של חיילי הקבע ובכך לשים קץ לגילוי של אפליה בוטה, פוגענית, מעליבה ומיותרת, שכאמור הינה בת-תיקון.

אלחנן גלזר: המציאות הזאת, שלפיה יש הייררכיות בתוך השכול ומנגנוני פיצוי שונים ומפלים ומדרוג בציבור האלמנות, היא דבר נורא, שנולד בחטא ובשגגה וחובה להפסיקו.

אלחנן גלזר: גם בג"ץ כבר ישב ודן בסוגיה וקבע באופן חד-משמעי כי יש כאן אפליה פסולה.

אלחנן גלזר: הצעת חוק זו כבר הוגשה בעבר ונדחתה בשל עלותה הכספית.

אלחנן גלזר: דומני שראשית ראוי להסכים לעיקרון ולצורך בחיסול האפליה ולקבל את החוק.

אלחנן גלזר: אשר לעלויות ולדרך המימון, הרי שעל כך ניתן להידיין ולמצוא מודל העברה שהמדינה ומערכת הביטחון יוכלו לספוג, אך אל לנו כמדינה, כחברה וכמחוקקים להשאיר את המצב על כנו ולהשלים עם המציאות הזאת שכל כולה עוול ועלבון.

אלחנן גלזר: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת אלחנן גלזר.

יצחק אהרונוביץ': כידוע, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק אהרונוביץ': התרחבות הפערים החברתיים בישראל ושחיקת המעמד הבינוני

יצחק אהרונוביץ': אנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 2047, 2053, 2054, 2055, 2056, 2067, 2068, 2069, 2072 ו-2073 בנושא: התרחבות הפערים החברתיים בישראל ושחיקת המעמד הבינוני.

יצחק אהרונוביץ': השר משולם נהרי צריך להופיע פה בפנינו, אני רואה אותו.

יצחק אהרונוביץ': ראשון הדוברים - חבר הכנסת דב חנין.

יצחק אהרונוביץ': שלוש דקות לכל דובר.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

תודה רבה.

אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, השבוע התפרסמו שני דוחות קשים שמראים משתי זוויות שונות את המשך ההידרדרות החברתית-כלכלית בישראל.

הדוח האחד התפרסם על-ידי מכון ון-ליר, ושם אנו למדים על תמונת דיוקנו של העוני בחברה הישראלית.

תמונת דיוקן זו היא קשה.

העוני בחברה הישראלית רחב מדי ועמוק מאוד.

העוני בחברה הישראלית מתרכז בקבוצות מסוימות, בפריפריה בצפון, בדרום.

העוני בחברה הישראלית מגיע לשיעורי שיא באוכלוסייה הערבית, מגיע לשיעורי שיא מיוחדים באוכלוסייה הערבית בנגב, באוכלוסייה הבדואית, שאזור מגוריה הופך לאזור גדול של מצוקה, של הזנחה ושל קיפוח.

התמונה הקשה מושלמת על-ידי דוח אחר, שמפנה את תשומת לבנו לזווית שאנו ממעטים לדבר בה כשאנו מדברים על המשבר החברתי בחברה הישראלית.

הדוח השני עוסק במצבן של שכבות הביניים בחברה הישראלית.

מסתבר שבשנים האחרונות משקלן של שכבות הביניים הולך ומצטמצם; לא כי בני שכבות הביניים מתעשרים, אלא כי יותר ויותר בני שכבות ביניים נדחפים למטה, נכנסים למעגל העוני ומפסיקים להיות מה שמכונה אצלנו "מעמד בינוני".

התפתחות קשה זו אינה טבעית, היא תולדה של מדיניות חברתית וכלכלית, היא תולדה של שחיקה נמשכת של זכויות העובדים, של פגיעה בזכויותיהם של העובדים המאורגנים, אותם עובדים שבעבר יכולים היו לפרנס את משפחותיהם בכבוד, היו להם הסכמים קיבוציים והסדרים קיבוציים וחוקי מגן.

היום הקבוצות האלה הולכות ומצטמצמות.

את מקומן תופסים יותר ויותר עובדים משוללי זכויות, כמו עובדי קבלן, שאנחנו ממשיכים להיאבק על הגנתם כאן בכנסת וגם מחוץ לכנסת.

את מקומם של העובדים המאורגנים תופסים יותר ויותר עובדים חסרי זכויות, חסרי התארגנות, חסרי יכולת ועוצמה לעמוד על זכויותיהם ועל מעמדם.

יש קשר בין הפגיעה בזכויות העובדים לבין הצטמצמותן של שכבות הביניים.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

דב חנין: משפטי סיום, אדוני, ברשותך.

דב חנין: רוב-רובם של הנכללים בשכבות הביניים הם עובדים שכירים ועובדים עצמאים.

דב חנין: מצבם ההולך ומידרדר הוא אות אזעקה שצריך להישמע על-ידי כולנו.

דב חנין: הכדור הזה נמצא בידינו – בידי הכנסת, בידי הממשלה.

דב חנין: את המדיניות הרעה הזאת צריך להפסיק, וטובה שעה אחת קודם.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – חבר הכנסת מרציאנו, אני רוצה שתשמע – בקדנציה הקודמת נכנסה לפרלמנט מפלגה שכל הקמפיין שלה היה שנאה ומעמד הביניים, שנאה ודאגה למעמד הביניים.

יעקב מרגי: בשנאה היא הצליחה - - -

רן כהן: בשנאה לעניים ולחרדים.

יעקב מרגי: בשנאה היא הצליחה - - -

היא לא הצליחה, היא כבר לא בכנסת.

יורם מרציאנו: - - -

יעקב מרגי: את צודקת.

יעקב מרגי: היא הצליחה להשניא את עצמה עד כדי כך שהיא לא בכנסת, את צודקת, ומעמד הביניים חטף מכה אנושה, שאנחנו נקראים היום לדון בה.

יעקב מרגי: רבותי, מעמד הביניים זה האור הצהוב ברמזור.

יעקב מרגי: זה האור הצהוב ברמזור.

יעקב מרגי: מעמד הביניים זה לא הביניים; זו הצעקה לפני חציית קו העוני.

יעקב מרגי: מה שקרה הוא, שמעמד הביניים הצטמצם.

יעקב מרגי: לאן הוא הלך?

יעקב מרגי: חברת הכנסת , הוא לא הצטרף לעשירון העליון, הוא לא עלה, הוא ירד אל מתחת לקו העוני בגלל אותה מדיניות; בגלל אותה מדיניות קשה, אגרסיבית, פוגעת ומסוכנת.

יעקב מרגי: ואם אנחנו דנים כאן היום על מעמד הביניים, הקריאה צריכה להיות לממשלת ישראל - התקיים כאן קודם דיון על הצורך במינוי שר רווחה - לראות בזה באמת תמרור אזהרה, אכן להגדיל את הרצועה, להרחיב את הרצועה של מעמד הביניים, להעלות את האנשים האלה שמתחת לקו העוני לאותה רצועה רחבה, עיקרית, שזה מעמד הביניים ומעלה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר בשניות האחרונות שנותרו לי: החברה זקוקה לרצועת ביטחון, ומהי רצועת ביטחון?

יעקב מרגי: - להתחיל להחיל פה במדינה צדק חברתי, שוויון, לצמצם את הפערים.

יעקב מרגי: הפערים בחברה הישראלית זועקים לשמים, וזה מסוכן מאוד.

יעקב מרגי: הבוקר התוודענו לסקר שאומר הכול.

יעקב מרגי: זה פוגע במוטיבציה.

יעקב מרגי: קראנו הבוקר בעיתונות איפה המוטיבציה הכי נמוכה לתרום לחברה, לתרום למדינה, לתרום לצבא – דווקא באותן אוכלוסיות, אותם עשירונים תחתונים, אותם אנשים שחיים מתחת לקו העוני.

יעקב מרגי: אנחנו, כחברי הכנסת, צריכים לקרוא לממשלה – פעם אחר פעם, פעם אחר פעם – לצמצם את הפערים, לחזק את אותן אוכלוסיות.

יעקב מרגי: ורבותי, לחזק את אותן אוכלוסיות - זו לא טובה לאותה אוכלוסייה.

יעקב מרגי: זה צורך קיומי של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יורם מרציאנו, בבקשה.

יורם מרציאנו: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, לצערי הרב, במשך השנים האחרונות דובר לא אחת – כססמאות של הרבה בחירות – על מעמד הביניים במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: דיבורים לחוד ומעשים לחוד.

יורם מרציאנו: לצערי הרב, מה שמאוד לא רצינו שיקרה במדינת ישראל, הולך ומתרחש גם במדינת ישראל, שהבסיס שלה היה בעצם ערבות הדדית, עזרה של אדם לרעהו.

יורם מרציאנו: בעצם, מה שהיום אנחנו רואים בחלק ממדינות העולם הלא-מתקדמות – מעמד עשיר ומעמד חלש – הולך ונרקם כל יום מול עינינו במדינת ישראל, וזה בדיוק מה שלא רצינו שיקרה.

יורם מרציאנו: רק בין השנים 2001 ל-2005 הידרדרו כ-100,000 נפשות מהמעמד הבינוני למעמד הנמוך.

יורם מרציאנו: היום, קראנו כולנו – ואנחנו נפתח את תלושי המשכורת ונראה שגם אנחנו – כן, כן, נאה דורש ונאה מקיים: נשיא המדינה, שרי הממשלה, חברי הכנסת, מקבלים תוספת שכר של אלפי שקלים.

יורם מרציאנו: ולעומת זאת, כשאנחנו מסתכלים על אלה שנמצאים במעמד הבינוני, אנחנו רואים כמה שקלים.

יורם מרציאנו: ואז אני שואל את עצמי איפה האיזון בין השכבות של המעמד הבינוני לבין השכבות של המעמד הנמוך.

יורם מרציאנו: הבוקר התקיים פה, בעקבות בקשתה של חברת הכנסת , דיון בנושא שר רווחה במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: שלא יהיה לכם ספק – המדיניות החברתית של ממשלות ישראל בשנים האחרונות היתה מדיניות הרת-אסון.

יורם מרציאנו: לא אחת אנחנו פוגשים אנשים שמשרתים במילואים, הולכים לעבוד, משלמים מסים, והיום הם מידרדרים למעמד של האוכלוסייה החלשה במדינת ישראל.

יורם מרציאנו: לא אחת אני פוגש משפחות כאלה שקנו את ביתן ולקחו משכנתאות, הולכים למקומות העבודה, שולחים את הילדים לגן, לבתי-הספר, לקבל חינוך, והם לא מצליחים לעמוד בנטל הכבד של ההוצאות הרבות, גם בגלל האי-יכולת לצ'פר אותם בסופו של דבר בתלוש המשכורת שלהם.

יורם מרציאנו: לכן, אני אומר לממשלת ישראל, לראש הממשלה, לשרים שנמצאים כאן ולחברי חברי הכנסת – טובה שעה אחת קודם, משום שהדבר האחרון שכל אחד מאתנו רצה שיקרה במדינת ישראל הוא מצב שיהיה פה מעמד של עשירים מופלגים ועניים מרודים, כי לא זאת החברה שמדינת ישראל היתה רוצה שתתקיים בה.

יורם מרציאנו: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחבר הכנסת מרציאנו.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת רן כהן – שהתחלף עם חבר הכנסת אלחנן גלזר - בבקשה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, נדמה לי שהדיון בסוגיה הזאת הוא כמעט לב-לבה של התפיסה הכלכלית-החברתית שבה צריך לדון.

רן כהן: בעיקרו של דבר, כמעט בכל העולם המערבי יש מעמדות.

רן כהן: יש הקבוצה העשירה ביותר של העשירון העליון, ובתוכה גם המאיון העליון; יש מעמד ביניים, שהוא בדרך כלל בחברה המערבית היותר-מפותחת – בארצות סקנדינביה ואחרות – הרחב ביותר, הגדול ביותר; ויש המעמד הנמוך.

רן כהן: מדינה נמדדת במידת ההצלחה בה, על-ידי מדיניותה הכלכלית, לעלות מהמעמד הנמוך אל מעמד הביניים – גם בהכנסה, גם בשירותים, גם ברמת החיים.

רן כהן: מה שקרה במדינת ישראל ב-18 השנים האחרונות, על-פי הממצאים של דוח "מרכז אדוה", הוא אסון מבחינה חברתית, משום שמדובר בשקיעה של המבנה העיקרי של החברה הישראלית ממעמד הביניים אל מעמד העוני.

רן כהן: בעצם, כל פעם כשאנחנו קוראים על דוח העוני צריך לשאול את השאלה: מאין באו העניים האלה?

רן כהן: והלוא, רבותי, העניים האלה לא באו מלידה; הם לא נולדו עניים.

רן כהן: העניים החדשים הם כולם במצב הזה בעקבות המדיניות של הליכוד ושל נתניהו; כמעט כולם באו משקיעה של מעמד הביניים, שהתרושש ועבר אל המעמד הנמוך.

רן כהן: איך זה קרה?

רן כהן: זה קרה בשל פגיעה בהכנסה.

רן כהן: הפגיעה בהכנסה נעשתה באופן מגוון מאוד, אבל בראש ובראשונה בהליך של הפרטה ושל פיטורים.

רן כהן: אנשים נזרקו ממקומות העבודה שבהם הגיעו לרמת הכנסה לאחר צבירה של שנים, נזרקו לשוק, והיו צריכים ללכת לעבוד ברמות הכנסה נמוכות מאוד.

רן כהן: לכן הכנסתם קטנה באופן פראי.

רן כהן: דבר שני הוא מספר רב של מובטלים שנשארו מובטלים.

רן כהן: כאן אנחנו מכירים, למשל, שכבה שלמה של אנשים בני 40 ו-45 ומעלה שעפים ממקום העבודה ולא מוצאים מקום עבודה, או שהם מצליחים למצוא פה ושם משרות חלקיות ולהשתכר כמה מעות.

רן כהן: אבל הם שוקעים מהמקום שבו היה מעמד הביניים, שיש בו ביטחון סוציאלי וקיומי, אל המקום המעורער של העוני.

רן כהן: לשם הם נופלים.

רן כהן: הדבר השני שקרה, וגם את זה עשה נתניהו בקבלנות, הוא שבירת כל השירותים החברתיים.

רן כהן: כלומר, הפגיעה בתקציבי החינוך – 3.5 מיליארדי ש"ח - הפגיעה בתקציבי הבריאות, הפגיעה בדיור, הפגיעה ברווחה, בכל אותם דברים שבעבר במדינת ישראל היה רף שהבטיח לכל אזרח רמת שירותים אלמנטרית.

רן כהן: ברגע שזה איננו, המעמד של האדם שוקע אל המקום הנמוך יותר.

רן כהן: שנית, גם מההכנסה שהיתה לו ההוצאה שלו על חינוך, על בריאות ועל דיור נגרעת מהכנסתו, ולכן הוא נופל מהמקום שבו הוא היה אל המקום שבו ההכנסה שלו היא יותר קטנה.

רן כהן: לכן, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, זה בדיוק צריך להיות המקום שבו תשמעו את הפעמונים מצלצלים.

רן כהן: כי זה אומר שאם המדיניות הזאת נמשכת, כפי שהבאתם כאן לפני שבועיים בתקציב האחרון, למרות נאום היוהרה של ראש הממשלה היום, יותר ויותר אנשים ממעמד הביניים ירדו וייפלו אל המעמד הנמוך; יהיה יותר ויותר עוני; החברה הישראלית תישאר רק עם עשירים מופלגים עד טירוף ועם המוני עניים.

רן כהן: זאת החברה שבדיוק לא רצינו לחיות בה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אורחים נכבדים, "מרכז אדוה" פרסם ממצאי בדיקה שערך בנושא התרחבות הפערים החברתיים בישראל ושחיקת המעמד הבינוני.

מרינה סולודקין: מהדוח נובע שבחמש השנים האחרונות מספר המשפחות השייכות למעמד הבינוני ירד ב-27,000 משפחות – 100,000 איש.

מרינה סולודקין: לצערנו, "מרכז אדוה" חושב שרוב האנשים במעמד הבינוני הם עובדים שכירים בעלי השכלה אקדמית: רופאים, מורים, מהנדסים, עובדי הבנקים.

מרינה סולודקין: זוהי טעות ישראלית טיפוסית.

מרינה סולודקין: למעמד הבינוני שייכים גם בעלי עסקים קטנים ובינוניים ובני משפחותיהם.

מרינה סולודקין: מדיניות ממשלתית שגויה, שבשנים האחרונות פגעה קשה ביותר דווקא בקבוצה זו, המשבר הכלכלי, האינתיפאדה השנייה ומלחמת לבנון השנייה העמידו אותם במצב בלתי נסבל של חובות כבדים ופשיטות רגל רבות.

מרינה סולודקין: נוסף על כך, משרד האוצר ומשרד התמ"ת לא רק שלא סייעו להם באופן פעיל ודחוף, אלא להיפך, החמירו את הבעיה באמצעות מדיניות כושלת וקצרת ראייה.

מרינה סולודקין: לכן, מה שמפתיע הוא לא הירידה של 3% בשיעור האזרחים השייכים למעמד הבינוני, אלא שהירידה לא היתה גבוהה יותר.

מרינה סולודקין: לצערי, קובעי המדיניות הכלכלית אוהבים לדבר בגנות רעיונות סוציאליסטיים ולשבח את השוק החופשי ואת היוזמה הפרטית.

מרינה סולודקין: אך הקפיטליסטים שלנו, שישבו בממשלות האחרונות, מצד אחד פוגעים קשות במעמד הבינוני-הנמוך, ומצד שני לא ידעו מה באמת חייבים לעשות על מנת לעודד יוזמה של בעלי העסקים הקטנים וליצור תנאים אופטימליים לצמיחתם.

מרינה סולודקין: לזה אני קוראת קפיטליזם חזירי, שהתוצאה העיקרית שלו יצרה בישראל כלכלה נוסח אמריקה הלטינית: מספר קטן של סופר-עשירים מול העוני המפחיד של רוב העם, והמעמד הבינוני תופס מקום צנוע בכלכלה מהסוג הזה, ואפשר להגיד שהוא בלתי נראה בה.

מרינה סולודקין: המעמד הבינוני הוא עמוד התווך של כלכלת שוק מודרני וכן של חברה דמוקרטית בריאה ומודרנית.

מרינה סולודקין: חייבת אני לציין, שמתוך היכרות עם המצב בשטח, רוב בעלי העסקים שפשטו רגל משנת 2000 ועד היום הם עולים שהגיעו לארץ ב-15 השנים האחרונות.

מרינה סולודקין: אציין גם שארגוני יוזמים עולים וחברי כנסת, לרבות אני, יזמו צעדים רבים לשיפור המצב.

מרינה סולודקין: אך כל היוזמות טבעו בביורוקרטיה של משרד התמ"ת ושל הרשות לעסקים קטנים ובינוניים שם.

מרינה סולודקין: לכן אני פונה מעל במת הכנסת לשרי האוצר והתמ"ת לנקוט בדחיפות את כל הצעדים הדרושים על מנת לפתור בעיות של עסקים קטנים ובינוניים.

מרינה סולודקין: הדבר מאוד חשוב למדינה.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

יצחק אהרונוביץ': תודה לחברת הכנסת סולודקין.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת חיים כץ - אינו נוכח.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת , בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': אחריו - חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אחריו - חבר הכנסת , ויסגור את הרשימה חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, המדד הנמוך משקף יציבות מחירים מתמשכת ואת היעדרה של תופעת האינפלציה, שנעלמה מחיינו, וטוב שכך.

אלחנן גלזר: אבל המדד הנמוך הוא רק חלק מהסיפור.

אלחנן גלזר: מאחוריו מסתתרת תמונה כלכלית מורכבת ולא בהכרח מעודדת.

אלחנן גלזר: היציבות, הצמיחה, צמצום הגירעון והעמידה ביעד האינפלציה, המשקיעים הזרים ועוד אינדיקציות מעודדות הן, כאמור, רק חלק מהסיפור הכלכלי-החברתי.

אלחנן גלזר: יש כאן גם משהו מאוד מטעה ומתעתע בתמונת המצב הוורודה שקברניטי הכלכלה משווקים.

אלחנן גלזר: אנחנו חיים בכלכלה מקוטבת ומקטבת.

אלחנן גלזר: ההתכווצות של מעמד הביניים היא הסימן המובהק ביותר לכך.

אלחנן גלזר: יש כאן שכבה דקה של עושר מופלג, יש ציבור גדול מאוד של עניים, ויש מעמד ביניים שמתכווץ, ורובו גולש בהתמדה לעבר עוני.

אלחנן גלזר: חברה בלי מעמד ביניים גדול היא חברה של עולם שלישי.

אלחנן גלזר: מדינה מתוקנת היא בדרך כלל מדינה שבה מעמד הביניים הוא יותר ממחצית האוכלוסייה.

אלחנן גלזר: מה שאנחנו רואים כאן, גם בתקופות של צמיחה וגם בעידן של מיתון, זה שהפערים רק הולכים ומתרחבים, רשתות הרווחה קרועות ומערכות התמיכה הציבוריות הולכות ומידלדלות.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אל לנו להתבשם מהמדד הנמוך ומשיעור הצמיחה.

אלחנן גלזר: ישראל היתה, לפני 30 שנה, אחת החברות השוויוניות בעולם, עם מערכות בריאות, חינוך ורווחה משובחות וזמינות ושוות לכל נפש.

אלחנן גלזר: ואילו היום אנו חברה שערכים כמו לכידות וערבות הדדית הסתלקו ממנה, והחינוך הגבוה, הבריאות הטובה וחיים של רווחה וכבוד אינם עוד נחלתם של כלל האזרחים, כי אם של אלה שידם משגת.

אלחנן גלזר: לא רק המדד נמוך, גם המורל ורמת החיים של רבים מדי נמוכים מדי.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אף שהיום כאילו היה מתבקש שנדבר על נושאים שונים, אני רוצה לדבר אך ורק לגופו של עניין - שחיקתו של מעמד הביניים - כי אני חושב שהוא מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: כאן, בכנסת, יש הסכמה כללית של כולנו, ובצדק, שצריכים לטפל בשכבות החלשות ולראות איך לחזקן.

ניסן סלומינסקי: המעמד הגבוה לא צריך אותנו, והוא מסתדר בלעדינו יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: באמצע יש מעמד שנקרא מעמד הביניים, שנשאר קירח מכאן ומכאן ואף אחד כמעט לא מטפל בו.

ניסן סלומינסקי: הראשון שניסה להרים את נס המרד, כביכול, היה באמת טומי לפיד, שנכנס לנישה הזאת, והוא זכה באמת ב-15 מנדטים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הבעיה קשה, ואין מי שיטפל בה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה רק שנבין את משמעות הבעיה.

ניסן סלומינסקי: אפשר לומר שעל גבו של מעמד הביניים מתנהלת כלכלת מדינה נורמלית.

ניסן סלומינסקי: השכבות החלשות הן חלשות, וצריכים לעזור להן.

ניסן סלומינסקי: העשירים מתארגנים ועושים הכול.

ניסן סלומינסקי: המעמד היציב והמבוסס שעליו מדינה בונה הוא מעמד הביניים, שהוא מרוויח סביר ומשלם מסים סביר.

ניסן סלומינסקי: לשלם מסים - למעמד החלש אין ממה לשלם, והעשירים יודעים לתמרן בצורה כזאת שבסופו של דבר הם משלמים, אבל זה - איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: מעמד הביניים פשוט, רגיל ומרוויח טוב ומשלם טוב, ועליו אפשר לבנות.

ניסן סלומינסקי: לא רק זה - הם גם היציבים.

ניסן סלומינסקי: הם עובדים בענפים הרגילים, ועליהם המשק מתבסס.

ניסן סלומינסקי: ראו גם בכל מדינות העולם, שברגע שמעמד הביניים הולך ונחלש, המדינה מתחילה לשקוע.

ניסן סלומינסקי: במדינת ישראל, מכל גזירה וגזירה העשירים יוצאים איכשהו, לשכבות החלשות כמעט כבר אין מה לעשות, ומי שבעיקרון נפגע זה מעמד הביניים, שהולך ונשחק.

ניסן סלומינסקי: אני רואה זאת גם אצלנו, גם בציבור הדתי-לאומי, שרוב אנשיו היו מעמד הביניים, ואיך זה הולך ונשחק, והולכים ויורדים למעמד החלש.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף חשוב מאוד - מעמד הביניים הוא זה שנותן את התקווה להמשך, לעתיד.

ניסן סלומינסקי: מה הכוונה?

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, כל אחד מאתנו מרוויח.

ניסן סלומינסקי: מה הוא עושה עם רוב הכסף?

ניסן סלומינסקי: את הרוב הוא שומר כדי שיהיה לו ממה להשקיע בילדים, כדי שיוכל לעזור לילדים בקניית בית, כדי שיוכל לעזור לילדים ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה, וכדי שיוכל לעזור לילדים להסתדר.

ניסן סלומינסקי: זה היה מעמד הביניים, שכך הוא מעביר לדור ההמשך.

ניסן סלומינסקי: ברגע שמעמד הביניים נשחק, אין לו הכסף הזה.

ניסן סלומינסקי: אין לו הכסף הזה - המשמעות היא שבעוד 20-10 שנים פתאום נגלה מפלה אדירה, פתאום נגלה שמי שהיו רגילים באופן טבעי להמשיך ללמוד, אין להם כסף ללמוד.

ניסן סלומינסקי: אלה שהיו רגילים לזה שהם יכולים לרכוש דירות - אין להם, ואלה שיכולים קצת להסתדר - אין להם.

ניסן סלומינסקי: פתאום תהיה נפילה אדירה.

ניסן סלומינסקי: יותר מזה, מילא השכבות החלשות יודעות שהן חלשות, ואז מראש הן גם מצטמצמות בעצמן.

ניסן סלומינסקי: מעמד הביניים עדיין לא קולט זאת, אז הוא חי את החיים של אתמול, אבל אין לו הכסף של אתמול.

ניסן סלומינסקי: הוא חי את החיים של אתמול, אוכל את כל החסכונות ואוכל את הכול, וביום מסוים הוא ייפול וגם דור ההמשך שלו ייפול.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים, כמדינה שרוצה להמשיך להיבנות באופן סביר ונורמלי ויציב, לדאוג למעמד הביניים, שלא ייהפך למעמד החלש.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת , בבקשה.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי התפרסם השבוע דוח חדש ומביך, שעולה ממנו כי משנת 2001 עד שנת 2005 המעמד הבינוני הצטמק ועבר ונדד למעמד החלש, כלומר 27,000 משפחות, שהן למעלה מ-100,000 אזרחים, הורע מצבן בשנים האחרונות.

יעקב כהן: הדוח מתריע, שעקב הקיצוצים בקצבאות ובשל הגזירות הכלכליות, ואני מצטט: נוצר מצב שעשירים מתעשרים יותר ועניים נעשים עניים יותר ומעמד הביניים נשחק.

יעקב כהן: הפעם מדובר, לפי הדוח, לא במשפחות שלא עובדות, שלגביהן אנחנו שומעים את הניגון העצוב - לכו לעבוד.

יעקב כהן: מדברים על משפחות שעובדות ומתפרנסות, ובכל זאת, עקב המדיניות הקשוחה שהונהגה בשנים האחרונות, נדדו אל המעמד הנמוך, וכיום המעמד הבינוני הינו רק 28% מהאוכלוסייה, כשבעבר היה 33%.

יעקב כהן: משליש לרבע.

יעקב כהן: היום אנו נמצאים במקום הנמוך בין המדינות המפותחות והמערביות.

יעקב כהן: כן התפרסם דוח של המועצה לשלום הילד, וממנו עולה כי בשנים האחרונות פנו אל המחלקה לרווחה 381,000 ילדים, עלייה של 40% משנת 2000.

יעקב כהן: לצערי, נהיינו אדישים לדוחות העוני המחמירים המתפרסמים חדשים לבקרים.

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים, האם אנחנו מפנימים את חומרת דוח העוני כאן, שאומר ש-100,000 אזרחים הידרדרו למעמד העוני הנמוך?

יעקב כהן: באיזה דוח מדברים כאן?

יעקב כהן: האם אנחנו מדברים כאן על דוח של סטטיסטיקה של ציפורים הנודדות לארצנו מהמזרח הרחוק?

יעקב כהן: הרי מדובר כאן ב-100,000 אזרחים שנדדו מהמעמד הבינוני אל מעמד העוני והיום מתקשים לכלכל את יומם.

יעקב כהן: מה האדישות?

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים, עננה כבדה ושחורה מכסה את הבית הזה ואת ארצנו בימים אלו, ואני אומר את זה מתוך כאב, כי הרי בספינה אחת אנחנו, ותקוותי היא שבמהרה יצאו מזה.

יעקב כהן: רק לפני שנה הוקמה מפלגה חדשה, קדימה, אשר מייסדיה התיימרו להביא בשורה ותקווה למדינה, אולם המציאות שונה לחלוטין.

יעקב כהן: פשוט לממשלה הזאת אין מזל.

יעקב כהן: אין סייעתא דשמיא.

יעקב כהן: זה התחיל במלחמת לבנון ונמשך גם בוועדות החקירה למיניהן.

יעקב כהן: אני חושב שחברי הממשלה חייבים לעשות את חשבון נפשם.

יעקב כהן: לא נעים לי להגיד, ואני מתלבט אם להגיד וברור לי שהיושב-ראש מכובדי לא ינעם לו לשמוע את זה, אבל המציאות וההיסטוריה מוכיחות, שמי שפגע באנשים ומי שהכאיב לאנשים, בסופו של דבר שילם על כך.

יעקב כהן: ראו את אדריכלי ההתנתקות, את מבצעי התוכנית הכלכלית הקשה ב-2003.

יעקב כהן: זה גם מובא במקרא:

יעקב כהן: אלמנה ויתום לא תענון - - - והיה כי יצעק אלי ושמעתי כי חנון אני.

יעקב כהן: אומרים המפרשים, שלא מתכוונים רק ליתום ואלמנה, אלא לכל קשה-יום ולכל אחד שצועק מתוך מצוקתו - אז אני שומע לצעקתו כי חנון אני.

יעקב כהן: לכן, אני קורא לחברי הממשלה, שמוטב להם להתנהג במידת הרחמים ולהיות קשובים לצעקת הדלים כי רבה היא, ולהפסיק את המדיניות הקשוחה והאגרסיבית - והרי בידיכם הדבר, אנו בשנת שובע של צמיחה - לעזור ולסייע למשפחות האלה על-ידי החזרת הקצבאות שנלקחו באכזריות ופגעו קשות במשפחות, ולפי כל הדוחות, זה הדבר המכריע שגרם למצב העוני בארצנו.

יעקב כהן: אם ננהג במדיניות של רחמים, תקוותי היא שמן השמים ירחמו.

יעקב כהן: תודה.

יצחק אהרונוביץ': אמן.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר משולם נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המחקר שנערך על-ידי "מרכז אדוה" מביא ממצאים המראים כי חלקו של מעמד הביניים נשחק בין 1988 ל-2005.

משולם נהרי: רובד הביניים הוגדר בשני אופנים: פעם אחת כמשקי-בית המצויים בטווח של 75%–125% מן ההכנסה החציונית של משקי-הבית, ופעם שנייה כמשקי-בית המצויים בטווח של 75%–125% מההכנסה הממוצעת של משקי-הבית.

משולם נהרי: להלן כמה הערות על המסמך ועל המדיניות הרצויה לטיפול בעוני ובאי-שוויון.

משולם נהרי: ההצטמקות של מעמד הביניים בשנים 1997-1988, כפי שמציינים מחברי המסמך, נבעה בעיקר מגל ההגירה הגדול מחבר המדינות.

משולם נהרי: ב-1999 גודל המעמד הבינוני נשאר כמעט ללא שינוי.

משולם נהרי: האי-שוויון הכלכלי קטן בשנים האחרונות, אם כי האי-שוויון, לאחר ניכוי מס ותשלומי העברה, גדל, וזאת בעיקר בעקבות הפחתות המס וקיצוץ בתשלומי העברה.

משולם נהרי: נתונים אלה מעידים כי המשק הישראלי נמצא בתקופת מעבר.

משולם נהרי: התוצאות של הצטמצמות האי-שוויון הכלכלי נובעות ממגמה חיובית של המדיניות הכלכלית, הבאה לידי ביטוי בירידה באבטלה ובגידול בשיעור ההשתתפות בשוק העבודה.

משולם נהרי: מדיניות זו תביא בטווח הבינוני גם להקטנת העוני ולהקטנת האי-שוויון בהכנסה נטו.

משולם נהרי: המדיניות הכלכלית של הממשלה מכוונת להגדלת הצמיחה, שתיטיב בטווח של כמה שנים עם כל השכבות בחברה, לרבות שכבת הביניים.

משולם נהרי: להלן פירוט עיקרי המדיניות המכוונת להקטנת העוני והפערים הכלכליים: 1.

משולם נהרי: הקטנת נטל המס - שכבות הביניים ייהנו הן מהגידול בהכנסה הפנויה והן מהשפעת הקטנת נטל המס, גידול בשיעור הצמיחה והרחבת התעסוקה; 2.

משולם נהרי: המשך הרפורמות המבניות וההשקעות בתשתית ייצרו תנאים שיבטיחו את הצמיחה הכלכלית; 3.

משולם נהרי: המשך צמצום מספר העובדים הזרים.

משולם נהרי: משרד האוצר ימשיך להקצות משאבים לשני תחומים המשפיעים על העוני ועל האי-שוויון: 1.

משולם נהרי: בחינת בעיות התעסוקה במגזרים השונים וניסיון למצוא פתרונות ספציפיים למגזרים השונים.

משולם נהרי: אני חייב לציין, שבמגזר החרדי, שמדברים עליו רבות לאחרונה, יש פריצת דרך במיוחד בנושא ההיי-טק, בנושא המחשבים, לאחר שחברות לקחו יוזמה והשקיעו במקומות האלה, בקריית-ספר ובעוד מקומות, ויש לזה הצלחה גדולה גם מבחינת האיכות האנושית, גם מבחינת התוצאות וגם מבחינת העלויות.

משולם נהרי: רצוי באמת להשקיע עוד יותר ועוד יותר במגזר החרדי, שם יש פוטנציאל גדול.

משולם נהרי: 2.

משולם נהרי: שיפור והתאמת החינוך לצרכים הטכנולוגיים המשתנים.

משולם נהרי: חלק ניכר מהעוני בישראל נובע מהמעבר מתעשייה מסורתית לתעשייה המבוססת על טכנולוגיה מתקדמת.

משולם נהרי: שינוי זה הקטין את הביקושים לעובדים בעלי מיומנויות נמוכות ביחס לעובדים בעלי מיומנויות גבוהות, ובכך הביא לפגיעה בשכרם.

משולם נהרי: זו גם הזדמנות להזכיר, שמשרד החינוך החליט לפני כמה שנים לקצץ בנתיב הטכנולוגי במקצועות הקודמים שהיו, והרבה בני נוער שזקוקים לכך אינם יכולים להשתלב במקצועות הטכנולוגיים המתקדמים, אבל עדיין יש להם הרבה מה לתרום במקצועות, במגמות שהיו קודם.

משולם נהרי: זה הזמן, ואני גם מנסה לקדם זאת, לחזור לקיים דיון בנושא הזה ולהמשיך להשקיע.

משולם נהרי: בסופו של דבר, הרבה מהנוער הזה הולך להיות מה שנקרא היום נוער מנותק.

משולם נהרי: לא הייתי קורא לו רק "נושר", אלא יכול להיות גם "מונשר".

משולם נהרי: זה חבל מאוד.

משולם נהרי: בכל אופן, אני אישית מנסה לעשות את הכול כדי לתגבר בחזרה את הנתיב הטכנולוגי.

משולם נהרי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה לשר נהרי.

יצחק אהרונוביץ': השר, מה אתה מציע?

משולם נהרי: אני מציע להסתפק, או אם רוצים דיון – לקיים דיון.

יצחק אהרונוביץ': המציעים?

ניסן סלומינסקי: למה לא להעביר לוועדת העבודה?

ניסן סלומינסקי: גם השר מסכים לזה.

משולם נהרי: - - - מה יש להוסיף.

יצחק אהרונוביץ': חברי הכנסת מבקשים להעביר זאת לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק אהרונוביץ': מישהו מתנגד?

יצחק אהרונוביץ': אף אחד, לרבות השר.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נצביע: בעד - זה לוועדה כמובן.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 15 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד - 15, נגד - אין, נמנעים - אין.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שנעביר את ההצעה לסדר-היום - התרחבות הפערים החברתיים בישראל ושחיקת המעמד הבינוני - לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק אהרונוביץ': המסגד הגדול בעיר באר-שבע

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 2087:

יצחק אהרונוביץ': המסגד הגדול בעיר באר-שבע - מאת חבר הכנסת אברהים צרצור.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, עשר דקות.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, לעתים קרובות אני מוצא את עצמי נאלץ לחזור לנושא הזה של נכסי ההקדש המוסלמי, מסגדים נטושים ובתי-קברות נטושים, מסיבה פשוטה מאוד: אני מאמין ומרגיש, שכל עוד אנחנו לא מתקדמים בנושא הזה, שהוא נושא מינימלי, נושא אלמנטרי, אין שום תקווה שנוכל להתקדם במסלולים אחרים.

אברהים צרצור: על כן, אני מביא היום את סיפורו המעניין מאוד של מסגד ענק, מסגד גדול, בעיר שהיא העיר המרכזית בנגב, ואני שוטח בפניכם את פרטיו.

אברהים צרצור: נושא המקומות הקדושים והנטושים הוא אחד הנושאים הכואבים ביותר עבורנו כמוסלמים וכנוצרים במדינת ישראל, והוא ממשיך להעיב על יחסי המדינה ואזרחיה.

אברהים צרצור: אנו רואים בהתעלמות המדינה מדרישותינו לשמר את אותם מקומות ולשמור על קדושתם פגיעה קשה ברגשותינו ובאמונתנו, וחשים התמרמרות ועלבון.

אברהים צרצור: אנו מנסים זה כמה שנים להביא להכרת המדינה בנושא כאוב זה, ובמידה מסוימת הצלחנו לעשות כן.

אברהים צרצור: אבל חרף ההצהרות החוזרות ונשנות מצד גורמים בכירים במדינה, כמו נשיא המדינה, שרים וכיוצא באלה, וההבטחות לטפל בנושא, חל רק שינוי מועט במצבם של אותם המקומות, שכמעט שאינו מורגש בקרב המוסלמים.

אברהים צרצור: המדינה בהזדמנויות שונות, לרבות בעתירות נגדה לבג"ץ, חזרה והדגישה על-ידי נציגיה השונים את מחויבותה לפעול בנושא על מנת להביא לפתרונו, אך לצערי הרב הימים נקפו והפעולות שהיו אמורות להינקט לא ננקטו.

אברהים צרצור: דוגמה לכך היא מסגד באר-שבע, שהוא אחד המקומות הקדושים המחייבים טיפול מיידי והתייחסות רצינית של הרשויות, שיבטיחו את שיפוצו המיידי לפני שיהיה מאוחר ויחזירו לו את קדושתו המופרת, המופקרת והנרמסת זה הרבה שנים.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מסגד באר-שבע נבנה בשנת 1903 בימי הסולטן העות'מאני עבד אל-חמיד השני.

אברהים צרצור: שטחו 3,684 מ"ר.

אברהים צרצור: המסגד מילא תפקיד מרכזי בחיי העיר וסביבתה, ונתן את מלוא שירותי הדת לאוכלוסייה המוסלמית בדרום, דהיינו הנגב.

אברהים צרצור: עם קום המדינה המסגד והמתחם מסביבו הופקעו על-ידי השלטונות הישראליים, והוא הפך לבסיס צבאי.

אברהים צרצור: בתקופה מאוחרת יותר השתמשו הרשויות במסגד כבמוזיאון ואולם תצוגה לתמונות וציורים.

אברהים צרצור: לאחר מכן השתמשו השלטונות במסגד כמרכז גמילה מסמים.

אברהים צרצור: בשלב מסוים הוא נפתח גם כן בפני המוסלמים המתפללים, אבל נסגר במהרה וננטש מאז ולאורך הרבה שנים עד עצם היום הזה, וזאת בהוראת הרשויות והעירייה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, כפי שאתם רואים, מסגד באר-שבע עבר שבעת מדורי גיהינום, ועדיין הוא מחכה להחלטה אמיצה ונועזת שתפתח אותו בפני 4,000 תושבי העיר באר-שבע המוסלמים, נוסף על אלפי מוסלמים שבאים לעיר מכל רחבי הנגב לעתים קרובות.

אברהים צרצור: נושא המסגד נמצא כיום בהתדיינות משפטית בבג"ץ, לאור עתירה שהגשנו עם מרכז "עדאלה" בשנת 2003.

אברהים צרצור: אנו דורשים בתוקף את פתיחתו של המסגד למתפללים מהנימוקים כדלקמן: 1.

אברהים צרצור: המקום הוא מקום קדוש, והוא מסגד לכל דבר, ועל כך ניתן פסק-הלכה על-ידי כבוד הקאדי אחמד נאטור, נשיא בית-הדין השרעי העליון לערעורים בירושלים.

אברהים צרצור: 2.

אברהים צרצור: המוסלמים דורשים להשתמש במסגד למטרות תפילה ופולחן בלבד, ועל כן סעיף 2 לדבר המלך, 1924, קובע שאין לרשות השיפוטית סמכות לדון בסוגיה, אלא לרשות המבצעת.

אברהים צרצור: עיקרון זה נקבע על-ידי בית-המשפט הגבוה לצדק בדבר הקשר שבין החוק המנדטורי לחוק השמירה על המקומות הקדושים הישראליים משנת 1967.

אברהים צרצור: 3.

אברהים צרצור: כל הטענות של עיריית באר-שבע, המתנגדת לפתיחת המסגד למתפללים, לצערי הרב, מבוססות על חששות שאין להם מקום במדינה דמוקרטית, כמו הטענה שהמוסלמים רוצים להחזיר את גלגלי ההיסטוריה לאחור, שהמאבק הוא יותר פוליטי מאשר דתי, שפתיחת המסגד לתפילה תפגע קשות באופיה של העיר העתיקה, שהיא המרכז המסחרי והניהולי של אזור הנגב וכיוצא בזה.

אברהים צרצור: טענות אלה, לעניות דעתי, הן טענות גזעניות, שאין הדעת סובלת ואין השכל הישר יכול לקבל.

אברהים צרצור: 4.

אברהים צרצור: התכחשותה של העירייה לזכות האלמנטרית של 4,000 התושבים המוסלמים להתפלל במסגד הקיים במקום כ-100 שנים והעדפתה של העירייה שאלפי המוסלמים שפוקדים את העיר יום-יום ולעתים קרובות יתפללו בפארקים, ברחובות, בחצרות ובתחנות אוטובוסים, מאשר לפנות ולהתפלל במסגד, הן דבר מוזר ביותר.

אברהים צרצור: 5.

אברהים צרצור: נראה שמנהיגות העיר חיה בצל התקופה שלאחר קום המדינה.

אברהים צרצור: אני מנצל את ההזדמנות הזאת ומזכיר למנהיגות זו של עיריית באר-שבע, שאנו נמצאים בשנת 2007, בתחילת המאה ה-21, ולכן אני מצפה מהם, כמנהיגות מכובדת, לכבד את זכויותיהם הבסיסיות של המוסלמים תושבי ומבקרי העיר.

אברהים צרצור: לסיום, מצב המסגד כיום הוא קטסטרופלי, כבוד היושב-ראש, מכובדי השר וכנסת נכבדה.

אברהים צרצור: גגו נפל, קירותיו מתפוררים אט אט, זוהמה בכל זווית מזוויותיו, נטוש, סגור ומסוגר.

אברהים צרצור: אין מרשים אפילו לנקותו, שלא לדבר על שיפוץ.

אברהים צרצור: מצבו של המסגד מבייש את המדינה, מבייש את היהודים.

אברהים צרצור: אני חושב ומאמין שזה מבייש גם את היהדות.

אברהים צרצור: הגיע הזמן להורות על פתיחתו של המסגד למתפללים במסגרת של הסדר שיפיג את המתחים ויפיג גם את החששות, והוא אמור להיות לתפארתה של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: תודה לך.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר ישיב לך.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סוגיית הייעוד הראוי של מבנה המסגד בבאר-שבע נדונה במסגרת בג"ץ 7311/02.

יעקב אדרי: ראש הממשלה לשעבר, אריאל שרון, מינה ועדה בין-משרדית לצורך בחינת הייעוד הראוי של מבנה המסגד.

יעקב אדרי: הוועדה הגישה את המלצותיה לבית-המשפט, אולם המלצות הוועדה לא התקבלו על-ידי העותרים.

יעקב אדרי: אשר על כן הציע בית-המשפט, ביום 9 בינואר 2006, להפוך את מבנה המסגד למוזיאון שיוקדש לנושאים הקשורים לתרבות ולאמנות האסלאם.

יעקב אדרי: המשיבים בעתירה, עיריית באר-שבע והמדינה, הגישו את תגובותיהם על הצעת בית-המשפט בסוף חודש אפריל 2006.

יעקב אדרי: העותרים, שהם האגודה לסיוע ולהגנה על זכויות הבדואים בישראל, טרם הגישו את תגובתם.

אברהים צרצור: את תשובת המדינה אנחנו מכירים.

אברהים צרצור: את תשובת העירייה, דווקא, אני רוצה לשמוע.

אברהים צרצור: מה תגובת העירייה?

אברהים צרצור: לפי דעתי העירייה דחתה על הסף את כל ההצעות של המדינה.

יעקב אדרי: אני מוכרח להגיד בהגינות רבה, שאני לא יודע מה תגובת העירייה.

יעקב אדרי: זאת אומרת, האגודה לסיוע ולהגנה על זכויות הבדואים טרם הגישה את תגובתה לבית-המשפט.

יעקב אדרי: ללא קבלת תגובת העותרים על הצעת בית-המשפט לא ניתן לקבוע מועד להמשך הדיון בעתירה.

יעקב אדרי: זאת אומרת, הם עוד לא הגיבו.

אברהים צרצור: יש לי באמת הצעה.

אברהים צרצור: אני מביא את הנושא לדיון על מנת שכבוד השר יקבל את הצעתי.

אברהים צרצור: אם אדוני יציע עכשיו שמוכנים להגיע להסדר מסוים, אנחנו מוכנים לגשת ישירות, בלי להסתבך עם בג"ץ.

אברהים צרצור: שלוש שנים נמשך הדיון בבג"ץ.

אברהים צרצור: יש הצעות שונות ומשונות.

אברהים צרצור: עיריית באר-שבע, אני אומר לך במלוא הסמכות והידיעה, איננה מוכנה לקבל שום הצעה, אפילו לא של מדינת ישראל.

אברהים צרצור: הצעתי היא לבוא אתך בדברים באופן ישיר ולמצוא פתרון הולם.

יעקב אדרי: חבר הכנסת צרצור, זה יהיה מאוד לא רציני מצדי, כשאני לא בקיא בנושא, כשאני לא יודע מה התגובות, לבוא ולהגיד לך: בוא נעשה.

יעקב אדרי: אתה בא עכשיו עם הצעה – זה גם נדון בדיון משפטי, אני ודאי לא יכול להתערב בעניין.

יעקב אדרי: אני לא יודע את כל הפרטים.

יעקב אדרי: מה שכן, העותרים, הנציגים של הבדואים, לא הגישו את התגובה והם צריכים להגיב.

יעקב אדרי: בלי זה בית-המשפט לא יכול להמשיך לדון.

יעקב אדרי: לפיכך, אני מציע באמת להסתפק בינתיים בתשובה שלי, עד שהם יגישו את התשובה שלהם.

עבאס זכור: זה מסגד שייעודו שאנשים יתפללו בו ולא ברחוב.

יעקב אדרי: חבר הכנסת זכור, תאמין לי, חבר הכנסת צרצור הסביר את זה מצוין, אבל גם תשובתי ברורה.

יעקב אדרי: אני מציע להסתפק בתשובה שלי.

יצחק אהרונוביץ': אדוני השר, תישאר דקה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב ביקש הצעה אחרת.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש.

נסים זאב: הייתי רוצה לדעת, האם בהלכה המוסלמית אפשר לעקור מסגד ולהעביר אותו לאזור מוסלמי?

נסים זאב: נוצר מצב כזה, אדוני היושב-ראש - הרי מדובר במסגד שנמצא במרכז העיר, ליד התחנה המרכזית, ברחובה של עיר.

נסים זאב: מביאים מוסלמים מכל המקומות, בדואים מכל המקומות, כדי להתפלל שם.

נסים זאב: "ונאחזו בתוככם" - יש פה עניין של להיאחז במקום.

נסים זאב: המסגד משמש היום בעצם צינור כדי להיות במקום.

נסים זאב: אני אומר לאדוני.

נסים זאב: אני חושב שמבחינת ההלכה המוסלמית אין בעיה בנושא הזה, אלא אם כן לשיח' צרצור יש רעיון אחר או הלכה אחרת.

אברהים צרצור: אני דוחה על הסף מה שנאמר עכשיו.

אברהים צרצור: אין פסק-הלכה באסלאם שמאפשר העתקת מסגד.

אברהים צרצור: דבר שני, האנשים שם באים לשם היות שהעיר באר-שבע היא עיר מרכזית.

אברהים צרצור: הם לא נאלצים לבוא.

אברהים צרצור: הם באים בכוחות עצמם, ויש 4,000 תושבי העיר עצמה.

יצחק אהרונוביץ': מה מציע השר?

יעקב אדרי: להסתפק בדברים שלי.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת צרצור, מה אתה מציע?

אברהים צרצור: זה נושא חשוב מאוד, אני מבקש להעביר לוועדת הפנים.

יצחק אהרונוביץ': אנחנו נצביע.

יצחק אהרונוביץ': בעד זה להסתפק בהודעת השר, נגד – זה להעביר את זה לוועדה.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 17 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 10 נמנעים – 1 ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': נגד – 10, בעד – 3, נמנעים – 1.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שאנחנו מסתפקים בהודעה.

יצחק אהרונוביץ': גילויי גזענות קשים בחברה הישראלית

יצחק אהרונוביץ': אנחנו עוברים לנושא הבא: גילויי גזענות בחברה הישראלית - הצעות לסדר-היום מס' 2028 ו-2034.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת , בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': שלוש דקות.

קריאות: - - -

יצחק אהרונוביץ': עברנו לנושא הבא, חברי הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': תאפשרו לחברת הכנסת .

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, השר אדרי, השר מופז, חברי חברי הכנסת, 75% מהנוער היהודי חושבים שהערבים הם מלוכלכים וטיפשים.

שלי יחימוביץ': כך עולה מסקר שעשתה אוניברסיטת חיפה.

אברהים צרצור: מה?

אברהים צרצור: איזה אחוז?

שלי יחימוביץ': 75% מהנוער היהודי סבורים שהערבים הם מלוכלכים וטיפשים.

שלי יחימוביץ': כל פעם שאני שומעת ביטויים של גזענות, או קוראת נתונים שחושפים גזענות עמוקה, אין לי מה לומר.

שלי יחימוביץ': מה אני אגיד?

שלי יחימוביץ': שגזענות היא רעה?

שלי יחימוביץ': שזה בזוי?

שלי יחימוביץ': שזה שלילי?

שלי יחימוביץ': שזה מקומם?

שלי יחימוביץ': הרי כל מלה מיותרת.

שלי יחימוביץ': הדברים מדברים בעד עצמם.

שלי יחימוביץ': אלא שהסקר הזה השתלב יפה בעוד כמה דברים שקראתי ושמעתי השבוע.

שלי יחימוביץ': חברת הכנסת אסתרינה טרטמן מישראל ביתנו דיברה על מינויו המיועד לשר של חברי חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, והיא קראה "לבער את הנגע הזה מתוכנו".

שלי יחימוביץ': וגם קראה לזה פגיעה בציונות.

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת מהי ציונות בעיני חברת הכנסת טרטמן.

שלי יחימוביץ': בשבילי, ציונות היא שוויון, סולידריות, דמוקרטיה.

שלי יחימוביץ': עוד יותר התפלאתי על מי שביקרו את המינוי הזה ואמרו עליו שהוא מינוי פוליטי, מסיבות פוליטיות.

שלי יחימוביץ': מישהו מכיר בממשלה הזאת מינוי של שר שהוא לא בנסיבות פוליטיות?

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשמוע על השר שלא מונה בנסיבות פוליטיות.

שלי יחימוביץ': אמרו לי שהמינוי הוא בגלל הפריימריס.

שלי יחימוביץ': ונגיד שהמינוי הוא בגלל הפריימריס?

שלי יחימוביץ': אני לחלוטין לא מתווכחת עם הטיעון הזה.

שלי יחימוביץ': אם נעשה מעשה היסטורי, ראשוני, שאלוהים יודע למה הוא לא נעשה עד היום – מסיבות פוליטיות, מסיבות של פריימריס, בדיוק כמו הסיבות האחרות שבעטיין מונו שרים בממשלות ישראל - למה לא לברך על הפריצה ההיסטורית הזאת?

שלי יחימוביץ': אבל, חברי, אני לא רוצה לדבר רק על גזענות נגד ערבים, כיוון שמגזענות נגד ערבים נגזרת גם גזענות נגד מזרחיים בחברה היהודית הכללית, האשכנזית, ובכלל.

שלי יחימוביץ': אפשר לומר שיש לנו מלחמה עם הארצות הערביות שהן שכנותינו, וזה לא ממש גזענות אלא סוג של טינה מובנת כלפי האויב, ואולי הטינה הזאת מוקרנת על הערבים אזרחי ישראל.

שלי יחימוביץ': אפשר לומר את הטיעון הזה, והוא לא מופרך.

שלי יחימוביץ': אבל איך אנחנו יכולים לנקות את הטיעון המלחמתי מהטיעון הגזעני?

שלי יחימוביץ': מאוד פשוט: כשאנחנו מודעים לגילויי גזענות קשים כלפי מזרחיים.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לקרוא לכם קטע שפורסם השבוע באתר האינטרנט של עיתון "הארץ".

שלי יחימוביץ': חתום עליו בני ציפר, עורך בכיר בעיתון "הארץ", ואני חייבת שתשמעו את הפנינים האלה: "עמיר פרץ היה פנטזיה אוריינטליסטית.

שלי יחימוביץ': הפירוש העמוק, לפי דעתי" – כותב ציפר – "של כל הדיבורים שנשמעים עכשיו על שובו של אהוד ברק למשרד הביטחון ולראשות מפלגת העבודה הוא, שאנשים בארץ הזאת הבינו, למראה הצער, שאלה הקרויים 'אחינו המזרחיים', ושהתגלמו בשפם של עמיר פרץ ובצ'אפחות שלו, לא בשלים עדיין לנהל את המדינה ולשבת במקומות הגבוהים ביותר שלה".

יעקב אדרי: ממתי זה?

שלי יחימוביץ': זה מהשבוע.

שלי יחימוביץ': אדוני השר אדרי, אדוני השר מופז, אתם, לפי אתר עיתון "הארץ", עורך בכיר, לא בשלים עדיין לנהל את המדינה ולשבת במקומות הגבוהים ביותר שלה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ, משפט סיום, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אני מסיימת.

שלי יחימוביץ': משפט אחרון, ברשותך – עוד משפט שאתם חייבים לשמוע: "עכשיו גם אנשים מתחילים להבין, לפי דעתי, שכל המינוי של עמיר פרץ היה פנטזיה אוריינטליסטית מבית-מדרשם של אנשי שמאל חולמניים".

שלי יחימוביץ': – פנטזיה אוריינטליסטית.

שלי יחימוביץ': כך, צאו ולמדו איך גזענות נגד ערבים הופכת לגזענות גם נגד מזרחיים.

שלי יחימוביץ': משפט אחרון, אדוני היושב-ראש: אני בת לניצולי השואה, אשכנזייה.

שלי יחימוביץ': רוב משפחתי נכחד בשואה.

שלי יחימוביץ': אין לי מלים לומר על הטקסטים האלה שקראתי לכם עכשיו.

שלי יחימוביץ': אני רק אומרת שגילוי גזענות מכל סוג במדינת ישראל הוא גילוי מצמרר.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, השר אביגדור ליברמן עונה על ההצעה לסדר-היום?

יצחק אהרונוביץ': השר יעקב אדרי.

זבולון אורלב: חשבתי שחבר הכנסת ליברמן עונה.

יצחק אהרונוביץ': כן.

יצחק אהרונוביץ': למה?

יצחק אהרונוביץ': למה חשבת?

יצחק אהרונוביץ': למה הגעת לזה?

זבולון אורלב: מכיוון שדובר פה על חברת הכנסת .

יצחק אהרונוביץ': לא.

יצחק אהרונוביץ': השר התורן עונה.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אפשר היה לתקוף את הכוונה למנות את חבר הכנסת גאלב מג'אדלה לשר על רקע העובדה שהממשלה שאליה הוא מצטרף היא ממשלה שצריך להעביר אותה מן העולם - לא לצרף אליה שרים, אלא לפטר את כולם.

מיכאל איתן: אפשר היה גם לסלוח לעיתונאי שכתב איזה מאמר חסר כל סבר – במקרה, קוראים לו גם פלוצקר, לעיתונאי הזה – נגד המינוי של גאלב מג'אדלה לשר המדע, כי אין לו כישורים.

מיכאל איתן: אפשר לחשוב שקודמיו בתפקיד שר המדע כולם היו מדענים דגולים.

מיכאל איתן: אחד מהם עומד פה לפניכם ויכול להעיד לפחות על עצמו שלא היה לו שום פרס או יתרון מדעי על פני גאלב מג'אדלה.

מיכאל איתן: שום דבר.

מיכאל איתן: אבל אף אחד לא כתב כשמינו אותי להיות שר המדע שאין לי קשר עם מדע וצריך למנות שם איזה פרופסור או מדען דגול.

מיכאל איתן: אז פתאום עכשיו סבר פלוצקר מתחיל לכתוב - והוא כותב גם שטויות שם, על משרד המדע, אבל לא ניכנס לזה.

מיכאל איתן: גם על זה אפשר לסלוח.

מיכאל איתן: זה פתאום התעורר, אבל נסלח.

מיכאל איתן: אי-אפשר לסלוח כשקמה חברת כנסת ואומרת שבמינוי שר ערבי הונף גרזן על גזע הציונות.

מיכאל איתן: ציונות?

מיכאל איתן: גזע?

מיכאל איתן: אני מכיר את הציונות של המחנה הלאומי, של ז'בוטינסקי.

מיכאל איתן: הוא כתב ב-1940, בחזית המלחמה של עם ישראל: בבוא היום, כשתקום מדינה עברית, יכול להיות שיהיה בה ראש ממשלה יהודי וסגנו ערבי, וגם להיפך – וגם להיפך.

מיכאל איתן: אני מכיר את הציונות של מנחם בגין, שחינך אותי ולחם נגד הממשל הצבאי.

מיכאל איתן: זאת ציונות?

מיכאל איתן: ומה אומר הבית הזה?

מיכאל איתן: הייתי בטוח שבעקבות העניין הזה יהיה דיון במליאת הכנסת, ואנחנו נביע את דעתנו על הדברים והכנסת תדחה מכול וכול את הדברים.

מיכאל איתן: אני יודע שיש ערבים – יש גם יהודים – שפועלים נגד ביטחון המדינה.

מיכאל איתן: יש כאן גם חברי כנסת שלדעתי עוברים את הגבול ואת המחויבות שלהם למדינת ישראל ולכנסת, ועושים מעשים שלא ייעשו, בניגוד להתחייבות שלהם לשמור אמונים למדינת ישראל.

מיכאל איתן: אבל יש גם ערבים שמשרתים בצבא, שדמם נשפך על מנת שחברת הכנסת שהעלתה את הדברים תוכל לשרת פה, בכנסת.

מיכאל איתן: אני יודע שיש ערבים שאולי לא רוצים לשרת בצבא אך הם כולם אזרחים שמקיימים את החוק, אז מה קורה, נדחק את כולם ונגיד להם, זאת מדינה שלערבי אין פה שותפות, אין לו זכות, לא משנה אם הוא נאמן למדינה או לא, אם הוא ממלא אחר החוק או לא ממלא אחר החוק?

מיכאל איתן: ואני הייתי שולח את חברת הכנסת הזאת לראש מפלגתה, לחבר הכנסת ליברמן, לימים שהוא הלך לנגב לחפש את הקולות של הבדואים שם, משבט לשבט הלך ואסף עוד קול ועוד קול.

מיכאל איתן: אז להיבחר על הקולות האלה זה בסדר, ולתת להם ייצוג?

מיכאל איתן: אני באתי הנה להעלות את הדברים, כי אני חושב שהכנסת צריכה לקיים דיון רק על האמירה הזאת של חברת הכנסת, ואנו צריכים לומר כאן מהכנסת מסר אחיד - כל הכנסת להתאחד: אנו פוסלים מכול וכול פסילה של אדם שמקיים את החוק, שהוא אזרח במדינת ישראל, מלכהן באיזה תפקיד, כיאה למדינה דמוקרטית וציונית.

מיכאל איתן: זו הציונות שלנו ולא כל ציונות אחרת.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': השר יעקב אדרי, בבקשה.

יעקב אדרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גילויי גזענות בחברה הישראלית באשר הם הם תופעה פסולה ולא ראויה, ויש לגנותם בכל מקום ומעל כל במה, וכמובן, מעל במת מליאת הכנסת המייצגת את אזרחי מדינת ישראל באשר הם.

יעקב אדרי: שמעתי את הנתונים של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני מצטער עליהם, אך ראיתי גם נתונים, וחבל שאת זה לא הזכירו, מה חושבים הערבים על היהודים.

יעקב אדרי: גם את זה צריך לומר.

מיכאל איתן: פחות גרוע.

יעקב אדרי: זה לא מנחם.

יעקב אדרי: לא אמרתי שזה אותם אחוזים.

ראובן ריבלין: הערבים בחוץ?

יעקב אדרי: כאן.

יעקב אדרי: מיקי מתנחם בזה שזה פחות אחוזים.

יעקב אדרי: אני לא מתנחם בזה.

יעקב אדרי: התופעה פה לא טובה וגם פה לא טובה, וצריך לומר את זה בקול רם, כי אני לא אוהב שאומרים את זה באופן חד-סטרי, לכיוון מסוים.

יעקב אדרי: אנו עדים לתופעות הגזענות במקומות רבים – במגרשי כדורגל, בקרב בני נוער ומבוגרים, וכחברה עלינו לגנות זאת בכל תוקף ולא להסכים עם זה.

יעקב אדרי: גם אני שמעתי את הקריאות שהופנו כלפי חבר הכנסת גאלב מג'אדלה, וכמובן, לדעתי, אין מקום לתגובות מעין אלה ויש לגנותן.

יעקב אדרי: עשיתי את זה גם באופן אישי.

יעקב אדרי: דיברתי אתו, אמרתי לו את דעתי.

יעקב אדרי: אני חושב שאין מקום לעניין הזה, אך אני מוכרח לומר – שמעתי גם כמה אנשים מההנהגה הערבית, איך התייחסו בלגלוג למינוי, גם אם הם ציירו את זה פוליטית, איך הם התייחסו בלגלוג למינוי של חבר הכנסת גאלב מג'אדלה.

יעקב אדרי: גם זה מוזר מאוד, גם לתגובות כאלה אין מקום, נדמה לי גם שבאיזה עיתון נכתבו דברים מאוד מעניינים בנושא הזה.

יעקב אדרי: אנו צריכים לגנות בכל פה כל גילויי גזענות, חד וחלק, מכאן ומכאן, מימין ומשמאל, יהודים וערבים, דרוזים, נוצרים; זה דבר שיכול לפגוע בכל אחד מאתנו, ודווקא בכנסת הזאת, מתוך הבית הזה צריכים להיות הגינויים הכי חריפים בעניין הזה.

יעקב אדרי: אסור לקבל את זה, אסור להשלים עם זה, אסור לתת יד לעניין הזה, ואני מאוד מקווה שכולנו, הכנסת תתאחד בעניין זה וקולה יהיה ברור, צלול וחד-משמעי.

יעקב אדרי: אני מציע להסתפק בהודעה.

יעקב אדרי: תודה.

יצחק אהרונוביץ': יש הצעות אחרות?

מיכאל איתן: להסתפק בהודעה זה כמו להוריד את זה מסדר-היום.

יצחק אהרונוביץ': יש הצעה אחרת.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת נסים זאב, הצעה אחרת.

מיכאל איתן: יושבת-ראש הכנסת תקבע מועד ויהיה דיון במליאה בנושא.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה, חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, כמה אנו צריכים להכות על חטא?

נסים זאב: הממשלה הזאת, אין לה עמוד שדרה.

נסים זאב: למה אנו צריכים כל הזמן לעשות סקרים, מה חושבים?

נסים זאב: בוא נראה מה עושים.

נסים זאב: מה קרה כשסדאם חוסיין שלח את הטילים מבגדד - עמדו פה ערבים ורקדו פה על הגגות או לא?

נסים זאב: זה קרה או לא?

נסים זאב: מה קרה כש"חיזבאללה" שיגרו את הטילים לצפון?

נסים זאב: - עמדו הערבים על הגגות ואמרו: אהלן וסהלן נסראללה, תעל הון, ברוך הבא.

נסים זאב: אתה שואל מה הנוער חושב?

נסים זאב: הנוער חושב בדיוק את מה שהוא רואה.

נסים זאב: ותגיד לי, בספרי הלימוד היום במדינת ישראל, בבתי-הספר, מחנכים אותם כמה השהידים האלה, המתאבדים האלה, שהורגים נוער, נשים וטף, זוכים לגן-עדן, הלוואי שהיינו במחיצתם של אותם שהידים.

נסים זאב: אז מה אתה רוצה עכשיו, מה הנוער חושב על ערבים?

נסים זאב: הוא חושב בדיוק איך שהוא רואה אותם, כך הוא חושב עליהם.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת אורלב, בבקשה, הצעה אחרת.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שבמחשבה שנייה חברת הכנסת טרטמן תבין כי ההתבטאויות האישיות כלפי חבר הכנסת גאלב מג'אדלה היו התבטאויות אומללות.

שלי יחימוביץ': היא אמרה שזה לא אישי.

זבולון אורלב: שמעתי את השידור.

זבולון אורלב: יכול להיות שהבנתי לא טוב, כך הבנתי.

זבולון אורלב: בעיני, גם אם זה לא אישי, זה אומלל, זה ברור.

זבולון אורלב: אלא שאני חושב שהמינוי לגופו הוא פסול מיסודו, וחברת הכנסת יחימוביץ, ציפיתי שגם את תאמרי על זה מלה, בכל זאת את משתדלת לייצג פה את הסדר והנוהל התקין וניקיון הכפיים - לקחת משרה של שררה ולנצל אותה באופן הכי ציני האפשרי למטרות מפלגתיות פנימיות.

שלי יחימוביץ': כבר עשו - - -

זבולון אורלב: יצאתי גם נגדם, אך אני חושב שפה קבעו שיא חדש.

זבולון אורלב: אני מציע גם להעביר את הדיון הזה לוועדת הפנים בראשותו של גאלב מג'אדלה, ונקיים שם את הדיון.

זבולון אורלב: למה לא? תבוא גם אסתרינה.

יעקב אדרי: זה לא יקרה.

קריאה: הוא לא יסכים.

זבולון אורלב: אני חשבתי שהוא כן יסכים.

זבולון אורלב: אני חושב שגאלב מג'אדלה מוכשר מספיק לקיים דיון גם על גילויי גזענות נגד מזרחיים.

זבולון אורלב: מדוע לא? זאת הצעתי.

נסים זאב: ועדת החינוך.

זבולון אורלב: ועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': יש חינוך, יש פנים, ועדת הכנסת תחליט.

מיכאל איתן: אני חושב שבנושא הזה, במועד ראוי, תקבע יושבת-ראש הכנסת דיון.

מיכאל איתן: צריך לעשות אותו במליאה.

מיכאל איתן: הוועדה יכולה לדון בפרט כזה או אחר.

יצחק אהרונוביץ': דיון במליאה.

יצחק אהרונוביץ': חברת הכנסת יחימוביץ מצטרפת למליאה? כן.

יצחק אהרונוביץ': השר?

יצחק אהרונוביץ': כן.

יצחק אהרונוביץ': מי שבעד המליאה יצביע בעד; מי שיצביע נגד זה יהיה לוועדת הכנסת.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 18 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום - 12 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': בעד – 12, נגד – 4, אין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': ההצעות לסדר-היום יידונו במליאה.

יצחק אהרונוביץ': ההיתר להכניס אוכל לא-כשר לבסיסי צה"ל

יצחק אהרונוביץ': הצעות לסדר-היום מס' 2048, 2051 ו-2085: ההיתר להכניס אוכל לא-כשר לבסיסי צה"ל.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': עונה סגן השר אפרים סנה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים וסגן שר הביטחון, עילת הדיון היא פרסום בעיתון "במחנה", ביטאון חיילי צבא-הגנה לישראל, הנתון לפיקוח מערכת הביטחון וצה"ל, מ-12 בינואר, בעקבות שאלה - יש שם מדור של תנאי שירות, פקודות, דין משמעתי.

זבולון אורלב: טוראי אלכס מחיל האוויר שאל: האם מותר להכניס מזון שאינו כשר לבסיסי צה"ל?

זבולון אורלב: התשובה המדהימה היא: אין פקודה האוסרת על אכילת מזון לא-כשר בבסיסים.

זבולון אורלב: הפקודה היחידה הנוגעת בדבר אוסרת על הכנסת אוכל מסוג זה למטבח צבאי וכו' וכו'.

זבולון אורלב: החריגו כמובן את עניין פסח, עניין החמץ.

זבולון אורלב: כשקראתי את הדבר נזכרתי בפירוש הרמב"ן – רבי משה בן נחמן - על פרשת קדושים.

זבולון אורלב: בפרשת קדושים בספר ויקרא יש דיון מה זו המצווה "קדושים".

זבולון אורלב: הרי יש לנו תרי"ג מצוות – לא תגנוב, לא תנאף, יש שורה של מצוות, תעשה ולא תעשה.

זבולון אורלב: מה זו מצוות "קדושים"?

זבולון אורלב: אומר הרמב"ן שמצוות "קדושים" אינה מצווה מיוחדת, אלא מצווה כוללת, מערכתית, שפירושה – וכך הוא טובע את מטבע הלשון - שאסור להיות נבל ברשות התורה.

זבולון אורלב: לא כל דבר אפשר לכתוב.

זבולון אורלב: לא כל דבר צריך להופיע בתוך השורות.

זבולון אורלב: יש דברים שהם בין השורות.

זבולון אורלב: לדברים שהם בין השורות אני קורא אתיקה.

זבולון אורלב: התרבות קובעת גם את רוח הדברים.

זבולון אורלב: מי שכותב בעיתון של חיילי צה"ל שמותר להכניס חזיר לבסיסי צה"ל לצורך אוכל, גם אם זה לא במטבח, גורם עוול גדול לצבא-הגנה לישראל, שאחד מיתרונותיו העצומים הוא שכולם יכולים לשרת שם וכולם יכולים לחיות עם כולם.

יעקב אדרי: בוטלה ההוראה הזאת.

יעקב אדרי: יש הוראה חד-משמעית שלא להכניס.

זבולון אורלב: אני שמח.

זבולון אורלב: היום קראתי בעיתון שהשר אלי ישי פנה וקיבל תשובה כזאת.

זבולון אורלב: אם כך, השאלה שלי היא: האם אין פיקוח על מה שכותבים?

זבולון אורלב: הרי אבן ששוטה זורק לבאר אלף חכמים לא יוציאו.

זבולון אורלב: למה צריך לכתוב?

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, אם אומנם תשיב לי מה שקראתי היום בעיתון, שהרב הצבאי הראשי, בסמכות, קבע שגם את הדבר הזה אסור לעשות, אני כבר מבקש שתתייחס לשני דברים: א.

זבולון אורלב: האם מי שנתן את התשובה הזאת הועמד על מקומו?

זבולון אורלב: ב.

זבולון אורלב: האם, איך ומתי יתקנו את הפרסום הזה בצורה שתבהיר שצה"ל שומר על הכשרות בכל דרך אפשרית?

אפרים סנה: יש לי תשובה שתייתר גם את דברי שני החברים האחרים.

זבולון אורלב: בסדר גמור.

זבולון אורלב: אני רואה את הדבר הזה כסימפטום.

זבולון אורלב: אדוני סגן השר, עצם העובדה שביטאון של חיילי צה"ל, "במחנה", מסוגל להעלות דברים כאלה על הכתב - אני חושב שצריך לעשות בדק בית.

זבולון אורלב: כנראה יש התרופפות, או ערכית או מוסרית או יהודית.

זבולון אורלב: אני חושב שדבר כזה לא היה נכתב בעיתון "במחנה" בתקופה של בן-גוריון.

זבולון אורלב: מה קרה לנו?

זבולון אורלב: מה קרה לנו?

זבולון אורלב: צריך לבדוק.

זבולון אורלב: זה לא עניין של איזה פרסום.

זבולון אורלב: משהו במחויבות היהודית שלנו נפגע.

זבולון אורלב: אני מתריע שהעניין הזה, שכל יהודי, לא חשוב מה התנהגותו הדתית, אם הוא מקיים מצוות כאלה ואחרות או לא מקיים מצוות כאלה ואחרות, יכול לשרת בצה"ל ולהרגיש שהוא נמצא בצבא היהודי, אסור שיהיה על הדבר הזה סימן שאלה.

זבולון אורלב: לצערי, הפרסום הזה גרם נזק גדול.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת שמואל הלפרט.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אם הנושא שאנחנו מעלים היום לא היה מתפרסם ב"במחנה" ולא היתה התגובה בעיתון "ידיעות אחרונות", לא היינו מגיעים לפרסום ההודעה המתקנת שהתפרסמה היום בשם הרב הצבאי הראשי, שהדבר הזה יוכנס להוראות מטכ"ל.

אברהם מיכאלי: חבל שהדברים מתגלגלים בצורה כזאת, כי מתוך הפרסום ב"במחנה" אנחנו מבינים עד כמה הנושא הזה כנראה פרוץ בצה"ל.

אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים כמה חשוב שבצבא-הגנה לישראל החיילים שלנו יוכלו לאכול בשקט, בלי חשש שמישהו עושה דברים מאחורי הקלעים או אפילו בגלוי, שיש מישהו שמכניס אוכל טרף.

אברהם מיכאלי: לצערנו, התשובה שניתנה כנראה שיקפה את המציאות, כמה הנושא הזה פרוץ בצה"ל.

אברהם מיכאלי: לכן באה המחאה של יושב-ראש תנועת ש"ס בעיתון "ידיעות אחרונות", וכביכול נענו ליושב-ראש ש"ס.

אברהם מיכאלי: לכן, ייתכן שאנחנו עושים טוב שאנחנו מעלים את זה פה היום, כי לפעמים הדברים שנראים מובנים מאליהם, הם לא כל כך מובנים מאליהם.

אברהם מיכאלי: כחיילים ששירתו במחנות שונים בצה"ל, אנחנו יודעים כמה הדבר הזה צריך להיות מוקפד, עד כדי כך, שאם מישהו פורץ את הגדר והופך את המחנה הקדוש שנקרא "צבא-הגנה לישראל" למחנה לא קדוש, לא רק שצריך להיענש על כך, אלא צריכה להיות הרתעה מול כל מיני שאלות.

אברהם מיכאלי: אני לא יודע בדיוק מי שאל את השאלה, אבל לצערי יש היום חיילים שבאים ממדינות שונות, מחבר המדינות במיוחד, שאינם בדיוק יהודים.

אברהם מיכאלי: הם באים לשרת בצבא-הגנה לישראל, אבל אין להם המגבלות האלה לשמור שם כשרות.

אברהם מיכאלי: אבל מה לעשות, חוקי הצבא צריכים לחול על כלל החיילים, ומי שמשרת בצה"ל צריך להקפיד על הכללים האלה.

אברהם מיכאלי: אני מקווה מאוד שפקודות המטכ"ל האלה יחודדו ביתר שאת, כדי שיבינו כל אלה שאולי מנסים דרך עורמה מסוימת, שהם ייענשו על כך.

אברהם מיכאלי: אין בעיה להכניס אוכל שהוכנס לבסיס גם לחדר האוכל.

אברהם מיכאלי: אנחנו יודעים באיזו חופשיות החיילים מסתובבים בין החדר לחדר האוכל הצבאי, וחיילים שמקפידים וסומכים על שמירת כשרות בצבא עלולים להיכשל בכך.

אברהם מיכאלי: אנחנו מקווים מאוד שהנושא הזה יהפוך להוראה מובהקת וברורה לכלל חיילי צה"ל.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת שמואל הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שאלה תמימה של חייל חשפה שערורייה של הכנסת אוכל טרף לבסיסי צה"ל.

שמואל הלפרט: עיתון "במחנה" משיב לחייל תשובה בשם גורם צבאי מוסמך: אין פקודה האוסרת על אכילת מזון לא-כשר בבסיסים.

שמואל הלפרט: הפקודה היחידה אוסרת על הכנסת אוכל מסוג זה למטבח הצבאי.

שמואל הלפרט: מעבר לזאת, בתגובה על פנייתו של השר ישי מסר דובר צה"ל תגובה זהה, האומרת כי פקודות מטכ"ל מורות על שמירת כשרות במטבחים ובחדרי האוכל.

שמואל הלפרט: אומנם, חייל רשאי להכניס לבסיס אוכל שאינו כשר, ובלבד שלא יעבור על החוקים המצוינים.

שמואל הלפרט: המשמעות של הדברים חמורה ביותר.

שמואל הלפרט: ברור שכאשר חיילים רשאים להכניס לבסיסים אוכל טרף, לא יהיה מי שיבדוק מה הם מכניסים לחדרי האוכל ולכלי ההגשה, מאחר שאין משגיחי כשרות בפתח חדרי האוכל לבדוק מה החיילים מכניסים.

שמואל הלפרט: חמורה לא פחות העובדה שצה"ל מודה שאכילת טרפות מותרת בבסיסים ואין כל התייחסות לאופן האכיפה על מי שמפר את הפקודה הזאת.

שמואל הלפרט: התוצאה של מתן היתר להכניס אוכל טרף למגורי החיילים ולחדרי האוכל היא שחייל דתי לא יוכל לאכול במטבח הצבאי.

שמואל הלפרט: נכון שגורמים בצבא הכחישו מאוחר יותר את הדברים ומסרו גרסה שונה מגרסת דובר צה"ל ומגרסת הגורם המוסמך שפורסמה בעיתון "במחנה", ואמרו כי חל איסור להכניס מזון לא-כשר לכל בסיסי הצבא, אך האם יש מישהו שאוכף את זה?

שמואל הלפרט: איך ייתכן שגורמים בכירים בצבא כלל לא יודעים על האיסור, ואין צורך לומר שאיש לא אוכף את התקנות האלה.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, התורה מצווה עלינו: לא תאכלו כל נבלה, כי עם קדוש אתה לה' אלוקיך.

שמואל הלפרט: בכל הדורות, במשך אלפי שנים, מסרו יהודים את נפשם שלא להיגעל בטרפות.

שמואל הלפרט: אבי זיכרונו לברכה ישב שש שנים בכלא הקומוניסטי ברומניה, ובמשך כל אותן שנים לא הכניס לפיו אוכל טרף, אף שהדבר גבל בפיקוח נפש של ממש, יום-יום.

שמואל הלפרט: נושא הכשרות במטבחים ציבוריים הוא אחד הנושאים המרכזיים שעליהם התחייב ראש הממשלה המנוח דוד בן-גוריון לפני קום המדינה בפני נשיא אגודת ישראל הרב יצחק מאיר לוין ז"ל.

שמואל הלפרט: מאכלים אסורים וטרפות מטמטמים את המוח.

שמואל הלפרט: הרמב"ם, שפורסם גם כגדול הרופאים בדורו לפני כ-900 שנה, במכתבו המפורסם לחכמי לוניל מסביר איך האוכל מתפרק ומתחלק בגוף לגורמים שונים.

שמואל הלפרט: חלקו נכנס לדם וחלקו מתפרק לשאר איברי הגוף.

שמואל הלפרט: וברגע שהאדם אוכל נבלות וטרפות זה מעכיר את דמו, מטמטם לו את המחשבה ומבלבל את מוחו.

שמואל הלפרט: המשמעות של אכילת טרפות היא כפולה - גם מהבחינה ההלכתית וגם מבחינת טוהר המחשבה.

שמואל הלפרט: צה"ל אינו יכול להרשות לחיילים להיגעל במאכלים אסורים.

שמואל הלפרט: מטבח או חדר אוכל שנכנס בו אוכל טרף צריך לעבור הכשרה על-ידי הגורמים המוסמכים ברבנות הצבאית.

שמואל הלפרט: ראוי אפוא שצה"ל יפרסם הנחיות ברורות וחד-משמעיות האוסרות הכנסת מאכלים בלתי כשרים לכל הבסיסים והמתקנים בצה"ל, לרבות הגדרת עונשים מרתיעים למי שיעברו על התקנות.

שמואל הלפרט: תודה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת הלפרט.

דוד אזולאי: אם היושב-ראש מסכים אתך - - -

מגלי והבה: אני מזמין את סגן שר הביטחון אפרים סנה להשיב.

אפרים סנה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אבקש להבהיר את העניין.

אפרים סנה: בהתאם לפקודות הצבא בעניין תקנות הכשרות במטבחים צבאיים, חל איסור להכניס מזון טרף המיועד לאכילת אדם לבסיסי צה"ל ולא רק למטבחים.

אפרים סנה: זה לפי פקודות הצבא.

אפרים סנה: לצערנו, בתגובת דוברת צה"ל שפורסמה בתקשורת חלה טעות, וההבהרה פורסמה היום בעניין הזה.

זבולון אורלב: איפה?

אפרים סנה: ב"במחנה".

אפרים סנה: נוסיף, כי הרב הצבאי הראשי הנחה לרענן את פקודות הכשרות לסגלי הרבנות ולחיילי צה"ל ומפקדיו בעניין הכשרות בבסיסי צה"ל.

אפרים סנה: סיכומם של דברים: אין להכניס למחנות צה"ל מזון לא-כשר.

אפרים סנה: זה המצב לאשורו וכך הובהר.

זבולון אורלב: איך אפשר להבטיח שטעות כזאת בעייתית לא תתרחש?

אפרים סנה: אפילו אתה תסכים אתי שלו זו היתה הטעות הכי חמורה, גם אתה היית נינוח.

אפרים סנה: מישהו שאל שאלה בעיתון "במחנה" וקיבל תשובה שגויה.

אפרים סנה: השגיאה תוקנה.

אפרים סנה: במחנות צה"ל מקפידים על הדבר הזה ולכן יש משגיחי כשרות.

אפרים סנה: ניתנה הוראה לרענן את ההוראות והנהלים.

אפרים סנה: מי שמכניס מזון לא-כשר לבסיסי הצבא, חל עליו החוק הצבאי והוא נענש.

שמואל הלפרט: מי אחראי על אכיפה?

אפרים סנה: המפקדים.

אפרים סנה: אכיפת הפקודות היא עניינם של המפקדים.

אפרים סנה: למען הסר ספק נעשו עכשיו הבהרה נוספת ורענון של הפקודות האלה.

אפרים סנה: משגיחי הכשרות, עיקר פעולתם במטבחים.

אפרים סנה: על תחום היחידה אחראי המפקד.

אפרים סנה: לכן, אני מבקש להסתפק בהודעתי, שלדעתי צריכה לרצות אתכם, כי אמרתי זאת בצורה הברורה ביותר.

מגלי והבה: תודה לסגן שר הביטחון.

זבולון אורלב: אני מסתפק.

שמואל הלפרט: אני מסתפק.

אברהם מיכאלי: גם אני מסתפק.

מגלי והבה: תודה לסגן השר.

מגלי והבה: הבעיות בתחבורה הציבורית, הצפיפות והצורך לתת הנחה של 50% לנוסעים בעמידה

מגלי והבה: אנחנו מחכים לחבר הכנסת .

מגלי והבה: רק הזכרנו את שמך והופעת.

מגלי והבה: בבקשה, יענה שר התחבורה.

מגלי והבה: הצעה לסדר-היום מס' 2031: הבעיות בתחבורה הציבורית, הצפיפות והצורך לקבוע הנחה של 50% לנוסעים בעמידה.

מגלי והבה: שינינו את סדר-היום והקדמנו, כי שר הבריאות עוד לא הגיע ולשר התחבורה יש הצעה אחת לסדר-היום בסוף, והקדמנו אותה.

מגלי והבה: אל תדאג, חבר הכנסת אמסלם, גם אני צריך להעלות נושא שלי ואני יושב פה.

חיים אמסלם: אני רץ מדבר לדבר.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, אני רוצה להעלות לדיון את נושא התחבורה הציבורית, המצב הקשה בתחבורה הציבורית בכלל והתופעה של עמידה באוטובוסים בפרט, שלדעתי חייבת להיעלם.

יעקב כהן: הגשתי הצעת חוק בנושא.

יעקב כהן: לדעתי, אם יש כזאת תופעה של נוסעים עומדים, העומד צריך לשלם 50%.

יעקב כהן: אני רוצה להסביר את המניעים להצעת החוק.

יעקב כהן: התופעה הזאת היא תופעה מבישה בשנות האלפיים.

יעקב כהן: דבר ראשון, זה לא בטיחותי.

יעקב כהן: כשגודשים כל כך הרבה אנשים יש סכנה שייפלו, אדם יכול למעוד, ושמענו על הרבה מקרים כאלה.

יעקב כהן: המצב הביטחוני בירושלים, ברגע שהאוטו דחוס, הנהג לא יכול לראות מה קורה באוטובוס ואם יש איזה מטען חשוד, חס ושלום.

יעקב כהן: דבר נוסף, התופעה אינה אנושית.

יעקב כהן: לא יכול להיות מצב שגודשים ודוחסים אוטובוס שלם.

יעקב כהן: חברי כנסת נכבדים רבים מזמן לא נסעו בתחבורה הציבורית ולא יודעים במה מדובר.

יעקב כהן: אם חשבתם איך זה נראה, היה כדאי שתראו איך זה נראה כשגודשים אוטובוס מלא.

יעקב כהן: אני לא רוצה להיכנס לפרטים - איפה צניעות הפרט, איך דורסים, האחד עולה על השני.

יעקב כהן: זה לא אנושי ולא מכובד.

יעקב כהן: דבר רביעי, מי שנוסע בעמידה, ההיגיון מחייב שהוא לא צריך לשלם אותו מחיר כמו מי שיושב.

יעקב כהן: לכן הצעתי שהעומד ישלם 50%, ולדעתי, לפני 45 שנה היה מצב כזה.

יעקב כהן: הציעו לי אנשים, שמא אציע חוק שלא יהיה אפשר להסיע בעמידה.

יעקב כהן: אמרתי שיש בזה בעיה, כיוון שיכולה להיות תופעה של אוטובוס שיוצא מקריית-שמונה מאוחר בערב ומגיע לחצור, ואם הוא יהיה מלא הנהג ישאיר נוסע שלא יוכל לעלות.

יעקב כהן: איפה הוא יישן?

יעקב כהן: איך יגיע למחוז חפצו?

יעקב כהן: לכן, לא הייתי מחוקק חוק, אבל היה צריך להיות שהנוסע לא ישלם אותו מחיר.

יעקב כהן: הצעת החוק תפסה תאוצה ואהדה בין כל חברי הבית, עיתונאים ואנשי ציבור, וזה מן היושר ומן ההגינות.

יעקב כהן: אני רוצה לשאול שאלה נוספת: למה מונית שירות לא יכולה לקחת נוסע שמיני או טנדר לא יכול לקחת עוד נוסע?

יעקב כהן: לא רואים כזה דבר, הם לא נותנים לנסוע בעמידה.

יעקב כהן: מדוע ברכב הפרטי שלי, ויכול להיות שהוא מאוד מרווח, אני לא יכול להכניס יותר מארבעה נוסעים, והוא, שלוקח 50 נוסעים, יכול להכניס עוד עשרה ועוד 30?

יעקב כהן: מה ההיגיון?

יעקב כהן: אנחנו רואים טנדר שנוסע מחיפה לתל-אביב עם שבעה נוסעים, ואם הוא ממשיך לנסוע ויש כזה שירות, סימן שהוא מתפרנס גם משבעה נוסעים.

יעקב כהן: כאן אני אומר: רכב שיש בו 50 נוסעים, אם עולה נוסע נוסף, האם עליו לשלם אותו מחיר?

יעקב כהן: שאל אותי מישהו: מה יהיה אם באמצע הנסיעה לא יהיה לו מקום לשבת?

יעקב כהן: אמרתי לו: לדעתי, מי שנוסע מקריית-שמונה לתל-אביב, במקום לשלם 35 שקלים, צריך לשלם לו 350 שקלים אם הוא נוסע בעמידה, כך אומר ההיגיון, רק שאני רוצה לקוות שאולי יזדמן לו שבאמצע הדרך מישהו ירד ותהיה לו הזדמנות לשבת, אז אני אומר:

יעקב כהן: מינימום חצי מחיר, ואני רוצה להגיע למצב שהתופעה הזאת תרד מהמפה, שדוחסים אנשים בכלי הרכב הציבוריים.

יעקב כהן: אני שמח שלמשרד התחבורה בימים האחרונים היתה הסכמה עם בג"ץ, בעתירה שהגישה התנועה להגינות שלטונית.

יעקב כהן: הגיעו להסכמה שבקווים בין-עירוניים לא ייקחו יותר מעשרה נוסעים, אבל אני רוצה שעשרת הנוסעים האלה ישלמו רק 50%, ואז יגיע מצב ש"דן" יביאו עוד כלי רכב ולא ייתנו לתופעה הזאת לחזור ולהישנות.

יעקב כהן: זה ביזיון עבורנו.

יעקב כהן: אתמול שמעתי שמפלגת גיל מציעה, מתוך דאגתה לשכבות החלשות, תחבורה ציבורית בשבת.

יעקב כהן: אני רוצה לשאול אותם, אם הם דואגים כל כך לשכבות החלשות, למה אני אף פעם לא שומע את הדאגה שלהם לשכבות החלשות הנוסעות בתחבורה הציבורית בכל ששת ימי המעשה?

יעקב כהן: למה הם דואגים רק ליום אחד שתהיה תחבורה?

יעקב כהן: שידאגו כל השבוע שתהיה להם תחבורה נאותה וטובה.

יעקב כהן: יש עוד בעיות בתחבורה הציבורית, והמצב חייב לעבור רפורמה ולהשתנות.

יעקב כהן: אוטובוסים מגיעים דחוסים ומלאים, לא בזמן, יש אוטובוסים שצריכים להגיע, הם מדלגים, הם מאחרים ומגיעים מלאים.

יעקב כהן: "אגד" ו"דן" שולחות לקווים בין-עירוניים כלי-רכב עירוניים שלא מתאימים לנסיעה בין-עירונית – אין מקום למטען, אין נוחיות, וגם התופעה הזאת חייבת להיעלם.

יעקב כהן: בנוסף, אני רוצה להוסיף עוד נקודה.

יעקב כהן: התקבלה תקנה שכל הילדים ברכב חייבים לחגור חגורת בטיחות, והתקנה הזאת לא רלוונטית, אינה ישימה ובשטח זה לא מיושם.

יעקב כהן: אני אסביר למה – אין מי שיחגור אותם.

יעקב כהן: הנהג אומר שהוא צריך להסתכל לכביש ולא לחגור אותם, ואם הוא יצטרך להסתובב בין הילדים, נגיד ילדים בני שש, שלא יכולים לחגור את עצמם לבד, ייקח לו חצי שעה לחגור 50 ילדים, וזה לא תפקידו.

מגלי והבה: בבתי-הספר יש מלווים.

יעקב כהן: אין מלווה, החוק לא מחייב מלווה.

יעקב כהן: אצלנו בבני-ברק, יש לנו רגישות לחיי הפרט לאריכות החיים, אנחנו שמים מלווה, אבל זה לא כתוב בחוק.

יעקב כהן: הפתרון לבעיה של הילדים הוא בירידה ובעלייה, כך אומרים כל מומחי התחבורה, ולכן חייבים לשים מלווה.

יעקב כהן: לא יכול להיות, בתקופה שאנחנו מחייבים גם את הנוסע ברכב במושב האחורי לחגור את עצמו וגם את הילדים, שזה לא דבר פשוט, לא כל כך קל לחגור שני ילדים מאחור, אם לא, אנחנו אומרים שזה לא בטיחותי, לא יכול להיות שנסיעה בעמידה היא כן בטיחותית, זו בטח בעיה בטיחותית.

יעקב כהן: לכן, אני קורא לעשות שינוי ולקבל את החוק הזה.

יעקב כהן: קודם כול, שכל נוסע בעמידה ישלם 50% פחות, וזה ימגר את התופעה של דחיסת נוסעים באוטובוסים ציבוריים.

יעקב כהן: נוסף על זה, הגיע הזמן לעשות שינוי במערך של התחבורה הציבורית, לעשות הפרטה.

יעקב כהן: יש מקומות שעשינו הפרטה והגענו למצב יותר טוב, יותר זול.

יעקב כהן: יש קווים שחייבים לעשות בהם הפרטה, ואם נעשה שינוי ורפורמה לטובה בכל המערך, זה יהיה בשבילנו לתפארת.

יעקב כהן: תודה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת כהן.

מגלי והבה: אני מזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר , להשיב.

מגלי והבה: בבקשה.

שאול מופז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מבקש לפטור במחצית התשלום נוסע העומד בתחבורה ציבורית.

שאול מופז: כפי שציין חבר הכנסת, מדובר בהצעה שבמקור הוגשה כהצעת חוק.

שאול מופז: במסגרת הדיונים במשרד על הצעת החוק התברר כי עמדת הגורמים המקצועיים במשרד היתה גורפת נגד ההצעה.

שאול מופז: הסיבות להתנגדות להצעת החוק היו בעיקר על הרקע הבטיחותי, אך גם על רקע הקושי היישומי של ההצעה הזאת.

שאול מופז: בהיבט הבטיחותי, קבלת ההצעה תייצר למעשה עדיפות כלכלית לנסיעה בעמידה.

שאול מופז: אין ספק שבעידן של מאבק בתאונות דרכים - -

יעקב כהן: לא ישלמו פחות על נסיעה בעמידה אם יהיה מקום.

שאול מופז: אל תפריע לי, כי לא הפרעתי לך.

שאול מופז: - - ובעידן שבו אנחנו מחייבים התקנת חגורות בטיחות בהסעות תלמידים, ורק לפני כעשרה ימים נמנע אסון כבד מכיוון שבעת התנגשות של אוטובוס התלמידים היו חגורים, מדובר בתופעה לא רצויה, בלשון המעטה, של הסעה בעמידה.

שאול מופז: ההיפגעות של אדם אשר עומד בעת תאונת דרכים לעומת ההיפגעות של אדם היושב איננה בת השוואה.

שאול מופז: אדם העומד בעת נסיעה איננו יציב, אין לו במה להיאחז, והסיכויים לפגיעות ראש וגב ולפגיעות קריטיות אחרות הנובעות מתאונות דרכים, הם גבוהים, במונחים של מכפלות, פי עשרות ויותר.

שאול מופז: בהיבט היישומי, אם אני מחלק את הצעתו של חבר הכנסת לנסיעה עירונית ולנסיעה בין-עירונית, שהרי כך צריך לנתח את ההצעה הזאת, אינני רואה כיצד ניתן ליישמה.

שאול מופז: בנסיעה הבין-עירונית עמידה בעת תאונת דרכים היא חד-משמעית קטלנית, ולכן זה לא עומד על הפרק.

שאול מופז: בנסיעה העירונית, שמאופיינת בקטעי נסיעה קצרים ובמהירות אטית יותר, נכון הוא שהעמידה הרבה פחות משמעותית בהיבט הבטיחותי.

שאול מופז: עם זאת, מבחינת הנוסעים, העמידה עצמה איננה מהווה מטרד בשל המקטעים הקצרים כאמור.

שאול מופז: נוסף על כל אלה, תחלופת הנוסעים גבוהה ולא ניתן יהיה לעקוב אחר מי שעומד ומי שיושב.

שאול מופז: אשר על כן קיבלתי את עמדת המשרד שלפיה אין אפשרות בטיחותית ומעשית לקבל את הצעת חבר הכנסת כהן, וכי את תופעת הנסיעה בעמידה יש לעקור על-ידי תגבור הקווים שעמוסים במיוחד.

שאול מופז: אותם קווי תחבורה ציבורית שהם עמוסים במיוחד צריך לתגבר.

שאול מופז: תגבור זה נעשה לאחר סקרים תקופתיים המתבצעים לאורך כל השנה.

שאול מופז: נוסף על כך הנחיתי פעמים רבות, בעקבות פניות של אזרחים ושל חברי כנסת, לתגבר קווים כאשר הצורך לעשות כן היה ברור.

שאול מופז: עם זאת, ומתוך ההבנה המשותפת למציע ולי באשר לצורך לשפר תמיד את השירות לנוסע בתחבורה הציבורית תוך שמירה על בטיחות הנסיעה, יש מקום לדיון שבו יישמעו הדברים ויועלו הצעות נוספות לטיפול.

שאול מופז: על כן, אין לי התנגדות כי הנושא יידון במסגרת הוועדה הרלוונטית לכך.

שאול מופז: תודה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': הצעה אחרת – חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': חבר הכנסת יעקב כהן, האם אתה מסכים עם השר?

יצחק אהרונוביץ': לאיזו ועדה אתה רוצה?

יעקב כהן: כלכלה.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, משרד התחבורה, לצערי הרב, הוציא תקנות שהן הרבה פעמים דבר והיפוכו.

שמואל הלפרט: מצד אחד, יש תקנה המחייבת ילדים שנוסעים לבית-הספר לחגור חגורת בטיחות, אבל אותו ילד שמחייבים אותו לחגור חגורת בטיחות, אם הוא נוסע בתחבורה ציבורית, אותו אוטובוס, ב"אגד" או בחברה אחרת, יכולים לנסוע 200 ילדים באוטובוס אחד בלי לדרוש מהם לחגור חגורת בטיחות וכן הלאה.

שמואל הלפרט: באוטובוסים דו-מפרקיים בירושלים, עם 60 מקומות ישיבה ומקסימום אפשרות לעוד 30 ילדים בעמידה, דוחסים 200 ילדים.

שמואל הלפרט: אלה עובדות, וקרה לפני כמה חודשים שבחודש אחד שישה ילדים התעלפו בגלל הדוחק.

שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את כבוד שר התחבורה, איך ייתכן דבר כזה?

שמואל הלפרט: מצד אחד אומרים שתלמידים חייבים לחגור חגורת בטיחות, מצד שני מאפשרים לאוטובוס רגיל, שלא נוסע באופן מיוחד לבית-הספר, לדחוס 200 ילדים.

שמואל הלפרט: מי מדבר על חגורת בטיחות?

שמואל הלפרט: וכן הלאה.

שמואל הלפרט: הייתי יכול להאריך בנושא הזה של התחבורה עוד הרבה, אבל מה שאני רוצה לומר לכבוד השר הוא, שהפתרון היחיד לבעיות התחבורה, שהן רבות מאוד, הוא הפרטה אמיתית, לא הפרטה דה-לוקס.

שמואל הלפרט: התברר שבאותם המקומות שנעשתה הפרטה, השירות עלה בצורה בלתי רגילה והמחירים ירדו ב-50%.

שמואל הלפרט: אני יכול לתת עשרות דוגמאות.

שמואל הלפרט: תודה רבה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

יצחק אהרונוביץ': אתה מבקש משהו, חבר הכנסת הלפרט?

שמואל הלפרט: להעביר לוועדה.

יעקב כהן: אני מבקש לשאול שאלה.

יצחק אהרונוביץ': לא, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק אהרונוביץ': השר השיב כבר.

יצחק אהרונוביץ': ההצעה שלכם היא להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה, ההצעה מקובלת גם על השר.

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק אהרונוביץ': 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק אהרונוביץ': אני קובע שהצעה לסדר-היום מס' 2031 – הבעיות בתחבורה הציבורית, הצפיפות והצורך לקבוע הנחה של 50% לנוסעים בעמידה – תועבר לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

יצחק אהרונוביץ': מחסור חמור בבנק הדם

יצחק אהרונוביץ': הנושא הבא: מחסור חמור בבנק הדם - הצעה לסדר-היום מס' 1921 של חבר הכנסת .

יצחק אהרונוביץ': בבקשה.

יצחק אהרונוביץ': לרשותך שלוש דקות.

מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, בזמן האחרון אני מביא הצעות בנושא הבריאות, מכיוון שהנושא חשוב לי, כמו לשר הבריאות.

מגלי והבה: הפעם הנושא הוא מחסור חמור במנות הדם, נושא שאנחנו צריכים להתייחס אליו במלוא הרצינות, במיוחד כאשר אנחנו יודעים כמה אנחנו תלויים – במיוחד בתי-החולים בארץ – במנות הדם.

מגלי והבה: הגענו היום למצב שהמחסור במנות הדם הוא קריטי.

מגלי והבה: במדינת ישראל צורכים בין 1,000 ל-1,200 מנות דם ביום, ויש לנו בבנק הדם 400 מנות מסוג O.

מגלי והבה: אלה הנתונים שקיבלתי בשבוע שעבר, אולי לשר יש נתונים יותר עדכניים.

מגלי והבה: זה אומר שהגענו למצב חירום מבחינת המחסור במנות הדם.

מגלי והבה: אנחנו מדברים על כך שמגן-דוד-אדום אוסף בשנה קרוב ל-280,000 מנות דם, בעיקר מתורמים, כמובן, ואלה שתורמים תורמים ללא תמורה ממשית.

מגלי והבה: כשאנחנו שואלים את אלה שמופקדים על מגן-דוד-אדום מה מצב מנות הדם לעכשיו, מדברים על מחסור של 100,000 מנות דם.

מגלי והבה: נכון שכרגע אנחנו לא במצב חירום מבחינת התנאים במדינה, אבל הניתוחים היומיומיים ותאונות הדרכים שאנחנו סובלים מהן כל יום מחייבים קודם כול אותנו, חברי הכנסת.

מגלי והבה: נדמה לי, השר, ששנינו תרמנו דם בשבוע שעבר.

מגלי והבה: מתוך 120 חברי הכנסת – אולי היה צריך לעשות פרסום יותר טוב – בסך הכול 12 חברי כנסת תרמו.

יעקב בן-יזרי: 75 תורמים מהבית הזה.

מגלי והבה: נכון.

מגלי והבה: אני מדבר על 12 חברי כנסת ו-63 עובדים בבית הזה.

יצחק אהרונוביץ': אתה טועה, כי היו כמה התרמות.

יצחק אהרונוביץ': אני, למשל, תרמתי פה לפני חודש.

מגלי והבה: אני מדבר על השבוע שעבר, ואני מודה לכל אלה שתרמו.

מגלי והבה: אני בטוח שכל ה-120 מוכנים ורוצים לתרום.

מגלי והבה: המטרה שלי בהעלאת הנושא היא לא חלילה לבוא בטענות לתורמים, להיפך, אני מודה להם.

מגלי והבה: אני טוען שאנחנו צריכים לפנות לכל אזרחי ישראל.

מגלי והבה: תיכף נשמע את הנתונים העדכניים להיום משר הבריאות, אבל המטרה היא לפנות בפן החיובי, שכל מי שיכול לתרום – ואנחנו מדברים על צעירים ובריאים – שיבוא לתרום, כי הצריכה היומיומית של מנות הדם האלה בכמות הזאת מחייבת אותנו גם כנבחרי ציבור וגם כמערכת בריאות, שלא תחסר מנת דם, לא בשעת רגיעה ולא בשעת חירום.

מגלי והבה: אני מודה לך ומודה ליושב-ראש, שניאות להחליף אותי.

יצחק אהרונוביץ': תודה, חבר הכנסת מגלי והבה.

יצחק אהרונוביץ': אדוני השר, בבקשה.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מדינה שמבקשת לשמור על מלאי דם מספיק, שייתן מענה על כל דרישות מערכות הבריאות באותה מדינה, חייבת לדאוג כי בכל שנה 5% מהאוכלוסייה יתרמו דם.

יעקב בן-יזרי: במדינת ישראל, שהאוכלוסייה בה מגיעה בשעה טובה ל-7 מיליוני תושבים, ואולי קצת יותר, מדובר על צורך בהתרמה של 330,000 מנות דם לשנת 2007.

יעקב בן-יזרי: בשנת 2006 נתרמו במדינת ישראל כ-300,000 מנות דם, 298,000.

יעקב בן-יזרי: מהן התרימו שירותי הדם של מגן-דוד-אדום 237,232.

יעקב בן-יזרי: זוהי עלייה של 2% לעומת השנה הקודמת לה, אך לצערי אין בה די למתן מענה מושלם על הצורך המתעורר במנות דם, וזאת בעיקר בשל גידול האוכלוסייה, התקדמות עולם הרפואה ועלייה בפעילויות רפואיות מתקדמות ומתוחכמות.

יעקב בן-יזרי: והדברים נכונים במשנה תוקף כאשר אנו חיים במציאות ביטחונית רגישה, שבה עלולים להתעורר חלילה מצבי חירום שבהם נדרשת אספקה מיידית מוגברת של דם, מעבר לכמות הנדרשת בימים כתיקונם.

יעקב בן-יזרי: כמו כן, ככלל – ואת זה אנחנו חייבים לדעת – אורך חיי המדף של מנות דם הוא קצר ביותר, ולכן לא ניתן לאגור מלאי של מנות דם בכמויות בלתי מבוקרות ובלתי מדווחות, כי אם יש צורך במלאי המתחדש בפרקי זמן קצרים.

יעקב בן-יזרי: מאליו מובן כי בעובדה זו כשלעצמה יש כדי להשפיע באורח מהותי על מצב מלאי הדם.

יעקב בן-יזרי: זאת אומרת, אנחנו יכולים לצאת במבצע גרנדיוזי, המוני, פופולרי, בצורה של שיווק המוני, ולהביא 100,000 מנות דם כתרומה שבועית או חודשית וכו'.

יעקב בן-יזרי: אי-אפשר להחזיק על המדף כמות כה אדירה של מנות דם.

יעקב בן-יזרי: לדבר הזה צריך להיות תכנון של אוכלוסייה התורמת בקביעות, אשר מדי תקופה תבוא ותיתן את המנה שהיא רגילה לתת, כדי למלא את המחסור במנות שאנחנו זקוקים להן ואשר אמורות להתחלף מדי פעם.

יעקב בן-יזרי: כידוע, אין תחליף לדם של בני אנוש ולא ניתן לייצר דם מלאכותי או סינתטי.

יעקב בן-יזרי: לפיכך, החולים והפצועים הזקוקים למנות דם להצלת חייהם תלויים ברצונו הטוב, בחפץ לבו או בפתחון ידו של הציבור המוכן והמסוגל, מבחינה רפואית, כמובן - וזה תנאי, לא כל אזרח יכול לתרום דם.

יעקב בן-יזרי: יש כמה התניות, ואני לא רוצה לסבך את חברי הכנסת בוויכוח שהיה לנו כאן בנושא של העדה האתיופית המכובדת שלנו.

יעקב בן-יזרי: אנחנו לא יכולים לקחת דם מכל אדם.

יעקב בן-יזרי: אדם בגיל 70 פלוס, דרך אגב, לא מומלץ שייתן דם.

יעקב בן-יזרי: אדם אשר מקבל תרופות לדילול הדם שלו, לא רצוי שיקבלו ממנו דם.

יעקב בן-יזרי: זאת אומרת, כל האוכלוסיות האלה אינן פוטנציאל לתרומת דם.

יעקב בן-יזרי: הדברים האלה חייבים להיות מבוקרים ומפוקחים מבחינה רפואית.

יעקב בן-יזרי: כל אלה שתורמים עושים את זה ברצון.

יעקב בן-יזרי: מובן שכאשר אנחנו נמצאים לפעמים במצבי חירום, ואתה קורא את הקריאה לבוא ולתרום, אנחנו מנוסים בנושא הזה ויודעים שיש היענות מאוד מאוד גבוהה של אזרחי המדינה שבאים לתרום דם בשעות חירום.

יעקב בן-יזרי: גיוס תורמי הדם קל יותר במצבי חירום, בתקופת מלחמה או בעקבות פיגועים.

יעקב בן-יזרי: אז רצונם של האזרחים להתנדב, להירתם למשימה הלאומית ולקחת חלק בעשייה הציבורית, הוא עז מאוד.

יעקב בן-יזרי: הבעיה העיקרית היא אפוא דווקא בשמירת רמת המלאי הנדרשת יום-יום, בתקופת רגיעה ובימים של שקט, ובמיוחד תוך שריון עתודה לעתות מצוקה שבהן נדרש מלאי מוגבר.

יעקב בן-יזרי: לדידי, פתרון הקושי נעוץ בעיקרו בהגברת מידת נכונותו והיענותו של הציבור להירתם למשימה הלאומית.

יעקב בן-יזרי: כשם שאנחנו זקוקים ל-340,000-330,000 מנות בשנה, והצלחנו ב-2006 לקבל רק 298,000 מנות, צריך לתגבר את ההסברה שלנו ואת הקריאה שלנו, כדי שנגיע לכמות הנדרשת לכיסוי המחזוריות של מלאי הדם אצלנו.

יעקב בן-יזרי: הראיה, כי מאז הוחל בהפעלת קמפיין תקשורתי מאומץ, כאשר הודיעו לנו לפני שלושה שבועות שיש מחסור בבנק הדם, ובעיקר מאותו סוג שאתה הזכרת, אדוני היושב-ראש - סוג O, מייד היתה היענות גדולה מאוד.

יעקב בן-יזרי: בתוך פחות משבוע נאספו יותר מ-6,000 מנות דם.

יעקב בן-יזרי: מובן שזה המקום לשבח את חברי הכנסת ואת עובדי הבית הזה, אשר נענו לקריאה, ויותר מ-75 מנות דם נתרמו באותו יום של המבצע כאן בכנסת.

יעקב בן-יזרי: אולם מאליו יובן, כי אל לנו להסתפק בפעילות הסברה ספוראדית בעתות מצוקה, כי אם יש לכונן מערך הסברתי חינוכי סדור ושיטתי שיפעל באופן תמידי וללא הרף.

יעקב בן-יזרי: הואיל וכאמור אינני רואה במבצעי חירום לגיוס מנות דם את הפתרון, מבלי לגרוע כהוא-זה מחשיבותם במיצוי הפוטנציאל של גיוס מנות דם מהציבור, החל משרד הבריאות בפעילות מאומצת להגדלת מספר מנות הדם בישראל בכמה מישורים במקביל, ואלו הם: 1.

יעקב בן-יזרי: ייסוד מערכת חינוך והסברה סדרתית ושיטתית בקרב כל שכבות הציבור להגברת המודעות לנושא חשיבות תרומת הדם, כמעשה אזרחי למען העם והמולדת; 2.

יעקב בן-יזרי: הפעלת מערכת פרסום אקטיבית בכל ימות השנה, ולאו דווקא בעתות מחסור, באמצעות קבלת פטור מעלויות תשדירים וכו', על-פי סעיף 46 לחוק רשות השידור; 3.

יעקב בן-יזרי: הגדלת מעורבות כלל מערכת הבריאות, לרבות בתי-החולים, על-ידי מתן אזכור לציבור מקבלי הדם בדבר הצורך המתמיד בתרומת דם; 4.

יעקב בן-יזרי: תגבור צוותי מגן-דוד-אדום העוסקים בתיאום או ביצוע תרומות הדם בכל הארץ.

יעקב בן-יזרי: נאה דורש נאה מקיים, אמרו חכמינו זיכרונם לברכה.

יעקב בן-יזרי: על כן, אין לי אלא לנצל במה זו ולקרוא לכל אחד ואחד מהציבור להתגייס למאמץ הלאומי להגברת מלאי הדם במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: זו חובתו של כל אדם ואדם כאזרח המדינה, זו חובתו של כל אדם בהיותו חלק מחברה סולידרית, זו חובתו של כל אדם כבן-אנוש.

יעקב בן-יזרי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לשר הבריאות.

מגלי והבה: מה הצעת השר?

יעקב בן-יזרי: אני חושב שהתשובה הזאת נותנת מענה גם בצד של היערכות של משרד.

יעקב בן-יזרי: מספר התרומות השנתי שמקבלים איננו כל כך רחוק מהכמות הנדרשת לצורכי הפעלת המערכת כולה במדינת ישראל, כך שהאמצעים שאנחנו נוקטים הם לדעתי מספיקים כדי לממש את המשאלה של כל אחד ואחד מאתנו.

יעקב בן-יזרי: אני מבקש להסתפק בהודעה זו שלי.

מגלי והבה: כן.

מגלי והבה: אדוני השר, אני חושב שהצלחנו לעורר את הנושא ברמה הארצית-הלאומית; עשינו את זה בתקווה שיותר ויותר אזרחים יתגייסו לתרומת דם, שלא נצטרך.

מגלי והבה: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיע, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 92 - הוראת שעה), התשס"ז-2007, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

מגלי והבה: תודה למזכיר.

מגלי והבה: מצבו של בית-החולים "ביקור חולים"

מגלי והבה: הנושא הבא: מצבו של בית-החולים "ביקור חולים" - הצעה לסדר-היום שמספרה 1960.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת חיים אמסלם.

מגלי והבה: ישיב שר הבריאות יעקב בן-יזרי.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, סיפורו של בית-החולים "ביקור חולים" בירושלים עולה שוב ושוב לכותרות ומצבו העגום ודאי מוכר לכולכם.

חיים אמסלם: בקצרה, בית-החולים "ביקור חולים", שנפתח ב-1867 ועבר אל מיקומו הנוכחי ברחוב שטראוס פינת רחוב הנביאים ב-1925, הינו בית-החולים היחיד במרכז ירושלים.

חיים אמסלם: בגלל בעיותיו התקציביות שכחו לו את חסד נעוריו, שכחו את החיוניות שלו כבית-החולים היחיד במרכז העיר ואת הכרחיותו כפי שהתגלתה בתקופת הפיגועים בירושלים.

חיים אמסלם: בית-החולים נקלע לחובות של מאות מיליוני שקל, בעיות של הלנות שכר, חודשים לא שילמו משכורות, חודשים רבים נוספים לא שולמו תנאים סוציאליים.

חיים אמסלם: בספטמבר 2003 התברר שההנהלה נמנעה במשך שנים מלהעביר לקרנות הפנסיה את הכסף שניכתה ממשכורות העובדים וסירבה להמשיך ולממן את ביטוחם המקצועי של הרופאים.

חיים אמסלם: בית-המשפט מינה כונס נכסים שמינה לבית-החולים הנהלה חדשה שהצליחה להביא להבראתו.

חיים אמסלם: בית-החולים עבר תוכנית הבראה שכללה קיצוצי שכר, סגירת מחלקות לא רווחיות, פיטורין, פתיחת חוזים מחדש.

חיים אמסלם: נכון לשנה האחרונה, בית-החולים נמצא באיזון תפעולי.

חיים אמסלם: קרי, יש כיסוי לכל הוצאה.

חיים אמסלם: סיום סוגיית בית-החולים הוא מכירתו.

חיים אמסלם: ביוני 2004 פרסם האוצר מכרז ולפיו יימכר בית-החולים "ביקור חולים" לקבוצת משקיעים, שתתחייב להמשיך ולהפעילו כבית-חולים.

חיים אמסלם: בנובמבר 2005 ניגשו לבית-המשפט על מנת לבחון את ההצעות שהוגשו למכרז ולאשר את מכירת בית-החולים.

חיים אמסלם: כמעט נחתם הסכם, והנה באוקטובר 2006 פורסם מכרז חדש.

חיים אמסלם: האוצר מצא כי ההצעות שהוצעו אינן מגיעות לערך הנדל"ני, והוציא את המכרז הנוסף שהיה פתוח למכירת בית-החולים כנדל"ן.

חיים אמסלם: האוצר החליט לסגור את בית-החולים במחשבה שהכסף שניתן לקבל ממכירת בית-החולים כעסק חי, לא יספיק לפתור את בעיותיו, ומדובר בעיקר על תשלומי הפנסיה לגמלאים.

חיים אמסלם: המכרז פורסם, למרות העובדה שמדובר בנדל"ן לא סחיר, כיוון שהמבנים עצמם הם הקדשות.

חיים אמסלם: אולם האוצר סבור שניתן לפרק את ההקדשות.

חיים אמסלם: לאמיתו של דבר, התברר כי אותם גורמים שהגישו הצעות למכרז הראשון ניגשו למכרז השני, אך הציעו סכומים קטנים יותר.

חיים אמסלם: לדעת פקידי האוצר, סגירת בית-החולים ומכירת מבניו וציודו יאפשרו לפתור את בעיית הפנסיה של 200 גמלאים.

חיים אמסלם: אך כיצד ניתן להתעלם מכך שסגירת בית-החולים תיצור בעיות חדשות: פיטורי 600 עובדים, ומעל הכול, הפקרת מרכז ירושלים ללא בית-חולים?

חיים אמסלם: חלק מתוכנית האוצר היא לדרוש מבתי-החולים האחרים בירושלים לקלוט חלק מעובדי "ביקור חולים" בתמורה לקבלת הכסף שהממשלה היתה אמורה להעביר לבית-החולים שייסגר.

חיים אמסלם: למותר לציין, כי בתי-חולים אלו לא ששים לרעיון להעסיק עוד מאות עובדים.

חיים אמסלם: הוא הדין בחולים.

חיים אמסלם: בתי-החולים בירושלים יתקשו למצוא 200 מיטות עבור החולים שיפונו מ"ביקור חולים", בשל תפוסת יתר.

חיים אמסלם: מדובר על תפוסה של 160% ב"הדסה" ו-140% ב"שערי צדק".

חיים אמסלם: רבותי, פירוק בית-החולים יפחית את מספר המיטות הזמינות לחולים באזור ירושלים, ירע למאושפזים, ישליך הביתה את העובדים ויפגע בשירות הניתן לציבור הירושלמי.

חיים אמסלם: לכל דחייה של ההכרעה יש השפעה שלילית על פעילות בית-החולים.

חיים אמסלם: האי-ודאות שבה נתון בית-החולים מבריחה משם את כל כוח-האדם הטוב, וכל מי שיכול למצוא לעצמו מקום עבודה בטוח יותר, עושה זאת.

חיים אמסלם: בשבוע שעבר הגיע עניין בית-החולים לוועדת הכספים, כיוון שעם תום שנת 2006 הסתיים הביטוח שמאפשר את פעילות בית-החולים.

מגלי והבה: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת רובי ריבלין, היושב-ראש לשעבר, יכול להעיד שנושא בית-החולים, כל מאבקי העובדים שלו והמשכורות, וכל הבעיות שלו - - -

ראובן ריבלין: אני נאבקתי עם חברי הטוב, שר הבריאות שקדם לבן-יזרי ולדני נוה, שהוא כבר לא חבר כנסת, אבל ממפלגתו של - - - הייתי מרצה בפניו את כל הנתונים שאתה הבאת.

ראובן ריבלין: אני בטוח שגם שר הבריאות הזה יסכים אתך במאה אחוז, רק תאמר לאוצר שייתן כסף.

חיים אמסלם: אדוני, אני בהחלט מסכים אתך.

חיים אמסלם: אבל, צריך להבין שמדובר פה בבעיה יסודית, מהותית למרכז ירושלים.

חיים אמסלם: אי-אפשר להתעלם מכך.

חיים אמסלם: אני מסכים עם כל מה שאתה אומר, ובכל זאת אני אומר איזה דבר.

חיים אמסלם: החברה המבטחת הודיעה על העלאת מחיר הפוליסה מ-2.1 מיליוני שקלים ל-2.5 מיליוני שקלים.

חיים אמסלם: לבית-החולים, שפועל כעת על-ידי כונס הנכסים, לא יכול להיות חוב, ולכן אין ביכולתו לעמוד במחיר החדש.

חיים אמסלם: זאת הבעיה העיקרית.

חיים אמסלם: ועדת הכספים קראה שוב לממשלה שלא לסגור את בית-החולים, אבל ההחלטה היא החלטת ממשלה.

חיים אמסלם: רבותי, הנושא נדון בוועדות הכנסת למעלה מ-30 פעם, ואף פעם אחת לא התחשב האוצר במסקנות הוועדות.

חיים אמסלם: תמוה מאוד כיצד סגירת בית החולים היא החלטה של פקידי האוצר בלבד, בלי שתהיה להתנגדות חברי הכנסת בוועדות הכנסת לאורך השנים השפעה על כך ובלי כל החלטת ממשלה בנדון.

חיים אמסלם: רבים מחברי הכנסת כבר הביעו דעתם על החיוניות שבהמשך פעילות בית-החולים, ולכן אין טעם לשוב ולהעביר את הנושא לוועדות.

חיים אמסלם: עוד פעם נחזור לוועדה, עוד פעם נדוש בזה ונדבר בזה, ולא יצא מזה כלום.

חיים אמסלם: אני מציע להעביר את הנושא לדיון מורחב במליאה.

חיים אמסלם: רק הודעה ברורה שתצא ממליאת הכנסת תוכל אולי, אולי, להביא סוף-סוף להצלתו ולהמשך פעילותו החיונית והנחוצה של בית-החולים.

חיים אמסלם: ההחלטה צריכה להיות חד-משמעית, למען החולים המאושפזים בו, למען העובדים, למען כלל הציבור בירושלים.

חיים אמסלם: ההחלטה צריכה להורות לאוצר למכור את בית-החולים אך ורק לגורם שימשיך להפעיל אותו כבית-חולים לאורך שנים.

חיים אמסלם: תודה, אדוני.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אמסלם.

ראובן ריבלין: זו אחיזת עיניים.

ראובן ריבלין: יכול אדם לקנות ולומר אחר כך שהוא פשט את הרגל או אין לו אפשרות, ואז יימכרו הנכסים, כי הם לא יהיו שייכים למדינה עוד.

חיים אמסלם: זה אולי הרע במיעוטו.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת, הפלאת לדבר, כך דיברתי אל השר דאז נסים דהן, ולא צלח בידי.

מגלי והבה: אני מזמין את שר הבריאות יעקב בן-יזרי להשיב לחבר הכנסת אמסלם.

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, למרבה הצער, בית-החולים "ביקור חולים" נקלע למצוקה כספית קשה בעטיו של ניהול כושל, ואת זאת הבנו ושמענו מפי הדובר, חבר הכנסת המכובד.

יעקב בן-יזרי: הוא הגיע לגירעון המסת

יעקב בן-יזרי: כם ביותר מ-200 מיליון ש"ח.

יעקב בן-יזרי: הסיבות למצב זה נחקרו בידי המשטרה, ומסקנותיה הועברו להחלטת היועץ המשפטי לממשלה.

יעקב בן-יזרי: זה כשלוש שנים וחצי מנוהל בית-החולים על-ידי נציג כונס הנכסים הממשלתי, ותחת הניהול הזה חל שיפור משמעותי במצבו, אולם טרם נמצא פתרון לשתי בעיות עיקריות.

יעקב בן-יזרי: כלומר, בתפעול שוטף בית-החולים מחזיק את עצמו בקושי, אבל את המחויבויות שמוטלות עליו הוא עדיין לא התחיל לגרד, ועוד לא שילם ולו פרוטה אחת כדי לחסל את החובות.

יעקב בן-יזרי: הבעיה הראשונה היא חובות העבר, שהם עדיין רשומים, ובגינם פועל הגוף הזה, כונס הנכסים, שמטפל בעניין הזה.

יעקב בן-יזרי: הבעיה השנייה היא המחויבות לגמלאי בית-החולים וההתחייבות הפנסיונית לעובדיו, אשר נותרו ללא אמצעי מחיה ראויים אף-על-פי שעבדו וצברו זכויות כדין במהלך שנות עבודתם.

יעקב בן-יזרי: זאת התמונה שציירת גם אתה, אדוני חבר הכנסת, זה ידוע.

יעקב בן-יזרי: זה המצב היום.

יעקב בן-יזרי: אנחנו לא יכולים להתכחש לזה.

יעקב בן-יזרי: משרד הבריאות מתנגד, כעיקרון, לסגירת בית-החולים, ודוגל בגישה שיש לפעול ככל הניתן על מנת להביא להבראתו של בית-החולים ולהמשך תפעולו במתכונת הראויה ביותר בנסיבות העניין.

יעקב בן-יזרי: בין היתר, הוא פעל בשיתוף פעולה מלא עם נציגי כונס הנכסים הרשמי, שהתמנו לניהול המוסד.

יעקב בן-יזרי: אבל לשם המשך הפעלת בית-החולים נדרשים מאות מיליוני שקלים, לשם כיסוי חובות לגורמים שונים – בעיקר בגין ההתחייבויות הפנסיוניות לעובדים ולגמלאים וכן עבור שיפור תשתיות בית-החולים.

יעקב בן-יזרי: אם אנחנו רוצים לתת לו להמשיך לפעול, אנחנו זקוקים להרבה מאוד כסף, כדי לחדש את התשתיות ולשפר אותן.

יעקב בן-יזרי: מאליו מובן כי משרד הבריאות לא יכול להעמיד סכומים כאלה מהמקורות שלו, ואתם מכירים את המקורות של משרד הבריאות.

יעקב בן-יזרי: במסגרת המאמצים שננקטו לשיקום בית-החולים נערכו ניסיונות למכור את בית-החולים כבית-חולים פעיל, לא כנכנס נדל"ני.

יעקב בן-יזרי: היינו מוכנים ללוות את מכירת בית-החולים, אם ימשיך כבית-חולים פעיל, אך ללא הצלחה, הואיל והתברר כי סכום המכירה אינו מכסה ולו את התחייבויות המוסד לגמלאיו.

יעקב בן-יזרי: אגב, ההערכה האקטוארית בנושאי הפנסיה היא 180-170 מיליון ש"ח – התחייבויות אקטואריות לגמלאים ולפנסיות של העובדים הנוכחיים, נכון להיום.

ראובן ריבלין: זה מוגזם בהרבה, אבל גם מה שאינו מוגזם הוא הרבה.

ראובן ריבלין: זו הערכה של האוצר.

ראובן ריבלין: כיום האוצר נותן 800,000 ש"ח כדי להחזיק את הפנסיונרים.

ראובן ריבלין: נכון שזה לא מספיק, אבל לא מדובר ב-160 מיליון ש"ח.

ראובן ריבלין: נכון שכל העובדים העתידים לצאת מהמערכת יצטרכו להיות פנסיונרים, ולא יהיה להם מושיע.

ראובן ריבלין: אבל זה לא 180 מיליון ולא 160 מיליון ולא 100 מיליון.

יעקב בן-יזרי: זה החישוב האקטוארי.

יעקב בן-יזרי: זאת ועוד, לאחרונה עלו לדיון הצעות להפעיל את בית-החלים באופן חלקי, על כל המשתמע מכך: חדר מיון, מחלקת יולדות ועוד אגף מיון דחוף, קרי, אגף קדמי בתוך העיר.

יעקב בן-יזרי: בלי להתייחס להצעה עצמה אבקש להבהיר, כי הצפיפות בבתי-החולים האחרים בירושלים גדולה.

יעקב בן-יזרי: ביקרתי בשני בתי-החולים האחרים רק לפני שבוע, בעטיה של מגפת השפעת.

יעקב בן-יזרי: ראיתי שם צפיפויות ענקיות, תפוסה של 180%-170%, חדרי מיון מפוצצים.

יעקב בן-יזרי: דרך אגב, נכון להיום אני יכול לבשר שחל שיפור.

יעקב בן-יזרי: יש ירידה בתפוסה בכל בתי-החולים בארץ.

יעקב בן-יזרי: אנחנו עוקבים אחר המצב ומקבלים דיווח יום-יום.

יעקב בן-יזרי: יש שיפור, למעט בבית-החולים "סורוקה" בנגב, שהוא עדיין בתפוסה מעל למקובל ומעל ליכולת הרגילה והנורמלית.

יעקב בן-יזרי: אבל בכל בתי-החולים יש התייצבות מסוימת, ולדעתי אפשר להתמודד אתה, גם מבחינת עובדים וגם מבחינת כלים וכל מה שקשור בכך.

יעקב בן-יזרי: בימים האחרונים עומדים "הדסה" ו"שערי צדק" על שיעור תפוסה של 150% - זה היה המצב כשהתשובה הזאת נכתבה.

יעקב בן-יזרי: במצב כזה, סגירת בית-החולים "ביקור חולים" על 200 המיטות שלו היא גזירה שהציבור בפירוש לא יכול לעמוד בה.

יעקב בן-יזרי: אם זאת תהיה החלטתו הסופית של בית-המשפט, יהיה צורך בתקופת הכשרה של כחודשיים לפחות כדי להכין את בתי-החולים האחרים לקליטת החולים מבית-החולים "ביקור חולים".

יעקב בן-יזרי: אני מדבר על המחלקות המיוחדות, לא על יחידות הבסיס, מיון ויולדות.

יעקב בן-יזרי: עם זאת, על אף הקשיים הרבים הכרוכים בשיקום בית-החולים, כולי תקווה כי תימצא הדרך המתאימה לכך.

יעקב בן-יזרי: האינפורמציה שבידינו אינה מושלמת.

יעקב בן-יזרי: בימים האחרונים נתקבלו עוד הצעות, ואולי היה שיפור בהצעות שהוגשו.

יעקב בן-יזרי: אני עוד לא יודע איך ייפול דבר בנושא הזה, אבל אני מקווה שאפשר יהיה להביא להמשך פעילותו של בית-החולים במנגנון אשר ייטיב עם כלל הגורמים הנוגעים לעניין, וחשוב מזה, עם האינטרס הציבורי הירושלמי.

מגלי והבה: מה מציע אדוני?

יעקב בן-יזרי: אגיד לכם, רבותי.

יעקב בן-יזרי: חבר הכנסת אמסלם אמר: "ועדות ועוד ועדות".

יעקב בן-יזרי: אני מציע להמתין קצת, שבועיים ימים, כדי שנקבל הבהרות נוספות על מה שמתרחש מאחורי הקלעים.

דוד אזולאי: אפשר להביא את זה לדיון במליאה.

יעקב בן-יזרי: אינני יודע אם צריך להביא את זה לדיון במליאה, הכנסת תחליט.

יעקב בן-יזרי: אני מוכן לקבל כל הצעה.

מגלי והבה: הצעה אחרת לחבר הכנסת רובי ריבלין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בית החולים "ביקור חולים", שהוקם בירושלים על-ידי היישוב הישן בארץ-ישראל עוד במאה ה-19, הציל נפשות רבות, גם בימינו – גם את הנפגעים במרכז העיר, כתוצאה מהפיגועים האיומים והנוראים שהם נחלתנו מאז 1967, וגם אנשים שגרים במרכז העיר שלקו בהתקפי לב, ואם היו מטלטלים אותם ומביאים אותם לקצוות העיר, המצב היה יכול להיות קריטי.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, שהניהול של בית-החולים היה קשה ורע, משרד האוצר הבין שהוא לא יכול לשאת בנטל עוד.

ראובן ריבלין: אבל כמובן, הרצון להפריט את בית-החולים על-ידי כך שנעמיד אותו לרשות קונים, הוא מאוד אטרקטיבי מבחינת הנדל"ן שלו, ואדוני השר הפליא להסביר את העניין.

ראובן ריבלין: אני רק רוצה לומר לכם דבר אחד שיכול להיות מטלה על כל העיר ופצע בחברה הישראלית.

ראובן ריבלין: כיום יש מאות גמלאים, שאם לא היינו לוחצים בוועדת הכספים, הם לא היו מקבלים את החלק מהפנסיה המגיעה להם.

ראובן ריבלין: כל עובד ב"ביקור חולים" הוא בפוטנציאל גם גמלאי של "ביקור חולים".

ראובן ריבלין: אם "ביקור חולים" יימכר ולא יימצא הסדר לכל אותם גמלאים אשר הגמלה, הפנסיה והכספים שנאגרו מכספם שלהם, לא יימצאו, יהיה מצב שבו כולם יוטלו על שכם החברה במובן של הרווחה, הסעד, חלילה, אנשים שעבדו כל חייהם.

אלחנן גלזר: לאן נעלמו הכספים?

ראובן ריבלין: אני מסכים אתך, שחטאם של אלה אשר הביאו לידי הכשל בניהול בית-החולים, עליהם צריך - - -

אלחנן גלזר: הכספים נגנבו.

ראובן ריבלין: אבל משרד הבריאות, ב-58 השנים האחרונות, מפקח עליהם.

אלחנן גלזר: הכספים נגנבו.

ראובן ריבלין: אתה צודק.

ראובן ריבלין: אני מזמין את כל מי שצריך לחקור את הפרשה, שיחקור.

ראובן ריבלין: אבל כבר עשר שנים אנחנו מתעסקים עם זה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ריבלין, הנקודה ברורה, מה אתה מציע?

ראובן ריבלין: אני מציע שוועדת הכספים תמשיך לעקוב אחר הנושא והצעתו של חבר הכנסת אמסלם תועבר לוועדת הכספים והיא תחליט על הרגע המתאים כדי לקיים דיון.

יעקב בן-יזרי: אני מקבל.

מגלי והבה: חבר הכנסת אמסלם, מסכים לדיון בוועדת הכספים?

חיים אמסלם: מסכים.

מגלי והבה: אם כך, נעמיד את זה להצבעה: בעד – בעד ועדת הכספים.

מגלי והבה: נגד – הסרה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מגלי והבה: בעד - 12, נגד - אין, נמנעים – אין.

מגלי והבה: נוסיף את קולו של חבר הכנסת גבאי.

מגלי והבה: אם כך, ההצעה תעבור לדיון ולמעקב בוועדת הכספים.

מגלי והבה: סל הבריאות החדש של "שירותי בריאות כללית"

מגלי והבה: אנחנו עוברים לנושא הבא: סל הבריאות החדש של "שירותי בריאות כללית" - הצעה לסדר-היום שמספרה 2041, של חבר הכנסת דוד אזולאי.

מגלי והבה: בבקשה.

מגלי והבה: ישיב כמובן שר הבריאות יעקב בן-יזרי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, מאז שנת 1995, שבה חוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי, למדנו להכיר את הנוסחה "הולך ופוחת".

דוד אזולאי: בקופת-חולים הכללית יש 2.5 מיליוני מבוטחים.

דוד אזולאי: כשליש מהם אין להם מה שנקרא שב"ן - - -

יעקב בן-יזרי: 3.5 מיליונים.

דוד אזולאי: לא, אני מדבר על אלה שהם מבוטחים - - -

יעקב בן-יזרי: 3.5 מיליונים.

דוד אזולאי: מקבל את התיקון, אדוני בטח בקיא ממני.

מגלי והבה: אדוני, מה זה שב"ן?

יעקב בן-יזרי: שירות בריאות נוסף.

דוד אזולאי: שירותי בריאות נוספים, מה שנקרא בלשון העם "מושלם".

דוד אזולאי: מי שבעיקר משתמש בשירות הזה, אלה אותם אנשים בעלי אמצעים שיכולים לשלם.

דוד אזולאי: ידוע שלשליש מאוכלוסיית המבוטחים בכלל אין השירות הזה של "מושלם".

דוד אזולאי: מי זה אותו שליש?

דוד אזולאי: אותן שכבות חלשות, אותם אנשי פריפריה, שאין להם 70-50 שקלים לרכוש את זה.

דוד אזולאי: עכשיו, נתבשרנו בשעה טובה ומוצלחת על-ידי קופת-חולים הכללית על תוכנית חדשה, "תוכנית הפלטיניום", והיא מתכוונת לצרף עוד כ-500,000 איש לתוכנית הזאת.

דוד אזולאי: רבותי ועמיתי חברי הכנסת, מי בעצם יכול להצטרף לתוכנית הפלטיניום?

דוד אזולאי: רק מי שיש לו "מושלם", כמובן אם הוא רוצה.

דוד אזולאי: אם הוא רוצה ויש לו "מושלם" הוא יכול להצטרף לתוכנית הפלטיניום.

דוד אזולאי: אבל, רק לאחר שנתיים הוא יוכל ליהנות מאותו ביטוח פלטיניום.

דוד אזולאי: זה אומר שהוא יוכל לקבל את התרופות שלא נמצאות בסל, את הניתוחים בחוץ-לארץ שלא נמצאים בסל.

דוד אזולאי: במשך שנתיים אותו אדם ישלם, ורק לאחר שנתיים, השם יעזור לו וישלח לו רפואה שלמה, הוא יהיה זכאי ליהנות מהביטוח.

דוד אזולאי: אבל כסף הוא ישלם לאלתר.

דוד אזולאי: זה אומר, הוא ישלם בין 11 ל-77 שקלים בחודש, ואם נעשה חשבון כולל של ה"מושלם" פלוס "פלטיניום", ממה שבדקתי, זה אומר שלבני 30 ומעלה זה יעלה כ-82 שקלים בכל חודש, ומעל גיל 40 זה יעלה כ-132 שקלים.

דוד אזולאי: אדוני השר, זה נוסף על מה שמשלמים.

דוד אזולאי: אדם שהולך ומבקש התחייבות, צריך לשלם כסף.

דוד אזולאי: אדם המבקש רופא מקצועי, צריך לשלם כסף.

דוד אזולאי: אדם הרוצה תרופה, צריך להשלים תוספת.

מגלי והבה: אפילו אם ביקרת אצל רופא היום - - -

דוד אזולאי: אתה מדבר על הרבעונים, עזוב, אדוני היושב-ראש, אתה מדבר על דברים קטנים, אני מדבר על אותם תשלומים שכולנו משלמים, ההתחייבות, התרופות.

דוד אזולאי: אדוני, אני רוצה להגיד לך, יש לנו הורים, ברוך השם, שהשם יאריך ימיהם בטוב ושנותיהם בנעימים, אבל אני אומר לך, כשאני רואה את אמי, שתחיה, כמה כסף היא צריכה להוציא על תרופות, ואני אומר, ריבונו של עולם, מאיפה?

דוד אזולאי: כמה?

דוד אזולאי: עד מתי נמשיך לעשוק את האזרחים?

דוד אזולאי: עד מתי אנחנו בממשלה ניתן את ידינו לעוול, לפשע הזה?

מיכאל מלכיאור: לא הזכרת את מה שכולנו משלמים קבוע, את מס הבריאות.

דוד אזולאי: רגע, זה התשלום הפרוגרסיבי שמורידים לכולנו מהשכר מבלי לשאול אותנו.

דוד אזולאי: כל הדברים הללו, אדוני, אני אומר לך, אין לי ברירה אלא להגיע למסקנה אחת, לצערי הרב: יש רפואה לעשירים שיכולים לשלם ויש רפואה לעניים שאינם מסוגלים לשלם, ואנחנו אומרים להם במלים פשוטות, אין לכם זכות לחיות.

דוד אזולאי: אדוני, העם, אותם אנשים שאתה ואני מייצגים, לא מסוגלים לשאת בעול הזה.

דוד אזולאי: לכן, אדוני השר, אם לעת הזאת הגעת, ואם הגעת לתפקיד הזה, אני רוצה לומר לך, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה - - -

משה שרוני: אני מקשיב.

דוד אזולאי: אני יודע שאתה מקשיב, ואני יודע שעכשיו לחשת לו באוזן, לעזור לי בעניין הזה.

דוד אזולאי: אני בטוח בזה.

דוד אזולאי: אדוני השר, המדינה בעצם מורידה מאחריותה לבריאות הציבור, מי שיש לו לשלם – יקבל, ומי שאין לו, לצערי הרב, לא יוכל לקבל.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לדבר על מה שהזכיר כאן היושב-ראש.

דוד אזולאי: אני לא רוצה להזכיר, כי מי שגר בנהרייה, או מי שגר בבית-ג'ן והוא רוצה לקבל טיפול בבית-החולים בנהרייה, לא יכול לקבל.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: כי זה בית-חולים ממשלתי.

דוד אזולאי: ישלחו אותו לבית-החולים "כרמל", ישלחו אותו למקומות אחרים.

דוד אזולאי: הוא לא יכול לקבל אם לא יפעיל קשרים ולחצים.

דוד אזולאי: למה?

דוד אזולאי: מה זה חוק ביטוח בריאות ממלכתי?

דוד אזולאי: הוא בא כדי לתת שוויון לכל האזרחים במדינת ישראל.

דוד אזולאי: לצערי הרב, אין שוויון.

דוד אזולאי: לצערי הרב, האזרח לא יכול לקבל את השירות שהוא רוצה.

דוד אזולאי: אם אני חבר קופת-חולים הכללית ויש בית-חולים של קופת-חולים בסביבה, מחייבים אותי ללכת לאותו בית-חולים, גם אם אני לא רוצה בכך.

דוד אזולאי: אדוני השר, אני גם הצעתי לפטור ממע"מ תרופות מצילות חיים שלא נמצאות בסל.

דוד אזולאי: יש הצעת חוק של הרבה חברי כנסת, לעדכן את הסל באופן אוטומטי ב-2% לשנה.

דוד אזולאי: שום דבר לא רוצים לעשות.

דוד אזולאי: אז שב ואל תעשה זה בלתי אפשרי.

דוד אזולאי: הגיע הזמן, אדוני השר, זה ייזקף לזכותך, אני יודע את בקיאותך בנושא הרפואה, אני חושב שאם לעת הזאת הגעת לתפקידך, חייב אתה, עם הממשלה הזאת, לעשות לשינוי המצב.

דוד אזולאי: ואני אגיד לך, אני גם אציג פתרונות.

דוד אזולאי: מה קורה היום בעצם?

דוד אזולאי: קופת-חולים הפכה להיות חברת ביטוח.

דוד אזולאי: היא בעצם מחייבת אותנו להיכנס לחברת הביטוח שלה, כאשר היא מקבלת מהמדינה מימון כדי לתת שירות ממלכתי.

דוד אזולאי: שים לב מה קורה.

דוד אזולאי: יש פה שתי קופות.

דוד אזולאי: יש הקופה הציבורית, מה שנקרא חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ויש הקופה הפרטית של הביטוחים של קופת-חולים.

דוד אזולאי: יש ערבוב מין בשאינו מינו.

דוד אזולאי: אני לא רוצה שקופת-חולים תהפוך לחברת ביטוח; אני רוצה שקופות-החולים ייתנו שירות לאזרח, והמדינה תיתן את שירותי הבריאות.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שאותן קופות-חולים במקום זה הופכות להיות חברות הביטוח, והן עושות ביטוח ונותנות שירות לאזרחים.

דוד אזולאי: לא בא בחשבון.

דוד אזולאי: לכן, מה שאני מציע לך, אדוני השר: יש היום בקרב הציבור הרחב מודעות רבה לכך שאין תרופות בסל, לכך שזקוקים לטיפולים מיוחדים בארץ ובחוץ-לארץ, ולא תמיד יכולים לקבל זאת והאזרח מוכן לשלם.

דוד אזולאי: אם יבואו היום לאזרח ויגידו לו: אדוני, תמורת הגדלה של 20-15-10 שקל במס הבריאות תקבל את הכול, אני מודיע לך שהציבור יהיה מוכן לשלם, ובלבד שלא להזדקק לחסדי אחרים.

דוד אזולאי: אני חושב שהגיע הזמן, אדוני השר, שתנקוט יוזמה היום, ולא מחר – היום תנקוט יוזמה – תבוא בדרישה להעלות את התשלום לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי בסכום זעיר של 20-15-10 שקל, ונפסיק עם כל המסחטה הזאת של כספים מהציבור שיש לו – ויש גם כאלה שאין להם ולא מסוגלים לעשות את הביטוחים, ואדוני, זה עולה להם בבריאות.

דוד אזולאי: הם לא מסוגלים להשיג לעצמם את השירות הרפואי, או שהם נזקקים לחסדי אחרים.

דוד אזולאי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני אסיים בפסוק, שבעזרת השם בשבת פרשת שירה, בעוד שבועיים, בט"ו בשבט, נגיד אותו: כל המחלה אשר שמתי במצרים לא אשים עליך כי אני ה' רופאך.

דוד אזולאי: ונתפלל שלא נזדקק בעזרת השם לידי מתנות בשר ודם, אלא מידך המלאה - - -

ראובן ריבלין: המלאה, הברוכה, הקדושה - - -

דוד אזולאי: חזק וברוך, ריבלין.

מגלי והבה: אמן.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת אזולאי, ואני מזמין את השר בן-יזרי.

מגלי והבה: אני מקווה שנקבל תשובות על הבעיות שהעלית, חבר הכנסת אזולאי.

דוד אזולאי: אין לי ספק, אני סומך על השר.

דוד אזולאי: הוא בקיא, יודע, הוא גם ייתן תשובות - - -

יעקב בן-יזרי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כידוע, נושא סל הבריאות, מורי ורבותי, הוא מהנושאים הקשים והמורכבים ביותר על סדר-היום הציבורי.

יעקב בן-יזרי: וכאן אתנחתה קלה.

יעקב בן-יזרי: לא הייתי אומר שהמחלה התחילה ב-1 בינואר 1995, כאשר חוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ויכול להיות שבאותה תקופה, כאשר חוקק החוק, חשבו שהנה הגאולה באה לעולם.

יעקב בן-יזרי: החטא התחיל שהחוק לא כלל בתוכו אלף ואחד נושאים אשר אנחנו מתקוטטים, מתווכחים ומתדיינים עליהם במשך עשור, ומי יודע מתי יסתיים הוויכוח, כדי לכלול בתוך החוק את כל הדברים האלה שאנחנו מדברים עליהם.

יעקב בן-יזרי: וחלק מהציבור הולך לביטוח פרטי, לשב"ן כזה או לשב"ן אחר, לפלטיניום או לסופר-פלטיניום.

יעקב בן-יזרי: אנחנו צריכים להכיר גם בעובדות בשטח, בראייה של הציבור שלנו במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: רבותי, אלמלא היתה דרישה ציבורית לבקש עוד ועוד ועוד ועוד, והריצה אחר ההישגיות, והתחרות מלמטה למען השוויון כלפי מעלה – ייתכן מאוד שלא היינו מגיעים לאן שהגענו.

יעקב בן-יזרי: כי הרי בסופו של דבר, אם לפני עשור או 12 שנה, כאשר חוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ההוצאה הלאומית לרפואה הציבורית היתה כ-92% וההוצאה הפרטית לרפואה היה 8%, הרי היום, 12 שנה אחרי כן, ההוצאה הציבורית על רפואה מגיעה ל-71% בלבד וההוצאה הפרטית מגיעה ל-29%.

יעקב בן-יזרי: והמירוץ נמשך ויימשך, לצערי הרב, אם אנחנו לא נדע לבלום אותו בשלב כלשהו, כי אנחנו במדרון תלול מאוד.

אליהו גבאי: המירוץ אחרי הרפואה הפרטית נובע מזה שלא מרוצים מהרפואה הכללית, מהאפליה בציבור.

יעקב בן-יזרי: לא, לא, לא.

אליהו גבאי: אחרת לא היו הולכים לפרטי.

יעקב בן-יזרי: חבר כנסת מכובד, אני מסכים אתך שיש אנשים שלא מרוצים, ויש אנשים שלא מקבלים - -

אליהו גבאי: הם מופלים לרעה.

יעקב בן-יזרי: - - ולא תמיד שבעי-רצון מהשירות, או שיש להם תלונה פה ושם – אני מסכים אתך.

אליהו גבאי: חוסר אמון הוא שמביא אותם לפרטי.

יעקב בן-יזרי: אבל הסקרים מוכיחים ש-87% מאוכלוסיית המדינה יודעת שיש שירות רפואי טוב במדינת ישראל.

יעקב בן-יזרי: 87% - לפי הסקרים האחרונים, של השבוע האחרון, ועל זה אין ויכוח.

יעקב בן-יזרי: עכשיו לדברים שכתובים – מכתיבים דברים שגם אותם אני חייב להסביר, אבל אני אוסיף כמה דברים מתוך הידיעות האישיות שלי.

יעקב בן-יזרי: בשנה החולפת ניהלתי מאבק עיקש לטובת הגדלת סל התרופות – לא רק אני.

יעקב בן-יזרי: ניהלנו - כל הבית הזה ניהל - מאבק עיקש כדי להגדיל את סל התרופות, ובסופו של דבר אושרו 700 מיליון שקל לשנים 2006 ו-2007.

יעקב בן-יזרי: ואולם, גם לאחר המהלך החשוב והמשמעותי הזה, עדיין נותרו תרופות לא מעטות, לרבות למחלות גידוליות, מחוץ לסל שירותי הבריאות.

יעקב בן-יזרי: הועלו כמה אפשרויות לפתרון, ובהן הפתרון של מכירת תרופות על-ידי קופות החולים במחירי הוזלה, במחירי עלות.

יעקב בן-יזרי: דרך אגב, זו הנקודה להביא לידיעת חברי הכנסת שאתמול, 15 בינואר 2007, הוצא צו בנוגע לסמכות משרד הבריאות לפקח על מחירי התרופות.

יעקב בן-יזרי: מחירי התרופות ירדו אתמול בשיעור של 14%-13% בממוצע - יש תרופות שהוזלו ב-1%, ויש לעומת זאת תרופות שהוזלו ב-35% ואפילו ב-40%.

יעקב בן-יזרי: אנחנו אפילו נתבענו בבג"ץ שלשום בלילה, ואני שמח לבשר שבג"ץ דחה את העתירה של הספקים, בתי-המרקחת הפרטיים.

יעקב בן-יזרי: והרי ישבנו עם כולם – עם היצרנים, עם המפיצים, עם היבואנים, עם בעלי בתי-המרקחת הפרטיים, עם קופות-החולים – קיימנו דיונים עם כולם והבאנו לידיעתם שאנחנו אמורים להטיל צו אשר יגביל את מכסת הרווח, כל אחד בתחום שלו וכל אחד בקטע שלו.

יעקב בן-יזרי: למרבה הצער, אין בפתרונות האלה כדי להביא לפתרון אמיתי ומושלם של המצוקה הנובעת מהאילוצים התקציביים הכרוכים בהליך הרחבת הסל וכדי להביא להגברת נגישות הציבור אל התרופות שמצאו את מקומן מחוץ לסל התרופות.

יעקב בן-יזרי: מכאן, שאין מנוס מתוכניות הביטוח המשלים של קופות-החולים – כל קופות-החולים – כמענה למצוקה המתעוררת במימון תרופות אשר מפאת שיקולי תקציב נותרו מחוץ לסל שירותי הבריאות.

יעקב בן-יזרי: תוכניות אלו הן מסגרת ראויה ביותר, הן מן הבחינה המשפטית והן מהבחינה המעשית - כפתרון זמני לפחות - לבעיית מימון תרופה שאינה נכללת בסל שירותי הבריאות.

יעקב בן-יזרי: ויודגש – הדברים נכונים הן לגבי תרופות שנרשמו או שנכנסו לשימוש במהלך השנה לפני שהוקצה תקציב חדש, והן לגבי תרופות שלא תועדפו על-ידי ועדת הסל באופן שאפשר את הכללתן בסל לנוכח מגבלות המשאבים המוקצים לטובת הרחבת הסל.

יעקב בן-יזרי: היתרון שבתוכניות השב"ן לעומת האופציות האמורות, שעיקרן מכירה של תרופות במחירי עלות ובכלל, טמון בעיקר בשיעור הזכאים.

יעקב בן-יזרי: כך תובטח נגישותו של נתח גדול יותר מהציבור אל תרופות שמצאו את מקומן מחוץ לסל שירותי הבריאות.

יעקב בן-יזרי: לשון אחרת - - -

דוד אזולאי: למי שיש לו כסף - - -

יעקב בן-יזרי: מייד.

יעקב בן-יזרי: דרך אגב, חוק ביטוח בריאות ממלכתי התיר בחוק, בדין, לקופות-החולים להרחיב את השירותים באמצעות השב"נים למיניהם, ובתוך השב"נים נכללו הרבה מאוד יתרונות שניתנו לאזרח אשר ביקש להצטרף.

יעקב בן-יזרי: אבל, כפי שאמרת, כ-82% מכלל אוכלוסיית המבוטחים במדינת ישראל, קרי מעל 5.3-5.2 מיליוני תושבים, אזרחים, מבוטחים בשב"נים למיניהם בצורה כזאת או אחרת, גם מן השכבות שאנחנו מכנים אותן שכבות מצוקה ושכבות נמוכות וכו', חלקים מהן משלמים ונכנסו לשב"ן - לשירות ביטוח נוסף.

מיכאל מלכיאור: כבוד השר, הם נכנסים כי אין להם ברירה.

מיכאל מלכיאור: אבל למה לא לעשות כפי שהציע חבר הכנסת אזולאי - הצעה מאוד קונסטרוקטיבית?

יעקב בן-יזרי: חבר הכנסת הנכבד, תשמע אותי ותראה מה שאני מנסה להסביר בעניין הזה.

יעקב בן-יזרי: אבל כדאי שחברי הכנסת ידעו, לפחות אלו שנוכחים כאן, נתונים מדויקים על הנושא שאנחנו מדברים עליו: ל-82% מכלל האוכלוסייה המבוטחת יש ביטוח נוסף.

יעקב בן-יזרי: מה עשה הביטוח הנוסף הזה?

יעקב בן-יזרי: היות שלמרות השב"ן ולמרות ביטוח הבריאות הממלכתי הכללי, אין בכוחה של המדינה ובאמצעות החברות האלה לעשות מספיק, יצאה תוכנית חדשה הנקראת פלטיניום.

יעקב בן-יזרי: יש עכשיו אוכלוסייה נוספת שהולכת לביטוח פרטי, ובביטוח הפרטי מבטיחים לה את אותם דברים ואת אותו הסל שהמושלמות על המושלמות באות להציע לאוכלוסייה כתוספת על התוספת.

יעקב בן-יזרי: חברות הביטוח הפרטיות גובות סכומים של פי ארבעה, חמישה ושישה.

דוד אזולאי: יחי ההבדל הקטן: בחברת הביטוח אתה מקבל את השירות לאלתר, ובקופת-חולים - בתוך שנתיים.

יעקב בן-יזרי: לא.

יעקב בן-יזרי: אני סבור כי תשלום פרמיה בין 11 שקל ל-77 שקל - דרך אגב, ללא חיתום וללא התניה.

יעקב בן-יזרי: אם אתה רוצה ללכת לחברת ביטוח פרטית ולקנות שירות ביטוח נוסף לתרופות, לתוספות ולאשפוז ולהפריה מלאכותית ולמגן-דוד-אדום ובלי תור וכו' - - -

דוד אזולאי: הביטוח לא מכיר אותי.

דוד אזולאי: קופת-החולים מכירה אותי, ולכן הם לא צריכים את זה.

יעקב בן-יזרי: לכן, אני אומר לך: אם בחברות הביטוח יש ההתניות האלה, הרי בשב"נים הנוספים אשר מוצעים על-ידי קופות-החולים למיניהן, אין בכלל התניות.

יעקב בן-יזרי: דרך אגב, גם ההמתנה שהזכרת של 24 חודש היא לא לכל סוגי החלקים והאלמנטים שמרכיבים את חבילת הביטוח.

יעקב בן-יזרי: בחלק יש שישה חודשי המתנה, בחלק יש 12 חודשים, בחלק יש 18 חודשים, ויש חלק שההמתנה כדי לקבל את הזכאות המלאה היא 24 חודשים.

יעקב בן-יזרי: אני סבור כי תשלום פרמיה הנעה בין 11 שקל ל-77 שקל היא חלופה טובה יותר הן מהאפשרות האמורה בדבר רכישת תרופות במחיר עלות והן לאלטרנטיבה שבה מבוטחים נאלצים לרכוש את התוכנית בחברות ביטוח מסחריות, כמו שאני אומר.

יעקב בן-יזרי: רבותי - -

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי, תקשיבו.

יעקב בן-יזרי: - - מסקנה זו אינה בבחינת המצאה חדשה יש מאין, כי אם בגדר מושכלת יסוד המעוגנת בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.

יעקב בן-יזרי: המחוקק הישראלי הבין זה כבר כי הקופה הציבורית אינה יכולה לממן את כל השירותים במסגרת הסל הבסיסי, ולכן החוק, המחוקק, איפשר לקופות להציע למבוטחיהן שירותים נוספים במסגרת הביטוח המשלים.

יעקב בן-יזרי: מובן שאין בזה כדי לפטור, ולו במקצת, את המדינה מחובתה הראשונה במעלה להקצות כספים שמקורם בקופת אוצר המדינה לקידום הסל הציבורי.

יעקב בן-יזרי: ההיפך הוא הנכון - טוב היה לו היה בכוחה של המדינה לכלול בסל כל תרופה באשר היא, ולמצער תרופות למחלות סרטניות.

יעקב בן-יזרי: ואולם, לצערנו, זו משאלת לב אשר טרם הגיעה לכדי מימוש הלכה למעשה.

יעקב בן-יזרי: בהקשר זה יצוין כי בפני הכנסת מונחות בימים אלו הצעות חוק שמטרתן לחייב גידול אוטומטי של עלות סל שירותי הבריאות בכ-2% בשנה בחקיקה.

יעקב בן-יזרי: אני פונה אל כולנו בהזדמנות זו, כדי שנתמוך בחקיקה כאשר תונח, והיא תונח.

אלחנן גלזר: בשבוע הבא בקריאה ראשונה.

דוד אזולאי: זה כבר הונח.

יעקב בן-יזרי: לפני כשלושה חודשים היתה הסכמה בין כמה סיעות בבית הזה, בהסכמת הנהלת הקואליציה, שתונח הצעה לקריאה טרומית ומועד ההגשה ייקבע בהסכמות בינינו.

יעקב בן-יזרי: אני עומד להיפגש עם שר האוצר בזמן הקרוב, כדי להביא לידיעתו שאנחנו צריכים להגיש את זה לממשלה, כדי להביא את הצעת החוק לוועדה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, כדי לקדם את הנושא הזה במהירות המקסימלית.

יעקב בן-יזרי: אני מקווה שזה אכן יעבור ויביא ולו מעט שיפור בנושא סל התרופות.

יעקב בן-יזרי: הרי כי כן, אין להתכחש לאילוצי התקציב שהליך הרחבת הסל כפוף אליהם.

יעקב בן-יזרי: אל לנו להשלים עם האלטרנטיבות הקיימות של פנייה אל חברות הביטוח הפרטיות ושל רכישה במחירי עלות, אשר אין בהם כדי ליתן מענה מושלם ואמיתי על הבעיה, כי אם אך להעמיק את הפער ולהעצים את רבגוניותה של האוכלוסייה מהאספקט החברתי-הכלכלי.

יעקב בן-יזרי: אלא שעלינו להתעמת עם הבעיה פנים אל פנים ולבכר את הפתרון הישים והאפקטיבי ביותר, גם אם אינו הרצוי ביותר - הוא תוכניות השב"ן, לצערנו.

יעקב בן-יזרי: במלים אחרות, כאשר הנחת המוצא היא העדר תקציב לטובת הכללת מלוא התרופות ומלוא הטכנולוגיות, מחובתנו לתמוך ולעודד פתרון - אפילו אם הוא חלופי - ראוי ומספק דוגמת התוכניות האלה, והוא הכרח בל יגונה שאין ממנו מנוס.

יעקב בן-יזרי: השילוב בין תקציב ציבורי באמצעות הבטחת מקורות שנתיים וקבועים לצורך הרחבת הסל מחד גיסא, ומתן פתרונות לטכנולוגיות שאינן בסל באמצעות תוכניות הביטוח מאידך גיסא, הוא הפתרון הראוי והנכון ביותר.

יעקב בן-יזרי: כאן אני חייב להגיד: אם הזכרתי בתחילת דברי את החטא הקדמון של 1995, שלא כללו את מלוא השירותים, אנחנו מתקדמים לקראת השלמת הרפורמה בפסיכיאטריה, בשעה טובה ומוצלחת, ואנו לקראת סיום.

יעקב בן-יזרי: לצערנו, היא לא עברה בחוק ההסדרים, אבל ההצעה כבר הוגשה ואנחנו כבר ממתינים להערות של הסיעות.

יעקב בן-יזרי: הכול כבר הוגש, ואני מקווה שאולי, אולי הדבר יעלה בידנו לפני תום הכנס הזה ונצליח להביא את הרפורמה בפסיכיאטריה.

יעקב בן-יזרי: מייד אחריה יונח על שולחננו חוק ביטוח סיעוד במסגרת ביטוח בריאות ממלכתי.

יעקב בן-יזרי: מייד לאחר מכן יש נושא ניהול בתי-החולים בצורה כזאת או אחרת.

יעקב בן-יזרי: בד בבד, יש נושא ה-2% - גם אם כפי שהצעת, חבר הכנסת אזולאי, יהיה צורך בתוספת בעלות מסוימת של מס הבריאות אשר יכלול אופטימלית, מקסימלית, את כל האלמנטים שאנחנו רצים אחריהם באמצעות ביטוח נוסף כזה או אחר, והיה זה שכרנו אם נצליח לעשות את הדבר הזה בצורה המושכלת ביותר.

מגלי והבה: מה מציע אדוני השר בנוגע להצעתו של חבר הכנסת אזולאי?

יעקב בן-יזרי: אני חושב שזה כבר נעשה.

יעקב בן-יזרי: זה כבר קיים.

יעקב בן-יזרי: זה נותן תשובה גם על הבעיות החוקיות והמשפטיות במדינת ישראל וסיוע לאוכלוסיות נוספות אשר יבקשו או מבקשות להצטרף לביטוח הזה.

יעקב בן-יזרי: כפי שאמר חבר הכנסת אזולאי, זה לא אובליגטורי.

יעקב בן-יזרי: מצד שני, צריך לעשות את כל המאמצים כדי לקדם את הנושאים שדיברנו עליהם כאן.

יעקב בן-יזרי: תרצו להביא את זה לוועדה - אין לי התנגדות; להסתפק בהודעה - גם אין לי התנגדות.

מגלי והבה: אדוני השר, תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת אזולאי?

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, היות שלצערי לא קיבלתי מספיק תשובות, אבקש להביא זאת לוועדה.

מגלי והבה: השר מסכים לוועדה.

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצבעה.

מגלי והבה: חברי הכנסת, בעד - זה ועדה, ונגד - זה הסרה.

מגלי והבה: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה - 14 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מגלי והבה: בעד - 14, נגד - אין, נמנעים - אין.

מגלי והבה: אם כך, ההצעה תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון.

מגלי והבה: יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת שרוני, מכיוון שהנושאים שהועלו כאן חשובים, אני מבקש שיהיה לה מקום גבוה בסדר העדיפויות.

מגלי והבה: האם שמעת מה שאמרתי?

משה שרוני: שבוע טוב.

משה שרוני: חבר הכנסת אזולאי הוא חבר בוועדה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: הירי בחווה בדרום ומכת הגנבות בנגב

מגלי והבה: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 2033, 2037, 2042, 2044, 2059, 2060, 2061, 2062, 2071 ו-2077: הירי בחווה בדרום ומכת הגנבות בנגב.

מגלי והבה: ראשון המתדיינים הוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

מגלי והבה: אחריו - חברת הכנסת עמירה דותן.

מגלי והבה: יש פה רשימת מתדיינים.

מגלי והבה: מובן שישיב על ההצעות השר לביטחון הפנים אבי דיכטר.

מגלי והבה: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, המקרה הקשה שקרה השבוע העלה שלושה נושאים לדיון הציבורי בחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאם לא ניכנס עכשיו לעומק הנושאים האלה כדי למצוא פתרון, אנחנו לא ראויים לתפקיד שנבחרנו אליו.

מיכאל מלכיאור: הנושא הראשון הוא מצב החקלאים בישראל.

מיכאל מלכיאור: ראינו ממש מצב של - אם מותר להגיד - דרום פרוע, מערב פרוע, הפקרות מוחלטת.

מיכאל מלכיאור: למשטרה אין תשובות.

מיכאל מלכיאור: אזרחים במדינת ישראל לא מרגישים בטוחים.

מיכאל מלכיאור: דרך אגב, זה נכון בהרבה מאוד נושאים - מתקשרים למשטרה ואין מענה.

מיכאל מלכיאור: המשטרה עסוקה בדברים אחרים – חשובים, אין ספק, אבל את הביטחון האישי שהמשטרה מחויבת לספק לאזרחים היא לא מספקת.

מיכאל מלכיאור: זה אחד הדברים שראינו.

מיכאל מלכיאור: הדבר השני שצף בעקבות המקרה הזה הוא הגזענות העמוקה בחברה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: שמענו אותה, לצערי, גם בין חברי הבית פה בדוגמאות שונות, שתקפו את העניין מההיבט של הגזענות - מכיוון שהגנבים הם בדואים יש הכללות על טבעם של הבדואים לעומת טבעם של אנשים אחרים, וכל הדברים הנוראיים והשחורים ששמענו בעקבות זה.

מיכאל מלכיאור: הדבר השלישי הוא הנושא הכללי של מצבם של הבדואים.

מיכאל מלכיאור: כמה צריך לעבור עד שממשלת ישראל תקבל אחריות ותגיע לפתרון כולל ומוסכם של בעיית הבדואים?

מיכאל מלכיאור: אני עצמי עסקתי בכמה וכמה היבטים של השאלה הזאת, גם בהיבט החינוכי.

מיכאל מלכיאור: כבוד השר, אני רוצה לשאול אותך:

מיכאל מלכיאור: במצב שכל כך הרבה צעירים בני 15-14 עוזבים את מערכת החינוך כי היא לא מסוגלת לתת להם תשובות, מה אנחנו בדיוק מצפים מהצעירים האלה?

מיכאל מלכיאור: הם לא חיים במאה ה-14 או במאה ה-15.

מיכאל מלכיאור: הם חיים עם כל החברה הישראלית, והם רואים את אותם דברים שהחברה הישראלית רואה.

מיכאל מלכיאור: לעבודה הם לא יכולים ללכת, כי גם להוריהם אין עבודה - אין מקומות עבודה.

מיכאל מלכיאור: עשינו סקר על כמה וכמה מהיישובים הבדואיים, והתברר שיש בהם 80%-70% אבטלה.

מיכאל מלכיאור: זה לא בא לידי ביטוי בסקרים הרשמיים, כי הם כבר לא חלק מהנתונים, אבל זו המציאות.

מיכאל מלכיאור: עבודה הם לא יכולים לקבל.

מיכאל מלכיאור: חינוך הם לא מקבלים.

מיכאל מלכיאור: אילו אופציות אנחנו משאירים בידיהם?

מגלי והבה: תסיים.

מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל זה חשוב.

אביגדור יצחקי: מה זה קשור לביטחון פנים?

מיכאל מלכיאור: הוא במקרה זה שיושב פה.

מיכאל מלכיאור: חוץ מזה, הוא מייצג גם את ממשלת ישראל - - -

אביגדור יצחקי: - - -

ראובן ריבלין: הוא מדבר על פן שהממשלה לא ציפתה לו.

ראובן ריבלין: הוא מדבר על פן - - -

אביגדור יצחקי: השר לביטחון פנים.

ראובן ריבלין: - - -

מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לעסוק במכלול השאלות שנוגעות גם לאדמות של הבדואים, גם לחינוך וגם להכרה בקיומם של צעירים.

מיכאל מלכיאור: הרי הם לא קיימים.

מיכאל מלכיאור: האדם לא קיים מבחינת מדינת ישראל, ואלה עוד אנשים שמשרתים בצבא ועושים את שירותם - - -

אליהו גבאי: מאיפה אתה מביא את הנתונים האלה?

אליהו גבאי: - - - ממציא נתונים.

מיכאל מלכיאור: איזה נתון המצאתי?

אליהו גבאי: 78% אבטלה?

מגלי והבה: סלח לי.

מגלי והבה: כשתהיה פה - - -

מיכאל מלכיאור: אני אומר לך שאני עצמי עשיתי סקר, למשל בתל-שבע.

אליהו גבאי: 78% אבטלה?

מיכאל מלכיאור: אדוני, אני אספר לך.

ג'מאל זחאלקה: יש מקומות כאלה.

מיכאל מלכיאור: אני עשיתי - - -

מגלי והבה: חברי הכנסת, לא פתחנו את זה לשולחן פינג-פונג.

אליהו גבאי: איזה המצאות?

אליהו גבאי: מה זה?

אליהו גבאי: - - - משרתים בצבא?

אליהו גבאי: מה זה?

מיכאל מלכיאור: אני אספר לך, בסדר?

מגלי והבה: חבר הכנסת מלכיאור.

מיכאל מלכיאור: הוא שאל אותי שאלה.

ראובן ריבלין: אי-אפשר לאחוז במקל בשני קצותיו.

אליהו גבאי: אבל אין לזה בסיס.

מגלי והבה: לא.

מגלי והבה: עכשיו אנחנו לא בזמן שאלות ותשובות.

מגלי והבה: הנקודה ברורה.

מיכאל מלכיאור: בשני משפטים לענות לו.

מגלי והבה: אני אענה לו במשפט אחד.

מגלי והבה: את זה שבאוכלוסייה הזאת משרתים כולנו יודעים.

מגלי והבה: אתה רוצה להכחיש שיש שירות כזה?

מגלי והבה: שמענו אותך.

מגלי והבה: אבל מצד שני - אנחנו יודעים שיש אנשים שמשרתים.

מגלי והבה: האחוזים?

מגלי והבה: תן למשרד לביטחון פנים שיגיד את זה, אם יש לו נתונים על - - -

אליהו גבאי: - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת מלכיאור, סכם במשפט.

מיכאל מלכיאור: אני מודה לכבוד היושב-ראש, ובכל זאת אני רוצה רק לענות לו על הדבר.

מיכאל מלכיאור: אתן דוגמה: אתה מכיר את תל-שבע?

אליהו גבאי: מכיר.

מיכאל מלכיאור: זו עיירה ליד באר-שבע.

מיכאל מלכיאור: אחד מהארגונים שאני עובד אתם - ביקשתי מהם לעשות בדיקה בית-בית בתל-שבע, שזה יישוב מוכר; לא מהיישובים הלא-מוכרים.

מיכאל מלכיאור: בכלל האוכלוסייה בין גיל 20 לגיל 60 – ל-31% היתה תעסוקה, ול-69% - - -

אליהו גבאי: איזה סקר?

מיכאל מלכיאור: זה לא סקר.

מיכאל מלכיאור: בדקנו בית-בית ואדם-אדם.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: איך תעשה את זה?

אליהו גבאי: מה זה?

אליהו גבאי: חברה אמינה?

אליהו גבאי: מי עושה את הסקר?

ג'מאל זחאלקה: נשים לא עובדות.

ג'מאל זחאלקה: 50% לא עובדים.

מיכאל מלכיאור: עברנו אדם-אדם בכלל האוכלוסייה.

ראובן ריבלין: אין ספק שבפזורה הבדואית יש בעיה.

מגלי והבה: חבר הכנסת מלכיאור, אני לא מבין את חבר הכנסת גבאי.

אליהו גבאי: מה זה?

אליהו גבאי: אבל זה - - -

מיכאל מלכיאור: אבל זו לא הפזורה.

מיכאל מלכיאור: דובר פה על יישוב מוכר והכול בסדר.

מיכאל מלכיאור: ל-69% אין עבודה.

אליהו גבאי: - - - אין סקר כזה - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, אני לא יודע.

מגלי והבה: מי שמך פה שאתה יודע מה יש ומה אין?

מיכאל מלכיאור: מה שיש אתה יכול לספר, ומה שאין אתה לא יכול להגיד.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, אני רק מסכם את הדברים במשפט.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו צריכים לנצל את המצב אחרי הרצח המזעזע ואחרי השוד המזעזע ואחרי כל הדברים שעלו, ולטפל בכל שלושת הנושאים.

מיכאל מלכיאור: אם נעשה את זה, אנחנו נעשה את חובתנו.

מיכאל מלכיאור: תודה.

ראובן ריבלין: יש בעיה של תרבות בהקשר זה - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת מלכיאור, תודה.

מגלי והבה: אני מעיר לחברי הכנסת שבאים ויש להם הצעות.

מגלי והבה: לכל אחד מוקצות שלוש דקות.

מגלי והבה: אנחנו לא בוועדה כאן, ולא נעים לי להתחיל לחתוך אנשים.

מגלי והבה: חברת הכנסת עמירה דותן, בבקשה.

מגלי והבה: אני מקווה שאת תקפידי על שלוש דקות.

ראובן ריבלין: גם אם תאמר יותר משלוש דקות, היא לא תדבר יותר.

מגלי והבה: אני יודע.

מגלי והבה: בבקשה.

עמירה דותן: אני מכבדת את הזמן שלכם ושלי.

מגלי והבה: חבר הכנסת גבאי, עבר שבוע בלי להעיר לך.

מגלי והבה: אתה רוצה שנתחיל עכשיו?

מגלי והבה: אני שומע אותך עד כאן.

ראובן ריבלין: השעון.

מגלי והבה: בבקשה, אני אתן לךְ את 20 השניות.

עמירה דותן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי, ראשית, אני רוצה מעל הבמה הזאת למסור תנחומים למשפחת אל-אטרש.

עמירה דותן: שלחתי תנחומים בכתב מייד כשנודע לי על הרצח, ואני מקווה שהם הגיעו בזמן.

עמירה דותן: אני מאוד הייתי רוצה שאתם תהיו אתנו.

מגלי והבה: חבר הכנסת מלכיאור, נתתי לך לדבר כמעט שש דקות.

עמירה דותן: חבר הכנסת מלכיאור, אני מסכימה אתך שלפחות נקודה אחת עלתה פה במלוא החומרה, והיא המתח שאנחנו רואים אותו גם בבית הזה כמעט בכל דיון כשנושא כזה או אחר נוגע לגזרה הבדואית - המתח הגזעי, הגזעני, כפי שאתה קראת לו מעל הבמה הזאת לפני כמה דקות.

עמירה דותן: אני חושבת שהגיע הזמן שנעסוק בנושא הזה, כחברה בוגרת וכבית בוגר.

עמירה דותן: הייתי פונה לחברי חברי הכנסת, ובייחוד לחבר הכנסת הבדואי היושב כאן אתנו, לא לקחת את הנושא הזה ולהסלים אותו לנושא שבין החברה הבדואית לחברה הלא-בדואית, משום שבעצם מדובר פה בנושא שבין החברה השומרת חוק לבין החברה שאיננה שומרת חוק.

עמירה דותן: כמי שעבדה בנגב הרבה מאוד שנים וגרה שם, ידוע לי שגם חברי המועצות הבדואיות יודעים, ובעצם יושבים על המדוכה, איך ניתן לאכוף נכון יותר את החוק כדי שמקרים מהסוג הזה של שוד ושל גנבה לא יקרו עוד, או לא יקרו בסדר-הגודל שהם קורים היום.

עמירה דותן: אדוני השר לביטחון פנים, אני מחזיקה פה שני מכתבים.

עמירה דותן: האחד הוא מכתב שנשלח אליך ב-19 בדצמבר והשני הוא מכתב שנשלח לחבר הכנסת צחי הנגבי, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

עמירה דותן: המכתבים הם של שמוליק ריפמן, יושב-ראש מינהלת הרשות לפיתוח הנגב.

עמירה דותן: שמוליק כותב פה בלשון מאוד ברורה, ואפילו הייתי אומרת מאוד עדינה, שבעצם המצב בנגב, ובעיקר בחוות החקלאיות, הוא פשוט בלתי נסבל.

עמירה דותן: מסכם שמוליק ואומר: "אדוני השר, אנו יושבים על חבית חומר נפץ בדרום פרוע, אין דין ואין דיין.

עמירה דותן: ביטחוננו הפך הפקר.

עמירה דותן: תחושת אוזלת היד של המשטרה ברורה לפושעים.

עמירה דותן: אל תביא אותנו למצב של אובדן שליטה".

עמירה דותן: זה חודש פחות יומיים מהיום.

עמירה דותן: אבל אני חושבת שיהיה לא נכון להפנות את כל האצבע המאשימה למשטרה ולאכיפה.

עמירה דותן: אמר נכון חברי מלכיאור, ואני רוצה לחזור ולחזק את זה.

עמירה דותן: המצב במגזר הבדואי אינו קשור רק באכיפה.

עמירה דותן: הוא בהחלט קשור גם בחינוך וגם בתעסוקה, חבר הכנסת גבאי, וגם בשיקום ופיתוח, ובכל מה שקשור בכבוד של אנשים גם למקום שבו הם גרים וגם לכבוד שלנו אליהם והם אלינו כחברה מסודרת.

עמירה דותן: מוכרחים באיזה מקום באמת להרים את הכפפה הזאת ולטפל בה בצורה רצינית.

עמירה דותן: גם חוות בודדים, שמעמדן לא ברור - גם הנושא הזה, דרך המקרה המצער שראינו בשבוע שעבר, הגיע הזמן שנטפל בו.

עמירה דותן: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה לחברת הכנסת עמירה דותן.

מגלי והבה: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מגלי והבה: חבר הכנסת נסים זאב, אחריו - חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואחריו - חבר הכנסת .

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, כתוב באבות: אלמלא מורא מלכות איש את אחיו חיים בלעו.

נסים זאב: כשאין שלטון ואין מורא של שלטון, הכול נהפך למצב של הפקר והפקרות, וכל אחד לוקח את החוק ליד.

נסים זאב: מדי לילה ויום, יום ולילה לא ישבותו, לא הגנבים ולא הגזלנים.

נסים זאב: באים באין מפריע, בעזות מצח.

נסים זאב: הם יכולים להיכנס עם משאיות לתוך שדות.

נסים זאב: גם כאשר בעלי השדות תופסים את הגנבים, רואים אותם מעמיסים - הם מצפצפים עליהם.

נסים זאב: הם מכסים את לוחית הזיהוי של המשאית וממשיכים להעמיס.

נסים זאב: הם באים עם נשק והם לא מפחדים מאיש.

נסים זאב: הם גונבים כלי רכב.

נסים זאב: הם באים עם כלי רכב לתוך השדות, נוטלים ציוד חקלאי, כבלים, צינורות, תוצרת חקלאית, טרקטורים - מה שאתם רק רוצים.

נסים זאב: מדובר פה בנזקים של מאות מיליוני שקלים, ועוד ידם נטויה.

נסים זאב: צריך לומר את האמת - החקלאים מופקרים לגורלם.

נסים זאב: אין להם יכולת להתגונן.

נסים זאב: זה פשוט סוג של טרור נגד אותם חקלאים.

נסים זאב: התקיים דיון מאוד רציני בנושא בוועדת החוקה, חוק ומשפט והשתתף בו כבוד השר דיכטר.

נסים זאב: שמענו שם את הנתונים, והנתונים הם מאוד קשים.

נסים זאב: חלק מהנתונים שדובר עליהם: סגירת מאות תיקים מחוסר עניין לציבור.

נסים זאב: מה זה עניין לציבור?

נסים זאב: מה זה בכלל חקלאי?

נסים זאב: אם מישהו גונב רק כמה מאות אלפים או כמה מאות מיליונים, את מי זה צריך לעניין בכלל?

נסים זאב: אם זה חוסר עניין לציבור, אז גם החקלאים הם חוסר עניין לציבור.

נסים זאב: חברות הביטוח לא מוכנות היום לבטח את אותם החקלאים, כי הן יודעות שזה יעלה להן הון תועפות.

נסים זאב: זה בדיוק כמו מכת הגנבות של המכוניות בתקופה הקשה.

נסים זאב: היום זה קצת ירד, עדיין מדובר בעשרות אלפי כלי רכב שנגנבים בשנה, אבל היתה תקופה שבכל לילה היו נגנבים בין 1,000 ל-1,500 כלי רכב.

נסים זאב: סגירת התיקים האלה היא בעצם מסר ברור לאותם עבריינים שאפשר להמשיך.

נסים זאב: אגב, למעלה מ-70% מהעבירות הן בכלל עבירות רכוש.

נסים זאב: היתה פה הצעה, אולי צריך להפריח מזל"טים לשמים כדי לתפוס את הגנבים, כי זה סוג של טרור פשוט.

נסים זאב: אבל למעשה הם עושים את הכול.

נסים זאב: הם עושים תעלות עמוקות, סוללות - - -

ראובן ריבלין: - - -

נסים זאב: צריך לאתר אותם, אבל בעצם מי שעושה את העבודה זה הם עצמם.

נסים זאב: יש להם שומרים חמושים, הם חופרים תעלות עמוקות, סוללות עפר.

נסים זאב: יש להם גם כלבי תקיפה.

נסים זאב: יש להם כל הציוד.

נסים זאב: לפעמים הבעיה היא להתגונן בשעת אמת, כשצריכים להזעיק את המשטרה והמשטרה לא מגיעה בזמן ואומרת: לך תגיש תלונה במשטרה.

נסים זאב: ברור שעד שהוא יגיע לתחנה הגנבים כבר לא יהיו בשטח.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

מגלי והבה: חבר הכנסת , בבקשה.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי, מה שקורה בנגב זה המערב הפרוע.

אליהו גבאי: לחקלאים אין יום ואין להם לילה, והם מאוימים.

אליהו גבאי: עבודה של שנים שהם משקיעים בגידול החקלאי או בבקר או בבעלי-החיים - הם נגנבים לעיניהם, נגזלים לעיניהם ואין מושיע.

אליהו גבאי: ממי הם מצפים שיעזור?

אליהו גבאי: ממדינת ישראל?

אליהו גבאי: ממשטרת ישראל?

אליהו גבאי: האנשים האלה נעצרים ועד שהם מובאים למשפט הם ממשיכים לגנוב ולשדוד.

אליהו גבאי: זה נהפך למקצוע אצל משפחות מסוימות בדרום.

אליהו גבאי: גם כשאדם מועמד למשפט אחרי חמש שנים, כל חמש השנים האלה הדרום צריך לסבול מאותו גנב ופושע.

אליהו גבאי: רבותי, החקלאים האלה מגדלים בזיעת אפם את לחמם וצריכים להתפלל שלא תהיה בצורת ולא תהיה מגפה בבעלי-החיים.

אליהו גבאי: עד שהם מגדלים את פירותיהם ואת בעלי-החיים, הם נגנבים לעיניהם.

אליהו גבאי: רבותי, הגנבים צריכים להביא בחשבון שכשהם מגיעים הם לא יצאו בחיים, כי כבר אין הרתעה.

אליהו גבאי: מה, אנחנו נציב שוטר על כל חממה?

אליהו גבאי: נציב שוטר על כל חווה?

אליהו גבאי: נציב שוטר על כל חקלאי?

אליהו גבאי: אי-אפשר.

אליהו גבאי: אין תקציב לזה וגם אם נציב זה לא יעזור.

אליהו גבאי: המושבניקים עשו תעלות, ואם נשים מזל"טים, כמו שמציעים, אין לזה סוף.

אליהו גבאי: צריך להחזיר את ההרתעה.

אליהו גבאי: למה הבדואי לא הולך לגנוב אצל בדואי?

אליהו גבאי: כי הוא יודע שהוא לא יצא משם חי.

אליהו גבאי: לא יצא חי, כי הם יתפסו אותו.

אליהו גבאי: צריך להחזיר את ההרתעה.

אליהו גבאי: לא משנה מי - צריך למצוא את האיש ולהעמיד אותו למשפט מייד ולהכניס אותו לבית-הסוהר לשנים ארוכות.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה שאני קורא ב"מעריב".

אליהו גבאי: השופטים שחררו 20 עצורים לידי שיח' בדואי שיסייע להם.

אליהו גבאי: בסופו של דבר הם באו לבדוק באוהל אם הם נשמרים שם - הוא שחרר אותם, את 20 העצורים.

אליהו גבאי: אז מה יעשו העצורים האלה אחר כך?

אליהו גבאי: ימשיכו בעבודה שלהם, כי זה נהפך למקצוע אצלם.

קולט אביטל: אתה באמת מאמין שבשביל גנבה צריך להרוג אדם?

אליהו גבאי: לא אמרתי להרוג אדם.

אליהו גבאי: צריך להחזיר את ההרתעה - שהוא ייכנס לבית-סוהר לשנים ארוכות.

אליהו גבאי: אם הוא ידע שהוא עלול להינזק, הוא יפחד להיכנס.

אליהו גבאי: אם הוא נכנס – תראי, אני אגיד לך משהו.

אליהו גבאי: אני רק אקריא לך דבר.

אליהו גבאי: למה הם נזהרים מלהיכנס למקומות מסוימים?

אליהו גבאי: כי הם לא יצאו משם חיים.

אליהו גבאי: מה יעשו לזה שנכנס?

גאלב מג'אדלה: - - -

מגלי והבה: חבר הכנסת מג'אדלה, יש לו רשות הדיבור, יש לו עוד 20 שניות, אתה מפריע לו כרגע.

מגלי והבה: אנחנו לא בדיון בוועדה.

מגלי והבה: אחר כך תשאל את השר.

אליהו גבאי: תראו, רבותי, לא מזמן שמענו שהמשטרה השמידה 13,000 תיקים שהיו במחוז המרכז - זה כבר לא קשור - כי אין לה היכולת להגיש אותם לבתי-המשפט בגלל העומס.

אליהו גבאי: לכן יש לדעת למצוא מקומות כדי להשאיר את אלה בבתי-סוהר ושיירקבו שם.

אליהו גבאי: אם חקלאי הגן על עצמו באיזו דרך, לא יכולים אחר כך לרדת לחייו ולעצור אותו.

אליהו גבאי: לפעמים זה שבא לגנוב מחכה להיפצע כדי לתבוע את החקלאי.

אליהו גבאי: שוב, מדינת ישראל לא יכולה לשים שוטר לכל חקלאי.

אליהו גבאי: צריכים להחזיר הרתעה של המשטרה ושל בתי-המשפט כלפי אותו אדם שנכנס לבית של זה שביתו הוא מבצרו, שידע הוא עלול להיפצע, שעלול לקרות לו אסון - להחזיר את ההרתעה, ואותו גנב ידע שדמו בראשו אם הוא ייכנס לאותה חווה, אחרת הדרום ייהפך למערב הפרוע.

אליהו גבאי: זו הדרך.

אליהו גבאי: אם אין לנו היכולת להחזיר את הביטחון לתושבים, התושבים כנראה יצטרכו לקחת את החוק לידיים.

אליהו גבאי: תודה רבה.

מגלי והבה: תודה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו - חבר הכנסת , ואחריו - חבר הכנסת אבשלום וילן.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל בקשתנו בנושא זה היא שהוא יטופל במסגרת החוק, על-פי החוק ובלי הנחות.

ג'מאל זחאלקה: אסור לתת הנחות, בייחוד כשמדובר ברצח ובהריגת בן-אדם.

ג'מאל זחאלקה: מאוד מסוכנות ההצהרות והפעילות הציבורית לאחר המקרה המזעזע.

ג'מאל זחאלקה: שר בממשלה - יותר משר אחד, לפחות שני שרים שאני יודע לצטט אותם - חברי כנסת, ראשי מועצות, התאחדות החקלאים, הפגנה של מאות, עצומות, תרומות, כל זה בתמיכה בשי דרומי בצורה זו או אחרת, בהגנה עליו ועל מעשיו.

ג'מאל זחאלקה: היתה בקשה מהציבור לגלות הבנה והיתה קריאה כמעט כללית מכל אלה לשחררו ממעצר, שהמשטרה פשוט לא תחקור.

ג'מאל זחאלקה: הנושא הזה הוא מבחן.

ג'מאל זחאלקה: אם המשטרה תגלה בנושא זה אוזלת יד, תיכנע ללחץ, היא תיתן אור ירוק למעשה לרצח כל אדם.

ראובן ריבלין: כשאדם מאוים בפשע שיכול להיות חלילה רצח, יש עניין של הגנה עצמית.

ג'מאל זחאלקה: אם אדוני היושב-ראש ירשה לי, אני אתן לך.

ג'מאל זחאלקה: למען הגילוי הנאות, מדובר בקרוב משפחה שלי, בעל חנות תכשיטים, שבא לחנות שלו בחור יהודי, קצין בצבא - -

ראובן ריבלין: אליו.

ג'מאל זחאלקה: חכה שנייה.

ג'מאל זחאלקה: - - כפת אותו באיומי נשק, לקח את כל הזהב שלו - - -

אליהו גבאי: מאיפה הבאת את הסיפור הזה?

ג'מאל זחאלקה: המקרה של עסאם זחאלקה - תפתח את האינטרנט ותראה את זה.

ג'מאל זחאלקה: הוא שדד אותו, ולא האמינו לו, כי מדובר ביהודי, קצין בצבא, בעל עיטורים.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, בלי להיכנס לפרטים, הבן-אדם השתחרר מכבליו וירה בו.

ג'מאל זחאלקה: הוא ישב שישה חודשים בבית-סוהר, היתה חקירה, ועדיין הוא עומד למשפט.

ג'מאל זחאלקה: בסוף הורידו את זה להריגה.

ג'מאל זחאלקה: בהתחלה זה היה רצח.

ראובן ריבלין: גם דרומי עצור.

ג'מאל זחאלקה: היתה לי בקשה צנועה מאוד מכבוד השר ומכולם, שהעניין הזה יטופל על-פי חוק.

ג'מאל זחאלקה: זה כל העניין, כי אנו רואים בזה דבר מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו, וזה מה שאומר בהמשך דבריו של חבר הכנסת מלכיאור, וגם השר יעלה פה ויגיד: הפתרון הוא לא משטרתי בלבד.

ג'מאל זחאלקה: יש בעיה, ואנו לא יכולים להטיל הכול על המשטרה, אם כי המשטרה צריכה להכפיל את פעילותה.

ג'מאל זחאלקה: הציבור הערבי סובל מאפליה בעניין הטיפול המשטרתי בפשיעה ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: הרוב המכריע של מקרי הרצח – ביפו היו 50 מקרי רצח - מפוענחים רק כשמדובר בנרצחים יהודים.

ג'מאל זחאלקה: כשמדובר בנרצחים ערבים לא מפענחים בכלל - בטייבה, בכפר-קרע, בעראבה המשטרה פשוט מתעלמת או לא מטפלת כראוי.

ג'מאל זחאלקה: יש לנו בעיה.

ג'מאל זחאלקה: אנו רוצים שהמשטרה תטפל בפשיעה.

ג'מאל זחאלקה: אנו סובלים מהפשיעה ורוצים שהמשטרה תטפל בה, אך יצרו מצב בלתי אפשרי בנגב.

ג'מאל זחאלקה: שורש העניין הוא כלכלי-חברתי, ואם לא מטפלים בו, המשטרה הטובה ביותר לא תעזור.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מגלי והבה: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

מגלי והבה: חבר הכנסת ראובן ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: כבוד היושב-ראש, רבותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מסכים עם חבר הכנסת זחאלקה שהמשפט בישראל הוא שיקבע מהן התוצאות המשפטיות של העובדות כפי שהוצגו בפנינו.

ראובן ריבלין: גם איני רוצה לגעת בבעיה החמורה שהיא בעיית הבדואים בכלל, שיכולה לגרום למצב שבו אנו רואים תופעה כזאת.

ראובן ריבלין: פרשת דרומי מגלגלת לפתחו של השיח הציבורי סוגיה סבוכה גם מבחינה אתית וגם מבחינה משפטית.

ראובן ריבלין: השאלה היא עד היכן יכול להכריז אדם: ביתי הוא מבצרי.

ראובן ריבלין: מהם גבולות מבצרו של אדם, אם בכלל קיימים, ומעבר לכך - אילו אמצעים נתונים לו לאדם לאחוז בהם בקומו להגן על ביתו ועל רכושו.

ראובן ריבלין: כשאנו כחברה שהיא חברה רבגונית באים להתמודד עם התהיות הללו, לא נוכל להתנתק מהמרחב התרבותי והמנטלי שאנו מצויים בו.

ראובן ריבלין: הכלל שביתו של אדם הוא מבצרו הוא לא רק אמירה משפטית, הוא גם נגזרת תרבותית.

ראובן ריבלין: לא דומה מבצרו של אדם באנגליה מבחינת היקף הגבולות שלו למבצרו של אדם בישראל או באחת מארצות ערב הגובלות עמנו, או אפילו בחלק מהתרבויות במדינת ישראל.

ראובן ריבלין: במקום אחד, ב"ביתו" של אדם הכוונה היא למשפחתו או לחייו, בעוד שבמקום אחר או בסביבה תרבותית אחרת - אחי היקר, סגן יושב-ראש הכנסת - ביתו של אדם הוא גם העדרים שלו, פירות אדמתו, כלבו ואסמיו.

ראובן ריבלין: ואולם, אחד הוא הדבר המשותף גם לאנגלי, גם לערבי וגם ליהודי: שניהם קום יקומו באחת, במסירות נפש ובהקרבה להגן על מה שהם מכנים מבצר, על מה שהם תופסים כביתם שלהם, כי בית כרשות היחיד של האדם זקוק להגנה עיקשת.

ראובן ריבלין: נדמה לי שהחברה הישראלית מבחינת תרבותה, על כל העדוֹת שבה - יהודים, דרוזים, צ'רקסים, בדואים וערבים - יונקת את הזכות להגנה על רשות היחיד מכמה מקורות, ולא רק מן התרבות היהודית, לפי האמור אפילו בספר שמות שאותו אנו קוראים השבוע.

ראובן ריבלין: היא יונקת גם מהתרבות הערבית העשירה, שמגלה יחס של רגישות ועדינות כלפי כל מה שנתפס כרשות היחיד של האדם ודואגת לעשות משפט צדק למי שפורץ גדר.

ראובן ריבלין: אני נכדה של אחותו של אברהם שפירא, הידוע כזקן השומרים, שהיה לו מאבק קשה עם אבו-קישיק, כאשר באו פורעים ערבים לשדוד את חוות המתיישבים העבריים בארץ-ישראל, ואבו-קישיק הוא שהקים בית-דין לאותם בדואים שבאו ושלחו ידם לחוות של אנשים המשיגים לחמם בזיעת אפם.

ראובן ריבלין: ולא היו הנחות לכך.

ראובן ריבלין: גם דרומי, אם שמעתי דבר זה או אחר – ואינני מתייחס עכשיו לרקע ולשאלה אם הוא אשם או לא אשם, שכן המשפט הישראלי ומשטרת ישראל, בכל חומר הדין יבואו ויקבעו מהי אשמתו ובמה הוא יועמד לדין.

ראובן ריבלין: עם זה, גם הוא בא וניסה להידבר עם הבדואים, כפי שעושים זאת כל המתיישבים בדרום הר-חברון ובנגב, כדי לראות כיצד להסדיר את המצב, שלא יהיה מצב של הפקרות בארץ הזאת ואיש הישר בעיניו יעשה, או יותר מכך: איש הלא-ישר בעיניו יעשה.

מגלי והבה: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

מגלי והבה: אני מזמין את חבר הכנסת אבשלום וילן.

מגלי והבה: אחריו - חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, הנושא שעל סדר-היום מורכב משני נושאים עיקריים.

אבשלום וילן: האחד הוא בעיית ההרג, הרצח של אותו שודד, גנב – ואני לא חושב שבמקרה דנן, עם כל ההבנה שלי, ועם כל – תיכף אני אגע בנושא השני, שהוא הגנבות החקלאיות - אנחנו יכולים לשנות חוקים כך שיהיה חוק לגנבים חקלאיים וחוק לכל הגנבים האחרים.

אבשלום וילן: יש פה מקרה קשה, והוא צריך, לפי דעתי, להידון במסגרת החוקית הקיימת.

אבשלום וילן: אני לא חושב, כפי שהציע חבר הכנסת , שצריך לעבור פה לשינוי חוק.

אבשלום וילן: אני חושב שהחוק הישראלי עונה על כל ההיבטים, גם אם המקרה, כפי שציין חבר הכנסת ריבלין, הוא מאוד מורכב ומסובך, ואני מניח שסעיפי ההריגה יידונו במלוא כובד הראש בבית-המשפט.

אבשלום וילן: אני רוצה להקדיש את עיקר דברי – יושב פה השר לביטחון פנים – לנושא הגנבות החקלאיות.

אבשלום וילן: אני יודע שהמשטרה תמיד אומרת: מה אתם רוצים?

אבשלום וילן: הסטטיסטיקה היא שזה לא יותר מ-5% מהעבירות, וההתייחסות היא לא פעם בהתאם.

אבשלום וילן: באזור שבו גר השר דיכטר ואני גר, העברתי לו לפחות כמה מכתבים בחצי השנה האחרונה על גנבות של ציוד חקלאי לילה-לילה, באין מפריע.

אבשלום וילן: אני מודה.

אבשלום וילן: אפילו אני, אדוני היושב-ראש, לפני כחצי שנה, בליל שישי אחד, הייתי במרדף פרטי אחרי גנב ראשי בקר, שהגיע עם הג'יפ שלו ודרס שדה מעובד עם ילדים בני 17.

אבשלום וילן: זה קורה כל הזמן.

אחמד טיבי: שקלת לירות בו?

אבשלום וילן: היו לי ידיים.

אבשלום וילן: איזה ירי?

אחמד טיבי: אם היה לך נשק היית יורה?

אבשלום וילן: אני יודע דבר אחד, אם אתה שואל אותי, אם היה לי נשק הייתי יורה לגלגלים, כי הוא היה בג'יפ.

אבשלום וילן: אבל לא הייתי יורה כדי לפגוע.

אבשלום וילן: אני מכיר היטב את החוק, ואני חושב שהבעיה היסודית שהכנסת צריכה לדון בה ביסודו של דבר היא איך מגינים על ציוד חקלאי.

אבשלום וילן: זה לא רק הדרום הפרוע.

אבשלום וילן: זה לא רק הנגב.

אבשלום וילן: זה גם בצפון, זה בכל מקום.

אבשלום וילן: מכיוון שאין תשובה משטרתית הולמת יש מצב – כמו שלפני כמה שנים היה עם גנבות הרכב – שציוד חקלאי נגנב כל הזמן.

אבשלום וילן: אז פעם זה גנבי מתכות, ולאחר מכן מפרקים את כל ציוד ההשקיה; כל מה שזז.

אבשלום וילן: זה ראשי בקר וזה כבשים, צאן, וזה טרקטורים - זה כל דבר, לא רק מה שנשאר בשדה אלא גם מה שמוכנס חזרה למוסכים.

אבשלום וילן: זה מצב בלתי אפשרי, ואני חושב שמוכרחה להיות תשובה, גם ברמה הטכנולוגית וגם ברמת כוח-אדם.

אבשלום וילן: אני לא חושב שחקלאים יכולים לקחת את החוק לידיהם, אבל מוכרחה להיות הגנה משטרתית אקטיבית, ולא יכול להיות מצב שבו לילה-לילה הרכוש החקלאי, בכל רחבי המדינה, הוא בעצם הפקר.

אליהו גבאי: אני אגיד לך: הם לקחו את החוק לידיהם כי ראו שאין להם הגנה.

אליהו גבאי: אם הם יראו שיש להם הגנה, איש לא ייקח את החוק לידיו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הדובר הבא הוא חבר הכנסת יצחק אהרונוביץ.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אחרון יהיה חבר הכנסת .

מאיר פרוש: - - -

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, עמיתי השרים, חברי הכנסת, הפשע בדרום הארץ הוא לא תופעה חדשה.

יצחק אהרונוביץ': אני אישית ביקרתי פעמים רבות בדרום, לאחר פניות רבות של חקלאים.

יצחק אהרונוביץ': לקחתי על עצמי גם לפעול ולנסות לסייע עד כמה שאפשר בכוחותי הדלים ולהביא למציאת פתרונות יצירתיים כאלה ואחרים, כדי לנסות למזער את התופעה החמורה.

יצחק אהרונוביץ': העליתי את הנושא כמה פעמים בוועדת הפנים, העליתי כמה הצעות לסדר-היום בנושא, אך כמו קאטו הזקן, אני אמשיך להעלות את הנושא הזה לסדר-היום עד שיבוא השיפור - אני לא יודע אם הגואל, אבל השיפור.

יצחק אהרונוביץ': לצערי, כפי שזה עולה על סדר-היום הציבורי כך זה יורד, והשיירה ממשיכה לדהור קדימה.

יצחק אהרונוביץ': פתאום, בסוף השבוע, התעורר כל הציבור עם הירי שביצע שי דרומי, אותו חקלאי, חוואי, הנתון יומם - ובעיקר וליל - לגנבות חוזרות ונשנות.

יצחק אהרונוביץ': שי דרומי הוא רק דוגמה אחת אשר הסתיימה בצורה טרגית לשני הצדדים, טרגדיה לשי דרומי וטרגדיה למשפחת ההרוג אל-אטרש.

יצחק אהרונוביץ': יש מקרים רבים אחרים שהסתיימו רק בפציעות, ואשר על כן גם לא הגיעו כלל לכותרות.

יצחק אהרונוביץ': מי שיבדוק מעט בהיסטוריה הלא-רחוקה ימצא את אשר אמרתי, שמקרה הירי היה רק עניין של זמן והכתובת היתה רשומה על הקיר.

יצחק אהרונוביץ': עצוב שרק מקרה קיצוני מורה לנו לפעול.

יצחק אהרונוביץ': הגשתי הצעת חוק אשר תיתן תוקף למושג "ביתי הוא מבצרי", הצעת חוק אשר תיתן מענה צודק לתופעה הקשה של הגנבות בדרום, כמו גם גנבות והתפרצויות בכל חלקי הארץ.

יצחק אהרונוביץ': המקרה היה בדרום במקרה.

יצחק אהרונוביץ': גנבות חקלאיות אינן דומות לגנבות אחרות.

יצחק אהרונוביץ': אותו חקלאי שהגנבים השפלים גונבים לו את הכבשים, הפרות, את ציוד השקיה – כל הבא ליד - מרגיש שנלקחו ממנו ילדיו, ילדיו ממש.

יצחק אהרונוביץ': לא מדובר בגנבת רכב, שהוא גוף מתכת, ובתוך 40 יום מגיע בדואר הצ'ק מהביטוח שלך, ויום אחר הגנבה, כאשר אתה נמצא בסוכנות הרכב, נותנים לך רכב חדש, או שאתה מגיש לחברת הביטוח תביעה על הרכוש שלקחו לך כשפרצו לביתך.

אליהו גבאי: אני רוצה להגיד לך שחברות הביטוח כבר לא רוצות לבטח את האנשים האלה - - -

יצחק אהרונוביץ': דקה, חבר הכנסת גבאי.

יצחק אהרונוביץ': תן לי דקה.

יצחק אהרונוביץ': תאמין לי, מה שאתה רוצה להגיד - זה מופיע.

יצחק אהרונוביץ': תאמין לי.

יצחק אהרונוביץ': אחרי שאני אסיים תעיר לי.

אחמד טיבי: תודה על ההערה.

יצחק אהרונוביץ': פה מדובר על קשר של ממש עם תוצרת חקלאית שהחקלאי עמל עליה שנה, שנתיים ולעתים אף יותר, והיא נגזלת ממנו כמעט ללא תגובה של גופי האכיפה של המדינה, ואין באפשרותו של אותו חקלאי לבטח את הרכוש שהוא עמל עליו כל אותן שנים.

יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עלינו לפעול כאן ועכשיו.

יצחק אהרונוביץ': עלינו לעשות מעשה ולחוקק חוק בעניין הקשה הזה ולתת לאותם חקלאים כלים כדי שיוכלו להתמודד עם האיומים האלה - עליהם בפרט ועל החקלאות הישראלית בכלל.

יצחק אהרונוביץ': יש להזרים להם חשמל, מערכות אזעקה ותאורה, יש לתת להם כל מה שנדרש כדי לאפשר להם להמשיך ולהתקיים.

יצחק אהרונוביץ': כי אחרת לא נוכל לבוא ולהגיד: אמרנו לכם.

יצחק אהרונוביץ': נקום ונעשה מעשה.

יצחק אהרונוביץ': תודה.

אחמד טיבי: תודה לך.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת מאיר פרוש.

אחמד טיבי: גם הוא יקבל שלוש דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: מרגע זה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בדיון הציבורי על החקלאי שי דרומי, שהרג פורץ אשר חדר לחווה שלו, עולה מייד, ללא דיחוי, המחשבה על אותו ציווי יהודי עתיק: הבא להורגך השכם להורגו.

מאיר פרוש: במסכת סנהדרין, בתלמוד בבלי, דף ע"ב, נערך אף דיון הלכתי בנושא המורכב, שאינו פשוט כפי שאולי נראה על פני הדברים.

מאיר פרוש: מוסר היהדות אינו מעודד כמובן הריגת אדם, חלילה.

מאיר פרוש: להיפך.

מאיר פרוש: אנו מצווים להגן על חיי אדם, ורק שיקולים קפדניים צריכים להנחות את מי שמחליט להשכים ולהרוג.

מאיר פרוש: יש גם הלכה מפורטת של הרמב"ם בהלכות גנבה, פרק ט', הלכה ז', וגם ממנה משתמע שנכון נהג שי דרומי כאשר לחץ על הדק הנשק והרג את הפורץ שחדר לחוותו.

מאיר פרוש: עם זאת, אני מאמין – מובן שאת הדברים האלה צריך לבדוק - לשי דרומי, שמביע צער על מות הפורץ, שאפילו בני משפחתו והשבט הבדואי הגדירו אותו כפושע.

מאיר פרוש: אין כאן כלל סתירה.

מאיר פרוש: שי דרומי נהג בנסיבות הקשות שהוא נקלע אליהן כמי שלא היתה לו ברירה, אלא להרוג את הפורץ.

מאיר פרוש: ומאידך גיסא, בדיעבד, אני בטוח שלבו נחמץ כאשר הבין שהפורץ נפח את נשמתו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אין ספק שהאזרח שי דרומי פעל מתוך הגנה עצמית.

מאיר פרוש: השאלה היא גם במישור האזרחי, מה יכולים אנחנו לצפות מאזרח תמים, עובד אדמה, איש עמל בכפות ידיו, מה מצפים ממנו כאשר הוא מגלה שבאים לשדוד אותו, כאשר פושע פולש לחוותו?

מאיר פרוש: אני מתנגד לאלה המכפישים שאומרים: שי דרומי לקח את החוק לידיו.

מאיר פרוש: אני חושב שזו פשוט הכפשה.

מאיר פרוש: מישהו גם העיר בהומור: האם היה עליו להתקשר קודם לעורך-דין ורק אחר כך להחליט כיצד לפעול?

מאיר פרוש: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מתייחס באהדה להצעת החוק שיוזם חבר הכנסת ישראל כץ, שלפיה אזרחים יוכלו לירות לעבר פורצים-פולשים לצורכי הגנה עצמית, במיוחד בנסיבות חיינו במדינה הזאת, העמוסות גם התרחשויות ביטחוניות, הרוויות אלימות קשה, אלימות שמדינות מתוקנות אינן יודעות כמותה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, קיבלתי טלפונים של שני חקלאים החיים במושבים שונים בנגב.

מאיר פרוש: שניהם אמרו לי שחקלאים בחלקים שונים במדינה נאלצים לקחת את החוק לידיהם בגלל אוזלת ידה של המשטרה.

מאיר פרוש: אני כמעט בטוח שהשר לביטחון פנים יצטדק ויאמר שידיה של המשטרה עמוסות, ואם כן – מדובר בתקציבים ובהקצאה נכונה של כוח-אדם.

מאיר פרוש: אבל ברור שאסור להפקיר את החקלאים.

מאיר פרוש: ברור לכולנו שלסמכות אכיפת הסדר והדין יש משקל עצום בקיומה של החברה.

מאיר פרוש: בהיעדרה של סמכות כזאת, עלולים להתרחש מעשים חמורים, מעשים הנובעים מתחושה של לית דין ולית דיין, ולכן איש הישר בעיניו יעשה.

מאיר פרוש: משטרת ישראל צריכה להתארגן, מכובדי השר, בצורה נכונה יותר ויעילה יותר, למנוע הפקרת החקלאים ולחסום את האלימות והפשע שנפוצים ביישובים הקטנים של עובדי האדמה.

מאיר פרוש: מכל מקום, שי דרומי נהג כנראה על-פי ההלכה ונהג על-פי מצפונו האזרחי, ואין לפתוח נגדו תיק במשטרה, אין להגיש נגדו כתב אישום כלשהו.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לפנות לשר לביטחון פנים בקשר לשאילתא בעל-פה שלי הבוקר בעניין אזיקים אלקטרוניים.

מאיר פרוש: ענה לי השר, שלא נותנים לאסיר אזיקים אלקטרוניים אלא אם הוא מסכים לכך.

מאיר פרוש: ביררתי את העניין הזה.

מאיר פרוש: מלבד הוויכוח שהיה לי בבוקר – כאשר האסיר אומר שהרבנים שלו אוסרים את זה, אז אי-אפשר להלביש לו את זה, אף שמכון "צומת", בראשותו של הרב רוזן, מאשר את זה, אבל אם הרבנים שלו לא מסכימים לזה, אז זו כפייה דתית.

מאיר פרוש: מכובדי השר, ביררתי, גם כאשר עורך-הדין של אותו אסיר הסכים, הוא התנה את זה ואמר שזה לא יהיה בשבת.

מאיר פרוש: הוא אמר: אני מסכים שייתנו אזיקים אלקטרוניים ליום חול, אבל בשבת לא.

מאיר פרוש: כשהוא הסכים בהתחלה, עורך-הדין שלו כבר ידע שמדובר בבעיה הלכתית, שהרבנים של אותו אסיר אוסרים.

מאיר פרוש: אם למרות זאת המשטרה מתעקשת לשים אזיקים אלקטרוניים על אדם שרבותיו אוסרים עליו את זה, אני רואה בזה כפייה דתית.

מאיר פרוש: אנטי-דתית.

מאיר פרוש: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת פרוש.

אחמד טיבי: אדוני, השר דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת שהציעו את ההצעות לסדר-היום, בשבוע האחרון אירעו שני מקרים בשתי זירות שונות, אבל בדיון הזה שני המקרים רלוונטיים מאוד.

אבי דיכטר: במקרה הראשון, לפני כשבוע, שני עבריינים, רצידיביסטים, גונבי רכב, הופתעו על-ידי כוח משטרה באזור רחובות.

אבי דיכטר: שני העבריינים, גונבי הרכב, שנתפסו על-ידי השוטרים ניסו להימלט.

אבי דיכטר: אחד מהם, בנסותו להימלט מלפיתתו של השוטר, דקר את השוטר במברג בצווארו, והשוטר הזה, שלומי אסולין, מוטל עכשיו בבית-החולים נלחם על חייו.

אבי דיכטר: נלחם, פשוטו כמשמעו.

אבי דיכטר: שני הגנבים נתפסו, אחד על אתר והשני בהמשך.

אבי דיכטר: שניהם בדואים תושבי הנגב.

אבי דיכטר: האירוע השני הוא האירוע שתואר כאן, שבו אזרח ישראלי הפתיע גנבים, ירה, פצע אחד והרג את השני.

אבי דיכטר: גם כאן מדובר בבדואים תושבי הנגב.

אבי דיכטר: שני אנשים ייקבע גורלם, החקלאי שירה והשוטר שנלחם על חייו.

אבי דיכטר: במקרה של השוטר, מי שאמור לקבוע את גורלו הוא הרופא, ובמקרה של החוואי מי שאמור לקבוע את גורלו הוא השופט.

אבי דיכטר: שתי זירות שונות, אבל עם מאפיינים מאוד משמעותיים לדיון הזה.

אבי דיכטר: למרות הכול ואף-על-פי-כן, ברור לכולנו שהמדינה קבעה את השופט לקבוע את גורלו של היורה באירוע האחרון.

אבי דיכטר: אני אומר את הדברים האלה מפני שאני לא מעלה על דעתי שלחץ ציבורי כזה או אחר הוא זה שאמור לחרוץ את גורלו של אזרח בישראל, אלא שופט בלבד, שאנחנו, בית-המחוקקים הזה, קבענו אותו והסמכנו אותו, האמנו בו ומאמינים בו שיעשה דין צדק.

אבי דיכטר: מובן שאני מקווה שהרופאים יושיעו גם את שלומי ואת כולנו מאפשרות הרבה יותר קשה במקרה של הפציעה שלו.

אבי דיכטר: לעצם העניין, האירוע של החוואי בדרום נמצא בחקירה, ולכן גם אין שום סיבה וגם אין שום היגיון שאני אכנס לפרטים מעל במת הכנסת.

אבי דיכטר: ברור לחלוטין שהחובה והאחריות לביטחון הנפש והרכוש של כל אזרח ואזרח בישראל מוטלות על המשרד לביטחון פנים, ובתוך המשרד לביטחון הפנים - על משטרת ישראל.

אבי דיכטר: כולנו מודעים לעובדה ששרשרת גורמי האכיפה מורכבת הן מהמשטרה, הן מהתביעה והפרקליטות והן מהחוליה האחרונה בשרשרת, קרי בתי-המשפט.

אבי דיכטר: חוזקה של שרשרת לעולם נמדד בחוליה החלשה.

אבי דיכטר: כאן, לאורך השרשרת הזאת, כולנו, כל הגורמים בשרשרת, מחויבים לבצע מהלכים משמעותיים כדי שהתוצאה תהיה אחרת, טובה יותר, הוגנת יותר, הולמת יותר לאחריות שהוטלה עלינו על-ידי מדינת ישראל.

אבי דיכטר: בימים אלה משטרת ישראל מגבשת תוכנית לחימה משופרת במכת הגנבות החקלאיות בארץ בכלל ובדרום בפרט.

אבי דיכטר: אני אכנס לפרטים מסוימים בהמשך.

אבי דיכטר: במשטרה קיימות ארבע יחידות במסגרת משמר הגבול, כל יחידה באזור אחר, שמופקדות על הלחימה בפשיעה הכפרית, בגנבות החקלאיות ובנזק החקלאי.

אבי דיכטר: בשנה האחרונה – אני יודע שלעתים סטטיסטיקות נשמעות רע, אבל אני לא מכיר גוף רציני שמכבד את עצמו שמסוגל להופיע ולתת דין-וחשבון בצורה אחרת, זולת הצגת נתונים - בגנבות בקר וצאן, בשנת 2006 אנחנו מאתרים עלייה, אפילו עלייה משמעותית.

אבי דיכטר: בגנבות של תוצרת חקלאית וציוד חקלאי ונזק חקלאי - יש ירידה בין 2005 ל-2006.

אבי דיכטר: אני מודע לעובדה שראשי המגזר החקלאי ציינו בפני פעמים מספר את העובדה שחקלאים נמנעים מלהגיש תלונות במשטרה בעקבות גנבות של בעלי-חיים, ציוד חקלאי, תוצרת חקלאית וכיוצא בזה, מסיבות שונות.

אבי דיכטר: ואני אומר, ואמרתי לראשי המגזר החקלאי, ואני אומר מכאן לחקלאים: זו פשוט טעות שמובילה לטעות, שגורמת לטעות, וכולנו משלמים עליה מחיר.

אבי דיכטר: המשטרה יודעת להתמודד עם הידוע לה, ובהתאם לכך היא גם נערכת למצבים קשים או למצבים קשים יותר.

אבי דיכטר: התהודה הציבורית שמתקבלת כתוצאה מהגשת תלונות - ולא חשוב אם הגשת התלונה היא גם במשטרה וגם בתקשורת או רק במשטרה, אבל התקשורת איננה תחליף למשטרת ישראל כאשר מדובר בהגשת תלונה.

אבי דיכטר: המשטרה לא רושמת תלונות מתוך התקשורת.

אבי דיכטר: היא רושמת תלונות מפי הנפגעים.

אבי דיכטר: במדינת ישראל אנחנו יודעים לומר, שבשנה האחרונה בהשוואה לשנה הקודמת יש ירידה בפשיעה החקלאית, למעשה בכל המחוזות: צפון, מרכז וירושלים, אבל יש עלייה קלה בפשיעה החקלאית במחוז הדרום.

אבי דיכטר: גם במחוז יהודה ושומרון יש עלייה קטנה, אף ששם המספרים הם, נומינלית, נמוכים ביותר.

אבי דיכטר: יש הבחנה בחוק העונשין בין הענישה המקסימלית על גנבות בקר ומקנה, ששם העבירה היא מסוג פשע, ולכן ניתן להגיע עד לארבע שנים, ובגנבות חקלאיות של ציוד חקלאי וכיוצא בזה העבירה היא מסוג עוון, והעונש המקסימלי הוא עד שלוש שנים.

אבי דיכטר: הפעילות של משמר הגבול, שהיא היחידה שמופקדת במשטרת ישראל על הטיפול בפשיעה ובגנבות במגזר הכפרי, מתמקדת לאורך קו התפר עם יהודה ושומרון במטרה למנוע מעבר של חוליות עבריינים משטח יהודה ושומרון לתוך ישראל ובחזרה.

אבי דיכטר: מעבר לזה, בנושא של לחימה בפשיעה ומניעת פגיעה בתשתיות ופעילות כנגד המגזר הבדואי העברייני בדרום, אותם מקרים של בדואים עבריינים שמבצעים את זממם בקרב החקלאים בדרום, היחידה או היחידות של משמר הגבול מבצעות את האכיפה, כל זה ביחד עם גורמים אזרחיים – אם ממלכתיים, כמו "הסיירת הירוקה", ואם מתנדבים, ובתחום הזה יש מתנדבים לא מעטים לאורכה ולרוחבה של מדינת ישראל.

אבי דיכטר: התקיימו גם מפגשים לא מעטים, בכלל זה בעת האחרונה, עם ראשי מועצות וקציני ביטחון של יישובים חקלאיים ומועצות אזוריות, ואני יכול לומר שהקשר אתם הוא הדוק מאוד, הגם שזה לא קל לשמוע שוב ושוב, וזה צוין כאן על-ידי חלק מחברי הכנסת, את הטענות, חלקן קשות, רובן מוצדקות, לנוכח המציאות שמתהווה לנגד עיניהם וגם לנגד עינינו.

אבי דיכטר: בדיון שהתקיים השבוע במשטרת ישראל בעקבות העלייה בהיקף הגנבות החקלאיות באזור הדרום - אבל בכלל, במגמה לטפל בסוגיה הזאת טיפול אפקטיבי יותר - הוחלט על הכנת תוכנית משמעותית שאמורה לצאת לביצוע בשבועות הקרובים, הן מבחינת אחריות משימתית בתוך משטרת ישראל, הן מבחינת הקצאה של אנשים ואמצעים, ואני מקווה שהמהלך הזה, בצד הירתמות של היישובים החקלאיים, יניב פירות.

אבי דיכטר: מאחר שהסוגיה הזאת כלולה בחוק הפלילי, לא הייתי רוצה מעל דוכן הכנסת להתחיל לתת את הפרשנויות השונות לחוק - מתי מתחילה ההגנה העצמית, מתי היא מסתיימת, מתי נדרש שיקול דעת, עד היכן הוא מגיע.

אבי דיכטר: נדמה לי שאת הסוגיה הזאת ראוי שיציג או מי שהכין את עצמו לזה, או מי שבקיא בזה מידע אישי.

שלי יחימוביץ': האם מותר לירות באדם - - -

ראובן ריבלין: - - - האדם הסביר - - - ובלבד שלא - - - דבר שאין בו צורך.

ראובן ריבלין: אם נשקפת איזו סכנה לחייך, לא שאתה חושב - - -

שלי יחימוביץ': כלומר - - -

ראובן ריבלין: מכוונים לדעת האדם הסביר - - -

אחמד טיבי: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

אחמד טיבי: נא לאפשר לשר להשיב.

אחמד טיבי: אתמול בוועדת החוקה ציטט השר, נדמה לי, פסק-דין, אדוני, לגבי המתה - איסור המתה, גם אם אתה לא יכול לפסול את הפגיעה עצמה ברכוש בידי פורץ.

ראובן ריבלין: נכון.

ראובן ריבלין: אתה יכול להשתמש - - -

אחמד טיבי: זה פסק-דין, אני שמעתי אותו אתמול מפי השר, לראשונה, בוועדת החוקה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, זה היה פסק-דין, זו לא שורת החוק, ומטבע הדברים יש הבחנה, ונדמה לי שחברת הכנסת יחימוביץ התכוונה להבין את פרשנות החוק, ולכן נזהרתי בתשובתי, או נזהרתי מלתת את תשובתי.

אבי דיכטר: מבחינת הבית הזה, הנושא נמצא במינון גבוה, והייתי אומר אולי אפילו במינון עולה, על סדר-יומה של הכנסת.

אבי דיכטר: אתמול, כפי שאמר היושב-ראש, היתה לי הזכות להשתתף בדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שכותרתו היתה: "בין אכיפת החוק להגנה עצמית", ואני ממליץ למי שבאמת רוצה לנבור עמוק יותר לעיין בפרוטוקול.

אבי דיכטר: לעניות דעתי, היה באמת דיון מעניין ויסודי ומלמד מאוד.

אבי דיכטר: לפני כחודשיים התקיים כאן, במליאת הכנסת, דיון בהצעה לסדר-היום בנושא זה שהגיש חבר הכנסת אהרונוביץ.

אבי דיכטר: בהמשך לכך, וכפי שסוכם כאן בכנסת, התקיים דיון בנושא בוועדת הפנים והגנת הסביבה לפני כחודש, והוועדה סברה כי בעיית הגנבות החקלאיות הפכה להיות בעיה לאומית ויש לדון בה ברמה הזאת.

אבי דיכטר: ידוע לי שיושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שהיה כאן לפני רגע, מתכוון לקיים דיון המשך.

אבי דיכטר: אי לכך אני מציע, אדוני היושב-ראש, להעביר נושא זה לדיון שיתקיים בוועדת הפנים והגנת הסביבה, וכפי שאמרתי – מאחר שממילא הוא עתיד להתקיים, אז אנחנו מתפרצים לדלת פתוחה, ואם הוא, מסיבה כלשהי שאיני יודע, לא עתיד להתקיים, אני ממליץ שהוא יועבר לוועדה כדי שיתקיים בה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני השר.

אחמד טיבי: האם המציעים מציעים כהצעתו של השר?

אחמד טיבי: חבר הכנסת מאיר פרוש - מסכים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מלכיאור - לא כאן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עמירה דותן - לא כאן.

עמירה דותן: אני כאן.

עמירה דותן: מסכימה.

אחמד טיבי: מסכימה.

אחמד טיבי: סליחה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נסים זאב - מסכים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע - איננו כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גבאי – מסכים, חבר הכנסת זחאלקה – מסכים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ריבלין - מסכים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת וילן - מסכים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אהרונוביץ - מסכים.

אחמד טיבי: וגם חבר הכנסת אופיר פינס מוסיף את הסכמתו המוסרית להצעתו של השר.

אחמד טיבי: לכן נערוך הצבעה, רבותי חברי הכנסת, על הצעתו של השר להעביר את הדיון לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: החל תהליך ההצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד - אין נמנעים - אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: הוחלט לקבל את הצעתו של השר ברוב של 14 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים, ולכן, ההצעות לסדר-היום על הירי בחווה בדרום ומכת הגנבות בנגב יועברו לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: התגברות האלימות והעלייה במספר מקרי הרצח

אחמד טיבי: אנחנו עוברים, רבותי, לסעיף הבא: התגברות האלימות והעלייה במספר מקרי הרצח - הצעות לסדר-היום מס' 2021, 2038 ו-2091.

אחמד טיבי: יפתח חבר הכנסת אופיר פינס.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אופיר פינס-פז: תודה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתנצל מראש על כך שלא אוכל לשמוע את תשובת השר דיכטר.

אופיר פינס-פז: אני מבקש את סליחתך, פשוט מחכה לי ציבור גדול, סדר-היום של הכנסת התעכב בגלל 40 החתימות.

אופיר פינס-פז: אני מתנצל.

אופיר פינס-פז: בכל זאת ביקשתי לדבר כי קרה שוב אירוע חריג מאוד במועדון לילה בערד, שבו נהרג אדם אחרי שירו בו, לא פחות ולא יותר.

אופיר פינס-פז: זו פשוט מציאות של סדום ועמורה.

אופיר פינס-פז: כל אחד נוטל את החוק לידיים, עושה כאוות נפשו, אין הרתעה, אין פחד.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, אני לא יודע מה נמצא על סדר-יומה של הממשלה הזאת, אבל אני מציע שנושאי חוק וסדר יהיו על סדר-יומה.

אופיר פינס-פז: התחושה בציבור קשה מאוד.

אופיר פינס-פז: אני שומע שאנשים פונים אל חוקרים פרטיים במקום אל המשטרה, שאנשים כבר הפסיקו להגיש תלונה למשטרה, כי הם לא מאמינים שמשם יבוא מזור.

אופיר פינס-פז: אני גם שומע שאגף החקירות קורס לנוכח ריבוי החקירות ואין לו כוח-אדם ואמצעים מספיקים.

אופיר פינס-פז: אני רואה דברים שלא נעימים לי.

אופיר פינס-פז: אהרונוביץ היה במשטרה שנים ארוכות, ויש פה אנשים אחרים - אני לא חושב שאפשר לעבור לסדר-היום כשאנחנו רואים את משטרת ישראל מתפוררת, פשוט מתפוררת.

אופיר פינס-פז: אני קורא לך כמי שהדבר נתון בידיו - כמובן לא רק בידיך.

אופיר פינס-פז: יש ממשלה, יש ראש ממשלה, יש שר אוצר, יש הרבה גורמים.

אופיר פינס-פז: אני חושב שהיום צריך לעשות מאמץ משותף כדי לחזק את משטרת ישראל, כדי להעצים את כוחה, לחזק את הרתעתה, לתת לה כלי עבודה ולהחזיר את אמון הציבור בה ובכל מה שקשור לעניין הזה, כי אנחנו שולחים את הילדים שלנו - כאילו הם שואלים אותנו – למועדונים ולבילויים ולכל מקום.

אופיר פינס-פז: אני משמש פה לרבים שהתחושה שלהם היא תחושה קשה של חוסר ביטחון.

אופיר פינס-פז: הדבר הזה חייב להשתנות, והדבר הזה חייב להיות בסדר-יום גבוה של ממשלת ישראל.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גבוה בסדר-היום.

אחמד טיבי: בסדר-יום גבוה - אין דבר כזה בעברית.

אופיר פינס-פז: אני אוהב שאתה מתקן אותי בעברית.

אחמד טיבי: חברת הכנסת – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת - בבקשה, אדוני.

חיים אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אנו מעלים היום שוב על סדר-יומה של הכנסת את האלימות הגוברת בקרב בני-הנוער, בעיקר בסופי שבוע ובמועדונים.

חיים אמסלם: כמעט מדי סוף-שבוע אנו שומעים על אלימות במועדון זה או אחר, שלא פעם מסתיימת לצערנו ברצח.

חיים אמסלם: ברור שאי-אפשר להצמיד שוטר לכל נער שיוצא לבלות, וגם לו היה הדבר אפשרי, המשטרה אינה הפתרון האמיתי של הבעיה, אלא רק מענה על סימפטומים של הבעיה.

חיים אמסלם: חובה לטפל בשורשי הבעיה.

חיים אמסלם: אנו שומעים פתרונות מפי הפרופסורים, כגון ללמד את הנוער לחפש דרכים יעילות יותר לפתור בעיות.

חיים אמסלם: מנקודת מבטם של המומחים הנכבדים, יש באדם דחף לאלימות כמו לכל בעל-חיים.

חיים אמסלם: לדעתם צריך להיות מודע לדחף זה ולהתחשב בו.

חיים אמסלם: כלומר: אני אגואיסט, אכפת לי רק מעצמי, לך אכפת רק מעצמך, אם יש נקודות חיכוך בינינו עדיף לשנינו למצוא דרכים לחיות בשלום.

חיים אמסלם: זה יהיה לטובת שנינו, כי מאלימות שנינו נפסיד.

חיים אמסלם: רבותי, אנו, תלמידי משה רבנו, יודעים שהאדם נברא בצלם אלוהים, שחוץ מהאינסטינקטים הבהמיים יש באדם גם נפש אלוהית.

חיים אמסלם: דרכנו אינה לאלף את היצר הרע, אלא להגביר את היצר הטוב.

חיים אמסלם: הפתרון האמיתי הוא חינוך לענווה, לצניעות, לוותרנות, להסתפקות במועט, להתחשבות בזולת, לכבד את ההורה, לכבד את החבר, לכבד את צרכיו, את רצונותיו, את צלם האלוהים שבו.

חיים אמסלם: האלימות מקורה במשבר תרבותי ורוחני.

חיים אמסלם: המשבר הראשון במעלה בדורנו, לנו הישראלים, הוא עזיבת התורה, השקיעה במתירנות, בתאוות ובחומרנות.

חיים אמסלם: הנביא ירמיהו אומר בספרו: אותי עזבו מקור מים חיים לחצוב להם בורות בורות נשברים אשר לא יכילון המים.

חיים אמסלם: לכן התיקון צריך להיות גם תיקון רוחני.

חיים אמסלם: אי-אפשר לאלף את הנוער להתנהגות תקינה בלי שהדבר יהיה קשור לערכים עליונים.

חיים אמסלם: עלינו להציב אלטרנטיבה עמוקה ושורשית.

חיים אמסלם: פתרון בעיית האלימות נעוץ בחינוך ועוד פעם חינוך, אבל חינוך נכון, חינוך ששואב את שורשיו מניסיון של אלפי שנים ולא מתוכניות חינוך חדשות לבקרים, שלא נבחנה הצלחתן במבחן הזמן ולא הוכיחו את עצמן, וכל מגמתן היא לשרת את האינטרסים של הוגיהן.

חיים אמסלם: כשאדם נוסע בכביש, והוא רואה שהכביש אינו מוביל אותו לשום מקום, עליו לשאול את עצמו היכן טעיתי.

חיים אמסלם: רבותי, היכן טעינו?

חיים אמסלם: בהשאלה אפשר לומר, כפי שאמר יהודה ליוסף אחיו: איך אעלה אל אבי והנער איננו אתי?

חיים אמסלם: הנוער איננו אתנו, הנוער במהלך של חיפוש, אי-שביעות רצון גורמת לשנאה ולקנאה.

חיים אמסלם: כאשר אין סיפוק פנימי, תתגעש החיה שבאדם.

חיים אמסלם: כל עוד לא ניתן לו ערכים נעלים שנפשו תמצא בהם סיפוק, לא תבוא הבעיה על פתרונה.

חיים אמסלם: כל החכמים והוגי הדעות למיניהם לא יעזרו כאן.

חיים אמסלם: אני רוצה לסיים, אדוני, בפרפראזה על דברי חכמים על "תשובת המשקל".

חיים אמסלם: עלינו ללמוד את הסיבות למשברים ולפורענות ולעשות "תשובת המשקל".

חיים אמסלם: עלינו לשוב לדרך של כבוד, לחנך את ילדינו, את רבבות ילדי ישראל, למסורת, כל אחד כפי מסורתו, כפי מסורת אבותיו, שהרי במסורת יש כל טוב, ואין טוב אלא תורה.

חיים אמסלם: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת אמסלם.

אחמד טיבי: השר דיכטר.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, חברי הכנסת שהגישו את ההצעות לסדר-היום, אכן, לאחרונה היינו עדים לכמה מקרי רצח ואלימות – הרצח של מעין בן-חורין, זכרה לברכה, שאירע זמן קצר לאחר רצח הילדה תאיר ראדה, זכרה לברכה, בקצרין.

אבי דיכטר: החשוד בביצוע הרצח עצור וכתב אישום אמור להיות מוגש בקרוב, ככל הנראה.

אבי דיכטר: יומיים לאחר שדיווחו הוריה של מעין, זכרה לברכה, על היעדרה, נמצאה גופתה באזור יודפת ועליה סימני אלימות קשים.

אבי דיכטר: בעקבות זאת מינתה המשטרה צוות חקירה לחקירת הרצח, והוצא בנושא צו איסור פרסום, ולכן לא ארחיב.

אבי דיכטר: חבר הכנסת פינס התייחס בשאלתו – אני רואה שהוא לא נמצא כאן כדי להקשיב לתשובה.

אחמד טיבי: הוא התנצל, כי יש לו אספת בחירות.

אחמד טיבי: גורלו קשור באספה הזאת.

אבי דיכטר: התרגלתי שמגישים שאילתות ולא מגיעים כדי לשמוע את התשובות, ואז השר פטור מלהתייחס, אבל זה חידוש עבורי שהשאילתא נשמעת בנוכחות השר כאן בכנסת והתשובה צריכה להינתן בהיעדר השואל.

אחמד טיבי: הוא יקרא את הפרוטוקול.

יעקב ליצמן: - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת פינס הוא חבר כנסת שקדן, ואני בטוח שהוא יקרא את הפרוטוקול.

יעקב ליצמן: זו לא סתירה.

אבי דיכטר: למרות הכול, לטובת חברי הכנסת הנמצאים כאן ואדוני היושב-ראש, מאחר ששמעתם את ההצעה לסדר-היום, אני בכל זאת מוצא לנכון לענות, ולו עבורכם, כדי לפטור אתכם מקריאת הפרוטוקול.

אבי דיכטר: חבר הכנסת פינס התייחס לרצח שהתרחש במסעדת "מנהטן" בערד במהלך קטטה שהתפתחה במקום.

אבי דיכטר: בהמשך לאירוע נעצר החשוד ובוצע עמו שחזור של האירוע.

אבי דיכטר: מעצרו הוארך בעשרה ימים.

אבי דיכטר: המקום עצמו נסגר בצו סגירה.

אבי דיכטר: מקרי הרצח ממניעים שונים שבוצעו בשנה האחרונה בהשוואה ל-2005 - אם אנחנו מביטים על הנתונים דרך הזירות השונות או דרך המחוזות השונים, הרי שבמחוז הצפוני אנחנו מזהים ירידה במספר מקרי הרצח, 59 לעומת 49 השנה.

אבי דיכטר: במחוז המרכז עלייה, 34 לעומת 39.

אבי דיכטר: במחוז תל-אביב 30 בהשוואה ל-28 מקרים השנה.

אבי דיכטר: במחוז ירושלים שישה, בהשוואה לשמונה השנה.

אבי דיכטר: במחוז הדרום עלייה בהחלט משמעותית, מ-14 מקרי רצח ל-23.

אבי דיכטר: בהחלט עלייה מדאיגה.

יעקב ליצמן: האם יש ליום בשבוע השפעה על היקף האלימות?

יעקב ליצמן: האם בסופי-שבוע יש יותר אלימות?

אבי דיכטר: חבר הכנסת ליצמן, נוכח העובדה שלאורך השנתיים האחרונות היתה התגברות של אלימות סביב מוקדי הבילוי בימי חמישי, שישי ושבת, אבל בעיקר בימים חמישי ושישי, תגברה המשטרה באופן משמעותי את האבטחה סביב אותם מוקדי בילוי, דבר שהוריד במידה ניכרת את היקף האלימות ואת עוצמת האלימות באותם אתרי בילוי.

אבי דיכטר: לכן התשובה היא, לצערי, כן ולא.

אבי דיכטר: מפני שאכן היתה עלייה באלימות, ובעקבות הפעילות האינטנסיבית מאוד של המשטרה, בדגש בחודשים האחרונים, היקף האלימות ועוצמתה ירדו.

אבי דיכטר: אבל אני לא יכול לומר שיש יום מסוים שהוא היום המועדף, רחמנא ליצלן, למקרי רצח, ואני גם לא יכול לציין מאפיינים מסוימים למחוז הצפון לעומת מחוז הדרום או מחוז אחר.

אבי דיכטר: יש מאפיינים שונים של רצח, יש סוגי רצח כמו שחווינו ביממה האחרונה, מה שקרוי רצח על רקע חילול כבוד המשפחה, שזו סובלימציה בעיני לרצח, ורצח הוא רצח, ואין שום סיבה לעשות הבחנה בין מקרה אחד לאחר.

אבי דיכטר: רצח הוא דבר בלתי הפיך, וכך רואה את זה המחוקק.

אבי דיכטר: כך ראה את זה המחוקק וכך רואה את זה, להבנתי, גם בית-המשפט.

אבי דיכטר: ראוי שנאמר כאן ביושר, אנחנו מדברים על 150 אנשים שנרצחו בשנת 2005 בהשוואה ל-157 אנשים שנרצחו ב-2006.

אבי דיכטר: אבל ראוי שנאמר כאן בכנסת, שבשנת 2006 נרצחו בתאונות דרכים במדינת ישראל 446 ישראלים.

אבי דיכטר: אגב, זו השנה שבה נרצח המספר הקטן ביותר של ישראלים בתאונות דרכים זה 40 שנה, ואני מפקפק אם אנחנו בכלל יכולים להתגאות בנתון הזה, מפני ש-446 אנשים נרצחו בתאונות דרכים, וגם כאן הכנסת עוסקת בזה, אבל אני לא בטוח שאנחנו מבינים את הפרופורציות.

אבי דיכטר: אם אני מחשב את סך המקרים בשנת 2006, סדר-גודל של 600 ישראלים נרצחו או באירועי רצח או באירועי רצח על הכבישים, וכולנו יודעים לעשות את ההבחנה לא בתוצאה אלא בחומרת הענישה.

אבי דיכטר: חבר הכנסת אמסלם התייחס בהצעה לסדר-היום לאלימות של בני נוער בסופי-שבוע.

אבי דיכטר: כאן, בהשוואה בין 2005 ל-2006, אנחנו מזהים עלייה של 20% בסוג מסוים של עבירות, קרי עבירות רכוש ואלימות גופנית, ואגב, ירידה מאוד משמעותית בעבירות הסמים מ-2005 ל-2006, שזה בעיקר פועל יוצא של אכיפה.

אבי דיכטר: בפברואר 2005 מינה שר הפנים דאז, חבר הכנסת אופיר פינס - - -

אחמד טיבי: אפשר להרגיש בחסרונו.

אבי דיכטר: הוא יקרא בפרוטוקול את החלק הזה גם כן.

אבי דיכטר: הוא מינה ועדה שבראשה עמד ניצב בדימוס, כדי לבחון את האירועים האלימים במקומות בילוי, והוועדה גיבשה שורה של המלצות, חבר הכנסת אמסלם, שחלקן יושמו ובהחלט אפשר לומר שזה הניב תוצאות טובות.

אבי דיכטר: בין היתר הופעלו שוטרים בשכר במקומות בילוי, על-פי פרוצדורה שגובשה.

אבי דיכטר: מעבר לזה יש גם הצעת חוק שנמצאת בתהליכי גיבוש ראשוניים, אף שיש קשיים מסוימים, אבל ההצעה עוסקת בהגבלה של שעות מכירת האלכוהול, בהגבלה של שעות פעילות מועדונים לבני נוער ובהפרדה בין אתרי בילוי לבגירים בהשוואה לקטינים.

אבי דיכטר: מעבר לכך הוקנו סמכויות מסוימות למאבטחים, ונאכפה התקנה של מצלמות אבטחה באתרים השונים.

אבי דיכטר: כל זה סייע בהתמודדות יותר אפקטיבית עם האלימות במועדונים בסופי השבוע, סייע אבל בשום פנים ואופן אי-אפשר להגדיר את זה כמונע באופן הרמטי, לצערי.

אבי דיכטר: אגב, יש גם פעילות של סיירת הורים – גם כן מושג ישראלי – של הורים מתנדבים, שמסיירים באותם אתרים.

אבי דיכטר: אגף המבצעים של משטרת ישראל פועל בנושא הזה בכמה מישורים, גם בהעברת הנחיות למחוזות המשטרה, לרבות משמר הגבול, בתוך המשטרה, לפעילות מרוכזת, בדגש בסופי השבוע.

אבי דיכטר: יש הקצאה של כוחות לפעילות ייחודית בסופי-שבוע, גם כוחות גלויים וגם כוחות סמויים, אכיפה יותר דווקנית של עמידה בתנאי הרשיון, וכמובן איסור מכירה של משקאות אלכוהוליים לקטינים.

אבי דיכטר: יש ביקורת הרבה יותר דווקנית ואכיפה הרבה יותר הדוקה, שעושה את שלה.

אבי דיכטר: בכל מקרה, אדוני היושב-ראש, מאחר שהסוגיה הזאת עולה חדשות לבקרים, אני ממליץ שהנושא יועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לדיון מעמיק יותר.

אבי דיכטר: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לכבוד השר דיכטר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם מסכים להצעה של השר, ולכן נצביע על הצעתו של השר דיכטר להעביר את הצעותיהם של חבר הכנסת אמסלם ושל חבר הכנסת אופיר פינס לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אחמד טיבי: חמישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: ההצעות יועברו לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אחמד טיבי: שחרור 48 עברייני מין ללא פיקוח כפי שמתחייב בחוק

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום, להצעה לסדר-היום מס' 1870 בנושא: שחרור 48 עברייני מין ללא פיקוח כפי שמתחייב בחוק.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קולט אביטל, בבקשה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, לאמיתו של דבר הנושא הזה היה אמור לעלות על סדר-היום כאן בכנסת לפני שלושה שבועות, והוא נדחה משבוע לשבוע גם בגלל התקציב וגם בגלל נושאים אחרים.

קולט אביטל: החלטתי בכל זאת להעלות אותו היום אף שאני מבינה שוועדת החוקה, חוק ומשפט התחילה לעסוק מולך, אדוני השר, ולטפל בסוגיה הזאת של עברייני מין ששוחררו בלי שנבדקה מידת מסוכנותם.

קולט אביטל: לעובדות - לאחרונה התפרסמו דוחות בתקשורת, פעם על 18 עברייני מין, פעם על 48 עברייני מין ששוחררו מהכלא, חלקם עברייני מין די מסוכנים.

קולט אביטל: אנחנו יודעים שבעבר היו מקרים שבהם אנסים השתחררו מהכלא, חזרו לקהילה ותקפו שוב.

קולט אביטל: לכן הדבר הזה עולה שוב ושוב.

קולט אביטל: אף שבעצם הכנסת חוקקה לאחרונה חוק שאוסר על שחרורם של עבריינים כאלה בלי שנבדקת מסוכנותם, העבריינים שעליהם אנחנו קוראים בעיתונות בכל זאת שוחררו, ולא נערכה להם שום בדיקה כזאת.

קולט אביטל: עד כמה שקראתי באמצעי התקשורת, ראש מינהל טיפול ושיקום בבתי-הסוהר, תת-גונדר יוסי בק, אמר שהעובדה שלא נערכה להם בדיקה, מדאיגה.

קולט אביטל: אם היא מדאיגה אותו, ודאי תבין, אדוני השר, שהיא צריכה להדאיג את כל אזרחי מדינת ישראל, כי אנחנו מדברים פה על תופעה של דלת מסתובבת.

קולט אביטל: אנחנו מדברים על כך שבשעה הזאת שאנחנו מדברים מסתובבים בינינו עבריינים שהם מסוכנים לכל האזרחים, ודאי לנשים, ולפעמים גם לילדים.

קולט אביטל: אגב, רבים וטובים במערכת הממשלתית, לרבות ממשרד הבריאות, למשל מהיחידה לבריאת הנפש, התריעו על התופעה הזאת.

קולט אביטל: אדוני השר, אני יודעת שהנושא הזה בינתיים הועלה בוועדת החוקה, חוק ומשפט, שאני חברה בה.

קולט אביטל: אני לא הייתי באותו הדיון, ולכן לא הייתי מודעת לכך.

קולט אביטל: אבל, אני יודעת שיושב-ראש הוועדה פנה קודם כול למשרד המשפטים, ודרש שבתוך שלושה שבועות ידווח משרד המשפטים על קצב הגשת הבקשות לבתי-המשפט, וגם שמשרד הבריאות יגיש תוכנית עבודה כוללת.

קולט אביטל: אני גם קראתי שהשב"ס מתכוון להקים יחידה מיוחדת שתפקח על עברייני מין.

קולט אביטל: כאמור, בינתיים הדבר הזה לא קרה.

קולט אביטל: אני שואלת אותך, אדוני השר, מה אנחנו עושים עם עבריינים שמסתובבים בקרבנו?

קולט אביטל: קראתי לאחרונה, שבמדינת קליפורניה רשויות הענישה יצאו ביוזמה חדשה שאמורה להבטיח את שלומם של התושבים במדינה.

קולט אביטל: 2,000 עברייני מין מסתובבים שם.

קולט אביטל: לכן הם החליטו שמעכשיו תהיה עליהם עין בוחנת, לאחר שהחליטו להרכיב מפה שתרכז את הנתונים על מקום מגוריהם.

קולט אביטל: לשם כך יעשו שימוש באותה מערכת כדי להבטיח שאותם עברייני מין יגורו לפחות במרחק של קילומטר אחד מבתי-ספר.

קולט אביטל: יש יוזמה נוספת, להשתמש ב-GPS, כדי לעקוב אחרי עבריינים כאלה באמצעות צמיד שהם עונדים ולאתר אותם, זאת כדי שיוכלו להבטיח שלא יפירו את תנאי מעצר הבית, או פשוט כדי לעקוב אחריהם.

קולט אביטל: כחברת הכנסת, כאזרחית מודאגת שמדי פעם שומעת על עוד מקרה אונס, על עוד מקרה רצח - אנחנו יודעים שתמיד יש קשר בין השניים - זה סוג אלימות שאנחנו חייבים להמשיך להילחם בו.

קולט אביטל: כיוון שקיימים אמצעים, כיוון שעבריינים שיוצאים מבתי-הסוהר יכולים להיבחן עכשיו, לבדוק אם הם כשרים לצאת לקהילה, וגם אפשר לפקח עליהם, אני פונה אליך, אני חושבת שהדבר מספיק חשוב לדיון לא רק בוועדת החוקה, אלא גם במליאה, אף שהיא כרגע לא מלאה, כדי שנמשיך לעסוק בנושא.

קולט אביטל: אדוני השר, אבקש ממך טיפול נמרץ בכל הסוגיה הזאת.

קולט אביטל: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת אביטל.

אחמד טיבי: אני רוצה לשבח את השר דיכטר ושרים אחרים שדואגים לבוא גם בשעות כאלה ביום רביעי, כדי לכבד את הכנסת ולענות לשואלים.

אחמד טיבי: לא כל השרים נוהגים כך.

אחמד טיבי: אדוני, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ליצמן, חברת הכנסת קולט אביטל, בחודש אוקטובר האחרון נכנס חוק הפיקוח על עברייני מין לתוקפו.

אבי דיכטר: במסגרת החוק הוחלט על הקמת יחידה לפיקוח על עברייני מין בשירות בתי-הסוהר.

אבי דיכטר: תפקידה של היחידה לפקח על עברייני מין משוחררים אשר בית-המשפט, על בסיס הערכת מסוכנות, החליט להטיל עליהם תנאים לשחרור.

אבי דיכטר: השנה הראשונה לביצוע החוק נחשבת לשנת מבחן, שנת פיילוט, שבמסגרתה אמור שירות בתי-הסוהר לבצע פיקוח על כ-150 עברייני מין שאותרו כפוטנציאל ליישום החוק בשנתו הראשונה.

קולט אביטל: - - - כפוף לשב"ס?

קולט אביטל: עד כמה שידוע לי, לא.

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: אני תיכף אפרט את הפרוצדורה.

יעקב ליצמן: זו אחת הבעיות, שבמקום לרכז אצלך הכול, השב"ס תלוי בחוות דעת של - - - שזה במשרד הרווחה.

יעקב ליצמן: לדעתי, הרבה דברים לא בסדר שם.

אבי דיכטר: אני תיכף אגיע לזה, כי החלוקה היא בין שירות בתי-הסוהר כמבצע הפיקוח, משרד הבריאות כקובע חוות הדעת המקצועית - -

יעקב ליצמן: לא, לא.

אבי דיכטר: שנייה אחת, אני אפרט.

אבי דיכטר: - - ובית-המשפט, מטבע הדברים, מגדיר את המסוכנות, ליתר דיוק הוא מאשר את המסוכנות שקבע משרד הבריאות, ועל בסיס המסוכנות הזאת הוא קובע את התנאים לפיקוח.

יעקב ליצמן: למה להעביר את זה למשרד אחר?

יעקב ליצמן: זה צריך להיות מרוכז בשב"ס, גם - - - ולא להיות מפוזר במשרדי ממשלה אחרים.

יעקב ליצמן: אין שום סיבה בעולם.

יעקב ליצמן: אני מתריע על זה כבר הרבה זמן.

אבי דיכטר: זו קביעת המחוקק, ואנחנו מבצעים את קביעת המחוקק.

אבי דיכטר: ליישום החוק תוקצב שירות בתי-הסוהר בתקנים החל משנת 2007.

אבי דיכטר: להערה שלך, חברת הכנסת אביטל, אני רוצה לתקן, ברשותך.

אבי דיכטר: בגין חובת יישום החוק מאוקטובר 2006, החליט המשרד לביטחון הפנים, ובתוכו שירות בתי-הסוהר, להקים את היחידה כבר באוקטובר 2006.

אבי דיכטר: היחידה כבר קיימת על חשבון תקציב המשרד לביטחון הפנים בהכירנו בחשיבות הדבר ובתכלית הראויה מאוד, לא רק כיוון שהמחוקק קבע כך, אלא כיוון שאנחנו מכירים את האנשים האלה מתוך בית-הכלא.

אבי דיכטר: היחידה כוללת חמישה אנשי מטה ושישה מפקחים.

אבי דיכטר: אותרו 144 עברייני מין הצפויים להשתחרר במהלך שנת 2007.

אבי דיכטר: על מנת לשלב אותם בתוכנית הפיקוח, צריך לקבל בעוד מועד החלטה בעניינם מהמחלקה לבריאות הנפש שבמשרד הבריאות.

אבי דיכטר: נכון להיום, יש 16 אסירים שהוגדרו כעברייני מין, שמאז אוקטובר 2006 כבר השתחררו אבל טרם התקבלה לגביהם הערכת המסוכנות שדיברתי עליה קודם לכן.

אבי דיכטר: עד כה הוגשו על-ידי משרד הבריאות ליחידה לעיכוב הליכים שבפרקליטות המדינה הערכת מסוכנות לגבי 76 עברייני מין מתוך 144 הצפויים להשתחרר במהלך שנה זו, שנת 2007, ולגביהם ניתנה המלצה להוצאת צו פיקוח.

אבי דיכטר: הפרקליטות טרם הגישה, לצערנו, ולו תיק אחד לדיון בבית-המשפט, שהוא ורק הוא הגורם המחליט להטיל פיקוח על עבריין מין וקובע באילו תנאים יבוצע הפיקוח, ואז שירות בתי-הסוהר או המשרד לביטחון הפנים מופקד על ביצוע הדבר.

אבי דיכטר: שירות בתי-הסוהר עומד מבחינתי ביישום החוק, בפועל זה מותנה כמובן בקביעת הפרקליטות על בסיס חוות הדעת של המחלקה לבריאות הנפש במשרד הבריאות, ובחותמת של בית-המשפט, שהיא ורק היא מאפשרת לנו לצאת לדרך.

אבי דיכטר: שר הבריאות ביקשני למסור, כי משרד הבריאות ער לקשיים הקיימים בהפעלת החוק, ועל כן החל בפעילות מאומצת על מנת להתגבר על הכשלים הכרוכים בו, ולשם איתור פתרונות של הבעיות הנובעות מיישומו בפועל, במטרה להביאו למימוש מלא ללא דיחוי.

אבי דיכטר: ידוע לי כי התקיים דיון בנושא בוועדת החוקה, חוק ומשפט לפני שלושה שבועות, כפי שציינת, חברת הכנסת אביטל.

אבי דיכטר: בתום הישיבה פנה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מנחם בן-ששון, אל משרדי הממשלה השונים בדרישות האלה: על משרד המשפטים לדווח לוועדת החוקה בתוך שלושה שבועות, קרי ממש בימים אלו, על קצב התקדמות הגשת הבקשות לבית-המשפט; אין לי מושג אם זה בוצע או לא.

אבי דיכטר: על משרד הבריאות להעביר לוועדה בתוך שבועיים תוכניות עבודה פרטניות לסגירת הפערים ולהתקדמות בטיפול בתיקים עד לחודש אפריל 2007; ידוע לי כי משרד הבריאות העביר את התייחסותו.

אבי דיכטר: על משרד הרווחה להשיב בתוך שבוע אם יהיה מוכן לבצע את הערכת המסוכנות במקום משרד הבריאות – כהצעתך, חבר הכנסת ליצמן; ידוע לי שמשרד הרווחה העביר את התייחסותו.

יעקב ליצמן: לא ביקשתי, אמרתי שפעם זה היה - - - אני חושב שזה צריך להיות בשב"ס, הכול.

קולט אביטל: מה חשבת?

יעקב ליצמן: פעם זה היה בפיקוח משרד הרווחה, את זה אני יודע.

יעקב ליצמן: היום - אני לא יודע.

יעקב ליצמן: לדעתי, הכול צריך להיות בשב"ס.

אבי דיכטר: גם ביצוע הפיקוח על-ידי שירות בתי-הסוהר נחשב למהלך חריג, ולא כולם היו תמימי דעים שהוא אכן נכון.

אבי דיכטר: כי מדובר באסיר שסיים את תקופת המאסר בשירות בתי-הסוהר, אבל מאחר שלהיכרות אתו יש משמעות, אפשר אולי לקרוא לזה תקופת גישור לחיים, ולכן שירות בתי-הסוהר קיבל את זה בהבנה והייתי אומר שהוא אפילו יזם את הטלת הנושא עליו.

אבי דיכטר: אני חושב שיש בזה לא מעט היגיון.

אבי דיכטר: בבדיקה שערכתי בוועדת החוקה, חוק ומשפט למדתי שהוועדה ממשיכה לעקוב מקרוב אחר יישום החוק.

אבי דיכטר: המלצתי להסתפק בדברים האלה ולאפשר לוועדה להשלים את ביצוע הבקרה שלה.

אבי דיכטר: אני מבין שיש הצעה של חברת הכנסת אביטל להעביר את זה שוב לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אבי דיכטר: אין לי התנגדות להעברה לוועדה, אף-על-פי שזה ממילא נמצא בוועדה.

אבי דיכטר: אם חברת הכנסת אביטל עומדת על כך, אתמוך בזה, כמובן, אני לא רואה בזה שום בעיה.

אבי דיכטר: באשר לאזיק האלקטרוני, וזו סוגיה שנמצאת היום בכותרות גם כאן במשכן – בהקשר של סקירות, לא במשהו אחר, חלילה.

אבי דיכטר: היום האזיק מבוסס על שיטה של קישור טלפוני.

אבי דיכטר: המחשבה היא לעבור בעתיד לאזיק אלקטרוני – שבכלל מוטל על-פי צו בית-משפט כחלופת מעצר – בשיטה של GPS, כדי להקל, לפשט וגם לייעל את הפיקוח.

אבי דיכטר: האזיקה של עברייני המין באזיק אלקטרוני מחייבת חקיקה חדשה, או השלמת האוכלוסייה הזאת וצירופה לאוכלוסייה האחרת, שלגביה החוק קיים כבר היום.

אבי דיכטר: אלא שהיום זו חלופת מעצר, וההצעה כאן, אם תהיה, לא תקבע חלופת מעצר אלא פיקוח בהמשך.

אבי דיכטר: אני חושב שיש בזה היגיון מסוים.

אבי דיכטר: חברת הכנסת אביטל, אני מזמין אותך להוביל את הנחשון שיניב את המוצר.

אבי דיכטר: איך זה יבוצע – אני מניח שזה סיפור פחות מסובך.

אבי דיכטר: ממילא האזיק האלקטרוני הוא במשרד לביטחון פנים, נתמודד גם עם הנושא הזה.

אבי דיכטר: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה לשר דיכטר.

אחמד טיבי: את מקבלת את הצעתו, או הוא מקבל את הצעתך, בעצם.

אחמד טיבי: היות שאין הצעות אחרות, אנחנו עוברים להצבעה על העברת ההצעה לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אחמד טיבי: ארבעה בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: ונדליזם ונזקים בבית-ספר חב"ד בקריית-מלאכי

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה האחרונה, של חבר הכנסת יעקב ליצמן: ונדליזם ונזקים בבית-ספר חב"ד בקריית-מלאכי – הצעה לסדר-היום מס' 2080.

אחמד טיבי: גם על ההצעה הזאת יתכבד להשיב השר דיכטר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת – או בעצם חבר הכנסת כהן, אביטל הולכת.

יעקב ליצמן: בעצם יש כרגע רוב לסיעת יהדות התורה, או לאגודת ישראל, אם נדייק.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר דבר אחד לנושא הקודם.

יעקב ליצמן: יש ועדה כלשהי, אני לא זוכר איזו, העוזרת שלך שאלה אותי על כך קודם – אולי הוועדה לגילוי עריות, אני לא יודע – ששם בדקו בכל פעם אם לאשר או לא לאשר שחרור לחופשות וכו'.

יעקב ליצמן: לדעתי, הוועדה שם לא בסדר, אני יודע את זה ממקרים ודברים.

יעקב ליצמן: הם נותנים את ההמלצות – או זה דרך המב"ן, שהיה פעם אצלם – לשב"ס.

יעקב ליצמן: שב"ס לא בודק.

יעקב ליצמן: כנראה אין לו מה להגיד שם.

יעקב ליצמן: אבל אני חושב שזה עוול, כי יש מקרים.

יעקב ליצמן: למשל, אם מישהו בעייתי, חלילה - לא יכול להיות שהוא ישב בכלא עשר שנים והוא לא בעייתי.

יעקב ליצמן: זה כמעט לא יכול להיות.

יעקב ליצמן: בלי להיכנס לכל הדברים, ידוע לי שיש בעיות בוועדה.

יעקב ליצמן: לכן, לדעתי, אם רוצים להשלים את כל התמונה, כל מה שדיברת עליו קודם – ואסביר לך את זה גם בארבע עיניים – לדעתי הכול צריך להיות במקום אחד.

יעקב ליצמן: אני חושב ששב"ס הוא גוף אובייקטיבי, אפשר לסמוך עליו.

יעקב ליצמן: הוא יכול לעשות את הדברים.

יעקב ליצמן: לא צריך לפזר את זה בכל מיני משרדי ממשלה.

יעקב ליצמן: זו דעתי.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט יותר כרגע.

יעקב ליצמן: אדוני, הנושא שאני מדבר עליו הוא הוונדליזם בבית-ספר חב"ד בקריית-מלאכי.

יעקב ליצמן: במשך השבת, אני לא יודע אם בליל שבת או ביום השבת, כנראה היה פוגרום בבית-הספר: שברו כיסאות, שברו שירותים, מה שבא ליד.

יעקב ליצמן: האירוע הזה, שבו בריונים פרצו לבית-הספר וגרמו לנזקים כבדים ברכוש, השאיר זעזוע גדול בקהילה שם, במקום.

יעקב ליצמן: פעם הייתי מנהל בית-ספר, מנכ"ל בית-ספר.

יעקב ליצמן: אדוני, אני יכול להגיד לך שרוב המקרים של גנבות מבית-הספר הם במשך השבת.

יעקב ליצמן: כשהייתי שם רוקנו את בית-הספר כמה וכמה פעמים בשבתות, רוקנו ממחשבים.

יעקב ליצמן: אז בשכונה חרדית נניח שאף אחד לא יצלצל למשטרה בשבת.

יעקב ליצמן: זה לא פיקוח נפש, אז אין היתר, לדעתי.

יעקב ליצמן: אבל במקומות אחרים אני חושב שאתה צריך לבדוק את הסטטיסטיקה.

יעקב ליצמן: אני כמעט בטוח שרובא דרובא של הוונדליזם בבתי-הספר והגנבות משם הם במשך השבת.

יעקב ליצמן: לדעתי, יש היום פתרונות של אלקטרוניקה, כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: לא צריך לתת פטנטים למשטרה איך לשמור על בתי-הספר.

יעקב ליצמן: אתה יודע שגנבת הרכוש שם – על חלק גדול בכלל לא בטוח שיש ביטוח של העיריות.

יעקב ליצמן: אלו בתי-ספר של העירייה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם העירייה מבטחת או לא.

יעקב ליצמן: אלו נזקים עצומים לעומת העלות של הכנסת מכשיר אלקטרוני לבתי-הספר האלה, כך שאם קורה משהו, מייד אפשר לתפוס.

יעקב ליצמן: זאת דעתי לגבי העלות הכלכלית.

יעקב ליצמן: עכשיו אדבר על עצם העלות לבית-הספר.

יעקב ליצמן: בבית-הספר הזה נקרע ארון החשמל, שברו את הקרמיקות של השירותים, וגם ארון ספרים – גם ספרי הקודש שהיו במקום הושחתו.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי קודם, הדבר גרם לזעזוע גדול בקהילה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להיות בטוח בכמה דברים.

יעקב ליצמן: גם באשדוד היה מקרה של תקיפת רב, ולא שמעתי שתפסו עד הרגע הזה; א.

יעקב ליצמן: האם זה כתוצאה משכרות?

יעקב ליצמן: אני מדבר על תקיפה שלא היתה בשבת; ב.

יעקב ליצמן: אני מדבר על הגנבות.

יעקב ליצמן: השאלה ששאלתי אותך בדיון הקודם - האם רוב האלימות היא ביום מסוים בשבוע?

יעקב ליצמן: מה שהתכוונתי לומר, לצערי, מתברר שעיקר האלימות הוא במשך השבת, עיקר הגנבות, עיקר האלימות ולצערי גם הרצח, ויכוחים אולי בגלל שכרות, בגלל פאבים, אני לא יודע בדיוק.

יעקב ליצמן: אני חושב שהמשטרה צריכה לתת את הדעת על כך וגם להרגיע את הרוחות בקריית-מלאכי.

יעקב ליצמן: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת ליצמן.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני השר.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ליצמן, לפני כמה ימים התקבל דיווח על האירוע בגין חשד להצתה של כיתה בבית-ספר חב"ד בקריית-מלאכי.

אבי דיכטר: שוטרים שהגיעו למקום הבחינו בכיתה שנשרפה.

אבי דיכטר: הוזמן חוקר שרפות, כדי לקבל חוות דעת, כמובן, לאחר מכבי האש.

אבי דיכטר: המשטרה איתרה ועיכבה שלושה נערים שנכחו בסמוך למקום וברשותם בקבוקים של שתייה חריפה.

אבי דיכטר: החשודים הכחישו כל קשר לביצוע ההצתה בכיתה באותו יום, בשבת - אגב, בשבת האחרונה - אך הודו בהתפרצות לעסק ובגנבת בקבוקי השתייה החריפה.

אבי דיכטר: המשטרה לא הצליחה למצוא קשר בין שני האירועים, והיא ממשיכה לפעול במטרה לאתר את החשודים בביצוע ההצתה.

אבי דיכטר: צריך לומר שבסך הכול, מבחינת הסוג הזה של העבירות, אין עלייה דרמטית או עלייה משמעותית; נהפוך הוא, בתחום הוונדליזם והגנבות אנחנו מאתרים ירידה קלה מאוד.

אבי דיכטר: יש עלייה בתחום האלימות הגופנית אצל צעירים, ובעבירות סדר ציבורי - ירידה משמעותית.

אבי דיכטר: סך כל ההצתות בבתי-הספר הוא בסדר-גודל של בין שמונה לעשרה מקרים בשנה, אם על-ידי תלמידים ואם על-ידי אחרים.

אבי דיכטר: אגב, מבחינת הענישה, מדובר בעבירה שמוגדרת כפשע והעונש עליה הוא עד חמש שנות מאסר.

אבי דיכטר: בכל מקרה, אני לא יודע לומר, לפי הנתונים, שיש גל אלימות גובר, אף שכל אחד מאתנו מבין שכיתה שנשרפת היא אירוע קשה בפני עצמו.

אבי דיכטר: אבל אי-אפשר לומר שמדובר באיזה גל, גם אי-אפשר לומר שיש חוט מקשר בין האירועים.

אבי דיכטר: לכן, אני ממליץ להסתפק בדברים האלה.

אבי דיכטר: משטרת ישראל ממשיכה לנסות ולאתר את החשודים באירוע הזה.

אבי דיכטר: אני לא מצליח לראות ערך מוסף בדיון נוסף בוועדה.

אבי דיכטר: כפי שאמרתי, לא מדובר בגל, וראוי שזמנן של הוועדות יוקדש לדברים שהכנסת מגדירה אותם כעדיפים.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, המשטרה תמשיך לחקור.

אבי דיכטר: תמשיך לחפש.

אבי דיכטר: לצערי אין לנו את מי לחקור.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לכם, רבותי, השר דיכטר וחבר הכנסת ליצמן.

אחמד טיבי: זה היה הסעיף האחרון על סדר-היום.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה נעולה.