ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושבעים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2007-11-20 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, י' בכסלו, התשס"ח, 20 בנובמבר 2007.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הערות ראש הממשלה לדוח מבקר המדינה 58א.

איל ינון: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הספרייה הלאומית, התשס"ח–2007, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק הרשויות המקומיות (ביטול איחוד המועצות המקומיות עוספיא ודאלית-אל-כרמל), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת אחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, יום שלישי – נאומים בני דקה.

דליה איציק: הראשון יהיה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: גברתי היושבת-הראש, תודה רבה.

דב חנין: לאחרונה הודיע שר הביטחון לגברת קונדוליסה רייס, מזכירת המדינה של ארצות-הברית, על הסרתם של 24 מכשולי עפר וחסימות בגדה המערבית.

דב חנין: לפי נתונים של נשות "מחסום Watch" שהגיעו לידי – הן עברו על הרשימה הזאת – שתיים מהחסימות ברשימה לא הוסרו ועדיין קיימות; 16 מהחסימות ברשימה מעולם לא היו קיימות; שמונה חסימות הוסרו לפני חודשים רבים; יש שלוש חסימות שהוסרו לאחרונה, אבל מתוכן שתיים חסרות משמעות; וארבע חסימות חדשות נוספו לרשימה אחרי הודעת שר הביטחון.

דב חנין: מה קורה כאן?

דב חנין: האם זאת רק הטעיה של מזכירת המדינה של ארצות-הברית, או שזה ביטוי של המדיניות שאנחנו קוראים עליה ב"ידיעות אחרונות", כאשר שר הביטחון אומר: יש לי הערכה למתנחלים במאחזים הלא-חוקיים?

דב חנין: יש לי תחושה, גברתי היושבת-ראש, שמפלגת העבודה נחטפה על-ידי מנהיג מהימין הקיצוני.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, היום התקיים בוועדת הכספים דיון על חוק ההסדרים – הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת פרוש שמוקפאת מאז שנת 2001, כאשר מדובר על עידוד ההגירה לירושלים; החוק מדבר עליו.

משה גפני: הגיעו נציגי משרד האוצר ומשרד השיכון והביעו את עמדתם – מאוד מלומדת ומאוד ראויה לעיון.

משה גפני: שבע שנים יש עמדת ממשלה, לא מביאים את החוק של פרוש, לא מביאים לדיון איך יכול להיות לפי מדיניות הממשלה שדירה בצפון תל-אביב, מטר שם עולה 30,000 דולר, ובבאר-שבע זה המחיר של הדירה.

משה גפני: בתל-אביב קונים ולבאר-שבע לא באים, עוזבים.

משה גפני: בירושלים יש הגירה שלילית.

משה גפני: איך המציאות הזאת יכולה לבזות את הכנסת, שזה מגיע בחוק ההסדרים ללא שום דיון אמיתי.

משה גפני: להקפיא את החוק ושוב להקפיא, בשעה שהיו חייבים להביא את החוק הזה או לביטול או להקפאה אבל לומר מה המדיניות של המשרד, מה מדיניות הממשלה בנושא של פיזור האוכלוסייה, מה המדיניות של הממשלה בנושא של ירושלים, באר-שבע, הגליל, תל-אביב.

דליה איציק: אני חייבת להגיד לך שאני מסכימה עם כל מלה שלך.

משה גפני: זה קורה אצלך הרבה פעמים.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו נפסיק רגע אחד את הדיון כי נמצא אתנו עכשיו כאן ביציע, אדוני השר – הכנסת מארחת היום את המשורר הרוסי הדגול יבגני אלכסנדרוביץ יבטושנקו.

דליה איציק: הרעיה והילדים יושבים אתנו כאן ביציע.

דליה איציק: באמת מגיעות לו מחיאות כפיים.

דליה איציק: בן בית אתה, אדוני, בארצנו ובבית הזה.

דליה איציק: אתה נמצא בין ידידים, ואם מותר לי לגלות לך, גם מעריצים, מעריצים נלהבים.

דליה איציק: חברי הכנסת, המשורר הדגול הזה הוא דמות מרכזית בשירה הרוסית.

דליה איציק: הוא צמח בתקופת השלטון הסובייטי ובתוך זמן קצר היה לנציג הבולט ביותר של דור הנעורים.

דליה איציק: השירה שלו מצטיינת בעזות רטורית, באומץ לב לחשוף בעיות חברתיות ובמחאה על דיכוי האדם ועל רמיסת זכויותיו.

דליה איציק: אדוני, בלבנו – אני חושבת שבלב האנושות כולה, לא רק בני העם היהודי, כל בן אנוש מכל אומה יודע שאם מחר הוא יעשה מעשה זוועה יהיה איש כמוך, אמיץ, שיחשוף את מעשה הזוועה הזה.

דליה איציק: שמורה לך פינה חמה בלב אצלנו.

דליה איציק: בספטמבר שנת 1961 ביקרת בשדה הקטל בבאבי-יאר שבפרברי קייב, במקום שבו נרצחו באכזריות יהודי העיר בידי הכובש הנאצי.

דליה איציק: את רחשי לבך בעומדך בגיא ההרגה, שם מול הנטבחים, "אין יד ואין מצבת", ביטאת ביצירתך "באבי-יאר".

דליה איציק: בשירה מובעת הזדהות גמורה עם הנרצחים היהודים והוקעה נוקבת של האנטישמיות.

דליה איציק: השיר זעזע רבים במולדתך.

דליה איציק: על אף התגובה העוינת מצד השלטונות, השיר הזה נפוץ במהירות ברחבי עולם, תורגם ללשונות רבות ועשה היסטוריה.

דליה איציק: התהודה העצומה שהיצירה זכתה לה גרמה לרשויות לגנוז את התוכנית להפוך את גיא המוות לשכונת מגורים.

דליה איציק: בזכותך הוא הפך להיות מוקד לעלייה לרגל והוצבה בו אנדרטה לנטבחים.

דליה איציק: ברשותך, אני רוצה לקרוא שורות אחדות מתוך "באבי-יאר": "על באבי יאר עשבי בר מאוסים/ אילן צופה נזעם כבא לדרוש משפט/ פה כל זועק דומם.

דליה איציק: / ובגלותי ראשי אחוש כיצד אני הופך שיבה אט-אט.../ אני הוא כל זקן שכאן הוצא להורג/ אני הוא כל תינוק למוות כאן נורה/ בכל נימים שבי אזכור את זאת תמיד".

דליה איציק: אדוני, באזור שלנו חיים, לצערנו, עוד רבים, רבים מדי, שמעדיפים את הרובה ואת החרב על פני ההידברות והמלה הכתובה או המדוברת.

דליה איציק: גם הימים האלה, כשאנחנו ניצבים בפני הזדמנות חדשה לפריצת דרך מדינית – שאותה מובילים הכוחות המתונים, גם הפלסטיניים וגם הישראליים – שוב אנחנו נתקלים בטרור, ברצח ובהרג מצד הקיצונים.

דליה איציק: אני, כמוך, מאמינה בחלום הזה.

דליה איציק: אני מאמינה בשלום.

דליה איציק: כפי שאתה ביצירותיך הארת את התקווה, כך עלינו כאן לשמר אותה, להוסיף ולשאוף אליה.

דליה איציק: אני מקווה כי נשכיל להתגבר על המכשולים הרבים ונוכל לאלה שלמלה אין ערך בעיניהם ולאלה שהחלום שלנו הוא סיוט עבורם, כדי שבסופו של דבר נגשים את החלום לשלום.

דליה איציק: אדוני, אין לך חרב ואין לך כסף בארנקך, כך אומרים לי.

דליה איציק: אבל יש לך עט של משוררים ויש לך גבורת לב.

דליה איציק: בזכות אלו חשפת את כל האמת.

דליה איציק: אני מברכת אותך.

דליה איציק: אנחנו מברכים אותך בבואך אלינו, ומאחלים לך ולבני משפחתך המשך יצירה פורה ובריאות טובה.

דליה איציק: ראה בבית הזה ביתך שלך.

דליה איציק: ברוכים הבאים.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, אדוני האורח הנכבד, בשם ממשלת ישראל אני נרגש מאוד לראות אותך אתנו באולם הזה.

יצחק הרצוג: דבריה של היושבת-ראש שיקפו נאמנה את התחושות שלנו כלפיך, כאיש חירות, איש צדק, ידיד של העם היהודי ולוחם נגד האנטישמיות.

יצחק הרצוג: אנחנו מקבלים אותך בזרועות פתוחות ומאחלים לך אריכות ימים, הצלחה ובריאות; ושדבריך יחלחלו בכל רחבי תבל.

יצחק הרצוג: תודה רבה לך.

דליה איציק: אני מציעה שאנחנו נמחא כפיים לאורח ונאמר לו תודה רבה.

דליה איציק: (מחיאות כפיים)

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – חברת הכנסת ליה שמטוב.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, אני נמנה עם מעריציו של המשורר הגדול יבטושנקו, כך הייתי מאז ימי נעורי.

ג'מאל זחאלקה: אם לצטט שיר שלו, אז "עיר הכן ועיר הלא" – נדמה לי שאנחנו נמצאים בעיר הלא.

ג'מאל זחאלקה: זאת האמת וזאת המציאות.

ג'מאל זחאלקה: רציתי לדבר היום על רעידת האדמה הבינונית שהתרחשה.

ג'מאל זחאלקה: מדענים רבים טוענים בעקשנות שיש מחזוריות של 80 עד 90 שנה לרעידות אדמה גדולות, חזקות, שהורסות ערים שלמות בארץ.

ג'מאל זחאלקה: עברו מאז הרעידה האחרונה כמעט 80 שנה.

ג'מאל זחאלקה: אז יש מדענים, ואני לא יודע למה לא ניתן לזה ביטוי מספיק בכנסת ובדיונים הציבוריים, שטוענים שרעידת אדמה קטלנית בדרך, היא קרובה.

ג'מאל זחאלקה: יש שני דברים שצריך לדבר עליהם כבר היום.

ג'מאל זחאלקה: הממשלה דיברה רבות אבל לא עשתה שום דבר רציני כדי לחזק מבנים שיעמדו בפני רעידת אדמה.

ג'מאל זחאלקה: דבר שני, הכור בדימונה, שהוא כור מיושן.

ג'מאל זחאלקה: יש סכנה ממשית שיתגלו בו סדקים בעקבות רעידת אדמה, שמטבע הדברים היא תתחיל ותהיה הכי חזקה בשבר הסורי-אפריקני.

ג'מאל זחאלקה: הרעידה האחרונה היתה בים-המלח.

ג'מאל זחאלקה: זה אות אזהרה, הרעידה הקטנה, כאילו הטבע מזהיר אותנו שאנחנו צריכים לעשות מעשה כדי למנוע קטסטרופה ולא להקים ועדת חקירה לאחר הטרגדיה, שאני רואה אותה מול עיני.

דליה איציק: אני מציעה, חבר הכנסת זחאלקה – היות שגם אני הייתי שרה וגם אני זוכרת את כל האזהרות שלי, אני מציעה שאנחנו ניקח את ההצעה של חבר הכנסת זחאלקה כאילו היתה הצעה דחופה לסדר-היום, כאילו הכנסת אישרה אותה, והשר יבוא וידווח לכנסת מה נעשה בהכנות לרעידות אדמה.

דליה איציק: נא לקיים דיון על זה, דיון אישי של חברי הכנסת, ולהודיע לשר.

דליה איציק: זה מה שאני מבקשת לעשות.

ג'מאל זחאלקה: שר התמ"ת.

דליה איציק: השרים הרלוונטיים יבואו לכאן וידברו.

דליה איציק: אגב, אתם הרגשתם רעידת אדמה היום?

ליה שמטוב: לא.

דליה איציק: מי כן הרגיש?

דליה איציק: סתם מעניין מי כן הרגיש.

ליה שמטוב: הרגישו כשראו את זה באינטרנט.

דליה איציק: אף אחד לא הרגיש.

דליה איציק: בבקשה.

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, בקרוב יבקר בארץ שר האוצר הגרמני, ולדעתי זה הזמן לחשוב על שינוי ההסכם בין ישראל לגרמניה על פיצויים לניצולי השואה.

ליה שמטוב: הרי זה לא סוד שרוב ניצולי השואה זקוקים לעזרה, והסיוע שהם מקבלים מגרמניה לא תמיד פותר את כל הבעיות.

ליה שמטוב: אבל גורמים במשרד החוץ חושבים שבקשה להגדיל את הפיצויים משפילה את ישראל.

ליה שמטוב: אני שואלת, למה?

ליה שמטוב: זה מה שמשפיל?

ליה שמטוב: לא משפיל שאנשים שסבלו מהנאצים לא יכולים להרשות לעצמם לקנות דברים בסיסיים?

ליה שמטוב: לא משפיל שדווקא לאנשים האלה עוזרים ארגונים נוצריים, אוונגליסטיים, שתורמים ממזון ועד ציוד רפואי?

ליה שמטוב: דווקא משפיל את האנשים ממשרד החוץ לבקש את הגדלת הסיוע ממדינת גרמניה?

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, אני מבקשת מכל חברי הכנסת, ואני מקווה שלקריאה הזאת יצטרפו כולם, לנצל את ההזדמנות ולהעלות את הנושא של הגדלת הסיוע מממשלת גרמניה לניצולי השואה – ממשלת גרמניה.

דליה איציק: תודה, גברתי.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, ואחריו – חבר הכנסת יעקב כהן.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, תודה.

אחמד טיבי: לא כל תושבי המדינה הערבים הם דוברי עברית ולכן נדרשת לפעמים, בעצם תמיד, הזכות שבמענה אוטומטי או במענה אנושי יהיה לצד השפות העברית, האנגלית, האמהרית, הרוסית, גם מענה בערבית.

אחמד טיבי: חברת הסלולר "אורנג'", למשל, אומרת שיש לה מרכז ומענה בערבית, אבל כשאזרח ערבי מתקשר הוא מחכה כמה דקות טובות, ואז הוא עובר למענה בעברית.

אחמד טיבי: ואז הוא אומר: "סליחה, אבל רציתי בערבית", ואומרים לו: "האמת היא שיש קיצוצים.

אחמד טיבי: אנחנו עונים.

אחמד טיבי: אבל אם תיתן לנו את מספר הטלפון, נוכל לחזור אליך בתוך 24–48 שעות".

אחמד טיבי: דרך אגב, עשינו בדיקה היום; הקושי הזה קיים גם ב"שירותי בריאות כללית".

אחמד טיבי: אני חוזר: זה ב"פרטנר" וב"שירותי בריאות כללית".

אחמד טיבי: לכן, אני שולח אזהרה לחברת "אורנג'": אם המצב הזה יימשך, נצטרך לנקוט סנקציות צרכניות נגדה.

אבישי ברוורמן: מה זה אומר?

אחמד טיבי: קצה נפשנו בזלזול בצרכן הערבי.

דליה איציק: אדוני, תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת יעקב כהן, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת רן כהן.

יעקב כהן: כבוד גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, לצערנו, אלימות רודפת אלימות, והתמונות הקשות של הפגיעה בקשישים חייבות לזעזע כל אחד מאתנו.

יעקב כהן: חברי הכנסת, זה יכול לקרות אצל כל אחד מאתנו – להורים שלנו.

יעקב כהן: השאלה היא מה אנחנו עונים לקשישים המבוזים והפגועים ששואלים אותנו: לאן החברה שלנו צועדת?

יעקב כהן: הרגשנו בושה והשפלה.

יעקב כהן: דרך אגב, אני שומע שאחד הנערים שהכה שואל מה רוצים ממנו, והוא לא יודע.

יעקב כהן: הרי הוא לומד תוכני ליבה, מה עוד הוא צריך?

יעקב כהן: לכן, אני חושב שאנחנו צריכים להתאחד ולשנות את פני הדברים, ולהחזיר את הביטחון והשלווה לתושבים, כדי שכל אחד, אזרח זקן וצעיר, יוכל להיות בטוח ברחוב, בבית ובכל מקום, וזאת נוכל לעשות על-ידי שינוי מערכת החינוך ותכניה.

יעקב כהן: אני רוצה לשאול: איפה קולה של שרת החינוך?

יעקב כהן: איפה יושב-ראש ארגון המורים?

יעקב כהן: מילא ראש הממשלה, שעסוק בתוכנית ליבה אחרת.

יעקב כהן: אבל מה אנחנו מתכוונים לעשות?

יעקב כהן: לסיכום: מתברר, והאלימות מוכיחה זאת, שלא די בלימוד תוכנית הליבה.

יעקב כהן: צריך להפיק לקחים ולשנות את התכנים במערכת החינוך.

יעקב כהן: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ברוורמן.

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הרווחה, חברות וחברי הכנסת, אילולא הייתי נעול על מצוותי לדבר בכל יום שלישי בנושא האובדנות, והייתי חורג מזה, הייתי מדבר היום על רעידת האדמה ועל הסכנה המוחשית לאלפי אנשים שייקברו תחת בתיהם אם לא יחוזקו הבתים, במיוחד בדיור הציבורי.

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, רק דקה.

אבישי ברוורמן: היושבת-ראש דליה איציק, איפה – – –

קריאה: – – –

רן כהן: היום היה רק סימן של רעידת אדמה.

רן כהן: בשעה 11:00 ומשהו היה סימן של רעידת אדמה.

דליה איציק: אמרו לי שזה היה 4 נקודה משהו בסולם ריכטר.

אבשלום וילן: חבר הכנסת ברוורמן, כשאתה דיברת בוועדת החינוך – – –

אחמד טיבי: זה היה 4 – – –

דליה איציק: כמה זה היה?

דליה איציק: 4 בסולם ריכטר?

יולי יואל אדלשטיין: 4.2.

דליה איציק: בכל מקרה, אתה צודק.

דליה איציק: אני לוקחת את זה.

רן כהן: הסכנה היא לא במה שקרה היום, אלא במה שעלול לקרות.

רן כהן: זאת הבעיה.

אחמד טיבי: – – – עכשיו נהרג בחור צעיר מפגיעת ברק בחוף אכזיב.

אחמד טיבי: עכשיו.

רן כהן: באמת?

רן כהן: אז גם זאת כבר סכנה.

אחמד טיבי: פגיעת ברק – – –

רן כהן: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שאחזור לסורי ולמנה

רן כהן: גי בכל יום שלישי – –

דליה איציק: יש לך דקה שלמה.

דליה איציק: בבקשה.

רן כהן: – – בארבע השנים האחרונות ואדבר על ההתאבדויות בישראל.

רן כהן: כידוע, המודעות לנושא הזה נמוכה מאוד, וזאת אחת הסיבות לכך שאין התמודדות עם הבעיה.

רן כהן: בכל שנה מתאבדים 400–500 ישראלים, בהם 70–90 בני נוער.

רן כהן: מספר הניסיונות האובדניים, שעליהם איננו שומעים בכלל, הוא פי-מאה ממספר המקרים המובילים למוות.

רן כהן: גברתי, היות שהמודעות לבעיה זו בארץ נמוכה מאוד, כמעט שלא מופנים משאבים להתמודדות עמה.

רן כהן: מומחים מעידים כי אין בישראל שום משאבים ושום מומחיות לטיפול באנשים אובדניים, וגם לא במטופלים לאחר ניסיון התאבדות או יותר, שהם קבוצת הסיכון הגדולה ביותר.

רן כהן: למעשה, גם עדכון הנתונים שבידנו הוא לקוי ומפגר מאוד מבחינת הזמן.

רן כהן: למעשה העדכון הוא באיחור של כחמש שנים, וגם זה מקשה מאוד את ההתמודדות.

רן כהן: הקמנו בכנסת את השדולה למאבק באובדנות, ואנחנו דורשים מהממשלה עדכון שוטף של הנתונים ואספקת נתונים לפי פילוחים אלה: אזורים גיאוגרפיים, ערים גדולות וקטנות, יישובים, מגדר, גיל ועוד.

רן כהן: רק כך יהיה אפשר להתמודד עם התופעה הזאת שמפילה מאות חללים בישראל מדי שנה.

רן כהן: תודה.

יצחק הרצוג: אפשר להשיב בהערה?

דליה איציק: אדוני, אולי תאסוף, כי אנחנו רוצים לגמור.

דליה איציק: אנחנו באיחור.

דליה איציק: עוד מעט יהיה לך זמן, אדוני השר.

דליה איציק: אתה עולה לדוכן, ואז תוכל – בשמחה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, גם אני קורא את העיתונים.

אבישי ברוורמן: מכיוון שאנחנו היום בעידן התרומות, שבו מתחילים להסביר לנו שבעתיד גם מערכת ההשכלה הגבוהה, ומערכת החינוך, ומערכת הרווחה, ועוד מעט גם מערכת השיטור, צריכות להיות מבוססת על תרומות – נדמה לי גם שהממשלה הרוסית רוצה ששני אוליגרכים יתרמו לישראל, כדי לקבל – – –

קריאה: – – –

אבישי ברוורמן: לרוסיה הם יתרמו.

אבישי ברוורמן: הם ישלמו לישראל, ורוסיה תקבל – או שיעשו את החילופין.

אבישי ברוורמן: היתה אינדיקציה מסוימת – ואני תמיד זהיר במספרים – לכך שיש בעיה עם התרומות בישראל.

אבישי ברוורמן: באחד העיתונים פורסם – ושוב, אני לוקח זאת עם קורטוב מלח – שרמת התרומות בישראל יורדת, גם בהשוואה למדינות אחרות.

אבישי ברוורמן: לכן, הציפייה הזאת, שאנחנו נתפרק מרעיון מדינת הרווחה ונבנה לנו מדינה שבעצם יש בה אלפיון עליון, מעמד בינוני שנשחק – גברתי, כשדיברנו ביום בן-גוריון הזכרנו – ואני חוזר על זה חדשות לבקרים, כי הוא היה המנהיג הגדול ביותר ולא היה לנו מנהיג כמוהו – שבן-גוריון הסביר דבר פשוט מאוד: הדברים החשובים ביותר לקיומנו הם הצדק, המוסר והתרבות.

אבישי ברוורמן: כשאנחנו רואים את האלימות שפושה בדרכים, כשאנחנו רואים שהתרומות יורדות, אנחנו מבינים שאנחנו חייבים לעשות כאן בדק בית – רפורמות בפקידות וחלוקת תקציבים שונה, ולחזור למורשת בן-גוריון, שעליה, נדמה לי, אמון גם בן מסדר ז'בוטינסקי, חבר הכנסת רובי ריבלין, שמדבר עכשיו.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

ראובן ריבלין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו עוברים ימים מוזרים.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד כמה ימים, בשבוע הבא, אמורה להתקיים ועידה באנאפוליס, ועדיין לא ברור מתי ומי בדיוק יוצאים לשם, אבל כבר יש לנו תוצאות; שחרור מאות מחבלים, הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון – ואתמול כבר היו שני פיגועי טרור, וכל הבוקר אנחנו שומעים שכנראה יהיה גל טרור לקראת הוועידה באנאפוליס.

יולי יואל אדלשטיין: זה מוזר מאוד, אבל עדיין, משום-מה, אני חושב שלאנאפוליס יצאו, ולא כל כך ברור לי למה אנחנו כולנו, משלמי המסים, נשלם מאות אלפי שקלים כדי שיתקיים הטיול המיותר הזה לאנאפוליס.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאינני יכול למנוע את הנסיעה הזאת, וגם לא את עלותה הגבוהה, הייתי אומר שאולי אפשר למצוא – ולספק לראש הממשלה – תירוץ להשתתף בה.

יולי יואל אדלשטיין: אם באותו יום וחצי או באותם יומיים באנאפוליס יפנה ראש ממשלת ישראל אל נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש ויבקש סוף-סוף, לא בשפה רפה, אלא בשפה רצינית, את שחרורו של יונתן פולארד, אני מוכן להיות אחד חלקי כמה מיליונים שמשלמים בעבור הנסיעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

דליה איציק: אחריה – חבר הכנסת וילן.

סופה לנדבר: גברתי יושבת-ראש הכנסת, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על תופעה שהיא לא חדשה, אבל עברה כל גבול – האלימות נגד קשישים.

סופה לנדבר: היום אף אחד במדינה לא בטוח.

סופה לנדבר: במקום שפושעים יהיו מאחורי סורגים, אנחנו רואים שכל אזרח במדינת ישראל, מרוב פחד, שהוא חי אתו, צריך למגן את עצמו ולבנות סורגים בדירה שלו.

סופה לנדבר: אני חושבת שכאן החברה הישראלית צריכה לחזק את עצמה.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לא להיות סתם קוראים בעיתונות ובתקשורת.

סופה לנדבר: אנחנו שכנים, אנחנו ידידים, ואנחנו עם אחד, וכל אחד תומך בשני – לפחות כך אנחנו צריכים להיות.

סופה לנדבר: אני קוראת לשר לביטחון הפנים להחזיר את הביטחון האישי לכל אזרח במדינת ישראל.

סופה לנדבר: רבותי, כאשר אנחנו עוברים – כל אחד מאתנו רואה – בכביש וברחוב, אנחנו נתקלים באלימות.

סופה לנדבר: אנחנו נתקלים בזה ולא יכולים להמשיך להיות כך.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים להחזיר את הביטחון האישי לכל אזרח במדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה.

דליה איציק: תודה, חברת הכנסת לנדבר.

דליה איציק: אני לא יודעת אם יצא לך אתמול לשמוע את הקשיש מחיפה שהכו אותו, פשוט מזעזע.

דליה איציק: נורא.

דליה איציק: חבר הכנסת וילן, בבקשה.

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קראתי הבוקר ב"ידיעות אחרונות", שבוע לפני ועידת אנאפוליס, מפי מקור מאוד בכיר – העיתונאי הוותיק שמעון שיפר – ששר הביטחון אמר בישיבת הממשלה, שעל מדינת ישראל לא לקיים את התחייבותה במפת הדרכים; כלומר, לבנות במאחזים הבלתי-חוקיים ולהמשיך לבנות בהתנחלויות, בניגוד גמור לכל ההתחייבויות שנתנו לארצות-הברית של אמריקה עד היום.

אבשלום וילן: כאשר ביררתי אם אכן נאמרו הדברים, אמרו לי: להד"ם; זה ספין תקשורתי שיצא מכיוון לגמרי אחר, לך תראה מי מעביר לשמעון שיפר ותבין.

אבשלום וילן: ואני שואל אתכם, רבותי חברי הכנסת, שבוע לפני אנאפוליס, ראש הממשלה ושר הביטחון לא מסוגלים להציג עמדה ישראלית אחידה?

אבשלום וילן: איזה מין צורה יש לנו כלפי עצמנו, כלפי העולם הרחב?

אבשלום וילן: אנחנו מתחילים לחקות את הפלסטינים?

אבשלום וילן: מה זה צריך להיות?

אבשלום וילן: שבוע לפני זה נלחמים, ספינים?

אבשלום וילן: גברתי היושבת-ראש, הייתי היום בוועדת החינוך שעה ארוכה.

אבשלום וילן: הסתבר שאף אחד לא כותב מכתבים, לא מדבר עם עיתונאים, לא עושה ספינים, זולת מכתב אחד שהתפרסם ב"ידיעות אחרונות" ביום שישי.

אבשלום וילן: האומנם?

דליה איציק: חבר הכנסת מאיר פרוש, אחריו – חבר הכנסת גבאי וחברת הכנסת נאדיה חילו, ובזה אנחנו מסיימים.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הוועידה ה-85 של תנועת אגודת ישראל באמריקה תיפתח מחרתיים, והמושב המרכזי שלה יוקדש לכוונת הזדון לחלק חלילה את ירושלים.

מאיר פרוש: זאת, כמובן, בעקבות הודעת ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט שייתכן ויתור על שכונות בירושלים השלמה.

מאיר פרוש: אני רוצה לשלוח מכאן ברכה לאותם מאות צירי ועידת אגודת ישראל באמריקה, שהיא התנועה הגדולה והמפוארת של היהדות הנאמנה לתורת הר-סיני, שמקיימת את כינוסה החשוב לפני ועידת אנאפוליס ובעצם הדיון על ירושלים היא מכריזה כי ירושלים היא קודם כול בירת העם היהודי לדורותיו, בראש ובראשונה לב העם היהודי.

מאיר פרוש: במשך 3,300 שנה היתה ירושלים הבירה היהודית, ומעולם לא היתה בירתה של ישות מוסלמית או ערבית.

מאיר פרוש: ירושלים מוזכרת מאות פעמים בתנ"ך ואף לא פעם אחת בקוראן.

מאיר פרוש: דוד המלך ייסד את ירושלים ויהודים מתפללים אלפי שנים כאשר פניהם מופנות אל ירושלים, ואילו המוסלמים, פניהם מופנות למכה.

מאיר פרוש: ועידת אגודת ישראל באמריקה תהיה נושאת הדגל במאבק של כל תפוצות ישראל בעולם, כי ירושלים היא עיר שחוברה לה יחדיו לנצח.

רן כהן: אז למה הוועידה שלכם לא מתקיימת בירושלים – – –

מאיר פרוש: זה לתושבי ארצות-הברית.

רן כהן: שיביאו אותם הנה, אז מה – – –

מאיר פרוש: – – – נוסעים להודו או לתאילנד – – –

דליה איציק: חבר הכנסת אלי גבאי.

דליה איציק: תחתום חברת הכנסת נאדיה חילו.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות של הרב פרוש לוועידה של אגודת ישראל.

אליהו גבאי: מובן שאם הם יעשו את זה, בעזרת השם, בירושלים, תהיה שמחה לכולנו.

אליהו גבאי: לפני כמה שבועות התייחסתי לאמירותיו של השר מג'אדלה.

אליהו גבאי: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, שהמשפטים ממשיכים להפתיע וצריכים להדאיג אותנו.

אליהו גבאי: בשבוע שעבר הוא התחיל להשמיע ססמאות, כמו "חוקי מדינת ישראל לא חלים על הר-הבית".

אליהו גבאי: אני חושב שססמאות כאלה יכולות להתסיס את הערבים בירושלים ולעורר את הדמיון של כל מיני אנשים.

אליהו גבאי: שמענו את ההתבטאות של השיח' ראאד סלאח בטורקיה – התלהמות על זכות השיבה.

אליהו גבאי: אני חושב ששר במדינת ישראל נבחר כדי לייצג את מדינת ישראל ולא את הרשות הפלסטינית ואת האסלאם המתלהם.

אליהו גבאי: בה בעת אנחנו רואים שהוא לא עוצר את החפירות בהר-הבית והוא נותן להם להמשיך לחפור ולהשמיד כל זכר וזיקה מהעבר ההיסטורי של עם ישראל להר-הבית, ובמקביל הוא מונע את הבנייה כדי שתהיה עלייה להר-הבית דרך שער המוגרבים.

אליהו גבאי: אני חושב ששר במדינת ישראל מחויב לחוקיה ולא צריך לתת פירושים לפי מאוויי לבו.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אחרונה חביבה – חברת הכנסת נאדיה חילו.

נאדיה חילו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי כנסת נכבדים, אף שכבר דובר והוזכר – – –

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, עשה עמי חסד.

דליה איציק: אני לא רוצה להעיר לך.

דליה איציק: זו הפעם השלישית שאני רואה אותך יוצא עם טלפון.

דליה איציק: מי שמתקשר אליך, תגיד לו שאתה במליאה או שלא תענה.

נאדיה חילו: אף שהכנסת, במליאה וגם בוועדות, דנה יותר מפעם במשבר החינוך בתקופה האחרונה, בחרתי לדבר על תופעה מאוד מסוכנת, שהיא תוצאה של משבר החינוך.

נאדיה חילו: לדעתי עדיין לא נתנו עליה את הדעת.

נאדיה חילו: אתמול, כשנפגשתי עם קבוצה של תלמידים לרגל היום הבין-לאומי לזכויות הילד, נודע לי מפי חלק מהתלמידים שהחברים שלהם והם השתלבו בעבודה כבר שישה חודשים, וחלק מהם בכלל לא חושב לחזור לספסל הלימודים.

נאדיה חילו: אני חושבת שמתפתח דפוס מאוד-מאוד מסוכן, נוסף על עוד כל מיני דפוסים של שוטטות, של אלימות, של אי-כיבוד נורמות חברתיות, מה שאומר דורשני.

נאדיה חילו: היום הבעיה אינה רק של המורים, של תלמידים, היום הבעיה היא בעיה לאומית, וכל הגופים, מראש הממשלה ועד הכנסת, צריכים להירתם כדי לפתור אותה.

נאדיה חילו: תודה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי.

דליה איציק: אדוני השר, בבקשה.

יצחק הרצוג: גברתי היושבת-ראש, אני רואה לנכון להגיב על שתי הערות שנשמעו.

יצחק הרצוג: ראשית, לגבי הערת חבר הכנסת רן כהן לנושא האובדנות.

יצחק הרצוג: הנתונים קיימים ומשרד הרווחה מטפל בנושא הזה.

יצחק הרצוג: היום מדובר על כ-400 מקרים של התאבדויות בשנה בישראל.

יצחק הרצוג: אנחנו מוכנים לכל דיון שייזום חבר הכנסת רן כהן בנושא.

יצחק הרצוג: אשר להערתו של חבר הכנסת אבשלום וילן, הייתי בישיבת הממשלה.

יצחק הרצוג: הציטוט מדבריו של שר הביטחון אהוד ברק הוא מגמתי, הוא חד-צדדי.

יצחק הרצוג: שר הביטחון ברק הציג את כל המכלול.

יצחק הרצוג: הוא ציין את הצורך לעמוד בתנאי מפת הדרכים, את הצורך לפנות מאחזים, את הצורך להקפיא את הבנייה בהתנחלויות, כפי שהוא עושה.

יצחק הרצוג: עם זאת, הוא גם אמר את האמת.

יצחק הרצוג: הוא אמר שיש אישורים בתהליך, הוא ציין את התהליכים הלגליים הקיימים, שבעטיים רואים לעתים בנייה בהתיישבות מעבר ל"קו הירוק".

יצחק הרצוג: הוא גם ציין שעם כל הכאב וההערכה והכבוד שהוא רוחש למתיישבים מעבר ל"קו הירוק", יש צורך לעמוד גם בהתחייבויות הללו כחלק מהתחייבויות המדינה והצורך להגיע להסדר היסטורי.

יצחק הרצוג: כך שאני מתפלא על חבר הכנסת וילן, ואני חושב שהפרסום, היה ראוי לו שלא היה בא לעולם בצורה כה מגמתית.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: [הצעת חוק פ/2176/17; נספחות.

יצחק הרצוג: ]

דליה איציק: יעלה ויבוא חבר הכנסת דב חנין – הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – סייגים לתחולה).

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אנחנו מציינים היום את יום הילד, וכמנהגה של הכנסת – אני חושב שזה מנהג נכון וראוי – אנחנו עושים זאת לא רק בדיבורים, אלא בניסיון לקדם חקיקה, שכן זאת דרכה של הכנסת, לעשות מעשים ולקדם פעילות בנושאים שהיא עוסקת בהם.

דב חנין: במסגרת הזאת, גברתי היושבת-ראש, הגשנו כמה הצעות חוק לעיון הממשלה, לעיון ועדת השרים לענייני חקיקה.

דב חנין: לצערי, דרכן של כמה מההצעות האלה לא צלחה בוועדת השרים לענייני חקיקה, ולכן לא נדון בהן היום.

דב חנין: אבל כמה מההצעות אושרו בוועדת השרים לענייני חקיקה, ולכן אנחנו מעלים אותן היום.

דב חנין: הצעת החוק שאני מתכבד להביא לפני הכנסת היא הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – סייגים לתחולה).

דב חנין: ההצעה הזאת נועדה לתקן חוק חשוב, אבל חלקי וחסר, שהכנסת חוקקה בעניין זכויות התלמיד.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המצב המשפטי הקיים היום, על-פי חוק זכויות התלמיד, יוצר אפליה בין תלמידים במדינת ישראל; תלמידים אשר לומדים במוסדות לימוד רשמיים נהנים מהגנת החוק, למשל בנושא כמו הרחקה לצמיתות מבית-הספר, הזכות לוועדת שימוע, הקמת מועצת תלמידים, ואילו תלמידים במוסדות לימוד לא רשמיים אינם זכאים לאלה.

דב חנין: הצעת החוק הזאת נועדה לבטל את האפליה הזאת, מתוך השקפת העולם שאומרת שלתלמידים זכויות בסיסיות שהם זכאים להן בלא תלות במוסד שהם לומדים בו.

דב חנין: נקודת המוצא שלנו בהצעת החוק, עמיתי חברי הכנסת, היא שאנחנו חייבים להבטיח שזכויות התלמיד יחולו על כלל תלמידי ישראל.

משה גפני: חבר הכנסת חנין, על-פי הצעת החוק – – –

דב חנין: חבר הכנסת גפני, כל מה שאמרת מקובל ומוסכם עלי.

דב חנין: אני רוצה לענות לך יותר מזה:

דב חנין: נקודת המוצא של הצעת החוק הזאת, שבפירוש – ואני יודע שזאת דרישת

דב חנין: כם וזאת עמדתכם לאורך כל השנים – היא שגם ילד במוסד לימוד חרדי זכאי לזכויות אלה, ואותה אפליה, שכמוך גם אני מתקומם עליה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, אחריך חבר הכנסת רן כהן.

דליה איציק: תעלו למעלה, דברו מכאן, כי יש לכם קצת יותר זמן, יש לנו מרווח, תוכלו לדבר יותר.

דב חנין: תודה רבה, גברתי.

דב חנין: אם כן, חבר הכנסת גפני, אני לגמרי מסכים עם דבריך – גם עם דרישתך וגם עם עמדתך.

דב חנין: גם תלמיד במוסד חרדי זכאי – קודם כול, כמו שאמרת – לכל התנאים, לכל האפשרויות, למסגרות של חינוך מיוחד.

דב חנין: אלה דברים שחבל שאנחנו עדיין צריכים להיאבק עליהם, כי אני לתומי חשבתי שהם צריכים להיות כל כך מובנים מאליהם ומקובלים שאף אחד לא יחלוק עליהם.

דב חנין: אני רוצה להמשיך ולומר לך, חבר הכנסת גפני: אני חושב, מתוך אותה השקפת עולם, של שוויון מלא גם לתלמידים במוסד חרדי, שצריך להחיל את חוק זכויות התלמיד גם על התלמידים האלה.

דב חנין: אני אומר את זה כדי שיהיה ברור מאוד שהכוונה שלי היא לא ליצור קשיים במערכת החינוך החרדית.

דב חנין: ממש לא.

דב חנין: ברור לי שלמערכת החינוך החרדית יש המאפיינים שלה והצרכים שלה, וכאשר החוק הזה יתקדם, כפי שאני מקווה שיתקדם, נצטרך להיכנס להידברות אמיתית ועניינית מאוד כדי להתאים את החקיקה למאפיינים המיוחדים של מערכת החינוך החרדית, שיש לה ערכים ותפיסות משלה.

משה גפני: כל הסעיפים בחוק זכויות התלמידים חלים גם על בתי-הספר החרדיים.

משה גפני: כל הסעיפים.

רן כהן: להוציא מועצת התלמידים.

משה גפני: זה נגד החינוך שלה.

דב חנין: חבר הכנסת גפני, בהמשך הדיון בינינו אני מקווה שאצליח לשכנע אותך שהדברים האלה הם לא מנוגדים לחינוך שלכם.

דב חנין: אני מקווה שהחינוך שלכם הוא לא נגד מועצות תלמידים.

משה גפני: נגד.

דב חנין: אני חושב שלא, אבל בסדר, בוא ננהל על זה דיאלוג, בשביל זה אנחנו יושבים בכנסת, כדי שנוכל להידבר.

משה גפני: יש חינוך רשמי.

משה גפני: נכשלנו בחינוך?

דב חנין: אני מציע לחבר הכנסת גפני – אני מציע לא רק לו, גם לעמיתיו, שבנושא הזה ניכנס לדיאלוג וננסה למצות את הדיאלוג הזה.

דב חנין: אני מעריך שאפשר להגיע להסכמה ולמנגנונים שגם יבטיחו את זכויות התלמידים וגם יאפשרו לקיים את המאפיינים המיוחדים של החינוך החרדי, אבל נקודת המוצא של החוק היא נקודת מוצא עקרונית; אני חושב שחברי הכנסת החרדים, יותר מכל אחד אחר, צריכים להיות מעוניינים שהחוק הזה – והשקפת העולם השוויונית שגלומה בו – יתקדם, יקודם ואומנם ייכנס לספר החוקים.

דב חנין: אני מסיים בכמה משפטים.

דב חנין: אישור החוק הזה יהיה צעד משמעותי מאוד בעיגון הזכות של כלל התלמידים בישראל לקבל חינוך במסגרת אחידה ומתקדמת.

דב חנין: מובן שהתפקיד שלנו בכנסת ביום זכויות הילד הוא קודם כול להגן הילדים, להבטיח את הזכויות שלהם ולהרחיב את הזכויות שלהם על כל קבוצות הילדים בכל המסגרות.

דב חנין: אני רק רוצה לציין שהחוק הזה נהנה מתמיכה רחבה מאוד, בין השאר של המועצה לשלום הילד, של "מרכז אדוה", ושל עמותת "אבי", שמקדמת זכויות תלמידים וילדים בישראל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, ממש לפני שעליתי לדוכן נמסר לי שבממשלה – למרות החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה – הוגש ערעור על התמיכה בהצעת החוק הזאת.

דב חנין: לכן, מכוח כללי ההגינות הפרלמנטרית, אני מציע – יחד עם הקואליציה – שלא נצביע על החוק הזה היום, אלא נאפשר תשובה והצבעה במועד אחר.

דב חנין: אני רק מקווה שברוח עניינית וחיובית אומנם נקדם את החוק הזה, כי זאת המטרה – אני חושב שהיא צריכה להיות של כולנו.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: [הצעת חוק פ/361/17; נספחות.

דב חנין: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת רן כהן – בבקשה, מהדוכן.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, גם הצעת החוק שאני מציע כאן, הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הגדרת מוסד חינוך מוכר), נועדה – כמו הצעתו של חבר הכנסת חנין – בעצם להרחיב את התחולה של חוק זכויות התלמיד על כל תלמידי ישראל.

רן כהן: האמת היא שכל אחד בבית הזה יודע שבימים שבהם מדובר על זכויות הילדים מביאים הצעות חוק כדי להדגיש – הנה, הכנסת עושה עוד משהו למען הילדים.

נסים זאב: השאלה היא אם זה מתבטא גם בתקציב.

רן כהן: תביאו את זה אתם, אתם בקואליציה.

נסים זאב: אני שואל.

רן כהן: אולי שכחת שאתה בממשלה ואני באופוזיציה.

רן כהן: תביא כסף, מה אתה צועק?

נסים זאב: כשאהיה שר האוצר אני אביא.

נסים זאב: מגיע לך.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, חשבנו שתהיה קצת חגיגה, קצת נחת, שהצעות החוק יעברו היום, והנה יש מי שמקלקל אותן.

רן כהן: בשם מה?

רן כהן: בשם זה שיש זרם בחינוך שלא רוצה לתת לתלמידים את הזכויות שיש לכל ילדי ישראל – מה שקבוע בחוק זכויות התלמיד.

רן כהן: מועצת תלמידים היא דבר מיותר?

רן כהן: העובדה שתלמיד בכיתה י"א או י"ב יכול לערער על ציון ולהגיע לבחינה מחדש היא דבר מיותר?

רן כהן: חוק זכויות התלמיד, במהותו, אומר שגם התלמיד הוא בן-חורין, ויש לו זכויות, ורוצים להחיל אותן – כן – גם על הזרם החרדי; גם על אותם בתי-ספר שבהם זה לא מוחל היום – גם על כיתות י"א וגם על כיתות י"ב.

רן כהן: אבל מתברר שיש עדה בישראל שזה לא מסתדר לה; אז הולכים לשרים בממשלה מש"ס, מערערים לוועדת השרים ומקלקלים את החגיגה של הכנסת היום, ואת הכוונה להעביר את החוקים הללו.

רן כהן: זה נראה ממש מוזר.

רן כהן: נכון אמר בצעקה חבר הכנסת גפני, שהחוק מוחל גם על הזרם העצמאי, שבו לומדים הילדים של אגודת ישראל, של דגל התורה ואחרים.

משה גפני: ושל ש"ס.

רן כהן: ושל ש"ס, נכון.

רן כהן: אבל מה יקרה אם חס וחלילה תהיה מועצת תלמידים, כל החינוך שלכם נהרס?

רן כהן: אם מועצת תלמידים הורסת לכם את החינוך, שייהרס החינוך שלכם.

רן כהן: אני אומר לך את זה ביושר.

משה גפני: לא, לא – – –

רן כהן: כי תלמידים הם בני אדם, ומגיע להם להיות מאורגנים ולבטא את עצמם.

רן כהן: תלמדו גם משהו.

רן כהן: מה לעשות?

רן כהן: אתם לא רוצים ללמוד.

רן כהן: זה דבר אחד.

רן כהן: הדבר השני: איך יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שכל החוק מוחל עד גמר כיתה י'?

רן כהן: י"א–י"ב – הוא לא חל; דבר שהוא ממש מדהים.

רן כהן: אגב, דווקא שם החוק הוא מאוד תקף, הוא מאוד חיוני, כי שם התלמידים צריכים את הזכויות שלהם: לערער על בחינות, לערער על הנגישות, וכן הלאה וכן הלאה.

רן כהן: זה מה שיש בזכויות התלמיד, אז למה לקלקל את זה?

רן כהן: אני ממש ממש תמה.

רן כהן: אדוני היושב-ראש, אני יורד מכאן לא בתחושה של שמחה אלא בתחושה של זעם וכעס.

רן כהן: אני לא רוצה להגיד תסכול, כי אני כבר לא מתוסכל משום דבר בשלטון הפוליטי שלנו.

רן כהן: אבל כעס וזעם מאוד מאוד רבים על כך שביום התלמיד נמצא מי שיקלקל לתלמידי ישראל.

רן כהן: תודה רבה.

רן כהן: [הצעת חוק פ/860/17; נספחות.

רן כהן: ]

אחמד טיבי: חבר הכנסת זבולון אורלב – בבקשה, מהדוכן.

משה שרוני: רן, למה לא ביקשת ששרת החינוך תהיה כאן?

רן כהן: אני לא יודע למה שרת החינוך לא ביקשה להיות כאן.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי שר הרווחה, היתה לי הזכות להיות יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות בכנסת החמש-עשרה, כשחוק זכויות התלמיד, שיזם חבר הכנסת סילבן שלום, עבר ונדון ואושר בוועדת החינוך והתרבות.

זבולון אורלב: ובסוגיה של החלת החוק של הזכויות על כלל תלמידי ישראל היה אחד הדיונים והוויכוחים הנוקבים ביותר בוועדה.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני, אני אומר את דעתי בצורה גלויה.

זבולון אורלב: אני לא תומך בכך שהכנסת תחיל באופן חד-צדדי הסדרים שקשורים בתכנים חינוכיים על מערכת חינוך שלכתחילה הוגדרה כמוכרת שאינה רשמית.

זבולון אורלב: אם היא היתה רשמית, אני תומך תמיכה מלאה בהחלת כל ההסדרים עליה.

זבולון אורלב: אבל אם מלכתחילה היא אפילו הוגדרה כמערכת חינוך עצמאית – כך הוא נקרא, החינוך העצמאי – בכל מה שקשור בתכנים אפשר לדון, אפשר לנסות לשכנע, אבל אינני בעד כפייה של חקיקה חד-צדדית.

זבולון אורלב: מה עוד שבאמת מרבית סעיפי חוק זכויות התלמיד הוחלו לאחר דיון ולאחר שכנוע על כלל מערכת החינוך, למעט שני הסעיפים שדובר בהם.

משה גפני: שלושה.

זבולון אורלב: שלושה, גם בחינות הבגרות.

זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני, הצעת החוק שלי, כפי שאני מפרש אותה וכפי שאני מכוון אותה, נולדה עוד בכנסת החמש-עשרה.

זבולון אורלב: הצעת החוק הזאת הוגשה בכנסת החמש-עשרה, ומאחר שבכנסת השש-עשרה כיהנתי כשר, לא הגשתי הצעות חוק.

זבולון אורלב: הגיש אותה חבר הכנסת רן כהן, ואני משבח אותו.

זבולון אורלב: בכנסת הנוכחית שוב הגשנו אותה כל אחד בנפרד.

זבולון אורלב: כיוון שמשרד החינוך והתרבות פירש שכיתות י"א–י"ב – – –

ראובן ריבלין: אני מקווה שבכנסת הבאה – – –

זבולון אורלב: גם אני מקווה.

זבולון אורלב: אולי גם בכנסת הזאת נעשה מהפך, עוד לא התייאשנו.

זבולון אורלב: רק הוא שמע שיהיה מהפך הוא כבר נכנס, גדעון – ראית?

זבולון אורלב: חבר הכנסת גפני, הגשנו את הצעת החוק – – –

משה גפני: – – – בעניין של המהפך.

זבולון אורלב: הרי אתה תומך.

משה גפני: ודאי.

זבולון אורלב: נכון, אז יש לנו רוב פה עוד מעט.

זבולון אורלב: על כל פנים, כיוון שמשרד החינוך והתרבות פירש שכיתות י"א–י"ב הן חינוך מוכר שאינו רשמי, ומאחר שהחוק אומר שזה חל רק על החינוך הרשמי, וכיתות י"א–י"ב הן באמת לא חינוך רשמי – לאמור, מוריו הם לא עובדי מדינה; מורים עובדי מדינה הם עד סוף כיתה י', עד סוף חטיבת הביניים, אלה בתי-ספר רשמיים בהגדרה של החוק – פתאום נעמדנו במצב שחוקקנו חוק, לא התכוונו להוציא מתוכו את כיתות י"א–י"ב, והנה, כיתות י"א–י"ב, שחלק מהותי בחוק נולד עבורן – למשל, הזכות לגשת לבחינות בגרות – פתאום יש ספקות בעניין הזה.

זבולון אורלב: אשר על כן, הצעת החוק הזאת בראש ובראשונה נועדה לכסות את כיתות י"א–י"ב, שהרי אין שום סיבה שבעולם – נכון, חבר הכנסת גפני?

זבולון אורלב: – להחריג את כיתות י"א–י"ב של כלל המערכת, לא של החינוך החרדי.

זבולון אורלב: הדבר השני שוודאי גם תסכים לו: חוץ מהחינוך המוכר שאינו רשמי החרדי, תתפלאו, יש גם חינוך מוכר שאינו רשמי שאינו חרדי, ובין היתר גם של הציונות הדתית, גם של היהדות הדתית הלאומית – ועליהם, שוב, אין שום סיבה שבעולם לא להחיל.

אחמד טיבי: יש גם בתי-ספר ערביים.

זבולון אורלב: אני מייד אומר.

זבולון אורלב: בתי-ספר ערביים, בעיקר במגזר הנוצרי.

זבולון אורלב: זה התחיל בעיקר במגזר הנוצרי.

זבולון אורלב: בתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים במגזר הנוצרי.

זבולון אורלב: וגם במגזר הממלכתי.

זבולון אורלב: מי שאיננו יודע, בית-ספר "הריאלי" בחיפה הוא בית-ספר מוכר שאינו רשמי.

זבולון אורלב: אין שום סיבה שבעולם לא להחיל את החוק הזה על אותם מוכרים.

זבולון אורלב: ולכן, מבחינתי, אין שום מניעה להעביר את החוק.

זבולון אורלב: אני בהחלט אומר כאן, מעל הבמה: אני אתמוך, אני אפילו אזום שתהיה החרגה – כמו בחוק הקיים – שתהיה החרגה גם פה לגבי שתי מערכות החינוך, "מעיין החינוך התורני" והחינוך העצמאי, בתקווה – אם לא נצליח לשכנע אותם.

זבולון אורלב: אני לא בעד החלה חד-צדדית.

זבולון אורלב: אבל אין שום סיבה לקחת בני ערובה את כלל התלמידים כרגע, גם של י"א, גם של י"ב, וגם של מערכת המוכרת שאינה רשמית שאיננה המגזר החרדי; אין שום סיבה.

זבולון אורלב: לכן אני מצטער שהשר משולם נהרי איננו נמצא פה באולם ואי-אפשר לדבר אתו, והתקבלה החלטה חד-צדדית לערער.

זבולון אורלב: אני בטוח שיכולנו פה באולם להגיע להבנה הזאת על דעת שני המציעים.

זבולון אורלב: אין שום סיבה בינתיים לעכב.

זבולון אורלב: אבל כיוון שהשר ערער, הערעור קיים.

זבולון אורלב: וכיוון שיושב-ראש הקואליציה בא אלינו בדברי נימוסים כל כך יפים, אז הסכמנו – למורת רוחנו, חייבים לומר, כי באמת היה ראוי שביום זכויות הילד נמצה את הזכויות של אותם תלמידים שדיברתי עליהם, לא על אלה שלא דיברתי עליהם.

משה גפני: אני לא בטוח שבציונות – – –

זבולון אורלב: אני לא שואל אותם, עליהם אני מוכן לכפות חד-צדדית.

זבולון אורלב: אותם אני אינני שואל.

זבולון אורלב: יבוא כאן נציגם, אם יש להם נציג כאן, ויקום יאמר.

זבולון אורלב: אני חושב שאני מייצגם, ואני מתנגד התנגדות נחרצת לכך שבית-ספר שאמון על דרכה של הציונות הדתית יוחרג מחוק זכויות התלמיד.

זבולון אורלב: קונספטואלית, התפיסה שלי היא תפיסה שונה לחלוטין.

זבולון אורלב: יכול להיות שיהיה ויכוח, אני לא אומר שלא יהיה ויכוח – אתה צודק – אז יהיה ויכוח.

זבולון אורלב: אגב, אני בטוח שיש הרבה בתי-ספר, שאם היו שואלים את המנהלים ואת הבעלויות, גם הם לא היו רוצים את זה.

זבולון אורלב: הרי החוק הזה נותן זכויות לתלמידים, הוא לא נותן זכויות לבעלויות, הוא לא נותן זכויות למורים, הוא לא נותן זכויות למנהלים.

זבולון אורלב: יש פה דרך ייסורים.

זבולון אורלב: כדי להרחיק תלמיד מבית-ספר, אנחנו מאוד מכבידים.

זבולון אורלב: אז אם נתחיל לשאול כל אחד – יש פה הנהגה שקיבלה מנדט מהציבור, ולכן אני בהחלט חושב שפה המחוקק צריך לומר את דברו.

זבולון אורלב: אשר על כן, אני מקווה, אדוני היושב-ראש – ביום ראשון הקרוב הממשלה תדון בערעור.

זבולון אורלב: אני מציע לחברי חבר הכנסת גפני להעביר לחברים האחרים את דברי, שזו תהיה הדרך שבה נוכל להעביר את החוק.

זבולון אורלב: תודה רבה.

אחמד טיבי: תשובה והצבעה יהיו במועד אחר כמוסכם, ולכן אנחנו עוברים לנושא הבא.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2591/17; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הנושא הבא: הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – זכות קטין לקשר עם קרוביו), של חבר הכנסת יצחק גלנטי.

אחמד טיבי: בבקשה אדוני, עד עשר דקות.

יצחק גלנטי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, בשנת 1954 המליצה העצרת הכללית של האומות המאוחדות למדינות החברות בה לציין מדי שנה את יום הילד הבין-לאומי.

יצחק גלנטי: התאריך שנקבע הוא 20 בנובמבר, היום שבו אישרה העצרת הכללית את האמנה לזכויות הילד בשנת 1989.

יצחק גלנטי: האמנה לזכויות הילד היא הסכם הקובע את מכלול החובות שיש למדינות כלפי הילדים החיים בהן.

יצחק גלנטי: כאשר מדינה החברה באו"ם מאשרת את הסכמתה לקיים את האמנה, היא מתחייבת לפעול ברוח האמנה ולקבל את החוקים המופיעים בה.

יצחק גלנטי: הצורך ביצירת אמנה נבע מהעובדה שבמשך מאות שנים ילדים לא נחשבו לשווי ערך או לשווי זכויות למבוגרים.

יצחק גלנטי: אי-שוויון עלול להביא לניצול, לחוסר צדק ולהתעלמות מהצרכים האמיתיים של הילדים.

יצחק גלנטי: כמה נושאים לדוגמה העולים מהאמנה לזכויות הילד: הבטחת השמירה על עצם החיים אומרת שילדים זכאים לקבל טיפול רפואי אשר יגן עליהם ויבטיח התפתחות תקינה, כמו קבלת חיסונים נגד מחלות.

יצחק גלנטי: האמנה מציינת שכל ילד זכאי לתנאי קיום בסיסיים, כמו אוכל וקורת גג.

יצחק גלנטי: גם כיום קיימת בעולם תופעה של ילדים שמסיבות שונות מוצאים את עצמם ברחובות הערים ונאלצים לדאוג לעצמם לאוכל ולקורת גג.

יצחק גלנטי: ילדים אלה חשופים לניצול מצד מבוגרים בעלי כוונות שליליות ולעתים גם להתעללות גופנית.

יצחק גלנטי: הם מועסקים בעבודה קשה וממושכת תמורת שכר זעום.

יצחק גלנטי: מדובר גם בילדים צעירים מאוד, האמורים ללמוד בבית-הספר, וכך גם נמנעת מהם הזכות הבסיסית לרכוש השכלה וחינוך, העשויים להבטיח להם עתיד טוב יותר.

יצחק גלנטי: עוד קובעת האמנה כי יש לשתף ילדים בהחלטות המשפיעות על חייהם, למשל מעבר לעיר אחרת או מגורים בפנימייה מחוץ לבית כדי להרחיקם מהסביבה המוכרת להם.

יצחק גלנטי: בהמשך לאמנה לזכויות הילד יש זכויות בסיסיות רבות ונוספות אשר עדיין אינן מעוגנות בחוק.

יצחק גלנטי: אחת מהן מובאת בהצעת החוק אשר בחרתי להציג לפניכם היום.

יצחק גלנטי: הצעת חוק זאת מבקשת לאפשר לילד לקיים קשר בסיסי עם קרוביו.

יצחק גלנטי: החוק קובע כי קרובי הקטין זכאים לפנות לבית-המשפט על מנת להסדיר את זכויות הביקור ואת הקשר עם אותו קטין.

יצחק גלנטי: עלינו לזכור כי טובתו של הקטין חייבת להיות בראש מעיינינו, ובית-המשפט הוא זה שיקבע אם יתקיים קשר בין הקטין ובין משפחתו המורחבת.

יצחק גלנטי: רבותי, החוק הישראלי מכיר בתוצאה המשפטית של קרבת משפחה לקטין.

יצחק גלנטי: הדבר בא לידי ביטוי בעיקר בחיוב קרובים לשאת במזונות קטין כאשר הוריו אינם מסוגלים לעשות כן – סעיף 4 לחוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות), התשי"ט–1959.

יצחק גלנטי: בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות מקנה סעיף 72 הקיים רשות לקרובים להביע דעה ביחס לקטין בהליכים הנוגעים לאפוטרופסות ומשמורת.

יצחק גלנטי: עם זאת, חסרה בחוק הנוכחי קביעה מתבקשת, שלפיה לצד חובת המזונות קיימת לקרובים גם זכות לכאורה להיפגש עם הקטין.

יצחק גלנטי: מטבע הדברים, זכות זו תלויה במכלול הנסיבות.

יצחק גלנטי: שאלת טובת הקטין היא המבחן העיקרי, שכן ההנחה היא שהפגישה עם הקרובים היא בראש ובראשונה לטובת הקטין ורק אחר כך באה לספק את כמיהת הקרובים לקשר.

יצחק גלנטי: הצעת חוק כזו, זהה בעיקרה, הונחה על שולחן הכנסת השש-עשרה על-ידי חבר הכנסת רשף חן וקבוצת חברי הכנסת, ומספרה פ/3372.

יצחק גלנטי: רבותי, אני העליתי את החוק להצגה בלבד.

יצחק גלנטי: החוק יובא להצבעה במועד אחר.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: היות שאין תשובה והצבעה, אנחנו עוברים לנושא הבא.

אחמד טיבי: יום זכויות הילד הבין-לאומי

אחמד טיבי: הנושא הבא: יום זכויות הילד הבין-לאומי – הצעות לסדר-היום שמספריהן 3859 ו-4004.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, ואחריה – חברת הכנסת נאדיה חילו.

אחמד טיבי: יענה כבוד השר יצחק הרצוג.

שרה מרום שלו: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ילדים הם עם נפלא, הם התגלמות הטוב, הם יפים, מצחיקים ומתוקים, הם שנונים וחכמים ותמימים, והם נותנים לנו תקווה וכוח.

שרה מרום שלו: לכאורה, כל אלה הן סיבות מצוינות להפוך את יום הילד הבין-לאומי ליום חג.

שרה מרום שלו: ובכל זאת, אנחנו מרגישים שאין לנו הרבה סיבות לחגוג השנה.

שרה מרום שלו: יש היום יותר ילדים החיים מתחת לקו העוני מבעבר – ילדים שאין להם מה שמגיע להם ואפילו הולכים לישון רעבים.

שרה מרום שלו: יש אלימות גואה בקרב בני הנוער, רק בתחילת השבוע היינו עדים לתקיפה מזעזעת של נהג מונית על-ידי נערים צעירים בני 15.

שרה מרום שלו: יש יותר תופעות של שיכרות ושימוש בסמים בקרב ילדים ובני נוער, רק לפני שבועיים שמענו על ילדים בני 13 שהשתכרו עד אובדן הכרה.

שרה מרום שלו: יש פערים שהולכים וגדלים בין ילדים שגדלים בפריפריה ובין ילדים שחיים במרכז הארץ.

שרה מרום שלו: יש ילדים בשדרות וביישובי עוטף-עזה שחיים בחוסר ביטחון מוחלט ובפחד יומיומי.

שרה מרום שלו: את מלוא ההשלכות של מה שעובר עליהם עדיין לא ניתן להבין ולתפוס.

שרה מרום שלו: הילדים הללו יהפכו בתוך שנים אחדות למבוגרים.

שרה מרום שלו: איזה עתיד אנחנו מציעים להם?

שרה מרום שלו: מה אנחנו עושים כדי להבטיח שהם יישארו פה בארץ ויהפכו למבוגרים משכילים ויצרניים, שחיים בכבוד וברווחה?

שרה מרום שלו: חד-משמעית, אנחנו לא עושים מספיק.

שרה מרום שלו: מאות אלפי ילדים לא הולכים לבתי-הספר כבר שבועות.

שרה מרום שלו: ישראל נמצאת במקומות נמוכים מאוד במבחני המיצ"ב העולמיים, ההשכלה הגבוהה נמצאת בשפל חסר תקדים, מפעל ההזנה הופסק במקומות רבים בשל העדר תקציב, ובכל מקרה לא הורחב כמתוכנן, והרשימה עוד ארוכה.

שרה מרום שלו: הגיע הזמן להביא את השביתה בבתי-הספר התיכוניים ובאוניברסיטאות לכלל סיום.

שרה מרום שלו: לא ייתכן שיותר מחודש הילדים שלנו ישבו בבית ולא ייראה פתרון באופק.

שרה מרום שלו: כל צד מתבצר בעמדותיו והתלמידים ממשיכים להיות קורבנות.

שרה מרום שלו: צודקים המורים שדורשים תוספת שכר ושיפור תנאי העבודה, וצודק משרד האוצר שמבקש תוספת שעות עבודה עבור רפורמה כזו.

שרה מרום שלו: הגיע הזמן גם לרפורמה רצינית וכוללת במערכת החינוך, ואני מקווה שהרפורמה שנחתמה ונסגרה לא מכבר עם הסתדרות המורים תביא לשינוי המיוחל, וישראל תחזור לשנים יפות יותר, שבהן היא הובילה והיוותה דוגמה וסמל.

שרה מרום שלו: יש לנו ילדים נפלאים ונוער מצוין.

שרה מרום שלו: אני רואה את הנכדים שלי והחברים שלהם ומתמלאת גאווה בכל פעם מחדש.

שרה מרום שלו: אני שומעת מסביבי כל הזמן נבואות זעם על מצב הנוער, על כך שאיבדו את ערכיהם, הפכו לאדישים ומרוכזים בעצמם.

שרה מרום שלו: יש בכך מן האמת.

שרה מרום שלו: חלק מכך לא קשור אלינו אלא לעולם המשתנה במהירות ומכתיב קצב ואורח חיים מסוימים.

שרה מרום שלו: אך תפקידנו הוא לכוון, להציב גבולות, לטפח ולהשקיע.

שרה מרום שלו: ואת זה עלינו לעשות טוב יותר.

אחמד טיבי: אני מודה לגברתי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת נאדיה חילו – היא לא פה?

אחמד טיבי: אדוני השר, בבקשה.

אחמד טיבי: לא מקובל שהכנסת מחכה לחברי כנסת שמסתובבים בירכתי האולם.

אחמד טיבי: זה גם לא יאה.

אחמד טיבי: אני מבקש שאדוני השר יעלה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רואה שחברת הכנסת חילו נמצאת.

אחמד טיבי: היא תדבר אחריך, מהצד.

יצחק הרצוג: אני מודה לחברת הכנסת שרה מרום-שלו על ההצעה לסדר-היום.

יצחק הרצוג: הדברים הם דברי טעם ובבחינת דור לדור יביע אומר.

יצחק הרצוג: נכון וראוי להעלות את נושא הילדים בישראל, מה גם ששנת ה-60 למדינה הוכרזה שנת הילדים.

יצחק הרצוג: אנחנו, כחברה, נותנים תשומת לב מרבית לילדינו, ויחד עם זה הצבעת על תופעות קשות מאוד שמלוות את חיינו.

יצחק הרצוג: ראשית, לגבי הציבור שחי מתחת לקו העוני – מיליון ו-650,000 נפש נכון לשנת 2006.

יצחק הרצוג: שני-שלישים מהציבור הזה הם לא-יהודים וחרדים, וזה אומר משהו על היכולת למצוא מקורות הכנסה לתא המשפחתי, ועל זה דנו בפורומים אחרים.

יצחק הרצוג: במקביל, מחצית הציבור הזה היא ילדים, היות שמדובר במשפחות מרובות ילדים.

יצחק הרצוג: וזה ודאי אתגר משמעותי מאוד.

יצחק הרצוג: יש בארץ 330,000 ילדים בסיכון מגיל אפס עד גיל שש.

יצחק הרצוג: בעניין הזה אנחנו תופסים את השור בקרניו, והממשלה אימצה תוכנית מרחיקת לכת לטיפול בילדים ונוער, שאתאר אותה בהמשך, והיא מבוססת על דוח של ועדה ציבורית בראשות הפרופסור הלל שמיד, שהוקמה וכוננה בממשלת שרון הראשונה, על-ידי זבולון אורלב ידידי, כשהיה שר הרווחה.

יצחק הרצוג: הוועדה בחנה את כל נושא הילדים בסיכון, אפיינה מיהו ילד בסיכון והמליצה כיצד לבנות תוכנית להוצאת הילדים האלה – מראש – מכלל סיכון.

יצחק הרצוג: התוכנית, בעקרונותיה, אושרה בממשלה אשתקד, בסוף השנה, ולאחר מכן, כאשר מוניתי לשר הרווחה והשירותים החברתיים, דרשתי, וקיבלתי אותה מראש הממשלה, שנותן לה גיבוי מלא ומשמעותי מאוד, בתקציב של 400 מיליון ש"ח על פני כמה שנים.

יצחק הרצוג: התוכנית אושרה בוועדת השרים בראשותי, ועדת השרים לשירותים חברתיים, ותצא לדרך ב-1 בינואר.

יצחק הרצוג: נבחרו יותר מ-50 יישובים ברמה סוציו-אקונומית 2, דהיינו מהעניים ביותר.

יצחק הרצוג: אנחנו מנהיגים העדפה מתקנת בדיוק של אותן שכבות שחיות מתחת לקו העוני – יישובי מיעוטים, יישובים חרדיים ויישובי עולים, כדי ללוות את הילדים מגיל אפס עד גיל שש ליווי מלא, על בסיס השירותים בקהילה.

יצחק הרצוג: התוכנית נבנתה בתיאום עם "הג'וינט", בתיאום עם חמישה משרדי ממשלה, ומנכ"ל משרדי עומד בראש ועדת ההיגוי.

יצחק הרצוג: לא קל לתאם בין משרדי הממשלה, אבל הצלחנו.

יצחק הרצוג: במקביל אנחנו מפתחים רשת מקיפה ומפורטת של תוכניות, ובהן תוכנית שנקראת "התחלה טובה", והיא משותפת ל"ג'וינט" ולקרנות, ונותנת ליווי שמותאם לגילים הללו במיוחד.

יצחק הרצוג: מכל מקום, אנחנו עוסקים במגוון נושאים, לא רק בצד החינוך.

יצחק הרצוג: בד בבד עם התוכנית הזאת אנחנו עוסקים בנושא של ילדים נפגעי תקיפה מינית, אנחנו עוסקים בנושא של ילדים מוכים, ילדים שנמצאים בסכנה בביתם – בנושא של הכנה ומוכנות לסיכון פיזי כדי למנוע מצב של נזק פיזי ונכות.

יצחק הרצוג: אני מקווה מאוד שוועדת העבודה והרווחה בראשות ידידי חבר הכנסת גלנטי תאשר בקרוב תקנות שמתוקפן ייכללו כ-5,000 ילדים נכים במעגל מקבלי קצבת נכות, לאחר שעד היום נפלו בין הכיסאות, ועוד ועוד.

יצחק הרצוג: אני אומר גם את הטקסט הכתוב שהכינונו, כדי לשקף נאמנה את כל המכלול.

יצחק הרצוג: אני שמח שהכנסת מייחדת את הדיון לנושא זכויות הילד בישראל.

יצחק הרצוג: אני רוצה לומר שגם במערכת החינוך היום יש דיונים – בבתי-הספר היסודיים – ומלמדים את הילדים מהן זכויותיהם כילדים.

יצחק הרצוג: אין חולק על הטענה שמצבם של ילדים רבים במדינת ישראל מעורר דאגה, וכפי שכבר אמרתי, דוח ועדת-שמיד לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה מצביע על אוכלוסייה של כ-330,000 ילדים ובני נוער במצבים של סיכון וסכנה.

יצחק הרצוג: הדוח, שהונח על שולחן הממשלה בשנת 2006, הציב בפני החברה הישראלית תמונה אמיתית של מצב דור ההמשך של המדינה.

יצחק הרצוג: תמונה זו אינה מחמיאה במיוחד, ומעלה את הצורך הדחוף בגיבוש מדיניות לאומית ואסטרטגיות פעולה חדשות להתמודדות עם התופעות הקשות שמתוארות בו.

יצחק הרצוג: אני שמח שיש לי חלק בממשלה שאימצה את הדוח הזה במלואו, החליטה להעמיד את נושא הטיפול בילדים ובנוער בסיכון בראש סדר העדיפויות שלה.

יצחק הרצוג: מבחינתי זוהי מהפכה אמיתית.

יצחק הרצוג: ראש הממשלה החליט שנושא זה יהיה אחד מיעדיה המרכזיים של הממשלה, הטיל על צוות משרדו את המשימה לגבש את עיקרי התוכנית, ולאחר מכן היא הופקדה לניהול משרד הרווחה והשירותים החברתיים שבראשותי.

יצחק הרצוג: אין ספק שזו משימה לאומית ראשונה במעלה, עם יעדים ארוכי טווח, ולכן אנחנו כבר מדברים עם האוצר על כך שהתוכנית הזאת תהיה בבסיס התקציב למשך עשר שנים, וכל התקציבים יהיו תוספת לכל מערכת שירותי הרווחה, מתוך כוונה להוציא עשרות אלפי ילדים ממצב של מצוקה ולתת להם הזדמנות למצות את יכולתם ואת כישוריהם ולהשתלב במערכות הנורמטיביות של החברה הישראלית ולתרום לה.

יצחק הרצוג: לכן, שנת 2008 תהיה שנה של מפנה בתחום הטיפול בילדים ובנוער, ברגע שנתחיל ליישם את דוח-שמיד.

יצחק הרצוג: מדובר בשיתוף פעולה בין-משרדי שחברו בו משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד התמ"ת, משרד הקליטה, ה"ג'וינט" וגופים נוספים.

יצחק הרצוג: בכל אחת מהרשויות המקומיות שנבחרו להשתתף בתוכנית יוקם מטה שיפעיל אותה על-פי צורכי הקהילה.

יצחק הרצוג: לתוכנית הזאת שלוש נגזרות מרכזיות: 1.

יצחק הרצוג: כ-100,000 ילדים במצבי סיכון בני 6–18 ייהנו מהשקעה ממשלתית נוספת של 900 ש"ח לילד, שתועבר למטות היישובים לטיפול מניעתי לטיפול בילדים ובנוער בסיכון.

יצחק הרצוג: בהכוונת השולחנות העגולים היישוביים, שמשולבים בהם כל הגורמים שעוסקים בסיוע לילדים בסיכון, ינותבו הכספים האלה לתוכניות למניעה ולטיפול בתוך הקהילה – בתחום הרווחה והחינוך, ובכל תחום אחר – כדי להביא להסטת תקנים מטיפול חוץ-קהילתי לטיפול בתוך הקהילה.

יצחק הרצוג: 2.

יצחק הרצוג: כ-40,000 ילדים במצבי סיכון מגיל לידה ועד גיל שש ייהנו מהשקעה ממשלתית נוספת של 1,500 ש"ח לילד, שתועבר למרכזי "התחלה טובה" שפועלים ב-30–40 רשויות מקומיות.

יצחק הרצוג: מרכז כזה יפעל במסגרת המטה היישובי וישמש מוקד לתכנון, יישום והפעלה של מסגרת שירותים עירונית לגיל הרך.

יצחק הרצוג: אני ממליץ לבקר בפיילוט שעשינו במעון "שקמה" ברמת-גן או בטירת-כרמל; מרכז כזה יספק שירותי איתור, מניעה וטיפול בילדים בסיכון, ובין השאר יעודד את ההורים להשתמש בשירותים אלה.

יצחק הרצוג: בחלק מהמקרים הוא עצמו יספק את השירותים, ויגייס מתנדבים להדרכת הורים ומשפחות – וזאת אחת הבעיות הגדולות.

יצחק הרצוג: סביב ילדים בסיכון אתה מוצא משפחה מרוסקת, שבה ההורים אינם מסוגלים לתפקד כהורים.

יצחק הרצוג: אני בא מדיון מרתק, שגם היושב-ראש הנכבד השתתף בו, בנושא גיל הנישואים; יש קשר בין זה ובין כל המכלול של משפחות שאינן מסוגלות להתמודד עם הילד שאך נולד.

יצחק הרצוג: 3.

יצחק הרצוג: לבסוף, כ-4,000 ילדים מגיל הלידה עד גיל ארבע ייהנו מהשקעה ממשלתית של כ-7,000 ש"ח במעונות הציבוריים שבהם הם לומדים ב-15–20 יישובים.

יצחק הרצוג: ההשקעה תביא בין השאר להגדלת מספר המטפלות, לשיפור בהכשרתן המקצועית ולהגדרת סטנדרטים ברורים לפעילויות במעונות.

יצחק הרצוג: תוכנית זו תיושם בד בבד עם החלת חוק הפיקוח על המעונות והגדרת סטנדרטים בסיסיים לכלל המעונות בישראל, ובהם המעונות הפרטיים, כחלק מיישום הדוח.

יצחק הרצוג: הוועדה בראשות פרופסור מיקי רוזנטל, שעוסקת ברישוי המעונות, תפעל לאכיפת הסטנדרטים במעונות.

יצחק הרצוג: אנו מאמינים שנתחיל את השנה האזרחית התחלה חדשה וטובה בכל הקשור לילדים ולזכויותיהם.

יצחק הרצוג: זה לא מספיק.

יצחק הרצוג: ברור לנו שהמכלול הוא עצום, ברור שזה מתחבר למערכת החינוך, ברור שזה מתחבר למה שהילד רואה, למה שהילד שומע, למה שהוא קולט מהטלוויזיה, מה שהוא קולט מהמחשב, מה שהוא שומע בבית ומשפת הרחוב.

יצחק הרצוג: הכול ברור.

יצחק הרצוג: אבל אנחנו, לראשונה זה זמן רב, נכנסים למהלך דרמטי ומשמעותי מאוד בכל הקשור לילדי ישראל.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

אחמד טיבי: מה מציע אדוני השר?

יצחק הרצוג: אני מציע להעביר את הדיון לוועדת העבודה והרווחה או לוועדת החינוך של הכנסת ואולי גם לדיון משותף.

יצחק הרצוג: את דוח-שמיד אנחנו נציג בפני ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, ואני חושב שוועדת העבודה והרווחה היא הגורם הנכון.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין, אף-על-פי שהפסדת את התור שלך, חברת הכנסת חילו, אני מאפשר לך דקה מהצד.

נאדיה חילו: כמה זמן יש לי?

אחמד טיבי: יש לך דקה.

נאדיה חילו: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני מברכת את השר על כל הפריסה של השירותים ועל השינוי עם הפנים לילדים ולגיל הרך בכלל.

נאדיה חילו: אבל ללא ספק, מאז שנחקקה האמנה, בנובמבר 1989, האמנה הבין-לאומית של זכויות הילד – ובעצם היום אנחנו מציינים את זה – עברנו כברת דרך בכל מה שקורה בנושא זכויות הילדים, גם ילדים נורמטיבים וגם ילדים שזקוקים לשירותים מיוחדים.

נאדיה חילו: אבל עדיין הדרך מאוד ארוכה.

נאדיה חילו: אנחנו מדברים היום על קרוב ל-800,000 ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

נאדיה חילו: אנחנו לא יכולים לעבור ולדלג על היום הזה בלי לדבר על 600,000 תלמידים שכבר כמעט 40 יום הם ללא מערכת חינוך.

נאדיה חילו: ללא ספק, נושא הילדים נדון בכמה וכמה שירותים, וצריך לאגם אותם, לאחד אותם ולדאוג שיהיו נגישים ושתהיה התאמה בין כל השירותים.

נאדיה חילו: ביום כזה אי-אפשר שלא להזכיר את הילדים שהם קורבנות לאלימות כחסרי ישע וגם קורבנות לעבירות מין.

נאדיה חילו: הילדים האלה זקוקים לשירותים מיידיים, והתור לפעמים מאוד ארוך.

נאדיה חילו: אני מציעה לנסות להעביר את זה, בהסכמת השר, לוועדה משולבת של הוועדה לזכויות הילד וועדת הרווחה, אם זה ניתן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב, הצעה אחרת.

אחמד טיבי: דקה מהצד, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, צריך לזכור שזכויות הילד מתחילות ביום היוולדו של התינוק.

נסים זאב: אנחנו תמיד מסתכלים אם יש מצב של עוני אבל שוכחים שתינוק מתחיל את החיים שלו עוד כשהוא במעי אמו.

נסים זאב: אני רוצה להתחיל בנושא ההפלות, שבמדינת ישראל הכול בו מופקר ואין מספיק פיקוח ובקרה.

נסים זאב: כל שנה מתבצעות במדינת ישראל עשרות אלפי הפלות מיותרות, ואותם עוברים במעי אמם, יש להם נשמה, הם עוברים – – –

יצחק גלנטי: – – –

נסים זאב: אומרים במעי אמם.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, הסוגיה הזאת, צריך לתת עליה את הדעת.

נסים זאב: הבאתי בעניין זה הצעת חוק שלא התקבלה.

נסים זאב: דבר נוסף, אדוני, שמעתי הבוקר שכאילו הבעיה של האם והילד – עניין הנישואים, שצריכים לאפשר רק מגיל 18 ומעלה.

נסים זאב: לדעתי צריך לאפשר אפילו בגיל 16, כי אותן בנות שיש להן יחסים אינטימיים, אי-אפשר להשאיר אותן בצורה מופקרת.

נסים זאב: ואם הן מרגישות שהן בשלות להקים בית, צריך לאפשר את זה.

נסים זאב: ודאי שהחוק הזה – – –

לימור לבנת: למה לא בגיל 14?

לימור לבנת: יש כאלה שבשלות בגיל 14.

לימור לבנת: אולי אפילו בגיל 13.

אחמד טיבי: מה הקשר לנישואים?

נסים זאב: ודאי שהחוק הזה, אין לו שום בסיס ושום יסוד שקשור להלכה היהודית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: סליחה, הצעה אחרת.

אחמד טיבי: כשאני בשלטון אני לא מקפח גם קבוצות רוב שהן בעלות השפעה.

אחמד טיבי: בבקשה.

יצחק הרצוג: – – –

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, תיזהר, הוועדה לביקורת המדינה כאן.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעתי מורכבת משני חלקים.

מנחם בן-ששון: במחצית הדקה הראשונה אני רוצה לומר לאדוני, שהיה השר, ולאדוני, שהוא השר היום, שכל מפגש עם משרד הרווחה הוא מפגש עם מערכת מקצועית ממדרגה ראשונה.

מנחם בן-ששון: מדובר באנשים שבאים מן השטח עם כלי עבודה מצד אחד, עם ניסיון מצד שני, ואחריות שהלוואי שהיתה לנו במערכות אחרות.

מנחם בן-ששון: על זה אני רוצה לשבח אתכם.

מנחם בן-ששון: באתם עם תפיסה, אתם תביאו אותה לוועדות הכנסת.

מנחם בן-ששון: מחר ועדת החוקה מתחילה דיון ארוך אתכם בחוק הענישה לנוער.

מנחם בן-ששון: ולכן, אדוני היושב-ראש, זה קשור לסוגיה הזאת, יכול להיות שכדאי שלצוות שהשר הציע אפשר יהיה להציע חבר או שניים מוועדת החוקה, שיצטרפו על מנת שיעשירו את הדיון.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: אדוני השר, מה אתה מציע?

יצחק הרצוג: – – –

אחמד טיבי: תודה, הנושא יעבור לוועדת הכנסת כי יש ריבוי של הצעות, אדוני השר.

ראובן ריבלין: בוועדה במליאתה יהיה הרבה פחות בלבול ראש.

יצחק הרצוג: ועדת העבודה עם הוועדה לזכויות הילד או ועדת הכנסת.

אחמד טיבי: אנחנו נצביע אם להעביר לוועדה או להסיר, ולאחר מכן יוכרע בוועדת הכנסת לאיזו ועדה הנושא יועבר, לוועדת העבודה או לוועדה משולבת.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: בעד – ועדה, נגד – הסרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 15, נגד – אין, נמנעים – אין.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הנושא לוועדת הכנסת להכרעה.

אחמד טיבי: [נספח מס' כ/173; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 11270; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק השלכות מגדריות בחקיקה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2007, קריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גדעון סער, בבקשה.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, גם בקריאה הראשונה ישבת.

גדעון סער: אני תוהה אם יש כוונת מכוון שבתוך הנשיאות אתה מיועד לנושאים שנוגעים לקידום מעמד האשה?

אחמד טיבי: זה גם קשור במקצוע המקורי שלי.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מכובדי שר הרווחה, כנסת נכבדה, אני מבקש להביא בשם הוועדה לקידום מעמד האשה את הצעת חוק השלכות מגדריות בחקיקה (תיקוני חקיקה), התשס"ז–2007, הצעת חוק של חברת הכנסת עמירה דותן, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

גדעון סער: אני רוצה לברך את חברת הכנסת דותן על ההצעה שנשלים היום, כך אני מקווה, ואני חושב שזה אחד החוקים החשובים שמחוקקים בכנסת הזאת.

גדעון סער: הצעת החוק באה להקים חובה לבחון השלכות של הצעות חוק וחקיקת משנה שנדונות בוועדות הכנסת על השוויון בין נשים וגברים.

גדעון סער: למעשה, כאשר הגוף המחוקק עוסק בחקיקה הוא אמור לשקול את מכלול השיקולים הרלוונטיים, ובכלל זה בוודאי גם את ההשפעות של החקיקה על האוכלוסייה ועל הערך החשוב של השוויון בין המינים.

גדעון סער: אבל, למרבה הצער, כיום, בהליכי החקיקה במתכונת הנוכחית שלהם, על-פי רוב הדבר לא כולל בחינה מודעת או מובנית או שיטתית של השלכות החקיקה על השוויון בין נשים לגברים; כמו גם על עניינים אחרים, שכרגע לא ניכנס אליהם.

גדעון סער: לעתים יכולות להיות מוגשות חוות דעת או התייחסויות של מחלקת המחקר או של ארגוני נשים, אבל אין גורם ציבורי או גורם מקצועי אשר בוחן את השלכות החקיקה על השוויון בין המינים באופן שיטתי.

גדעון סער: אני רוצה לתת כמה דוגמאות מהעת האחרונה, אולי מתקציב המדינה שאנו עוסקים בו היום.

גדעון סער: קיצוץ בתקציבים לסבסוד מעונות יום – מהי ההשלכה מבחינת החסם בפני נשים בשוק העבודה?

גדעון סער: הטלת מס ביטוח בריאות וביטוח לאומי על עקרות בית.

גדעון סער: וגם ההשלכות העקיפות, למשל ההשלכות הנובעות מהרצון לדחות את תחילת יום חינוך ארוך, או ההשלכות של הקפאת הפעימה בנושא שכר מינימום, כאשר אנו יודעים ששני-שלישים ממקבלי שכר המינימום הוא מקבלות שכר מינימום.

גדעון סער: כל אלה הן דוגמאות של השלכות של דבר חקיקה אקטואלי, שהכנסת דנה בו בימים האלה, על השוויון בין המינים.

גדעון סער: מה שאני אומר לגבי הליכי החקיקה בבית הזה בוודאי נכון גם לגבי השלב המוקדם של הכנת הצעות חוק ממשלתיות, שהן ההצעות היותר כבדות, במירכאות, עוד לפני שהן מגיעות לשולחן הכנסת.

גדעון סער: זהו שלב קריטי, שבו יש יותר יכולת להשפיע על עיצוב של הסדרים שמתגבשים.

גדעון סער: אנחנו גם ראינו בכך חשיבות, ולכך אתייחס בהמשך, כי הדבר הזה צריך להיות מוסדר בתקנון עבודת הממשלה.

גדעון סער: מסקירה שנמסרה לוועדה מטעם מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה שבעולם קיימת מגמה של חיזוק אותה בחינה של ההשפעות על השוויון בין המינים.

גדעון סער: הדבר הזה מעוגן גם בהחלטות של האו"ם, במצע בייג'ין, בדירקטיבה של האיחוד האירופי ואצל הרבה מאוד מדינות מתקדמות, כמו אנגליה, גרמניה, שבדיה, קנדה, פינלנד, אם כי ברובן הוא לא מעוגן במסגרת של חקיקה אלא כהנחיות מדיניות.

גדעון סער: בגרמניה זה במסגרת תקנון הממשלה הפדרלית, אבל זה בהחלט דבר קיים במסגרת של חקיקה בצורה מאוד שיטתית.

גדעון סער: עוד אציין, כי כפי שצוין בוועדה, יש חוקים שההשפעות המגדריות שלהן הן גלויות לעין – למשל נושאים שקשורים לעבודת נשים – ויש חוקים שמשפיעים באופן שונה, שהוא יותר סמוי ולא על פני הדברים, אבל חשוב שהרשות המחוקקת תהיה מודעת לכך.

גדעון סער: גם אם בסופו של דבר היא מקבלת החלטה שונה, היא צריכה להיות מודעת להיבט הזה.

גדעון סער: אלה בוודאי חוקים שנוגעים לחינוך, לבריאות, לתחבורה, לחוק התקציב וכו'.

גדעון סער: בהצעת החוק מוצע כי התשתית לבחינת ההשלכות המגדריות בוועדות הכנסת תהיה חוות דעת שתגיש לוועדה הרשות לקידום מעמד האשה ביחס לכל הצעת חוק או דבר חקיקת משנה שיש להם השלכה על השוויון בין נשים לגברים, על קידום מעמד האשה, על קידום השוויון בין המינים, על ביעור האפליה נגד נשים ועל מניעת אלימות נגד נשים.

גדעון סער: חוות הדעת תוגש על-ידי הרשות לוועדה שאמורה לדון בהצעת החוק או בחקיקת המשנה, ותונח על שולחן הוועדה לקראת הדיונים.

גדעון סער: תפקיד זה של הרשות לקידום מעמד האשה יוסף לרשימת תפקידי הרשות, שמפורטים בחוק הרשות לקידום מעמד האשה.

גדעון סער: כאמור, בדיונים בוועדה לקידום מעמד האשה סברנו שיש חשיבות רבה מאוד לכך שבחינת הבחינות המגדריות תיעשה לגבי חקיקה ממשלתית בשלבים המוקדמים של גיבוש הצעת החוק.

גדעון סער: פנינו למזכיר הממשלה בבקשה לתקן את תקנון הממשלה ולעגן בו את החובה לשלוח את תזכירי החוק גם לרשות לקידום מעמד האשה, וכן לציין בו כי ההשלכות המגדריות הן אחד העניינים שיש להתייחס אליהם במסגרת בחינת ההשלכות השונות של החקיקה עוד בשלב תזכיר החוק.

גדעון סער: אנחנו מבינים מתשובת המזכיר שהעניין בשלב זה בבדיקה של היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון סער: אנחנו כיבדנו את הרצון של הממשלה להשלים את ההליך הזה, ולא להיכנס בשלב הזה, במסגרת דבר חקיקה ראשית, להסדרי עבודה פנימיים של הממשלה, שיכולים להיות מוסדרים בתקנון עבודת הממשלה.

גדעון סער: אם הממשלה לא תעמוד באותו סטנדרט, אז בפני הבית הזה בעתיד תהיה האפשרות לעגן גם את השלב המוקדם הזה בחקיקה.

גדעון סער: נציגי משרד ראש הממשלה ציינו בדיון בוועדה כי הכוונה היא לעבות את הרשות לקידום מעמד האשה באנשי מקצוע, על מנת שהיא תוכל להגיש לוועדות הכנסת את חוות הדעת הנדרשות על-פי החוק החדש שאנו מחוקקים היום.

גדעון סער: כן הדגישו נציגי משרד ראש הממשלה שעמדת הרשות לקידום מעמד האשה כגורם מקצועי עצמאי לא תהיה בהכרח תמיד חופפת לעמדת הממשלה ביחס להצעות חוק.

גדעון סער: על מנת לאפשר לממשלה להיערך לתוספת כוח-האדם הנדרש ולתוספת התקצוב הנדרש, על מנת שיהיה כוח-אדם מקצועי, משפטי וכלכלי שיאפשר לרשות לקידום מעמד האשה לעמוד במטלות הנוספות הללו, קבענו שתחילת החוק תהיה 60 יום מיום פרסומו, אי-שם בסוף חודש ינואר 2008, בהנחה שהחוק יעבור בעוד כמה דקות.

גדעון סער: בדיונים בוועדה עלתה השאלה אם ראוי להטיל גם על גורם בכנסת להתייחס באופן שיטתי להשלכות המגדריות של הצעות החוק וחקיקת המשנה.

גדעון סער: הוועדה סברה שצריך להיות רפרנט כזה בכנסת, וכי מבין הגורמים הקיימים היום הגורם המתאים לכך ביותר הוא מחלקת המחקר והמידע של הכנסת.

גדעון סער: גם היום, כפי שאתם יודעים, חברי הכנסת, ניתן לפנות למחלקת המחקר והמידע כדי לבקש חוות דעת בסוגיה הזאת או בסוגיה אחרת.

חיים אורון: גדעון, אז למה הממשלה מתנגדת לסטטיסטיקה מגדרית?

גדעון סער: לא נקבע בעניין זה מנגנון מסודר.

גדעון סער: הוועדה סברה כי לצורך העניין הזה של עיגון מחלקת המחקר והמידע בהקשר זה לא נדרש תיקון בחקיקה ראשית, אבל יש לשקול – ואני מניח שאנחנו נעשה את זה אחרי שהחוק יעבור – תיקון של תקנון הכנסת לעניין זה.

גדעון סער: בכל אופן, החקיקה של חוק זה לא אמורה לפגוע במחלקת המחקר והמידע ובמעמדה לעניין זה, נהפוך הוא.

גדעון סער: חבר הכנסת אורון העלה שאלה חשובה ביותר, איך אנו יכולים להתייחס להשפעות מגדריות כל עוד אין לנו סטטיסטיקה מגדרית, שזה בסיס נתונים שהוא בין היתר על בסיס של חלוקה בין המינים.

גדעון סער: באמת יש הצעת חוק, שהקדים והגיש חיים אורון.

גדעון סער: בעקבות הדיונים שקיימנו על הצעת החוק הזו הגשנו, קבוצה של חברי וחברות הוועדה, הצעת חוק באותו נושא.

גדעון סער: שתיהן היו אמורות לבוא ביום רביעי האחרון.

גדעון סער: הממשלה, באופן די תמוה, התנגדה להצעות החוק הללו.

גדעון סער: יהיה קשה מאוד ליישם את החוק הזה בלי שאנחנו נתקן את החוק גם לעניין השני.

גדעון סער: אנחנו בוודאי נפעל ביחד כדי שהממשלה – ואני מקווה לקבל גם את תמיכת חברינו בקואליציה, שכן העניין הזה הוא עניין שיזמה חברת קואליציה ותומכים בו חברי קואליציה – תסייע לנו בעניין הזה, כי יש זיקה הכרחית בין שתי הסוגיות הללו.

חיים אורון: הבטיחו לנו תשובה תוך שבועיים, ושבוע כבר עבר.

גדעון סער: אז אנחנו נמתין עוד שבוע, ואולי גם נפנה לחברינו בבקשה שבעניין זה ייתנו כתף.

גדעון סער: חברי הכנסת, לא מצורפות הסתייגויות להצעת החוק הזאת.

גדעון סער: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

גדעון סער: אני מבקש להודות למי שממלאת את מקום היועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-הדין , על הסיוע שלה בהכנת הצעת החוק.

גדעון סער: אני מבקש להודות למנהלת הוועדה, לגברת , על העבודה בעניין זה ובכלל.

גדעון סער: אני מבקש לברך שוב את חברת הכנסת עמירה דותן.

גדעון סער: היו לנו במהלך הכנת החוק, בעיקר לקראת הקריאה השנייה והשלישית, משברים שונים, שנגעו לעמדת הממשלה.

גדעון סער: ברוך השם, התגברנו עליהם, ואני חושב שאנחנו עושים היום הזה דבר חשוב ביותר, שיעלה מדרגה מבחינת ההתייחסות של הרשות המחוקקת – ובהכרח, לאחר מכן, גם של הרשות המבצעת – להיבט הזה, החשוב לבחינה בעבודת החקיקה שלנו וגם בחקיקת המשנה.

גדעון סער: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת החוק, עם שם החוק – החוק כולו מתחילתו ועד סופו.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–3 – 23 נגד – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 23, בלי חבר הכנסת שרוני, ועם חבר הכנסת שרוני החוק מקבל תוקף.

אחמד טיבי: 23 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: אישור הצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: זאת ההזדמנות של חבר הכנסת שרוני להשתתף.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 23 נגד – אין נמנעים – אין חוק השלכות מגדריות בחקיקה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2007, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 23, אין נמנעים ואין מתנגדים.

אחמד טיבי: אני קובע שהצעת חוק השלכות מגדריות בחקיקה (תיקוני חקיקה) התקבלה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: אני קורא לחברת הכנסת דותן, יוזמת ההצעה, לעלות לדוכן ולומר את דברה.

אחמד טיבי: הצעה חשובה.

עמירה דותן: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: האם זה החוק הראשון שלך, גברתי?

עמירה דותן: כן, זה החוק הראשון שלי.

אחמד טיבי: ברכות.

עמירה דותן: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש כאלה שעדיין לא זכו לכבוד הזה.

עמירה דותן: תודה רבה.

עמירה דותן: זה מאוד מרגש.

אחמד טיבי: בשם כל חברי הכנסת.

אחמד טיבי: בהחלט.

עמירה דותן: זה מאוד מרגש.

עמירה דותן: זה לא היה פשוט, זה ממש לא היה קל.

עמירה דותן: לכן אני רוצה לומר תודה רבה לכולם, כי עברנו כאן תהליך של שינוי מחשבתי, ולא רק שינוי טכני.

עמירה דותן: תודה בראש ובראשונה ליושב-ראש הוועדה, שבאמת – אני מוכרחה לומר לך שאני לא מכירה הרבה גברים שיש להם כזאת הבנה פמיניסטית.

עמירה דותן: אני ממש מחבקת אותך ומודה לך מקרב לב על ההבנה, על התמיכה, על החיזוק.

אחמד טיבי: את מתכוונת לחבר הכנסת גדעון סער.

עמירה דותן: הוא ולא אחר.

עמירה דותן: תודה למנהלת הוועדה, בחורה כל כך צנועה שעושה עבודה כל כך מקסימה.

עמירה דותן: תודה לך, דלית.

עמירה דותן: היו שתי עורכות-דין, גם הן עברו מהפך פמיניסטי: הלית, שיושבת עכשיו בבית ומגדלת את ילדיה, וכמובן .

עמירה דותן: תודה ענקית לאורלי פישמן מהממ"מ, שעשתה עבודה שאני מאוד מקווה שאנחנו חברי הכנסת נוכל לקרוא; זאת עבודה שמעבר לזה שהיא משווה בכל העולם, היא נתנה פה הדגשים, שלא רק אנחנו, ככנסת, יכולים פה לחוקק, אלא אני מקווה שגם הממשלה תעשה מעשה ותלמד מאתנו.

עמירה דותן: תודה רבה לכל חברי, תודה ליושב-ראש, ובהצלחה לכולנו.

עמירה דותן: [מס' מ/332, פ/2552/17, פ/2568/17; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 10729, עמ' 10729 ועמ' 10730; נספחות.

עמירה דותן: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 28), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אחמד טיבי: נמצאים אתנו ביציע הורים שכולים.

אחמד טיבי: אני מברך אתכם.

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יצחק גלנטי, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק גלנטי: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הרווחה, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג לפניכם את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 28), התשס"ח–2007.

יצחק גלנטי: הצעת החוק מוגשת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: בהצעת החוק משולבות הצעת חוק ממשלתית והצעות חוק שהגישו חברי הכנסת לימור לבנת ויואל חסון וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק גלנטי: ההצעה נועדה לבטל את מבחן ההכנסה הקובע את גובה התגמול החודשי המשולם להורים שכולים.

יצחק גלנטי: בהתאם לחוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום), התש"י–1950, נקבע גובה התגמול החודשי המשולם כיום להורה שכול בהתאם להכנסותיו ולמצבו המשפחתי.

יצחק גלנטי: החוק קובע כי התגמול שישולם יוכל להיות בטווח שבין התגמול החודשי המרבי, העומד כיום על 5,600 ש"ח, ובין התגמול החודשי הבסיסי, שהוא 19% מהתגמול המרבי.

יצחק גלנטי: עם זאת, בשנת השכול הראשונה ההורים השכולים מקבלים תשלום בסיסי ומענק, בלא קשר למצבם הכלכלי ובלא מבחן הכנסה.

יצחק גלנטי: בעקבות המלצותיה של ועדה ציבורית בראשות הפרופסור יעקב נאמן, ועל רקע קריאת המשפחות השכולות לקבוע מערכת תגמולים שוויונית, מוצע בהצעת החוק שלפניכם כי הורה שכול יקבל תגמול חודשי אחיד, בגובה התגמול המרבי, בלא תלות בהכנסתו ובמצבו הסוציאלי.

יצחק גלנטי: במקביל, מוצע לבטל את ההוראות לעניין התגמול הבסיסי והמענק הניתנים בלא מבחן הכנסה למשפחות השכולות בשנה הראשונה, שכן על-פי המוצע לא יחול עוד מבחן ההכנסה על התגמולים החודשיים.

יצחק גלנטי: חברי הכנסת, עוד בתחילת דרכה הכירה מדינת ישראל במחויבותה לתמוך במשפחות של חיילי צה"ל אשר נפלו במהלך שירותם הצבאי.

יצחק גלנטי: הצעת החוק המונחת היום לפניכם מביאה בשורה גדולה להורים השכולים ומחזקת את המחויבות הזאת של המדינה.

יצחק גלנטי: אני קורא לכם להצביע בעד הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יצחק גלנטי: תודה לצוות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות על המסירות הרבה בהכנת החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: לפני ההצבעה – ליציע הכבוד נכנס שר התמ"ת של פנמה.

אחמד טיבי: אנחנו מברכים אותך, אדוני.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: אין הסתייגויות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–4 – 16 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

אחמד טיבי: בעד – 16, אין מתנגדים ואין נמנעים – כולל חברי הכנסת הירשזון, בן-ששון, גלנטי ואלי גבאי.

אחמד טיבי: זה היה בקריאה שנייה, רבותי.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון מס' 28), התשס"ח–2007, נתקבל.

אחמד טיבי: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: היות שהצעת החוק היא הצעה משולבת, הן של הממשלה הן של יוזמים פרטיים, והיא התקבלה בקריאה שנייה ושלישית, לפנים משורת הדין אתן לכמה מחברי הכנסת, שהביעו רצון, לעלות לדוכן.

אחמד טיבי: ראשונה תעלה חברת הכנסת לימור לבנת, שהיא הראשונה ביוזמים.

אחמד טיבי: אחריה ידבר חבר הכנסת אורלב.

לימור לבנת: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחות שכולות – שהנציגים שלהן יושבים כאן ביציע האורחים: אני רוצה לברך אתכם.

לימור לבנת: ליוויתם אותנו לאורך כל תהליך החקיקה הארוך, שנמשך שנים; את זה אני יכולה לומר כאן היום.

לימור לבנת: אנחנו משלימים היום הליך לא פשוט, שהתחלנו בו עוד לפני הבחירות האחרונות, למעשה בתקופת כהונתו של שאול מופז בתפקיד שר הביטחון, עם הקמת הוועדה בראשות הפרופסור יעקב נאמן.

לימור לבנת: הוועדה המליצה, למעשה, לבטל את מבחן ההכנסה למשפחות השכולות, למשפחות של הנופלים במערכה ושל נפגעי פעולות איבה – מבחן הכנסה פוגע שחייב את המשפחות השכולות לעמוד מול ביורוקרטיה, טופסולוגיה, בתוך ימי האבל, ובעצם הפלה בין דם לדם, כאילו יש הבחנה או הבדל כלשהו, או כאילו יש בכלל שוני בין נופל לנופל, בין דם לדם.

לימור לבנת: היום הכנסת בעצם מבטלת עיוות היסטורי שהתקיים מאז קום המדינה, ועושה – אני מאמינה – מעשה חשוב, שהמשפחות השכולות רצו בו, ובצדק רצו בו.

לימור לבנת: לנו, לרשות המבצעת ולרשות המחוקקת, לקח זמן רב, רב מדי, לעשות את הצעד הזה.

לימור לבנת: אני שמחה שהיום אנחנו משלימים את המעגל.

לימור לבנת: אני מצטערת רק לומר שהיום, דווקא ביום שאנחנו יכולים – אני לא רוצה להגיד את המלה "לשמוח", אין פה שמחה, יש כאן השלמת מעשה שהיה צריך להשלים אותו.

לימור לבנת: אני מצטערת לומר שהצעת החוק שאני יזמתי, וחתמו עליה 61 חברי הכנסת, כמעט מכל המפלגות בבית – אני מדברת על חברים מהליכוד, ממפלגת העבודה, מהאיחוד הלאומי, מהמפד"ל, מש"ס, מישראל ביתנו, מקדימה, מסיעת גיל, ממרצ, מיהדות התורה, וחתם עליו אפילו חבר הכנסת דב חנין מחד"ש; ממש חברים כמעט מכל סיעות הבית.

לימור לבנת: ובכן, הנחתי את הצעת החוק במאי השנה, ודווקא הממשלה, שהתחייבה להעלות הצעת חוק משלה ברוח זו, התמהמהה והתמהמהה, ואלמלא הגשנו את הצעת החוק הזאת והנחנו אותה, בחתימת 61 חברי הכנסת, לדעתי זה לא היה קורה.

לימור לבנת: אני העליתי את הצעת החוק לדוכן, והממשלה סירבה להסכים, ורק לאחר שהסכמתי לדחות אותה בכמה שבועות – רק אז זה קרה.

לימור לבנת: זה קרה והנה, בסופו של דבר – הצטערתי שהיה צורך להמתין ולחכות ולזרז את הממשלה, אבל היום אני שמחה שהשלמנו, כפי שאמרתי, את התהליך הזה.

לימור לבנת: בא קץ לאפליה, בא קץ לעיוות הזה.

לימור לבנת: מי ייתן ולא נזדקק עוד, ומי ייתן ויבוא שלום על ישראל.

לימור לבנת: מי ייתן ולא יהיו עוד משפחות שכולות בכלל קהל ישראל.

לימור לבנת: מי ייתן ולפחות הדבר הקטן הזה, שעשינו היום, ייתן לכם סיפוק מסוים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורלב.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משפחות יקרות, היתה לי זכות להיות אחד מ-61 חברי הכנסת שהצטרפו ליוזמות החוק הפרטיות.

זבולון אורלב: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שהיום כנסת ישראל הסירה חרפה מעל המדינה בכך שהעניקה למשפחות היקרות, המשפחות השכולות, יחס של כבוד, יחס של הוקרה, יחד עם דאגה ממשית לקיומן בכבוד.

זבולון אורלב: תרשו לי לשלוח מכאן הודעה אישית.

זבולון אורלב: משפחה שכולה אחת – האבא נפטר, אלישע בירנבוים, זיכרונו לברכה, האמא חיה, דבורה בירנבוים, ששכלה את בנה שריאל במלחמת יום כיפור.

זבולון אורלב: כמה המשפחה היתה זקוקה לביטול העוול הזה.

זבולון אורלב: הבטחתי לאבא, לאלישע, שעבד אתי במשרד החינוך – הוא היה כבר על ערש דווי – אמרתי לו שאנחנו נעשה מעשה.

זבולון אורלב: אני מרגיש היום שהיתה לי זכות קטנה למלא את הצוואה כלפי דבורה בירנבוים.

זבולון אורלב: היום קבענו שאין צורך לעמוד במבחן ההכנסה, ובעצם ביטלנו את מבחן ההשפלה.

זבולון אורלב: ביטלנו את מבחן האי-צדק; לבנים שלחמו לא ערכו שום מבחני הכנסה.

זבולון אורלב: חיילי צה"ל נלחמים כתף אל כתף כשווים.

זבולון אורלב: בנופלם, הם ומשפחותיהם – כולם שווים בעינינו.

זבולון אורלב: חשוב, אדוני היושב-ראש, שאם חברת הכנסת לימור לבנת טרחה כל כך, יזמה והחתימה 61 מחברי הכנסת, שאקרא, ברשותך, את שמות חברי הכנסת.

זבולון אורלב: אני חושב שחשוב מאוד לומר את שמותיהם: לימור לבנת, קולט אביטל, זבולון אורלב, דוד אזולאי, רוברט אילטוב, אפי איתם, בנימין אלון, מיכאל איתן, זאב אלקין, אלי אפללו, גלעד ארדן, אורי אריאל, מנחם בן-ששון, שלמה בניזרי, אבישי ברוורמן, אליהו גבאי, זהבה גלאון, אלחנן גלזר, יצחק גלנטי, משה גפני, צבי הנדל, אבשלום וילן, נסים זאב, יצחק זיו, דב חנין, יואל חסון, ישראל חסון, שי חרמש, דוד טל, , אביגדור יצחקי, דני יתום, אמנון כהן, יעקב כהן, רן כהן, חיים כץ, ישראל כץ, יעקב ליצמן, סופה לנדבר, , אלכס מילר, סטס מיסז'ניקוב, יעקב מרגי, שרה מרום-שלו, מיכאל נודלמן, אורית נוקד, מרינה סולודקין, , גדעון סער, אופיר פינס-פז, מאיר פרוש, אברהם רביץ, ראובן ריבלין, יוסף שגאל, סילבן שלום, ליה שמטוב, עתניאל שנלר, משה שרוני ורונית תירוש.

זבולון אורלב: שנדע רק שלום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: היות שההצעה היא הצעה משולבת, גם ממשלתית וגם של חברי כנסת פרטיים, ואחד מחברי הממשלה שהיתה לו נגיעה אישית בהצעה הזאת הוא השר הרצוג, אני מבקש שיעלה אל הדוכן בשם הממשלה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני ניצב כאן בשם ממשלת ישראל כדי לומר לכם, נציגי המשפחות השכולות – ליושב-ראש הארגון, אלי בן-שם, שהשתתף בכמה וכמה דיונים בנושא הזה, לכל מה שאתם מייצגים ולכל מה שמבטא האתוס הלאומי שלנו, ממשלת ישראל מאוד גאה בכך שהחוק הזה עבר היום בהסכמה כל כך רחבה.

יצחק הרצוג: אני מברך את חברת הכנסת לימור לבנת, את חבר הכנסת זבולון אורלב, את הפרופסור יעקב נאמן, את שרי הביטחון בכל התקופה הזאת, מנכ"לי משרד הביטחון, שרי האוצר, ראש הממשלה – שתמך מאוד בהסדר; אני מברך גם את שר הביטחון אהוד ברק, שבכהונתו זאת הגיע החוק הזה לסיומו ולחקיקתו.

יצחק הרצוג: כפי שכבר נאמר, אין בכך משום פיצוי על הכאב; יש פה הבעת הוקרה ורצון להקל, להתחשב, להבין.

יצחק הרצוג: מי ייתן ולא תדעו עוד צער ועם ישראל לא ידע עוד צער.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: הנושא הזה תם.

אחמד טיבי: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ', עמ' 7521.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: התגברות האנטישמיות בגרמניה – דיון בעקבות הצעה לסדר-היום של חיים אמסלם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אני מוותר.

אחמד טיבי: מוותר, ולכן, רבותי, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: אין דוברים.

חיים אורון: אני מבקש לדבר.

אחמד טיבי: חזרת בך?

אחמד טיבי: בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה לדבר על התגברות האנטישמיות בגרמניה, כי אני מתקשה להבין למה נשיאות הכנסת שמה את זה כנושא בסדר-היום וקצת הוסיפה לביזיון של כולנו.

חיים אורון: אני נרשמתי באופן די אוטומטי.

חיים אורון: אני לא יודע דבר על עוצמת התופעה.

אחמד טיבי: אני אגיד לך למה הנשיאות החליטה – היה דיון והוחלט להעביר את הנושא למליאה.

חיים אורון: אבל אני מכיר את סדר-היום של הכנסת, ואתה מכיר אותו כמוני, כבוד היושב-ראש.

חיים אורון: אתה יודע שיש שם רשימה ארוכה של נושאים.

חיים אורון: לפי דעתי הסיבה היא אחרת; פשוט לא מצאו – ואני אומר את זה מתוך ידיעה – לא מצאו שר או מישהו שישתתף בדיון שימלא את תוכנה של ישיבת הכנסת בתוכן.

חיים אורון: זה השבוע השלישי שהכנסת מתפזרת ביום שלישי בשעה 18:00.

חיים אורון: אני כבר מרגיש את עצמי דוד זקן, עם כמה מהחברים פה.

חיים אורון: אני לא מדבר על הדבר הזה.

חיים אורון: אין סדר-יום.

חיים אורון: יש יומיים; יום שני זה אי-אמון.

חיים אורון: אם אין אי-אמון, אין כמעט סדר-יום.

חיים אורון: יום שני ויום רביעי.

חיים אורון: אני חושב שהנשיאות, גם המודל הזה – יצא לי במקרה לדבר עם מזכיר הכנסת לפני חצי שעה, לכן אני חם בנושא – המודל הזה, שמביאים נושאים, ואז סיכום והצבעה במועד אחר, זאת אומרת, ברור לחלוטין שכל אחד יורה את היריות שלו, ואין אפילו, למשל, עימות קטן על האופן שבו יסוכם הדיון בין עמדת רובי ריבלין ובין עמדתי.

חיים אורון: אנחנו מרוקנים בצורה כזאת את הבית הזה מתוכנו.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, אני חושב שחובתה של הנשיאות לבחון, באופן הכי דחוף, את שאלת ימי שלישי.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להפסיק את ההתחשבות הזאת בחברי הכנסת שעייפים אחרי שנה וחצי.

משה שרוני: צריך סדר-יום עמוס, צריך לעבוד, זה הכול.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת שרוני.

אחמד טיבי: הודעה לסגנית המזכיר.

-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

-הורוביץ: הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון מס' 6) (עיקור וסירוס של כלבים וחתולים), התשס"ח–2007; הצעת חוק המקרקעין (תיקון מס' 28) (הרוב הדרוש להרחבה לשם בניית מרחב מוגן), התשס"ח–2007; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 48) (פסיקת סכומים מעבר לסמכות בית-משפט שלום), התשס"ח–2007; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 49) (דיון בדן יחיד בעבירת סחר בבני-אדם לשם הבאתם לידי מעשה זנות), התשס"ח–2007.

-הורוביץ: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בנושא: מניעת זכאותם של נכים לתותבות ולמכשירים אורתופדיים עקב שינוי בנהלים שחייב עריכת מכרז להתקשרות בין משרד הבריאות ובין גוף שינהל את הכספים.

-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"א בכסלו התשס"ח, 21 בנובמבר 2007, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.