ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושישים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2007-10-29 00:00

דליה איציק: הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, י"ז בחשוון, 29 באוקטובר.

דליה איציק: גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הודעה למזכיר הכנסת.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

איל ינון: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – לקות שאינה מגבילה באופן מהותי), התשס"ח–2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום גמלת סיעוד בכסף למי שנזקק לסיוע בכל שעות היממה), התשס"ח–2007, מאת חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – פטור מתשלום לקשיש מעל גיל 80), התשס"ח–2007, מאת חברת הכנסת אורית נוקד; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – כפל קצבה), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אפרים סנה; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לסטודנטים לתואר ראשון), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים, התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנה על עובדים בשעות חירום (תיקון – הגנת שכר בשעת "מצב מיוחד בעורף"), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק אחד בספטמבר (יום בחירה לתלמיד החטיבה הצעירה), התשס"ח–2007, מאת חברת הכנסת נאדיה חילו; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – ועדה לתכנון ובנייה של תשתיות לאומיות), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת איתן כבל; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – סגירת עסק המוכר משקאות משכרים לקטינים), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק העונשין (תיקון – גנבות חקלאיות), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק הרשות לתמיכה במוסדות ציבור, התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זיכוי בגין תרומה לפרויקטים חברתיים), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק פיצוי וסיוע לנוסעים עקב עיכוב או דחייה בטיסה, התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק הרשות הלאומית לתרבות הארמית, התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אברהם רביץ; הצעת חוק קרן קיימת לישראל (תיקון – ביטול החוק), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – מוסד להשכלה גבוהה), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אריה אלדד; הצעת חוק זכויות המורה והמנהל,

איל ינון: התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת סילבן שלום; הצעת חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון – איסור חנינה או קיצור תקופת מאסר לרוצח ראש ממשלה ממניע פוליטי-אידיאולוגי), מאת חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור טיסות בלילה), התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק איסור קבלת תגמול מגופים העוסקים בתחום הבריאות, התשס"ח–2007, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת – כבר יש.

דליה איציק: האם יש הודעות, אדוני המזכיר?

דליה איציק: אם לא, אנחנו נעבור לנושא הראשון על סדר-היום.

דליה איציק: 1.

דליה איציק: נכונותו של ראש הממשלה להעביר שכונות בירושלים לריבונות זרה;

דליה איציק: 3.

דליה איציק: ההענשה הקולקטיבית, ההרעבה, ניתוק זרם החשמל והפסקת אספקת מצרכים קיומיים לרצועת-עזה והשלכותיהן המדיניות של פעולות אלה

דליה איציק: הנושא הראשון: הצעות אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: הצעה ראשונה שלך, חבר הכנסת יצחק לוי, אי-אמון בממשלה בנושא נכונותו של ראש הממשלה להעביר שכונות בירושלים לריבונות זרה.

דליה איציק: יש לך עשר דקות.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

יצחק לוי: בפתח דברי אני רוצה לאחל רפואה שלמה לראש הממשלה.

יצחק לוי: אנחנו חלוקים פוליטית בצורה קיצונית.

יצחק לוי: אני מאחל לו שלא ייסע לאנאפוליס, אבל לא בגלל בעיות בריאות – שיהיה בריא.

יצחק לוי: אני חושב שראש הממשלה עשה צעד נכון, אני בכל אופן הערכתי את ההודעה שלו.

יצחק לוי: אני חושב שכך או כך, היום הדברים אולי היו דולפים כך או אחרת.

יצחק לוי: הוא מנע קודם כול חרושת שמועות, ונהג נכון כלפי הציבור בכך שהוא הודיע על מצבו הרפואי.

יצחק לוי: אני שמחתי לשמוע מהרופאים שמצבו הרפואי מוגדר כמצב קל, והדבר ניתן לתיקון.

יצחק לוי: אני באמת חושב שכולנו פה, כל הכנסת, יחד, צריכים להצטרף לאיחולים לרפואה שלמה ולבריאות טובה לראש הממשלה.

יצחק לוי: עכשיו אני רוצה להביע אי-אמון בראש הממשלה.

אחמד טיבי: אפשר הפסקה של דקה.

יצחק לוי: אפשר עשר שניות, לא צריך דקה.

יצחק לוי: הדברים לא סותרים.

יצחק לוי: ראש הממשלה מתכונן לאותה ועידה, ועידה שלפי דעתי נכפתה עליו.

יצחק לוי: אין בשורה אמיתית לקראת הוועידה הזאת.

יצחק לוי: שמענו בתחילה שיהיה מסמך הבנות, ויהיה מסמך הבנות גם בנושא הליבה, ולאחר מכן שמענו שיהיה רק אזכור של נושא הליבה, ולאחר מכן ראש הממשלה בא והודיע שזה רק בשביל להניע משא-ומתן, ובעצם ההצהרה חשובה להמשך, כדי באמת להניע משא-ומתן.

יצחק לוי: שמענו גם דברים סותרים במידה מסוימת כלפי הפרטנר.

יצחק לוי: ראש הממשלה אמר – ואולי בצדק – אנחנו צריכים לחפש כל דרך לשלום, וגם אם הפרטנר שלנו הוא לא הפרטנר האידיאלי מכל מיני סיבות, הרי אנחנו ננסה כן לדבר אתו.

יצחק לוי: ועם זאת, ראש הממשלה ושרים אחרים בממשלה, כגון השר לביטחון הפנים, או שרים אחרים בממשלה, כמעט כל יום חוזרים על האי-יכולת של אבו מאזן לספק את הסחורה.

יצחק לוי: כלומר, בשום דרך, לא בנושאים הביטחוניים, לא בנושאים המדיניים.

יצחק לוי: ולכן אנחנו מבינים, כלומר כך אני מבין, אני חושב שזו ההבנה הפשוטה, כל ההיגיון מוביל לכך, שהוועידה הזאת היא ועידה כפויה.

יצחק לוי: ראש הממשלה לא יוצא לוועידה הזאת, אם הוא יוצא ואם היא תהיה – אנחנו לא יודעים, אבל יש להניח שהיא תהיה כי הרי נשיא ארצות-הברית לא יוכל להרשות לעצמו שלא תהיה ועידה.

יצחק לוי: אבל גם אם היא תהיה, אז ברור שראש הממשלה יוצא אליה כאשר אין בשורה ממשית בפיו.

יצחק לוי: אנחנו יודעים שלאחר הוועידה הזאת לא נחתום מייד על הסכם שלום, ולא יפרוץ השלום בארץ.

יצחק לוי: אנחנו מאוד מאוד מקווים שבעקבות הוועידה הזאת לא תפרוץ אינתיפאדה, או שלא תהיה אכזבה.

יצחק לוי: אבל נהיה אופטימיים ונניח שלא ישתנה כלום, אז לא ישתנה כלום.

יצחק לוי: כלומר, הוועידה הזאת, ועידת אנאפוליס, לא תביא שום דבר.

יצחק לוי: אבל יהיה מסמך, והמסמך הזה, גברתי היושבת-ראש, מאוד מדאיג אותנו, כיוון שמסמך זה מסמך, ומסמך שמוגש על-ידי ראש ממשלת ישראל זה מסמך שיש לו משקל, מה לעשות?

יצחק לוי: כל מסמך שהוגש על-ידי ראש הממשלה בישראל הוא מסמך בעל משקל, ואחר כך, כאשר רוצים לדון בנושאים המדיניים מביאים בחשבון את כל המסמכים האלה.

יצחק לוי: היה מסמך של כל ראשי ממשלה, כלומר מיצחק רבין, זיכרונו לברכה, ועד אולמרט, ייבדל לחיים ארוכים.

יצחק לוי: כל ראשי הממשלה – כל המסמכים הם מסמכים בעלי משקל.

יצחק לוי: אנחנו שומעים יותר ויותר שהמסמך הזה כן ייגע בנושא הליבה, אם כי לא יתייחס לפתרונות, ולא ידבר בצורה מפורשת בנושא הליבה.

יצחק לוי: אבל ייתכן שיהיו התייחסויות.

יצחק לוי: אנחנו רוצים להבטיח – זה לא בידינו – שירושלים לא תוזכר שם כאחד מנושאי הליבה, או שלא יוזכרו פתרונות לגבי ירושלים.

יצחק לוי: ראש הממשלה דיבר על כך שיש אפשרות לחלוקת ירושלים.

יצחק לוי: הוא מצא לנכון לדבר על כך בכמה הזדמנויות, לרבות באזכרה של השר רחבעם זאבי.

יצחק לוי: אמר ראש הממשלה – חלוקת ירושלים זה דבר שבא בחשבון.

יצחק לוי: אומנם הוא לא קבע גבולות, והוא לא אמר מה, והוא לא אמר איך.

יצחק לוי: אבל חלוקת ירושלים זה דבר שבא בחשבון.

יצחק לוי: כלומר, ראש הממשלה שבעצמו תמך בחוק שהובא בזמנו בכנסת לקביעת גבולותיה של ירושלים, וראש הממשלה שהיה ראש עיריית ירושלים, ובהיותו ראש עיריית ירושלים התבטא אין-סוף פעמים שאין לחלק את ירושלים, פתאום חזר בתשובה.

יצחק לוי: פתאום שינה את דעתו.

ראובן ריבלין: הוא האשים אחרים בחלוקת ירושלים.

יצחק לוי: האשים אחרים בחלוקת ירושלים.

זבולון אורלב: חזר בשאלה.

יצחק לוי: חזר בשאלה.

יצחק לוי: כן, שינה את דעתו.

יצחק לוי: אני לא יודע מה קורה לראשי הממשלות, כל מי שמגיע להיות ראש הממשלה משנה את דעתו.

יצחק לוי: זה אולי יהיה נושא למחקר פסיכולוגי או למשהו אחר.

יצחק לוי: ואולי לא כדאי להגיע לשם, כי אם לא – מי יודע מה יקרה לנו.

יצחק לוי: אבל הוא שינה את דעתו.

יצחק לוי: כלומר, ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט, שבהיותו ראש עיריית ירושלים דיבר ואמר שלא תהיה שום חלוקה של ירושלים בצורה ברורה, נבחר על הדבר הזה, קיבל קולות על העניין הזה, קיבל תמיכה של מפלגות, תמיכה רחבה של מפלגות שונות בתוך ירושלים כדי להיבחר לראש העיר, ונבחר תמיד ברוב גדול בגלל האמירות האלה, אולי בעיקר בגלל האמירות האלה.

יצחק לוי: ועכשיו, כאשר הוא ראש הממשלה, הוא בא ומשדר לנו ערב הוועידה ואומר: רבותי, דעו לכם, יש אפשרות של חלוקת ירושלים.

יצחק לוי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אם זו מדיניות הממשלה, הרי הממשלה צריכה להתפטר.

יצחק לוי: היא צריכה להתפטר, מכיוון שהממשלה קמה גם על אחדות ירושלים.

יצחק לוי: זה שינוי קיצוני בעמדה; דרך אגב, כמו השינוי של אריאל שרון.

יצחק לוי: פעמים קורים שינויים קיצוניים בעמדות.

יצחק לוי: כרגע אני לא מדבר על ההיגיון הפוליטי או על ההיגיון המדיני של חלוקת ירושלים, אלא קודם כול על ההגינות הפוליטית.

יצחק לוי: אם מדובר באמירות כדי לפייס מישהו, גם בהן יש סכנה, אבל שלא תהיינה במסמך.

יצחק לוי: אם הן תהיינה במסמך הן תחייבנה את מדינת ישראל.

יצחק לוי: לכן אנחנו מגישים אי-אמון על האמירות.

יצחק לוי: אנחנו מאוד מקווים שהאמירות האלה לא יתורגמו למסמכים.

יצחק לוי: יש לנו בעיה דמוגרפית בירושלים, אין ספק בכך, אבל היום חלוקת ירושלים יש בה שתי רעות.

יצחק לוי: האחת היא סיכון ביטחוני לירושלים.

יצחק לוי: אי-אפשר לסמוך היום על כך ששטח שאנחנו נותנים לפלסטינים יהיה בטוח מבחינה ביטחונית.

יצחק לוי: אי-אפשר לסמוך על זה.

יצחק לוי: אנחנו רואים מה קורה בעזה, לצערנו הרב עוד חייל מילואים נהרג הלילה בעזה.

יצחק לוי: אנחנו מבכים אותו ומשתתפים בצער המשפחה.

יצחק לוי: זה איום ונורא.

יצחק לוי: צה"ל עושה עבודה גדולה וחשובה שם, אם כי חלקית, אבל מה שמוטל עליו הוא עושה ועושה טוב, והוא נלחם במחבלים.

יצחק לוי: וזה שטח שפינינו.

יצחק לוי: ראו את הערים שפינינו – שכם, חברון, כל הערים מלאות טרור.

יצחק לוי: צה"ל עובד שם יום ולילה, אין יום אחד של מנוחה לחיילים שלנו.

יצחק לוי: אז ניתן את שכונות ירושלים הערביות, מה יהיה שם?

יצחק לוי: למה שזה יהיה שונה משכם?

יצחק לוי: למה זה יהיה שונה מרמאללה?

יצחק לוי: למה זה יהיה שונה ממקום אחר?

יצחק לוי: למה אנחנו לא חוששים מאותם פיגועים ואותם טילים למיניהם, קטנים או גדולים – לא משנה איך נקרא להם?

יצחק לוי: רחביה תטווח, והכנסת ושכונות ירושלים.

יצחק לוי: זה בצד הביטחוני; זו סכנה גדולה והניסיון מלמד שזו ממש סכנה נראית.

יצחק לוי: אני אדבר גם על הצד הלאומי.

יצחק לוי: איזו מדינה מחלקת את הבירה שלה?

יצחק לוי: זאת אחרי שכל כך הרבה שנים היא מכריזה שזו בירתה.

יצחק לוי: נו, אם כבר חילקנו את ירושלים, אז הכול אפשרי.

יצחק לוי: אז אין גבול.

יצחק לוי: ממש אין גבול.

יצחק לוי: לכן, גברתי, אני קורא לכנסת להביע אי-אמון בממשלה על אמירותיו של ראש הממשלה על חלוקת ירושלים.

יצחק לוי: אני מקווה מאוד-מאוד ששום מלה שנוגעת לירושלים לא תהיה בשום מסמך בוועידת אנאפוליס.

יצחק לוי: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: השרה רוחמה אברהם, בבקשה.

דליה איציק: נא לקרוא לסגן השר מתן וילנאי, כי אנחנו מדלגים בסדר-היום.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה רבה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקשת לנצל את ההזדמנות הזאת ולאחל לראש הממשלה איחולי החלמה.

רוחמה אברהם-בלילא: מי ייתן שהוא יעבור את כל המצב הזה במהרה.

רוחמה אברהם-בלילא: חבר הכנסת יצחק לוי, טענת בנאומך שנראה לך שכל המהלך הזה של ועידת אנאפוליס הוא מהלך שכופים על ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר לך, אתה מכיר את ראש הממשלה וגם אני מכירה את ראש הממשלה, ולא נראה לי שניתן לכפות עליו משהו.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה ילך לוועידה הזאת משום שהוא מאמין בקיום המשך ההידברות.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא יעשה את הכול כדי להמשיך ולהידבר עם הצד השני, עם אותה הנהגה פלסטינית שהיא מתונה.

יולי יואל אדלשטיין: הרב לוי דיבר לכף זכות.

אריה אלדד: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לחזור לענייננו ולומר שזו לא הפעם הראשונה שהמשא-ומתן המדיני עולה על סדר-יומה של הכנסת, אם בהצעות לסדר-היום, אם בהצעות אי-אמון, והיום זו הפעם השלישית שהאופוזיציה מעלה את נושא המשא-ומתן המדיני עם הפלסטינים על שולחנה של הכנסת – אבל בכל פעם בווריאציה שונה.

רוחמה אברהם-בלילא: ב-4 בספטמבר 2007 העליתם את הנושא תחת הכותרת: ניהול הסדרי קבע ללא מנדט.

רוחמה אברהם-בלילא: כעבור פחות מחודש העליתם את אותה גברת בשינוי אדרת, בהצעה לסדר-היום שנושאה: התוכנית המדינית המסוכנת של ראש הממשלה וחלוקת ירושלים.

רוחמה אברהם-בלילא: היום בחרתם בניסוח: נכונותו של ראש הממשלה להעביר שכונות בירושלים לריבונות זרה.

רוחמה אברהם-בלילא: לצערי, חברי חברי הכנסת, חברי מהאופוזיציה, לצערי הרב, אתם אלה שמקדימים את המאוחר ומעלים שוב ושוב ושוב את ירושלים על סדר-יומה של הכנסת.

רוחמה אברהם-בלילא: אתם עושים את זה בשעה שהממשלה הנבחרת במדינת ישראל לא עשתה את זה.

יצחק לוי: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מנין אתה שואב את המידע הזה, את הנכונות של ראש הממשלה?

אריה אלדד: מהנאום של ראש הממשלה – – –

רוחמה אברהם-בלילא: מנין אתה שואב את הקביעה הזאת שרוצים לחלק את שכונות ירושלים – לריבונות זרה?

אריה אלדד: מה אמר רמון?

אריה אלדד: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: בקביעות האלה, חברי חברי הכנסת – –

אריה אלדד: למה את מיתממת?

רוחמה אברהם-בלילא: אתם מנסים לעשות דבר אחד, ולא יותר מזה: לסמא את עיני הציבור.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני בטוחה שהציבור חכם, הוא לא טיפש והוא מבין היטב את כל הכוונות שלכם, את כל ניסיונות ההטעיה שלכם.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להרגיע אתכם – תרשו לי גם להרגיע אתכם – ולומר לכם בצורה חד-משמעית וברורה, שבמידה, ורק במידה, שנושאי הליבה יעלו בצורה אמיתית על שולחן המשא-ומתן עם הפלסטינים, בכוונתו המלאה של ראש הממשלה לדון בזה בראש ובראשונה עם כל ראשי סיעות הקואליציה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני גם מזכירה לכם שראש הממשלה מינה את שרת החוץ כאחראית על ניהול המשא-ומתן עם הפלסטינים, וזאת מתוך הבנה שמדינת ישראל מחויבת להמשיך את ההידברות עם ההנהגה הפלסטינית המתונה.

רוחמה אברהם-בלילא: הקו המנחה אותנו, והבסיס לכל הסכם מדיני עם הפלסטינים, הוא מפת הדרכים שקיבלה את הסכמת ממשלת ישראל, הממשל האמריקני והרשות הפלסטינית, תוכנית מפת הדרכים שעקרונותיה מבוססים על פירוק מוחלט של ארגוני הטרור מנשקם ועל מנהיגות פלסטינית שתפעל בהחלטיות נגד הטרור ותהיה מסוגלת להקים דמוקרטיה אמיתית.

רוחמה אברהם-בלילא: תוכניתו של השר חיים רמון, כמו תוכניות מדיניות נוספות של חברי הכנסת – ולא מזמן גם חבר הכנסת בני אלון, מהסיעה שלכם, העלה איזו תוכנית לפתרון במשא-ומתן – לא הובאו לדיון בממשלה ולכן הן אינן רלוונטיות.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, שאלת ריבונותה הישראלית על שטחה של ירושלים איננה עומדת על הפרק, ולכן אני מציעה להסיר מסדר-יומה של הכנסת את הצעת האי-אמון בטענה של חוסר רלוונטיות.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי השרה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה של חבר הכנסת אחמד טיבי.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

דליה איציק: נא לקרוא לסגן השר.

דליה איציק: אדוני, יש לך עשר דקות ואתה רוצה להביע אי-אמון בממשלה בנושא ההענשה הקולקטיבית, ההרעבה, ניתוק זרם החשמל והפסקת אספקת מצרכים קיומיים לרצועת-עזה והשלכותיהן המדיניות של פעולות אלה.

דליה איציק: סגן השר היה פה ואני מציעה שתתחיל.

אחמד טיבי: אני מודה לך, גברתי.

אחמד טיבי: אני מקווה שאף אחד לא יפסיק את החשמל תוך כדי כך שאני מדבר.

דליה איציק: אנחנו שוקלים את זה בחיוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני חושב שזו עוד מחווה של רצון טוב כלפי הערבים.

דליה איציק: הערבי.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, נשאלת השאלה, כמה אנשים, באיזו מידה הסבל בשכונות רבות של רצועת-עזה, כתוצאה מהפסקה וסנקציות באספקת דלק וחשמל – – –

יצחק לוי: לפי הסבל בשדרות.

אחמד טיבי: השאלה היא אם הסבל בשדרות – כאשר יורים טילים על אוכלוסייה אזרחית מדובר בסבל ובמצב מסוכן שלא רק שאני לא מסכים לו, אלא אני קורא להפסקתו.

אחמד טיבי: אני קורא להפסיק לשלוח טילים לעבר שדרות.

אחמד טיבי: אמרתי את זה פעם אחר פעם, ואני חוזר על זה שוב.

אחמד טיבי: אבל, כידוע לך, לא רק תושבי שדרות הם הסובלים, אלא בעיקר תושבי רצועת-עזה וגם בגדה.

אחמד טיבי: החיסולים לא פסקו.

אחמד טיבי: יש שם החדירות, הפריצות והתוקפנות, ואנשים נהרגים שם במספרים, ולפעמים משפחות, נשים וילדים.

אחמד טיבי: אני מתייחס לנשים ולילדים כאל נשים וילדים, ולא חשוב באיזה צד של הגבול הם.

אחמד טיבי: יש הבדל כאשר זרוע רשמית של מדינה הורגת אזרחית וכאשר זרוע אחרת עושה זאת, אבל הרג הוא הרג ומוות הוא מוות.

יצחק לוי: אתה צריך להסביר לנו את ההבדל בזה.

אחמד טיבי: אני חושב שכשצה"ל, שהוא זרוע רשמית של מדינת ישראל, מחסל אנשים ופוגע באזרחים, זה הרבה יותר חמור מבחינה בין-לאומית ומבחינת חוק מאשר פלג זה או אחר – למרות ההתנגדות המוסרית התקיפה לפגיעה באזרחים באשר הם אזרחים.

אחמד טיבי: זה חמור הרבה יותר.

יצחק לוי: – – –

אחמד טיבי: אני חושב שאין לצד שגרם לפגיעה ב-738 ילדים והריגתם שום זכות מוסרית להטיף לאחרים.

אחמד טיבי: כאשר אתה ממלא תפקיד רשמי ומדינה קיימת, הרג אזרחים לא הופך להיות דיגיטלי ותרבותי יותר.

יצחק לוי: – – –

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני קורא להפסקת ההרג הזה עכשיו ומייד.

אחמד טיבי: אתה יודע מה משנתי.

אחמד טיבי: אני רוצה שלא יהיו פלסטינים ולא ישראלים שייפגעו או ייהרגו.

יצחק לוי: משני הצדדים.

אחמד טיבי: משני הצדדים.

אחמד טיבי: אמרתי: משני עברי קו הגבול.

אחמד טיבי: שולחן המשא-ומתן צריך להיות המקום שבו הסכסוך הזה ייפתר במשא-ומתן כן, אמיתי ורציני בהתבסס על החלטות האו"ם.

אחמד טיבי: לצערי הרב, בשלב זה לא זה המצב הדומיננטי, כי אם מצב האלימות והאסקלציה באלימות.

אחמד טיבי: נשאלת השאלה, רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, מה היה קורה אם ממשלת ליכוד של ביבי נתניהו היתה מחליטה על הפסקת החשמל והדלק.

אחמד טיבי: אני רוצה להיות כן וגלוי אתכם.

אחמד טיבי: לא שאני רוצה להגן על חבר הכנסת נתניהו.

אחמד טיבי: עמדתי לגבי מדיניותו ידועה, כי לא רציתי לפגוע בך עד כדי כך, חבר הכנסת נתניהו.

בנימין נתניהו: – – – עצמך.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: התהום הפעורה גדולה.

אחמד טיבי: תארו לעצמכם שהממשלה שהוא עמד בראשה היתה מקבלת את ההחלטה הזאת.

אחמד טיבי: כל האגף הזה היה מתקומם ואומר שזו החלטה לא מוסרית.

אחמד טיבי: בשל העובדה ששר הביטחון, האיש שעומד מאחורי ההחלטה הזאת, הוא מנהיג מפלגת העבודה אהוד ברק, נדם קולם של האנשים שבדרך כלל מטיפים מוסר.

אחמד טיבי: זה כל כך מתאים גם למפלגה וגם למי שעומד בראשה שהוא יקבל את ההחלטה הלא-מוסרית הזאת.

אחמד טיבי: להפסיק חשמל ודלק, לשתק רצועה שלמה, אזור שלם – מישהו חושב שהדבר הזה הוא התרפיה הקולקטיבית של הציבור הישראלי מהלם ה"קסאמים"?

אחמד טיבי: זה יפסיק את ירי ה"קסאמים"?

אחמד טיבי: הרי אמצעים קשים יותר לא עזרו.

אחמד טיבי: אמרתי תרפיה קבוצתית?

אחמד טיבי: זה מסר לתושבי שדרות: הנה, אנחנו מכסחים להם את הצורה, מפסיקים להם את החשמל והמים.

אביגדור יצחקי: מה יעזור?

אחמד טיבי: תפעיל את הראש.

אחמד טיבי: לנסות דברים שלא נוסו.

אחמד טיבי: מה שלא הולך בכוח הולך ביותר כוח?

אחמד טיבי: מה שלא הלך כבלתי-מוסרי ילך כהרבה יותר בלתי-מוסרי?

אביגדור יצחקי: איך זה משפיע על החברים בעזה?

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת יצחקי, אמרתי בהתחלה: אני חושב ששולחן המשא-ומתן הוא המקום הטוב ביותר לפתור את הסכסוך בתהליך כן ואמיתי – לא בניסיון לארגן מחדש את הכיבוש אלא בניסיון לסיים אותו.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אני חושב שסיום הכיבוש גם בגדה וגם בעזה – – – חבר הכנסת סגן השר, אדוני השר, ברשות היושבת-ראש, בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: יש חוק מדינה בעולם כולו ששר התשתיות – – –

אחמד טיבי: אתה רוצה להגיד על תחנת החשמל.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ, שבי בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: – – – שאתה שולח חוליה כדי שתתקין קו שמוביל חשמל לרצועה, ושם צלף דופק לו כדור בראש?

בנימין בן-אליעזר: האם יש עוד מקום בעולם שתחנת כוח שמספקת חשמל לרצועה?

בנימין בן-אליעזר: – אני רוצה לספק להם, ואתה יודע שאני יזמתי הגברת קו 161 מנתיבות לעזה.

בנימין בן-אליעזר: תראה לי עוד מקום בעולם שאנשים שמקבלים חשמל מתחנת כוח מיירטים את אותה תחנת כוח.

בנימין בן-אליעזר: תראה לי עוד מקום בעולם שהממשלה שהנושא ההומני עומד בראש סדר העדיפויות שלה מחליטה להזרים מים לשם – – – דופקת את הצינור הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני מבין את מה שאתה אומר.

בנימין בן-אליעזר: אני גם אומר – – – ואני אתך.

בנימין בן-אליעזר: אבל, זה לא הולך.

בנימין בן-אליעזר: מהי האלטרנטיבה?

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אחמד טיבי, האלטרנטיבה היא שניכנס עם חוליה בכוח.

בנימין בן-אליעזר: אני לא בדיוק חושב שצריך להיכנס פנימה, כי לעזה – – – אני מקווה שאולי הצעדים האלה יביאו לכך שמישהו יקום נגד הנהגת ה"חמאס", שלא אכפת לה להעמיד את משגר ה"חמאס" בחצר של בית, בחצר של גן-ילדים ובחצר בית-ספר.

בנימין בן-אליעזר: את זה אנחנו רוצים.

בנימין בן-אליעזר: תשאל אותי: יש תשובה ודאית?

בנימין בן-אליעזר: אין לי תשובה ודאית.

בנימין בן-אליעזר: אבל אני יודע דבר אחד: אם ניכנס פנימה – – – אני לא יודע איפה – – –

אחמד טיבי: אדוני, תודה.

דוד רותם: השר, אתה חושב – – –?

אחמד טיבי: אדוני, תודה.

אחמד טיבי: אני מתייחס בכובד ראש לדברים של השר בנימין בן-אליעזר, ואענה עליהם ברשות היושבת-ראש.

אחמד טיבי: אני לא מכיר בשלב זה מדינה בעולם שהורתה על הפסקת חשמל ודלק לעם שלם בהחלטה חד-צדדית.

אחמד טיבי: אני לא מכיר.

אחמד טיבי: תן לי דוגמה.

אחמד טיבי: שאלת שאלה, אז אשתמש בסגנון שמוכר כאן כל כך ואענה בשאלה אחת.

אחמד טיבי: מוכרת לך מדינה שהפסיקה את אספקת הדלק והחשמל לילדים, לנשים, לפעוטות, לאוכלוסייה אזרחית?

אחמד טיבי: מוכרות לי תופעות שאני דוחה אותן, של ירי צלפים ופגיעה גם בישראלים וגם בפלסטינים.

אחמד טיבי: על הסף אני דוחה את זה.

יצחק לוי: מה זה עוזר שאתה דוחה?

אחמד טיבי: מוכרת לך תופעה של הפסקת שירותים הומניים?

אחמד טיבי: אדוני השר, אז אני רוצה לקחת את זה עוד יותר קיצוני.

אחמד טיבי: השר כהן, תרשה לי.

אחמד טיבי: לפי התזה שלך, אדוני, למה רק חשמל ודלק?

אחמד טיבי: הרי צריך לעשות זאת באסקלציה, דרגה אחת אחרי השנייה.

אחמד טיבי: אדוני, בלוני חמצן – למה לאפשר לעזה בלוני חמצן?

אחמד טיבי: אפשר ללחוץ עוד יותר על מחלקות ילדים, אפשר ללחוץ עוד יותר על טיפול נמרץ – להפסיק בלוני חמצן.

אחמד טיבי: אדוני, אפשר לנתק את המים טוטלית, ואז אנשים לא יוכלו להתרחץ ולשתות.

אחמד טיבי: זה אמצעי ללחוץ על האוכלוסייה.

אחמד טיבי: מאז קם הכיבוש, כל הזמן אומרים – ומי האבא של האסכולה הזאת?

אחמד טיבי: אהוד ברק, ראש המפלגה שלך – להצר את הצעדים של האוכלוסייה האזרחית שתלחץ על הנהגת ה"חמאס".

דוד רותם: – – –

אחמד טיבי: אדוני השר, כמה פעמים ניסו את זה?

אחמד טיבי: כמה הצלחות נחלתם?

אחמד טיבי: בכל פעם שאתם לוחצים על אוכלוסייה אזרחית, היא מתקוממת יותר, היא כועסת יותר, היא מתריסה יותר והיא נקמנית יותר.

דוד רותם: אתה כזה הומניסט, אולי תדאג שה"חיזבאללה" ייתן לנו איזה נתון אנושי על השבויים שלנו, על החטופים.

אחמד טיבי: אני חושב ששבויים ואסירים כתוצאה מן הסכסוך – – –

דוד רותם: – – –

אחמד טיבי: אתה אומר משפט, אתה לא רוצה שאני אענה?

אחמד טיבי: הקשבתי לך, אני יכול לא לענות.

אחמד טיבי: אני חושב ששבויים ואסירים כתוצאה מן הסכסוך הזה, היושבים בבתי-כלא או חטופים, אני רוצה שכולם משני הצדדים ישובו היום, לא מחר, אל חיק משפחותיהם.

אחמד טיבי: היום, לא מחר.

דוד רותם: אני לא מדבר על שניהם.

דוד רותם: תביא לנו מידע הומני.

אחמד טיבי: למה אתה לא מדבר על שניהם?

אחמד טיבי: אני מדבר על שניהם.

אחמד טיבי: אני מדבר על שניהם.

אחמד טיבי: אני בא בידיים נקיות וזאת עמדה מוסרית.

אחמד טיבי: אם אתה מדבר רק על צד אחד, זאת עמדה לא מוסרית.

דוד רותם: אני אתן לך את כל המידע ההומני, תן גם אתה מידע הומני.

דוד רותם: על זה אתה לא מדבר.

אחמד טיבי: זה תהליך של משא-ומתן ואני רוצה שהוא יסתיים אתמול, לא היום.

אחמד טיבי: אתמול, לא היום.

אחמד טיבי: לכן, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני לא מכיר עוד מדינה כזאת.

אחמד טיבי: היות ששאלת, זה ראוי להיכנס לספר השיאים הרע של גינס, שמדינה מפסיקה חשמל ודלק לאוכלוסייה אזרחית.

אחמד טיבי: אתה מכיר עוד מדינה שיורה מן האוויר ומחסלת משפחות?

אחמד טיבי: אני מכיר, ארצות-הברית בעירק נוהגת יותר גרוע.

אחמד טיבי: הכיבוש כאן הוא גרוע, אבל הכיבוש האמריקני בעירק הרבה יותר ברוטלי.

אחמד טיבי: שניהם ברוטליים.

אחמד טיבי: כן, זאת הדוגמה.

אחמד טיבי: זה הקונטרול-גרופ?

אחמד טיבי: זאת קבוצת הביקורת?

אחמד טיבי: לכן, זה מכוער וזה גם כן.

אחמד טיבי: לכן, אין לקבל, אין לקבל – אין לי בעיה עם אנשי הימין.

אחמד טיבי: הם רוצים גם חשמל, גם מים, גם דלק, אולי גם בלוני חמצן, אבל איך נדם קולם של מטיפי המוסר מצד זה או אחר, אלה שבקונסטלציה פוליטית אחרת היו עולים על בריקדות והיו אומרים: מה יגידו אומות העולם?

אחמד טיבי: פתאום יש גיבוי ציבורי, וזאת בעיה של הציבור בישראל, שהוא תומך במעשים בלתי מוסריים כאלה.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אדוני, אני רוצה לשאול אותך, האם אתה מכיר מדינה בעולם שהיתה חוטפת שבע שנים על יישוביה ללא שום סכסוך?

דליה איציק: למצבי קיצון כנראה צריך תשובות קיצוניות.

דליה איציק: לא שאני תומכת בתשובה, אני לא אומרת את עמדתי, אבל אני חושבת שבשביל ההוגנות של הדיון היה צריך להגיד שבשביל מצבי קיצון – אני לא מכירה דוגמה למדינה בעולם שהיתה חוטפת במשך שבע שנים.

אחמד טיבי: זה לא פייר ששאלת אותי אחרי שירדתי.

דליה איציק: אני מניחה שלא היתה לך תשובה ורציתי למנוע את ההבכה שלך.

אחמד טיבי: שלי לא תהיה תשובה?

מתן וילנאי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, אני לא מכיר שום שלטון בעולם שהורג אזרחים בתור שיטה ועושה את הכול על מנת שאוטובוסים יתפוצצו בלב אוכלוסייה אזרחית, שעושה את הכול על מנת שרקטות ישוגרו לעבר אוכלוסייה אזרחית.

מתן וילנאי: שאף אחד לא יספר לי שאי-אפשר לעצור את זה.

מתן וילנאי: אפשר גם אפשר.

מתן וילנאי: לכן, כל הטענות שלך, חבר הכנסת טיבי, הן בכלל לא בבניין הזה.

מתן וילנאי: הן ל"חמאס".

מתן וילנאי: הם בחרו בזה.

מתן וילנאי: הם החליטו להשתמש בבני עמם הפלסטינים כחומת מגן עליהם.

מתן וילנאי: מה אתה רוצה מאתנו?

מתן וילנאי: מה אתה רוצה מאתנו?

מתן וילנאי: תסביר לי.

מתן וילנאי: הרי הם החליטו על זה.

מתן וילנאי: אני אומר לך בצורה פשוטה וברורה: מדינת ישראל לא מתכוונת להתאבד והיא תילחם בכל דרך.

מתן וילנאי: הלילה איבדנו חייל בלחימה הזאת, בגזרה הדרומית של הרצועה.

מתן וילנאי: אנחנו לא ניתן חשמל כדי לייצר רקטות שישוגרו אלינו, ואל תספרו לנו סיפורים.

מתן וילנאי: שליש מהחשמל בעזה הוא מצרי ותוצרת מקומית.

מתן וילנאי: שני-שלישים הם שלנו.

מתן וילנאי: אנחנו מחזיקים אותם.

מתן וילנאי: השליש המיוצר שם, בלעדינו לא יכול להתקיים כי את השנאים של "סימנס", אנחנו דואגים שיתקנו.

מתן וילנאי: אין שום משבר הומניטרי בעזה.

מתן וילנאי: עזה היא לא מקום טוב לחיות בו בשום מקרה, ולא הייתי בוחר לחיות שם אף-על-פי שקרוב ל-20 שנות שירות העברתי בעזה.

מתן וילנאי: השלטון החליט להרעיב את האוכלוסייה שחיה שם, לא אנחנו.

מתן וילנאי: הם החליטו על זה, וברגע שהם יחליטו להתנהג אחרת, הכול ייראה שונה.

מתן וילנאי: לכן הטענה היחידה היא לשלטון ה"חמאס" בעזה.

מתן וילנאי: משבר הומניטרי – אני אישית דואג לכניסת יותר מ-100 משאיות לעזה מדי יום.

מתן וילנאי: אחמד, אתה יודע מה יש בשליש מהן?

מתן וילנאי: מזון לבעלי-חיים.

מתן וילנאי: מי שנמצא במשבר הומניטרי עוסק במזון לבעלי-חיים?

מתן וילנאי: הוא עוסק במזון לתינוקות.

מתן וילנאי: אצלי ואצלך זה אותו דבר – תינוקות, נשים ולא לוחמים, אצלי כמו אצלך, הם מחוץ למשחק.

מתן וילנאי: זה ברור לי לגמרי.

מתן וילנאי: ה"חמאס" חושב אחרת.

מתן וילנאי: למה אתה בא אלינו?

מתן וילנאי: הם החליטו אחרת.

מתן וילנאי: ה"חמאס" יכול לעצור את זה בקלות בכמה הצהרות, בפריסה של כמה חוליות וזה נגמר.

מתן וילנאי: מה הבעיה?

מתן וילנאי: ייתקלו פה ושם וזה ייגמר.

מתן וילנאי: לכן, שיהיה ברור שאין בעזה רעב, אין הענשה קולקטיבית ומדינת ישראל לא מתכוונת להתאבד.

מתן וילנאי: תגישו הצעות אי-אמון כמה שאתם רוצים.

מתן וילנאי: לא מתכוונים להתאבד בשום פנים ואופן.

מתן וילנאי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני סגן השר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעה אחרת בסדר-היום, של סיעת הליכוד.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון סער בנושא: קריסת מערכת החינוך.

דליה איציק: בבקשה, אדוני, יש לך עשר דקות.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, גברתי שרת החינוך, כנסת נכבדה, שבוע שלישי, תיכף רביעי, ותלמידי בתי-הספר התיכוניים מושבתים מלימודים.

גדעון סער: שבוע שני שבו תלמידי האוניברסיטאות מושבתים מלימודים.

גדעון סער: קריסה לכל הרוחב.

גדעון סער: צריך להתחיל לפשפש בארכיונים מתי היתה שביתה כזאת בבתי-הספר התיכוניים.

גדעון סער: מה קורה לנוער בזמן הזה?

גדעון סער: אנחנו קוראים כל בוקר בעיתון.

גדעון סער: ומה עושה הממשלה בזמן הזה?

גדעון סער: מה היא עשתה במשך אותם 17 ימים?

גדעון סער: היא צופה, היא מטיפה, היא קוראת, היא שולחת פקידים בדרג נמוך.

גדעון סער: מי נותן את הדעת איזה נזק זה יגרום, איזה נזק זה גורם, איזה חומר יצטרכו להשלים לבגרויות וכמה כסף יישפך למי שיש על שיעורים פרטיים, ומה עם מי שאין לו?

גדעון סער: כמה ילדים מסתובבים ברחובות בתקופה הזאת?

גדעון סער: שמעתי בבוקר שמזכיר הממשלה הציע שישיבות הממשלה יהיו מעכשיו בימי שלישי, כי בימי ראשון השרים לא מגיעים מוכנים, זה אחרי שישי-שבת.

גדעון סער: אני חייב להגיד לך, גברתי היושבת ראש, שעם הממשלה הזאת, אני בספק אם השרים יבואו מוכנים גם אם הישיבות תהיינה בימי שלישי.

גדעון סער: אחרי שלא עשיתם כלום, גברתי השרה, ואחרי שאת, באקט סימבולי, קמת ונסעת לארצות-הברית, כי זאת התוכנית שנקבעה מראש, יום לפני תחילת השביתה, ואחרי שראש הממשלה מסרב להתערב במשבר – הופ, קפצתם לצווי מניעה.

גדעון סער: מידתיות במיטבה.

גדעון סער: אני רוצה לתת לך עצה, גברתי השרה, כי יכול להיות שאת לא יודעת ומי שמסביבך לא אומר לך את זה – הציבור לא מאחורייך וגם המפלגה שלך לא כל כך מאחורייך, ולכן אני מרשה לעצמי לתת לך עצה ידידותית.

גדעון סער: את זוכרת שנתתי לך עצה ידידותית לזנוח את דוח ועדת-שוחט, ואני מקווה שאותה את תיישמי כדי שלא תצטרכי להתרסק בעוד איזה נתיב.

גדעון סער: בכיפופי ידיים לא תכריעו את המערכה הזאת.

גדעון סער: בשיטות הללו, של הפרד ומשול בין ארגוני המורים, לא תגיעו לשום דבר.

גדעון סער: אותו הסכם עם הסתדרות המורים, שהתפארתם בו בתור הישג, מתפורר לכם בין הידיים.

גדעון סער: אפילו 300 בתי-ספר מתוך 3,000 – בקושי הגעתם ל-100, כי אתם פשוט לא יודעים לנהל כלום ונכשלים בכל דבר.

גדעון סער: זה מזכיר לי, גברתי השרה, את תעמולת הבחירות שלכם, של מפלגת העבודה.

גדעון סער: אני זוכר את השלטים הגדולים, שתמונתך עיטרה אותם, לצד תמונתו של יושב-ראש מפלגת העבודה, תוארו דאז: "נלחמים בטרור, מנצחים בחינוך".

גדעון סער: וקרה שבאמת, מקץ כמה חודשים, עמיר פרץ הופקד על המלחמה בטרור, ואת הופקדת – כמעט עשיתם את זה הפוך – נלחמים בחינוך.

גדעון סער: לא נלחמים בטרור.

גדעון סער: בטרור לא נלחמים; נלחמים בחינוך.

גדעון סער: ואת מי אתם מבקשים לנצח, את המורים?

גדעון סער: את הילדים?

גדעון סער: את הציבור?

גדעון סער: אילו ניצחונות, אילו הישגים יש לך במערכת החינוך אחרי שנה וחצי – קצת יותר מזה – של כהונה?

גדעון סער: לי אין מושג למה את פועלת כך, או יותר נכון למה את לא פועלת.

גדעון סער: שמעתי אותך אתמול ברדיו מתפארת שקיבלת את גיבויו של ראש הממשלה.

גדעון סער: אבל אם את לא מסוגלת להתמודד עם המשבר הזה – ואת כנראה לא מסוגלת – אני במקומך הייתי מבקש מראש הממשלה שיתערב, כדי לסיים את הפארסה הזאת.

גדעון סער: וכדי שיהיה לך אינסנטיב לפתור את הבעיה – כי נראה לי שאת, ככה, באדישות סטואית כזאת, לכן אני רוצה לתת לך אינסנטיב.

בנימין נתניהו: תמריץ.

גדעון סער: תמריץ.

גדעון סער: אני מודה לך, אדוני.

גדעון סער: אם השביתה הזאת לא תסתיים, איך הם ידעו על ה"נכבה"?

גדעון סער: איך הם ידעו?

גדעון סער: הרי אם הם לא ילמדו, אם הם לא ילכו לבית-הספר, איך הם ידעו?

גדעון סער: הרי זאת בערך גולת הכותרת.

גדעון סער: איך הם ילמדו על קווי 67'?

גדעון סער: אני מציע לך לא לחשוב שתוכלי לנצח את ציבור המורים, כי אני יודע שאת יודעת שזה סקטור חשוב לעתיד ישראל.

גדעון סער: את יודעת שהוא חושב ומרגיש שלא מכבדים אותו, וכל ההתנהלות שבאה ליצור – אני אומר "הפרד ומשול", אבל אני קצת צוחק, כי אתם לא יודעים לא למשול ולא להפריד, אבל התוכנית הזאת, כביכול, לפצל, לקחת את הסתדרות המורים הצדה ולבודד את ארגון המורים – סיפרו לי שממצב שאת לא רוצה לראות את רן ארז הגעת למצב שאת כבר כמעט לא עוזבת אותו.

גדעון סער: אז אל תלכי בשיטה הזאת, בדרך הזאת, ובעיקר – אל תעשו את זה על גב התלמידים.

גדעון סער: מדובר בחצי מיליון תלמידים, 40,000 מורים – שגם לא מלמדים – אבל חצי מיליון תלמידים.

גדעון סער: אני יכול להגיד את זה לא באופן מיוחד, כמו רבים פה באולם – –

דליה איציק: חבר הכנסת שטייניץ.

גדעון סער: – – מכיוון שהבת שלי, שהיא בכיתה י' – היא נכנסה לכיתה י' ולבית-ספר תיכון – אם אני מנכה את תקופת החגים, נדמה לי שהיו לה כבר יותר ימי שביתה מימי לימודים.

גדעון סער: הדבר הזה משנה לחלוטין את כל מסלול החיים של בני-הנוער.

גדעון סער: תדעי לך שיש היום תופעה, שהם הולכים ומחפשים עבודה, והם צריכים אישורים מלשכות התעסוקה, כי הם לא יודעים מתי תיגמר השביתה.

גדעון סער: הרי זאת שביתה ללא מועד סיום, ובדרך כלל אתם רק נותנים עצות או תכתיבים באמצעי התקשורת לארגון המורים.

גדעון סער: ויש לנו באמת הנוער הכי טוב בעולם.

גדעון סער: לא מגיעה לו ההתנהלות הזאת; לא מגיע לציבור חוסר המעש הזה, הרפיון הזה, החידלון הזה.

גדעון סער: מגיע לו קצת יותר.

גדעון סער: זה זמן לאחריות ולמחויבות סביב כמה עקרונות שיש עליהם הסכמה רחבה.

גדעון סער: כי היום כולם מסכימים – וזה מופיע בכל התוכניות – לסוגיהן – שהועלו בשנים האחרונות – חיזוק מעמד המורה; העלאת שכר המורים ושיפור תנאי העבודה שלהם; רפורמה במערכת החינוך; צמצום מספר התלמידים בכיתה.

גדעון סער: בסופו של דבר אלה גם דברים שהכנסת הזאת התחילה לחוקק.

גדעון סער: אם אתם לא תעשו את זה, הכנסת תעשה, ואת יודעת את זה, כי גם אין לך גיבוי פרלמנטרי פה, והכי הרבה חוקים פרטיים עברו בתחום משרדך, כי מרגישים ששום דבר לא זז והכול תקוע – – –

אביגדור יצחקי: מורים שמרגישים אחריות גם מורידים את רן ארז מלהיות יושב-ראש שלהם.

גדעון סער: אני מציע לך, חבר הכנסת יצחקי – – –

רן כהן: תפסיקו להאשים את המנהיגים של – – –

אביגדור יצחקי: רן ארז הוא הבעיה הכי גדולה של החינוך בישראל.

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת, עלינו על הבעיה של החינוך בישראל.

קריאות: – – –

אביגדור יצחקי: – – – פופוליסטיים – – –

שלי יחימוביץ': – – – עבודה מאורגנת – – –

גדעון סער: חבר הכנסת יצחקי, נגיד – – –

משה כחלון: שרת החינוך טיפחה אותו בכנסת הקודמת נגד השרה לבנת.

אביגדור יצחקי: אני מסכים.

משה כחלון: אוקיי, אז בואו נעשה סדר.

גדעון סער: אל תיקח ממה שעשתה שרת החינוך הנוכחית, כי כשהם היו צריכים להצטרף לקואליציה, על הקפאת דוח-וינוגרד – לא העלאת שכר הלימוד, כמו שוועדת-שוחט מציעה, שהיום הם הולכים בכיוון הזה – היא הציעה שמפלגת העבודה תפרוש על הקפאת שכר הלימוד.

גדעון סער: אז אתה יודע שבזיגזגים הם אלופים.

גדעון סער: אל תיקח תקדים, כי כל תקדים מחזיק בערך שתי דקות.

גדעון סער: ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת יצחקי, יכול להיות שאתה לא היית בוחר ברן ארז לייצג אותך, אבל יש רק עניין אחד – המורים בחרו אותו.

רן כהן: אבל גם להיפך.

גדעון סער: הוא הנציג של המורים – – –

אביגדור יצחקי: – – – כי שיטת הבחירה היא כזאת שאף אחד לא – – –

גדעון סער: אתה רוצה שנדבר על שיטת הבחירות לכנסת?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: של קדימה.

גדעון סער: אתה רוצה שנשאל למי יש יותר מנדט?

גדעון סער: אתה רוצה שנדבר על מפלגות שבהן בכלל לא היו בחירות ואנשים נבחרו על-ידי אדם אחד?

קריאות: – – –

גדעון סער: על-ידי מי הם נבחרו?

גדעון סער: הם בכלל מונו, הם לא נבחרו.

ראובן ריבלין: יצחקי, המורים תומכים בארז.

גדעון סער: תשמע, חבר הכנסת יצחקי, אתה גם חבר שלי, אבל אני אומר לך, באמת, ברוח חברית – הרי ברן ארז בחרו, ואתכם מינו לרשימה – וזה בסדר; העם הצביע בעבור הרשימה שלכם, וקיבלתם 29 מנדטים, אבל אתה יכול להטיף בענייני דמוקרטיזציה בנסיבות האלה?

אביגדור יצחקי: לא רוצה.

גדעון סער: אני באמת קורא, גברתי היושבת-ראש – –

דליה איציק: נא לסיים.

גדעון סער: – – לכל חברי הכנסת ההגונים.

גדעון סער: אני יודע שיש כאן רבים שחולקים – ורואים את זה בכל ישיבה של ועדת החינוך, גברתי השרה, הצרה היא רק שאני בטוח שכמו שאת אדישה לשביתת המורים את אדישה למה שחושבים בפרלמנט.

גדעון סער: מה אכפת לך?

גדעון סער: את יושבת – כמו שקראתי בעיתון "הארץ" – ומעריצה את ראש הממשלה, וזה מספיק.

גדעון סער: אני רוצה – – –

משה כחלון: אבל זה הדדי.

משה כחלון: גם הוא מעריץ אותה.

משה כחלון: אתה חייב להגיד.

גדעון סער: הוא צריך אותה.

גדעון סער: בוא – יש הבדל; הוא פשוט צריך.

ראובן ריבלין: עוד לא נולד האדם שראש הממשלה מעריץ.

גדעון סער: הוא זקוק לה ברגע זה.

גדעון סער: למה שאני אחזור עכשיו על כל מה שכתוב בעיתון "הארץ"?

שלי יחימוביץ': – – –

גדעון סער: אבל אני קורא לכל חברי הכנסת ההגונים – אני שומע את העמדות שלהם בנושא החינוך: ליושב-ראש השדולה למען המורה, לחבר הכנסת ברוורמן, לחברת הכנסת תירוש, שהיתה מנכ"לית משרד החינוך, וליושב-ראש ועדת החינוך מיכאל מלכיאור; אני יודע מה אתם חושבים על דרך ההתנהלות של משרד החינוך.

גדעון סער: אל תיתנו – אל תרימו את ידכם בהצבעת אמון בממשלה בסעיף הזה.

גדעון סער: הערב תאותתו, ותעשו דבר גדול מאוד, שיזרז את קץ השביתות האלה, אם תאותתו הערב את האיתות הזה.

גדעון סער: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

דליה איציק: לאחר מכן – שרת החינוך.

דליה איציק: שרת החינוך, דקה אחת.

דליה איציק: יש לו הודעה להשמיע, ואז את משיבה.

): גברתי היושבת בראש, אישי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, כ"ח בתשרי התשס"ח, 10 באוקטובר 2007, להעביר לוועדה משותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה ושל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות הצעות לסדר-היום בנושא ממצאי משרד הבריאות על עלייה בתחלואה בסרטן בשל זיהום סביבתי – של חברי הכנסת דב חנין, מיכאל נודלמן, אופיר פינס-פז, סופה לנדבר ואליהו גבאי.

): בהתאם להוראות סעיף 16(א) ו-(ב) לתקנון הכנסת החליטה ועדת הכנסת כי הוועדה המשותפת תהיה בת ארבעה חברים – שני חברים מכל ועדה – בראשות ועדת הפנים והגנת הסביבה, לפי ההרכב שלהלן: מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז – היו"ר, חבר הכנסת דב חנין – חבר.

): מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – חבר הכנסת חיים אמסלם וחבר הכנסת אריה אלדד.

): אבקש את אישור הכנסת להצעה זו.

): לאחר אישורה אקרא את ההצעה השנייה.

דליה איציק: אתה רוצה שתהיה הצבעה?

): כן.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

): אפשר להוסיף אותי למצביעים?

דליה איציק: נא להוסיף את חבר הכנסת דוד טל.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת ועדת הכנסת – 18 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת בדבר הרכב הוועדה המשותפת נתקבלה.

): גברתי היושבת-ראש, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום, לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת, כי ועדת הכספים תדון בסעיפים 19(2), 20, 21(א) – בנושא מס רכישה, מתוך פרק ה' בהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת התקציב 2008), התשס"ח–2007, כך שסעיפים אלה יפוצלו מהחוק ויידונו בהליך חקיקה רגיל ולא במסגרת חוק ההסדרים בוועדת הכספים של הכנסת.

): אבקש את אישור הכנסת להודעה זו.

): תודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת – 16 נגד – אין נמנעים – אין הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת נתקבלה.

דליה איציק: הצעות סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה, הליכוד ורע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה בשל: 1.

דליה איציק: נכונותו של ראש הממשלה להעביר שכונות בירושלים לריבונות זרה; 2.

דליה איציק: קריסת מערכת החינוך; 3.

דליה איציק: ההענשה הקולקטיבית, ההרעבה, ניתוק זרם החשמל והפסקת אספקת מצרכים קיומיים לרצועת-עזה והשלכותיהן המדיניות של פעולות אלה

דליה איציק: בבקשה, גברתי שרת החינוך.

יולי תמיר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת סער, אחד הדברים שהפתיעו אותי במושב האחרון זה איך הפכת סוציאליסט.

יולי תמיר: סוציאליסט באופוזיציה.

יולי תמיר: "גדעון האדום" קראנו לך לא מזמן.

יולי תמיר: אתה יודע, הלוואי שחלק קטן מהדברים שאתה אומר עכשיו, שלפעמים אני מזדהה אתם – לא מה שאמרת עכשיו, אבל בנושאים אחרים – הלוואי שהסוציאליזם המאוחר הפורח בחייך יישמר לך גם בעת – ואני באמת מאחלת לך את זה, כי אתה יודע שבאופן אישי אני מעריכה אותך – שתכהן בממשלה.

יולי תמיר: משהו קטן.

יולי תמיר: כי כשאני שואלת את עצמי, אפילו היום, באמצע שביתה ארוכה ולא פשוטה – אם תשאל את המורים אם הם מתגעגעים לנתניהו, תקבל תשובה חד-משמעית.

יולי תמיר: אני לא מציעה לאיש בליכוד – אחרי השנים הקשות, והתקציב שנלקח ממשרד החינוך, והמאבק האין-סופי שמר נתניהו ניהל נגד החינוך – אתם יודעים, אין אדם בתחום החינוך שלא אומר, כשהוא מדבר על השנים האלה, "השנים הרעות של נתניהו".

יובל שטייניץ: בינתיים הם שובתים נגדך, לא נגדו.

יולי תמיר: רק התחלתי, תן לי ליהנות, צברתי כל כך הרבה מה להגיד ואתה לא נותן לי הזדמנות.

יולי תמיר: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת שטייניץ, שכל מי שמדבר על החינוך – גם בוועדת החינוך, חבר הכנסת גדעון סער, גם במקומות אחרים, גם במחקרים אקדמיים, גם בהתגודדויות ברחוב וגם בין המורים – חושב שחלק מהמצב הנוכחי נובע מהקיצוצים שאתם קיצצתם בתקציב החינוך, ואנחנו, שמחזירים כסף לחינוך, ייקח לנו כל הקדנציה – – –

גדעון סער: באיזו ממשלה לא הייתם?

יולי תמיר: אדוני היקר, באידיאולוגיה לא הייתי בממשלת נתניהו.

יולי תמיר: את הכסף נתן לי ראש הממשלה מתקציב המדינה – – –

בנימין נתניהו: מאיפה יש לך כסף?

בנימין נתניהו: מאיפה יש לו?

בנימין נתניהו: הוא קטף אותו מהעצים?

יולי תמיר: אני יודעת שאתה חושב, מר נתניהו, שאתה יצרן הכסף המרכזי של מדינת ישראל.

יולי תמיר: זאת מחשבה מעניינת, אנחנו נשקול אותה, אבל היא לא רלוונטית לעניין.

יולי תמיר: אתה הורדת כסף מתקציב החינוך, ועשית זאת שנה אחרי שנה, עד שהתקציב הזה הגיע למשבר.

יולי תמיר: אז אל תציע את עצמך לתפקיד ראש הממשלה על הבסיס הזה.

יולי תמיר: אולי יש לך רעיונות אחרים טובים, אבל בעניין הזה – קצת צניעות לא תזיק.

יולי תמיר: אני גם לא אקבל את ההצעה שניסו להציע לי חברים מהליכוד – גם אתה, נדמה לי, רמזת עליה, חבר הכנסת סער – לריב עם המורים.

יולי תמיר: מעולם לא שמעת אותי מדברת אל המורים לא בכבוד, ואני יכולה להגיד לך דבר אחד: יותר מכמה שרים לשעבר פה, אני יכולה עכשיו לצאת להפגנה עם רן ארז, והוא יקבל אותי בכבוד ובהערכה, כי הוא יודע שאנחנו נאבקים למען מטרה משותפת.

יולי תמיר: גם אם לא השגנו אותה, ולכן יש עכשיו שביתה, אין לו ספק לרגע.

יולי תמיר: היום הוא היה במשרדי שעות רבות.

יולי תמיר: דרך אגב, זה לא שנפרדתי ממנו; כן דיברתי אתו, לא דיברתי אתו, אני מדברת עם רן ארז על בסיס קבוע, ועם יוסי וסרמן אני מדברת על בסיס קבוע מיום שנכנסתי לתפקידי, וכן טיפחתי את ארגוני המורים, ואני מאמינה בהם, וזה שהם שובתים עכשיו לא ישנה את דעתי – לא אפסיק לתמוך בארגון גם אם הוא שובת.

יולי תמיר: יש לי מחלוקת אתם לגבי האפשרות לפתור כרגע את הדברים לשביעות רצונם, אבל יש לי כבוד רב אליהם.

גדעון סער: אבל מה עם התלמידים?

גדעון סער: נגיד שאת ביחסים טובים עם רן ארז, אבל איפה התלמידים?

יולי תמיר: חבר הכנסת סער, לך היו עשר דקות תמימות.

יולי תמיר: אני אגיע לזה.

גדעון סער: בתור שרה את לא מוגבלת.

יולי תמיר: אני לא אנצל את הזמן עד תום, כי אני צריכה לחזור למשא-ומתן שהופסק מכיוון שבאתי להשיב כאן.

יולי תמיר: תרשה לי להגיד את מה שיש לי להגיד.

יולי תמיר: כבר דיברתי על מר נתניהו ועל התקציב.

יולי תמיר: עכשיו אני אגיד משהו על המורים, אחר כך על התלמידים, ואחר כך על המערכת.

יולי תמיר: הכול לפי הסדר.

יובל שטייניץ: אל תשכחי את המרצים.

יולי תמיר: גם את זה אגיד, אם אתה רוצה, חבר הכנסת שטייניץ.

יולי תמיר: גם לזה נגיע.

יולי תמיר: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת סער, שהיום, ובכל עת, אני מתייחסת למורים בשיא הכבוד, כי אני חושבת שהמדיניות שאתם ניהלתם – לרמוס את המורים ואחר כך לנסות לרומם אותם – היתה מדיניות שגויה.

יולי תמיר: לא נכון גם שניהלנו מדיניות של הפרד ומשול עם הארגונים.

יולי תמיר: התחלנו את המסע הזה כולנו יחד.

יולי תמיר: רן ארז פרש בשלב מסוים של הדרך, ואני מאמינה שהוא יצטרף אליה שוב.

יולי תמיר: זה לא פשוט, כי אחרי הבור שנפער בימיכם צריך לעשות הכול; צריך להגדיל את מספר שעות הלימוד – 250,000 שעות לימוד מי קיצץ, אני או אתם?

יולי תמיר: אני לא קיצצתי שעת לימוד אחת.

גדעון סער: בתקציב של 2008 את מקצצת.

גדעון סער: תודי על האמת, יש קיצוצים בכל תקציב 2008, וגם ב-2007.

יולי תמיר: גברתי היושבת-ראש, אני יודעת שאת נהנית.

יולי תמיר: את יכולה לאפשר לי לדבר?

דליה איציק: גברתי, אני יודעת שאת נהנית מאוד, כי אני רואה שאת מנהלת משא-ומתן אתם.

יולי תמיר: אכן, אני נהנית מאוד.

יולי תמיר: אם הוא רק יכול לאפשר לי להשיב.

דליה איציק: את לא נמצאת פה בכנסת מספיק, לכן את אולי לא יודעת שאת לא חייבת להשיב לו.

דליה איציק: את משיבה לו, לכן יש לך עימות.

יולי תמיר: אבל הוא מפריע לי.

יולי תמיר: 250,000 שעות קוצצו בימי הממשלה שלכם.

יולי תמיר: מיום שנכנסתי לתפקידי לא קוצצה שעת לימוד אחת, ההיפך הוא הנכון.

יולי תמיר: בהסדר עם המורים מושבות עכשיו, אחרי הרבה שנים, שעות למערכת.

יולי תמיר: וההסדר הזה ישיב שעות למערכת באופן שיאפשר לה, לאט לאט – כי כדי להחזיר 250,000 שעות נדרש הרבה זמן – אבל אנחנו נחזיר את השעות האלה, כי הן חשובות מאוד למערכת.

יולי תמיר: אני לא פיטרתי מורים בסיטונות.

יולי תמיר: אני שמרתי על המורים, כי אני חושבת שהם הכוח שאחראי לשינוי במערכת.

יובל שטייניץ: נורא יפה, רק המורים כנראה לא מבינים את זה, כי הם שובתים דווקא בתקופתך.

יובל שטייניץ: הם לא שבתו קודם.

יולי תמיר: אני חושבת שאנחנו נגיע – כמו שהגענו עם הסתדרות המורים, גם עם ארגון המורים נגיע להסכמה.

יולי תמיר: זה דורש הרבה מאוד משאבים.

יולי תמיר: אני לא בטוחה שיהיו לי כל המשאבים בשנה אחת, ובכל זאת, תסתכלו על התקציב – השנה הוא גדל ביותר ממיליארד וחצי שקל, אחרי שכל שנה משנות כהונתו של הליכוד התקציב ירד.

גדעון סער: מאיפה הצמיחה?

יולי תמיר: תמיד חוזרים לעניין הצמיחה.

יולי תמיר: כשתחזרו לתפקיד שוב תקצצו – – –

דליה איציק: למה את עונה לו?

יולי תמיר: כי הוא מפריע לי לדבר.

דליה איציק: אבל את עונה לו, את מנהלת אתו שיחה.

דליה איציק: אולי נצא ונשאיר את שניכם לבד?

דליה איציק: זה רעיון לא רע.

יולי תמיר: מעכשיו אתעלם מחבר הכנסת סער ולא אשיב לו.

דליה איציק: נכון.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, מעכשיו אתה לא מפריע.

יולי תמיר: לכן גם אם אנחנו נמצאים בעת מאוד מסובכת, שדורשת תוספת תקציבית גדולה מזו שניתנה לנו – וניתנה לנו תוספת תקציבית ביד נדיבה שלא ראינו כמוה כבר הרבה שנים – וגם אם אנחנו רק מתחילים לסגור פערים, וזה לא נעשה מספיק מהר, כי הפער שפערתם גדול מדי, עדיין אנחנו נמצאים, ביחס שלנו לחינוך ולמורים, שנות דור לפניכם.

יובל שטייניץ: לכן המורים שובתים אצלכם.

יולי תמיר: אין לי שום סיבה להאמין שמר נתניהו כשיר להיות ראש הממשלה על בסיס החינוך או שהוא יכול להיחשב מקדם טוב יותר לחינוך בישראל מהממשלה הנוכחית, שכבר היום פעלה בתחומים שלא נגעתם בהם – לא בבינוי, לא בשעות – – –

גדעון סער: למה כולם שובתים?

יולי תמיר: כי בפעם הראשונה יש ניסיון לעשות רפורמה, ורפורמה זה לא דבר קל.

יולי תמיר: זה לא ניסוי; לא מדובר בארבעה בתי-ספר וגם לא ב-100 בתי-ספר.

יולי תמיר: זאת רפורמה בכל המערכת, שדורשת הרבה שינויים, ונדרשת הסתגלות של המערכת למצב חדש.

יולי תמיר: מערכות גדולות לא אוהבות שינויים.

יולי תמיר: הן דורשות שינוי, וכאשר השינוי בא הן קצת חוששות ממנו.

יולי תמיר: אני מאמינה שהדרך שאנחנו הולכים בה נכונה.

יעקב כהן: מה עם – – – שלא מקבלים משכורות?

יולי תמיר: 80,000 מורים חתמו על הסכם שיוצא אתנו לדרך.

יולי תמיר: אנחנו נמצאים אתם.

יולי תמיר: 80,000 מורים בהסתדרות המורים חתמו אתנו על הסכם שיוצא אתנו לדרך.

גדעון סער: – – – עד אמצע דצמבר.

יולי תמיר: אתה טועה.

יולי תמיר: יש לנו הסכם, ההסכם הזה מעמיד אותנו במקום שמעולם לא היו בו.

גדעון סער: כמה בתי-ספר הצטרפו לזה?

יולי תמיר: היום הצטרפו למעלה מ-150 בתי-ספר.

יולי תמיר: עד 1 בינואר יצטרפו כל בתי-הספר.

יולי תמיר: אנחנו לא כופים על מורים דבר, אנחנו עושים אתם תהליך דמוקרטי.

יולי תמיר: אני יודעת שדמוקרטיה זה לא תמיד דבר שאתה מעריך, אבל זה דבר אטי.

יולי תמיר: הוא עובד על שכנוע.

גדעון סער: גם בתקציב החינוך לדמוקרטיה קיצצתם ב-2008.

יולי תמיר: חבר הכנסת סער, נדמה לי שהיושבת-ראש ביקשה ממך לא להפריע.

יולי תמיר: אני מציעה לך, בכלל לליכוד, בענייני חינוך להיות נורא צנוע.

יולי תמיר: פשוט, כדי שלא להעמיד אתכם במבחן על הדברים הרעים שעשיתם.

יולי תמיר: אם עשיתם דברים טובים, תחפשו אותם, תדברו עליהם.

יולי תמיר: למה לדבר דווקא על הדברים הרעים?

יולי תמיר: אני לא רואה את ההיגיון שבזה.

יולי תמיר: מה, אין לכם שום דבר טוב שעשיתם, שאתם חייבים להגיש אי-אמון על דבר רע שעשיתם, על דבר שאתם ידועים בו לשמצה?

יולי תמיר: זה מפליא אותי מאוד, אבל זה כמובן שיקול דעתכם.

יובל שטייניץ: מיליוני תלמידים ברחובות זה דבר טוב מאוד שאתם עשיתם, שקורה ממש כרגע.

יולי תמיר: אני חושבת שאנחנו, אם רק יינתן לנו לעשות את המלאכה בשקט, נביא לא רק לזה שהשביתה תסתיים, אלא שתהיה יכולת אמיתית לעשות רפורמה כוללת, והתלמידים יחזרו לבתי-הספר.

יולי תמיר: חשוב לנו מאוד שהם יחזרו לבתי-הספר, אבל הם יחזרו לבתי-ספר עם מורים שחשים שהם מרוויחים טוב, שמכבדים אותם.

יולי תמיר: המורים האלה נמצאים במשרד שלי, מר סער, לא במשרד שלך.

יולי תמיר: הם מדברים אתי, לא אתך.

יובל שטייניץ: הם שובתים נגדך, לא נגדו.

גדעון סער: הייתי עכשיו בהפגנה, שמעתי מה הם חושבים עלייך.

גדעון סער: יכול להיות שאת מנותקת.

גדעון סער: זה בגן-הוורדים, זה מול הכנסת, זה מאוד קרוב.

יולי תמיר: חבר הכנסת סער, כרגע נפרדתי מהם, כי אילצו אותי לבוא להשיב.

יולי תמיר: אחרת הייתי נשארת לעבוד אתם.

יולי תמיר: אז אני מציעה לך קצת יותר צניעות, קצת יותר גישה למציאות.

יולי תמיר: טול קורה מבין עיניך.

יולי תמיר: לא הייתם דוגמה ומופת בתחום החינוך, לא תהיו דוגמה ומופת בתחום החינוך, ובעניין הזה אל תתייהרו.

יובל שטייניץ: מה עם המרצים?

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת ראובן ריבלין, אנחנו מתחילים את הדיון.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, גברתי השרה, אני ראשון הדוברים מטעם סיעת הליכוד בשלוש הצעות האי-אמון, ואני תומך בשלושתן, רק אני מבקש להתייחס לגברתי, בגלל היותה כאן ובגלל ההצעה, והתגובה המחויבת על דבריה.

ראובן ריבלין: רציתי להפנות את תשומת לבך, כי במצוקות השעה לא שמת לב לעובדה שבכל שמונה השנים האחרונות שבהן את מדברת ושולחת בליסטראות לליכוד ולראשה, ראש הממשלה לשעבר בנימין נתניהו, מפלגת העבודה בשמונה השנים האחרונות היתה שותפה בכל ממשלה, וכל ממשלה קיבלה את האחריות הקולקטיבית המחויבת כתוצאה מאותם מאבקים שהיא ניהלה וסדרי העדיפויות שבהם היתה מחויבת.

ראובן ריבלין: היתה מנהיגות כלכלית יוצאת דופן, שעשתה, בניגוד לפופולריות, דברים שהיו הכרחיים והביאו אותנו היום למצב שבו אנחנו יכולים לדבר על מיליארדים ועל סדרי עדיפויות לגביהם.

ראובן ריבלין: אבל בכל שמונה השנים האחרונות מפלגת העבודה היתה שותפה לאחריות.

ראובן ריבלין: אם היתה זאת ממשלת ברק או שתי ממשלות שרון או ממשלת אולמרט – בכל הממשלות האלה מפלגת העבודה שותפה נאמנה, עד אשר כאשר לא היו רוצים אותה כשותפה, היתה נאחזת בקרנות המזבח על מנת לשמש כשותפה.

יולי תמיר: לא בממשלת נתניהו.

ראובן ריבלין: האם אני צודק, חבר הכנסת אביגדור יצחקי?

אביגדור יצחקי: למעט בזה שהיא התפטרה מממשלת שרון.

ראובן ריבלין: היא התפטרה מממשלת שרון לא על נושא החינוך, אלא על נושא הבחירות.

ראובן ריבלין: משום שהיתה לפואד אמונה, שאם הוא יתפטר הוא ייבחר להיות המנהיג וכמובן ראש הממשלה הבא.

ראובן ריבלין: אבל כמובן לא עת פולמוס היא, כי הפולמוס כולו, בין שאת צודקת ובין שאת לא צודקת, בין שהעבר הוא זה שנותן ובין שהניהול של המשא-ומתן – כל המאבק נעשה על גביהם של ילדי ישראל והצעירים שלה, התקווה והעתיד של מדינתנו, ומכך אי-אפשר להתעלם.

ראובן ריבלין: אני רוצה להזכיר לך, כחבר בוועדת הכספים – מה אני יכול לעשות, אני מודה בכך שמרבה ידע מרבה מכאוב – שבתקציב הפעולות שלך אין אפילו סעיף אחד שגדל, למעט העניין של משכורות המורים.

ראובן ריבלין: יותר מכך, ראיתי בחרדה רבה, ואני בטוח שכל אחד בישראל חרד לכך, שסעיפי רווחה חינוכית למשל – אנחנו נצטרך למצוא מקורות מן הגורן ומן היקב כדי להביא לך.

ראובן ריבלין: הרווחה החינוכית בטלה והולכת.

ראובן ריבלין: הרי זה הדבר שבו אנחנו נותנים איזו תקווה לאותם ילדים אשר משוועים לאיזו הזדמנות, כי בבית הם אינם יכולים להכין את השיעורים שלהם.

ראובן ריבלין: השירות הפסיכולוגי, שהוא הדבר החשוב ביותר לשכבות החלשות, נעלם מתקציב משרד החינוך.

ראובן ריבלין: חברת המתנ"סים – זה לא כסף גדול, אבל אין סעיף תקציבי היום להזין אותה.

ראובן ריבלין: אין, אין, אני אומר לך.

ראובן ריבלין: אני בוועדת הכספים, אולי זה עוד לא הגיע לידיעתך.

יולי תמיר: זה הגיע לידיעתי, הם היו אצלי.

ראובן ריבלין: שייקה אופיר – ואת הרי אמונה על האמנות בישראל, כי עד שלקחו לך את האמנות היית גם שרת האמנות – היה תמיד צורח בטלפון ואומר: משטרה, משטרה, שודדים.

ראובן ריבלין: היו אומרים לו: מה אתה מתרגש?

ראובן ריבלין: בשביל זה אנחנו כאן, המשטרה.

ראובן ריבלין: הוא אמר: כן, זאת התרגשותי, שאתם כאן במקום להיות שם, בשוד.

ראובן ריבלין: זה שאת יודעת ששדדו אותך, זה לא אומר שאת לא נשדדת.

ראובן ריבלין: ואת לא נשדדת בעצמך, את נשדדת יחד עם כל ילדי ישראל.

ראובן ריבלין: אז כאשר את מבקשת מחברי גדעון סער קצת דרך-ארץ וענווה – כמובן יחסי האישי אלייך ידוע, ואני מאוהדייך המובהקים, אבל עם זה, לא כולנו טיפשים וגם הציבור לא טיפש.

ראובן ריבלין: יש לי הרבה ביקורת על ארז בהתנהלותו כמורה.

ראובן ריבלין: אבל, יצחקי, אתה צריך לדעת שארז נתמך היום בשביתתו על-ידי רוב המורים של בתי-הספר התיכוניים, אשר רואים במאבק הזה מאבק לא של ארז, אלא מאבק שלהם.

ראובן ריבלין: אני חושב שהליכוד צריך – ואני בטוח שיושב-ראש הליכוד יביא תוכנית ברורה כאשר הוא ישמש כראש ממשלה, ולא בעוד זמן רב מהיום, הוא ינחה וייתן את התוכנית הברורה להצלת החינוך בישראל.

ראובן ריבלין: שכן אנחנו מוכרחים לומר שהשביתה, תהיה מוצדקת או לא, משום שמדובר פה בכל זאת בשיפור מעמדם של המורים – – –

אביגדור יצחקי: אני מבקש לשאול משהו.

ראובן ריבלין: אם יושבת-ראש הכנסת, אחרי שאסיים את זמני, תאפשר לי, אהיה מוכן לעמוד שש שעות ולענות לך.

ראובן ריבלין: אני חושב שעשיתם טעות ושגיאה גדולה.

ראובן ריבלין: השקעתם כספים רבים, שאם בנימין נתניהו היה מנהל את העניין, אין לי כל ספק שהם היו מושקעים בשום שכל ודעת, כי אתם הלכתם ישר, כפי שעשה זאת אהוד ברק כאשר הוא היה ראש ממשלה וחשב שכל הגאונים יכולים לעשות קיצורי דרך.

ראובן ריבלין: הוא חשב שהוא יביא אותנו לקיצורי דרך, והוא הביא אותנו לאינתיפאדה.

ראובן ריבלין: אתם הצעתם קודם באיזו מחשבה, שהיא מחשבה לא נכונה וגם לא הגונה – לא את, אלא מטעם האוצר – שניתן לעשות הפרד ומשול בין הארגונים, להציע הצעות שהשמים רק היו יכולים לחלום עליהן, ולאחר מכן לנהל משא-ומתן.

ראובן ריבלין: אנחנו לא צריכים לתת לכם כרגע עצה איך לצאת מהביצה.

ראובן ריבלין: אנחנו יכולים לבוא אל העם ולומר לו: כדי לייבש את הביצה אתם צריכים לתת כלים לממשלה אחרת.

ראובן ריבלין: אבל בסך הכול אתם הכנסתם את כולנו לאותה ביצה, וחובת

ראובן ריבלין: כם היא לעשות מייד כל מה שאפשר כדי שילדי ישראל יחזרו ללימודים.

ראובן ריבלין: אם אתם לא יכולים לעשות זאת, אנחנו נותנים לכם את העצה הכי טובה: תתפטרו.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת ריבלין.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפרקים אני מעבירה שיעור פה ושם בבית-הספר של ילדי.

שלי יחימוביץ': היו גם שנים שבהן יכולתי לאפשר לעצמי להעביר קורס שלם – – –

יובל שטייניץ: באיזה נושא?

שלי יחימוביץ': בנושאי תקשורת, פוליטיקה, כלכלה, חברה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': אני אשמח לספר לך על כך אחר כך.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שמדובר בעדות לא ממש יסודית, כיוון שמדובר בהוראה ספורדית ולא בעבודה סיזיפית של לבוא מדי בוקר, ואחר כך לבדוק מבחנים, ולדבר עם ההורים – מדובר באחת העבודות הקשות ביותר שיש במדינה; עבודה שמתבצעת על הרגליים, שדורשת כישורים רבים ביותר: כריזמה אישית, השכלה, יכולת עמידות, יכולת פדגוגית, סבלנות אין קץ.

שלי יחימוביץ': מדובר במקצוע שמיותר להגיד שאינו מתוגמל כהלכה, וזה בלשון המעטה.

שלי יחימוביץ': אני מכבדת את ההסכם שנחתם בין משרד החינוך והאוצר לבין הסתדרות המורים – בכלל, אני מכבדת הסכמים שנעשים בהסכמה, ובוודאי מתייצבת מאחורי יושב-ראש הארגון הזה – אבל דוחה בשאט-נפש את ההסתה הקשה נגד ארגון המורים העל-יסודיים ונגד העומד בראשו, רן ארז.

שלי יחימוביץ': בבסיס הדבר הזה עניין הרבה יותר עמוק מאשר שביתה במערכת החינוך, והוא מלחמת חורמה בעבודה המאורגנת בישראל; רצון לפרק את העבודה המאורגנת.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לכם שחופש ההתארגנות וזכות השביתה מעוגנים באמנות בין-לאומיות, מעוגנים בחוק הישראלי, ויש ניסיון מתמיד להפוך אותם לבלתי לגיטימיים – "לא לגיטימי לשבות", "שובתים על גבו של הציבור".

שלי יחימוביץ': מיהו הציבור הזה ששובתים על גבו?

שלי יחימוביץ': המורים הם לא ציבור?

שלי יחימוביץ': השובתים עצמם תמיד הם הציבור, אבל איכשהו מצליחים לתעתע בנו ולהפוך את הציבור לקורבן של אותו ציבור.

שלי יחימוביץ': מה זה "על גבם של התלמידים"?

שלי יחימוביץ': הורה שחושב שהמורים ששובתים על גבם של התלמידים – יקרא לבנו ויסביר לו על זכות השביתה, ועל כך שהמורים מנהלים מאבק צודק ולגיטימי, וילמד אותו שיעור בדמוקרטיה, באזרחות ובחופש ההתארגנות.

שלי יחימוביץ': כי מהו מורה לבד, מהו עובד לבד בלי זכות ההתארגנות?

שלי יחימוביץ': עפר ואפר, עלה נידף ברוח.

שלי יחימוביץ': רק המורים כ"אנחנו", כארגון, יכולים להגיע להישגים, ואני רוצה מכאן לחזק את ידם.

שלי יחימוביץ': צר לי על כך שראש מפלגתך, חבר הכנסת רובי ריבלין, עזב את האולם, כי בכל זאת רציתי לחוד לו חידון קטן שאני בטוחה שהוא היה יודע את התשובות עליו.

ראובן ריבלין: – – –

שלי יחימוביץ': מי לא חתם משנת 2001 על הסכם עם המורים?

שלי יחימוביץ': – חידה מספר אחת.

ראובן ריבלין: לא – – –

שלי יחימוביץ': מי קיצץ בתקציב משרד החינוך אחת לשלושה חודשים, עד כדי 16 קיצוצים סך-הכול בתקציב החינוך, שהגיעו ל-4 מיליארדי שקלים?

שלי יחימוביץ': אני מניחה שהוא יודע את התשובה.

שלי יחימוביץ': מי רצה לחוקק חוק שיגביל את זכות השביתה כך שכדי שתוכל להיות שביתה תצטרך להיות הצבעה במקום העבודה אם יש שביתה או אין שביתה – שזה בערך כמו לקיים הצבעה במקומות העבודה אם לקיים את החוק או לא לקיים את החוק, אם לגנוב או לא לגנוב; שזו בורות גמורה בעניין של הבנת מהות חופש ההתארגנות.

שלי יחימוביץ': ובעיקר, מי קרא למערכת החינוך "פרה שמנה שלא נותנת חלב"?

שלי יחימוביץ': מי?

שלי יחימוביץ': ולמה הוא לא נמצא כאן עכשיו – כל כך חבל לי וצר לי על כך, בכל זאת הייתי רוצה לשמוע ממנו את התשובות.

שלי יחימוביץ': מה קורה למערכת חינוך שמקצצים בה והולמים בה?

שלי יחימוביץ': הורים חזקים שיש ברשותם ממון – אגב, לא הרבה ממון, הם לא צריכים להיות מיליונרים, הם יכולים להיות בני מעמד הביניים – מקימים לעצמם בתי-ספר חלופיים; בתי-ספר לטבע ולאמנויות, בתי-ספר דמוקרטיים פתוחים, והם גם מקימים עמותה ומשלמים דרכה למורים.

שלי יחימוביץ': ומורי העמותה?

שלי יחימוביץ': מצבם עוד יותר גרוע מזה של מורי משרד החינוך.

שלי יחימוביץ': להם אין כבר בכלל חופש התארגנות, ואין להם הסתדרות משלהם, ואין להם יו"ר הסתדרות שאפשר להשמיץ ולהכפיש אותו.

שלי יחימוביץ': מצבם דומה יותר למצבם של עובדי חברות השמירה והאבטחה ששומרים בפתח בית-הספר, או של עובדות הניקיון שמועסקות באמצעות קבלנים, כי גם הם מועסקים באמצעות קבלנים.

שלי יחימוביץ': המאבק של מורי בתי-הספר העל-יסודיים הוא מאבק של כולנו, הוא מאבק לגיטימי מאין כמותו.

שלי יחימוביץ': אנחנו צריכים להיזהר בכבודם ולהיזהר בזכות שלהם לשבות.

שלי יחימוביץ': אני שולחת להם מכאן דברי חיזוק וקוראת להם שלא להפסיק את השביתה ולהמשיך במאבקם עד שינהלו אתם משא-ומתן מכובד ולפחות חלק מתביעותיהם יתממשו.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי, חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, הנושאים של האי-אמון היום, כל אחד בפני עצמו הוא נושא חשוב, ואני חושב ששוב, מבחינת הבעת האי-אמון בממשלה הבענו את דעתנו כמה פעמים לגבי התכיפות של העלאת הנושאים האלה כנושאי אי-אמון.

אברהם מיכאלי: אבל מכיוון שהכנסת מעלה ומעלה את הנושאים של האי-אמון אנחנו מתייחסים כרגע בענייניות לכל נושא ונושא.

אברהם מיכאלי: בעניין חלוקת ירושלים או העברת שכונות בירושלים לריבונות זרה, הנושא הזה רחוק מאוד מביצוע, וגם כל הדיבורים כך או אחרת – אנחנו מאמינים שהנושאים האלה לא יובאו להכרעה ולביצוע בפועל.

אברהם מיכאלי: לכן היום מוקדם לדבר על כך, ולכן אין לנו מה לחשוש יותר מדי בנושא הזה.

אברהם מיכאלי: דיבור כזה או אחר או הבעת דעה כזאת או אחרת, זה לא מה שקובע את גורל ירושלים.

אברהם מיכאלי: ירושלים היא מאוחדת, ירושלים הבנויה כעיר שחוברה לה יחדיו, ותישאר לעד ולנצח נצחים עיר הבירה המאוחדת של מדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: לגבי הענשה קולקטיבית של תושבי עזה, אני רוצה להתייחס ולומר שאחרי כל מה שעשינו כמחווה כלפי הרשות הפלסטינית וכלפי עזה עם ההתנתקות, שהיא מהלך עצוב שמדינת ישראל ביצעה, ולא רק שלא תרמה במאומה ליציבות, אלא שהמצב הביטחוני אפילו החמיר.

אברהם מיכאלי: לא יכול להיות שמדינת ישראל תשב ולא תעשה שום דבר נגד המצב המתמשך של ירי ה"קטיושות" וה"קסאמים" כלפי ערים במדינת ישראל ולא תנקוט שום מהלך.

אברהם מיכאלי: "שב ואל תעשה" במקרים האלה מראה לאותם אנשים שעושים את זה – חולשה.

אברהם מיכאלי: אנחנו לא מתנדבים להעניש את האזרחים החפים מפשע בעזה, אבל האזרחים האלה גם צריכים לשדר כלפי המנהיגות שלהם, שלא ייתכן ולא יכול להיות – שהמנהיגות המקומית שם שלא רוצה אתנו שלום ולא מכירה בזכות שלנו לחיות פה בשלום – שלא ישדרו כלפי המנהיגים שלהם שיפסיקו או יעודדו את אלה שעושים את המהלכים המלחמתיים האלה כלפינו.

אברהם מיכאלי: חייבים להפסיק את המהלכים האלה, חייבים להפסיק את ההתקפות כלפי מדינת ישראל.

אברהם מיכאלי: לכן, אם אנחנו נוקטים צעד כזה או אחר, אנחנו עושים את זה בלית-ברירה; אנחנו עושים את כדי לנסות להגיע למצב של שלום ויציבות באזור.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, לגבי נושא החינוך, אני חושב שבאמת המצב לא טוב, שהשביתה נמשכת כבר כמה שבועות, ואנחנו עומדים ורואים את המצב של כלל בני-הנוער, כיצד הם מסתובבים ברחובות.

אברהם מיכאלי: לצערנו, כל יום שומעים בחדשות מה קורה בגלל חוסר מעש או שעמום של הנוער הזה, שמסתובב ולא יודע מה לעשות עם עצמו.

אברהם מיכאלי: אם ניכנס לניתוח של מצב החינוך בארץ, יש לנו הרבה מה לומר, ויש אולי הרבה מאוד צדק בטענות של המורים על מעמד המורה, על המצב שהמורים נמצאים בו.

אברהם מיכאלי: אם נהיה כנים עם עצמנו נוכל לקבל הרבה מאוד ביקורת מהמורים כלפי הממשלה וכלפי קובעי המדיניות.

אברהם מיכאלי: עם זה, צריך להסתכל תמיד באפשרות של הממשלה לפתור את כל הבעיות שיש למורים – שלא התחילו אתמול או בשנה האחרונה, אלא לפני שנים רבות.

אברהם מיכאלי: המעמד של המורה לא התחיל להיות גרוע, או השתבש, בתקופה האחרונה.

אברהם מיכאלי: לכן, אם הממשלה באה כרגע לקראת המורים, ועושה רפורמה, שהיא חדשות במובן של פתרון שהממשלה מנסה להגיע אליו, לא יכול להיות שהמורים ירצו בבת-אחת, ביום אחד ובשבוע אחד, לפתור את כל הבעיות שיש במערכת החינוך.

אברהם מיכאלי: אנחנו כן צריכים לחזק את המורים, צריכים לתת להם מעמד מכובד ומיוחד במדינת ישראל, כבעלי מקצוע חשובים שקובעים את עתיד הדור הצעיר של המדינה.

אברהם מיכאלי: עם זה, הם צריכים להבין שהממשלה יכולה לבוא לקראתם עד גבול מסוים, ואי-אפשר לפתור את כל הבעיות בבת-אחת.

אברהם מיכאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת אריה אלדד.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רבותי חברי הכנסת, אני חושבת שעל תוכנית הניתוק של אזור עזה צריכים לברך את שר הביטחון.

סופה לנדבר: לנתק את אזור עזה – זו היתה תוכנית של מפלגת ישראל ביתנו.

סופה לנדבר: עלו חברי כנסת ודיברו לפני, וקיבלו תשובות, אבל אני רוצה להגיד שלא יכול להיות שתחנה באשקלון שמספקת חשמל חוטפת "קסאמים".

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאחרי הניתוק מרצועת-עזה החיים של תושבי שדרות ממשכים להיות גיהינום.

סופה לנדבר: זה פשוט לא יכול להיות.

סופה לנדבר: זה לא יכול להימשך, ולא יכול להיות שחבר הכנסת מהאופוזיציה עולה לבימת הכנסת ודורש להיות הומניים.

סופה לנדבר: איזה הומניים?

סופה לנדבר: מישהו שם הומני כלפינו?

סופה לנדבר: אני אומרת: כאשר מנתקים – צריך לקחת אחריות.

סופה לנדבר: אלה שחיים ומקבלים חשמל ודלק צריכים לזכור שחינם לא מקבלים שום דבר.

סופה לנדבר: הם צריכים להפסיק את הטרור, ואז ניתן להם את האפשרות לנצל את החשמל והדלק.

סופה לנדבר: כל זמן שלא יפסיקו את הטרור לא יכול להיות שזה יימשך.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה לדבר על השביתה שנמשכת כבר זמן רב.

סופה לנדבר: לי אישית משהו מפריע.

סופה לנדבר: המאבק – אני אומרת שהמאבק של המורים צודק מאוד, רק חבל שהילדים שלנו בני ערובה במערכת החינוך.

סופה לנדבר: אבל, רבותי, במאבק זה יש לי, אישית, דבר שמפריע מאוד, ואני חושבת שצריך לומר את זה בגלוי: זה מאבק של שני ארגוני מורים.

סופה לנדבר: לי אישית זה מפריע.

סופה לנדבר: עם זאת, אני רוצה להגיד שרפורמה במערכת החינוך נדרשת, ואנחנו חייבים לעשות את הרפורמה הזאת.

סופה לנדבר: אבל אני נזכרת ברפורמה של דברת.

סופה לנדבר: האופוזיציה, שהיום מדברת גבוהה גבוהה, בפאתוס כזה, צריכה לזכור – גם אנחנו זוכרים – את המורים שהגיעו אלינו, ואנחנו נלחמנו נגד הפיטורים שלהם.

סופה לנדבר: אני רוצה להזכיר, רבותי – לפופוליזם אין מקום בדיון הזה.

סופה לנדבר: לפופוליזם אין מקום היום, כי אותם מורים הם דור שני, אנשים שהגיעו למדינת ישראל ונקלטו במערכת החינוך.

סופה לנדבר: מי זרק אותם כשעיר לעזאזל?

סופה לנדבר: מי זרק אותם ממערכת החינוך?

סופה לנדבר: אלה אנשים שהם דור שני ודור שלישי, ואני חושבת שכל כך מכובד שהמערכת קלטה אותם, ולחינוך ולמערכת היתה תרומה אדירה מהמורים האלה.

סופה לנדבר: ומה הצעד הראשון ברפורמה?

סופה לנדבר: סילקו אותם – רצו לסלק אותם – פיטרו אותם, וטוב שהצלחנו להחזיר אותם למערכת.

סופה לנדבר: אני חושבת שהם נכס, ולא יכול להיות זיכרון כל כך קצר, שלא זוכרים את אותם קיצוצים שהיו במערכת, מיליארדים שקיצצה האופוזיציה – אז הקואליציה, ואנחנו יודעים מי עמד בראש.

סופה לנדבר: אני חושבת שהמערכת במצב לא טוב, ושינויים רבים חייבים להיעשות בה, אבל זה לא הוקוס-פוקוס, ולא עושים את זה בבת-אחת.

סופה לנדבר: עם זאת, לבי עם אותם מורים, שעובדים בתנאים מאוד מאוד קשים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכם לזכור שבמדינת ישראל התפתחה מערכת אלטרנטיבית, והיא לא התפתחה סתם.

סופה לנדבר: זה משום שלילדים, שהם העתיד של מדינת ישראל, צריך לתת חינוך.

סופה לנדבר: לצערי, בלי הקטנת הכיתות, צמצום מספר הילדים בכל כיתה, עלייה ברמת החינוך, שיפור מצב המורים, השכלה גבוהה של המורים שמלמדים במערכת החינוך ועוד המון דברים שצריכים להיות חלק מהרפורמה הזאת, לא יהיו שינויים.

סופה לנדבר: עם זה, אנחנו צריכים לראות במו-עינינו שבמערכת החינוך התחילו שינויים – שינויים רבים.

סופה לנדבר: אני מקווה שהשביתה הזאת תיפסק.

סופה לנדבר: צריך להגיד שכל כך קל לעלות לכאן ולהגיד: אז אנחנו עשינו; אתם לא עשיתם, ומה שעשיתם היה רע מאוד.

סופה לנדבר: היום הגיע הזמן לשנות, ולהביא את מערכת החינוך למצב שבו הילדים יהיו גאים שהם לומדים בבתי-ספר של מדינת ישראל ומקבלים את ההשכלה הנדרשת.

סופה לנדבר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד, ואחריו – חברת הכנסת שרה מרום-שלו.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, סיעת האיחוד הלאומי הגישה היום הצעת אי-אמון על נכונותו של ראש הממשלה להעביר שכונות בירושלים לריבונות זרה, ובאה השרה המקשרת, רוחמה אברהם, ומעל הדוכן הזה מגלגלת עיניים.

אריה אלדד: אנחנו מדברים על חלוקת ירושלים?

אריה אלדד: היא שואלת את המליאה.

אריה אלדד: ראש הממשלה מדבר על חלוקת ירושלים?

אריה אלדד: הממשלה?

אריה אלדד: רק האופוזיציה מדברת על חלוקת ירושלים.

אריה אלדד: מה אמרה לנו השרה המקשרת?

אריה אלדד: אני מצטט: רק אם ידברו בצורה רצינית על נושאי הליבה עם הפלסטינים, בכוונת ראש הממשלה להביא את הנושא לדיון.

אריה אלדד: אני מבקש לשאול את השרה המקשרת בין הממשלה הזאת והכנסת: ככה יפה ללעוג לאבו מאזן?

אריה אלדד: ככה יפה לבוז לראש הממשלה אולמרט?

אריה אלדד: לגרום לאזרחי ישראל לחשוב שראש הממשלה שלהם לא רציני?

אריה אלדד: רק אם ידברו בצורה רצינית על נושאי הליבה – על מה אולמרט ואבו מאזן מדברים כבר עשר פגישות, על האשה והילדים?

אריה אלדד: על התיקים הפליליים?

אריה אלדד: לשם מה סיכן אולמרט את חייו בנסיעה ליריחו תחת איום ברצח, כדי לדבר על הקזינו של שלאף?

אריה אלדד: על מה הם מדברים עשר פגישות אם לא על נושאי הליבה, על הפליטים, על הגבולות, על ירושלים, על הטרור?

אריה אלדד: אז מה הפחדנות הזאת?

אריה אלדד: מה ההסתתרות הזאת של הממשלה כולה, ובייחוד של המשנה, איווט ליברמן, שאומר:

אריה אלדד: אם ידברו באנאפוליס על הליבה ישראל ביתנו תצטרך לעזוב את הממשלה?

אריה אלדד: יש לי חדשות לאיווט ליברמן: לא באנאפוליס – כבר עכשיו מדברים על הליבה, ולא תוכל להתחמק מהשאלה הזאת.

אריה אלדד: אם אתה סבור שתושבי נווה-יעקב ופסגת-זאב בירושלים לא מבינים מה המשמעות של העברת מחנות הפליטים שאתה מציע לידי המדינה הפלסטינית – אם יעבירו את שועפאט, קלנדיה ודאחיית-אל-בריד לידי המדינה הפלסטינית, הפכת את נווה-יעקב ואת פסגת-זאב למובלעות בתוך פלסטין – ואם אתה חושב שכשאתה אומר את זה בעברית אז המצביעים שלך בשכונות הללו, שאינם מדברים עברית אלא רק רוסית, לא מבינים אותך, גם אתה משלה את עצמך.

אריה אלדד: יש לראש הממשלה משנה אחר, משנה חשוב לו מאוד, חיים רמון.

אריה אלדד: אם לא היה חשוב לו כל כך, הוא לא היה מכניס עבריין מין מורשע לממשלה הזאת.

אריה אלדד: והמשנה הזה אומר בפירוש בישיבת הממשלה ב-7 באוקטובר: באנאפוליס ידברו על נושאי הליבה.

אריה אלדד: אז באה השרה המקשרת ואומרת: אנחנו?

אריה אלדד: אנחנו נדבר על נושאי הליבה?

אריה אלדד: חס וחלילה.

אריה אלדד: יכול להיות שהשרה המקשרת לא קוראת עיתונים, ויכול להיות שהיא לא מאמינה למה שכתוב בעיתונים; עמד ראש הממשלה על הדוכן הזה, ביום הזיכרון לרצח גנדי, ואמר, ואני מצטט: האם מן ההכרח היה לצרף לירושלים את מחנה הפליטים שועפאט, ערב-א-סוואחרה, וולאג'ה וכפרים נוספים, ולקבוע: אף זו ירושלים?

אריה אלדד: בזאת עלי להודות, אפשר לשאול שאלות לגיטימיות.

אריה אלדד: אז מי שואל שאלות לגיטימיות, האופוזיציה או ראש הממשלה?

אריה אלדד: מי מתכוון לחלק את ירושלים ולהכניס את ה"חמאס" לתוך עיר הבירה שלנו?

אריה אלדד: זה שנשבע אלף פעם בשם אחדות ירושלים, ירושלים המאוחדת לנצח נצחים.

אריה אלדד: כמה פעמים הוא אמר את המלה הזאת?

אריה אלדד: איך אפשר להאמין למלה אחת שלו?

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, צדק דוד גרוסמן.

אריה אלדד: זו ממשלה חלולה, לא נותר ערך יצוק אחד בתוכה; ולא רק שאין לה ערכים כאלה, אין לה האומץ אפילו לומר: כן, אנחנו מחלקים את ירושלים.

אריה אלדד: ויתרנו על ירושלים המאוחדת, ויתרנו על יהודה ושומרון.

אריה אלדד: נטולת ערכים, נטולת אומץ, אז למה שלמישהו יהיה בה אמון?

אריה אלדד: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אריה אלדד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת שרה מרום-שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יעקב כהן.

שרה מרום שלו: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עבור כל ישראלי כמעט ירושלים היא הנושא הרגיש והבעייתי ביותר בהקשר של המשא-ומתן ותהליך השלום.

שרה מרום שלו: הבעיה היא שמדובר במעגל קסמים.

שרה מרום שלו: מחד גיסא, בלי לשים את ירושלים על השולחן ולמצוא נוסחה שתהיה מוסכמת על כולם בעניין לא יכול להיות הסדר מלא וקץ הסכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

שרה מרום שלו: מאידך גיסא, אזרחי ישראל עדיין אינם מוכנים לפשרות ולוויתורים מכל סוג שהוא בירושלים, מינוריים, הגיוניים ושפויים ככל שיהיו.

שרה מרום שלו: אני מודה שהמחשבה על ויתורים בירושלים לא עושה לי טוב.

שרה מרום שלו: יהיה לי קשה, קשה מאוד, להשלים עם העברת שכונות יהודיות במזרח העיר לפלסטינים ועם חלוקת השליטה במקומות הקדושים בעיר, ואפילו עם גורם בין-לאומי כלשהו.

שרה מרום שלו: גם אני רוצה ירושלים חזקה, גדולה ומאוחדת בריבונות ישראלית מלאה.

שרה מרום שלו: הבעיה היא שירושלים היא עניין סבוך הרבה יותר, וגם כשבוחנים את האינטרסים הישראליים בעיר לא ברור מהי הדרך הנכונה והטובה ביותר.

שרה מרום שלו: למשל, המרכיב הדמוגרפי בעיר.

שרה מרום שלו: המגמה הדמוגרפית בירושלים ברורה כבר שנים: היהודים מתמעטים והאוכלוסייה הערבית מתרבה.

שרה מרום שלו: המגמה הזאת צפויה להימשך בשנים הקרובות לנוכח שיעורי הריבוי הטבעי הגדלים של הערבים לעומת של היהודים.

שרה מרום שלו: האם אין זה אינטרס ישראלי מובהק לבסס מצב שבו היהודים יהוו רוב דמוגרפי מובהק וקבוע?

שרה מרום שלו: מצד שני, קיים החשש שמסירת חלקים ממזרח-ירושלים לרשות הפלסטינית תקרב שכונות יהודיות לגבול.

שרה מרום שלו: לנוכח מה שקורה ביישובי עוטף-עזה בעקבות ההתנתקות, זו דאגה לגיטימית ולא מופרכת כלל.

שרה מרום שלו: איך מבטיחים את ביטחונן של השכונות הללו ושל ירושלים בכלל?

שרה מרום שלו: כמובן, יש עוד הרבה אספקטים לנושא, בעייתיים וסבוכים גם עבורנו וגם עבור הצד השני.

שרה מרום שלו: אני חושבת שכל המלחמות והמאבקים הללו, שאנו מנהלים בימים האחרונים בינינו לבין עצמנו סביב ירושלים, מוקדמים מדי.

שרה מרום שלו: ועידת אנאפוליס עוד לא התקיימה, אנחנו עוד לא יודעים אם יהיה משא-ומתן רציני, מתי הוא יהיה ועל מה הוא יהיה.

שרה מרום שלו: אנחנו לא יודעים אם יהיה בסופו של המשא-ומתן הזה הסכם ומה הוא יכלול.

שרה מרום שלו: והרי ראש הממשלה לא יוכל לעשות דבר בלי לקבל את הסכמת הבית הזה, וגם את זה חשוב לזכור.

שרה מרום שלו: כמה מלים לגבי שביתת המורים, שנמשכת כבר יותר משבועיים.

שרה מרום שלו: באופן עקרוני, אני תומכת בשביתת המורים ומצרה על מה שקרה למערכת החינוך שלנו ב-20 השנים האחרונות.

שרה מרום שלו: אבל צריך לזכור שהממשלה הנוכחית הקציבה סכומי עתק, הרבה יותר מאשר קודמותיה, למערכת החינוך.

שרה מרום שלו: הוכרזה רפורמה כללית, הכוללת שיפור משמעותי בשכרו ובמעמדו של המורה.

שרה מרום שלו: זה לא מספיק ויש עוד הרבה מה לעשות, אבל לתקן את נזקי הקיצוץ המתמשך בתקציבי החינוך בשנים האחרונות, זה תהליך ארוך מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב כהן הוא הדובר הבא, ואחריו – חבר הכנסת רן כהן.

יעקב כהן: כבוד אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, היום אנחנו דנים בהצעת אי-אמון ואני רוצה לנמק.

יעקב כהן: לצערנו, אשר יגורנו בא, ומתברר שהפעם הדיון והמשא-ומתן אינו על רצועת-עזה וגוש-קטיף כבעבר, ולא רק על חלקים מיהודה ושומרון, אלא על ירושלים, עיר הקודש והמקדש; ירושלים שהיא תל תלפיות של האומה הישראלית, כאשר מיליוני יהודים בארץ ובתפוצות עיניהם אליה צופיות.

יעקב כהן: הבה נזכור שראש הממשלה המנוח, מר בגין, כאשר ישב במשא-ומתן בוועידת קמפ-דייוויד והוחל לדבר על נושא ירושלים, ציווה לארוז את המזוודות.

יעקב כהן: נשיא ארצות-הברית דאז, מר קרטר, הורה להוריד את הנושא מסדר-היום.

יעקב כהן: אני שואל, האם אנחנו מציאותיים או חיים באשליות?

יעקב כהן: איך שייך לדבר על חלוקת ירושלים ולהחזיר שכונות מסוימות מתוכה?

יעקב כהן: האם אנחנו מסכימים שייווצר מצב שאויבים ומחבלים ישבו מעברו האחד של הכביש ואנחנו נשכון מעברו השני?

יעקב כהן: האם אנחנו מעוניינים להפוך את ירושלים לשדרות?

יעקב כהן: האם אנחנו מעוניינים שנהיה מובלעות בתוך שכונות ערביות?

יעקב כהן: בנוסף, הרי ברור שאבו מאזן לא מסכים לפחות מהחזרת כל ירושלים.

יעקב כהן: זה אומר, חס ושלום, גם את הר-הבית והכותל המערבי.

יעקב כהן: אנחנו מסוגלים לתת לו את זה?

יעקב כהן: אם כן, על מה הדיבורים.

יעקב כהן: אני לא רוצה להיכנס בכלל לדיון עם מי אנחנו יושבים לשלום, מי הפרטנר שלנו המוסמך, מה הכוח שלו ומי ערב להישרדותו.

יעקב כהן: הלוא בן-יום יכול להתברר, כמו שהתברר בעזה, שהוא לא שולט, וארגון ה"חמאס" יבוא במקומו.

יעקב כהן: ובכלל אני שואל, איזה שותף לשלום הוא, במיוחד לאחר הפרסום בשבוע שעבר, על התקרית וניסיון הפגיעה בראש הממשלה, וכן פורסם שהוא שחרר חלק מהמתנקשים בניסיון הפיגוע.

יעקב כהן: האם זה נקרא פרטנר לשלום שחפץ בשלום?

יעקב כהן: אולם, ברגע זה אני רוצה להתמקד רק בנושא ירושלים.

יעקב כהן: אני קורא לידידי חברי סיעת ש"ס – אל תיתנו את ידכם להיות שותפים למגמה זו חס ושלום.

יעקב כהן: הבה לא ניזכר כאשר יהיה מאוחר מדי, הבה נתאחד כולנו סביב ירושלים.

אמנון כהן: יעקב, מה קרה?

יעקב כהן: תמשיך לדבר.

יעקב כהן: אני פונה לאנשי קדימה, שחלקם עוד יורשי מורשת חרות, ולחברי הכנסת חברי הבית: הרי על ירושלים היה קונסנזוס, וגם אלו ששכחו את הססמה "שתי גדות לירדן", איך אפשר לשכוח את דברי נעים זמירות ישראל: "תדבק לשוני לחכי אם לא אזכרכי, אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי" – מזה בטח אי-אפשר להתעלם.

יעקב כהן: הבה נזכור באיזה ערגה וסילודין בכל הדורות הזכירו אבותינו ואנו שלוש פעמים ביום בתפילה: "ולירושלים עירך ברחמים תשוב", ובאילו התרפקות ושמחה נשבעו לה אמונים בעת שחרורה.

יעקב כהן: לכן, מי רשאי לחשוב על החזרתה וחלוקתה?

יעקב כהן: אי לזאת, הבה נתאחד כולנו סביב ירושלים עיר קודשנו שהיא לב לבה של האומה לדור ודור ולנצח נצחים.

אמנון כהן: חבר הכנסת כהן, תברך את עם ישראל.

יעקב כהן: עכשיו כבר מאוחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמנון כהן, חבר הכנסת רן כהן יוכל למלא את בקשתך.

רן כהן: זה תמיד כבוד גדול לברך את עם ישראל.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, ידידי השר בן-אליעזר, חברות וחברי הכנסת, אני אתייחס בדיון הזה אך ורק למחדל ולכישלון של הממשלה בנושא משבר המורים והמרצים באוניברסיטאות.

רן כהן: רבותי, אני אומר את זה באופן הכי נחרץ, מעומק לבי.

רן כהן: אם השביתה הזאת תישבר כמו שהאוצר והממשלה רוצים, אין עתיד למדינת ישראל.

רן כהן: זה לא פראזה, זה אמת, כי החינוך הוא הכלי היחיד שאתו אפשר להגיע לצדק חברתי, לשוויון, לסגירת פערים.

רן כהן: בלי סגירת הפערים האלה לא תהיה פה חברה, ובלי החינוך לא יהיה פה לא כלכלה, לא השכלה ולא מדע.

רן כהן: מדינת ישראל לא תישאר אם היא לא תהיה מסוגלת להתמודד בנושאים הכלכליים, המדעיים והתרבותיים.

רן כהן: אין דבר כזה שתהיה מדינה בלי כלכלה, בלי תרבות, בלי השכלה, בלי צדק חברתי, והכול מתרכז בחינוך.

רן כהן: היום נודע לנו שלראש הממשלה יש סימנים – או משהו כזה – של סרטן, ואני מאחל לו בריאות שלמה, באמת מכל הלב.

רן כהן: אבל, רבותי חברי הכנסת, עם כל הכבוד, הוא גם אמר שהרופאים אמרו לו שהוא יכול לתפקד תפקוד מלא.

רן כהן: ואני באמת שואל אתכם, אני שואל אותך, השר בן-אליעזר, מה התפקיד הראשון עכשיו של ראש הממשלה?

רן כהן: אני יודע, זה מאוד חשוב לנהל שיחות שלום עם אבו מאזן – מצוין.

רן כהן: מאוד חשוב בעיני שהוא גם ידבר עם הנשיא אסד על שלום עם סוריה, ואת זה הוא לא עושה.

רן כהן: אבל, בתוך מדינת ישראל המשבר הזה הוא משבר קטסטרופה.

רן כהן: אם לא ידברו עכשיו עם המורים ויגיעו להסכמה, ואם לא יפתרו את הבעיה של המרצים באוניברסיטאות, אין עתיד למדינת ישראל – אין.

רן כהן: ובעניין הזה הוא לא נוקף אצבע, כאילו זה לא אצלו, כאילו זה בכלל אצל השכן, זה אצל יולי תמיר, זה אצל האוצר.

רן כהן: לא, זה לא אצל האוצר, זה לא אצל יולי תמיר.

רן כהן: זה אצל ראש הממשלה אהוד אולמרט, והוא לא נוקף אצבע בעניין.

רן כהן: אני חייב לספר לכם, אדוני היושב-ראש, אני בטוח שזה ייגע גם ללבך, אתמול באתי להזדהות עם המורים בכיכר רבין בתל-אביב.

רן כהן: אחרי שאמרתי מה שאמרתי במגאפון, באה אלי מורה שנראתה לי דווקא מאוד צעירה, והיא דרך אגב באמת מאוד צעירה, אף-על-פי שהיא מתקרבת לגיל 40, והיא אומרת לי: תשמע, תעביר לאהוד אולמרט את הסיפור שלי.

רן כהן: אני השקעתי ארבע שנים בלימודי ההוראה, עוד שלוש שנים בתואר שני כדי ללמד ילדים בכיתות י"א-י"ב.

רן כהן: אני עובדת 17 שנה בחינוך, ואני גרה אצל אמא שלי, כי אני לא יכולה מהכסף שאני מקבלת לגדל את הילד שלי ולשכור בית – היא אמא חד-הורית.

רן כהן: זה צריך להיות גורל של מורה בישראל?

רן כהן: על זה לא מתביישים לדבר איך לשבור את רן ארז ואת המורים ולהחזיר אותם לעבודה בצווים מבתי-משפט?

רן כהן: על זה?

רן כהן: ואת זה עושים מתי?

רן כהן: כשיש 20 מיליארד שקל עודף הכנסות, והאוצר אומר: לא, נעשה עם זה להקטנת החוב הפנימי והחוב החיצוני ולהורדת מסים.

רן כהן: הכול נכון, רק לא לחינוך.

רן כהן: זה מדינת ישראל, זה תרבות ישראל?

רן כהן: זה התרבות של עם ישראל, זה התרבות של מדינת ישראל הדמוקרטית והיהודית?

רן כהן: בושה וחרפה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, מה מבקשים המורים?

רן כהן: לדעתי, הם מבקשים דבר שכל אחד מאתנו צריך לדרוש, שמורה בישראל ישתכר שכר ראוי; זה קודם כול, וזה לא בושה.

רן כהן: אני קורא למורים לא להישבר, להיאבק כן על שכר.

רן כהן: אדם עובד מגיע לו שכר ראוי – זה דבר ראשון.

רן כהן: דבר שני זה שמספר התלמידים בכיתה יהיה נורמלי.

רן כהן: הרי, אלוהים אדירים, איך זה יכול באמת להיות?

רן כהן: איך מורה מלמד 40 ילדים באותה כיתה צפופה ורוחשת?

רן כהן: יש בעניין הזה הצעות חוק של כמה חברי כנסת, ביניהם גם רונית תירוש שנמצאת כאן, של מלכיאור ואחרים.

רן כהן: עם כל הכבוד, הממשלה היתה צריכה לרוץ על הצעות החוק האלה.

רן כהן: אז מה רוצים מהמורים?

רן כהן: והדבר השלישי – שלמורה תהיה פינה לשבת בה, לקבל תלמיד, להכין את הספרים.

רן כהן: לא יכול להיות שמורה מגיע עם התיק, עם כל הספרים, עם כל המחברות, ועם כל הרשימות, והוא מסתובב עם זה כל היום, כי אין לו אפילו איפה להניח את זה.

רן כהן: הדבר הזה הרי ביזיון שאין כדוגמתו, ואני תובע שהוא יתוקן.

רן כהן: ולכן, או שאהוד אולמרט ויולי תמיר משיגים הישג למורים מייד, או שיתפטרו.

רן כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רן כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבאס זכור, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני; עד חמש דקות.

עבאס זכור: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בהתחלה אני שומע את יעקב כהן קורא לאנשי ש"ס בעניין ירושלים, ובמיוחד הוא כאיש דת קורא לאנשי ש"ס כאנשי דת.

עבאס זכור: אני חושב שאנשי דת הם אנשי שלום, ואיך שאנחנו שומעים ורואים הוא כאילו מתאר שהדתיים הם בכיוון המלחמה, לא בכיוון השלום.

עבאס זכור: אם הדתיים ואנשי הדת בכל הדתות לא יהיו הגשר לשלום בכל מקום, אז עדיף שישבו בבית, לא יצאו מהבית, לא ילכו לא למסגדים, לא לבתי-כנסת ולא לשום מקום אחר.

עבאס זכור: אני לא יודע איך אפשר לדבר על שלום – – –

אליהו גבאי: אולי תגיד את זה גם לדרשנים במסגדים.

עבאס זכור: אתה לא תיאמת אתי שאתה תצעק היום.

אליהו גבאי: – – – ג'יהאד נגד ישראל.

אליהו גבאי: הם המסיתים.

עבאס זכור: – – – אל תצעק היום.

עבאס זכור: יצביעו לך האנשים שלך בלי לצעוק.

עבאס זכור: אני לא יודע איך אפשר לדבר על שלום והפסקת אש, ואיך אפשר להשתתף בוועידת שלום כאן ושם ולדבר על חשיבות הדיאלוג והמשא-ומתן בין שני עמים, ומעל במת הכנסת ובשם הממשלה וגם בשם הדת מצהירים ונשבעים שעל ירושלים לא נדבר, איך יכול להיות?

עבאס זכור: לא רוצים לדבר על ירושלים, ועל חלוקת ירושלים לא נדון, וכולנו יודעים שבסופו של דבר נדבר על ירושלים – אז למה לא לחסוך את כל הדם מכל העמים, משני העמים, ולדבר מהיום?

עבאס זכור: בתקופה מסוימת לא דיברנו על שלום – איך הפלסטינים והיהודים ידברו וישבו סביב שולחן אחד.

עבאס זכור: בסופו של דבר דיברנו, ישבנו, אז למה לחכות?

עבאס זכור: למה לא לחסוך זמן לטובת בני שני העמים שלנו?

עבאס זכור: אתם יודעים טוב מאוד שחלק גדול מהצד הערבי-הפלסטיני ומהעולם המוסלמי אומרים שעל ירושלים לא נוותר.

עבאס זכור: כולנו יודעים כמה אמירות של הנביא מוחמד וכמה פסוקים בקוראן מדברים על הקדושה של ירושלים ועד כמה חשוב הנושא של ירושלים ומסגד אל-אקצא.

דוד רותם: איפה זה מופיע בקוראן?

עבאס זכור: זה מופיע בהרבה מקומות.

עבאס זכור: בוא תלמד את הקוראן, ואז אני אגיד לך בדיוק איפה בקוראן מדברים על ירושלים.

עבאס זכור: זה המסגד השלישי בחשיבותו בעולם המוסלמי.

עבאס זכור: לכן כדאי שנדבר, ולא נאמר שלא מדברים על ירושלים.

דוד רותם: לא נדבר על ירושלים.

דוד רותם: חבל על הזמן.

דוד רותם: לא מדברים על ירושלים.

יואל חסון: – – –

עבאס זכור: לא חשוב, גם זה קדוש וחשוב.

עבאס זכור: אני אומר את זה במיוחד לאנשי הדת.

אליהו גבאי: ירושלים לא מופיעה – – –

עבאס זכור: דיברתי עם אנשי דת במקומות רבים, והשאלה שנשאלה היא מה יותר חשוב, האדם או האדמה?

דוד רותם: מה אתה אומר?

עבאס זכור: האדם.

דוד רותם: האדם?

דוד רותם: אז אל תדברו על ירושלים, תבואו ונדבר על – – –

עבאס זכור: האדמה חשובה לנו, אבל האדם חשוב יותר.

עבאס זכור: כאנשי דת.

עבאס זכור: תדברו בשם הדת.

דוד רותם: אז לא צריך לדבר על זה.

יואל חסון: – – –

עבאס זכור: אם לא, אין אצלכם חשיבות לאדם, וברור שגם אין חשיבות לאדמה.

יואל חסון: אבל השלום מותנה באדמה.

יואל חסון: זה מה שאתם אומרים לנו כל הזמן.

אחמד טיבי: תראו מה קורה.

אחמד טיבי: הוא מציג – אתם פנאטים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, נא לשבת.

אחמד טיבי: – – –

דוד רותם: הוא אומר – – –

יואל חסון: – – – אז למה אתם אומרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, אפילו אני הבנתי למה התכוונת.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

עבאס זכור: אני מאמין בחיי אדם, ואני חושב שכל אדם דתי מאמין בחיי אדם.

עבאס זכור: איך אתם יכולים להחליט להרעיב עם שלם, לנתק לו את המים, את החשמל, את כל הצרכים?

עבאס זכור: איך יכול להיות דבר כזה, בעולם מתקדם, שבימים כאלה מנתקים חשמל לעם שלם ברצועת-עזה?

עבאס זכור: אתם חושבים שאם מנתקים את החשמל או מנתקים את המים מחלישים חלק מסוים בעם הפלסטיני.

עבאס זכור: אני אגלה לכם סוד – –

רונית תירוש: שיפסיקו לירות "קסאמים".

עבאס זכור: – – והסוד הזה קיים רק אצל המוסלמים והערבים בכל העולם.

עבאס זכור: כל זמן שלוחצים ומענישים, העם הערבי נעשה יותר חזק.

עבאס זכור: לא מחלישים אותו כשלוחצים ומענישים אותו.

עבאס זכור: בסוף נאומי אני קורא לממשלה להפסיק – ולבטל – את ההחלטה הגזענית נגד עם שלם בעזה ולהכריז על קבלת היוזמה הערבית לשלום – –

רונית תירוש: תחילה עליהם להפסיק את ירי ה"קסאמים".

עבאס זכור: – – כי האזור זקוק לשלום, ולא למלחמה.

יואל חסון: – – –

עבאס זכור: האזור זקוק לשלום, ולא למלחמה.

עבאס זכור: נחסוך את כל הכסף למען התלמידים והמורים.

רונית תירוש: אנחנו בעד.

דוד רותם: על איזה עם אתה מדבר?

עבאס זכור: את הכסף שהולך למלחמה ולנשק צריך לתרום למען התלמידים שלנו.

עבאס זכור: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת זכור, אז למה אתה מבקש את זה כאן?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זכור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת רותם, חסון ותירוש, משום מה יש לי הרגשה שגם לחבר הכנסת ברכה יהיה לכם מה לומר, אז אל תצטערו שחבר הכנסת זכור כבר ירד מהדוכן.

דוד רותם: – – – קודם חבר הכנסת זכור ואחר כך חבר הכנסת ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אלה היו מילות דבדיחותא, למי שלא הבין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מבקש לשמור על הסדר במליאה ולאפשר לדוברים לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני, ואם חס ושלום יפריעו, אני אוסיף לך זמן.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, לפני שעה קלה חזרנו – חברי סיעת חד"ש ואני בתוכם – מהפגנה שנערכה מול הכנסת, הפגנה של המורים, שדורשים את זכויותיהם, ולא רק את זכויותיהם האישיות, האינדיבידואליות, כמורים, אלא הם בעצם דואגים לשלומה ולכבודה של מערכת החינוך במדינת ישראל.

מוחמד ברכה: שרת החינוך אמרה כאן, בתשובה על אחת מהצעות האי-אמון, שהיא מתייחסת בכבוד גם להסתדרות המורים וגם לארגון המורים – גם לווסרמן וגם לרן ארז, אבל מה שהמורים צריכים זה לא נימוסים והליכות.

מוחמד ברכה: הם צריכים לקבל את הזכויות שלהם; הם צריכים את הכסף שאמור לתמוך במערכת החינוך, ואני מסכים, כמובן, עם שרת החינוך, שמערכת החינוך הגיעה לאן שהגיעה בעקבות 17 הקיצוצים שהיו בימי ממשלות הליכוד, ואחר כך במשך כמה חודשים בממשלת קדימה, בעיקר כששר האוצר היה בנימין נתניהו, אבל גם כשסילבן שלום היה שר האוצר.

מוחמד ברכה: הנסיגה הגדולה בחינוך היתה כשלימור לבנת היתה שרת החינוך.

מוחמד ברכה: שרת החינוך הנוכחית באה לאדמה חרוכה – זה מה שהיא אמרה, וגם עם זה אני נוטה להסכים, אבל מי שרוצה לשפר מצב צריך לעשות דברים, ולא להרעיף דברי נימוסים על הנושאים ונותנים עמו.

מוחמד ברכה: לכן אני דורש – אני יודע ששרת החינוך, נציגי האוצר והמורים עדיין נפגשים – שהמשבר הזה יסתיים בהיענות לדרישות המורים.

מוחמד ברכה: המחשבות על שבירת השביתה ועל הליכה לצווי חירום – זה אנטי-חינוכי, זה פסול, ואפילו הייתי אומר שזה נפשע, שמורים צריכים להיגרר למקום עבודתם מול תלמידיהם באמצעות צווים של בית-משפט במקום לחזור ללימודים כאנשים שזכויותיהם אתם, בהסכם חדש שמערכת החינוך תצא נשכרת ממנו ומהיענות לתביעותיהם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, הצעת האי-אמון השנייה מתקשרת למשבר ההומניטרי בעזה.

מוחמד ברכה: סגן השר וילנאי עמד כאן ואמר שאין משבר הומניטרי בעזה.

מוחמד ברכה: אני לא צריך לומר מחדש את דעתי – אמרתי אותה גם מעל דוכן זה, אבל בעיקר אמרתי אותה בערבית, גם בנאומים וגם במאמרים – על ההפיכה של ה"חמאס" בעזה, שהיא הפיכה פסולה, נפשעת, שאין לה אח ורע אצל עמים שנלחמים על חירותם.

מוחמד ברכה: אבל מכאן ועד להרעיב ולצמצם את אספקת הדלק לעם שלם, למיליון ו-400,000 אנשים?

מוחמד ברכה: המדיניות הזאת, שממשלת ישראל החליטה לנקוט, גובלת בפשע נגד האנושות.

דוד רותם: מעט מדי ומאוחר מדי.

מוחמד ברכה: אני לא יכול לצפות ממך לשום דבר.

מוחמד ברכה: אתה יכול לומר מה שאתה רוצה.

דוד רותם: מעט מדי ומאוחר מדי.

מוחמד ברכה: רוּח יא חְיַלַכּ אינתֶּ – – –

דוד רותם: אני רוח?

דוד רותם: בוא נראה מי רוח.

אריה אלדד: למה אתה מקלל?

אריה אלדד: – – –

מוחמד ברכה: לא, לא קיללתי.

מוחמד ברכה: מה קיללתי?

מוחמד ברכה: כן, שיעזוב אותי, באמת, שילך לכל הרוחות אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, נא להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תפסיקו עם קריאות הביניים.

מוחמד ברכה: רוח' זה בערבית בדיוק כמו לומר "לך".

דוד רותם: – – –

מוחמד ברכה: ואז אני אגיד לך את זה בעברית.

מוחמד ברכה: עם הדעות האלה, שמצדיקות פשע, לך לכל הרוחות.

מוחמד ברכה: מה יש?

דוד רותם: אני אלך אחריך.

דוד רותם: רק אחריך.

מוחמד ברכה: לך לכל הרוחות.

דוד רותם: רק אחריך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברכה, אתה על דוכן הכנסת, ואתה יודע טוב מאוד שלא כדאי להשתמש בביטויים האלה.

דוד רותם: – – – רק אחריך – – –

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים בעניין שלא הועלה כאן, גם לא במסגרת הצעת האי-אמון.

מוחמד ברכה: אני לא יודע אם במסגרת התמרונים שכביכול הועתקו, או הועברו, מרמת-הגולן לגליל, נעשה מה שנעשה היום בכמה יישובים בצפון, אבל זה כבר כמה ימים – זה לא התחיל אתמול – כמה יישובים ערביים הפכו לבסיסי צבא.

מוחמד ברכה: הצבא משחית מטעים, מסתובב בין הבתים ומטיל אימה על תושבים; ילדה בכפר עילבון נזקקת לטיפול פסיכולוגי כי היא ראתה מהחלון חיילים צבועים בשחור.

מוחמד ברכה: אשה ממג'ד-אל-כרום הפילה.

מוחמד ברכה: אני מבקש מממשלת ישראל, מהשר בן-אליעזר שיושב כאן בשמה: לא ייתכן להפוך את היישובים הערביים לשדה אימונים של מי שלא יהיה.

מוחמד ברכה: זה קיים עכשיו בעין-מאהל, זה קיים בעילבון, במג'ד-אל-כרום וביישובים נוספים.

מוחמד ברכה: אנחנו לא רוצים ולא מוכנים, משום סיבה, שיתאמנו למלחמה הבאה נגד אוכלוסייה אזרחית בבתים שלנו, בין הבתים שלנו ובין הילדים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

מוחמד ברכה: אני מבקש שהמבצע הזה – אני לא יכול להתערב בענייני צבא ואני גם לא רוצה להגיד איפה יעשו תמרונים ואיפה לא.

מוחמד ברכה: אבל האוכלוסייה הערבית והיישובים הערביים אינם מקום לניסויים כאלה.

מוחמד ברכה: פעם שמים לנו מחסני נשק בקרבת יישובים ערביים, מפעלים מזהמים בקרבת יישובים ערביים, ועכשיו גם תמרונים ואימונים צבאיים?

מוחמד ברכה: זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

מוחמד ברכה: אני חושב שהממשלה נדרשת להפסיק את הטלת האימה הזאת על היישובים הערביים בצפון.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: יחתום את הדיון חבר הכנסת יואל חסון, ואפילו לא יהיה צורך בקריאות ביניים.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין לנו אמון בממשלה, ויש לנו הזדמנות להצביע נגדה בעניין החינוך ובעניין המצור על עזה.

ג'מאל זחאלקה: ההצעה השלישית נגד חלוקת ירושלים – המציעים יכולים להירגע.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה לא מציעה שום הצעה רצינית בעניין הסדר שלום עם העם הפלסטיני, כך שהצעת האמון מיותרת.

ג'מאל זחאלקה: אני כמובן בעד נסיגה לגבולות 1967 גם בירושלים.

ג'מאל זחאלקה: שביתת המורים מוצדקת.

ג'מאל זחאלקה: בדרך כלל, אנחנו לא מתלהבים משביתות מורים והשבתת בתי-ספר, כי לבנו חס על התלמידים שמכינים אותם לבגרות, על הפסקת הלימודים שלהם ועל ישיבתם בבית במקום על ספסל הלימודים, אך השביתה הזאת היא אחת השביתות המוצדקות ביותר שאני שמעתי עליהן בשנים האחרונות.

ג'מאל זחאלקה: אפשר היה למנוע את השביתה.

ג'מאל זחאלקה: אם היה משרד חינוך רציני וממשלה רצינית שרוצה לשנות, היא היתה צריכה ליזום שיפור משמעותי במעמדו, במצבו ובמשכורתו של המורה ולא לחכות לתשובות, כי המפתח לשיפור מצב החינוך הוא המורה.

ג'מאל זחאלקה: זה מרכז העשייה החינוכית, לפי כל המחקרים בעולם; ולא צריך הרבה מחקרים, כל אחד מאתנו יכול לחזור לחווייתו האישית.

ג'מאל זחאלקה: כל חבר כנסת, כל אזרח ואזרחית, יכולים לראות איך הם למדו.

ג'מאל זחאלקה: הם יכולים להיווכח שמורים טובים גרמו להם לאהוב את המקצוע וגרמו להם להצליח בלימודים, ומורים מתוסכלים שלא מקבלים תגמול, שלא מקבלים משכורות כמו בן-אדם ודאי שלא יעבדו כמו שהם צריכים לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אם החינוך צריך עידוד, זו הנקודה.

ג'מאל זחאלקה: מכאן מתחילים.

ג'מאל זחאלקה: כל הדברים מסביב הם דברים שהם הרבה פחות חשובים.

ג'מאל זחאלקה: לכן אנחנו תומכים בשביתת המורים.

ג'מאל זחאלקה: אדוני היושב-ראש, מצבו של המורה הערבי הוא הרבה יותר גרוע.

ג'מאל זחאלקה: מצבו גרוע כי הוא מורה, ואנחנו יודעים מהן משכורות המורים ומהם תנאי העבודה שלהם; מצבו גרוע עוד יותר בגלל משבר השלטון המקומי, ופעמים רבות מתעכבת משכורתו חודשים; מצבו עוד יותר גרוע בגלל המצב הפיזי של בתי-הספר – תשתיות רעועות, כיתות גדולות, שמקשות על העשייה החינוכית.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכדי לנער את מערכת החינוך צריך לעשות שני צעדים גדולים, אחרת מה שהיה הוא שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: דבר אחד הוא שיפור משמעותי במצב המורה והיענות לדרישות המורים.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני הוא חוק פנסיה מוקדמת למורים.

ג'מאל זחאלקה: יש אלפי מורים שרוצים לעזוב את המערכת, שהתעייפו.

ג'מאל זחאלקה: לפי כל המחקרים, ולא צריך רק לחכות למחקרים אלא תשאלו את הילדים שלכם או את הנכדים, אחרי 25 שנה – על-פי רוב, 80%–90% מהמורים, הם שחוקים והם לא נותנים – – –

משה שרוני: השחיקה היא גדולה.

ג'מאל זחאלקה: השחיקה היא גדולה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: צריך לתת לאלה, והמורים מתחננים לצאת לפנסיה מוקדמת.

ג'מאל זחאלקה: אלה שלא רוצים להמשיך ללמד – לתת להם בכבוד פנסיה מוקדמת.

ג'מאל זחאלקה: אלפי צעירים שעברו הכשרה מקצועית והושקע בהם כסף רב מתדפקים על הדלת ורוצים להיכנס למערכת – להזרים דם חדש.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאז, בצורה כזאת, תהיה קפיצה.

ג'מאל זחאלקה: אחרת, מה שהיה הוא שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר שנשמע את דבריו נעבור להצבעה על שלוש הצעות אי-אמון.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, ברצוני לומר מלה, ואולי לומר זאת, כך אני מאמין, בשם כל הבית, שאנחנו מאחלים לראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט בריאות טובה והחלמה.

יואל חסון: אני חושב שהופעתו היום הראתה אומץ רב והגינות, ואני באמת מאמין שכולנו מתפללים להחלמתו ולבריאותו.

יואל חסון: חברי הכנסת, הצעות האי-אמון האלה חוזרות על עצמן, אלה נושאים שכבר עלו בבית הזה.

יואל חסון: אבל הם עלו בבית הזה לא רק בחודשים האחרונים או בקדנציה הזאת.

יואל חסון: למעשה, הם עלו על שולחנה של הכנסת מספר רב מאוד של פעמים.

יואל חסון: כבר שנים על גבי שנים מדברים ומדברים על מעמד המורה.

יואל חסון: אין כמעט חבר כנסת במקום הזה, בבית הזה, שלא דיבר על מעמד המורה.

יואל חסון: אין אירוע שלא עשו לכבוד מעמד המורה, המעמד הבעייתי של המורים בישראל.

יואל חסון: כולם דיברו ודיברו ומדברים על מעמד המורה.

יואל חסון: ממשלות קודמות דיברו על מעמד המורה, והממשלות הלפני קודמות דיברו על מעמד המורה.

יואל חסון: כולם מדברים על מעמד המורה.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת, בואו ונשאל בהגינות מי עשה למען מעמד המורה, מי העמיד את הנושא הזה בראש מעייניו והעלה אותו לראש סדר העדיפויות.

יואל חסון: צריך לומר בהגינות שהממשלה הזאת העלתה על ראש סדר העדיפויות שלה את החינוך ואת מעמד המורה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, תמיד ניתן לעשות יותר.

דליה איציק: נא לצלצל.

דליה איציק: איפה השר המתאם?

דליה איציק: יש שר שרוצה להשיב.

יואל חסון: שלום, גברתי היושבת-ראש.

דליה איציק: שלום, אדוני.

יואל חסון: כולנו מאמינים, ואין כאן בכלל חילוקי דעות, בצורך לחזק את מעמד המורה, אבל צריך לומר בהגינות שהממשלה הזאת עושה ועשתה למען מעמד המורה.

יואל חסון: יש תוספת של כמעט 9 מיליארדי שקלים לטובת החינוך.

יואל חסון: 9 מיליארדי שקלים, חברי חברי הכנסת, לטובת החינוך.

יואל חסון: תקציבים שקוצצו עד היום בממשלות קודמות.

יואל חסון: רפורמת "אופק חדש", גם אם היא רק התחלה, היא התחלה טובה, שמגדילה ומכפילה את שכר המורים.

יואל חסון: לכן, אי-אפשר להמשיך לדבר על קריסה – אבל, חברי, קריסת מערכת החינוך תימשך אם ניתן לגיטימציה להמשך ההשבתה הזאת.

יואל חסון: המשך ההשבתה מנוגד להיגיון הבריא.

יואל חסון: רן ארז יודע שהוא יכול לשבת מחר בבוקר עם הממשלה; אם הוא רק יפסיק את ההשבתה ייתנו לו את התוספת שנתנו להסתדרות המורים, וגם יתאימו אותה לארגון המורים.

יואל חסון: אבל את ההשבתה הזאת חייבים לסיים, ומהר ככל האפשר.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אחת מהצעות האי-אמון מדברת על הענשה קולקטיבית.

יואל חסון: הענשה קולקטיבית, כך זה מוגדר, שמדינת ישראל נוקטת נגד האוכלוסייה הפלסטינית.

יואל חסון: על איזו ענישה קולקטיבית אנחנו מדברים?

יואל חסון: על איזו ענישה קולקטיבית?

יואל חסון: הענישה הקולקטיבית האמיתית היא נגד האוכלוסייה בדרום, נגד תושבי שדרות והיישובים מסביב, שמקבלים טילים ו"קסאמים" ערב-ערב ללא הבחנה.

יואל חסון: מה ענישה קולקטיבית יותר מזה, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: מה יותר ענישה קולקטיבית מזה?

יואל חסון: אני רוצה להציע לחברי שדיברו כאן קודם הסכם.

יואל חסון: יש לי דרך – יש לי רעיון כיצד אפשר לסיים את הענישה הקולקטיבית הזאת.

יואל חסון: מה דעתכם, אולי משגרי ה"קסאם" וחוליות הטרור פשוט יפסיקו לשלוח את ה"קסאמים"?

יואל חסון: יפסיקו לשלוח "קסאמים" לעבר יישובי הדרום – אני מבטיח לכם שהחשמל והאור יוחזרו לכל מרחב המגורים של עזה, ולא תהיה ענישה קולקטיבית.

יואל חסון: מה דעתכם?

יואל חסון: נראה לי שזה רעיון מצוין, והוא יכול לפתור את כל הבעיה.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, כל עוד יהיו אנשים, גם בבית הזה, שייתנו לגיטימציה לירי ה"קסאמים" נגד אוכלוסייה חפה מפשע, וייתנו יד לענישה קולקטיבית כזאת נגד תושבי הדרום, מדינת ישראל וממשלת ישראל צריכות להיות חריפות בתגובתן.

יואל חסון: הפעולות שלנו נגד אלה שיורים טילים ערב-ערב ויום-יום על ערי הדרום צריכות להיות חריפות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שראוי שתקום התקוממות עממית אמיתית בעזה נגד אותם משגרי "קסאמים", שלא נותנים לאוכלוסייה בעזה לחיות חיים נורמליים, ולא נותנים לה לחיות חיים אמיתיים והוגנים.

יואל חסון: אף אחד במדינה הזאת לא רוצה לשלוט בעזה, לשלוט בתושבי עזה או להרע להם.

יואל חסון: אין לנו שום רצון כזה.

יואל חסון: אנחנו לא מונעים ממוטיבציות כאלה, חברי חברי הכנסת.

יואל חסון: אבל בעזה יש אנשים שמונעים ממוטיבציה חזקה וברורה לפגוע בחיים השקטים של החברה הישראלית, לפגוע ביכולת של תושבי הדרום לחיות, ואנחנו נאלצים להגיב.

יואל חסון: אנחנו נמשיך להגיב.

יואל חסון: אני מחזק את ידי שר הביטחון בהחלטתו זו, ואני מחזק את ידי ראש הממשלה והממשלה כולה בהחלטה להרים את רף התגובה שלנו נגד הטרור שמתחולל נגדנו בעזה.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שההנהגה הפלסטינית תתעורר סוף-סוף ותבין שהדרך הזאת לא מקדמת את העם הפלסטיני, לא מובילה לשום דבר ורק מביאה להחרפת היחסים בינינו לבין העם הפלסטיני.

יואל חסון: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, נא לשבת.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, היום דיברו כאן חברי כנסת מהאופוזיציה ומהקואליציה, וכולם, ממש כולם, בירכו אותך בהחלמה מהירה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: תחילה נצביע על הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 20 נגד – 61 נמנעים – 8 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: 20 בעד, 61 מתנגדים ושמונה נמנעים.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה לא התקבלה.

דליה איציק: נא להוסיף את קולו של חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא קריסת מערכת החינוך.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 32 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: 32 בעד, 57 מתנגדים ואין נמנעים.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: ההצבעה החלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 12 נגד – 63 נמנעים – 12 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: 12 בעד, 63 מתנגדים ו-12 נמנעים.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא התקבלה.

דליה איציק: קנייה על טובין (תיקון מס' 27), התשס"ז–2007 ["דברי הכנסת", חוברת ג', עמ' 11497.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אני רוצה את תשומת לבכם, חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: אנחנו עוברים לבקשת חבר הכנסת יעקב ליצמן.

דליה איציק: מי שמצביע עכשיו בעד ההצעה הזאת מצביע בעד ביטול הצו ומצביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: מי שמצביע נגד מצביע נגד האי-אמון ונגד ההצעה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, ההצבעה החלה.

דליה איציק: הצבעה מס' 6 בעד הערעור – 24 נגד – 61 נמנעים – 8 הערעור של חבר הכנסת ליצמן על החלטת ועדת הכספים בדבר אישור הוראות בצו תעריף המכס ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 27), התשס"ז–2007, לא נתקבל.

דליה איציק: 24 בעד, 61 מתנגדים ושמונה נמנעים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני קובעת כי בקשת חבר הכנסת יעקב ליצמן לבטל את צו תעריף המכס ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 27) לא נתקבלה.

דליה איציק: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להודעת סגן מזכיר הכנסת.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי בהתאם לסעיף 142ב לתקנון הכנסת, הודיע חבר הכנסת מגלי והבה, לפני מינויו לסגן שר בממשלה, על העברת הצעות החוק הבאות לחבר הכנסת יואל חסון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – אי-בחירה מחדש לאחר הרשעה), התשס"ז–2007 – פ/2963/17; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הוספת יישובים הזכאים להטבות מס), התשס"ז–2007 – פ/2844/17; הצעת חוק אנשי צבא דרום-לבנון ומשפחותיהם (תיקון – ביטול הגבלת מועד תחילה), התשס"ז–2007 – פ/2787/17; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (המלצת ועדת חקירה כתנאי להקמת ועדה למילוי תפקידי ראש העיריה והמועצה), התשס"ז–2007 – פ/2635/17; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן ההכנסה לשכולים), התשס"ז–2007 – פ/2568/17.

דליה איציק: לא.

דליה איציק: לא עכשיו מברכים אותו.

דליה איציק: השרה רוחמה אברהם עוד לא הודיעה.

דליה איציק: אני במקומך לא הייתי עושה את זה מחמת עינא בישא.

דליה איציק: לא הייתי עושה את זה.

דליה איציק: חבר הכנסת מגלי והבה, נא לשבת.

דליה איציק: אי-אפשר להתנשק אחר כך?

נאזם בדר: אני חוזר לגבי הצעת החוק האחרונה: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן ההכנסה לשכולים), התשס"ז–2007 – פ/2568/17.

נאזם בדר: חבר הכנסת יואל חסון הביע את הסכמתו בכתב לשמש כמציע הצעות חוק אלו במקום חבר הכנסת מגלי והבה, כנדרש לפי התקנון.

נאזם בדר: תודה.

דליה איציק: ועכשיו, השרה רוחמה אברהם.

דליה איציק: חבר הכנסת מגלי והבה, יהיו כאלה שלא יקשיבו ואז הם לא ידעו שאתה הופך להיות סגן שר.

דליה איציק: נא שקט.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: חברת הכנסת גלאון.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני שמחה שנפלה בידי הזכות הזאת, חבר הכנסת , להודיע את ההודעה הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מתכבדת להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, כי הממשלה החליטה לאשר את מינויו של חבר הכנסת , על-ידי שרת החוץ ובהסכמת ראש הממשלה, לתפקיד סגן שרת החוץ.

מיכאל איתן: עד 120.

רוחמה אברהם-בלילא: אני מאחלת לך הצלחה רבה.

אורי אריאל: כמה סגנים יהיו?

דליה איציק: חבר הכנסת , לפנים משורת הדין, אני מוכנה לתת לך לעלות להגיד כמה מלים.

דליה איציק: בוא.

דליה איציק: ובינתיים, עד שתעלה, אני רוצה לספר שחבר הכנסת היה סגן יושב-ראש הכנסת – עוד מעט יהיה סגן יושב-ראש כנסת אחר – והוא עושה עבודה טובה מאוד בחוץ-לארץ וגם בארץ.

דליה איציק: המזג הטוב שלו בוודאי יועיל לו כסגן שרת החוץ.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

החוץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה – – –

דליה איציק: רק שנייה.

דליה איציק: חבר הכנסת גדעון סער.

דליה איציק: חבר הכנסת כץ.

דליה איציק: בבקשה.

החוץ: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, אני רוצה להודות לראש הממשלה על האמון שנתן בי ומינה אותי לסגן שר במשרד החוץ.

החוץ: אין ספק, השבוע חזרתי מלונדון, ואמרתי שבמדינת ישראל אתה צריך לבקש את הפנים כדי לקבל את משרד החוץ.

החוץ: אני רוצה באמת גם להודות לשרת החוץ – שנמצאת עכשיו בסין – ואני גם רוצה להודות לכל חברי – – –

חיים כץ: אתה נוסע אליה?

החוץ: חבר הכנסת ראובן ריבלין מינה אותי בקדנציה הקודמת כשר החוץ של הכנסת.

החוץ: אני מקווה שהאמון שנתתם בי יוכיח את העשייה שאני משולב בה ומעורב בה לאורך כל התקופה הזאת.

החוץ: אני גם רואה במינוי הזה אמון שאנחנו שותפים לאותה דרך, במיוחד ראשי העדה הדרוזית – שהם בקשר הדוק אתי – ואני אנצל את ההזדמנות להודות בשמם לכל מי שנתן בי את האמון הזה, ואני אומר שזה לא סוף פסוק.

החוץ: תודה רבה לכם.

דליה איציק: דרך צלחה, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

דליה איציק: יבוא ויחליף אותי חבר הכנסת .

דליה איציק: אנחנו עוד מעט מסיימים את סדר-היום, חברי חברי הכנסת, הקשבתכם.

דליה איציק: חבר הכנסת אדלשטיין, אסור להשאיר את במת היושב-ראש ריקה – כך מלמד אותי המזכיר הנאמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, לאחר המהומה החיובית הזאת אנחנו נזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: היכן חבר הכנסת מתן וילנאי, סגן שר הביטחון, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון חבר הכנסת מתן וילנאי, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו לא מעז להזמין את שר הביטחון – הוא ודאי איננו.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו כמה שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ששאלו את השאילתות – שהפנו את השאילתות לשר הביטחון – מתבקשים להתיישב באולם.

יולי יואל אדלשטיין: תיכף נאתר את סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, הודעה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דיווח על אודות פעולות שננקטו על-ידי משרד הביטחון לטיפול בעורף בצפון ובדרום.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נאפשר עוד דקה לברכות לסגן השר הטרי, חבר הכנסת מגלי והבה, בתקווה שיצטרף אלינו סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא שואלי השאילתות נמצאים כאן; בדרך כלל יש ביקורת על הנושא הזה.

אורי אריאל: – – – אדוני היושב-ראש?

יולי יואל אדלשטיין: מחכים לגודו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה של שתי דקות בניהול הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד שתי דקות אני אחדש את הישיבה, בתקווה שעד אז נפתור את משבר סגן שר הביטחון והשאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: (הישיבה נפסקה בשעה 18:27 ונתחדשה בשעה 18:28.

יולי יואל אדלשטיין: )

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש מכולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחדש את ישיבת הכנסת לאחר הפסקה קצרה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי, יעלה לדוכן כאן וישיב על כמה שאילתות שהופנו לשר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1048, של חבר הכנסת עבאס זכור – הכנות פיקוד העורף ביישובים הערביים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום כ"ד באדר התשס"ז (14 במרס 2007):

יולי יואל אדלשטיין: ב-23 בפברואר 2007 פורסם בעיתון "כל אל-ערב", כי פיקוד העורף עורך בימים אלה ישיבות עם ראשי רשויות מקומיות יהודיות כדי להדריך אותם למלחמה קרובה, וכי החלפת המסכות בבתים החלה רק ביישובים היהודיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – למה המגזר הערבי אינו משתתף בהכנות אלו?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה עשה משרדך בתחום המקלטים ופיקוד העורף ביישובים הערביים מאז סיום מלחמת לבנון השנייה ועד היום?

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון מתן וילנאי: 1–3.

יולי יואל אדלשטיין: הידיעה איננה נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: להלן נבהיר את הסטטוס של פרויקט איסוף ערכות המגן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא עוסקים בהחלפת המסכות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו אוספים את המסכות על מנת לשקם אותן ולהכין אותן למצב חירום.

יולי יואל אדלשטיין: האיסוף מתבצע לפי תוכנית-אב ועל-פי חוזה התקשרות עם חברת "כץ-מנפאואר", שעוסקת בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: 31 צוותים פרוסים בארץ ועושים את העבודה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: צוות האיסוף מפיץ עלונים בערבית כאשר מדובר ביישובים דוברי ערבית.

יולי יואל אדלשטיין: האיסוף מתבצע בו-זמנית בכל הארץ, במגזר העירוני והכפרי, ביישובים יהודיים וביישובים לא יהודיים.

יולי יואל אדלשטיין: מאז התחלת מבצע האיסוף פועלים שלושה עד ארבעה צוותים במגזר הערבי וביישובים מעורבים.

יולי יואל אדלשטיין: לפני האיסוף מתקיים מפגש בהשתתפות ראש העירייה או ראש המועצה וצוות עוזריו כדי להציג את שיטת האיסוף, לתאם עמם את כל התהליך ולקבל סיוע במידת הצורך.

יולי יואל אדלשטיין: צוותי האיסוף זוכים לשיתוף פעולה מלא מטעם הרשויות המקומיות הערביות.

יולי יואל אדלשטיין: רוב הפעילות נעשתה עד היום במרכז הארץ ונכללו בה גם אזרחים ערבים המתגוררים באזור זה, לרבות שכונות ערביות בערים הגדולות – חיפה, ירושלים, עכו ויפו ובשכונת ג'ואריש ברמלה.

יולי יואל אדלשטיין: בתחום המקלוט, כל מה שאני יכול להגיד זה שאנחנו כבר לא בונים מקלטים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוסקים בבניית חד"בים – חדרי ביטחון, והמלה "פערי מקלוט" מבחינתי לא קיימת.

יולי יואל אדלשטיין: יש חד"בים, ובזה אנחנו פועלים, ואנחנו עוסקים בזה גם במגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול להגיד שלפני שבועיים היתה אצלי פגישה עם מל"ח, שעסקה רק במגזר הערבי, ואני מניח שבשבועיים הקרובים תהיה פגישה נוספת, כדי לתת את המענה הטוב ביותר למגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: מבחינתי הם אזרחי המדינה כמו כל אחד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת זכור?

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מכיר את היחס שלי לתקנון, הוא קצת שונה מהיחס של כמה אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: רק חבר הכנסת זכור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי רצה לשאול שאלה נוספת – למי שלא הבין – אבל על-פי התקנון אני לא יכול לאפשר לו לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זכור.

עבאס זכור: בעניין איסוף המסכות, רק בימים האחרונים עוסקים בזה בכפר-קאסם, בכל המגזר הערבי.

עבאס זכור: למה אספו לפני שישה חודשים בעכו, בחיפה ובירושלים ולא אספו בזמנו בכפרים הערביים?

עבאס זכור: לא בונים מקלטים במגזר הערבי, אז מה עושים לקראת המלחמה הבאה?

מתן וילנאי: בתפיסת המיגון שלנו היום לא מדובר במקלטים.

מתן וילנאי: מקלטים זה היסטוריה, זה שייך לתקופה שהיתה אזעקה, היתה מגיעה התקפה אווירית, ואז היו יושבים במקלט, ההתקפה היתה נגמרת – יוצאים מהמקלט.

מתן וילנאי: מאז 1992 השיטה היא בניית חד"בים.

מתן וילנאי: כל בנייה חדשה – מ-1992 ואילך יש חוק שמחייב בניית חד"בים, וזאת השיטה.

מתן וילנאי: הבעיה במגזר הערבי, שאני אישית עוסק בה, היא איתור מקומות שהם כמו חד"בים ו/או בניית חד"בים במקומות מאוימים.

מתן וילנאי: לא בונים מקלטים; משפצים מקלטים ישנים, רק בקו המגע, בכל מקום שיש בו מקלטים כאלה – אם זה יישוב ערבי ואם זה יישוב יהודי.

מתן וילנאי: אני חוזר: אין הבחנה בין ערבים ליהודים בנושא המיגון.

מתן וילנאי: אין הבחנה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון השיב לחבר הכנסת עבאס זכור.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתא הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הביטחון ביום ו' בסיוון התשס"ז (23 במאי 2007):

יולי יואל אדלשטיין: ב-14 במאי 2007 פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" כי בטקס שנערך ביחידה שבמרכז אחת מערי גוש-דן נחשפו פרטים סודיים על ביצועיה ועל שיתוף הפעולה שלה עם יחידות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הדבר נכון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – האם נערך תחקיר על אותו אירוע?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה היו תוצאותיו?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: האם ננקטו צעדים נגד האחראים לאירוע?

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה הם?

יולי יואל אדלשטיין: 5.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי שאירוע כזה לא יישנה?

מתן וילנאי: 1–5.

מתן וילנאי: נערך תחקיר של האירוע שחבר הכנסת אלדד מדבר עליו, ונאמר והובן שהדברים שנאמרו שם תאמו את סיווג הנוכחים באירוע.

מתן וילנאי: כמו כן נבחנה ונשללה על-ידי מהנדס האקוסטיקה האפשרות שדברי הנואמים נשמעו באזורים אזרחיים הסמוכים לבסיס היחידה.

מתן וילנאי: כדי למנוע ספק, וכדי לחזק את השמירה על ביטחון המידע, הורה ראש אמ"ן שלא לקיים אירועים דומים באזורים פתוחים.

יולי יואל אדלשטיין: האם אתה מסתפק בתשובת השר?

אריה אלדד: כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו – שאילתא מס' 1198.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום כ' בסיוון התשס"ז (6 ביוני 2007):

יולי יואל אדלשטיין: ב-21 במאי 2007 פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" שצה"ל לא נקט אמצעי זהירות נגד חשיפה למחלת השחפת בקרב מורות חיילות שבאו במגע עם עולים הנגועים במחלה.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הדבר נכון?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע לא קיבל צה"ל אחריות מלאה לחולות?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה למניעת מקרים כאלה בעתיד?

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: חיל הרפואה מקיים זה שנים רבות מעקב הדוק ופעולות רבות למניעת מחלת השחפת.

מתן וילנאי: בכמה מקרים התעורר חשד לחשיפה לשחפת וניתן טיפול אנטיביוטי מונע אשר מבטיח מניעת תחלואה והדבקה.

מתן וילנאי: עד כה לא דווח אף לא על מקרה אחד של מורה חיילת שחלתה בשחפת פעילה במהלך ועקב שירותה.

מתן וילנאי: צה"ל דואג למענה רפואי מלא וראוי כדי שתופעה כזאת אומנם לא תתרחש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אפללו, יש לך שאלה נוספת?

אלי אפללו: אדוני סגן השר, מדוע לא קיבל צה"ל אחריות מלאה לחולות?

מתן וילנאי: אני לא מכיר שום מקרה של חולות, ואם יש, תעביר אלי ואתן לך תשובה.

מתן וילנאי: לא יכול להיות שהצבא לא לוקח את האחריות למי שנפגע תוך כדי שירות או עקב שירות, ואם יש דבר כזה אני מבקש להעביר לי את הפרטים ואני אתן תשובה.

אלי אפללו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי אפללו, וגם לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, שים לב, אני פוסח על שאילתא מס' 1222, אנחנו נעביר אותה לסוף סדר השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע, שאילתא מס' 1258 של חבר הכנסת מיכאל מלכיאור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ד' בתמוז התשס"ז (20 ביוני 2007): משפט על הריגה בתאונה שהתרחשה ב-9 במרס 2005 מתנהל בבית-הדין הצבאי בחיפה, ועד היום, יותר משנתיים אחרי, המשפט הזה טרם נסתיים ומועדי הדיונים נדחים פעם אחר פעם.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מדוע טרם הסתיים המשפט?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה כדי להקל על המשפחה בתהליך זה?

מתן וילנאי: 1.

מתן וילנאי: השאילתא שבסימוכין מתייחסת לתיק המתנהל בבית-הדין הצבאי במחוז השיפוט חיפה, שבו נאשם רב"ט עמיאל צורף בגרימת מוות ברשלנות – מותה של טליה היימן ז"ל, במהלך תאונת דרכים.

מתן וילנאי: מדובר בכתב אישום אשר הוגש לבית-הדין הצבאי ב-11 בדצמבר 2005.

מתן וילנאי: כתב האישום מייחס לנאשם עבירה של גרימת מוות ברשלנות בגין מעורבותו בתאונת דרכים שאירעה ביום 9 במרס 2005.

מתן וילנאי: הנאשם כפר באשמה המיוחסת לו, ועקב זאת החל להתנהל משפט הוכחות.

מתן וילנאי: הישיבה האחרונה, שבמהלכה נשמעו גם סיכומי הצדדים, התקיימה ב-4 ביולי 2007.

מתן וילנאי: צפוי כי בישיבה שלאחר מכן ייתן בית-הדין את הכרעת דינו.

מתן וילנאי: הפרקליטות הצבאית עושה ככל יכולתה למצות את הדין עם עברייני תנועה, ובמהירות.

מתן וילנאי: התמשכות ההליכים בתיק מקורה בעובדה שהנאשם כפר באשמה המיוחסת לו, זכות השמורה לו בדין.

מתן וילנאי: לפיכך התנהל בבית-הדין משפט הוכחות ארוך, אשר חייב להתקיים בכמה וכמה ישיבות.

מתן וילנאי: במהלך ניהול התיק הפנה בית-הדין, מיוזמתו, את הצדדים לגישור, אשר בעקבותיו הוגשה לפרקליט הצבאי הראשי בקשה להמרת סעיף האישום.

מתן וילנאי: בקשה זו נדחתה.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: יצוין כי דחיית מועדי הדיונים נעשתה לבקשת ההגנה ובשל אילוצים הקשורים ליומן בית-הדין, ולא ביוזמת התביעה.

מתן וילנאי: התובע המטפל בתיק מטעם הפרקליטות הצבאית עומד בקשר עם משפחת המנוחה ונוהג לעדכן את המשפחה על מהלך התיק ועל שינויים במועדי הדיונים.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש לחבר הכנסת מלכיאור שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות לידידי סגן השר על התשובה המפורטת.

מיכאל מלכיאור: עם זאת, אני עדיין רוצה להביע רצון שבתי-הדין בצבא לא יחקו את בתי-הדין האזרחיים כשמדובר בעיכוב מאוד גדול שגורם לעינוי דין.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש מקום – גם מצד המשרד – לשים דגש בהליכים ולזרז אותם במקום שאפשר.

מיכאל מלכיאור: תודה.

מתן וילנאי: אני מקבל את ההערה של חבר הכנסת מלכיאור.

מתן וילנאי: יש לצבא אינטרס עליון להביא לדין כל מי שמעורב בתאונת דרכים, כחלק מהלחימה בתאונות.

מתן וילנאי: כפי שאתה מבין, כשמתנהל משפט הוכחות הוא כמובן לוקח את הזמן שלו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1329 של חבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אריה אלדד שאל את שר הביטחון ביום י"ח בתמוז התשס"ז (4 ביולי 2007): ב-17 ביוני 2007 נפלו שלושה טילים על קריית-שמונה.

יולי יואל אדלשטיין: מערכת האזעקה בעיר לא פעלה ולא התריעה על הנפילות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם זיהתה מערכת הזיהוי המוקדם את יציאות הטילים?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע לא הופעלה מערכת האזעקה בעיר? 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם מדובר במדיניות או בתקלה?

מתן וילנאי: 1–3.

מתן וילנאי: מנתוני צה"ל – פיקוד העורף – עולה כי מערכות הזיהוי המוקדם פעלו בעת האירוע, אך לא זיהו את שיגור הטילים לעבר קריית-שמונה, בגין מגבלות טכניות מסוימות.

מתן וילנאי: אני נכנסתי לזה – אי-אפשר לפרט את זה כאן, ואני ממליץ שנמשיך לפרט את זה בפורום הראוי, בוועדת החוץ הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת למגיש השאילתא, חבר הכנסת אריה אלדד.

אריה אלדד: תודה, אדוני סגן השר.

אריה אלדד: הייתי באמת צריך להסתפק בתשובתך, אבל לפני כמה דקות הונח מסמך תמוה מאוד על שולחן חברי הכנסת, מסמך מ-31 במאי 2007, בחתימתו של קודמך בתפקיד, סגן השר ד"ר אפרים סנה, שמדבר על דיווח על אודות הפעילות לטיפול בעורף.

אריה אלדד: כותב סגן השר לעורכת-הדין רות בר: "כמענה לפנייתך אודות הפעולות שננקטו על-ידי משרד הביטחון, אני רוצה לבשר לך בשמחה רבה" – כך כותב הסגן, ויש רציפות שלטונית, כידוע לך.

אריה אלדד: מדובר במסמך שהונח עכשיו, באיחור של חצי שנה, אבל בנוהל שאינני מכיר בכלל – "בוצע מיפוי של כלל הפערים במתקני צפירת חירום והושלמו פערי הצפירה בצפון הארץ ובעוטף-עזה".

אריה אלדד: חודש לפני הפאשלה שעליה שאלתי ועליה אמרת "נענה בוועדה".

אריה אלדד: אז איך זה מדווחים לכנסת חצי שנה מאוחר מדי?

מתן וילנאי: חבר הכנסת סנה צודק, הושלמו פערי הצפירה בכל צפון הארץ ומרכזה, למעט מקומות זניחים, וגם שם משלימים.

מתן וילנאי: הכול מחובר לצפירה אוטומטית, מערכת מתקדמת מאוד.

מתן וילנאי: נפרט את זה, כפי שאמרתי, במקום אחר.

מתן וילנאי: היתה פה תקלה טכנית שדורשת תחקיר בפני עצמו, ואתה מכיר את זה היטב.

מתן וילנאי: תמיד תהיינה תקלות מהסוג הזה.

מתן וילנאי: סגן השר, קודמי, כתב נכון.

מתן וילנאי: חבר הכנסת אלי אפללו שאל את שר הביטחון ביום י"ח בתמוז התשס"ז (4 ביולי 2007): פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" מתאריך 21 ביוני 2007 כי הכניסה לארבעה בסיסים נעשתה ללא בדיקת ש"ג.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: האם נכון הדבר?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: אם כן – מה הם נוהלי הכניסה לבסיסי צה"ל?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מה ייעשה על מנת למנוע מקרים כאלה בעתיד?

מתן וילנאי: 1.

מתן וילנאי: בעקבות דוח שפורסם בתקשורת ומתאר אירועי כניסת עיתונאים לבסיסים שונים בצה"ל, נערכו תחקירים בנושא, והם העלו כי האירועים נבעו מרשלנות השומרים ואי-מילוי הוראות.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: נוהלי כניסת אזרחים לבסיסי צה"ל הם ברורים וקובעים שיש סיווג שמתיר להיכנס למתקן – "שמור" או "מוגבל" – תמיד לאחר זיהוי.

מתן וילנאי: יש גם כאלה שלאחר שהזקיף מקבל אישור, אפשר להכניס אותם למתקן "סודי".

מתן וילנאי: הרי ברור לכולנו שיש כללים ברורים כיצד להתנהג.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: המקרה הזה הוא חריג והוא טופל על-ידי המפקדים.

מתן וילנאי: המעורבים נשפטו בנושא על-ידי מפקדי הבסיסים, ההנחיות והתדריכים חודדו.

מתן וילנאי: לצערי, נראה שזאת לא הפעם האחרונה שזה קורה.

מתן וילנאי: נעשה הכול שזה לא יקרה, כמובן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אפללו.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, הרי בעבר היו מקרים כאלו, ואתה אומר שלצערך אולי יהיו מקרים כאלו.

אלי אפללו: האם המשמעויות של האפשרויות שאזרחים נכנסים ואנחנו למדים שנכנסים וחודרים וגונבים נשקים, וראינו בטלוויזיה שנכנסים, ויש תחמושת עזובה וכל המקרים האלה – האם לא כדאי לנקוט צעדים יותר דרסטיים מאשר הצעדים האלה, לא רק לשפוט אותם אלא כדי שיראו וייראו, שהמקרה הוא חמור ושלא יקרה עוד פעם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אפללו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

מתן וילנאי: כל מלה של חבר הכנסת אפללו היא במקום.

מתן וילנאי: צריך לעשות כל מה שניתן, ותמיד אפשר לעשות יותר.

מתן וילנאי: לצערי, זאת דרכו של עולם, אני לא אספר לכם פה סיפורים.

מתן וילנאי: אנחנו עוסקים בזה, אנחנו לא מוותרים.

מתן וילנאי: אנחנו ערים לתחמושת הפרוסה ולדברים אחרים, ועושים הכול שזה לא יחזור.

מתן וילנאי: אני מודה לך על זה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שלמה בניזרי שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בתמוז התשס"ז (11 ביולי 2007):

מתן וילנאי: ב-22 באוקטובר 2006 פורסם כי מנכ"ל משרד הביטחון דאז גבי אשכנזי הודיע שמיגון קבר רחל יושלם בקרוב.

מתן וילנאי: המקום מהווה מוקד לביקור רבבות אנשים.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: מה היו עבודות המיגון?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: מה נעשה מאז?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: האם כיום המקום ממוגן? 4.

מתן וילנאי: האם ניתן להגיע גם ברכב לא ממוגן?

מתן וילנאי: תשובת סגן הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מתן וילנאי: בקבר רחל נעשו עבודות מיגון הכוללות בטונדות וקירוי החניון כדי לאפשר כניסה חופשית למתפללים במתחם הקבר.

מתן וילנאי: 2–3.

מתן וילנאי: נכון לימים אלו נמצא כי קיימות נקודות תורפה הן על ציר הגישה והן בחניון.

מתן וילנאי: לאור כך, בימים אלו מושלמות עבודות המיגון על מנת לאפשר הגעה חופשית.

מתן וילנאי: 4.

מתן וילנאי: עד לסיום עבודות אלו הכניסה תבוצע באמצעות רכבים ממוגנים והסעות מרוכזות.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בתמוז התשס"ז (11 ביולי 2007):

מתן וילנאי: במסגרת ריאיון לערוץ הראשון אמר נשיא מצרים חוסני מובארק כי ביקש לתגבר כוחות בציר פילדלפי ולהותיר את הטיפול בנושא המנהרות וההברחות לצבא המצרי.

מתן וילנאי: לטענתו, ישראל מסרבת לאשר תגבור הכוחות המצריים.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: האם היתה פנייה ממצרים?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: אם כן – מדוע אין מאפשרים למצרים לתגבר את הכוחות על ציר פילדלפי?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: האם לאחר השתלטות ה"חמאס" על רצועת-עזה תישקל בישראל מחדש היענות לפנייה המצרית?

מתן וילנאי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) להלן התייחסות האגף הביטחוני-המדיני: הפעילות המצרית בציר פילדלפי, כולל אופי הפעילות והצרכים המצריים, מעוגנת בהסכם פילדלפי, שהסדיר את פריסת 750 כוחות משמר הגבול המצרי לאורך הציר לאחר נסיגת צה"ל והשלמת ההתנתקות מרצועת-עזה.

מתן וילנאי: מדובר ברצועה של כ-14 ק"מ.

מתן וילנאי: הסכם פילדלפי כונן מסגרת קבועה לדיונים והערכות משותפות בין צה"ל לצבא המצרי.

מתן וילנאי: כתוצאה, מתקיימים מפגשים עתיים וגם מפגשי אד-הוק בין נציגי הצבאות לבחינה שוטפת של יישום ההסכם.

מתן וילנאי: בדיונים נבחנים כל העת הצרכים המצריים ודרכי פעולה נוספות לשיפור התפקוד המצרי למניעת הברחות אמל"ח לרצועת-עזה.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום כ"ה בתמוז התשס"ז (11 ביולי 2007):

מתן וילנאי: פורסם כי עיר הבה"דים תוקם בנגב.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: האם תוקם עיר הבה"דים בנגב?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: אם כן – מתי?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מדוע ההקמה מתעכבת עד כה?

מתן וילנאי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

מתן וילנאי: על-פי החלטת הממשלה מס' 1529 הוחלט על העברת אגד מחנות הדרכה (עיר הבה"דים) לצומת הנגב.

מתן וילנאי: בהחלטת הממשלה האחרונה סוכם כי צה"ל ומשרד הביטחון יקימו את אגד מחנות ההדרכה באתר צומת הנגב, ועל משרדי הביטחון והאוצר לסיים את קביעת עלות הקמת הבסיסים ואת איתור מקורות המימון.

מתן וילנאי: לצד אלו סוכם על עריכת פעולות ניטור סביב רמת-חובב על-ידי המשרדים הרלוונטיים.

מתן וילנאי: מנכ"ל משרד ראש הממשלה הינו יושב-ראש צוות ההיגוי לנושא רמת-חובב.

מתן וילנאי: בשלב זה הנושא עדיין מצוי בדיונים בעיקר בסוגיית התקציביות.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ג' באב התשס"ז (18 ביולי 2007):

מתן וילנאי: בתקופה האחרונה נהגו בבסיסים של חיל המודיעין לשפוך למערכת הביוב כימיקלים מסוכנים המשמשים בין השאר לפיתוח תצלומים.

מתן וילנאי: חומרים אלה מכילים בין היתר כספית ומתכות כבדות נוספות, והם אמורים להיות מפונים לאתר הפסולת ברמת-חובב.

מתן וילנאי: נוסף על כך, מתברר כי עדיין מתקיים ויכוח על כפיפות הצבא לחוק חומרים מסוכנים.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: מדוע צה"ל עדיין לא כפוף לחוק החומרים המסוכנים?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: מדוע צה"ל שופך לביוב כימיקלים מסוכנים?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: כיצד יטופל העניין?

מתן וילנאי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

מתן וילנאי: צה"ל אינו נוהג לשפוך למערכת הביוב חומרים מסוכנים ומקפיד לקיים מדיניות אחראית בנושאים הקשורים באיכות הסביבה.

מתן וילנאי: האירוע שאליו מתייחסת השאילתא אירע בשל תקלה זמנית, שחלה בפינוי חומר לפיתוח צילומים בפיקוד מרכז.

מתן וילנאי: העניין טופל והכימיקלים האמורים מפונים באמצעות קבלן מורשה של משרד הביטחון לרמת-חובב.

מתן וילנאי: אשר לסוגיית חוק החומרים המסוכנים, הריני לעדכנך כי חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג-1993, חל על צה"ל באופן מסויג, שכן אינו חל על פעילות ביטחונית או מבצעית, או על תוצאות של פעילויות כאמור.

מתן וילנאי: יש לציין כי בחלק מהמקרים צה"ל מבצע מעבר לנדרש בחוק החומרים המסוכנים.

מתן וילנאי: בצה"ל ניתנת תשומת לב מיוחדת לכל העיסוק בתחום החומרים המסוכנים.

מתן וילנאי: נוסף על זאת, לצה"ל יש חוזה פינוי חומרים מסוכנים עם כמה חברות המאושרות על-ידי המשרד להגנת הסביבה וביניהן "החברה לשירותי איכות הסביבה" ברמת-חובב, ובשנת 2006 הושקעו על-ידי צה"ל מעל 2.5 מיליוני שקלים בפינוי חומרים מסוכנים לאתרים המורשים.

מתן וילנאי: חבר הכנסת חיים אמסלם שאל את שר הביטחון ביום י' באב התשס"ז (25 ביולי 2007):

מתן וילנאי: פורסם כי קצין ביטחון בתע"ש ברמת-בקע אסר על מאבטח העובד בחברה לבוא עם כיפה, כיוון שמדובר בכיפה גדולה מדי, כמנהגם של חסידי ברסלב, "המכסה את כל הראש והמצח".

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: הנכון הדבר? 2.

מתן וילנאי: אם כן – מה פסול בכיפה המכסה את הראש והמצח?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מה ייעשה כדי לאפשר לכל עובד לחבוש כל כיפה שיחפוץ?

מתן וילנאי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מתן וילנאי: אכן הקב"ט בתע"ש אסר על מאבטח לעבוד עם כיפה המכסה ראש ומצח.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: סיבת החלטת הקב"ט, כפי שנמסרה על-ידי יושב-ראש דירקטוריון תע"ש, היא שהקב"ט במתקן ראה בכך פגיעה בקוד הלבוש האחיד של המאבטחים במשמרת ובייצוגיות הנדרשת כלפי עובדים ומבקרים במתקן.

מתן וילנאי: משהובאו הדברים לידיעת הממונה על הביטחון בחברה, הוא הנחה את הקב"ט המקומי לאפשר למאבטח לחבוש כיסוי ראש ללא מגבלות.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: בתע"ש העסיקו ומועסקים עובדים רבים חובשי כיפה, ומעולם לא נדרשו להסירה, וכך יהא גם בעתיד.

מתן וילנאי: חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין שאל את שר הביטחון ביום י"ז באב התשס"ז (1 באוגוסט 2007):

מתן וילנאי: ב-3 ביולי פורסמה כתבה בעיתון "הארץ" על גיוסם לצה"ל של חרדים אשר התחזו בעבר לנפגעי נפש והתחרטו לאחרונה.

מתן וילנאי: הם מועמדים כעת לגיוס לנח"ל החרדי, לגדוד "נצח יהודה", בהליך מיוחד אשר מותנה באישור פסיכיאטר חרדי וקב"ן.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: מה הם הקריטריונים למעוניינים להתגייס לצה"ל בהליך זה?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: מה הם השלבים והדרישות מהמתגייס מעבר לבדיקה אצל קב"ן ופסיכיאטר?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: האם בנוסף לנזכרים בכתבה ידועים מתגייסים נוספים?

מתן וילנאי: לא ראיתי את הכתבה, וקשה להתייחס פרטנית למקרים המדוברים, ועל כן ההתייחסות לשאילתא תהיה ברמה העקרונית.

מתן וילנאי: 1–2.

מתן וילנאי: אין בצה"ל הליך ספציפי של "עיון מחודש" בשאלת הכשירות הרפואית לשירות לטובת גיוס דווקא לנח"ל החרדי.

מתן וילנאי: ככלל, מועמדים לשירות ביטחון, שפוטרו בעבר משירות ביטחון על רקע רפואי, רשאים לפנות אל לשכת הגיוס הקרובה לבחון מחדש את כשירותם.

מתן וילנאי: בכל מקרה, זה נבדק לגופו של עניין, ומחליטים אם ניתן למלש"ב לשרת או לא.

מתן וילנאי: בכל מקרה, אין לזה קשר לשירות ביחידה כזאת או אחרת.

מתן וילנאי: אם נמצא מועמד לשירות ביטחון כשיר, עליו להשלים את הליכי המיון הצבאי הכוללים מבחנים פסיכוטכניים, ריאיון אישי, אימות נתונים וכדומה, ומהנקודה שבה הופסקו לאור קביעת האי-כשירות.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מדי שנה פונים מועמדים רבים לשירות ביטחון בבקשה לערער על הקביעה על אי-כשירות רפואית.

מתן וילנאי: אם הם נמצאים כשירים לגיוס, אופציות השיבוץ הפתוחות בפניהם הן בהתאם למכלול הנתונים האישיים.

מתן וילנאי: אין נגיעה בין הליך העיון המחודש וכשירות רפואית למסלול הספציפי של נח"ל חרדי.

מתן וילנאי: חבר הכנסת יוסף ביילין שאל את שר הביטחון ביום כ"ד באב התשס"ז (8 באוגוסט 2007): נודע לי כי פלסטינים אשר הם או בני משפחתם נפגעו מכוחות צה"ל או ממתנחלים הופכים באופן אוטומטי למנועי כניסה לישראל.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: האם נכון הדבר?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: אם כן – על-פי אילו כללים?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מדוע לא יבדקו בכל מקרה את הנסיבות וימנעו כניסה רק ממי שיש חשש מבוסס לסכנה הנשקפת ממנו?

מתן וילנאי: 4.

מתן וילנאי: מה ייעשה לשינוי המצב ומתי?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–4.

מתן וילנאי: כידוע, המצב המשפטי הקיים מחייב את תושבי האזור ורצועת-עזה המבקשים להיכנס לישראל לקבל היתר כניסה אישי לישראל.

מתן וילנאי: ככלל, קרוביהם של נפגעים מאש כוחותינו מוגדרים כאוכלוסייה אשר בטרם הינתן היתר כניסה לישראל עוברת בחינה פרטנית בשים לב לנסיבות המיוחדות של כל מקרה ומקרה, וזאת לאור החשש ממימוש מניע נקמה.

מתן וילנאי: יודגש כי אין מדובר במניעה אוטומטית או גורפת.

מתן וילנאי: חבר הכנסת שאל את שר הביטחון ביום ה' בחשוון התשס"ח (17 באוקטובר 2007): לוחמי "מבצר" מקצועיים אבטחו את היישוב איתמר.

מתן וילנאי: משיקולי תקציב הוחלט להחליפם בכוחות הגנ"ש שיתחלפו מדי שבוע.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: האם תיפגע רמת הביטחון?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: אם כן – כיצד יתוקן הליקוי?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מה ייעשה לפתרון בעיות שיתעוררו בעקבות כך?

מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–3.

מתן וילנאי: לאחרונה נשקל שוב נושא פרויקט "מבצר" ונבחנו דרכים ומודלים להפעלתו.

מתן וילנאי: שר הביטחון אישר עקרונית יציאה למכרז אשר עניינו התקשרות עם חברות אבטחה לביצוע המטלות דנן.

מתן וילנאי: חבר הכנסת אורי אריאל שאל את שר הביטחון ביום כ"ז בסיוון התשס"ז (13 ביוני 2007):

מתן וילנאי: בתקופה האחרונה התרבו מאוד אירועים שבהם רוגמים ערבים כלי רכב ישראליים בכבישי יהודה ושומרון.

מתן וילנאי: רצוני לשאול: 1.

מתן וילנאי: כמה אירועים של יידויי אבנים על כלי-רכב ישראליים ידועים למערכת הביטחון בין 1 בינואר 2007 ל-1 ביוני 2007?

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: מה נעשה למניעת תופעות כאלו, וכמה אחוזים ממקרים אלו פוענחו במערכת הביטחון בתקופה האמורה?

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: כמה מיידי אבנים נלכדו בידי כוחות הביטחון בתקופה האמורה, כמה מהם עדיין עצורים, ובאיזה שלב נמצאים ההליכים המשפטיים נגדם?

מתן וילנאי: 4.

מתן וילנאי: האם הוצאו צווי הרחקה נגד החשודים בפעילות שכזאת?

מתן וילנאי: ואם לא – מדוע?

מתן וילנאי: תשובת סגן שר הביטחון מתן וילנאי: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

מתן וילנאי: על-פי נתוני צה"ל, מספר אירועי יידוי אבנים לעבר כלי רכב ישראליים באיו"ש בין 1 בינואר 2007 ל-1 ביוני 2007 עומד על כ-1,150 אירועים בכלל רחבי איו"ש.

מתן וילנאי: 2.

מתן וילנאי: צה"ל נוקט מגוון אמצעים ופעילויות לשם מניעת אירועי פח"ע אלו כנגד כלי רכב ישראליים באיו"ש, ובכלל זה הצבת אמצעי מיגון ואבטחה, פעילות יזומה מגוונת, מעצר חשודים ועוד.

מתן וילנאי: 3.

מתן וילנאי: מספר העצורים החשודים במעורבות באירועי פח"ע אלו – זריקות אבנים ובקבוקי תבערה וכיו"ב – אשר נעצרו בתקופה הנוכחית על-ידי כוחות צה"ל עומד על כ-90 עצורים.

מתן וילנאי: כל העצורים הנ"ל הובאו לחקירה במשטרת ישראל.

מתן וילנאי: על מנת לקבל מידע באשר לסטטוס העצורים והשלבים המשפטיים שבהם הם נמצאים יש לפנות למשטרת ישראל.

מתן וילנאי: על-פי בדיקה שנערכה מול גורמי הפרקליטות נמצא כי בתקופה הנקובה בשאילתא הוגשו על-ידי פרקליטות איו"ש כ-126 כתבי אישום שכללו פרטי אישום בעבירת יידוי אבנים, מתוכם כ-91 כתבי אישום ביחס לנאשמים שהוחזקו במעצר.

מתן וילנאי: כמו כן, באותה תקופה הסתיימו כ-63 תיקים בגזרי-דין, מתוכם כ-49 תיקי עצורים.

מתן וילנאי: חשוב להבהיר, שעל-פי הרוב המוחלט של התיקים, כתבי האישום שהוגשו ייחסו לנאשמים עבירה של יידוי אבנים ביותר מאירוע אחד, ולעתים אף בגין יידוי אבנים במספר רב של אירועים.

מתן וילנאי: 4.

מתן וילנאי: אשר לשאלה אם הוצאו צווי הרחקה נגד החשודים בפעילות, הנושא אינו בתחום אחריות משרד הביטחון ועל כן אין לנו נתונים כאמור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ח בחשוון התשס"ח, 30 באוקטובר 2007, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.