ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-וארבעים-ושש של הכנסת השבע-עשרה, 2007-07-23 00:00

דליה איציק: אין שר, הישיבה נעולה.

דליה איציק: בוקר טוב, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת היום, יום שני, ח' באב התשס"ז, 23 ביולי 2007.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

איל יינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל יינון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (הוראת שעה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הרבנות הראשית (תיקון – מורשי עריכת חופה וקידושין), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת עתניאל שנלר ומיכאל מלכיאור; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בחירת ספק שירותי טלפון), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור נקיבת מחירים שלא ניתן לשלמם במעות שבמחזור), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת יידוע צרכן על מחיר תיקון טרם ביצועו), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק תיעול עודפי ייצור חקלאי המיועדים להשמדה למפעלי הזנה ולנזקקים, התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים (לחם בפיקוח), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הצגת מחיר מקובל), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק המים (תיקון – איסור הפסקת הספקת מים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המים (תיקון – גביית תשלומים על-ידי ספק מים ראשי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – שימור ועידוד גורמי הפקה ישראלית), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב וסטס מיסז'ניקוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הוספת יישובים הזכאים להטבות מס), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת רוברט אילטוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי בית-ג'ן), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת דני יתום ו; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הוספת יישובים הזכאים להטבות מס), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – צמצום סמכויות השר), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס לתושבי אריאל), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת ואלכס מילר; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (קביעת משך הביקור), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (חקירת סוהרים בידי המחלקה לחקירות שוטרים),

איל יינון: התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון מוצרים אשר ארץ ייבואם מחרימה או מפלה את מוצריה של מדינת ישראל), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת עתניאל שנלר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת סימון נזק סביבתי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – כיסוי הוצאות שידורים קהילתיים), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ביטול ייעוד ציבורי של מקרקעין), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת השקעת כספי קופת גמל), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון – הפחתת מס רכישה), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ; הצעת חוק אזור סחר חופשי אילת והקמת הרשות לפיתוח אילת, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת פרסום הודעות באינטרנט), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת הארכת תוקף של תקנות שעת-חירום (יציאה לחוץ-לארץ) (היתר יציאה למדינות ערב), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – הגבלת תקופת ההפקעה לייעוד ציבורי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (מס' 2) (תיקון – איחוד רשויות מקומיות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק ביטול מועצה מקומית תעשייתית מגדל תפן, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לביטול המינהלה לקידום הבדואים בנגב, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חנא סוייד וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – שופט בכיר), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – ייצוג בוועדות ערר), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת חיים אורון; הצעת חוק-יסוד: זכויות חברתיות, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז;

איל יינון: הצעת חוק היועץ המשפטי הראשי (מינוי וכהונה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אבשלום וילן; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – הסמכת בית-המשפט לקיים הליך הכרעה מהיר בעבירות קלות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת יצחק לוי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – שחרור אסירים ביטחוניים), מאת חבר הכנסת דוד אזולאי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק העונשין (תיקון – הגדרת פרסום תועבה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – אי-מינויו לשר של מי שהורשע בעבירת מין), מאת חבר הכנסת יצחק לוי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – חייב מוגבל באמצעים), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת דוד אזולאי; הצעת חוק השכירות והשאילה (תיקון – פינוי שוכר), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – גיל הבוחר), מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק חנינת איש כוחות הביטחון (תוכנית ההתנתקות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק מועמדות ובחירת עובד מדינה לכנסת ולגוף בוחר (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאור; הצעת חוק להגברת הפיקוח והבקרה על קובעי המדיניות הכלכלית בשוק ההון בישראל (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2007 (תיקון – תוספת תקציב למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בתחומי עידוד השקעות הון ומחקר ופיתוח), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת אלי אפללו, איתן כבל, סטס מיסז'ניקוב, ושי חרמש; הצעת חוק איסור העברת כספים לרשות הפלסטינית, התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת ; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הלוואה נוספת לבניית מרחב מוגן דירתי), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אורי אריאל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – הקמת מוסדות להשכלה גבוהה), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הכרה בזרם משולב), התשס"ז–2007, מאת חברי הכנסת אסתרינה טרטמן ומיכאל מלכיאור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק צער בעלי-חיים (ניסויים בבעלי-חיים) (תיקון – שינוי שם החוק), התשס"ז–2007, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב;

איל יינון: הצעת חוק הקרינה הבלתי מייננת (תיקון – הרחבת הוראות), התשס"ז–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז וקבוצת חברי הכנסת.

איל יינון: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-הדין הרבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 6), התשס"ז–2007, שהחזירה הוועדה לקידום מעמד האשה; הצעת חוק שירות המדינה (משמעת) (תיקון מס' 11), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל יינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התכנון והבנייה (פטור מהיטל השבחה בשל חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה) (הוראת שעה), התשס"ז–2007; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 19), התשס"ז–2007.

איל יינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל יינון: הצעת חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר (תיקון מס' 2) (זכות ערעור על צו לנשיאת המאסר), התשס"ז–2007; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוץ משפטי) (תיקון מס' 4), התשס"ז–2007; הצעת חוק הגליל (תיקון מס' 10) (מתן סובסידיה קבועה), התשס"ז–2007 – נוסח מתוקן.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: מחדליה בטיפול בעורף במהלך מלחמת לבנון השנייה ואי-תיקון הליקויים בשנה שחלפה מאז תום המלחמה;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: כוונתה להטיל מס בריאות וביטוח לאומי על עקרות הבית במדינה;

דליה איציק: 5.

דליה איציק: המצב הכלכלי, משבר התעסוקה וממדי האבטלה במגזר הערבי

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הנושא הראשון על סדר-היום: הצעות אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: להזכירכם, הישיבה מתחילה עכשיו ומסתיימת בדיוק ב-14:00.

דליה איציק: ההצעה הראשונה – של חברת הכנסת לימור לבנת.

דליה איציק: היא תנמק את ההצעה במסגרת זמן של עשר דקות – הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא מחדלי הממשלה בטיפול בעורף במהלך מלחמת לבנון השנייה ואי-תיקון הליקויים בשנה שחלפה מאז תום המלחמה.

דליה איציק: בבקשה, גברתי.

לימור לבנת: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל אזרח שחי פה לא זקוק היה לדוח מבקר המדינה כדי לדעת שממשלת ישראל נכשלה כישלון חרוץ בהגנה על העורף במלחמת לבנון השנייה.

לימור לבנת: כולם היו פה, כולם חוו, ודאי מיליון אזרחים שישבו במקלטים בצפון, ודאי בני משפחותיהם שאירחו אותם כשנאלצו להימלט מהצפון, ודאי תושבי שדרות ומערב הנגב, שראש הממשלה אומר שאולי לא צריך למקלט אותם.

לימור לבנת: ודאי החיילים, ודאי כו-לם.

לימור לבנת: אבל מבקר המדינה לא הסתפק בזה.

לימור לבנת: הוא בדק.

לימור לבנת: שנה שלמה הוא בדק באופן יסודי, כדרכו, וכך גם חלק גדול מעובדי משרדו.

לימור לבנת: בראש הבדיקה עמדו אנשי מבקר המדינה – מנכ"ל משרדו, האלוף אור ועוד אחרים.

לימור לבנת: למעשה, את הממצאים הוא מחלק לשני חלקים: מה שקרה עד המלחמה, ואכן הוא מעיר על כך שהיו מחדלים והיו בעיות רבות במהלך השנים, אבל רוב הדוח מתמקד במה שקרה בתפקוד, או באי-תפקוד, של ממשלת ישראל מ-12 ביולי בשנה שעברה, היום שבו התחילה מלחמת לבנון השנייה.

לימור לבנת: אני מציעה לא לעשות שום פוליטיקה.

לימור לבנת: אני מציעה את זה לראש הממשלה ולשרי הממשלה: לא לעשות שום פוליטיקה מההגנה על העורף.

לימור לבנת: היתה הזנחה נוראה, הזנחה קשה במהלך המלחמה.

לימור לבנת: "ליקוי מאורות" קרא לזה המבקר.

לימור לבנת: המלחמה נפתחה ב-12 ביולי.

לימור לבנת: הדיון הראשון בממשלה היה ב-30 ביולי – למעשה, 18 יום לאחר פרוץ המלחמה.

לימור לבנת: זו אחריות?

לימור לבנת: זה ראש ממשלה אחראי?

לימור לבנת: "החומרים המסוכנים – – – " – אומר המבקר – "זה בדרך לאסון.

לימור לבנת: " האם זו אחריות?

לימור לבנת: האם זה ראש ממשלה אחראי?

לימור לבנת: "לא הופעלו" – אומר המבקר – "תוכניות מגירה מוכנות כבר בשלבים הראשונים לטיפול ושליטה בעורף בעיתות חירום.

לימור לבנת: " האם זו אחריות?

לימור לבנת: האם זה ראש ממשלה אחראי?

לימור לבנת: ועוד אומר המבקר: "ראוי היה שהממשלה ושריה יעמדו על ממדי הפגיעה בעורף וייטלו לידיהם פיקוד ואחריות על העורף כחזית מרכזית במסגרת המאמץ המלחמתי הכולל".

לימור לבנת: זה לא נעשה.

לימור לבנת: האם זו אחריות?

לימור לבנת: הם זה ראש ממשלה אחראי?

לימור לבנת: ועוד אומר המבקר, בסיכומו של הדוח שלו: "ראש הממשלה והממשלה כשלו באורח חמור בתהליכי קבלת ההחלטות, ההערכה והביצוע ובטיפולם בעורף במלחמה לבנון".

לימור לבנת: האם זו אחריות?

לימור לבנת: האם זה ראש ממשלה אחראי?

לימור לבנת: ומנכ"ל משרד ראש הממשלה, רענן דינור, אומר וחוזר ואומר: "אולמרט ידע על מצב המקלטים לפני שהחליט לצאת למלחמה".

לימור לבנת: את זה אומר רענן דינור, מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

לימור לבנת: ובכן, האם זו אחריות?

לימור לבנת: האם זה ראש ממשלה אחראי, שכך הפקיר את תושבי הצפון?

לימור לבנת: 582 עמודים של כתב האשמה חמור נגד הממשלה ונגד העומד בראשה.

לימור לבנת: וכן, זה גם כתב האשמה חמור נגד מי שהיה שר הביטחון, נגד מי שהיה רמטכ"ל, אבל שניהם לקחו אחריות, שניהם התפטרו.

לימור לבנת: כתב האשמה חריף מאוד.

לימור לבנת: מה היא תגובתו של ראש הממשלה?

לימור לבנת: מה היא תגובתו של אהוד אולמרט?

לימור לבנת: אין לו תשובות על הטענות, ולכן הוא פותח במסע הסתה, מסע השמצה, מסע שיסוי נגד מבקר המדינה.

לימור לבנת: ככה זה כשאין תשובות.

לימור לבנת: בואו נראה מה הוא עשה מאז.

לימור לבנת: מיגן?

לימור לבנת: תיקן?

לימור לבנת: שיפץ?

לימור לבנת: טיפל?

לימור לבנת: לא ולא.

לימור לבנת: כולנו יכולים לראות מה קרה.

לימור לבנת: הוא אומנם נוסע לצפון, מכנס שם מסיבות עיתונאים, כמה אנשים סביבו, אבל כולנו יודעים מה באמת קורה שם, או – מה באמת לא קורה שם.

לימור לבנת: ראיתם את המקלטים – את המקלטים המוזנחים?

לימור לבנת: את הברזים השבורים?

לימור לבנת: את העכברים המתרוצצים?

לימור לבנת: את הלכלוך?

לימור לבנת: את הזוהמה?

לימור לבנת: כולנו יודעים מה באמת קורה שם.

לימור לבנת: שום דבר לא קורה שם.

לימור לבנת: אין טיפול, אין תיקון של שום ליקוי שעליו מצביע דוח המבקר.

לימור לבנת: אני אומר יותר מזה.

לימור לבנת: רק לפני שבוע פרסמה ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון, שגם אני חברה בה, בראשותו של חבר הכנסת יובל שטייניץ, דוח קשה מאוד על מצב מסכות המגן.

לימור לבנת: למעשה, לא נעשה דבר חוץ מדבר אחד: איסוף המסכות.

לימור לבנת: לא הוכנו מסכות חדשות, אף-על-פי שהאיום עדיין קיים.

לימור לבנת: למי שלא היה בטוח, אנחנו יודעים שהביקור המאוד מתוקשר והפגישות המאוד מתוקשרות של נשיא אירן אחמדינג'אד עם נסראללה, עם אסד, עם משעל, והתחייבותו של נשיא אירן לספק לאסד גם חומרים וגם אמצעים לצורכי בניית כור או לצרכים כימיים – גם אם נכונה הידיעה הזאת וגם אם איננה נכונה, מדינת ישראל חייבת לתת הגנה לאזרחיה, גם בתחומים הללו וגם בתחומים אחרים.

לימור לבנת: אבל ממשלת ישראל לא עושה דבר וחצי דבר, וראש ממשלת ישראל אינו ממלא את חובתו.

לימור לבנת: הוא אינו ממלא את חובתו גם בתחום נוסף.

לימור לבנת: מבקר המדינה מצביע על כך שיש יותר מדי גורמים שמטפלים בנושא העורף.

לימור לבנת: ריבוי גורמים, שנכון – הם היו כל השנים, אבל הגורמים הללו שהיו כל השנים בין היתר הביאו עכשיו לקריסה של כל המערכות, כי לא הוכרז על מצב חירום בעורף, כי לא הופעל מצב מל"ח – וכל זה, כפי שאמר השר רפי איתן בוועדת-וינוגרד, כדי לחסוך כסף.

לימור לבנת: לחסוך כסף?

לימור לבנת: אמר השר רפי איתן.

לימור לבנת: והנה, ועדת משנה של ועדת החוץ והביטחון למצב העורף, שגם בה אני חברה, המליצה לאחד את כל הגורמים הללו ולהקים רשות חירום לאומית שתהיה כפופה למשרד ראש הממשלה או למשרד לביטחון הפנים.

לימור לבנת: כל אלה, כדי שמשרד הביטחון יתרכז במהלך ימי מלחמה בלחימה עצמה ולא בטיפול בעורף, אף-על-פי שבימינו החזית הפכה לעורף והעורף הוא החזית.

לימור לבנת: מה עושה אולמרט?

לימור לבנת: מביא לממשלה, והממשלה מאשרת, באפריל השנה, בדיוק את הדבר ההפוך: הוא ממליץ לממשלה – והממשלה מאשרת – שרשות חירום לאומית כזאת תוקם דווקא תחת משרד הביטחון; את הדבר ההפוך בתכלית.

לימור לבנת: טוב, אמרתי ושאלתי: מה עשה אהוד אולמרט מאז הסתיימה מלחמת לבנון לפני שנה?

לימור לבנת: מה הוא עשה במהלך מלחמת לבנון – אנחנו יודעים.

לימור לבנת: כשל גמור, גם במלחמה עצמה וגם בטיפול בעורף.

לימור לבנת: מה הוא עשה מאז מלחמת לבנון?

לימור לבנת: אנחנו יודעים.

לימור לבנת: הוא לא טיפל, הוא לא תיקן, הוא לא מיגן, הוא לא שיפץ.

לימור לבנת: חוץ מהתנפלות על מבקר המדינה, חוץ מהתנפלות על בג"ץ, חוץ מהתנפלות על כל מה שזז, על כל דבר, חוץ מהשמצות ושיסוי.

לימור לבנת: אבל בכל זאת הוא הספיק לעשות משהו.

לימור לבנת: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יש דבר אחד שהוא הספיק לעשות, הוא הספיק ועוד איך.

לימור לבנת: אני אומר לכם מה: אולמרט הספיק בתקופה הזאת למנות חברים שלו.

לימור לבנת: אתמול הוא דיווח לחבריו בקדימה, הוא אמר: מיניתי את בר-און ורמון כי הם חברים שלי.

לימור לבנת: רציתי שידעו שאני לא שוכח חברים.

לימור לבנת: אה-הה, עכשיו ידע עם ישראל.

לימור לבנת: עכשיו ידע שיש מי שהם חברים שלו ויש מי שאינם חברים שלו.

לימור לבנת: מה מתברר?

לימור לבנת: שתושבי הצפון, מיליון תושבי הצפון, הם לא חברים של אהוד אולמרט.

לימור לבנת: ותושבי שדרות ומערב הנגב הם לא חברים של אהוד אולמרט.

לימור לבנת: וכל תושבי ישראל שסובלים – הם לא חברים של אהוד אולמרט.

לימור לבנת: רק רמון ובר-און הם חברים שלו, והוא רוצה שידעו שהם חברים שלו.

לימור לבנת: חברי הכנסת, אזרחי ישראל, אולי כדאי לכם להיות חברים של אולמרט – לא, לא כדאי לכם.

לימור לבנת: מה שכדאי לעשות זה להחליף את ראש הממשלה הזה, שדואג לחברים שלו, אבל לא דואג לציבור אזרחי ישראל.

לימור לבנת: להחליף את ראש הממשלה הזה, שיש לו עסק רק עם הקליקה שלו הקרובה ורק עם החברים שלו, רק עם החבר'ה שלו, אבל לאזרחי ישראל, לציבור כולו, הוא לא דואג – לא לעורף, לא לחזית ולא לכלל אזרחי ישראל.

לימור לבנת: ולכן, רבותי, אנחנו צריכים ללכת לבחירות חדשות, להחליף את ראש הממשלה ולהחליף את הממשלה הזאת בממשלה טובה יותר שתדאג לכלל אזרחי ישראל.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה השנייה באותו נושא.

דליה איציק: מי שינמק אותה יהיה חבר הכנסת .

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מדובר בדוח ביקורת מהחמורים ביותר שכתב משרד מבקר המדינה, וזאת גם מפני שבמלחמה הזאת, להבדיל ממלחמות אחרות, העורף שילם מחיר מאוד מאוד כבד: למעלה מ-40 הרוגים, למעלה מ-700 פצועים, מאות בתים הרוסים, מחירים כבדים מאוד בתחומי המשק והכלכלה, ואולי בעיקר בתחום של איבוד הביטחון של אזרחים ביכולת של הממשלה לעשות את הדרוש כדי להגן עליהם.

זבולון אורלב: לכן אנחנו סבורים שהדוח הזה, בהחלט ראוי להגיש בגללו הצעת אי-אמון.

זבולון אורלב: אנחנו יודעים שיש שגרה של הגשת הצעות אי-אמון מדי שבוע, מסיבה כזאת או אחרת; נדמה לי שהגישו הצעת אי-אמון אפילו על סטירה שנתנו פה לחבר הכנסת.

זבולון אורלב: עם כל החומרה של סטירה, אנחנו עוסקים פה בדבר מאוד יסודי, מאוד מהותי, שקשור בשורש קיומה של ממשלה, בתפקידה ובאחריותה הבסיסית, וזה – לפעול להגנת אזרחי המדינה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, הממצאים העיקריים ובעיקר ההמלצות היו מוכנים במשרד מבקר המדינה כבר לפני ארבעה-חמישה חודשים, וועדת ביקורת המדינה של הכנסת החליטה על דעת כל חבריה, פה-אחד – אלה שהשתתפו בישיבה, והשתתפו בישיבה גם חברי קואליציה, כמובן – לבקש מהמבקר לתת לה סקירה על עיקר ההמלצות לתיקון הליקויים, ללא המלצות אישיות, ללא המלצות מוסדיות, כי ראוי שתהיה זכות למי שעלול להיפגע להשלים את תשובותיו.

זבולון אורלב: והנה הגיש בג"ץ אלוף פיקוד העורף, שהוא כמובן נציגה של הממשלה – אי-אפשר להפריד בין אלוף פיקוד העורף לבין הממשלה – באמצעות הסניגוריה הצבאית, בג"ץ שלמעשה עיכב ומנע מן הכנסת לשמוע ממבקר המדינה מהן אותן המלצות לתיקון הליקויים; כמובן, בסיוע של של הבג"ץ הזה הצליחה הממשלה למנוע מהכנסת, ובאמצעותה למנוע מאזרחי המדינה, לדעת מהן ההמלצות לתיקון הליקויים שנחשפו במלחמה האחרונה, וכמובן לפעול לתיקונם.

זבולון אורלב: עברו ארבעה, חמישה חודשים יקרים מפז, כי איננו יודעים מתי חס וחלילה תהיה המלחמה הבאה ומתי שוב יידרש העורף לעמוד במבחן של מלחמה; עברו ארבעה, חמישה חודשים יקרים מפז שבהם לא פורסמו ההמלצות לתיקון הליקויים, וכל האחריות הזאת חלה על הממשלה – אין מישהו אחר שאחראי על העניין הזה.

זבולון אורלב: הדבר הזה הוא כשלעצמו חמור מאוד וראוי לכל גינוי, והוא כשלעצמו ראוי להגשת הצעת אי-אמון.

זבולון אורלב: נכון שבדוח הזה אין ממצאים שהם גילויים מרעישים מאוד.

זבולון אורלב: יש עובדות שאולי לא כל הציבור היה מודע להן, למשל שרק ביום ה-19 מפרוץ המלחמה התכנסה הממשלה לראשונה לדון בבעיית העורף, אף-על-פי שכבר כשהממשלה החליטה לצאת למלחמה, ב-12 ביולי, הממשלה וראש הממשלה היו מודעים לכך שיהיה מצב חדש או מצב שונה בעורף.

זבולון אורלב: חרף הבעיה הזאת וחרף זה שמדי יום נופלים טילי "קטיושה" וטילי "פאג'ר" וטילים אחרים על הצפון, בכמויות גדולות של עשרות או מאות ליום, הממשלה כממשלה איננה מתפנה לעסוק בעורף.

זבולון אורלב: אף-על-פי שכבר ביום השני או השלישי למלחמה נהרגים אזרחים, כולל שמונה אזרחים במחסני הרכבת בחיפה, הממשלה איננה נותנת את דעתה להפעיל את היכולת של מדינת ישראל כדי להגן על העורף.

זבולון אורלב: דוח-וינוגרד יעסוק בשאלה מדוע לא ניתנה פקודה לצה"ל בראש ובראשונה לפעול באופן צבאי כדי להגיע למשגרי ה"קטיושות", למשגרי הטילים, ולמנוע את ירי ה"קטיושות".

זבולון אורלב: זאת שאלה שאינני נכנס אליה, אבל השאלה של ההתגוננות האזרחית היא שאלה מאוד מאוד יסודית.

זבולון אורלב: יכול להיות שלא כל האזרחים מודעים לכך שמערך מל"ח – שמדינת ישראל, גברתי היושבת-ראש, מכינה אותו 60 שנה, שכולנו מכירים אותו, כי גם את וגם אני היינו שרים בממשלה, וגם קודמתי, ויודעים שיש מערך מאוד מסודר עם תיקים מאוד מסודרים כיצד לפעול בשעת-חירום וכיצד להבטיח שירותים חיוניים לאזרחים גם בשעת-חירום.

זבולון אורלב: אם במלחמת לבנון השנייה לא מפעילים את מערך מל"ח, באיזו מלחמה חס וחלילה יפעילו את מערך מל"ח?

זבולון אורלב: והנה, לא שמתקבלת החלטה להפעיל, אלא מתקבלת החלטה שלא להפעיל את מערך מל"ח, כנראה משיקולים כספיים, תקציביים.

זבולון אורלב: כלומר, הממשלה "חסה" על תקציב המדינה, על גבם ועל שלומם של אזרחי המדינה, ולא מפעילה את מערך מל"ח.

זבולון אורלב: הממצאים בסך הכול מאמתים את כל מה שידעו אזרחי המדינה, ובוודאי אזרחי הצפון, על הפקרה, על הזנחה ועל מצב בלתי מתקבל על הדעת שבו נשארו אזרחים בצפון בלי שיכלו לקבל את ההגנה המינימלית.

זבולון אורלב: כמו חברי כנסת נוספים, גם אנוכי ביקרתי פעמים רבות בצפון וראיתי את הדברים לא רק דרך האותיות של דוח המבקר אלא גם דרך העיניים.

זבולון אורלב: גם אני, כמו קודמתי, גברתי היושבת-ראש, מאוד מודאג ומאוד מוטרד מההתקפות של ראש הממשלה על המבקר.

זבולון אורלב: אגב, אני לא יודע למה אומרים שיש ביניהם איזה ריב.

זבולון אורלב: אני לא שמעתי את המבקר – ואני מאלה שאמונים מטעם הכנסת להקשיב היטב לדברי המבקר – אני לא שמעתי מהמבקר התקפות אישיות על ראש הממשלה, גם לא בדוח הזה.

זבולון אורלב: מה זה התקפה אישית?

זבולון אורלב: לעשות דה-לגיטימציה לאדם ולדבר על שיקול הדעת שלו ועל המניעים שלו?

זבולון אורלב: מה זה הדבר הזה?

זבולון אורלב: המבקר דיבר פעם על היכולות של ראש הממשלה, על המניעים שלו, על המידות האישיות שלו, על התכונות שלו?

זבולון אורלב: לא שמעתי דבר כזה.

זבולון אורלב: יש מאבק דה-לגיטימי של ראש הממשלה שאני מאוד מוטרד ממנו, ואני אומר את זה גם כאזרח וגם כאיש חינוך.

זבולון אורלב: אם ראש הממשלה אומר לציבור: אל תתייחסו ברצינות למבקר הזה, גם אחרון הפקידים בשירות המדינה ובשירות הציבורי לא יתייחס ברצינות.

זבולון אורלב: אם לא מתייחסים, עד אנה אנחנו באים?

זבולון אורלב: דווקא אנחנו, הכנסת, חייבים להיות רגישים לעניין הזה, מכיוון שמבקר המדינה אינו עובד של הממשלה.

זבולון אורלב: הוא שליחה של הכנסת, הוא העיניים שלנו, הוא מי שעושה את העבודה בעבורנו, כי לנו אין היכולת לבדוק את העובדות לאשורן.

זבולון אורלב: קיים משרד, לדעתי ראוי מאוד, עם מערכת פקידותית בהחלט ראויה, שלהבנתי ולידיעתי היא חפה מכל מיני שיקולים פוליטיים, והנה – עושים דה-לגיטימציה.

זבולון אורלב: אני מודאג מכך, מפני שאנחנו, הכנסת, גודעים לעצמנו זרוע שיכולה לעשות את מלאכתנו ולפקח על הרשות המבצעת.

זבולון אורלב: החשש הוא שאם מישהו עושה דה-לגיטימציה לבעל התפקיד הזה, הוא בעצם אומר:

זבולון אורלב: אני לא מתכוון לתקן את הליקויים – וזה מדאיג עוד יותר.

זבולון אורלב: זה מדאיג עוד יותר.

זבולון אורלב: על רקע זה, גברתי היושבת-ראש, נאלצתי לומר דבר שלא התכוונתי לומר מלכתחילה באותו יום.

זבולון אורלב: קבענו סדרת דיונים בפגרה בוועדה לענייני ביקורת המדינה, כדי לעבור דבר דבר, וקיבלתי גם את עצתה של חברת הכנסת עמירה דותן, שבתום כל דיון עם כל משרד נפקיד חבר כנסת מהוועדה שיהיה אחראי לעבודה עם אותו משרד ולוודא את תיקון הליקויים.

זבולון אורלב: אם נתרשם שהממשלה לוקחת ברצינות הגמורה ביותר את תיקון הליקויים, מתגייסת באופן אמיתי, מתוך הבנה שמדובר בדבר בסיסי ביותר, בחובתה של ממשלה כלפי האזרחים, אינני רואה צורך בהקמת ועדת חקירה ממלכתית; אבל אם נתרשם שמדובר בדה-לגיטימציה לא רק למבקר, אלא גם לממצאים, ואין כוונה לתקן את הליקויים, נצטרך להשתמש בסעיף בחוק, שהכנסת אפשרה לנו, כדי להקים ועדת חקירה ממלכתית.

זבולון אורלב: אין לנו רצון וכוונה לעשות מזה עניין פוליטי.

זבולון אורלב: יש לנו כוונה לדאוג לכך שאזרחי מדינת ישראל ישכנו לבטח גם בעת מלחמה.

זבולון אורלב: תודה.

דליה איציק: תודה רבה לך, חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: השרה רוחמה אברהם-בלילא תשיב במשולב על הצעות האי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: גם לחבר הכנסת ביילין הצעה באותו נושא.

דליה איציק: את צודקת.

דליה איציק: חבר הכנסת ביילין, בבקשה.

דליה איציק: זה לא מופיע לפי הסדר, אבקש להפנות את תשומת הלב של המזכירות לכך.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הממשלה וראש הממשלה הם שהחליטו שנושא העורף ייבדק בידי מבקר המדינה ולא בידי גורם אחר.

יוסי ביילין: באותם ימים, שבהם נאבקו חברים רבים בבית הזה, ואנשים בציבור הישראלי, למען הקמת ועדת חקירה ממלכתית, ראש הממשלה נאבק – נאבק גם בשריו, בשר הביטחון, בשר הבינוי והשיכון דאז, בשרים אחרים ובחברי הכנסת, גם מהקואליציה, שקראו לוועדת חקירה ממלכתית.

יוסי ביילין: הוא אמר: בשום פנים ואופן לא.

יוסי ביילין: תהיה ועדת בדיקה, ומבקר המדינה הוא שיטפל בנושא העורף.

יוסי ביילין: עוד לא הוצג הדוח הזה, וכבר הודיעו לנו בתקשורת שבמשרד ראש הממשלה נערכים להגיב; לא תגובה עניינית, חלילה, אלא התלהמות אישית.

יוסי ביילין: אמר כאן חברי חבר הכנסת אורלב: מה אישי בזה?

יוסי ביילין: יש שני דברים שאני יכול להעיר בעדינות: שמו של מבקר המדינה הובא לכנסת בקדנציה שעברה לא בידי גורמים העוינים את ראש הממשלה הנוכחי או את מפלגתו הנוכחית.

יוסי ביילין: לא שזה היה חלילה מינוי פוליטי – בשום פנים ואופן לא, אבל זה ודאי לא היה מינוי לעומתי.

יוסי ביילין: שנית, כפי שאמר חבר הכנסת אורלב, מה אישי כאן?

יוסי ביילין: יש איזו היסטוריה אישית בין שני האנשים האלה ועכשיו המבקר מתנקם בראש הממשלה?

יוסי ביילין: יש אמינות כלשהי לטיעון הזה, שביקורת המבקר בנושא העורף – הביקורת הנוראה הזאת, שבפרטיה היא אולי באמת אינה מדהימה אבל בתמונה הכוללת שלה היא מכאיבה ומדהימה מאוד – היא על בסיס אישי?

יוסי ביילין: ראש הממשלה מודאג מכך שכל הטענות מופנות לממשלה, כאילו שהן יכולות להיות מופנות לאיזו חנות מכולת במקום כלשהו.

יוסי ביילין: כלפי מי טוענים?

יוסי ביילין: כלפי מי שמנהיג את העניינים וטועה.

יוסי ביילין: נשמעה הטענה שלא הממשלה הזאת אחראית לכל מדווי העורף וכישלונות המיגון.

ואתה מסכים לזה?

יוסי ביילין: זה נכון.

יוסי ביילין: ודאי.

יוסי ביילין: אף אחד לא מאשים את הממשלה הנוכחית וגם לא ציפה שבחודשים אחדים של שלטון היא תתקן את כל הבעיות במיגון העורף.

יוסי ביילין: לא בזה מאשימים את הממשלה ולא בזה מאשימים את ראש הממשלה.

יוסי ביילין: מי שמגן על עצמו באמירה: אל תטילו עלי את האחריות לטעויות העבר – מטעה, משום שלא על כך מפנים אליו את האצבע המאשימה; השאלה אינה אם ממשלת אולמרט אחראית למיגון, אלא מה עשתה ממשלת אולמרט כשידעה מהו המצב.

יוסי ביילין: זאת השאלה האמיתית, מלבד השאלה על העתיד לבוא, שהיא חשובה לכולנו – מה תעשה הממשלה, ומה יעשו ממשלות אחרות, בממצאים שמצא המבקר?

יוסי ביילין: השאלה האמיתית והחדה היא: מה עושה ממשלה כשהיא יודעת שזאת התמונה?

יוסי ביילין: והיא כנראה ידעה, על-פי עדויות שונות ששמעה ועדת-וינוגרד, וגם בדברים שהמבקר אומר.

יוסי ביילין: בעצם הממשלה אמרה כך: אנחנו לוקחים על עצמנו את הסיכון, שכאשר העורף אינו ממוגן אנחנו חושפים אותו למשך יותר מחודש.

יוסי ביילין: הדיון הראשון בנושא מיגון העורף התקיים כמובן ב-30 ביולי, אחרי ה"קטיושות", אחרי הירי, כשמיליון איש ישבו במקלטים.

יוסי ביילין: ב-30 ביולי נזכרה הממשלה לקיים דיון בנושא הזה, ולא היו לה תשובות.

יוסי ביילין: מה היא עשתה במשך כל הזמן?

יוסי ביילין: הרי זאת היתה מלחמת עורף מובהקת, האזרחים היו החיילים האמיתיים של המלחמה הזאת.

יוסי ביילין: במשך כל השבועות האלה היא לא דנה בנושא הזה בכלל.

יוסי ביילין: במשפטים שהמבקר בחר לקבוע – "הליקויים הקשים בעניין הטיפול בעורף בעת המלחמה מגיעים עד כדי ליקוי מאורות" – הוא מתאר מצב שבו מסתבר פתאום לראש הממשלה, שלא באשמתו, שהסמכויות, כמו במקרים אחרים, אינן ברורות, שאף אחד לא באמת יודע מה עליו לעשות, שברגע האמת, כשבאמת צריך לקבל החלטות, פתאום זה אומר: זה לא שלי, זה אומר: אני לא אחראי, וזה אומר: התקבלה החלטה והוא האחראי.

יוסי ביילין: אוקיי, זה לא עליך, אבל עליך להגיד: הנה, עכשיו אנחנו מחלקים את האחריות בינינו – פיקוד העורף, משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה, משרדים אחרים.

יוסי ביילין: הוא לא היה שם.

יוסי ביילין: ראש הממשלה לא היה שם.

יוסי ביילין: יש כאן פער עמוק בין חובתם של מקבלי ההחלטות כלפי תושבי המדינה ובין התפקוד האמיתי שלהם.

יוסי ביילין: כאשר ראש הממשלה אמר לשרים ביום הקריטי והבעייתי כל כך, ב-12 ביולי: עליכם להיערך למציאות חדשה בעורף, מה הוא חשב?

יוסי ביילין: היום, אחרי שנה, אני שואל את עצמי: מה הוא חשב כשהוא אמר להם את זה אז?

יוסי ביילין: שאין ברירה, נצטרך להילחם חודש והעורף יהיה חשוף?

יוסי ביילין: אני חושב שהוא אמר דברים באוויר, שהוא לא הבין מה הוא אומר.

יוסי ביילין: הוא הבין שתהיה בעיה עם העורף, אבל הוא לא הסיק את המסקנות.

יוסי ביילין: אילו מסקנות?

יוסי ביילין: מסקנה מתבקשת היא, למשל, שאם באמת מתברר שהעורף לא מוגן, אתה עושה הכול, כל מה שאתה יכול, כדי שהמלחמה לא תימשך חודש.

יוסי ביילין: אם יש מסקנה אחת מהדבר הזה – יכולה להיות מסקנה – למגן את כולנו עד השיניים, שזה דבר מאוד יקר, מאוד בעייתי ולא פשוט.

יוסי ביילין: יש מסקנה אחרת שאומרת:

יוסי ביילין: אם העורף לא מוגן, אני לא אצא למלחמה.

יוסי ביילין: אבל יש גם מסקנה שאומרת – והיא ההגיונית ביותר, וזאת גם המסקנה שהיתה כל השנים, העורף היה תמיד הדבר החשוב ביותר – ההעברה של המלחמה לצד השני.

יוסי ביילין: התפיסה הזאת של בן-גוריון נבעה מזה, כדי שהעורף לא ייפגע.

יוסי ביילין: והמלחמות הקצרות נבעו מזה, שלא לחשוף את העורף לזמן רב.

יוסי ביילין: הממשלה ידעה כמה היא חושפת את העורף, כמה היא לא מוכנה, כמה היא לא ביצעה את המסקנות של מבקר המדינה מלפני שנים, שהרי אילו ביצעה את המסקנות מ-2001 – זה לא מאה שנה, זו ממשלה שעוד חלק מהשרים שיושבים כאן ישבו בה אז, והיא לא עשתה את זה.

יוסי ביילין: אבל כשאתה עומד לפני מצב כזה שאתה מרגיש שאתה חייב להגיב – ואנחנו, כמרצ-יחד, לא הצבענו נגד התגובה הזאת, כי היתה אז תחושה לכל הבית הזה, לרוב הבית הזה, שצריך להגיב.

יוסי ביילין: אבל האחריות שלך כראש ממשלה היא להבין שאתה אחראי לעורף, אתה אחראי לאזרחים, אתה אחראי לציבור, ואתה לא יכול, אתה לא רשאי מוסרית, למשוך את זה כל כך הרבה זמן.

יוסי ביילין: דיברו כאן על מתי מפעילים את מל"ח, מתי מפעילים את פס"ח, מתי מכריזים על מלחמה.

יוסי ביילין: איזה מצב מטורף, גברתי היושבת-ראש.

יוסי ביילין: עומד עבדך הנאמן בפני בג"ץ, ואומר: על-פי חוק-יסוד: הממשלה, הממשלה צריכה להחליט אם היא יוצאת למלחמה או לא.

יוסי ביילין: כאן יצאו למלחמה בלי החלטה, בלי המשתמע מהדברים האלה, כולל מל"ח.

יוסי ביילין: קראתי לממשלה לקיים דיון – לא להחליט שיש מלחמה, לקיים דיון – אם מדובר במלחמה או לא.

יוסי ביילין: קיבלתי תשובה חד-משמעית: אין כאן מלחמה, מה פתאום?

יוסי ביילין: מה פתאום?

יוסי ביילין: על איזו מלחמה אתה מדבר?

יוסי ביילין: ונזרקתי מהבג"ץ.

יוסי ביילין: אחרי שנה שוברים את הראש איך לקרוא למלחמה הזאת – והיום ראיתי בעיתונים את האות.

יוסי ביילין: אז מה היה כאן?

יוסי ביילין: מה היה כאן?

יוסי ביילין: אנשים לא הבינו מה הם עושים?

יוסי ביילין: לא תפסו שמדובר כאן במלחמה?

יוסי ביילין: לא תפסו שמסכנים כאן מיליון אנשים בעורף, שאין להם איפה להסתתר?

יוסי ביילין: הרי זה העניין האמיתי.

יוסי ביילין: לא אם לא היו כאן מספיק מקלטים מקודם, אלא אם עמדו ברגע הזה בראש ממשלת ישראל אנשים אחראיים כלפי הציבור שבחר בהם.

יוסי ביילין: והתשובה של וינוגרד והתשובה של מבקר המדינה היא לא.

יוסי ביילין: והאנשים האלה לא יכולים להישאר שם, וראש הממשלה לא יכול להישאר שם.

יוסי ביילין: כי ברגע האמיתי ניהלו את המלחמה הזאת רמטכ"ל זחוח דעת, שר ביטחון פתטי וראש ממשלה שהתפקיד גדול עליו בכמה מספרים.

יוסי ביילין: שניים הסיקו את המסקנות, אחד עדיין לא.

יוסי ביילין: שמעתי אותו אתמול מדבר על כך שקדימה, המפלגה הקיקיונית הזאת, תוביל את הממשלה הבאה, והוא יהיה ראש הממשלה הבא.

יוסי ביילין: לא מיניה ולא מקצתיה – – –

דליה איציק: תודה.

יוסי ביילין: הוא חייב ללכת היום.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: השרה תשיב במשולב על שלוש הצעות האי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שאני אתן מעט מן הנתונים שבהם עסקה הממשלה בחודשים האחרונים, הייתי רוצה לומר לך, באופן אישי, חברת הכנסת לימור לבנת: הרי את היית כל כך הרבה שנים שרה בממשלות שלקחו, אולי, חלק לא מבוטל בכל מה שקשור להזנחת העורף.

רוחמה אברהם-בלילא: לא שמעתי אותך פעם אחת, לא מדברת על העורף, לא שואלת מה המצב בעורף.

רוחמה אברהם-בלילא: אז דברים שרואים מהמקום שאתם נמצאים בו עכשיו לא ראית משם?

לימור לבנת: גברתי, אני הייתי שרת החינוך – – –

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא משנה, כשרת החינוך.

לימור לבנת: ואנחנו עשינו תרגילים, טיפלנו בעורף.

לימור לבנת: לא תראי מלה אחת בדוח המבקר על משרד החינוך, שהעורף לא היה מוכן.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי כל מה שקשור – את היית חברה בממשלה, חברת הכנסת לבנת, לא רק כשרת החינוך.

רוחמה אברהם-בלילא: בממשלה, בממשלת ישראל.

לימור לבנת: ההיפך הגמור.

קריאה: מי היה אז ראש ממשלה?

לימור לבנת: בדוח המבקר – המנהיג של רוחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: המנהיג שלי לאורך כל הדרך.

רוחמה אברהם-בלילא: וגם שלך היה – בחלקה.

לימור לבנת: בדוח מבקר המדינה – בממשלה, ואת לא היית חברה בממשלה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: הרי את אמרת – אמרת גם דבר נוסף, והקשבתי לך קשב רב – ואת יודעת שאני מכבדת אותך מאוד – –

לימור לבנת: גם אני.

רוחמה אברהם-בלילא: – – אמרת שהמקלטים היו בהזנחה כמעט פושעת.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי זו לא הזנחה של תוך כדי לחימה.

רוחמה אברהם-בלילא: המקלטים הללו, כאשר נדרשנו לפתוח אותם, היו עזובים, היו מוזנחים.

רוחמה אברהם-בלילא: על-פי רוב, מרבית האזרחים אחסנו שם דברים.

רוחמה אברהם-בלילא: אף אחד לא דיבר.

רוחמה אברהם-בלילא: אף אחד לא אמר.

רוחמה אברהם-בלילא: כי מה?

רוחמה אברהם-בלילא: כי אז היתה מדיניות שונה?

רוחמה אברהם-בלילא: לך, חבר הכנסת זבולון אורלב, שמעתי גם אותך, וכמדומני שגם אתה נטלת חלק, כשר, בממשלות הללו.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אותך לא שמעתי מדבר על מצב העורף.

זבולון אורלב: כנראה לא הקשבת.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל כיושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, אני רוצה לומר לך משהו.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי – אתה חבר כנסת מעולה בעיני – אם היתה לך יכולת, ביום חמישי האחרון, להקים ועדת חקירה ממלכתית על-פי חוק – שאגב, אני אקריא אותו לפרוטוקול, כדי שאולי כל חברי הכנסת וכל אזרחי מדינת ישראל יבינו מהם התנאים להקמת ועדת חקירה ממלכתית – אני בטוחה, שמכיוון שראית שלא נתמלאו לך כל התנאים, בחרת למצוא את הפתרון שחברת הכנסת עמירה דותן הציעה, שאם הממשלה לא תביא לפתרון כל הבעיות שנחשפו, אזי אתם תעמדו מקרוב.

רוחמה אברהם-בלילא: אני אינני מטילה ספק, לא בעבודתך כיושב-ראש הוועדה ולא בוועדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שהוועדה הזאת חשובה, אבל אני רוצה להקריא לך את חוק המבקר.

רוחמה אברהם-בלילא: חוק המבקר סעיף 14(ב) אומר את הדבר הבא: "העלתה הביקורת ליקויים או פגיעות הנראים למבקר ראויים לדיון הוועדה קודם המצאת הדין-וחשבון, על-פי סעיפים 15 ו-20, בשל זיקתם לבעיה העקרונית, או לשם שמירה על טוהר המידות או מסיבה אחרת – ימציא המבקר לוועדה דין-וחשבון נפרד; ואם עשה כן רשאית הוועדה, מיוזמתה היא או על-פי הצעת המבקר, להחליט על מינוי ועדת חקירה; החליטה הוועדה כאמור, ימנה נשיא בית-המשפט העליון ועדת חקירה שתחקור בעניין; על ועדת החקירה יחולו הוראות חוק ועדות חקירה, התשכ"ט-1968, בשינויים המחויבים".

רוחמה אברהם-בלילא: ואני רוצה עוד קצת לחדד את העניין, ולהקריא לך גם את סעיף (ב1).

זבולון אורלב: זה לא שייך לזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אגב – גם (ב1) שייך לפה, ואני אומר לך מדוע.

רוחמה אברהם-בלילא: אם התנאי הזה של – – –

זבולון אורלב: (ב1) לא שייך.

זבולון אורלב: (ב1) זה דוח רגיל, הדוח הזה הוא דוח מיוחד.

זבולון אורלב: והדוח הזה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: לא, לא, לא.

זבולון אורלב: הדוח הזה הוא דוח מיוחד.

רוחמה אברהם-בלילא: יופי.

רוחמה אברהם-בלילא: אם תרשה לי, אדוני, אני אסביר לך בדיוק מה מהות הבעיה, שעלית עליה, ולא רצית לומר אותה ציבורית.

רוחמה אברהם-בלילא: מכיוון שהדוח הזה, שהונח על שולחנה של הכנסת בשבוע שעבר, הוא לא דוח מיוחד, אלא הוא דוח כולל, אזי בחרת שלא להפעיל את סמכותך על-פי סעיף 14(ב), ויותר מזה – – –

זבולון אורלב: זה דוח מיוחד, את לא מבינה.

רוחמה אברהם-בלילא: ויותר מזה, סעיף (ב1) אומר – אני מבינה אולי קצת יותר ממך בעניין הזה.

זבולון אורלב: תשאלי את היועצת המשפטית של הכנסת.

זבולון אורלב: זה דוח מיוחד.

רוחמה אברהם-בלילא: שוחחתי עם הרבה מאוד יועצים משפטיים, ביניהם גם היועצת המשפטית של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא דוח מיוחד.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו, דבר נוסף: "הוועדה רשאית, בנסיבות מיוחדות ובהסכמת המבקר, להחליט על מינוי ועדת חקירה גם בנושא הכלול בדין-וחשבון על-פי סעיפים 15 ו-20, ויחולו עליה הוראות סעיף קטן (ב) סיפא; ואולם לא תחליט הוועדה כאמור, אלא ברוב של שני שלישים מחבריה" – אז ברגע שהבנת שאולי יש לך רוב, כי חברת כנסת אחת תערוק מהקואליציה לאופוזיציה, היה רעש תקשורתי, מחריש אוזניים, עד הצהריים.

רוחמה אברהם-בלילא: ולפתע פתאום שקט.

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: מה קרה?

רוחמה אברהם-בלילא: לא רצית לעשות מזה עניין פוליטי, חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: כתוב בעברית צחה: דוחות מיוחדים שהתפרסמו – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בסדר.

רוחמה אברהם-בלילא: אז למה לא הקמת אותה ביום חמישי, חבר הכנסת אורלב?

זבולון אורלב: כי אמרתי לאורך כל הדרך: אם הממשלה תבצע – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה לא רוצה להתנהל בצורה פוליטית.

רוחמה אברהם-בלילא: לאורך כל הדרך אתה מתנהל בצורה פוליטית.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו, בדוח החמור הזה, אתה לא רוצה להתנהל בצורה פוליטית?

רוחמה אברהם-בלילא: אוי אוי אוי, לא שכנעת אותי.

רוחמה אברהם-בלילא: עכשיו, גברתי היושבת-ראש – –

זבולון אורלב: הכול עברית, הכול עברית.

רוחמה אברהם-בלילא: – – חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בשבוע שעבר פרסם מבקר המדינה דוח בעניין היערכות העורף לחירום והתנהלותו בעת המלחמה בצפון.

רוחמה אברהם-בלילא: מדובר בדוח חשוב, בדוח מקיף, שמונה 582 עמודים, שמצריך שאנחנו, כולנו – הממשלה, חברי הכנסת, חברי הוועדות בכנסת – נלמד אותו ונראה איך כולנו נערכים ללימוד המסקנות שבו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאמינה באיחוד הבית הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: כוחנו יהיה באחדותנו אל מול כל אלה שמנסים השכם והערב לגרש אותנו מכאן ולהביא למצב שמדינת ישראל לא תהיה קיימת.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציינת שכבר בשנה שחלפה ביצעה הממשלה שורה של פעולות משמעותיות לתיקון ליקויים ולטיפול יסודי בבעיות שנתגלו במהלך מלחמת לבנון השנייה.

רוחמה אברהם-בלילא: הפעולות המרכזיות שבוצעו מפורטות במסמך הערות ראש הממשלה לטיוטת דוח מבקר המדינה, שהונח על שולחנה של הכנסת בשבוע שעבר.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת אורלב, אם היית מקשיב גם להחלטת הממשלה, היית רואה שממשלת ישראל קיבלה אתמול הצעת החלטה שנגזרת מדוח מבקר המדינה, ולהלן עיקריה: – –

לימור לבנת: גברתי, זה דוח מיוחד.

רוחמה אברהם-בלילא: אז שיקים, בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: למה הוא לא מקים?

רוחמה אברהם-בלילא: כי הוא מצטנע שזה עניין פוליטי.

רוחמה אברהם-בלילא: אני ממש האמנתי לו.

לימור לבנת: צריך לתקן.

לימור לבנת: זה דוח מיוחד לכל דבר.

רוחמה אברהם-בלילא: – – "יושב-ראש ועדת השרים לענייני ביקורת המדינה יביא לדיון בוועדת השרים הצעות החלטה תוך 45 ימים ובתיאום עם שר הביטחון, שנושא באחריות-העל לטיפול בעורף.

רוחמה אברהם-בלילא: ההחלטה תתמקד באופן יישום התהליך ובאופן תיקון הליקויים שעליהם הצביע מבקר המדינה.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת השרים לביקורת המדינה תקיים מעקב אחר יישום החלטותיה בנושא ויושב-ראש הוועדה ידווח לממשלה, אחת לרבעון, על המעקב שהממשלה מקיימת".

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, אין לאף אחד בבית הזה ספק שמלחמת לבנון השנייה חשפה פערים, חשפה חסרים וחשפה שיטות הפעלה לקויות בכל הנוגע לטיפול באוכלוסייה הנמצאת תחת מתקפה.

רוחמה אברהם-בלילא: חלק ניכר מן הפערים, כפי שאמרתי, נוצרו במשך שנים ארוכות של הזנחה, ומתוך חשיבה אסטרטגית שהטילים שצבר ה"חיזבאללה" בלבנון, בסופו של דבר יחלידו.

רוחמה אברהם-בלילא: חשוב להדגיש שהממשלה נדרשה לתת מענה לבעיות הקשות שנתגלו, להזנחה ארוכת השנים, והכול תוך כדי לחימה.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם זוכרים שלא אחת קיימה הכנסת, באדיבותה הרבה וברשותה של היושבת-ראש, ישיבות מליאה.

רוחמה אברהם-בלילא: כמדומני, הכנסת פעלה באופן רגיל לחלוטין, אף-על-פי שהיא היתה בפגרה, ושוחחנו על כל הנושאים.

רוחמה אברהם-בלילא: עלה לפה שר האוצר, עלה לפה שר הפנים ועלה כל מי שדרשתם שיביא בפניכם דוח איך אנחנו, ממשלת ישראל, מטפלים במצב הקשה שנוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: ואני מודה – נוצר מצב קשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל איפה הייתם אתם, חברי הכנסת, חברי מהאופוזיציה, כאשר אתם הייתם שרים?

רוחמה אברהם-בלילא: כל מה שנותר לי לומר בעניין הזה הוא, שדברים שלא ראיתם משם, מעניין שפתאום אתם רואים מכאן.

רוחמה אברהם-בלילא: מאז סיום המלחמה עסקה הממשלה במרץ ומתוך אחריות בהפקת לקחים, בשינוי סדר העדיפויות, בהגדרת אחריות ובהתגברות על הפערים שנוצרו במהלך השנים.

רוחמה אברהם-בלילא: התהליך הזה, חברי חברי הכנסת, הוא כעת בעיצומו.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת להביא בפניכם פירוט חלקי לגבי הנעשה בעורף: מערכי החירום השלימו את היערכותם לטיפול בעורף באופן שונה מהותית ממה היה בעבר; הממשלה החלה בפרויקט לשדרוג כ-3,000 מקלטים ציבוריים בקו עכו–עמיעד וצפונה, נוסף על התחזוקה השוטפת, שבאחריות הרשויות המקומיות; הממשלה השלימה את כיסוי מערך יחידות הקישור של פיקוד העורף ברשויות המקומיות, במטרה להבטיח את יכולת חיזוקן בשעת הצורך; הממשלה השלימה את הפערים במערכות הצפירה בהשקעה של עשרות מיליוני שקלים; הממשלה השקיעה משאבים לא מבוטלים בשדרוג מרכזי שליטה בשעת-חירום ברשויות המקומיות; משרד הפנים אישר תקנות המסירות חסמים ברישוי מיגון בתים; משרד הרווחה מכשיר בימים אלה צוותי חירום ברשויות המקומיות; בהנחיית הממשלה הוחלט כי משרד הביטחון יופקד על הטיפול בעורף האזרחי כולו.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני יודעת שזיכרונם של רבים בבית הזה קצר, וייתכן שאני פה גם כדי להזכיר.

רוחמה אברהם-בלילא: כדי להזכיר שאתם, רוב חברי הבית הזה, הענקתם גיבוי ותמיכה ללא סייגים בפעולות הצבאיות שנקטה הממשלה במלחמה, ועתה עליכם להיות ישרים ונאמנים עם הציבור, ובעיקר עם עצמכם.

רוחמה אברהם-בלילא: הרי אתם תמכתם תמיכה בלתי מסויגת בפעולות הממשלה ערב המלחמה, ולכן עליכם לתמוך בממשלה הזאת ולתת לה גיבוי כאשר היא מפשילה שרוולים ומתקנת את הליקויים שנוצרו במהלך שנים רבות של הזנחה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת מכולנו – אנחנו בתקופה לא קלה, בתקופה שבה אויבינו מבחוץ עדיין מלחשים את לחישות המלחמה.

רוחמה אברהם-בלילא: בואו כולנו נתאחד ונראה איך אנחנו, יחד, מתגברים על כל הכשלים שחשפה המלחמה, ויחד מראים לעולם הזה שעם ישראל הוא עם מאוחד – – –

דוד טל: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת בדיוק את מה שאני אומרת, ואני מניחה שדברי די ברורים בעניין הזה, ואם הייתי רוצה לומר אחרת, חבר הכנסת טל, הייתי אומרת אחרת.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת להסיר את הצעות האי-אמון מסדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

דליה איציק: הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא כוונתה להטיל מס בריאות וביטוח לאומי על עקרות הבית.

דליה איציק: חבר הכנסת בבקשה, במסגרת עשר דקות.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, תשומת לבכם לרפורמה שהתגבשה כאן והיא תופעל במשך הפגרה.

דליה איציק: כל מי שיש לו הערות, טענות, הארות – נשמח לשמוע רעיונות של חברי כנסת נוספים.

דליה איציק: תשומת לבכם לחוק ההסדרים – יונח על שולחנכם סיכום שהיה ביני לבין שר האוצר, הערות.

דליה איציק: תודה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לתומי הייתי משוכנע, אחרי הפרסומים על עודף תקציבי של מיליארדי שקלים שהצטברו בקופת המדינה במחצית הראשונה של השנה, אחרי הצהרותיו של ראש הממשלה על הנפת הדגל החברתי והדאגה לשכבות החלשות, על הנהגת מדיניות חמלה, על מדינה שכיף לחיות בה, שיפתח האוצר את אוזניו לשוועת העוני המתמשך ויחזיר את הקיצוצים, או לפחות את חלקם, לשכבות החלשות ולמשפחות ברוכות הילדים, שנפגעו קשות בשנים האחרונות מהמדיניות האכזרית של הממשלה, שגרמה לכמעט 2 מיליוני איש לחיות מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: לצערי הרב, התבדיתי.

שמואל הלפרט: אין בחוק ההסדרים לשנת 2008 לא חמלה, לא דאגה לאזרח הקטן ולא רווחה, אלא להיפך – יש מבוכה והרבה אנחה; גזירות חדשות, שמטבע הדברים רובן יוטלו על השכבות החלשות.

שמואל הלפרט: אמש התבשרנו על כוונת האוצר לקצץ עוד 8 מיליארדי שקלים.

שמואל הלפרט: אתמול החליטה הממשלה בישיבתה להעלות את מחיר הלחם האחיד – המצרך החיוני והבסיסי של האוכלוסייה הענייה – ב-12.5%.

שמואל הלפרט: גזירה נוספת בחוק ההסדרים לשנת 2008 היא הטלת מס בריאות על עקרות בית שאינן עובדות, שאינן זכאיות לשום הכנסה כמו דמי אבטלה והשלמת הכנסה.

שמואל הלפרט: הן תחויבנה בתשלום חודשי של 84 שקלים עבור ביטוח בריאות, שהם 1,008 שקלים לשנה.

שמואל הלפרט: אומנם זו לא גזירה חדשה בכלל.

שמואל הלפרט: הרעיון הזה כבר הועלה על-ידי האוצר בשנת 2003 במסגרת חוק ההסדרים – תוכנית הבראה למשק הישראלי – ונדחתה על הסף על-ידי הכנסת והביטוח הלאומי, שטענו כי 70% מעקרות הבית נמנות עם חמשת העשירונים התחתונים.

שמואל הלפרט: נוסף על כך, הם יצטרכו תוספת של 200 תקנים כדי ליישם את ההחלטה לגבות את המס הזה.

שמואל הלפרט: אני תוהה אם מישהו באוצר חשב ברצינות בעת שהעלה את הרעיון של מס לעקרות בית – האם לא די במצוקת העוני החריפה של משפחות ברוכות ילדים?

שמואל הלפרט: לאחר שקיצצו באכזריות בקצבאות הילדים, הממשלה מחפשת איך להכביד עוד יותר את מצוקתן.

שמואל הלפרט: האם חסר למדינה כסף?

שמואל הלפרט: ממשלת ישראל ביטלה את המס המקביל על מעסיקים, שהסתכם ב-8 מיליארדי שקל בשנה, אבל לא מוכנה לוותר על כמה מאות מיליונים שמס הבריאות על עקרות הבית אמור להכניס לקופת המדינה.

שמואל הלפרט: משרד האוצר החליט להוריד את המע"מ ב-1% – סכום של 3 מיליארדי שקלים – ורובם המכריע של הנהנים מהביטול הזה הם מהעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: הסכום הזה של 3 מיליארדי שקלים היה יכול להספיק לחלץ מאות אלפים מתחת לקו העוני, אולם הממשלה הזאת דואגת אך ורק לעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, עקרות הבית ממלאות תפקיד ייחודי שאין דומה לו.

שמואל הלפרט: מדובר בנשים המוותרות על קריירה אישית ועל כל תענוגות העולם ומתמסרות בכל כוחותיהן לגידול הילדים; המוסרות את נפשן כדי להבטיח את עתידו של העם היהודי.

שמואל הלפרט: עקרות הבית, שנרדפות על-ידי קיצוצים של פקידי האוצר, הן שמשפרות את המצב הדמוגרפי הקשה המאיים על המשך קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית.

שמואל הלפרט: במקום שהממשלה תתגמל אותן על שמירת המצב הלאומי החשוב הזה, היא מטילה עליהן מס נוסף, בגלל שאינן עובדות, בגלל שהן מתמסרות לגידול הדור הבא.

שמואל הלפרט: לפני כמה שבועות העלה עמיתי חבר הכנסת פרוש הצעת אי-אמון בנושא אי-החזרת קצבאות הילדים למרות העודף של מיליארדים שיש לממשלה.

שמואל הלפרט: שר האוצר, שענה על הצעת האי-אמון, התעלם לגמרי מהקיצוץ של 4 מיליארדי שקלים מקצבאות הילדים ושיבח את הממשלה הנוכחית, שכתוצאה מההסכם הקואליציוני עם ש"ס מנעה קיצוץ נוסף – – –

דליה איציק: תרשה לי, אני אתן לך עוד דקה.

דליה איציק: תנסה להסביר, כי אני קראתי בעיתון כמוך, וגם אותי זה מאוד הרגיז.

דליה איציק: אולי תסביר לי בדיוק, אני לא הבנתי, וגם השרה רוחמה אברהם, שהבטיחה שאקבל תשובה – בבקשה, תמשיך, מעבירים לי חומר על מה שאתה מדבר.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

שמואל הלפרט: – – – ושיבח את הממשלה הנוכחית שכתוצאה מההסכם הקואליציוני עם ש"ס מנעה קיצוץ נוסף של 680 מיליון שקל.

שמואל הלפרט: באמת מגיעה תודה גדולה לאוצר על שלא עשה קיצוץ נוסף, אחרי הקיצוץ של 4 מיליארדי שקלים.

שמואל הלפרט: אל הקיצוץ של 4 מיליארדי שקלים הוא בכלל לא התייחס.

שמואל הלפרט: הוא דיבר רק על הטובה הגדולה, שכתוצאה מההסכם הקואליציוני עם ש"ס – והוא היה זקוק לש"ס בממשלה – הוא מנע קיצוץ נוסף.

שמואל הלפרט: אכן, הישג גדול למגזר החברתי.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, ממשלה עשירה שפוגעת במגזר החברתי שהוא במצב הקשה ביותר, ממשלה שאין בה לא חמלה ולא תבונה – אין לה זכות קיום.

שמואל הלפרט: אין לנו אמון בה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנו היום בערב תשעה באב, יום חורבן בית-המקדש הראשון והשני.

שמואל הלפרט: חז"ל אומרים שבית-המקדש השני חרב בגלל שנאת חינם.

שמואל הלפרט: הבה נקבל על עצמנו להרבות באהבת חינם.

שמואל הלפרט: נראה כל אחד מעלת חברינו ולא חסרונם.

שמואל הלפרט: אני פונה אל ממשלת ישראל ואל שר האוצר: הבה ניטיב עם מיליון ו-650,000 האנשים החיים מתחת לקו העוני, נדאג לצרכים החיוניים שלהם, נפעל לחלץ אותם ממצבם הכלכלי הקשה.

שמואל הלפרט: על-ידי דאגה לזולת ואהבת ישראל נזכה, בעזרת השם, לבניין בית-המקדש במהרה בימינו אמן.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך, אדוני, על שהעלית את הנושא.

דליה איציק: הוא שווה דיון.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה, חבר הכנסת הלפרט, שכשהגשתם את הצעת האי-אמון – מדובר במכלול נושאים שכרגע בדיונים באוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: ייתכן שהגשתם את הצעת האי-אמון הזאת על סמך כתבה שראיתם בעיתון, על סמך מעין הצהרת כוונות כאלה או אחרות.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל לא אחת ראינו שכאשר יש כוונות מסוימות – לעתים פקידי האוצר מפריחים בלונים, ובין היתר אני אזכיר לכם את המס על הסיגריות, את המס על הירקות והפירות ועוד הרבה נושאים.

דוד טל: אגב, זה לא התפקיד שלהם להפריח בלונים ולא יונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני לא אמרתי אם זה התפקיד שלהם, כן או לא.

דוד טל: הם צריכים להתייחס לנושא המקצועי ותו לא.

רוחמה אברהם-בלילא: לא נכנסתי לעצם מהות תפקידם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מציגה כרגע עובדה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להודיע לך, חבר הכנסת הלפרט, שהנושא שהעלית, שהוא נושא די כאוב ודי חשוב, כלל לא עלה לדיון בממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: בדומה להצעות רבות אחרות, מדובר בהצעה שנבחנה על-ידי משרד האוצר, כפי שאמרתי, לייעול הכלכלה ולשמירה על איזון תקציבי.

רוחמה אברהם-בלילא: היוזמה אינה מופרכת מעיקרה, ובבסיסה עומד היגיון די ברור בעיניהם של פקידי האוצר.

רוחמה אברהם-בלילא: דמי ביטוח נגבים בשיעורים שונים מכלל האוכלוסייה, לרבות עובדים, מובטלים, סטודנטים ומקבלי קצבאות שונות.

רוחמה אברהם-בלילא: עקרות הבית הן פלח האוכלוסייה היחיד שפטור מתשלום דמי ביטוח לאומי ודמי בריאות, ולמרות זאת הן זכאיות לשירותי בריאות מלאים ולזכויות על-פי חוק הביטוח הלאומי.

רוחמה אברהם-בלילא: בכך בעצם מסבסד ציבור העובדים, ציבור המובטלים וציבור הסטודנטים גם את עקרות הבית.

רוחמה אברהם-בלילא: לפי טענתם – אני משיבה בשמו של שר האוצר כרגע – אין הצדקה כלכלית או סוציאלית לפטור הקיים.

רוחמה אברהם-בלילא: עם זאת, כפי שכבר ציינתי, הנושא לא עלה על שולחן הממשלה, ואני מניחה שכפי שרבים מכם, חברי חברי הכנסת, יודעים, התקציב המונח לקריאה ראשונה על שולחנה של הכנסת, לאחר הדיון בממשלה, הוא לא אותו תקציב שיוצא לדרך ב-1 בינואר, בתחילת כל שנה.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, הנושא הזה חשוב, אני שמחה שהעלית אותו על סדר-היום, ועם זאת, אינני סבורה שהוא נושא שראוי שנצביע עליו אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: לכן, אני מבקשת מחברי חברי הכנסת להסיר את הצעת האי-אמון הזאת מסדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דליה איציק: כמו שאתה שומע, חבר הכנסת הלפרט, אני שמעתי מדבריה של השרה, בין השיטין – אני כבר מכירה אותה שעה שעתיים – שהיא ממש לא שלמה עם התשובה.

דליה איציק: אני חייבת לומר שהרעיון הזה הוא רעיון מחריד.

דליה איציק: מה קרה עד עכשיו?

דליה איציק: כל עקרות הבית, שבדרך כלל יש סיבה לכך שהן עקרות בית – אלא אם כן יש להן אידיאולוגיה מאוד מיוחדת.

דליה איציק: בדרך כלל יש להן סיבה: יש להן שמונה ילדים, ועשרה ילדים ו-15 ילדים.

דליה איציק: עכשיו אנחנו נרגיז אותן ונגיד להן: עד עכשיו שילמנו לכן בריאות ושילמנו לכן ביטוח לאומי, ומעכשיו, אך-על-פי שהמצב הכלכלי שלכן נורא, לא נשלם לכן ביטוח לאומי ולא נשלם לכן את זה.

דליה איציק: אשר על כן, גברתי השרה, אני מקווה שזאת רק הצעה.

דליה איציק: אני מודה באי-נוחות שחשתי מדברייך.

דליה איציק: אני רק מקווה שזה רעיון ויש מקום לשאול אם בכלל יש להגיש אי-אמון על רעיון שלא נולד, אבל הלוואי שלא ייוולד.

דליה איציק: סליחה שגם פה התערבתי התערבות בוטה.

דליה איציק: בעיני, אם זה נכון, כדאי לשר האוצר לגנוז אותו, כי לא נראה לי שהכנסת – לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה – תאשר דבר מן הסוג הזה.

דליה איציק: יש לי יסוד סביר להניח, בלי שעשיתי מחקר, שמי שלא יוצאת לעבודה או לא בחרה לעשות קריירה בחוץ, בדרך כלל יש לה סיבות.

דליה איציק: ככה זה בחברה.

דליה איציק: יש כאלה שיש להן שני ילדים אבל הן לא עובדות.

דליה איציק: האם אנחנו נעניש את כל הקבוצה הזאת בשל כמה נשים שמבחינה אידיאולוגית בחרו שלא לעבוד?

אברהם רביץ: הן עובדות קשה מאוד.

זבולון אורלב: מה זאת אומרת לא עובדות?

דליה איציק: לא, אני אומרת שיש נשים שבאידיאולוגיה – נניח שיש לי שני ילדים ואני מבחינה אידיאולוגית מעדיפה להישאר בבית ואני לא עובדת בחוץ.

דליה איציק: בדרך כלל נשים שלא עובדות, לא עושות זאת מסיבה אידיאולוגית.

דליה איציק: הן עובדות קשה בבית.

דוד טל: אני מרגיש את האי-נוחות בדברייך, ואפשר לפתור את הבעיה.

דוד טל: יש ממשלה.

דוד טל: השרה רוחמה אברהם-בלילא יכולה לעלות כרגע ולומר שהדבר הזה היה לא יהיה, ואני בטוח שחברי מיהדות התורה יורידו את הצעת האי-אמון.

דליה איציק: היא שרה אחראית, היא לא תגיד דברים כאלה, אבל סמוך עליה.

דוד טל: היא הנותנת – בגלל שהיא אחראית, היא יכולה לומר דברים כאלה.

דליה איציק: סמוך עליה.

דליה איציק: אנחנו נמשיך – – –

שמואל הלפרט: משום שהשרה לא התייחסה לעוד דברים, שעומדים לקצץ מיליארד שקל – – –

דליה איציק: השרה מתייחסת בכבוד למה שהצעת.

דליה איציק: זאת היתה השאלה.

דליה איציק: השרה השיבה לך מאוד במדויק על השאלה.

דליה איציק: אני מציעה לך לסמוך עליה בעניין זה, וקצת גם עלי.

דליה איציק: אנחנו נעבור לנושא הבא.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דליה איציק: אולי כדאי שביחידת המחקר שלנו יגישו לנו קצת חומר על העניין הזה.

דליה איציק: מה העלות הכספית?

דליה איציק: כמה אנשים?

דליה איציק: מה היה עד עכשיו?

דליה איציק: כדי לתת לחברי הכנסת את הממצאים.

דליה איציק: אם אפשר לקצר את זה עד כמה שאפשר, אני רוצה לדעת.

שמואל הלפרט: – – –

דליה איציק: אני יכולה להניח שמה שאתה אומר נכון, זה עושה שכל.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושא האי-אמון שסיעתנו מגישה היום הוא מצב התעסוקה, האבטלה והעוני והמצב הכלכלי-החברתי בכלל של האזרחים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר להאשים דווקא את הממשלה הזאת באחריות למצב, אבל אפשר להאשים אותה בהחלט בשני דברים.

ג'מאל זחאלקה: האחד – שמאז כינונה היא לא עשתה שום דבר רציני, אפילו כזה שמצביע על כיוון לפתרון ולטיפול בבעיה.

ג'מאל זחאלקה: השני – הממשלה הזאת ממשיכה את אותה מדיניות שיצרה את המצב הזה.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, האחריות שלה לא נופלת מהאחריות של כל הממשלות הקודמות, שעשו את אותו דבר בדיוק, וזה לא לעשות שום דבר רציני כדי לפתור את בעיית העוני, התעסוקה הנמוכה והאבטלה הגבוהה בציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: המצב הכלכלי-החברתי – רמת החיים, ההכנסה – הוא מפתח למכלול גדול מאוד של נושאים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מעלים מדי פעם בכנסת את מצבן של הרשויות המקומיות, את מצב החינוך, את בעיות התשתיות, אבל לא צריך להיות כלכלן או מומחה בעניינים כלכליים-חברתיים כדי להבין שיש קשר ישיר בין מצב כלכלי-חברתי לבין הישגים בחינוך.

ג'מאל זחאלקה: זה כמעט כלל אוניברסלי.

ג'מאל זחאלקה: ככל שהמצב הכלכלי-החברתי יותר טוב, מצב החינוך יותר טוב.

ג'מאל זחאלקה: זה מעגל חיובי – כאילו בכל פעם שמעלים את רמת החינוך, משפרים את המצב הכלכלי-החברתי.

ג'מאל זחאלקה: כשמשפרים את המצב הכלכלי-החברתי משפרים את רמת החינוך.

ג'מאל זחאלקה: כנ"ל משבר הרשויות.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה העיקרית במשבר הרשויות המקומיות הערביות היא מצב כלכלי-חברתי גרוע.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם ההכנסות היו יותר גדולות, היה פיתוח כלכלי, היו עסקים, היו אזורי תעשייה, והמצב של הרשויות המקומיות הערביות היה שונה לגמרי.

דוד טל: אולי זה ניהול לא טוב?

ג'מאל זחאלקה: תראה, כשיש לך תקציב של 100 שקל ואתה מנהל אותו, יש הבדל.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שאתה מנהל אותו לא טוב, אבל כשיש לך תקציב של 1,000 שקל זה שונה מהותית.

ג'מאל זחאלקה: אני מדבר על הרמה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שיש ניהול לא טוב, אני לא מתכחש, אבל זה לא פותר את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: אפילו בניהול הכי תקין בעולם, עדיין ההכנסות נמוכות בגלל המצב הכלכלי-חברתי.

ג'מאל זחאלקה: המצב כל כך גרוע, שמאז 1980 עד היום לא היתה כל עלייה, אפילו היתה ירידה קלה – לא כל כך קלה במונחים של כוח השתתפות בכוח העבודה במשק.

ג'מאל זחאלקה: בשנת 1980 – 40%.

ג'מאל זחאלקה: מה היום?

ג'מאל זחאלקה: 39%-38.5% השתתפות האזרחים הערבים בכוח העבודה.

ג'מאל זחאלקה: הבעיה העיקרית היא תעסוקת נשים.

ג'מאל זחאלקה: תעסוקת נשים היא כיום 20%.

ג'מאל זחאלקה: יש 400,000 נשים ערביות בגיל העבודה, ורק 20% מהן עובדות – כ-80,000.

ג'מאל זחאלקה: 320,000 נשים שיכולות לעבוד או בגיל העבודה, לא יכולות לממש זאת בגלל העדר תעסוקה, העדר מקומות עבודה.

ג'מאל זחאלקה: הרבה פעמים אמרו שלנשים אין הכשרה מקצועית מספקת.

ג'מאל זחאלקה: טענו אפילו שבגלל מסורת או דת נשים ערביות לא יוצאות לעבודה.

ג'מאל זחאלקה: בשנים האחרונות היתה עלייה במספר הסטודנטים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: 55% באוניברסיטאות זה נשים, ובכלל בחינוך העל-תיכוני 60% זה נשים.

ג'מאל זחאלקה: כשאני רואה את המספרים של מספר הסטודנטים, אני מקבל – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: זה נראה ברכה על פניו, ואכן זאת ברכה, אבל אני יודע שסטודנט, ובמיוחד סטודנטית תסיים את לימודיה עם תעודת אבטלה; תעודת B.A ותעודת אבטלה, כי אין מקומות תעסוקה, בעיקר לאקדמאים הערבים.

ג'מאל זחאלקה: המצב רק יחמיר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אם יש מישהו שמדבר על תכנון כלכלי, ואם אנחנו רוצים לראות מה יקרה בעוד שנה, שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, 20 שנים, בעידן של צמצום תקציבי, הקפאת תקנים בשירות הציבורי, חסמים של קליטת אקדמאים ערבים במגזר העסקי – האבטלה רק תעלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו צפויים למצב יותר קשה בשנים הבאות, למצב שבו הברכה של החינוך תהפוך לקללה.

ג'מאל זחאלקה: ככל שאתה לומד יותר יש לך פחות סיכוי לקבל עבודה, בשונה מהמצב שהיה בשנות ה-90 ואפילו בתחילת שנות האלפיים.

ג'מאל זחאלקה: היום הגלגל מתהפך.

ג'מאל זחאלקה: המצב יכול להיות עוד יותר גרוע, כי כיום יש נהירה של גברים ונשים, בייחוד של נשים, לחינוך הגבוה.

ג'מאל זחאלקה: אבל כשתהיה עלייה עוד יותר גדולה במספר המובטלים או הבלתי-מועסקים בקרב האקדמאים, יהיה היזון חוזר שלילי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנשים יחשבו פעמיים אם ללכת ללמוד כשאין להם סיכוי לקבל עבודה.

ג'מאל זחאלקה: המצב הזה הוא בגלל שהרוב המכריע של האקדמאים הערבים עובדים במקצועות מכווני קהילה ולא מכווני עסקים, כי יש חסמים.

גדעון עזרא: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי יש חסמים.

גדעון עזרא: אילו חסמים?

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להביא לך דוגמאות.

גדעון עזרא: תגיד לי איזה חסם מפריע היום לערבי להתקדם בעבודה.

ג'מאל זחאלקה: אני אגיד לך למה – כי ביישובים הערביים אין אזורי תעשייה ואין תעשיית היי-טק.

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה דוגמה מוחשית?

גדעון עזרא: חברת היי-טק פרטית ישראלית – מדוע היא לא קולטת ערבים?

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, לך תשאל אותם.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני – חברת ההיי-טק ממוקמת בתל-אביב או באזורי תעשייה מרוחקים מהיישובים הערביים, והיא בדרך כלל לא קולטת.

ג'מאל זחאלקה: בוועדת החינוך באו ואמרו לנו: המורים הערבים בחינוך הטכנולוגי של תעשיית ההיי-טק, במחשבים – רמתם הרבה יותר גבוהה מזו של המורים היהודים.

ג'מאל זחאלקה: כביכול זה דבר טוב מאוד.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי הם לא נקלטים בתעשיית ההיי-טק ונאלצים בעל כורחם ללכת ולעבוד בהוראה.

ג'מאל זחאלקה: 62% מהאקדמאיות הערביות, הנשים, עובדות בהוראה, כי השוק לא פתוח, כי החוק לייצוג הולם של האזרחים הערבים בשירות הציבורי לא מיושם, כי המשרדים הממשלתיים לא קולטים אזרחים ערבים כפי שהחוק מחייב אותם.

דוד רותם: הם יצטרכו לשלם מסים למדינה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: הם משלמים מסים הרבה יותר ממה שהם מקבלים שירותים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מול המדינה במצב שלילי מבחינת תשלומי מסים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו משלמים מסים.

ג'מאל זחאלקה: מספר המועסקים הערבים הוא 278,000.

ג'מאל זחאלקה: מספר השכירים בהם שמשלמים אוטומטית – – –

אליהו גבאי: שמעת שאפילו חשמל – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – מספר השכירים בהם הוא 237,000, כלומר מספר העצמאים הערבים הוא מאוד קטן.

ג'מאל זחאלקה: הרוב הם שכירים שמשלמים מס הכנסה באופן אוטומטי.

ג'מאל זחאלקה: לעומת זאת, ההשקעה שהמדינה משקיעה ביישובים הערביים היא מאוד נמוכה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, הבעיה היא מצב תעסוקה נמוך.

ג'מאל זחאלקה: הייתי מבקש מכבוד השר אלי ישי ליזום תוכנית רצינית לעידוד התעסוקה בציבור הערבי, ובעיקר של נשים ערביות.

ג'מאל זחאלקה: תעסוקה היא הפתרון.

ג'מאל זחאלקה: אביא נתון אחד שיסביר את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: 59% מהאזרחים הערבים הם מתחת לקו העוני לפני תשלומי העברה.

ג'מאל זחאלקה: אחרי תשלומי העברה – 51% מתחת לקו העוני.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, תשלומי העברה לא פותרים את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: לעומת זאת, בציבור היהודי המצב הפוך: 30% מתחת לקו העוני לפני תשלומי העברה ו-15% אחרי תשלומי העברה.

ג'מאל זחאלקה: התרומה של תשלומי העברה להעלאת אזרחים ערבים מעל לקו העוני היא 10%, לעומת 50% בציבור היהודי.

ג'מאל זחאלקה: מכאן שהפתרון לבעיית העוני הוא תעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: טוענים שהיישובים הערביים מרוחקים מהמפעלים במרכז, שאי-אפשר לגרור את היישובים ליד המפעלים.

ג'מאל זחאלקה: אבל אפשר לבנות מפעלים באזורי תעשייה ביישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בבקשה, סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת ישיב על הצעת האי-אמון של חבר הכנסת זחאלקה.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מאוד מקווה שעם התשובה הכנה שלי – והייתי אומר גם הטובה, משום שיש תשובות ברורות בסוגיה שהעליתם – אם אכן גם כנים דבריכם, אז הצעת האי-אמון תוסר.

אליהו ישי: אבל זה תלוי בהחלטה שלך באופן אישי.

אליהו ישי: אני רוצה לומר שהמדיניות של הממשלה לגבי עידוד המגזר הערבי זו החלטת ממשלה, זה הובלת דברים – גם לסקטור החרדי וגם לאוכלוסייה הלא-יהודית – מהטעמים האלה: סגנון, אופי, תרבות, ואנחנו עושים מאמצים אדירים לשלב.

אליהו ישי: אני מוכרח לומר שהסקטור החרדי משתלב.

אליהו ישי: כשמתאימים את ההכשרה ומתאימים את מקומות העבודה והתעסוקה לתרבות החרדית, זה משתלב יפה מאוד.

אליהו ישי: אני אומר לך פה: יש תקציבים רבים.

אליהו ישי: יש עשרות מיליוני שקלים, עשרות רבות, גם לשנה הבאה וגם לאחר מכן.

אליהו ישי: אני מבקש מכם, כמנהיגי ציבור, לבוא ולסייע לנו, הן לנשים והן לגברים.

אליהו ישי: אני מוכן להביא את מרכזי התעסוקה וההכשרה אליכם ליישובים.

אליהו ישי: אני מוכן להתאים את ההכשרה לתרבות ולאורח החיים שלכם.

אליהו ישי: אין לי שום בעיה.

אליהו ישי: זה לא עניין שאני בא ואומר: אין לנו תקציבים, אתם לא מוכנים, אתם לא רוצים.

אליהו ישי: אנחנו בונים תוכניות.

אליהו ישי: אין פה סיפורים, יש פה אמת לאמיתה.

אליהו ישי: יש תקציבים, יש תוכניות – ואני מחכה לאנשים; ואני לא רק מחכה לאנשים, אני לא יושב אדיש, אלא אנחנו מקדמים תוכניות במסגרת המשרד בתוך האוכלוסייה הערבית, מגייסים אנשים לצורך העניין הזה.

אליהו ישי: אדרבה, חבר הכנסת זחאלקה, תבוא ותראה לנו איך אתם עוזרים.

אליהו ישי: אני מוכן להושיב אתכם עם הצוות המקצועי של המשרד, ותביאו בכל היישובים שלכם את תוכניות הפיילוט – יישוב, שניים, שלושה, ארבעה; אוכלוסייה של נשים; גילים צעירים, גילים פחות צעירים; מבוגרים יותר – – –

ג'מאל זחאלקה: השר ישי, הגשתי לפני שנתיים תוכנית מפורטת לעידוד התעסוקה.

ג'מאל זחאלקה: משרד האוצר אפילו אמר עליה שהיא מצוינת, אבל איך אומרים – רוח, וגשם אין.

אמנון כהן: אבל השר מציע לך שתבוא עם התוכניות היום, עזוב מה שהיה.

אליהו ישי: אדוני, אני אומר לך, לא משנה מה תעשה באי-אמון.

אליהו ישי: אני יודע שלא תסיר את האי-אמון, זה לא משנה.

אליהו ישי: אין נפקא מינה, מסיבה פשוטה: כי זו המדיניות של המשרד.

אליהו ישי: זה מה שאני עושה, זה מה שאני מוביל וזה מה שאני מקדם באוכלוסייה הלא-יהודית.

אליהו ישי: ככל שתעזרו יותר, לא רק במכתבים אלא בפועל, בעשייה, לא במכתבים לצאת ידי חובה – אתה מנהיג ציבור, אתה לא רק כותב מכתב.

אליהו ישי: תוביל.

ג'מאל זחאלקה: זה לא מכתב – תוכנית.

אליהו ישי: תכין תוכנית ותקדם אותה ותביא את האנשים.

אליהו ישי: תוכניות יש לי לרוב, לא חסרות לי תוכניות.

אליהו ישי: אשמח לקבל גם את התוכנית שלך, לקרוא אותה, לעבור עליה ולראות איך לקדם אותה, אבל לא זו הבעיה.

אליהו ישי: הבעיה היא איך אנחנו מביאים את האנשים האלה למעגל העבודה בסופו של דבר, איך הנשים משתלבות בעבודה ואיך הגברים משתלבים בעבודה.

אליהו ישי: זה תלוי בכם, תאמין לי, יותר מאשר בנו, הרבה יותר – משום שתקציב יש, תוכניות יש, רצון יש, ואני מחפש את האנשים.

ג'מאל זחאלקה: מקומות תעסוקה לא אמרת שיש.

אמנון כהן: השר אומר שקודם תכשיר את האנשים, אחר כך – – –

אליהו ישי: חבר הכנסת זחאלקה הנכבד, מקומות תעסוקה, אני מגלה לך, יש, אבל זה תלוי בכם לא פחות מאשר בנו.

אליהו ישי: כשאני מרכיב תוכניות תעסוקה בקריית-ספר, באלעד, בביתר, באזורי עדיפות, בריכוזים החרדיים – והיום גם בריכוזים מעורבים, לאו דווקא של חרדים – איך אני מקדם את זה?

אליהו ישי: אנשים באוכלוסייה המקומית וראשי הערים.

אליהו ישי: שיבוא ראש עיר, יביא יזמים – אני אעזור לו להביא יזמים – נשב יחד, ניקח יישוב, שניים, שלושה, ארבעה לפיילוט, ואתה תראה תוצאות.

אליהו ישי: אני רק רוצה לומר לך שזה תלוי בכם לא פחות מאשר בנו.

אליהו ישי: אני בכל מקרה אקדם את זה, בכל מקרה נראה שם תוצאות, בעזרת השם, אבל אם אנחנו רוצים לראות תוצאות בהיקפים גדולים יותר, אם אנחנו רוצים לראות מספרים גדולים – זה תלוי בכם.

אליהו ישי: אחרת זה ילך לאט יותר.

אליהו ישי: אני הייתי מעדיף שזה ילך מהר, וזה תלוי בעיקר בכם.

אליהו ישי: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה לשר התמ"ת, סגן ראש הממשלה, על התשובה.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון משולב.

אמנון כהן: ועדת הכנסת קבעה שלוש דקות לכל סיעה.

אמנון כהן: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, היום ליל תשעה באב.

אליהו ישי: תקצר את הדוברים, תכניס לכולם משמעת.

אליהו ישי: גם אני קיצרתי.

אמנון כהן: מפלגת העבודה כבר ביטלו.

אמנון כהן: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אמר השר ועזב את האולם והשאיר את המליאה ללא נוכחות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: יפה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני דווקא חייב לומר שבדרך כלל במצב שלי הנואם היה אומר: שים לב, אין נציג ממשלה, אין ראש ממשלה, הצעת אי-אמון בנושא של דוח מבקר המדינה בנושא העורף, אי-מוכנות העורף.

יולי יואל אדלשטיין: אני דווקא מאוד שמח שראש ממשלה איננו כאן, כי מה שאני רואה לאחרונה קצת מפחיד.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הייתי אומר עכשיו כמה מילות ביקורת בנושא מוכנות העורף, והיה קם ראש הממשלה והיה אומר לי: אתה פוזל, אתה צולע, אתה כזה ואתה אחר, כי זה פחות או יותר מה שהוא עושה לגבי דוח מבקר המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד לא שמעתי שראש הממשלה התמודד עם הביקורת לגבי מוכנות או אי-מוכנות העורף.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמר משהו לגבי מסקנות, לגבי הפקת לקחים, לגבי מוכנות להבא?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: דבר ראשון הוא הסביר, גם הוא וגם מקורביו, עד כמה כולם נגדו אישית ועד כמה כולם לא בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אולי זה טוב שהוא לא כאן.

יולי יואל אדלשטיין: בנימה יותר רצינית, דוח מבקר המדינה משקף מציאות מאוד עגומה, ומה שאולי קרה בשנה או בשנתיים האחרונות הוא שהדוחות האלה לאו דווקא מעלים אבק, אלא יש בדרך כלל תגובה, גם ציבורית וגם של המערכות.

יולי יואל אדלשטיין: בנושא זה, במסגרת הכנה ארטילרית, כנראה, לקראת דוח המבקר, הופיעה ועדת מנכ"לים, פרסמה דוח משלה, כמה שכולם הסיקו מסקנות, ובישרו לעם ישראל ש-50% או 60% מהמקלטים כן מוכנים וכן חל שיפור.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין, המסקנה שלי מזה היא שבפעם הבאה, אם חס ושלום יש התלקחות, אנו נצטרך לפנות רק 40% מהאוכלוסייה מהצפון?

יולי יואל אדלשטיין: 60% כבר בסדר, מוגן?

יולי יואל אדלשטיין: אולי נבקש מה"חיזבאללה" שיואילו בטובם לירות רק 60% מהטילים שיש להם, כי אנו מוכנים ב-60% מהמקלטים.

יולי יואל אדלשטיין: פייר זה פייר, מה שנקרא.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שמכל המציאות הזאת שעולה מדוח המבקר לגבי העורף ומקול ענות החלושה של הממשלה לגבי כביכול טיפול בליקויים – אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שיש רק דרך אחת לטפל בליקויים האלה: לשלוח את הממשלה הזאת הביתה ולא ללכת לכל מיני תסריטים מצחיקים של ממשלות חירום וכיוצא באלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת נסים זאב, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כיוון שהיום ערב תשעה באב, קודם כול הייתי מצפה ליותר אחדות.

נסים זאב: חשבתי שהיה מן הראוי לוותר על הצעת האי-אמון דווקא ביום הזה, אבל מכיוון שהיום הזה הוא יום מיוחד, אפתח בדברים שאירעו את אבותינו בתשעה באב.

נסים זאב: חמישה דברים אירעו: חרב בית ראשון, חרב בית שני, אבל גם נגזר על אבותינו שלא ייכנסו לארץ-ישראל, נחרשה ירושלים וגם נלכדה ביתר.

נסים זאב: המרגלים אמרו: הארץ אשר עברנו בה לתור אותה ארץ אוכלת יושביה היא, אנה אנחנו עולים, ואז ותישא כל העדה וייתנו את קולם בלילה ההוא.

נסים זאב: אמר רבי יוחנן: מהו הלילה ההוא – זה יום תשעה באב.

נסים זאב: אמר להם הקדוש-ברוך-הוא: אתם בכיתם בכייה של חינם, ואני קובע לכם בכייה לדורות.

נסים זאב: אני רוצה לומר לכם, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר רק לשבת פה ולבכות על החורבן.

נסים זאב: צריך לקום ולקבל החלטות שיתקנו את המעוות ולתת גם פרק זמן ראוי כדי שהממשלה הזאת תוכל לתקן את הליקויים שהיו עד כה.

נסים זאב: לצערי הרב, מבקר המדינה נהפך להיות איש תקשורת.

נסים זאב: בתחילת דרכו אמר מבקר המדינה שתקשורת זה מרכיב מרכזי, חיוני, כדי לבער שחיתות, כי אנשים, נציגי ציבור, חוששים מהתקשורת.

נסים זאב: אבל אף אחד לא העלה על דעתו שהמבקר רוצה להיות כוכב תקשורת, והפרסום בתקשורת כל כך חשוב לו.

יולי יואל אדלשטיין: זה במסגרת תשעה באב, אתה אומר את הדברים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: ואהבת לרעך כמוך.

נסים זאב: בדיוק.

נסים זאב: על זה גם אומר, ומה המשמעות של "הוכח תוכיח את עמיתך ולא תישא עליו חטא" – צריך להבין, כשאתה מוכיח בן אדם ואתה יודע את המדרש של "הוכח תוכיח את עמיתך ולא תישא עליו חטא", אם אתה בתוכחה שלך גורם לשנאה ואתה מקבל ומרים את השנאה נגדך ואת הזעם – זה לא הוכחה ולא תוכחה.

נסים זאב: לצערי הרב, גם אם הביקורת נכונה, כאשר המבקר נהפך להיות לא מספיק אמין בביקורת שלו, כי זה נהפך להיות תקשורתי – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת זאב, הסתיים זמנך, לכן תסיים במשהו בנימה של תשעה באב.

נסים זאב: – – – אז גם אם הביקורת נכונה, לצערי הרב, היא נופלת על אוזניים אטומות.

נסים זאב: כולם מדברים על המקלטים.

נסים זאב: מצב המקלטים לא נולד ערב מלחמת לבנון השנייה.

נסים זאב: זה מחדל של ממשלות ישראל במשך שנים, ואני חושב שנכון שהיום הממשלה כן מתייחסת וכן מנסה לתת פתרונות.

נסים זאב: אי-אפשר לתת את זה בצורה מסיבית.

רן כהן: – – –

נסים זאב: אי-אפשר שכל בית ייהפך להיות מקלט.

נסים זאב: צריך לדעת שהתגובות צריכות להיות נגד אויבינו.

נסים זאב: אני אסיים, אני רק אאחל שהיום הזה של תשעה באב ייהפך לעם ישראל לששון ולשמחה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

אמנון כהן: רק להעיר לחברי לסיעה שאחד הכלים של מבקר המדינה זה התקשורת, לכן הוא חייב להשתמש בזה, אולי במידתיות כזו או אחרת, אבל זה אחד הכלים להתמודד ולהוציא את הדברים אל הציבור, דרך התקשורת.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אליהו גבאי.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני עברתי על הצעות האי-אמון שהציעו סיעות הבית מהאופוזיציה, ואני מבין שזו הדרך של סיעות הבית להראות את המחאה, ואנו צריכים להמשיך במשחק.

רוברט אילטוב: אך אנו בסיעת ישראל ביתנו רואים את הנושאים בצורה אחרת, להערכתנו, לעומק, ואנו מציעים פתרונות יצירתיים.

רוברט אילטוב: יש כאלה שלא מרוצים מהם, יש כאלה שלפעמים תומכים ויש כאלה שתומכים ולא מראים את זה.

רוברט אילטוב: בנוגע למחדלי העורף, אנו רואים במחדלי העורף כשל מערכתי.

רוברט אילטוב: הכשל הוא לא של ממשלה זו או אחרת, הוא לאורך כל הממשלות, והוא לא רק בנושא העורף אלא בכל נושא הממשל, היום ולפני זה בממשלות הקודמות.

רוברט אילטוב: אין ממשלה שיכולה למשול, כי אין היום סדר-יום ברור לממשלה, ולא משנה בראשות מי היא תהיה.

רוברט אילטוב: לכן הצענו את שינוי שיטת הממשל, שהכנסת דחתה אותו לצערנו, ואנו מציעים גם לחברינו חברי הכנסת הערבים, או לתושבי ישראל שהם ערבים, הצעות שאפשר לקבל אותן או לדחות אותן.

רוברט אילטוב: אנו מציעים שיצהירו הצהרת נאמנות.

רוברט אילטוב: לבקש ממדינת ישראל את כל הזכויות ולא לתת חובות, זה קצת לא הוגן.

רוברט אילטוב: לכן יש לנו גם לזה פתרון יצירתי; לאלה שלא רוצים לקבל את המהות הישראלית ולשמור על מדינת ישראל – אנחנו מציעים גם החלפת שטחים.

רוברט אילטוב: כל מי שמרגיש את עצמו פלסטיני יכול לקחת את זה בשתי הידיים.

רוברט אילטוב: אנחנו לא מחזיקים אף אחד בכוח.

רוברט אילטוב: אנחנו שומעים שלא מרוצים מזה ולא מרוצים מזה, אבל אנחנו מציעים הצעות.

רוברט אילטוב: יכול להיות שהיום עדיין מוקדם להעלות את ההצעות האלה.

רוברט אילטוב: אבל בשנות ה-90 איווט ליברמן אמר על טהרן את מה שהיום אומרים כולם, ולאט-לאט אנחנו מגיעים להצעות שאנחנו נותנים.

רוברט אילטוב: השאלה היא אם כשנגיע לא יהיה מאוחר מדי.

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, אני מבין שהצעות אי-אמון חייבים להגיש, והאופוזיציה צריכה להתנהג כאופוזיציה, אבל צריך להיות גם פרקטיים.

רוברט אילטוב: הכשל הוא לא נקודתי, אלא מערכתי.

רוברט אילטוב: ואנחנו הצענו גם ממשלה לאומית רחבה, שהליכוד וסיעות הבית הציוניות והחרדיות ייכנסו לממשלה.

רוברט אילטוב: אנחנו הצענו דיון בנושא שיטת הממשל.

רוברט אילטוב: לצערנו הדברים האלה נדחו, אבל אנחנו נמשיך להיאבק על המטרות שלנו ולדחות את הצעות האי-אמון.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים.

אמנון כהן: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת .

אליהו גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דוח מבקר המדינה על העורף הוא בלי ספק אחד הדוחות החמורים שמצביעים על תפקודה של ממשלת ישראל בזמן חירום.

אליהו גבאי: הדוח הזה בא לומר את מה שכל אחד ידע – מה שכל משפחה ידעה, כל בית ידע וכל ילד ידע, כאשר ראינו בטלוויזיה את המקלטים המוזנחים, כאשר ראינו את מוסדות החינוך לא מוגנים, כאשר ראינו את האנשים העולים לאוטובוסים ובורחים בצורה לא מסודרת.

אליהו גבאי: וכי מה הדוח הזה בא לאמת?

אליהו גבאי: שהמפעלים נסגרו כי לא היתה להם הגנה ולא היה מי שיעשה בהם מה שאפשר?

אליהו גבאי: שהמקלטים היו מעופשים, סגורים, עם ביוב, בלי ריהוט, ולא היתה אפשרות לישון בהם?

אליהו גבאי: שאנשים התנפלו על אוטובוסים כדי לברוח כל עוד נפשם בם?

אליהו גבאי: שבתי-הספר לא היו מוגנים?

אליהו גבאי: כאשר התחילה המלחמה, היא לא נגמרה ביום-יומיים.

אליהו גבאי: ממשלת ישראל היתה יכולה לתקן משהו במשך המלחמה, כאשר "קטיושות" נחתו על הצפון.

אליהו גבאי: אבל היא היתה מבולבלת, מפוזרת ומסוכסכת, כל אחד העלה טענה, כל אחד משך לכיוונו, איש לא יודע מה תפקידו, וכך לא החליטו – להכריז מצב חירום או לא להכריז מצב חירום?

אליהו גבאי: לפתוח מחסני חירום או לא לפתוח מחסני חירום?

אליהו גבאי: הממשלה היתה מבולבלת לאורך כל הדרך, ואיש לא ידע איך לתפקד בתחומו.

אליהו גבאי: בית-החולים שבצפון, שהיה צריך להיות הראשון שממוגן, כדי להגן על החיילים שמגיעים אליו פצועים, גם הוא לא היה ממוגן.

אליהו גבאי: האם באמת לא ידענו שבית-החולים בנהרייה, או בחיפה, עלול להיות מופגז ב"קטיושות" מהצפון?

אליהו גבאי: האם זה לא דבר שידענו לא רק באותו יום, אלא ידענו במשך שנים, שעלול לבוא יום שבו הם יפגיזו את הצפון, וכל הצפון נמצא בטווח הטילים?

אליהו גבאי: רבותי, זוהי ממשלה שלא נתנה את מה שמצופה ממנה אף במעט שבמעט שהיה אפשרי.

אליהו גבאי: לאחר שבוע ועוד שבוע היא היתה יכולה לתקן.

אליהו גבאי: היא היתה יכולה להראות שהיא בכל אופן מתארגנת ועושה משהו.

אליהו גבאי: יותר מ-30 יום הצפון היה מופקר, יותר מ-30 יום ההפגזות נחתו, ואיש לא היה יכול להביא מזון לקשישים, לעניים, למשפחות במצוקה – השאירו את זה ליוזמה של פילנתרופים, של אנשים פרטיים.

אליהו גבאי: ממשלה שמפקירה את כל מה שבאחריותה ליוזמות פרטיות, אינה ראויה להמשיך לשלוט.

אמנון כהן: נא לסיים.

אליהו גבאי: אני רוצה להמשיך במשפט אחד, אדוני היושב-ראש.

אליהו גבאי: רבותי, אתמול התבשרנו בבשורה של שרת החינוך.

אליהו גבאי: אני פונה אל ראש ממשלת ישראל בתביעה לפטר אותה לאלתר.

אליהו גבאי: היא לא יכולה להיות שרה של ילדי ישראל.

אליהו גבאי: אם הוא לא מסוגל לפטר אותה, שימנה אותה שרה רק לאוכלוסייה הערבית, שתהיה שרת החינוך שלהם.

אליהו גבאי: זה יום שחור לחינוך, כאשר שרת החינוך מציעה ללמד את "יום הנכבה" במדינת ישראל.

אליהו גבאי: רבותי, אין לה זכות מוסרית להמשיך לשמש שרת החינוך במדינת ישראל.

אליהו גבאי: ועוד משפט, אדוני:

אליהו גבאי: אני שמעתי את השר מג'אדלה – שממונה כאן – הוא מורה להפסיק את החפירות בשער המוגרבים.

אליהו גבאי: ואת החפירות שבהר-הבית – –

אמנון כהן: אתה לא יכול בשלוש הדקות שלך להגיד את כל מה שיש לך להגיד.

אליהו גבאי: – – הוא לא מפסיק.

אליהו גבאי: הוא כנראה לא יודע שהוא שר במדינת ישראל, ולא שר של הווקף.

אמנון כהן: תודה רבה.

אליהו גבאי: זאת ממשלה ללא מצפן וללא מצפון, והגיע הזמן שהיא תעזוב ותשאיר את עם ישראל לנפשו.

אליהו גבאי: היו"ר אמנון כהן תודה רבה.

אליהו גבאי: חבר הכנסת משה שרוני, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני.

אליהו גבאי: אני מבקש להקפיד על הזמן.

אליהו גבאי: יש הרבה מה להגיד, אבל הזמן המוקצב הוא שלוש דקות.

אליהו גבאי: אין מה לעשות.

אליהו גבאי: תבחר אתה מה הכי חשוב לך.

אליהו גבאי: בבקשה, חבר הכנסת שרוני.

משה שרוני: מה, אין שר?

אמנון כהן: יש שר, הנה, הוא יושב שם, ממול.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כל הנושא הזה, של הצעות אי-אמון, הוא כבר כל כך נדוש, וכל אלה שמוצעים לשמש בתפקיד ראש ממשלה לא נמצאים כאן – רק גפני נמצא.

יעקב כהן: – – –

משה שרוני: שב בשקט, יענקל'ה.

משה שרוני: אני חושב שחבל לבזבז את האנרגיה, חבל לבזבז את הקלוריות, על הצעות אי-אמון.

משה שרוני: אי לכך, יש נושא חשוב יותר, שחשוב לכל גמלאי ישראל – הגדלת קצבת הזיקנה.

משה שרוני: זה דבר חשוב באמת, ואני רוצה לראות את כל חברי הכנסת כאן מרימים יד כדי שהגמלאים, שקופחו במשך 15 שנה, יזכו לראות את התיקון שחייב להיות.

משה שרוני: איפה הכבוד?

משה שרוני: מי שלא יודע מה זה גמלאי – שילך ללמוד.

משה שרוני: מי שלא מכבד את הגמלאים אין לו זכות להיות בבית הזה.

משה שרוני: מי שלא מכבד את הילדים, את האלמנות ואת השאירים אין לו זכות להיות כאן.

משה שרוני: לכן בהצעה שלי מדובר לא רק על גמלאי ישראל, אלא על הילדים, על השאירים; מדובר בתיקון לגבי כולם, וזה מה שהכי חשוב היום – שהכנסת צריכה להיות גאה, ולהצביע – – –

אמנון כהן: על האי-אמון או על החוק?

משה שרוני: עזוב את האי-אמון בצד.

משה שרוני: לא רק אני עומד כאן; עומדים אתי 41 חברי הכנסת שהגישו הצעות אחרי – שלי יחימוביץ, מרציאנו, אורית נוקד ועוד רבים, ומאחורי עומדים 750,000 גמלאים שמחכים לפיצוי כבר עשרות שנים.

משה שרוני: אל נאכזב אותם.

משה שרוני: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני לא יודע, אמר לי עכשיו הרב רביץ, לא שמעתי, שיושבת-ראש הכנסת אמרה שלא יעלה ולא יבוא העניין של – – –

אמנון כהן: כן, היא תעשה כל מאמץ.

משה גפני: אבל הממשלה מתכוונת להביא את זה.

משה גפני: באמת, אולי נשקול – – –

אברהם רביץ: היה פקיד באוצר שהכניס עז – – –

משה גפני: כן, אבל העז הזאת היא חמורה.

קריאות: – – –

משה גפני: הרב רביץ, הרב כהן, אולי באמת נשקול, אם הממשלה אומנם תודיע שהיא לא מביאה את זה, נבטל את האי-אמון.

משה גפני: אם היא תודיע.

משה גפני: היושבת-ראש היא שלנו, הממשלה היא שלכם, לא שלנו.

אמנון כהן: הממשלה בינתיים – – –

משה גפני: בסדר, אז נחכה, נראה.

משה גפני: אבל, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על החלק הזה של ההתנהלות הממשלתית, והנושא של מס הבריאות על עקרות הבית הוא רק משל.

משה גפני: אני הייתי כאן כאשר בנימין נתניהו כשר האוצר הביא את הגזירות הנוראיות נגד השכבות החלשות.

אמנון כהן: ביבי מי?

משה גפני: ביבי נתניהו.

אמנון כהן: כשר האוצר.

משה גפני: שר האוצר.

משה גפני: הוא הביא את הגזירות האלה, ומה היה הטיעון שלו?

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, צריך להחזיר אותו רק בשביל – – –

משה גפני: הטיעון שלו היה שאנחנו נמצאים בקטסטרופה כלכלית.

משה גפני: הקטסטרופה הכלכלית יכולה להביא אותנו לארגנטינה.

משה גפני: אני חולק עליו, אני חושב שהוא עשה דברים חמורים מאוד.

משה גפני: היתה אפשרות לחסוך בכסף בדברים אחרים, ולא לפגוע בשכבות החלשות ובמעמד הביניים.

משה גפני: אבל היה טיעון.

משה גפני: תאמר לי, אדוני היושב-ראש, איזה טיעון יש היום לממשלה?

משה גפני: איזה טיעון?

משה גפני: 15 מיליארד שקל עודפים בהכנסות.

משה גפני: מה ההצעה הזאת להעלות את מס הבריאות לעקרות הבית?

משה גפני: הדבר האנטי-חברתי החמור ביותר שיכול להיות.

משה גפני: מה הדיונים האלה אשר מתנהלים היום בממשלה, בקשות לקיצוץ בתקציב המדינה, שכמובן מי שייפגע מזה זה לא אותן כמה משפחות בודדות שרוב המשק הכלכלי נמצא בידיהן, לא ייפגעו מזה האנשים העשירים.

משה גפני: מי שייפגע מזה זה מעמד הביניים, השכבות החלשות, למה?

משה גפני: על איזה טיעון?

משה גפני: מה הסיבה שהיום הממשלה, אדוני היושב-ראש, דנה על קיצוץ במשרדי הממשלה?

משה גפני: למה, מאיזו סיבה?

משה גפני: למה מתקיימים דיונים כאלה נוקבים בין הבג"ץ לראש הממשלה על הנושא של מיגון העורף?

משה גפני: למה, מה הסיבה?

משה גפני: מכיוון שאין כסף היום?

משה גפני: למה אנשים בשדרות צריכים להיות מופקרים באופן כל כך חמור גם בחיי אדם וגם בפחד שהם חיים בו, כי הממשלה לא רוצה למגן?

משה גפני: מה הסיבה, אין כסף?

משה גפני: אנחנו מתקרבים היום לארגנטינה?

משה גפני: יש פה מדיניות.

משה גפני: זאת ממשלה שהיא אנטי-חברתית במוצהר, חבר הכנסת רותם.

משה גפני: זאת ממשלה אנטי-חברתית במובן הכי חמור של המלה.

משה גפני: אין היום בעיה תקציבית, מכיוון שיש עודף תקציבי.

דוד רותם: היא דואגת – – –

משה גפני: יש 15 מיליארד שקל עודף בהכנסות, למה פוגעים בחלשים?

משה גפני: למה מתקיימים דיונים על העלאת מחירי הלחם?

משה גפני: למה מתקיימים דיונים, לא דיונים – מעלים את מחירי החלב.

משה גפני: מי ייפגע מזה?

משה גפני: המשפחות העשירות?

רן כהן: הם נהנים מזה.

משה גפני: כנראה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן, אני מוריד לך עכשיו.

משה גפני: אבל בממשלה הזאת יש רק מפלגות חברתיות.

משה גפני: יש הגמלאים, ויש ישראל ביתנו, ויש קדימה.

אמנון כהן: אל תשכח את ש"ס.

משה גפני: לא, אני את ש"ס לא תוקף היום.

משה גפני: אבל רק מפלגות חברתיות.

משה גפני: ולכן, אם אכן הממשלה תבוא עכשיו ותגיד שהכוונה הזדונית הזאת, האנטי-חברתית, תתבטל, והיא תסכים לבטל את מס הבריאות על עקרות הבית – אנחנו נבקש מחברינו בסיעה לבטל את האי-אמון.

משה גפני: אבל שהממשלה תבוא ותגיד שהיא מסכימה עם יושבת-ראש הכנסת.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, השר גדעון עזרא, שיושב בפאתי האולם, משום מה, חברות וחברי הכנסת, הממשלה הזאת ראויה לאי-אמון פעמיים: פעם אחת בגלל הממצאים של דוח מבקר המדינה על העבר, ועל מה שאנחנו יודעים, ופעם שנייה על כך שכהפקת לקחים מהמלחמה הקודמת היא לא עושה כלום כדי למנוע את המלחמה הבאה.

רן כהן: ואני לא יודע באמת מהו הפשע הגדול יותר, אחד גובר על השני.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, זאת היתה החלטה מופקרת, בין 09:00 ל-18:00, ב-12 ביולי בשנה שעברה, להחליט על יציאה למלחמה, כשידוע שגם צה"ל לא מוכן וגם המקלטים לא מוכנים.

רן כהן: כלומר, זאת היתה תבוסה גם בקרב וגם במלחמה של אזרחי מדינת ישראל בעורף.

רן כהן: כלומר, התבוסה בעורף היתה באחריות מלאה של ממשלת אהוד אולמרט.

רן כהן: לא יהיה מצב שבו הרמטכ"ל יסיק את המסקנות, שר הביטחון יודח על-ידי מפלגתו, וראש הממשלה יצא נקי, ועוד יכריז שהוא הולך להיות עוד פעם ראש הממשלה.

רן כהן: הדבר הזה הוא בלתי אפשרי.

רן כהן: לכן, למרות דברי חבר הכנסת שרוני, האי-אמון במקומו כל שבוע, כל זמן שהמארה הזאת על ראשנו.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אבל צריך לומר את האמת: שלא להסיק את המסקנות מהמלחמה הקודמת זה פשע עוד יותר גדול מאשר התיקונים שצריכים להיות במה שהתגלה על העורף בדוח מבקר המדינה.

רן כהן: כל ילד היום יודע: אם לא יהיה משא-ומתן לשלום היום – גם עם אבו-מאזן, כדי לקדם שלום ישראלי-פלסטיני; גם עם סוריה ולבנון, כדי למנוע את המלחמה הבאה – תהיה עוד מלחמה.

רן כהן: מה עושה אהוד אולמרט?

רן כהן: משתתף בכל מיני מפגשים שבהם יש פוטו-אופורטיוניטי, הזדמנות להצטלם, ובזה נגמר העניין.

רן כהן: אין משא-ומתן לשלום.

רן כהן: השר גאלב מג'אדלה, אין משא-ומתן לשלום.

רן כהן: זה פשע יותר גדול מהמלחמה הקודמת, ועל כך הממשלה הזאת צריכה לתת את הדין.

גאלב מג'אדלה: אני בא לקראתך לשמוע אותך.

רן כהן: אני שמח, אני יודע שאתה גם לא רחוק מעמדתי למרות ישיבתך בממשלה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להוסיף על העניין הזה עוד שתי תוספות קצרות, למרות כוונתך לקצץ בזמני.

רן כהן: הממשלה הזאת, שמתכוונת להקפיא את חוק נכי הפוליו, היא ממשלה פושעת, פעם אחת כלפי נכי הפוליו ופעם שנייה כלפי כנסת ישראל.

רן כהן: הכנסת הזאת חוקקה את החוק הזה ב-83 קולות, פה-אחד, והאוצר החליט שהוא ירסק את הכנסת, הוא ישבור את מפרקתם של חברי הכנסת והוא לא ייתן לנו לחוקק חוקים שאנחנו חושבים שהם נכונים וצודקים.

רן כהן: ועל כך התשובה צריכה להיות חד-משמעית – לא יקום ולא יהיה.

רן כהן: אני שמח לבשר לך, אדוני היושב-ראש – כי יצאת בדיוק מוועדת הכספים – שהיום השגנו הישג אדיר אחרי חמש שנים של מאבק לעידוד ישראלים לעבוד בחקלאות.

רן כהן: האוצר נכנע להצעת חוק שאני נלחם עליה כבר חמש שנים, לעודד ישראלים לעבוד בחקלאות, בדיוק בתקציב שאני הצעתי, כ-5 מיליוני שקלים.

רן כהן: בחודשים הקרובים תופעל תוכנית של עידוד ישראלים, כספית, לעבוד בחקלאות.

רן כהן: נדמה לי שזה יהיה תיקון מאוד מאוד חשוב.

רן כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חבר הכנסת , בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, צריך לשבח את התנועה הקיבוצית, שקראה היום לפתור את בעיית המתיישבים והחקלאים מגוש-קטיף.

אמנון כהן: כן, מברך – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שוב הקשה עלי עמיתי חבר הכנסת ריבלין בכניסה לאולם, בנושא הוויכוח עתיק היומין, שלא יסתיים במהרה, בין הנרטיב הערבי במדינת ישראל לנרטיב הציוני במדינת ישראל – אפרופו החלטת משרד החינוך לאשרר החלטה, תוכנית קודמת שהציע המשרד בזמנה של חברת הכנסת לימור לבנת, כאשר היא כנראה נרדמה בשמירה או משהו, ולציין בספר "יחד בישראל" או "מען בישראל", נוסח אמורפי צמחוני שגרם לסערה.

אחמד טיבי: מה אומר הנוסח?

אחמד טיבי: אומר הנוסח שהיהודים קוראים לזה מלחמת השחרור, ואצל הערבים קוראים לזה ה"נכבה".

אחמד טיבי: זו המלה היחידה, פעם אחת בכל הספר שיש המלה הזאת בניסוח הזה.

אחמד טיבי: בניסוח הזה פשוט אין טעות, כי זו עובדה – אכן הערבים כך קוראים.

אחמד טיבי: עכשיו באים אנשים התוקפים את ההחלטה ואומרים זה קץ הציונות כמעט.

אחמד טיבי: מה שאני אומר, עמיתי חברי הכנסת ריבלין, רבותי חברי הכנסת, הוא שחוק במדינת ישראל יש רק אחד.

אחמד טיבי: לאחרונה, אגב, מתפתחת תופעה שיש חוק כזה לערבים וחוק כזה ליהודים, אבל עקרונית, רעיונית, יש רק חוק אחד במדינה.

אחמד טיבי: נרטיבים יש הרבה: יש נרטיב של הציונות, שאני לא מקבל אותו; יש נרטיב ערבי-פלסטיני, שהוא שלי, שאתה לא מקבל אותו; יש נרטיב של היהדות החרדית על מה שמתרחש כאן, על מה שהתרחש אז; יש נרטיב של החילונים – גם הוא נרטיב.

אחמד טיבי: אגב, גם היהודים אין להם נרטיב אחד.

אחמד טיבי: זה נרטיב שיש לו גוונים שונים, הדגשים שונים, והוא יותר מנרטיב אחד.

אחמד טיבי: ולכן, עצם העובדה שאנחנו חיים במציאות דו-לאומית במדינה שיש בה חוק אחד מחייבת להפגין פתיחות ולהקשיב לאחר.

אחמד טיבי: אגב, אני לא רוצה להכתיב לך לקבל את הנרטיב שלי.

אחמד טיבי: ההיפך הוא הנכון.

חיים אמסלם: מה זה נרטיב?

ראובן ריבלין: יש נרטיב ויש אמת.

אחמד טיבי: נרטיב?

אחמד טיבי: סיפר בעברית.

אחמד טיבי: סיפור זה story.

ראובן ריבלין: אבל שנינו מסכימים שיש רק אמת אחת.

אחמד טיבי: כל אדם והאמת שלו.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך – – –

אמנון כהן: חבר הכנסת טיבי, אתה צריך לסיים.

אמנון כהן: אל תפריעו, כי הוא כבר גמר את הזמן.

אחמד טיבי: האמת של האשה הזקנה בדיר-יאסין, שבאו אליה חיילים של הנרטיב שלך ועשו את מה שעשו, היא האמת האחת והיחידה.

אחמד טיבי: יכול להיות שהנרטיב של החייל שהרס את ביתה ורצח את בעלה הוא נרטיב אחר.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

אמנון כהן: אחריו – הדובר האחרון, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהממשלה הנוכחית והקואליציה הנוכחית כבר צריכות אי-אמון מהאישור בקריאה טרומית בשבוע שעבר של החוק הגזעני, המפלה, שקשור לקרן קיימת לישראל; לא רק בגלל דוח מבקר המדינה ולא רק בגלל הבעיות החברתיות-הכלכליות שדובר עליהן כאן בהצעת אי-האמון, אלא עוד לפני זה – האישור בקריאה טרומית, שחלק ניכר מחברי הקואליציה הצטרפו אליו, מחייב אי-אמון בממשלה הזאת.

חנא סוייד: החוק הזה, שמחייב החכרת קרקע או מכירת קרקע של המדינה אך ורק לאזרחים יהודים, הוא חוק שערורייתי, ואין לו מקום בשום מדינה דמוקרטית בעולם.

חנא סוייד: זה ייתכן אך ורק, כנראה, במדינה שהיא יהודית ודמוקרטית, כי הוא בוודאי לא דמוקרטי, אז יכול להיות שבמדינה יהודית זה סוג החוקים שאנחנו צפויים להם.

חנא סוייד: החוק הזה, כפי שאמרתי, הוא חוק שערורייתי לא מכיוון שהוא רוצה לעגן בחוק פרקטיקה קיימת.

חנא סוייד: החוק הזה לא יוסיף שום דבר.

חנא סוייד: הפרקטיקה הזאת שקרקע של המדינה נמכרת אך ורק ליהודים היא דבר קיים, וזו הסיבה שבעצם – – –

ראובן ריבלין: קרקע של קרן קיימת – לא שיש הבדל גדול.

חנא סוייד: לא בגלל שיש הבדל גדול, אבל אני מציין עובדה שעד עכשיו שום אזרח ערבי, שום משפחה ערבית לא הצליחה להיכנס לאיזה יישוב קהילתי שנבנה בגליל או במקום אחר בגלל הפרקטיקה הקיימת, ללא צורך בחוק כזה.

חנא סוייד: אני רק רוצה לציין שהצעת החוק הזאת, שעברה בקריאה טרומית, רק מאפשרת ביתר שאת להאשים את המדיניות של הממשלה ושל רשויות המדינה בגזענות.

חנא סוייד: זה דבר שבפרקטיקה, זו מדיניות לא ראויה, ואני חושב שהקואליציה, בכך שהיא תמכה בחוק הזה, עשתה שגיאה גדולה מאוד, והתגובה על הצעת החוק הזאת תהיה גם בציבור וגם בכל מקום בעולם – על הנטייה הזאת לחוקק חוקים גזעניים נגד האוכלוסייה הערבית במדינת ישראל ללא כל צורך.

אמנון כהן: אנחנו מחכים לדובר האחרון.

אמנון כהן: בינתיים, השר ביקש לומר משפט.

גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת חנא סוייד על הגישה הפרגמטית שבה הציג את הדברים, ואני אמשיך אותה.

גאלב מג'אדלה: קודם כול, מה שקרה בשבוע שעבר לא הוסיף כבוד לכנסת, ובוודאי לא לחברה הישראלית היהודית הדמוקרטית.

גאלב מג'אדלה: אגיד לכם גם את האמת, בהמשך לדבריו של חנא סוייד, קצת יותר בהיר.

גאלב מג'אדלה: לפני החוק – אותו מצב; אחרי בג"ץ – אותו מצב; אחרי החוק – אותו מצב.

גאלב מג'אדלה: אבל מה כן?

גאלב מג'אדלה: שר המשפטים, בשידור חי ברדיו, אומר לנו: כסף של יהודים שקנו את קרקעות קרן קיימת לישראל – זה ליהודים.

גאלב מג'אדלה: הנה, אנחנו לא מתערבים בווקף.

גאלב מג'אדלה: אמר את זה גם חבר כנסת נוסף.

גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לכם שאנחנו מוכנים לקבל את חוק קרן קיימת לישראל.

גאלב מג'אדלה: תנו לנו את הווקף שלנו, שזה שלנו, ועכשיו משתמש בו האוצר, בכל ההכנסות שלו; אנחנו לא מקבלים מזה.

גאלב מג'אדלה: פעם היתה קרן מלגות במשרד ראש הממשלה, וגם היא כבר לא קיימת.

גאלב מג'אדלה: אז שלי – שלי, ושלך – שלי.

גאלב מג'אדלה: לא רוצים שנהיה שותפים לקרן קיימת לישראל?

גאלב מג'אדלה: אנחנו מוכנים.

גאלב מג'אדלה: אני מוכן לחתום, על דעת חבר הכנסת סוייד, שאנחנו הולכים להסדר הזה.

גאלב מג'אדלה: אבל מה עם הווקף שלנו?

גאלב מג'אדלה: מה עם הנכסים שלנו?

גאלב מג'אדלה: אני לא מדבר עכשיו על הקרקעות שהופקעו עם קום המדינה לצורכי ציבור, שבינתיים הפכו להיות לא לצורכי ציבור – בינתיים הן לצרכים אחרים.

גאלב מג'אדלה: גם קרקע שהופקעה לצורכי הציבור שהיא לא בשימוש הציבור, גם קרקעות שלנו וגם נכסים ובתים של הווקף האסלאמי שהם בשימוש המדינה – ואנחנו לא נהנים מזה בכלום.

גאלב מג'אדלה: תנו לנו לנהל את זה, ואנחנו משחררים את הקק"ל.

גאלב מג'אדלה: בואו נעשה הסדר.

גאלב מג'אדלה: מה אתם רוצים יותר טוב מזה?

גאלב מג'אדלה: אני אפילו חותם על זה יחד עם חנא סוייד.

גאלב מג'אדלה: תודה.

אמנון כהן: נצביע אי-אמון על זה?

אמנון כהן: חבר הכנסת זחאלקה, רצית במקום חבר הכנסת ואסל טאהא.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, סיעת יהדות התורה העלתה הצעת אי-אמון בנושא חיוב עקרות בית לשלם מס בריאות, וחבר הכנסת הלפרט העלה נושאים אחרים שקשורים לחוק ההסדרים החדש ולתקציב המדינה.

ג'מאל זחאלקה: גם התבשרנו שיש תוכניות אצל שר האוצר החדש שלא ליישם את חוק הפוליו, אף-על-פי שהוא התקבל בכנסת פה-אחד – 99 חברי הכנסת הצביעו עבורו והחוק עבר את כל הדיונים בצורה מעמיקה.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה תמכה בו בסוף, אף-על-פי שהתנגדה בהתחלה, אבל חוק זה חוק.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מתבשרים שיש כוונה שלא ליישם אותו כפי שמתחייב ממנו.

ג'מאל זחאלקה: גזירות שונות ומשונות, שאנחנו שומעים עליהן בכל פעם שמדובר בתקציב ובחוק ההסדרים.

ג'מאל זחאלקה: פעמים רבות אלה לא בדיוק גזירות אמיתיות, אלא עזים שמכניסים לתקציב כדי להוציא אותן אחר כך, וכדי שחברי הכנסת וסיעות בכנסת יתהדרו בהישגים שלהם.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול לא מדובר בעזים, אלא בעדרים, עדר שלם של עזים.

ג'מאל זחאלקה: ראיתי מצעד בשנה שעברה – כל חבר כנסת עלה לכאן ותפס עז; הנה, את העז הזאת הוצאתי.

ג'מאל זחאלקה: מדובר בעדר עזים.

ג'מאל זחאלקה: האם העדר הזה הוא אמיתי, או כזה שסופרים בלילה כשרוצים לישון?

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לדעת.

ג'מאל זחאלקה: המשחק שמשחקים באזרחים ובחברי הכנסת הוא בלתי אפשרי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאסור לעבור על זה לסדר-היום.

ג'מאל זחאלקה: כל פעם אותו משחק – מביאים לנו רשימה של 50, 60 ו-70 גזירות, ואחר כך מסתבר שלא מתכוונים אליהן, התכוונו אולי לעשר מהן, ואז הם מגיעים בדיוק לעשר שהם רוצים, ובינתיים אנחנו נלחמים בטחנות רוח.

ג'מאל זחאלקה: השאלה היא אם הדיון בכנסת יתנהל בשיטות של דון קישוט, שנלחם בטחנות רוח, או שאנחנו מנהלים דיון רציני בתקציב וביישום החוקים שהכנסת העבירה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר הבריאות, שנכנס עכשיו, שלא לאפשר את ביטול חוק הפוליו בשנה הבאה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לכל חברי הכנסת להתגייס פה-אחד.

ג'מאל זחאלקה: כמו שהתגייסו בהצבעה בעבור החוק צריך להתגייס בעבור יישומו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת מנחם בן-ששון, אחרון הדוברים, בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, ראשית, איש בשורה אני לכם; אני אומר את זה לכל מציעי הצעות האי-אמון, משום שראוי פעם להתייחס גם לסוגיה הזאת.

מנחם בן-ששון: ועדת החוקה, חוק ומשפט, במסגרת הדיונים הנמרצים שלה לשינויים בשיטת הממשל, עסקה בשבוע-שבועיים האחרונים בדיוק בסוגיה הזאת, של הצעות אי-אמון, שמעה הצעות מחברים מנוסים, חברים חדשים וצעירים העירו גם הם את העהם על האי-אמון ועל טיבו, ומסביב נתגבשה תפיסת עולם מסוימת, שלפיה האי-אמון, בצורה הזאת – אני אומר את הדבר מתוך הדיונים, גם מדברי חברי הקואליציה וגם מדברי חברי האופוזיציה – שאנחנו מעלים, ראוי לאי-אמון.

מנחם בן-ששון: אני אומר בצורה ברורה, על דעת החברים, רובם בוועדת החוקה, שהאי-אמון בצורה הזאת ראוי לאי-אמון.

מנחם בן-ששון: צריך לעשות משהו אחר.

מנחם בן-ששון: צריך למצוא תקנה אחרת לאי-אמון.

מנחם בן-ששון: ראשית, בזה אני איש בשורה.

מנחם בן-ששון: זאת עדיין לא תשובה לעניין, אבל זאת תשובה, אדוני, להלכה.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אנחנו נמצאים במסגרת של חיים – – –

יעקב ליצמן: מי שראוי לאי-אמון אין לו אי-אמון, אבל מי שלא ראוי לאי-אמון – – –

מנחם בן-ששון: הרב ליצמן, לא זה.

מנחם בן-ששון: אמרתי שמוסד האי-אמון, בצורה הזאת, ראוי לאי-אמון.

מנחם בן-ששון: על זה היתה הסכמה מקיר לקיר.

יעקב ליצמן: – – –

מנחם בן-ששון: לכן אמרתי שעד עכשיו דיברתי להלכה, ועכשיו אדבר לעניין, על האי-אמון שהצגתם.

מנחם בן-ששון: גם על זה צריך לדבר.

יעקב ליצמן: 9% זה לא אי-אמון.

יעקב ליצמן: מה זה 9%?

מנחם בן-ששון: הרב ליצמן, מדבר סקר תרחק, אתה יודע את זה.

מנחם בן-ששון: הסקר היום כאן ומחר במקום אחר.

יעקב ליצמן: מדבר שקר תרחק.

מנחם בן-ששון: אדוני, ניתי הספר ונחזה.

אמנון כהן: לא צריך לנפנף בספר.

אמנון כהן: תשאיר אותו שם.

מנחם בן-ששון: סליחה, אני קורא מתוכו.

מנחם בן-ששון: אמרתם לנו שאתם לא נותנים אמון בממשלה הזאת משום שבדוח מבקר המדינה נאמר עליה מה שנאמר.

מנחם בן-ששון: אני רוצה לומר לכם, חברים, כנראה קראתם בדוח רק את דברי ההקדמה, שאינם ממוספרים, ואני מאוד ממליץ לכם לקרוא את הדוח בצורה מסודרת, מעמוד 1 עד עמוד 582, ואז להחליט מי אתם רוצים שיהיה ראש הממשלה – מי שהיה במשרד הרווחה בזמנו?

מנחם בן-ששון: כי נמצא שעד תום שנת 2006 לא ערכו אגפי משרד הרווחה סקר מיגון כנדרש – אני קורא מעמוד 340 – ועל כן לא היתה בידי המשרד תמונת מצב על מצב המיגון במסגרות, ואנשי האגפים במשרד לא קבעו בעבודת מטה משותפת עם פיקוד העורף את סוגי המיגון המיטבי על כל מסגרת.

מנחם בן-ששון: או אולי אתם רוצים להוציא מהדין-וחשבון הזה את מה שנאמר על ארבע השנים שלפני אוגוסט 2006 לגבי מערכות הטיפול בעורף בגופים אחרים במשרדי הממשלה?

מנחם בן-ששון: דוח מבקר המדינה, אם אתם קוראים את דבריו הכלליים על עיקרי הממצאים שלו – אמרתי, עוד פעם, לא רק את הדברים המתלהמים שבראש, אלא את התוכן, את הלב, את הביקורת המהותית על מה שהתרחש פה, את העובדה שנהנינו להשלות את עצמנו וחשבנו שאנחנו יושבים בבטחה – אומר כך: הממצאים המפורטים בדוחות מלמדים כי ממשלות ישראל, הדרגים המדיניים ודרגי הביצוע, לא עשו במשך שנים – חברי לליכוד – את המוטל עליהם בכל הקשור להיערכות העורף כנדרש ולא קיימו הערכת מצב כוללת ואופרטיבית על תפקודו בעת חירום.

אמנון כהן: תודה רבה.

מנחם בן-ששון: רגע, אדוני.

מנחם בן-ששון: יש נקודה משמעותית שצריך לומר.

מנחם בן-ששון: מה הייתי אומר במקרה כזה במקום אי-אמון?

אמנון כהן: אני מבקש מחברי הכנסת ומהשרים לשבת.

אמנון כהן: אי-אפשר לשמוע.

מנחם בן-ששון: הייתי לוקח את הדוח וקורא אותו ברצינות, גם כחבר האופוזיציה, כי כחבר האופוזיציה אני יודע שמחר אני חוזר לשלטון, והדין-וחשבון הזה שייך גם לכם, אולי בעיקר לכם, כי אתם הייתם בשלטון.

מנחם בן-ששון: זוהי מידת האמון שצריך להיות ל בעצמו כשהוא בא לאי-אמון.

מנחם בן-ששון: תודה רבה, אדוני.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשלב ההצבעות.

אמנון כהן: לפנינו חמש הצעות נפרדות.

אמנון כהן: נצביע על כל אחת לחוד.

אמנון כהן: אני מבקש מכולם לשבת, אני לא אוסיף קולות למי שיתחיל לרוץ ויגיד: לא הספקתי.

אמנון כהן: לכן שבו בבקשה.

אמנון כהן: נתחיל להצביע.

אמנון כהן: תחילה נצביע על הצעת סיעת הליכוד להצביע אי-אמון בממשלה בשל מחדליה בטיפול בעורף במהלך מלחמת לבנון השנייה ואי-תיקון הליקויים בשנה שחלפה מאז תום המלחמה.

אמנון כהן: חברי חברי הכנסת, אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 56 נמנעים – 4 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 29, נגד – 56, נמנעים – 4.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה על הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה בשל מחדלי ראש הממשלה והממשלה בטיפול בעורף במלחמת לבנון השנייה כפי שעולים מדוח מבקר המדינה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 2 בעד סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה – 29 נגד – 57 נמנעים – 4 הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 29, נגד – 57, נמנעים – 4.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל לא התקבלה.

אמנון כהן: נעבור להצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא: כוונתה להטיל מס בריאות ביטוח לאומי על עקרות הבית במדינה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 35 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: 35 בעד, 56 נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת האי-אמון מטעם סיעת יהדות התורה לא נתקבלה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה על הצעת סיעת מרצ-יחד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מחדליה בטיפול בעורף במלחמת לבנון השנייה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 56 נמנעים – 1 הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: 32 בעד, 56 נגד ואחד נמנע.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת סיעת מרצ-יחד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: נעבור להצבעה על הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: המצב הכלכלי, משבר התעסוקה וממדי האבטלה במגזר הערבי.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 56 נמנעים – אין הצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: 33 בעד, 56 נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת סיעת בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להודעה אישית של חבר הכנסת זבולון אורלב, לפי סעיף 54 לתקנון.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לתשובתה של חברתי השרה -בלילא בקשר לאפשרויות להקים ועדת חקירה ממלכתית על-ידי הוועדה לביקורת המדינה.

זבולון אורלב: ראשית, אני אומר את דברי אחרי ששוחחתי עם מבקר המדינה ועם היועצת המשפטית.

לימור לבנת: לא שומעים אותך.

זבולון אורלב: זאת הבעיה, הממשלה לא שומעת אותי, אבל אני בטוח שאת מקשיבה.

זבולון אורלב: אני אומר שדברי נאמרים אחרי ששוחחתי עם מבקר המדינה ועם היועץ המשפטי שלו.

זבולון אורלב: ראשית, מי שקובע סטטוס של דוח – אם הוא דוח רגיל או דוח נפרד ומיוחד – הוא מבקר המדינה.

זבולון אורלב: הוא קובע את הסטטוס.

זבולון אורלב: שנית, יושבת כאן חברת הכנסת אסתרינה טרטמן, שהיתה יושבת ראש-הוועדה, והיא תעיד בפנייך כי כך כתוב בפרוטוקול.

זבולון אורלב: הוועדה רצתה כבר אז להקים ועדת חקירה ממלכתית, אלא שהתברר שצריך להקדים לכך דוח, ולכן המבקר התבקש על-ידי היושבת-ראש ועל-ידי הוועדה להכין דוח – דוח מיוחד, דוח נפרד.

זבולון אורלב: שלישית, הדוח במהותו ובאופיו הוא כולו דוח מיוחד, הוא לא חלק מדוח שנתי.

זבולון אורלב: כפי שאמרתי, הוועדה תדון בכך על-פי התייחסות הממשלה לתיקון הליקויים.

זבולון אורלב: כך אמרתי גם ביום חמישי שעבר למי שהקשיב, ולא שיניתי את דעתי.

זבולון אורלב: אם הוועדה תרצה להקים ועדת חקירה, היא תקים אותה על-פי סעיף 14(ב), ולא על-פי סעיף 14(ג).

זבולון אורלב: גם המבקר עצמו כותב בדף האחורי של הדוח: דוחות מיוחדים שפורסמו בשנת 2007, והוא מונה עמם את הדוח על היערכות העורף ותפקודו במלחמת לבנון השנייה.

זבולון אורלב: תודה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המפלגות (בחירות מקדימות) (הוראת שעה) (תיקון), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, על-פי סעיף 121 לתקנון הכנסת, בדבר חלוקת הצעת חוק זכויות של אדם עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007 – כ/143.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: [מס' מ/318; פ/1195/17, פ/1969/17, פ/1979/17, פ/2158/17 ; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 10091; חוב' כ"ט, עמ' 9074, עמ' 9076 ועמ' 9078, וחוב' ל"א, עמ' 9439; נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 5), התשס"ז–2007.

אמנון כהן: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה, אדוני.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 5), התשס"ז–2007.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת חוק זו היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית עם ארבע הצעות חוק פרטיות, של חברי הכנסת ליה שמטוב, , וחברי כנסת רבים נוספים.

סטס מיסז'ניקוב: הצעת חוק זו היא יישום המלצותיה של ועדת-דינור, שהוקמה לשם הפקת הלקחים מהניסיון שהצטבר עד כה בניהול תוכנית מהל"ב.

סטס מיסז'ניקוב: בהצעת החוק מוצע להסמיך את שר התעשייה, המסחר והתעסוקה להחריג, בצו, תושב אזור שילוב שגילו 45 שנים ומעלה כדי שהוראות תוכנית מהל"ב לא יחולו עליו.

סטס מיסז'ניקוב: לפי ההצעה, מי שמלאו להם 45 שנים עד 50 שנים, אשר לא קיבלו הבטחת הכנסה בעילת "דורש עבודה" במשך שישה חודשים לפני תביעת הגמלה, יתייצבו תחילה במרכזי התעסוקה למשך חודשיים כדי לנסות ולשלבם במעגל העבודה.

סטס מיסז'ניקוב: לאחר מכן, אם לא נמצאה להם עבודה מתאימה, יתייצבו בשירות התעסוקה.

סטס מיסז'ניקוב: עם זאת, תושבי אזור שילוב שגילם 45 ומעלה שהוחרגו בצו, תינתן להם האפשרות להשתתף מרצון בתוכנית, וזאת כדי לאפשר להם ליהנות מההכשרות ומהשירותים המוצעים בה.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, משתתף מבחירה יוכל לחזור בו בכל עת מן הבחירה ולשוב לשירות התעסוקה.

סטס מיסז'ניקוב: נוסף על כך, מוצע לבטל את הדרישה להסכמת שר האוצר להפעלת סמכויותיו של שר התמ"ת לקבוע כישורים של מתכנן יעדים תעסוקתי, לקבוע תקופת שירות בקהילה, את היקפו ואת מקום ביצועו ובעניין קביעת הוראות בנוגע למשתתף ששינה את מקום מגוריו.

סטס מיסז'ניקוב: כמו כן, מוצע להתאים את חוק הבטחת הכנסה לשינוי האמור.

סטס מיסז'ניקוב: בדיונים בוועדה התחייב שר התמ"ת להתקין תקנות, ולהביאן בפני ועדת הכספים בתוך 30 ימים, לעניין משתתף ששינה את מקום מגוריו ועבר לאזור שאינו אזור שילוב, כך שהשתתפותו בתוכנית תיפסק והוא לא יהיה מחויב בנסיעות ארוכות עד להגעתו למרכז התעסוקה הקרוב למקום מגוריו.

סטס מיסז'ניקוב: מדובר בהישג חשוב מאוד, שיביא לאמון הציבור בתוכנית.

סטס מיסז'ניקוב: להצעה זו מצורפת הסתייגות שלפיה נדרש אישור של ועדת הכספים לביטול הצו המחריג את בני 45 שנים ומעלה מתחולת תוכנית מהל"ב.

סטס מיסז'ניקוב: את ההסתייגות יזם חבר הכנסת אלקין.

סטס מיסז'ניקוב: כיושב-ראש ועדת הכספים אני סבור שאישור הוועדה הוא חשוב, שכן הוא יאפשר פיקוח שוטף של הוועדה על יישום התוכנית.

סטס מיסז'ניקוב: אני מברך את שר התמ"ת, אני מברך את המציעים – חברת הכנסת ליה שמטוב, חברת הכנסת יחימוביץ, חבר הכנסת מיכאלי ואחרים – על שינויי החקיקה החשובים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: אבקשכם לאשר את הצעת החוק המוגשת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

האם אדוני בעד ההסתייגות?

סטס מיסז'ניקוב: אני, כיושב-ראש ועדת הכספים, חושב שההסתייגות מאוד מאוד חשובה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה.

אמנון כהן: יש מסתייגים להצעת החוק שהציג יושב-ראש הוועדה.

אמנון כהן: אנחנו נרכז את כל ההסתייגויות לחמש דקות לכל דובר.

אמנון כהן: חברת הכנסת ליה שמטוב – אינה נמצאת, ולכן הסתייגותה נופלת; חבר הכנסת מוחמד ברכה – אינו נמצא, ולכן גם הסתייגותו נופלת.

אמנון כהן: חבר הכנסת חנא סוייד – לא נמצא, גם הסתייגותו יורדת.

אמנון כהן: חבר הכנסת דב חנין – אתה רוצה לנמק, אדוני?

דב חנין: כן.

אמנון כהן: חמש דקות.

אמנון כהן: תנמק את כל הסתייגויותיך, יש לך שלוש הסתייגויות.

אמנון כהן: בבקשה.

דוד טל: – – –

אמנון כהן: כן, אנחנו מכירים את התקנון, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת לשעבר.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש – – –

אמנון כהן: עבר.

אמנון כהן: ההסתייגות ירדה.

אמנון כהן: צריך להיות במליאה, גברתי.

ליה שמטוב: מה פתאום ירדה?

ליה שמטוב: זאת אותה ההסתייגות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא את הסתייגויות סיעת חד"ש להצעת חוק המדיניות הכלכלית (תיקוני חקיקה), ואני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שזאת הזדמנות נוספת שמגיע לשולחן הכנסת הנושא הבעייתי והקשה הזה שנקרא תוכנית ויסקונסין.

דב חנין: ואני שואל את עצמי מתי אנחנו סוף-סוף נצליח לחדש, מתי נצליח להסיר מעל סדר-יומנו את הרעה הזאת, מתי סוף-סוף נגיע לזמן שבו לא יהיה צריך לחזור ולעלות על דוכן המליאה ולבוא בשמם של הנפגעים, לבוא בשמם של אלה שהתוכנית הזאת, באופן יומיומי, מתעללת ופוגעת בהם, לבוא בשמם של אלה שבשמה של התוכנית הזאת נגרעות מהם זכויות, נשללות מהם ההטבות המינימליות שהמדינה בעצם מציעה לאנשים שצריך היה לבוא ולתמוך בהם בשעה קשה – אם זו שעה של אבטלה וחוסר עבודה, אם זו שעה של מוגבלות פיזית או בריאותית.

דב חנין: בכל אלה תוכנית ויסקונסין מתעללת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כמובן, אני מברך על כל שיפור, אבל כאשר השיפור נעשה ברעה גדולה, יכולתו של השיפור לצמצם את הרעה היא יכולת מוגבלת וקטנה מאוד.

דב חנין: ותוכנית ויסקונסין היא דוגמה מובהקת לרעה גדולה, שלא צריך לשפר אותה ולא צריך לתקן אותה, אלא, אדוני היושב-ראש, צריך לבטל אותה.

דב חנין: צריך לבטל אותה, כי תוכנית ויסקונסין היא תוכנית מוטעית, לא רק בצעדים הפרקטיים ולא רק בעוולות הנקודתיות שהיא גורמת למובטלים ולנפגעים אחרים.

דב חנין: תוכנית ויסקונסין היא תוכנית רעה, מכיוון שביסודה עומדת הנחה שגויה, הנחה בעייתית, הנחה שאומרת שמי שאחראי לאבטלה ומי שאשם באבטלה הם המובטלים.

דב חנין: המובטלים פשוט לא רוצים לעבוד, ולכן צריכים למצוא מנגנונים שיקשו עליהם ויענישו אותם, ואם לא הולך בשוטים ינסו בעקרבים, ובסופו של דבר כך אפשר יהיה לדחוף את המובטלים לעבודה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו יודעים שהסיבה האמיתית לאבטלה איננה רצונם של המובטלים להיות מובטלים.

דב חנין: המובטלים רוצים לעבוד.

דב חנין: הסיבה האמיתית לאבטלה היא הקשיים בשוק העבודה הישראלי.

דב חנין: הסיבה האמיתית לאבטלה היא ששוק העבודה הישראלי איננו מציע מספיק מקומות עבודה לאלה שצריכים עבודה.

דב חנין: הסיבה האמיתית לאבטלה, באותם ריכוזי אבטלה שבהם מופעלת תוכנית ויסקונסין, היא שאין שם מספיק מקומות עבודה, אין שם מספיק מקומות תעסוקה, אין שם מספיק אזורי תעשייה.

דב חנין: זו הבעיה שצריך לטפל בה, ולא להמשיך ולהעניש את המובטלים ואת מקבלי הקצבאות, כפי שהמודל של תוכנית ויסקונסין עושה.

דב חנין: אז הנחת היסוד, או תיאור הבעיה, כפי שתוכנית ויסקונסין מתארת אותה, איננו תיאור נכון.

דב חנין: שורש הבעיה איננו נמצא במובטלים.

דב חנין: אבל תוכנית ויסקונסין ממשיכה מהצגה, מהגדרה לא נכונה של הבעיה להגדרה לא נכונה של הפתרון.

דב חנין: הגדרה לא נכונה של הבעיה אומרת שהבעיה מקורה במובטלים.

דב חנין: הגדרה לא נכונה של הפתרון אומרת שהפתרון הוא כמו בכל דבר אחר: הפרטה.

דב חנין: הפתרון הוא: בואו ניתן לגורמים פרטיים לעשות רווח ממצוקתם של האנשים האלה, וזה הכשל המבני השני, המשמעותי, שקיים בתוכנית ויסקונסין.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, עם כל הברכה שאפשר לברך על תיקונים כאלה או אחרים במערכת התפעולית של תוכנית ויסקונסין, אני חושב שחייב להיות ברור לכולנו שעד שהתוכנית הזאת, עם הכשלים והמכשלות המבניות שמאפיינות אותה, לא תבוטל כליל, לא תהיה ברירה אלא לחזור ולומר את קלונה מעל במת הכנסת ובדיון הציבורי.

אמנון כהן: אמרת.

דב חנין: אדוני היושב-ראש – –

אמנון כהן: תסיים.

דב חנין: – – אני מקווה שקרוב היום שבו התוכנית הזאת באמת תוסר מספר החוקים של מדינת ישראל – –

אמנון כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – ותוסר גם מסדר-היום הקשה של אלה שהם הקורבנות שלה היום.

דב חנין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה.

אמנון כהן: חברת הכנסת ליה שמטוב חוזרת בה ומבקשת לנמק את הסתייגויותיה.

אמנון כהן: אנחנו מכבדים ומבקשים לעלות ולהסביר.

אמנון כהן: יש לך מסגרת של עד חמש דקות.

ליה שמטוב: קודם כול, תודה, היושב-ראש, על שנתת לי אפשרות לדבר.

ליה שמטוב: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, סוף-סוף, אחרי שנתיים של מאבק מתמשך, סוף-סוף קברנו את תוכנית ויסקונסין, ומשתתפים רבים יכולים היום לנשום לרווחה.

ליה שמטוב: המאבק היה ארוך, ובסופו של דבר הצלחנו, אף-על-פי שהצעת החוק שלי, שעברה הצבעה טרומית – גם בה מדובר, בין היתר, על ביטול תוכנית ויסקונסין.

ליה שמטוב: אני רוצה להזכיר שבשבוע שעבר, בוועדת הכספים, קיבלתי הבטחה מהשר אלי ישי – ואני מאוד מאוד מודה לו על זה – שדווקא בפגרה הוא הבטיח לקיים את הישיבה של ועדת הכספים בנוגע לנושא מאוד מאוד חשוב: ביטול השתתפות בתוכנית לאנשים אשר עברו לגור בעיר אחרת.

ליה שמטוב: אני רוצה גם להזכיר שבשבוע שעבר דיברנו בוועדה על הסתייגות של חברת הכנסת מרינה סולודקין ושל חבר הכנסת זאב אלקין על ההחלטה לגבי התוכנית בעתיד.

ליה שמטוב: ההחלטה אומרת שלא רק שר יהיה מעורב בהחלטה הסופית, גם ועדת הכספים תהיה מעורבת במה שיקרה בעתיד עם התוכנית.

ליה שמטוב: בהזדמנות זו אני רוצה לברך את השדולה למאבק בהשלכות תוכנית ויסקונסין, את אלה שעזרו לי מאוד: את החברים ואת כל הארגונים; את שר התמ"ת אלי ישי, על המלחמה שלו; את גברת אריקה וסרמן –היום היא יועצת של שר התיירות, וגם רבים שדאגו כל הזמן להקל את סבלם של המשתתפים.

ליה שמטוב: השדולה, שאני הייתי יושבת-ראש שלה, סיימה את עבודתה בהצלחה, ועל כך אני מברכת.

ליה שמטוב: תודה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חבר הכנסת אלקין.

אמנון כהן: חברת הכנסת מרינה סולודקין ויתרה על ההסתייגות.

מרינה סולודקין: אני אף פעם לא מוותרת.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מציג בפניכם הסתייגות לחוק הזה, הסתייגות מאוד פשוטה, שאגב, כמעט זכתה אפילו לעבור ולהיכנס לתוך נוסח החוק, כי היה תיקו בהצבעה בוועדת הכספים.

זאב אלקין: היא אומרת דבר מאוד פשוט: אומנם היום אנחנו מתקנים כאן עוול של שנתיים וחצי, ואנחנו מוציאים את בני ה-45 מתוכנית וויסקונסין, אבל עם "אבל" אחד קטן, כי מי שהתעמק בנוסח החוק ראה שהחוק מסמיך את שר התמ"ת להוציא את בני ה-45 מהתוכנית.

זאב אלקין: אין ספק שעם שר התמ"ת הנוכחי הדבר ייעשה מיידית, מהרגע שהחוק יעבור.

זאב אלקין: אגב, נאמר מעל הבמה הזאת ואחזור ואומר שכל הקרדיט וכל הכבוד ויישר כוח מגיעים לשר התמ"ת, גם על המהירות שבה הוא הכין את הצעת החוק וגם על עמידתו האיתנה מול פקידי משרד האוצר כדי להכניס את התיקון הזה.

זאב אלקין: אבל מה לעשות, ואף אחד לא מחויב כלפינו, חברי חברי הכנסת, ששר התמ"ת יהיה לעולמים שר התמ"ת.

זאב אלקין: כולנו מאחלים לו לעלות מעלה מעלה ולהתקדם לתפקידים השונים בממשלה.

זאב אלקין: לפי נוסח החוק שמונח כרגע לפנינו יכול שר תמ"ת אחר להתעורר בוקר בהיר אחד ובהחלטה אחת, בחתימת יד אחת, להחזיר את כל בני ה-45 ומעלה לתוך התוכנית.

זאב אלקין: לכן, נוסח החוק, כפי שהוא עובר כרגע – אנחנו עושים רק חצי צעד, אם בכלל, ולא מאפשרים לבני 45 פלוס את הביטחון המוחלט שהם חוזרים ללשכת התעסוקה והם לא נתונים להחלטה שרירותית, לפעמים, של שר כזה או אחר.

זאב אלקין: כל מה שאני וחברתי חברת הכנסת מרינה סולודקין מבקשים – וכאמור, מחצית מהנוכחים בישיבה בוועדת הכספים תמכו בהצעה הזאת – זה תיקון אחד בלבד: לא לשכוח את הכנסת.

זאב אלקין: הרי בכל זאת, תוכנית ויסקונסין היא חקיקה שעברה בחוק ההסדרים בכנסת, והתיקון שאנחנו מאשרים הוא תיקון שאנחנו מאשרים בכנסת.

זאב אלקין: לכן, כל מה שאנחנו מבקשים זה תיקון קטן שמשמעותו היא שברגע ששר תמ"ת כזה או אחר יחליט שהגיע הזמן להחזיר את בני ה-45 לתוכנית ויסקונסין, ושהמרכזים האלה ערוכים להפליא כדי לטפל בבעיות התעסוקה של אוכלוסיית הגיל הזאת, אותו שר תמ"ת יביא את הדברים לאישורה של ועדת הכספים, יביא אותם חזרה לכאן, לכנסת.

זאב אלקין: שישכנע גם אותנו, את חברי הכנסת בוועדת הכספים, מי שישב בתפקיד הזה, שאכן הדברים נכונים.

זאב אלקין: על כן, אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהסתייגות הזאת, שמטרתה – מעבר לשריון הזכויות של אלה שמעל גיל 45 – דאגה למקומה ולכבודה של הכנסת.

זאב אלקין: שהחלטה כל כך מהותית – בני 45 כן בפנים, בני 45 לא בפנים – תהיה החלטה שתדרוש אישור גם בתחנה אחת בכנסת.

זאב אלקין: אני חושב שאם כולנו נתמוך בהסתייגות הזאת, למעשה נגיד לממשלה שלכנסת יש תפקיד.

זאב אלקין: שוב, אני לא רואה כאן מחלוקת בין קואליציה לאופוזיציה, אני לא רואה כאן סכנה גדולה להצעת החוק הזאת, שהיא בעצמה הצעת חוק מאוד חשובה, ואני חושב שכשיעברו הימים, וחס וחלילה ישתנו התפקידים, אפילו שר התמ"ת הנוכחי, שאז יהיה שר של משהו אחר, חשוב יותר, אולי יודה לנו וחברי מפלגתו יודו לנו אם תעבור ההסתייגות הזאת, כי יחד אתנו הם ינסו לעצור את הגזירה, אם וכאשר תבוא.

זאב אלקין: על כן, לסיום דברי, אני מבקש מהחברים לתמוך בהסתייגות הזאת ולתת את הזכות לוועדת הכספים לאשרר את החלטת השר, אם ירצה להחזיר את בני ה-45.

זאב אלקין: אם לא נעשה את זה, עשינו חצי מלאכתנו, ואולי יום אחד בהיר נצטרך להסתכל בעיניים של האנשים האלה, שביום אחד החזירו אותם חזרה, ולהתנצל בפניהם, כמו שאנחנו מתנצלים היום על עצם התוכנית כפי שעברה.

זאב אלקין: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: חברי הכנסת, רבותי השרים, אנחנו עוברים להצבעות בקריאה שנייה על החוק, עם התיקונים, עם דף נלווה שהוצמד.

אמנון כהן: לשם החוק אין הסתייגויות ולכן נצביע עליו כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 6 בעד שם החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 42, אין נגד ואין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע כי שם החוק, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לסעיף 1, להסתייגויות של חברת הכנסת ליה שמטוב וקבוצת חד"ש – חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין.

אמנון כהן: אפשר להצביע על ההסתייגות, בבקשה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 16 נגד – 27 נמנעים – אין ההסתייגות של חברת הכנסת ליה שמטוב וקבוצת סיעת חד"ש לסעיף 1 לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 16, נגד – 27, אין נמנעים.

אמנון כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1 כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 46, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אמנון כהן: לסעיף 2 אין הסתייגויות ולכן נצביע עליו כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 2 – 52 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 2 נתקבל.

אמנון כהן: 52 בעד, אין נגד, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

אמנון כהן: לסעיף 3 יש הסתייגות של חבר הכנסת זאב אלקין וחברת הכנסת מרינה סולודקין.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות.

אמנון כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 24 נמנעים – אין ההסתייגות של חברי הכנסת זאב אלקין ומרינה סולודקין לסעיף 3 נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 25, נגד – 24, אין נמנעים.

אמנון כהן: ההסתייגות נתקבלה.

גדעון סער: אין ממשלה בישראל.

אמנון כהן: אנחנו מצביעים על סעיף 3, כולל ההסתייגות.

אמנון כהן: הצבעה מס' 11 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 3, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 46, אין נגד, אין נמנעים.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 3 התקבל עם ההסתייגות.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להסתייגות של קבוצת חד"ש לסעיף 3.

אמנון כהן: ההצבעה החלה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 13 נגד – 33 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 3 לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 13, נגד – 33, אין נמנעים.

אמנון כהן: ההסתייגות של קבוצת חד"ש לא נתקבלה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים לסעיף 4, להסתייגויות של קבוצת חד"ש.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 12 נגד – 34 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 4 לא נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 12, 34 נגד, שני נמנעים.

אמנון כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 4, כהצעת הוועדה, בקריאה שנייה.

אמנון כהן: בבקשה להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 4, כהצעת הוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 50, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע שסעיף 4, כהצעת הוועדה, נתקבל בקריאה שנייה.

אמנון כהן: לסעיפים 5–8 אין הסתייגויות, לכן נצביע עליהם כהצעת הוועדה.

אמנון כהן: נא להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 5–8 – 52 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 5–8 נתקבלו.

אמנון כהן: בעד – 52, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע שסעיפים 5–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו בקריאה שנייה.

אמנון כהן: אנחנו צריכים לעבור לקריאה שלישית.

אמנון כהן: יושב-ראש ועדת הכספים – התקבלה כאן הסתייגות, אתה רוצה למשוך?

אמנון כהן: אתה רוצה שנצביע עם ההסתייגות?

סטס מיסז'ניקוב: כן, להצביע עם ההסתייגות.

אמנון כהן: בבקשה.

אמנון כהן: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 5), התשס"ז–2007, עם התיקונים בדף הנלווה, ועם ההסתייגות שהתקבלה – קריאה שלישית.

אמנון כהן: אפשר להצביע.

אמנון כהן: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 54 נגד – אין נמנעים – 1 חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 5), התשס"ז–2007, נתקבל.

אמנון כהן: בעד – 54, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אמנון כהן: אני קובע שהצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2004 (תיקוני חקיקה) (תיקון מס' 5), התשס"ז–2007, נתקבלה בקריאה שלישית.

אמנון כהן: כבוד השר, רצית להגיד משהו?

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את השותפים לשינוי ולמאבק הזה, ולומר שהכנסת עשתה פה תיקון גדול לעוול נורא שבקדנציה הקודמת הממשלה הקודמת גרמה לאלפים ולרבבות, וזה היה אמור להשפיע על עשרות אלפים, על רבבות רבות בחברה הישראלית.

אליהו ישי: הפגיעה הקשה של תוכנית ויסקונסין, הקרויה מהל"ב, הביאה נזק אדיר לחברה הישראלית.

אליהו ישי: ברוך השם, הצלחתי להביא לשינויים בממשלה ולתיקון חוק, שבני 45 ומעלה יצאו מהגזירה הזאת, ובני 45 ומטה שהם מוגבלים, עם בעיות מורכבות של שנים רבות, מקבלי הבטחת הכנסה, אקדמאים שאינם מתאימים לכל שלבי התוכנית ועוד אנשים רבים שיש להם קושי אדיר להסתגל, אנשים שאין הכשרה מתאימה בעבורם וכדומה, אלה יבואו שעה אחת בשבוע.

אליהו ישי: אבל בעיקר הבשורה הגדולה והטובה היא – גיל 45 ומעלה מחוץ לתוכנית.

אליהו ישי: חברים, אף אחד בבית הזה לא מתנגד לשילוב אנשים בעבודה, אבל אני שמח שהכנסת אמרה היום כן להצעת החוק שלי, שאומרת שבני 45 ומעלה, יפסיקו להתעלל בהם ולפגוע בהם, ויתאימו את התוכנית בצורה ידידותית להכשרה ולהתאמה אמיתית שלהם.

אליהו ישי: דיברתי על כך באריכות רבה בעבר מעל הדוכן, ולכן אני לא רוצה להאריך.

אליהו ישי: הרבה תודה לחבר הכנסת , לחברת הכנסת ליה שמטוב, לחבר הכנסת זאב אלקין, לחברי הכנסת בוועדת הכספים, רובי ריבלין, ג'ומס – לא נמצא פה, ברכה לא נמצא פה, סלומינסקי, חברים שהיו שותפים, מרינה סולודקין – מגיע לה הרבה יישר כוח, חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת אמסלם – חברים, עשינו פה תיקון אדיר מאין כמוהו.

אליהו ישי: חבר הכנסת יצחק וקנין כמובן, הרב נסים זאב, וכמובן חברת הכנסת , שאני לא רואה אותה פה, ופעלה במסירות, ויושב-ראש הוועדה, סטס, שהוביל את זה ביד רמה.

אליהו ישי: אני גם רוצה להודות בשמחה אדירה למנכ"ל משרד ראש הממשלה רענן דינור, שעשה פה מלאכת מחשבת מרתקת, בעוצמה, בחוכמה, בכשרון רב, עם יכולת אדירה ליישר את כל ההדורים, להגיע להבנה בין כולם, ולא הייתי אומר – פשרה, משום שבאו לקראתנו פה בגדול; זאת לא היתה בדיוק פשרה.

אליהו ישי: קיבלנו כל מה שרצינו.

אליהו ישי: עדיין זה פיילוט, ובמהלך הפיילוט אני עדיין רוצה לבחון את המשך התוכנית.

אליהו ישי: אני בעד שילוב אנשים במקומות עבודה, אבל לא באכזריות, לא בהתעללות ולא באופן שבו זה נעשה, ואני רואה בהצעת החוק הזאת הוצאת אלפים ורבבות בחברה הישראלית מעבדות לחירות.

אליהו ישי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק זכויות של עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007 [נספחות.

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: החלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, על-פי סעיף 121 לתקנון הכנסת, בדבר חלוקת הצעת חוק זכויות של עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007.

אמנון כהן: עד שיושב-ראש הוועדה יגיע, השר רוצה להשלים משפט.

אליהו ישי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול הושג הישג חשוב מאוד גם בעניין הלחם, רק היתה אי-הבנה אחת, כאילו מדובר ב-3, ב-4 או ב-5 שקלים למשפחה.

אליהו ישי: מדובר פה על יחיד, הסכום לנפש.

אליהו ישי: דהיינו לזוג זה יכול להגיע ל-8 או ל-10 שקלים.

אליהו ישי: לארבע נפשות – 20 שקלים וכן הלאה, הכול לפי המדד שייבדק וייבחן במסגרת הוועדה, המדד העליון.

אליהו ישי: אני חושב שזה הישג, חברים, כי לראשונה – אני חושב שאין מדינה בעולם שעשתה את זה, רק מדינת ישראל – הממשלה קיבלה את הצעתי ליצור מנגנון פיצוי על התייקרות הלחם.

ראובן ריבלין: מתי הם יקבלו?

אליהו ישי: הם יקבלו את זה רטרואקטיבית.

אמנון כהן: מהראשון באוגוסט.

אליהו ישי: הרי צריך להעביר את זה בחוק, ואנחנו יוצאים לפגרה, ובחוק ההסדרים זה ילך יותר מהר – – –

ראובן ריבלין: אין לממשלה בעיה להעביר את החוק בזמן הפגרה.

אליהו ישי: יכול להיות, אבל עדיין הוועדה צריכה לדון בדרך שבה יוצרים את המנגנון הזה, וזה יחול רטרואקטיבית על כל האוכלוסייה החלשה.

ראובן ריבלין: יישר כוח גדול.

אליהו ישי: תודה רבה.

אמנון כהן: תודה רבה.

אמנון כהן: בבקשה, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חבר הכנסת משה שרוני, יציג את ההחלטה.

אמנון כהן: בבקשה.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק זכויות של עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007, התקבלה בקריאה ראשונה ביום ב' בניסן התשס"ז, 21 במרס 2007.

משה שרוני: הצעת החוק נועדה להסדיר את מעמדם של אנשים עם מוגבלות שיכולת העבודה שלהם פחותה, עקב מוגבלותם, מיכולת עבודה רגילה באותו תפקיד ובאותו מקום תעסוקה ב-81% לפחות, והם מועסקים במקומות עבודה רגילים.

משה שרוני: לפי ההצעה לא יחולו יחסי עובד-מעביד בין מועסק עם מוגבלות כאמור ובין מעסיקו; מועסק עם מוגבלות כאמור יוגדר משתקם, לעניין החוק המוצע, ויהיה זכאי לגמול תעסוקה תמורת העסקתו, שיחושב כאחוז משכר המינימום, וכן לזכויות נוספות.

משה שרוני: במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ולקריאה שלישית דנה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בסוגיית שילובם של אנשים עם מוגבלות במקומות עבודה רגילים, ובפרט בשילוב אנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים, והחליטה להוסיף הוראה המחייבת גוף ציבורי, כהגדרתו בסעיף 5 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, המעסיק 100 עובדים ומעלה, לקבוע תוכנית להעסקת עובדים עם מוגבלות, לרבות משתקמים.

משה שרוני: בהתאם להוראה זו רשאי הגוף הציבורי לקבוע כללים לביצוע התוכנית כאמור, לרבות לעניין קבלה לעבודה, תנאי עבודה, קידום בעבודה וכיוצא באלה.

משה שרוני: כמו כן נדונה בוועדה סוגיית החלתן של הוראות פרק ח' לחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, שעניינו ביטוח זכויות עובדים בפשיטת רגל ובפירוק תאגיד, על אנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים.

משה שרוני: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות החליטה בישיבתה ביום ז' באב התשס"ז, 22 ביולי 2007, לחלק את הצעת החוק, בהתאם להוראות סעיף 121 לתקנון הכנסת, ולא להביא בשלב זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את נושא העסקתם של משתקמים בגופים ציבוריים ואת נושא החלת הוראות פרק ח', כאמור, על משתקמים, שכן מדובר בנושאים מורכבים הדורשים המשך היוועצות בגורמים מקצועיים.

משה שרוני: הכנסת מתבקשת לאשר החלטה זו.

משה שרוני: תודה.

אמנון כהן: אפשר להצביע על ההחלטה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אמנון כהן: אני מבקש לשבת.

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

אמנון כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה – 28 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בדבר חלוקת הצעת חוק זכויות של אדם עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007, נתקבלה.

אמנון כהן: בעד – 28, אני מוסיף את קולו של השר אלי ישי, נגד – אין, נמנעים – אין.

אמנון כהן: אני קובע בזאת שהחלטת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, על-פי סעיף 121 לתקנון הכנסת, בדבר חלוקת הצעת חוק זכויות של אדם עם מוגבלות המועסק כמשתקם (הוראת שעה), התשס"ז–2007, התקבלה.

אמנון כהן: אנחנו רושמים לפרוטוקול את חבר הכנסת גבאי.

אמנון כהן: [רשומות (הצעות חוק, מ/328).

אמנון כהן: ]

אמנון כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 19), התשס"ז–2007 – קריאה ראשונה.

אמנון כהן: אני מזמין את השרה -בלילא להציג את הצעת החוק.

אמנון כהן: בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בחודש דצמבר 2006 מינתה הממשלה צוות בין-משרדי, בראשות המנהל הכללי של משרד האוצר, שכלל נציגים של משרד המשפטים, משרד האוצר, משרד הפנים ומשרד הבינוי והשיכון, במטרה לבחון את הדרכים לייעול הרכש הממשלתי.

רוחמה אברהם-בלילא: ועדת-אריאב הגישה את המלצותיה לממשלה בחודש אפריל 2007, ובין השאר המליצה לבזר אל משרדי הממשלה את הסמכות הנתונה היום לוועדת הפטור המרכזית ולחשב הכללי לאשר התקשרות בפטור ממכרז.

רוחמה אברהם-בלילא: כצעד משלים וכחלק מהאחריות האישית הנלווית לביזור הסמכות, המליצה הוועדה לקבוע עבירות ספציפיות בנוגע לפעולה בהליך לקראת התקשרות במצב של ניגוד עניינים או תוך הטעיה.

רוחמה אברהם-בלילא: ביום 15 באפריל 2007 החליטה הממשלה לאמץ את המלצות ועדת-אריאב.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 19), התשס"ז–2007, באה ליישם את החלטת הממשלה הנזכרת ולקבוע את התיקונים הנדרשים בחוק חובת המכרזים, התשנ"ב-1992, כך שיהיה ניתן להעמיד לדין פלילי עובד ציבור שפעל שלא כדין בנוגע להליכים לבחירת הספק שעמו התקשר גוף ציבורי לפי החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: הצעת החוק באה כהשלמה להצעה לתיקון תקנות חובת המכרזים, התשנ"ג–1993, המקודמת במקביל, שבה יעוגנו בין השאר ההוראות הנוגעות לביזור הסמכות לאשר התקשרות בפטור ממכרז אל משרדי הממשלה השונים.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מבקשת מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה לשרה -בלילא.

יצחק זיו: אנחנו עוברים לדיון.

יצחק זיו: ראשון הדוברים, חבר הכנסת , בבקשה.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, כיושבת-ראש ועדת הכנסת גברתי השרה למדה לכבד את הליכי הכנסת והקפידה עליהם קלה כבחמורה, והקפידה עם הממשלה, ואני מצפה שכשרה בממשלה לא תשנה את דרכה, ותחשוב גם כשרה בממשלה על החובה לכבד את הליכי הכנסת ולכבד את הכנסת עצמה.

ראובן ריבלין: הסחף, כמעט שיטפון, בבקשות מוועדת הכנסת לפטור מחובת הנחה – דברים שהממשלה לא נתנה את דעתה עליהם, והיא מביאה אותם ברגע האחרון על מנת להעבירם בשבוע האחרון של הכנסת – הוא דבר שלא יכירנו מקומו, וטוב עשתה יושבת-ראש ועדת הכנסת כאשר היא הקפידה הקפדה יתירה עם הממשלה, ולא אפשרה לה בכל פעם להביא הצעות חוק כאלה.

ראובן ריבלין: אנחנו כמובן נעשה כל שביכולתנו היום למצות את זכות הדיבור בכל אחד ואחד מהסעיפים ובכל אחת ואחת מהצעות החוק אשר יובאו בפנינו, ואשר לא היה מקום להביאן בחטף ובמצב שבו כאילו בקריאת חירום ובאזעקת שווא מבקשים שנאשר חוקים כאלה אחד אחרי השני.

ראובן ריבלין: בכלל, חובת המכרזים לא חלה על הממשלה כאשר היא נבחרת.

ראובן ריבלין: כאשר העם מבקש לבחור ממשלה הוא הולך לבחירות.

ראובן ריבלין: אבל אם הוא משנה את דעתו על תפקודה של הממשלה, לצערנו הרב איננו יכולים לבוא ולקבוע ועדת מכרזים אשר תבוא ותאמר לנו אם הממשלה ראויה וצריכה להמשיך בתפקידה ובתפקודה או שמא טוב תעשה אם תחזיר את המנדט לאותה ועדת מכרזים אשר הטילה עליה את התפקיד.

ראובן ריבלין: כי פעמים אנחנו, בוועדות מכרזים, טועים בגדול.

ראובן ריבלין: אנחנו נותנים למי שאינו יכול לבצע עבודה, ופעמים תקוותנו נשענת על ניסיון העבר, ואז אנחנו אולי נוכחים לדעת שהזוכה במכרז אכזב לחלוטין, ואנחנו צריכים להחליפו.

ראובן ריבלין: ואז, כמובן, בהסכם שקיים בין מזמין העבודה לבין הזוכה במכרז יש סעיפי מילוט, המאפשרים לנו לחזור בנו או לבטל את העבודה שניתנה לאותו זוכה.

ראובן ריבלין: לצערנו הרב, מכרז הוא כמו משאל עם כאשר אנחנו מדברים בממשלה, ואחת לארבע שנים אנחנו נמצאים במצב שבו מה שבחרנו, אתו אנחנו הולכים.

ראובן ריבלין: הגוף היחיד שיכול לבטל את המכרז הוא הכנסת.

ראובן ריבלין: הכנסת היא זו שיכולה לומר לממשלה: לכי מאתנו, עזבי אותנו, משום שאת לא ראויה לשמש בעבודה שנתן לך אותו מכרז שהציבור החליט שתזכי בו.

ראובן ריבלין: ולכן אני מציע שאנחנו גם בעניין זה, למרות החשיבות של החוק, לא נצביע בעד, שכן הממשלה צריכה להתנהג בצורה שגם יעבירו חוקים בדרך המקובלת והראויה.

ראובן ריבלין: כאשר הממשלה מזלזלת בכל דבר, היא מזלזלת גם בחוקיה.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת ריבלין.

יצחק זיו: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי השר לענייני גמלאים, השר איתן, מכובדי שר הבריאות, רציתי לנצל את ההזדמנות הזאת לשתף בדיון אישי, על מנת לשים על סדר-היום כאן במליאת הכנסת את ההחלטה חסרת האחריות של שרת החינוך להציג בספרי הלימוד של ילדי ישראל במימון כלל אזרחי ישראל את מה שהיא – – –

חיים אורון: החלטה טובה, החלטה טובה.

גדעון סער: אני לא מתפלא שאתה תומך בכך, חבר הכנסת אורון, ואני גם אינני מתפלא על כך שחבר הכנסת תומך בכך, אבל אני בטוח בזה ש-90% או 80% מאזרחי ישראל חושבים שזו החלטה גרועה.

גדעון סער: כי הרי ממה נפשך, באותה מידה ניתן לבוא ולומר: הפלסטינים מתייחסים למה שאנחנו קוראים – ואתנו גם העולם המערבי, דרך אגב – "טרור", והם קוראים לו, קורא חבר הכנסת זחאלקה, "מוקאוומה".

גדעון סער: וזה הוא דבר שלשיטתו הוא לגיטימי כהתנגדות לכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: 40 שנות – – –

גדעון סער: האם אנחנו נלך ונביא בספרים, בספרי הלימוד – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אתה יכול למנוע ממני את הצרחות האלה?

גדעון סער: פשוט צרחות בלתי פוסקות.

ג'מאל זחאלקה: – – – השאלה.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל אותך.

ג'מאל זחאלקה: לא – – –

גדעון סער: אבל זה בלתי פוסק.

יצחק זיו: גדעון סער, ברגע שזה – – –

גדעון סער: אבל זה פשוט דבר בלתי פוסק.

גדעון סער: כאשר באה שרת החינוך בממשלת ה"נכבה" – זו ממשלת ה"נכבה", כך היא תיזכר.

גדעון סער: אתם עוד תכו על חטא.

גדעון סער: הרי תראה מה קורה, היא באה ואומרת: אין כסף בנושא של חינוך חובה.

גדעון סער: תלמידים בכיתות – יש יותר, הישגים – בירידה.

גדעון סער: למה יש לה זמן?

גדעון סער: את קווי 67' להכניס לספרים, ה"נכבה" – להכניס לספרים.

גדעון סער: הרי אני מכיר את העמדות.

רונית תירוש: ויש לה זמן לנסוע לחוץ-לארץ, בדרך כלל היא בחוץ-לארץ.

גדעון סער: לנסוע לחוץ-לארץ – אינני מתערב.

גדעון סער: אבל שילדי ישראל יקבלו חינוך טוב?

גדעון סער: ואתם יושבים – –

קריאות: – – –

גדעון סער: – – חברת הכנסת תירוש וחבר הכנסת מרגי – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק זיו: חבר הכנסת זחאלקה, יש לך עוד מעט זכות דיבור, אז אל תפריע.

גדעון סער: – – וגברתי השרה רוחמה אברהם, שאני מכיר את השקפת עולמך – מאפשרים לה לשרת החינוך פשוט לעשות בספרי הלימוד של ילדי ישראל ככל העולה על רוחה.

גדעון סער: לכן אני מציע לכם – גם לחברי הממשלה וגם לחברי הקואליציה – להתנהג כמו שותפים לאחריות.

גדעון סער: אתם שותפים לאחריות; אתם שותפים להידרדרות המוסרית שמדרדרת אותנו, ממשלת ה"נכבה" ואתם – אם אתם לא שמים קו אדום ואומרים "עד כאן", ההידרדרות תימשך, וזה על ראשכם.

יצחק זיו: תודה רבה לחבר הכנסת גדעון סער.

יצחק זיו: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה לעשות, כאשר מדובר בדעות ובאמונות, אין חוק חובת המכרזים – אפילו לשיטתו של חבר הכנסת .

חיים אורון: על מה הזעקה?

חיים אורון: אתם באמת מאמינים שאנחנו נתמודד עם הנרטיבים של היהודים והערבים?

חיים אורון: אני מראש מוותר בוויכוח על הנרטיבים.

חיים אורון: אתם יודעים מה?

חיים אורון: אני אפילו מוותר על נרטיבים בתוך העם שלי.

חיים אורון: אנשים הגיעו לציון על בסיס נרטיבים שונים.

חיים אורון: הורי באו הנה משום שהיו חילונים.

חיים אורון: אם אבי זיכרונו לברכה היה נשאר כמו אביו, אדם חרדי, הוא לא היה מגיע למדינת ישראל.

חיים אורון: הוא עלה משום שהוא אדם חילוני – הוא היה ב"שומר הצעיר".

צבי הנדל: משום שמדובר בארץ-ישראל.

חיים אורון: נכון.

חיים אורון: שכנו, בן עירו, שאני מכיר את צאצאיו, נשאר איש חרדי ועלה לארץ משום שהיא ארץ הקודש.

חיים אורון: עכשיו אתם רוצים שאני אכריע בעימות הזה?

ראובן ריבלין: יש ציונות פוליטית, יש ציונות דתית ויש ציונות חילונית.

חיים אורון: אני לא מקבל את הנרטיב של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אבל אני מכבד אותו.

חיים אורון: אני חושב – – –

רונית תירוש: אבל זה ספר היסטוריה.

חיים אורון: סליחה, רגע אחד.

חיים אורון: ספרי ההיסטוריה מלאים נרטיבים, ולא אחת גם בנרטיבים על היחסים בין יהודים לערבים.

חיים אורון: את זוכרת ספרי היסטוריה שאמרו שהמדינה נוסדה רק בידי "ההגנה"?

חיים אורון: רק בידי הפלמ"ח?

חיים אורון: הא, את לא זוכרת.

חיים אורון: אני אזכיר לך.

חיים אורון: היו כל מיני ויכוחים היסטוריים בתוך העם היהודי.

חיים אורון: אני בכוונה הולך לעם היהודי.

חיים אורון: וגם אז היו כאלה שרצו – היה, אגב, מי שאמר: לא, רק אצ"ל הביאו את השחרור.

חיים אורון: ובסופו של דבר חיים זה לצד זה גם נרטיבים שונים וגם דעות שונות.

חיים אורון: ספר הלימוד שבו מדובר – ואני מודה ומתוודה שכמו כל חברי הכנסת לא קראתי את כולו, אני אומר מתוך העיתונות – לא קבע קביעה.

חיים אורון: הוא לא אמר קביעה מוחלטת.

חיים אורון: הוא אמר שיש מי שרואה כך ויש מי שרואה כך.

חיים אורון: מה אתם רוצים, שהתלמיד הישראלי ייחשף לוויכוחים הללו רק כאשר הוא יתעמת אתם?

חיים אורון: עכשיו התשובה על כל טענה היא שאתה פוסט-ציוני.

חיים אורון: אני חי עם הקשקושים הללו, שצעקו לי בשבוע שעבר, כי טענתי שהחוק שעבר פה בכנסת בשבוע שעבר על הקרן קיימת הוא חוק פוסט-ציוני – הוא חוק אנטי-ציוני.

חיים אורון: כי החוק הזה, כפי שנאמר פה, מערער את האמונה האמיתית ביכולתה של ישראל להיות מדינה יהודית ודמוקרטית.

חיים אורון: יהודית ודמוקרטית – מה אתם פוחדים?

חיים אורון: זה יופיע בספר הלימוד, כן, שחלק מאוכלוסיית ישראל רואה במלחמת השחרור את ה"נכבה" שלה, ויבוא מורה או תבוא מורה ויגידו שהם רואים את הדברים אחרת.

חיים אורון: מה הפחד שנפל עליכם?

חיים אורון: מה חוסר הביטחון הזה?

חיים אורון: כן, היה פה אירוע לא פשוט מבחינת העם הערבי הפלסטיני, והיה אירוע טראומטי במאה ה-19, במאה ה-20, מבחינתו של העם היהודי.

חיים אורון: אז מה, נעשה עכשיו תחרות נרטיבים?

חיים אורון: לא נעשה תחרות נרטיבים.

חיים אורון: נדע להקשיב לנרטיב אחר.

ראובן ריבלין: האם יש אמת אחת?

ראובן ריבלין: נרטיבים יש הרבה.

חיים אורון: האמת ההיסטורית היא יותר מורכבת מאמת אחת במובן שאתה מדבר עליו.

ראובן ריבלין: האם העם היהודי גרם לאסון של הפלסטינים?

ג'מאל זחאלקה: לא העם היהודי.

ג'מאל זחאלקה: הציונות.

חיים אורון: חבר הכנסת ראובן ריבלין, הציונות גרמה אסון לעם הפלסטיני.

ראובן ריבלין: האם היא מוסרית, או לא מוסרית?

חיים אורון: תקשיבו רגע אחד.

חיים אורון: אתם מקשקשים, אתם לא מסוגלים להקשיב.

גלעד ארדן: אתם נשארים רק עם הערבים.

חיים אורון: הציונות גרמה אסון לעם הפלסטיני, ומנגד – ומשום כך – לא היתה תנועה לאומית יותר צודקת ומוסרית מהציונות.

חיים אורון: גם מעשים מוסריים גורמים לעתים עוול לאדם אחר ולעם אחר.

חיים אורון: מי שלא מסוגל לחיות עם המתח הזה ורוצה להיות צודק תמיד, צודק בכול, ולהיות בטוח שכולם רשעים, חי בעולם מתוך עצימת עיניים ובעצם לא מתמודד עם החיים, ונוח לו בפינתו, אבל אז, כאשר הוא נתקל במציאות, הוא מתכופף לפניה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת זבולון אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שעליתי הנה כדי לדבר על חוק המכרזים.

זבולון אורלב: אני אומר עליו כמה מלים, אבל פטור בלא כלום אי-אפשר אחרי דברי קודמי, חבר הכנסת אורון.

זבולון אורלב: אני חושב שמי שעולה לבמה ואומר שהציונות גרמה לאסון של העם הפלסטיני שולל את הלגיטימיות של הציונות.

זבולון אורלב: איש בציונות לא חשב שתנועת הציונות מטרתה או עניינה לגרום איזה אסון לעם הפלסטיני.

זבולון אורלב: הציונות חשבה, הציונות סברה – – –

ג'מאל זחאלקה: לא, זה לא הציונות, זה בהודו.

זבולון אורלב: אני לא מתווכח אתך.

זבולון אורלב: אתך אין לי ויכוח.

יצחק זיו: חבר הכנסת זחאלקה, עוד מעט תעלה לבמה ותדבר.

זבולון אורלב: כשאתה עולה לבמה ומדבר, אני מרגיש את עצמי בפרלמנט של הרשות הפלסטינית.

זבולון אורלב: אדוני, זה לא הפרלמנט של הרשות הפלסטינית.

זבולון אורלב: שב רגע בשקט ותן לציונות לדבר.

ג'מאל זחאלקה: מה הקשר?

זבולון אורלב: לכן אני אומר: הציונות, במהותה, חשבה שהיא עושה את הדבר המוסרי ביותר, הצודק ביותר – מימוש זכותו של העם היהודי לקיים מדינה עצמאית בארץ-ישראל, שעליה יש לו זכויות היסטוריות.

זבולון אורלב: לפלסטינים מעולם לא היתה פה מדינה.

זבולון אורלב: נכון, הם גרו פה.

זבולון אורלב: איש לא עשה ולא ביצע אסון.

זבולון אורלב: מי שעשה את האסון, אם כבר, הם המנהיגים של המדינות הערביות, שהחליטו לפלוש, שהחליטו להילחם, שהחליטו לזרוק אותנו לים, שנתנו הוראות כאלה ואחרות לפלסטינים.

זבולון אורלב: לכן, מצער אותי שגם חבר הכנסת, אף שהוא נמנה עם השמאל – – –

ג'מאל זחאלקה: בצורה כזאת אף אחד לא יקנה בשום מכרז.

זבולון אורלב: חבר הכנסת זחאלקה, אמרתי לך, כשאני ארצה לשמוע את הדברים שלך אני אלך לפרלמנט הפלסטיני.

זבולון אורלב: שם אני שומע דברים כמו שאני שומע ממך.

זבולון אורלב: עזוב, תן לנהל ויכוח גם בין חברי הכנסת הציונים.

זבולון אורלב: לכן אני אומר, ההחלטה של שרת החינוך היא בעיני – אמרתי – היא יום ה"נכבה" של מערכת החינוך הישראלית.

זבולון אורלב: זה אסון, זאת פגיעה ביסודות הבסיסיים ביותר והרגישים ביותר של קיומנו כאן כמדינה יהודית וציונית.

ג'מאל זחאלקה: למה אתה חסר ביטחון?

יצחק זיו: חבר הכנסת זחאלקה, יגיע תורך לדבר.

זבולון אורלב: אני רוצה לומר כמה מלים על חוק המכרזים.

זבולון אורלב: ההצעה הזאת, של חוק המכרזים, היא הצעה לא ראויה.

זבולון אורלב: היא לא ראויה גם בגלל העיתוי שלה.

זבולון אורלב: יש כרגע מתח, וויכוחים קשים מאוד, גם על שלטון החוק, גם על אכיפת החוק, גם על השחיתות אצל ראשי הממשל במדינת ישראל.

זבולון אורלב: ולכן, התיקונים האלה, המסר שלהם הוא בראש ובראשונה החלשת הפיקוח, החלשת האכיפה, החלשת היכולת לקיים מינהל תקין ולשמור על ניקיון כפיים ועל טוהר המידות.

זבולון אורלב: לכן ההצעה הזאת אינה הצעה ראויה, כיוון שיש חשבונות עם החשב הכללי של משרד האוצר, שרוצים עכשיו לפטר אותו בכלל, כי הוא לא מוכן להתיישר עם הוראות מושחתות ומכיוון שהוא העד המרכזי בחקירה נגד ראש הממשלה בעניין בנק לאומי.

זבולון אורלב: אז אומרים: בואו נעשה bypass; בואו נעשה מין מסלול עוקף.

זבולון אורלב: רבותי, הממשלה היא הראשונה שחייבת להקפיד על טוהר המידות ועל ניקיון כפיים, ומי שתומך בהצעה כזאת, לצערי, אינו נמנה עם המחנה של שומרי טוהר המידות וניקיון הכפיים.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת צבי הנדל, בבקשה.

צבי הנדל: מכובדי היושב בראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, הסוגיה של ה"נכבה" שעלתה פה – ואתחיל בה – היא בעיני סוגיה מאוד-מאוד פשוטה: מדובר בשקר, הבל ורעות רוח.

צבי הנדל: אנחנו לא גירשנו ערבים, אלא מאחר שהם חשבו שאנחנו נתנהל כפי שהם כנראה היו מתנהלים אילו הם היו מולנו ומנצחים במלחמה, הם ברחו.

צבי הנדל: אף אחד מאתנו לא הרס בתים ולא גירש אף אחד.

צבי הנדל: כל מי שאומר אחרת משקר.

צבי הנדל: לכן הדברים הם פשוטים בעיני; מי שמיום העצמאות של מדינת ישראל יעשה יום אבל – על מהות יום העצמאות – דהיינו "נכבה", בעיני הוא מכריז שהוא לא אזרח המדינה.

צבי הנדל: מספיק עם ההתייפייפות של מדינה מטורפת שלא מסוגלת להגן על הדמוקרטיה שלה.

צבי הנדל: ועוד באה שרת החינוך, וביוזמה ממשלתית – איך אמר אתמול גדעון, שמעתי אותו באחד – – –

נסים זאב: זה לא ממשלתית.

צבי הנדל: באחד מכלי התקשורת שמעתי את גדעון אומר – בצדק – כאילו שאנחנו מהאו"ם.

צבי הנדל: בספרי הלימוד מדינת ישראל היא האו"ם, והיא, בספר הלימוד, תגיד: יש דעה כזאת ויש דעה כזאת.

צבי הנדל: ומזל שהיא לא גם מכריעה לטובת הדעה של ה"נכבה".

צבי הנדל: אין גם דעה – אין גם דעה כזאת.

צבי הנדל: יש דעה אחת במדינת ישראל, ומי שעושה יום אבל – אם חפצי דמוקרטיה אנחנו, ורוצים לדאוג גם למיעוט – צריך להוקיע את מי שהופך את יום העצמאות ליום אבל, ובעיני – ואני מקווה שגם חוק כזה יעבור כאן – בעיני הוא גם לא אזרח המדינה.

צבי הנדל: לעצם חוק המכרזים אני חייב לומר: הממשלה הזאת באמת לא ראויה לאמון, ואין לה הרבה נקודות זכות שיגנו עליה, אבל בכל מקרה, בסוגיה הזאת, בגלל ה"עליהום" על ראש הממשלה, וניצול כל הוויכוח הזה – זה מאוד מפריע לי, רובי וגדעון.

צבי הנדל: אני חייב להיות במקרה הזה מגן של הממשלה.

צבי הנדל: אני אומר לכם שאין שום סיבה בעולם שרק משרד ממשלתי אחד, משרד האוצר, שהמניעים שלו לא תמיד טהורים, אלא כלי לטרפד פרויקטים, רק שם הצדיקים יחליטו אם מותר או אסור בנושא מסוים לדלג על מכרז.

צבי הנדל: ואני אומר את זה כי חשתי על בשרי, יחד עם חברי, בדברים מינימליים של תשתיות, שיש חברות ממשלתיות, "שיכון ופיתוח", שמשרד השיכון לא יכול היה להשתמש בהן, כי מה שבדרך כלל ניתן לו בקלות פטור ממכרז – כאן לא ניתן.

צבי הנדל: אני חושב שכל משרד ממשלתי יכול למצוא את שלושת-ארבעת הצדיקים שיאשרו פטור ממכרז, אם יש צורך, ותמיד אפשר לפנות לבית-משפט אם חושבים שהמניעים אינם טהורים.

צבי הנדל: לכן – לעבודה תקינה זה ראוי.

צבי הנדל: לצערי, הממשלה שלנו לא בדיוק נותנת לנו סיבות מספקות להאמין במניעים הטהורים שלה, ולכן, באופן טבעי, יש לנו התנגדות גם לחוק הזה, כמו לכל שאר הפעולות שלה – ועל ה"נכבה" כבר דיברנו.

צבי הנדל: אני מתלבט איך להצביע בחוק הזה, אבל ודאי שעניינית, אילו הממשלה היתה ראויה, גם החוק היה ראוי.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברת הכנסת לימור לבנת, בבקשה.

יצחק זיו: סגרתי את הרשימה.

יצחק זיו: מי שירצה להירשם יבוא עכשיו, כי אחר כך לא נוסיף שמות לרשימה.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הממשלה מביאה לכאן היום שורת חוקים ממשלתיים שהכנסת מתבקשת להצביע בעדם, אבל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת אינם יכולים – אי-אפשר לצפות מהם שהם יהיו בובות של הממשלה.

לימור לבנת: ואומנם יש פער עצום ואדיר ובלתי נתפס בין דעת הקהל – דעת הציבור, עמדת הציבור; אין לציבור אמון לא בראש הממשלה ולא בממשלה הזאת.

לימור לבנת: הציבור רוצה ממשלה אחרת.

לימור לבנת: הציבור רוצה בחירות עכשיו – ואילו חברי הכנסת, חברי הבית הזה, שיושבים כאן עכשיו, מנותקים לחלוטין מרצונו של הציבור.

לימור לבנת: הם רוצים להמשיך לשבת כאן, להמשיך לרבוץ כאן, על כיסאותיהם הנוחים, ורוצים לשבת בממשלה, להיות חברי הממשלה – ועוד מעט אין להם מקום כאן; אפשר להסתכל על הכיסאות, הם כבר תיכף מגיעים עד דוכן הנואמים – ולא נוח להם, והם אינם מוכנים להאזין לרצון הציבור, לרצון העם, שרוצה שהם ילכו הביתה ורוצה ממשלה אחרת.

לימור לבנת: ולכן, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אזרחי המדינה מסתכלים בתדהמה, הם אינם מאמינים למשמע אוזניהם כשהם שומעים את ראש הממשלה שלהם אומר אתמול, בכנס של בכירי קדימה, מספר ואומר: אני מיניתי את רוני בר-און – כך הוא אומר – ומיניתי את חיים רמון, כי הם חברים שלי, ורציתי שידעו שאני דואג לחברים.

לימור לבנת: ככה הוא אמר.

לימור לבנת: אז למי ראש הממשלה לא דואג?

לימור לבנת: בואו נשמע, בואו ניזכר.

לימור לבנת: הוא לא דאג למיליון אזרחים שישבו במקלטים יותר מ-30 יום במלחמת לבנון השנייה, והוא לא דואג לתושבי שדרות ולתושבי הנגב, שנאלצים לסבול טילי "קסאם" ממש כל יום בימים אלה.

לימור לבנת: אתם יודעים למה?

לימור לבנת: כי ראש הממשלה לא חבר שלהם והם לא חברים של ראש הממשלה.

לימור לבנת: לא שאני מציעה להם להיות חברים של ראש הממשלה, אלא שאני מציעה להם, ולציבור כולו, לדעת שראש הממשלה דואג רק לחברים שלו.

לימור לבנת: הוא לא דואג לציבור, הוא לא דואג לאזרחים, הוא לא דואג לאף אחד – רק לחברים שלו.

לימור לבנת: לכן ראש הממשלה צריך ללכת הביתה; לכן הממשלה הזאת צריכה ללכת הביתה.

לימור לבנת: לכן הציבור במדינה ראוי לממשלה טובה יותר, ולכן צריך ללכת לבחירות ולבחור ממשלה טובה יותר, ממשלה שתביא מדיניות נכונה יותר, ממשלה שהציבור ראוי לה והמדינה ראויה לה.

לימור לבנת: לכן, ציבור אזרחי ישראל, וכנסת ישראל, בואו נלך לבחירות מוקדמות ונבחר ממשלה ראויה יותר וטובה יותר, שתביא גם חוקים ראויים יותר וטובים יותר לכנסת.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני רק רוצה להזכיר לחברי הכנסת שהנושא הוא חובת המכרזים.

יצחק זיו: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היות שחברי הכנסת שדיברו לפני לא דיברו על חוק המכרזים, אני מוצא לעצמי חובה לענות על מה שהועלה כאן, מעל הדוכן.

ג'מאל זחאלקה: לפני כעשר שנים ניתקה סין את יחסיה הדיפלומטיים עם יפן בגלל שינוי בספר לימוד היסטוריה לכיתה ז' בבית-ספר יסודי ביפן, שבו נמחקו חלק מהמעשים שהיפנים עשו בסין בזמן הכיבוש של סין בידי יפן.

ג'מאל זחאלקה: היחסים הדיפלומטיים נותקו, השגרירים הוחזרו, היחסים הכלכליים הוקפאו – והכול בגלל שינוי קטן בספר ההיסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר נאלצה ממשלת יפן לבטל את ספר הלימוד החדש וחזרה למתכונת הישנה.

ג'מאל זחאלקה: לא מדובר כאן בכך שה"נכבה" תוזכר בבתי-הספר או בספרי הלימוד בבתי-הספר היהודיים, אלא בבתי-ספר ערביים.

ג'מאל זחאלקה: שלושה-ארבעה משפטים בסך הכול, שבהם הנושא הזה מוזכר בצורה מאוד מוגבלת – – –

גלעד ארדן: חבר הכנסת זחאלקה, קראתי אתמול הודעה ב-Ynet שזה יהיה בכל המגזרים.

גלעד ארדן: אני מניח שאין לך בעיה עם זה.

ג'מאל זחאלקה: מה שיש עד עכשיו זה אזכור מאוד מוגבל, מאוד צמחוני, והכול תחת המטרייה של הנרטיב הציוני הקלאסי, הידוע לרעה.

ג'מאל זחאלקה: יש אזכור לזה שהפלסטינים אומרים שהיתה "נכבה".

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע ממה אתם מפחדים.

לימור לבנת: מהשקרים.

ג'מאל זחאלקה: למה הסיפור הפלסטיני מפחיד אתכם?

ג'מאל זחאלקה: פחדנים.

יובל שטייניץ: מעלילת דם – – –

ג'מאל זחאלקה: לא, זה לא שהסיפור הפלסטיני נכנס לתוכניות הלימודים; זה לא שמזכירים את הנרטיב הפלסטיני במלואו.

ג'מאל זחאלקה: זה מעיד שאתם חסרי ביטחון, אתם לא מאמינים בשקרים שלכם.

ג'מאל זחאלקה: הסיפור הפלסטיני מדיר שינה מעיניכם.

ג'מאל זחאלקה: קולו של הקורבן זועק, ואם יש למישהו מצפון שהוא החביא, עכשיו הוא נכנס לדילמה ולבעיה.

ג'מאל זחאלקה: זאת סערה בכוס מים, אבל זה מעיד על חוסר ביטחון, על כך שאתם עצמכם לא מאמינים בסיפור שלכם.

ג'מאל זחאלקה: זה מעיד על פחדנות יותר מכל דבר אחר.

ג'מאל זחאלקה: פחדנים, נמאסתם.

קריאות: – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת גלעד ארדן, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה לברך את חבר הכנסת זחאלקה על כך שלמרות ההזדהות המוחלטת שלו עם הנרטיב הפלסטיני הוא בסך הכול הבין את צדקת הציונות, והוא שותף אתנו בבית-המחוקקים של מדינת ישראל, שמגשימה את חזונם של אבות הציונות.

גלעד ארדן: אז אני מברך אותך, חבר הכנסת זחאלקה; בסך הכול אני חושב שאתה עושה כאן עבודה חשובה.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, נראה לי שלאט-לאט – אני לא יודע על ה"נכבה" של הפלסטינים, אומר על כך כמה דברים, אבל אין ספק שכהונתה של יולי תמיר במשרד החינוך, יכול להיות שבמבט לאחור, בתוך שנים לא רבות, תיחשב אולי ל"נכבה" החינוכית של תלמידי ישראל.

גלעד ארדן: כי הרי כולנו יודעים; אנחנו, חברי הכנסת, מסתובבים במדינות רבות בעולם, ואנחנו יודעים שאחת הבעיות המרכזיות של מדינת ישראל היום היא בלי ספק ההסברה הישראלית.

גלעד ארדן: לא סתם נולדות יוזמות כמו החרם הבריטי, כמו כל מיני חרמות, איסורים או יוזמות נגד מדינת ישראל.

דני יתום: ה"נכבה" עומדת למכרז?

גלעד ארדן: לא, יולי תמיר קיבלה אותה בפטור ממכרז.

גלעד ארדן: אם אתה לא מכיר את תקנון הכנסת בנושא, אסביר לך אותו אחר כך, חבר הכנסת יתום, ואגיע לחוק חובת המכרזים בסוף דברי.

גלעד ארדן: אין לי ספק שכחבר במפלגת מימוש ה"נכבה" הפלסטינית במערכת החינוך אולי לא נוח לך העיסוק בנושא הזה, אבל אני בכל אופן אומר את דברי בעניין.

גלעד ארדן: אני חושב שאין ספק שכאשר משרד החינוך של מדינת ישראל מבקש מתלמידי ישראל להבין או ללמוד גם כיצד הפלסטינים רואים את הקמת מדינת ישראל, לא צריך הרבה יותר מזה כדי לסייע לאויבי מדינת ישראל ולכל האנטישמים ברחבי העולם, שאומרים: הנה שוב שרים בממשלה, ומערכת החינוך של מדינת ישראל, מבינים שהציונות – כמו שאמר כאן חבר הכנסת אורון, ואני לא בטוח שהוא התכוון בדיוק לאמירה שלו – היא האסון של העם הפלסטיני.

גלעד ארדן: חבר הכנסת אורון, זה ציטוט שלך.

חיים אורון: הציונות גרמה אסון לעם הפלסטיני.

גלעד ארדן: האם יכול להיות שאם הפלסטינים היו מקבלים את החלטת החלוקה האסון הזה היה נמנע מהם?

גלעד ארדן: יכול להיות, נכון?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: שמע, אני למדתי שגם אנשים עם כוונות טובות גורמים עוול ל אחר.

גלעד ארדן: אדוני, אני מבקש להוסיף לי את הזמן של קריאות הביניים.

גלעד ארדן: יושב-ראש הסיעה שלך מבקש להוסיף לי דקה, ואני מבקש שתיים – אחת מדני יתום ואחת מג'ומס.

גלעד ארדן: בכל אופן, מפעילה ב"שלום עכשיו" שאהוד ברק משאיר אותה בתפקיד שרת החינוך באמת שאין לי ציפיות, אבל כאשר אביגדור ליברמן – ישראל ביתנו, אלי ישי – ש"ס, אתם יושבים בקואליציה – – –

יעקב מרגי: – – –

גלעד ארדן: לא, אני לא מדבר על מחיר הלחם, למה אתה קופץ, חבר הכנסת מרגי?

גלעד ארדן: אז מה אם דפקתם את השכבות החלשות ב-70 שקל לחודש ונתתם להם 4 שקלים?

גלעד ארדן: לא על זה אני רוצה לדבר היום.

גלעד ארדן: אני רוצה לדבר על זה שאתם דואגים רק לחוק נהרי, כדי שרק התלמידים שלכם, שהם עדיין מיעוט במדינת ישראל, יקבלו את כל התקציבים, אבל את כלל הילדים במדינת ישראל אתם מפקירים לחינוך אנטי-ציוני, לחינוך נגד הערכים של מדינת ישראל, ואחר כך תבואו לציבור שלכם, אתם וישראל ביתנו, ותגידו: אנחנו ישבנו בפנים ונאבקנו על ערכים לאומיים.

גלעד ארדן: אתם האסון הכי גדול של המחנה הלאומי, תתביישו לכם.

יצחק זיו: תודה רבה.

יעקב מרגי: מי שהוציא את תורת ישראל ממערכת החינוך, יקבל את ה"נכבה".

יצחק זיו: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, העם היהודי ידע רדיפות רבות במהלך ההיסטוריה.

יובל שטייניץ: יהודים נרדפו ונטבחו באירופה, וגם במזרח התיכון, על בסיס עלילות דם – עלילות דם שקריות, נוראיות, שהעלילו על העם היהודי: אכילת מצות טבולות בדם ילדים נוצרים, עלילות דם מודרניות מיסודם של היטלר והנאצים, שהעלילו על היהודים שהם אחראים לקומוניזם, לקפיטליזם ולכל הרעות החולות של האנושות, מה שהיה לבסיס להשמדתם, ועלילות דם ערביות-מוסלמיות, חלקן ישנות, חלקן מודרניות, שבהן מחזיק חבר הכנסת זחאלקה, כאילו הציוניות אחראית לאסון של העם הפלסטיני.

יובל שטייניץ: גם על עלילת הדם הזאת שאל זחאלקה מדוע איננו מוצאים אותה בספרי הלימוד שלנו.

יובל שטייניץ: התשובה היא, זחאלקה, שאנחנו כבר שבעים עלילות דם, ראינו את תוצאותיהן בעבר, ואנחנו מבינים קצת יותר טוב משרת החינוך יולי תמיר, שמי שמאשים את העם היהודי באסון של העם הפלסטיני עושה כן כדי להצדיק את המאמצים שלו לרצוח, לטבוח ולגרום לאסון לעם היהודי.

יובל שטייניץ: זאת דרכן של עלילות הדם במהלך ההיסטוריה, ולכן טועה השרה תמיר שבשם הנרטיב השונה של הפלסטינים היא מכניסה עלילת דם לספרי הלימוד הישראליים – אותה עלילת דם שבה משתמשים אחמדינג'אד, משעל, נסראללה וגם זחאלקה בניסיונותיהם להשמיד ולחסל את המפעל הציוני, כולל הקיבוץ – קיבוץ להב של חבר הכנסת חיים אורון.

חיים אורון: מה קורה?

חיים אורון: לא שמעתי.

חיים אורון: תחזור על קיבוץ להב, לא שמעתי.

יובל שטייניץ: אמרתי שעלילות דם שימשו במהלך ההיסטוריה כהצדקה לחיסול ולטבח בעם היהודי, וגם עלילת הדם הזאת שזחאלקה מתלהב ממנה ויולי תמיר מכניסה אותה לספרי הלימוד – –

חיים אורון: מה עלילת הדם שקשורה בקיבוץ להב?

יובל שטייניץ: – – מטרתה של העלילה הזאת היא להכין ולהצדיק טבח ושמד של מדינת ישראל, כולל הקיבוץ שאתה יושב בו.

חיים אורון: הקיבוץ שאני יושב בו והשכונה שאתה גר בה – גרו בהם פעם ערבים.

חיים אורון: אני מכיר אותם בשמם.

חיים אורון: מה זה אומר?

יובל שטייניץ: עכשיו אני אסביר לך – – –

קריאות: – – –

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר ליובל שטייניץ לסיים.

ראובן ריבלין: ברגע שהציונות לא כשרה, היא טרפה.

חיים אורון: – – –

יצחק זיו: נא לאפשר לחבר הכנסת לסיים את דבריו.

חיים אורון: העוול באי-ביצוע גדול יותר.

יובל שטייניץ: נורא מעניין.

יובל שטייניץ: חבר הכנסת חיים אורון מדהים אותי.

קריאות: – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני אבקש לאפשר – – –

יובל שטייניץ: לימור ידידתי, אני מוכרח להגיד לך שחבר הכנסת חיים אורון מדהים אותי.

יובל שטייניץ: הוא כל כך רוצה שיקשיבו לנרטיב הפלסטיני השקרי, אבל הוא לא יכול להקשיב בעצמו לנרטיב של הליכוד ושל הציונות.

יובל שטייניץ: הוא מפריע לי כל הזמן.

יובל שטייניץ: הוא מפריע לי כל הזמן.

חיים אורון: לא נכון.

חיים אורון: של הציונות אני מקשיב, עם הליכוד יש לי בעיה.

יובל שטייניץ: עכשיו, חבר הכנסת חיים אורון – – –

חיים אורון: כמה תענוגות יש לי בבית הזה חוץ מלעצבן אתכם?

יובל שטייניץ: עכשיו אני אתן לך תענוג אמיתי ואתן לך שיעור קצר בפילוסופיה.

יובל שטייניץ: את זה אתה ודאי מוכן לקבל.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

יובל שטייניץ: רק התחלתי.

יובל שטייניץ: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, אני ממליץ לך – רבותי, חברי לליכוד, רובי, אתם מפריעים לי.

חיים אורון: שיעור פילוסופיה ערב תשעה באב דוחה שבת.

יצחק זיו: נתתי לו עוד דקה, ואני מאפשר לו לסיים.

יובל שטייניץ: הדיאלוג "מנון" של אפלטון נפתח בשאלה מהי הסגולה הטובה.

יובל שטייניץ: מנון מבקש מסוקרטס להגדיר את הסגולה הטובה.

יובל שטייניץ: סוקרטס זורק את זה למנון, ומנון אומר: אני סופיסט, אני יודע מה הסגולה הטובה, ואני ארצה לך על הסגולה הטובה.

יובל שטייניץ: ואז הוא מונה סגולה טובה של גבר, סגולה טובה של אשה, סגולה טובה של עבד ושל נער.

יובל שטייניץ: ואומר לו סוקרטס: מה הופך את כולן לסגולה טובה, זו של הגבר וזו של הנער, זו של האשה וזו של הילד?

יובל שטייניץ: מה משותף בכולן שהופך את כולן לאותה סגולה טובה?

יובל שטייניץ: ונותן לו דוגמה.

יובל שטייניץ: אם הייתי שואל אותך על מיני דבורים, האם היית אומר שיש דבורה כזאת ודבורה כזאת, דבורה צהובה ודבורה אדומה?

חיים אורון: לא, לא, לא.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים.

יובל שטייניץ: עוד שנייה בבקשה.

יובל שטייניץ: מה הופך את כולן לסגולה טובה?

יובל שטייניץ: הרי ברור שאם סגולה טובה של גבר ושל אשה הן סגולה טובה, יש להן המכנה המשותף שהוא ורק הוא הסגולה הטובה.

יובל שטייניץ: אותו דבר, ג'ומס, לגבי הציונות – יש ציונות של דתיים ויש ציונות של חילונים, יש אבא שלך, יש אבא שלי ויש אבא שלו, שהגיעו זה מגרמניה, זה ממרוקו, זה מספרד וזה מצרפת, זה חילוני וזה חרדי, אבל לכולם יש ציונות אחת, לא נרטיבים שונים – דבר אחד שהופך את כולם לסיפורי ציונות ולציונות, והוא השאיפה של עם ישראל לארץ-ישראל, והעובדה ההיסטורית והתרבותית שיש לעם היהודי רק מולדת אחת ורק בית לאומי אחד – –

חיים אורון: בארץ-ישראל.

יובל שטייניץ: – – בארץ-ישראל.

יובל שטייניץ: לכן – – –

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יובל שטייניץ: משפט אחרון.

יצחק זיו: סליחה, אני לא יכול.

יובל שטייניץ: לכן, כשהפלסטינים מרימים עליה יד, על אותה מדינה, הם, ורק הם – רק הפלסטינים, רק המופתי שחבר עם היטלר – הם ורק הם הביאו אסון על עצמם.

יובל שטייניץ: כל דבר אחר הוא עלילת דם.

יצחק זיו: תודה.

יצחק זיו: חבר הכנסת נסים זאב.

יצחק זיו: אני מבקש לשים לב לשעון.

יצחק זיו: שלוש דקות, ממש שלוש דקות ולא יותר.

נסים זאב: אני מודיע מראש, אדוני היושב-ראש, שהשעון שלי עומד – –

יצחק זיו: אני אפסיק אותך בתום שלוש הדקות.

נסים זאב: – – ולכן חוק חובת השעונים לא חלה עלי.

נסים זאב: אני רוצה לומר משפט אחד לגבי חוק חובת המכרזים.

דוד טל: אדוני היושב-ראש – – –

נסים זאב: אמרתי, אמרתי לפני כן.

נסים זאב: אדוני הנכבד, חבר הכנסת דוד הנכבד, חוק חובת המכרזים בא לתקן את המצב הקיים.

נסים זאב: הייתי מודע לזה בזמנו – וגם העברתי ביקורת על החוק כפי שהיה קיים בזמנו – שיש פה אולי מצב של הפקרות ושל ניגוד אינטרסים.

נסים זאב: כנראה לאחר כמה חודשים ישבו אותם חכמים ואותם יועצים – –

יובל שטייניץ: הוא לא בסדר, אדוני היושב-ראש.

יובל שטייניץ: הוא מדבר לגופו של החוק.

נסים זאב: אני מדבר לגופו של החוק.

נסים זאב: – – והגיעו למסקנה שיכול להיות ניגוד אינטרסים, הן על-ידי השרים, הן על-ידי סגני שרים, הן על-ידי יועצים של אותם הממליצים איך לתפור את המכרז – ומכרז של מיליונים, אי-אפשר לזלזל בו.

נסים זאב: מה המשמעות?

נסים זאב: המשמעות היא שמה שפחות מ-10 מיליוני שקלים אפשר להעביר ללא מכרז.

נסים זאב: אנשים יכולים להתעשר בצורה הזאת.

נסים זאב: לכן, יש פה עניין של הפרת אמונים למי שנתפס בעבירה הזאת, וטוב שהממשלה באה לתקן את חוק המכרזים כפי שהוא היה.

נסים זאב: אין שום סיבה בעולם שחברי האופוזיציה יצביעו נגד החוק הזה.

נסים זאב: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, מכיוון שמדובר היום על "יום הנכבה", אני חושב שאולי התבלבלו בין נקבה – בקו"ף – לנכבה – בכ"ף.

נסים זאב: אני רוצה להעיר הערה על מה שאמר גלעד ארדן, על חוק נהרי.

נסים זאב: חוק נהרי בא לתקן עוול נפשע של הממשלה הזאת ושל החוקים כפי שהם קיימים, שמפלים בין דם לדם, בין ילד לילד.

נסים זאב: חוק נהרי בא לתקן את המעוות.

משה כחלון: את ש"ס.

נסים זאב: לא.

נסים זאב: צריך להבין שנעשה פה עוול לעשרות אלפים מילדי ישראל, לא לש"ס.

נסים זאב: הילד שלי שייך לך בדיוק כמו שהילד שלך שייך לי.

נסים זאב: אנחנו צריכים להיות אחראיים באותה מידה.

ראובן ריבלין: הרב נסים, אתה לא יודע כמה הוא שייך לנו, הוא מהתומכים הגדולים.

נסים זאב: ההיסטוריה היהודית לא החלה במלחמת העצמאות.

יצחק זיו: אני מבקש לסיים, הזמן תם.

נסים זאב: בליל תשעה באב אנחנו יושבים לבכות על חורבן בית-מקדשנו.

נסים זאב: לפני אלפי שנים היה פה העם היהודי; עוד לפני שמוחמד נולד, עם ישראל היה פה.

נסים זאב: שרת החינוך, על דעת עצמה, החליטה מה שהחליטה, להכניס ולהחדיר הסתה בכסף, שהממשלה תממן את ההסתה נגד מדינת ישראל.

גדעון סער: אז למה אתה מצביע בה אמון?

גדעון סער: למה אתה מצביע בה אמון?

נסים זאב: זה דבר שלממשלה אסור לעבור עליו לסדר-היום, אבל אני מדבר עכשיו על חוק המכרזים.

נסים זאב: מה לנו להלין כנגד התקשורת הפלסטינית, כאשר פה אנחנו מממנים בכסף הסתה, בתוך מערכת החינוך, נגד מדינת ישראל?

לימור לבנת: למה אתה מצביע אמון בממשלה?

נסים זאב: בעניין הזה כולנו מאוחדים.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מקווה שתמחלו לי אם אדבר על חוק חובת המכרזים ולא על ה"נכבה".

שלי יחימוביץ': הצעת החוק שמונחת לפנינו היום היא הקדימון הטוב לחלק הרע של השינוי בחוק חובת המכרזים.

שלי יחימוביץ': זה החלק המואר, שנועד לכסות ולתת אליבי למזימה שנרקמת מתחת לאפינו.

שלי יחימוביץ': נכון, הדברים שמובאים לפנינו היום הם תיקונים טובים לחוק – הם מדברים על שקיפות, הם מדברים על מניעת הטעיה, הם מדברים על הרחבת תחולת העבירה של מרמה והפרת אמונים כך שהיא תחול על עובדי ציבור גם בהליכים שלקראת התקשרות למכרז.

שלי יחימוביץ': הכול טוב ויפה והכול נועד להכשיר את השרץ, שיבוא בכחול הבא שיובא לפנינו ויועלה בפני ועדת החוקה, חוק ומשפט ב-29 בחודש הזה.

שלי יחימוביץ': אני מצפה מכל חברי הכנסת שיהיו שם להרים את ידם נגד התיקון הבא שיונח לפנינו, והוא הרחבת הפטור על מכרזים ל-4 מיליוני שקלים למכרז.

שלי יחימוביץ': היום, היכולת לתת פטור היא עד 700,000 שקלים.

שלי יחימוביץ': 4 מיליוני שקלים פטור ממכרז לרשויות מקומיות, למשרדי ממשלה – איש הישר בעיניו יעשה, וועדות הפטור יהיו כחול אשר על שפת הים, בלי שומרי סף, בלי פיקוח, בלי בקרה.

שלי יחימוביץ': וקוראים לזה ייעול.

שלי יחימוביץ': יש עכשיו דבר חדש: יש אדם, החשב הכללי באוצר, ד"ר ירון זליכה, שבחלק מהעניינים איני מסכימה עם השקפת עולמו כלל ועיקר.

שלי יחימוביץ': בכל פעם שיש תקלה במערכת, מישהו אומר "ירון זליכה" וכולם מקשקשים ברעשן כאילו אמרו המן הרשע.

שלי יחימוביץ': ירון זליכה לא אחראי לכל תחלואי המשק.

שלי יחימוביץ': צריך לומר את הדבר הזה ולהפסיק להשתמש בו כמסכה וכמסווה לכל רעה חולה.

שלי יחימוביץ': יש לי תחושה שגם התיקון הזה לחוק חובת המכרזים הוא קדימון לאותו תיקון חקיקה, שהוא חלק מהמתקפה הכללית על אדם אחד, החשב הכללי באוצר, ירון זליכה.

שלי יחימוביץ': בהזדמנות חגיגית זו אני רוצה להזהיר מפני הכוונה להדיח את החשב הכללי.

שלי יחימוביץ': אדוני יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, בוועדה שלנו אנחנו מרבים לעסוק בחושפי שחיתויות במגזר הציבורי, שלמרבה השמחה נהנים לעתים קרובות מצו הגנה שנותן להם מבקר המדינה בשעת חקירת אותה שחיתות.

שלי יחימוביץ': צו ההגנה נועד לגונן עליהם מפני פיטורים ומפני הצרת צעדיהם.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שמן הראוי שאותו צו הגנה יוצא גם על החשב הכללי ירון זליכה, כיוון שהוא עד מרכזי בפרשת בל"ל, שהחשוד העיקרי בה הוא ראש הממשלה אהוד אולמרט.

שלי יחימוביץ': על כן, מן הראוי לתת לו חסינות מוחלטת כל עוד נמשכים ההליכים הפליליים וכל עוד החקירה מתנהלת – לא רק החקירה הזאת, יש חקירות רבות.

שלי יחימוביץ': על כן חובה עלינו לגונן עליו, וזה הדבר היחיד שאני אומרת שלא בהקשר לחוק חובת המכרזים זה.

יצחק זיו: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק זיו: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, אפשר לשאול משהו?

זבולון אורלב: בשעה 14:00 מסיימים את הישיבה בכל מקרה?

יצחק זיו: בשעה 14:00 נודיע את מה שצריך להודיע.

יצחק זיו: חבר הכנסת אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אשתדל לקצר.

גדעון סער: לא, מה פתאום?

אורי אריאל: אני מציע לחברי הכנסת הערניים להירגע.

אורי אריאל: אני אשתדל לקצר ולא אדבר יותר מחמש-שש דקות על הנושא.

אורי אריאל: הנושא הזה הוא נושא חשוב, ואני רוצה להסכים עם חברת הכנסת בעניין חוק המכרזים ובעניין ההתנהלות כלפי החשב הכללי.

אורי אריאל: גם אם יש טענות כלפיו, ויש טענות, ההתייחסות הבלתי-אנושית כמעט של ראש הממשלה, פקידיו והממשלה, מוגזמת.

אורי אריאל: לא ראוי, אכן, שהחשב הכללי יחזיק את המדינה בגרונה בכל דבר ועניין, יש לו הגזמות כלשהן, אבל מאידך גיסא, ההתנהלות של ראש הממשלה איננה מתאימה ואיננה נכונה, בעיקר כאשר לחשב הכללי יש כמה דברים לא בלתי חשובים לומר על ההתנהלות של ראש הממשלה בכמה עסקאות קטנות, כמו מכירת בנק לאומי, שהיקפה כמה מיליארדי שקלים.

אורי אריאל: שמחתי לשמוע את דבריו של חבר הכנסת אורון, שמכריז בזמן האחרון פעם אחר פעם על כך שהוא בעצמו, באופן אישי, גורם עוול לערבים בשבתו על קרקע שנגזלה מערבים לדעתו – ועם זאת הוא מייד מסביר כמה זה צודק.

אורי אריאל: אני רוצה להגיד לחברי חברי הכנסת, שלא נעשה פה עוול ואפילו לא הקטן ביותר.

אורי אריאל: צדק נעשה עם עם ישראל, עם העם היהודי, עם חזרתו לארץ אבותיו.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, ההתנהלות שם מפריעה לי.

יצחק זיו: אתה תמשיך, חברי הכנסת מקשיבים לך.

אורי אריאל: יש לי ארבע דקות.

יצחק זיו: אין לך ארבע דקות.

יצחק זיו: יש לך עוד דקה תוספת זמן וזה הכול.

יצחק זיו: אני מבקש לא להפריע ולתת לו להמשיך.

יצחק זיו: יש לו עוד דקה.

יצחק זיו: תודה.

אורי אריאל: חזרתה של הציונות לפני כ-150 שנה על-ידי תלמידי הגר"א ואחרים הביאה ברכה ושגשוג גם לערבים שהיו פה, שלולא כן, לצערנו, ארץ-ישראל היתה נשארת בשממתה.

אורי אריאל: כאשר חזרו היהודים סוף-סוף לארצם – דבר שמאחד את כולנו – אכן באה הברכה לכולם באזור הזה.

אורי אריאל: ההתנהלות של הערבים בעת האחרונה פה בכנסת ישראל – אינני רוצה להטיל את זה על כל הציבור הערבי, אבל נציגיהם פה בכנסת – היא עזות מצח, היא חוצפה שאין כדוגמתה.

אורי אריאל: זה לא יכול לקרות במקום אחר, אלא – – –

רוני בר-און: אורי – – –

אורי אריאל: יש לי דקה, אדוני שר הפנים.

אורי אריאל: יש לי דקה.

אורי אריאל: תן לי לגמור אותה, זה הכול.

אורי אריאל: למה ההפרעות כל רגע?

יצחק זיו: לא, אין לך דקה.

יצחק זיו: יש לך עוד כמה שניות.

יצחק זיו: נא לסיים.

יצחק זיו: תודה.

רוני בר-און: – – –

אורי אריאל: טוב.

אורי אריאל: אני מבקש מחברי הכנסת היהודים לזכור שזאת מדינה יהודית-דמוקרטית, וכך היא צריכה להיות.

אורי אריאל: קודם כול יהודית ליהודים, ואחר כך גם לשאר, ובתנאי שהם לא יתנהלו כמו שהם מתנהלים היום.

אורי אריאל: אם תימשך ההתנהלות שלכם כפי שהיא היום, לפי דעתי אתם מובילים למסקנות חמורות ביותר.

אורי אריאל: תודה.

ג'מאל זחאלקה: אל תאיים.

ג'מאל זחאלקה: אל תאיים.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חברי הכנסת, אני רוצה להודיע לכולם: בשעה 14:00 מסתיימת ישיבת הכנסת.

יצחק זיו: יש עוד שני דוברים.

יצחק זיו: האם אתם מוכנים לשמוע אותם?

קריאות: ודאי, ודאי.

קריאות: כן – – – לא מוכנים.

יצחק זיו: ברגע שאחד אמר לא, הישיבה מסתיימת ב-14:00.

יצחק זיו: הודעה למזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות נתוני אשראי (תיקון מס' 3), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 39), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 40), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק מועצת הצמחים (ייצור ושיווק) (תיקון מס' 8), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 58), התשס"ז–2007, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 76) (תיקון), התשס"ז–2007; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח, מכירה ורכישה) (תיקון מס' 60), התשס"ז–2007; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 28), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 100) (בדיקת תלות בידי רופא מומחה), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת ; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 83) (פסילה לצמיתות בשל הרשעה בשלוש עבירות חמורות), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 43) (הרחבת איסור הפיטורים במהלך טיפולי פוריות), התשס"ז–2007, של חבר הכנסת ; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 40), התשס"ז–2007, של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

נאזם בדר: לוח תיקונים להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנת 2001) (תיקון, ביטול והתליה של חקיקה שמקורה בהצעות חוק פרטיות) (תיקון מס' 6), התשס"ז–2007; ולוח תיקונים להסתייגויות להצעת חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי (הוראת שעה), התשס"ז–2007.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכספים בנושא: הפגיעה בתנאי העסקתם של מאבטחי השרים, בעקבות דיון מהיר בהצעותיהם של חברי הכנסת , חיים אורון, ו.

נאזם בדר: תודה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אנחנו נמשיך במקום שהפסקנו.

יצחק זיו: תם סדר-היום.

יצחק זיו: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, י' באב התשס"ז, 25 ביולי 2007, בשעה 11:00.

יצחק זיו: ישיבה זו נעולה.