ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושמונים-ושבע של הכנסת השבע-עשרה, 2007-12-27 00:00

דוד רותם: בוקר טוב.

דוד רותם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

דוד רותם: היום יום חמישי, י"ח בטבת התשס"ח, 27 בדצמבר 2007.

דוד רותם: אנחנו נדון היום בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בהצעת התקציב לשנת הכספים 2008 ובהצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2008.

דוד רותם: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, להציג את החוק.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שבכלל הייתי צריך להישאר פה מאתמול בלילה על הדוכן הזה.

סטס מיסז'ניקוב: התפזרנו כל כך מאוחר שכבר לא היה צריך לרדת.

סטס מיסז'ניקוב: יש לי הכבוד להביא לכנסת לקריאה שנייה ושלישית את חוק התקציב לשנת 2008.

סטס מיסז'ניקוב: ראשית, אני שמח לומר כי לראשונה מאושר תקציב במדינת ישראל לפני סיום השנה.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שזה מסר חיוני וחשוב, אשר מצביע יותר מכול על חוזקה של הכלכלה הישראלית, על חוזקו וחוסנו של המשק ועל ההתנהלות והאחריות של שר האוצר, של ראש הממשלה, של הממשלה, של הקואליציה, של כל הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: קרן המטבע הבין-לאומית, שביקרה בישראל לאחרונה, חילקה שבחים למשק הישראלי.

סטס מיסז'ניקוב: שיעור האבטלה ירד ושיעור הצמיחה של התמ"ג היה גבוה משיעורי הצמיחה ברוב מדינות המערב, וצפוי שיישאר גבוה, וכל זאת תוך שמירה על מדיניות תקציב אחראית.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שאישור התקציב המדינה בזמן הוא נדבך חשוב ואמירה על החוסן של המשק הישראלי.

סטס מיסז'ניקוב: אני נפגשתי עם מזכ"ל ה-OECD.

סטס מיסז'ניקוב: הוא הציג לפנינו כמה קריטריונים להתקבלותנו אל 30 המדינות הכי מפותחות בעולם, ואנחנו בדרך לשם.

סטס מיסז'ניקוב: המזכ"ל, אגב, מקסיקני.

סטס מיסז'ניקוב: מקסיקו כבר עמוק בפנים, ואנחנו עדיין לא שם.

סטס מיסז'ניקוב: המקסיקני הוא אחד הידידים הגדולים ביותר של מדינת ישראל מבחינת התקבלותנו.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת רובי ריבלין, אתה היית אתי.

סטס מיסז'ניקוב: הם מאוד שבעי רצון מהתנהלות המשק הישראלי ומהאופן שבו אנחנו שומרים על המשמעת התקציבית וכל הפרמטרים והקריטריונים שפירטתי כאן לעיל.

סטס מיסז'ניקוב: השנה התחילה ועדת הכספים לדון בתקציב לשנת 2008 מוקדם מאוד, עוד טרם קבלת ספרי התקציב ממליאת הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: ועדת הכספים החליטה השנה לנקוט הליך מוקדם – בניגוד לשנים עברו, שבהן הוזמנו נציגי משרדי הממשלה לוועדת הכספים במהלך הדיונים על אישור תקציב המדינה בחודש נובמבר או דצמבר, בשעה שהעוגה התקציבית כבר חולקה, סדרי העדיפות של המשרדים הוגדרו והכנסת אף הצביעה על חוק התקציב בקריאה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: השנה החלו להופיע משרדי הממשלה בוועדה בחודש אוגוסט, כדי שיציגו לפני הוועדה את תוכניות העבודה של המשרד ואת התקציב הנדרש לשנת התקציב הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: מהלך זה שירת, לטעמי, שתי מטרות חשובות: האחת, חיזוק מעמדה של ועדת הכספים כוועדה פרלמנטרית המפקחת על יישום חוק התקציב ועל ביצוע תקציב המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: השנייה, יצירת שותפות אמת בין המשרד הממשלתי לבין הוועדה המאשרת את התקציב, הן בהגדרת יעדי העבודה והן בתקצובם הראוי.

סטס מיסז'ניקוב: אני סבור כי העובדה שמשרדי הממשלה ושרי הממשלה הקדימו להופיע לפני ועדת הכספים, הוסיפה ממד חשוב לעבודת הוועדה וחיזקה את הפיקוח הפרלמנטרי המתחייב של חברי ועדת הכספים על הפעילות התקציביות של הרשות המבצעת.

סטס מיסז'ניקוב: חברי ועדת הכספים הקדישו זמן רב להכנת התקציב, והוועדה למדה היטב את סעיפי התקציב השונים ואת הצרכים של משק המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: הדיונים בוועדה היו רציניים והתהליך התנהל באופן סביר – יותר מסביר ויותר מענייני.

סטס מיסז'ניקוב: הוועדה אפשרה למשרדי הממשלה להעלות לפניה את טענותיהם ואת דרישותיהם התקציביות כדי לבחון אם ניתן למצוא פתרונות חדשים גם במהלך שנת התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: אף-על-פי שחברי ועדת הכספים תמכו פעמים רבות בבקשות להגדלת סעיפי תקציב שונים בתקציבי משרדי הממשלה, הוחלט בסופו של דבר לאשר את התקציב שהובא אלינו תוך התאמות ושינויים מסוימים, מתוך אחריות ציבורית של הוועדה ומתוך ידיעה שגם הכנסת וגם ועדת הכספים ימשיכו לעקוב אחר ביצוע התקציב בשנת 2008.

סטס מיסז'ניקוב: תקציב ההוצאה לשנת 2008 מסתכם ב-301 מיליארד שקל, לעומת 282 מיליארד שקל בשנת 2007.

סטס מיסז'ניקוב: תקציב ההוצאה ברוטו, הכולל את ההוצאה המותנית בהכנסה, מסתכם ב-316 מיליארד שקל, לעומת 295 מיליארד שקל בשנת 2007.

סטס מיסז'ניקוב: תקציב 2008 כולל גידול בתקציב לעומת השנה שעברה בשיעור 1.7% ועוד תוספות חד-פעמיות, שקרויות "קופסאות" בשפת הסלנג, 2.2 מיליארדי שקלים עבור הוצאות המלחמה בלבנון ועוד 1.1 מיליארד שקל עבור תוכניות ההתנתקות.

סטס מיסז'ניקוב: כך למעשה תקציב ההוצאה גדל – – –

רוני בר-און: – – –

ראובן ריבלין: – – –

סטס מיסז'ניקוב: תודה על התוספת, אדוני השר.

סטס מיסז'ניקוב: כך למעשה תקציב ההוצאה גדל ב-3.2%.

סטס מיסז'ניקוב: בנוסף, מהשוואה פשוטה בין סעיפים רואים שלתקציב החינוך נוספו השנה כ-2 מיליארדי שקלים.

סטס מיסז'ניקוב: התקציב המונח בפניכם כולל שינויים מספריים לעומת התקציב שאושר בקריאה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: אלה הן הסטות בתקציב, בסך 250 מיליון שקל, אשר נעשו לצורך הגדלת הסיוע הממשלתי לניצולי השואה נזקקים, בהתאם לתוכנית שאושרה בממשלה, והעלאת קצבאות הזיקנה וקצבאות השלמת הכנסה לקשישים.

סטס מיסז'ניקוב: ועדת הכספים ביטלה כמה סעיפים בחוק התקציב שיש להם השלכות תקציביות: מס בריאות על עקרות-הבית; הקיצוץ של 4% בגמלאות הביטוח הלאומי והחזרת ההצמדה של הגמלאות.

סטס מיסז'ניקוב: וכן יש התוספת שהובטחה לסל התרופות, כ-200 מיליון שקל, ו-300 מיליון שקל לתוספת מענקים במסגרת חוק עידוד השקעות הון.

סטס מיסז'ניקוב: עוד הובטח לוועדה כי יוקצו 4 מיליוני שקלים שקל למרכז בגין ו-4 מיליוני שקלים למרכז רבין, וכן תקציב לטיפול בנשים מוכות בסך 15 מיליון שקל – פה עולה חבר הכנסת רובי ריבלין.

סטס מיסז'ניקוב: עם זאת, לא נפרצה מסגרת התקציב, ושר האוצר התחייב בוועדה, בעקבות דרישתה הבלתי-מתפשרת, כי בחודש ינואר יובאו התאמות לתקציב שיענו על הבעיה שהתעוררה בעקבות ביטול מס בריאות.

סטס מיסז'ניקוב: הוועדה התלבטה במסגרת אישור חוק ההסדרים בעניין הגדלת מסגרת ההוצאה הממשלתית, מסגרת תקציב המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: אני סבור שהפשרה שהושגה – משמע שתיעשה בדיקה מקיפה ויהיה דיון, גם במסגרת ועדת הכספים, גם במסגרת צוות הוועדה המיוחד בראשות פרופסור ברוורמן לקראת גיבוש תקציב 2009, ויוגשו המלצות לגבי מודל הגדלת מסגרת ההוצאה הממשלתית מעל השיעור הקיים של 1.7%, והאוצר יבחן את ההמלצות האלה כחלק ממדיניות הממשלה לחיזוק השכבות החלשות בפריפריה – זו פשרה מצוינת, שאת פירותיה נראה כבר בשנה הבאה, ואבישי, כולנו, כל ועדת הכספים וכל חברי הכנסת לרשותך, כמובן, בעניין הזה.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להתייחס גם לאמירות שאני שומע ביומיים האחרונים מכמה חברי הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: אני בשוק מכמה אמירות של חברי הכנסת שאני שומע ביומיים האחרונים, שאישור התקציב תלוי במיגון שדרות ועוטף-עזה.

סטס מיסז'ניקוב: תודה שנכנסת, חבר הכנסת חרמש, כי אותך זה יעניין באופן מיוחד, כמי שנלחם על זה לאורך כל השנה הקלנדרית.

סטס מיסז'ניקוב: פתאום גילו כמה חברי הכנסת שה"קסאמים" נופלים על שדרות רק מאתמול או משלשום או מתחילת הקדנציה של הממשלה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: כאילו לא נפלו "קסאמים" לפני שבע שנים, שש שנים וחמש שנים, וכאילו לא היה צריך למגן, על-פי החלטת הממשלה, את מוסדות הציבור בשדרות ובעוטף-עזה כבר לפני שש שנים ללא תלות בתקציב המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: בזה שקושרים את זה נושא בנושא, ועוד עם אישור תקציב 2008, עושים עוול גדול לתושבי שדרות, כאילו נזכרו בהם עכשיו בהקשר של משהו שבכלל לא קשור.

סטס מיסז'ניקוב: את שדרות ועוטף-עזה, שוב, על-פי החלטת הממשלה, צריך למגן אתמול, שלשום ולפני שנים, ולא לקשור את זה בתקציב המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: אחרי שסיימתי גם את החלק היותר אמוציונלי – – –

ראובן ריבלין: לפי החלטת הממשלה – – –

שי חרמש: כל מה שהם עושים זה לקבל את ההסתייגות של רובי ריבלין.

שי חרמש: אף אחד – – –

דוד רותם: תודה, חבר הכנסת שי חרמש.

סטס מיסז'ניקוב: אחרי שסיימתי גם את החלק המקצועי וגם את החלק האמוציונלי, כיוון שאני נואם גם בסוף היום – את התודות אשאיר לסוף היום.

סטס מיסז'ניקוב: אני קורא לכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את התקציב ללא הסתייגויות, ומבטיח כי ועדת הכספים תמשיך להיות עם היד על הדופק, כדי להבטיח שכל התוספות שהובטחו אכן תגענה לייעודן.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

דוד רותם: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת מיסז'ניקוב.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

דוד רותם: אני מזמין את ראשון הדוברים, חבר הכנסת ראובן ריבלין, מטעם סיעת הליכוד.

דוד רותם: אדוני, בבקשה; עד עשר דקות.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, המלה שרלטן היא מלה שבדעת הבריות היא מלה חריפה ביותר.

ראובן ריבלין: מילון "אוקספורד" מגדיר שרלטן: שרלטן הוא חובבן, אבל חובבן שמתנהל כאילו הוא מקצוען.

ראובן ריבלין: לא הייתי נזקק למילון "אוקספורד" אלא ששמעתי אמש שראש הממשלה הודיע, בקלות המורגלת אצלו, בחדות הלשון, בלשון הקלה, שהמשימה והמגמה של הממשלה הן להוריד את תאונות הדרכים ב-6%; לא 5.2%, לא 6.4% – 6% בטוח, אין בעיות.

ראובן ריבלין: אם הוא היה רק מתעניין בעניין, היה רואה שהדבר הוא כמעט בלתי ניתן להשגה.

ראובן ריבלין: אבל בגלל מצוקות תקציב וסדרי עדיפויות – וכל ממשלה חובתה לקבוע את סדרי העדיפויות, בשביל זה היא נבחרת או מוסרת משלטונה, היא החליטה שיש צורך, בגלל עדיפויות כאלה או אחרות, לצמצם בתשתיות של התחבורה, שהן גם תשתיות כלכליות וגם תשתיות בטיחותיות, גם מקרבות את הפריפריה למרכז, גם יוצרות מקומות עבודה.

ראובן ריבלין: אבל ראש הממשלה שהוא ראש ממשלת ההצהרות, הוא מביא את השלום, הוא מביא את המלחמה, הוא מביא את העם, הוא מביא את המדינה, הוא הוא הוא מביא – שום הצהרה לא נתקבלה, חוץ מאשר תירוץ שנתן למפלגת העבודה להמשיך ולהתקיים תחת שלטונו, מתוך ויתור מוחלט של מפלגה שהיתה מפלגת שלטון גם כשהיתה באופוזיציה במשך שנים רבות, וויתרה ואמרה לעצמה: אהבתי את אדוני, בואו תרצעו את אוזני.

ראובן ריבלין: אני יודע שבעשר דקות לא קל הדבר, ואינני יודע במה להתחיל.

ראובן ריבלין: שר האוצר אחראי על קופת המדינה ואחריותו היא אחריות כבדה.

ראובן ריבלין: אחריותו צריכה להתחלק בין הראייה והתפיסה שבסכנה של אינפלציה עולמית אסור לנו לנהוג מנהג שעלול להביא פעם נוספת את כלכלת ישראל לכלל סכנה.

ראובן ריבלין: הריסון הכלכלי הוא ריסון מחויב, ולכן במה שאנחנו מבקשים להועיד כתקציב צריך לנהוג על-פי דעת הממשלה והחלטתה והכרעתה בסדרי עדיפויות.

ראובן ריבלין: האוצר, בסופו של דבר תפקידו לחלק את התקציב.

ראובן ריבלין: לאחר מכן האחריות היא על כל שר ושר.

ראובן ריבלין: מה קורה?

ראובן ריבלין: השרים כולם מרימים את ידם בממשלה לאשר את התקציב, ולאחר מכן עולים לרגל לוועדת הכספים, האחד אחרי השני, ומבקשים שנסייע בידם לבטל את רוע הגזירה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר, על לא זכות בכפי פנה אלי אתמול שר הבריאות כולו נרגש ואמר:

ראובן ריבלין: אני מודה לך על מאמציך הרבים להוסיף 150 מיליון לקופת סל הבריאות.

ראובן ריבלין: אמרתי לו: אין לי ב-150 מיליון ולו שקל אחד.

ראובן ריבלין: זה היה מאמץ משותף, שאותו באמת נשא בגאון ובצורה מקצוענית לעילא ולעילא חבר הכנסת חיים אורון.

ראובן ריבלין: אנחנו כולנו בוועדת הכספים ניסינו לתקן עיוותים כאלה או אחרים שהם עיוותים מבחינת התפיסה הכלכלית או הראייה או הצורך להשתמש בתקציב כדי למלא את כל המשאלות, והמשאלות וצורכי עם ישראל רבים הם.

ראובן ריבלין: הצורך והיכולת של ועדת הכספים לפעול כך או אחרת נובעים מהלחץ הפוליטי שהיא יכולה לקיים על הממשלה.

ראובן ריבלין: שהרי אם נאמר שנתנו לסל הבריאות ומנענו מנשים מוכות – מה הועלנו?

ראובן ריבלין: ריחמנו על אלה והתאכזרנו לאלה.

ראובן ריבלין: והדברים ברורים לכל מפלגה אשר היתה בשלטון ותהיה בשלטון, ואני בן בנה ונולדתי למפלגה כזאת.

ראובן ריבלין: אבל לא יכול להיות מצב שבו השרים מגיעים, טוענים את טענותיהם, מבקשים את חסדינו – ואינני מדבר רק על שר הבריאות, שבמקרה שלו הדבר הוא אקוטי, שם הדבר הוא בכל חריפותו, משום שאנחנו מדברים בדיני נפשות.

ראובן ריבלין: יושב-ראש הקואליציה מגיע לוועדת הכספים ואומר לממשלה ולאוצר חד-משמעית: אם לא יוספו 150 מיליון שקלים למרכז ההשקעות, אנחנו לא נצביע.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהוא צודק, אני חושב שלגופו של עניין הוא צודק.

ראובן ריבלין: יכול להיות שהוא לא צודק.

ראובן ריבלין: יש אסכולה – נשאלת השאלה אם מרכז השקעות מקומו בכלכלה הישראלית או שצריך למצוא פתרונות אחרים; אם מרכז השקעות עוזר ליצירת מקומות עבודה, אם הוא מנוף כלכלי, או שהוא דבר שהערך המוסף שלו אינו עולה בקנה אחד עם ההוצאה האדירה שקיימת בגללו.

ראובן ריבלין: אבל זאת עובדה ש-150 מיליון הוספו.

ראובן ריבלין: הם הוספו בגלל הלחץ הפוליטי, והלחץ הפוליטי במדינה דמוקרטית הוא לגיטימי.

ראובן ריבלין: חברי ועדת הכספים מאושרים מכך, השרים שמחים בחלקם, או במקצת חלקם, אבל אני, אדוני שר האוצר, שאלתי את הממונה על התקציבים שאלה, וכאשר ראיתי שהוא אינו עונה לי חככתי בדעתי אם לשאול אותה פעם נוספת ולחייב אותו לענות:

ראובן ריבלין: עקב החלטות ועדת הכספים הופחתו ההכנסות על-פי חוק ההסדרים – או מניעת הוצאות לפי חוק ההסדרים – מטעם הממשלה בסך 1.4 מיליארד שקלים לערך; פחות או יותר 100–150 מיליון.

ראובן ריבלין: מאיפה – מה יהיה המקור למיליארד וחצי השקלים הללו?

ראובן ריבלין: אף אחד לא יודע, אבל אני אגיד לכם: לשר האוצר לא תהיה שום ברירה, כי הוא חילק את כל הכסף שהיה לו, ולא השאיר בכיסו פרוטה אחת.

ראובן ריבלין: ואני לא מדבר עכשיו על שר האוצר הנוכחי.

ראובן ריבלין: כל שר אוצר, תפקידו מסתיים ביום שבו אנחנו גמרנו לאשר את התקציב, ומתחיל תפקידו לשמור על המצב, לעקוב אחריו ולהכין את תקציב השנה הבאה.

ניסן סלומינסקי: הכסף נועד להסכם קואליציוני.

ראובן ריבלין: שר האוצר, כדי לממן את מיליארד וחצי השקלים, יודיע לממשלה כולה שהמימון יהיה בקיצוץ רוחבי.

ראובן ריבלין: שלא תהיינה שום אי-הבנות.

ראובן ריבלין: קיצוץ רוחבי הוא בדרך הטבע, ופוגע לא בעיקר, אלא רק, חבר הכנסת כחלון, בשכבות החלשות, הנזקקות לכל משרד ומשרד – אם משרד הרווחה, אם משרד החינוך ואם משרד הבריאות.

ראובן ריבלין: אלה דברים שצריכים להיות ברורים לכל החברים אשר מתהדרים, ובצדק רואים כהצלחה את העובדה שהם הביאו לרווחה כזאת או אחרת במקרה כזה או אחר.

ראובן ריבלין: הואיל וזמני הולך ומצטמצם, ואני מחויב לדבר ורוצה להקיף את כל הדברים אשר עם לבי, שכן השתתפתי בדיונים מהדקה הראשונה שוועדת הכספים ישבה על המדוכה ועד הרגע האחרון שבו סיימה את תפקידה.

ראובן ריבלין: תפקידו של חבר הכנסת לשמש את העם בכנסת, והכנסת היא לא "תוכנית כבקשתך", אלא מקום שצריך לעבוד בו.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר לשר האוצר: לא התעוררתי הבוקר או אתמול משום שנפלו 11 טילים על שדרות.

ראובן ריבלין: אני עוקב אחר שדרות ואחר מדינתי, מדינת ישראל, מיום היוולדי, כי נולדתי תשע שנים לפני הקמתה.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים להגיד אמירה כלשהי לאותם אנשים, שהם גיבורים, כי אני לא יודע מה היה קורה לנו אם כל יום היו מפגיזים אותנו מאחת השכונות שאנחנו עתידים לפנות משום שלא אליהן התפללנו.

רוני בר-און: היה.

ראובן ריבלין: היה גם היה, וכולנו נשארנו, וכולנו עמדנו בזה, אבל היתה גם התייחסות ברורה, וגם צה"ל נתן מענה מדי לילה, ולא אמרו אז: יש דברים שאנחנו לא יכולים לפתור.

רוני בר-און: אני מסכים.

ראובן ריבלין: גם אני הגשתי הסתייגות, וחברים רבים הבינו שההסתייגות הזאת אתמול היתה הסתייגות מחויבת המציאות מטעם כנסת ישראל, העומדת ברגע חשוב באחת מפעולותיה, והיא גולת כותרת של פעילות שנתית – הגשת התקציב ואישורו.

ראובן ריבלין: אנחנו צריכים לומר לאנשי שדרות: אנחנו חושבים עליכם ורואים בכם מי שעומדים במערכה.

ראובן ריבלין: לא רק תושבי שדרות, כל תושבי עוטף-עזה – הקיבוצים והמושבים ומכללת "ספיר" על כל תלמידיה, אשר עצם הרצון והמוכנות שלהם ללמוד במקום שבו הם עלולים חלילה לסכן את נפשם ראויים לציון, ראויים להערכה וראויים גם להוקרה.

ניסן סלומינסקי: ישיבת ההסדר בשדרות.

ראובן ריבלין: ישיבת ההסדר בשדרות – בהחלט, חבר הכנסת סלומינסקי.

ראובן ריבלין: נתתי דוגמה, יש שם יותר מ-10,000 סטודנטים היום.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על כך שמטעם שדרות נתת לי אפשרות להאריך בחצי דקה.

ראובן ריבלין: אני חושב שהיום אנחנו יכולים לומר לשדרות: ברגעים אלה אנחנו חושבים עליכם.

ראובן ריבלין: אנחנו נאשר את ההחלטה שהחליטה הממשלה; לא ניתן לכם את כל 300 המיליון, אבל הכנסת תבקש מהממשלה להסכים שלתקציב יוספו 150 מיליון, על-פי הסתייגות שהגישו סיעת מרצ וסיעת הליכוד, שהגיש חיים אורון והגשתי אנוכי, ורבים מהחברים – אני בטוח שכל 120 החברים, ואין לי כל ספק שגם שר האוצר – מאמינים וחושבים שצריך לפתור את הבעיה הזאת.

ראובן ריבלין: אבל לפעמים גם התייחסות היא דבר חשוב.

ראובן ריבלין: אני מאוד מודה לאדוני.

דוד רותם: תודה, אדוני.

דוד רותם: שר האוצר מבקש להשיב.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אבישי ברוורמן.

רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת רובי ריבלין הרוויח בעוד התערבות.

רוני בר-און: כל פעם שהוא עולה לבמה הוא מתערב שאני אעלה לענות לו, והוא צודק.

ראובן ריבלין: אף אחד כבר לא רוצה להתערב אתי.

רוני בר-און: אני רוצה להשיב לך בקצרה על כמה עניינים שפרסת בדבריך; עניינים חשובים, אלמלא כן לא הייתי נדרש להשיב עליהם עכשיו, הייתי משיב בנאום הסיכום שלי.

רוני בר-און: קודם כול אני רוצה להודות לך, כמו לחברי הכנסת האחרים מוועדת הכספים, על העבודה המצוינת שעשיתם שם.

רוני בר-און: בעיקר אתם, שבאים מהאופוזיציה, והערכים, הצרכים והדרישות של העם עומדים לנגד עיניכם, מייסרים אותנו היטב.

רוני בר-און: אבל בסופו של דבר הכספים הם לתכליות הראויות.

רוני בר-און: אני רוצה להתחיל דווקא מהסוף, בעניין המיגון בשדרות.

רוני בר-און: הוויכוח הוא גם ברמה הערכית המושגית, אבל גם ברמה הקונקרטית.

רוני בר-און: הדיון הזה מתקיים גם בציבור וגם בממשלה, והאמן לי, הוא דיון נוקב.

רוני בר-און: לדידי, עניין מאות המיליונים האלה, לכאן או לכאן, אם אתה נוטל מזה את העוקץ הערכי זה באמת לא טיעון.

רוני בר-און: אני שואל את עצמי, כשאני בא לדון בעניין הזה לא כשר האוצר, גם כשר הפנים – בשנה וחצי שלי בתפקיד שר הפנים נתתי הקלות, ויתרתי בחוקי התכנון והבנייה; אמרתי: תניחו את הממ"דים ואת האשקוביות בכל מקום – על הכביש, באמצע הכביש – העיקר שלאנשים יהיה לאן לברוח.

רוני בר-און: אבל ברמה המושגית, ברמה הערכית, מדינת ישראל, כשהיא פונה למהלך הזה – ואתה צודק בנושא הזה – צריכה לשאול את עצמה אם היא מדינה מתמגנת או שהיא מדינה תוקפת.

רוני בר-און: וזאת שאלה שעומדת ביסוד האתוס הציוני.

רוני בר-און: אם היינו מתבנקרים ומתמגנים כל 100 שנות הסכסוך הזה, אני לא בטוח שהדיון הזה היה מתקיים היום בפרלמנט ישראלי.

רוני בר-און: אתה יודע את זה טוב כמוני.

רוני בר-און: וכירושלמי יש לך הניסיון שאנחנו שנינו מכירים מכלי ראשון, של מה שקרה בגילה, כשירו עליה בנשק שטוח-מסלול לפני כמה שנים.

רוני בר-און: הוויכוח – על המיגון, על הבריחה מהבתים ועל כל הדברים האחרים – נגמר בזה שעשינו סדר בבית-ג'אלה.

רוני בר-און: אני מניח שהוויכוח על המיגון בשדרות ייגמר ברגע שנעשה סדר בעזה.

רוני בר-און: זאת דעתי בממשלה, זאת דעתי בוויכוח הציבורי וזאת דעתי גם בכנסת.

ראובן ריבלין: ירושלים לא היתה עומדת שבע שנים בהתקפות מבית-ג'אלה.

ראובן ריבלין: אתה יודע את זה.

רוני בר-און: מעבר לזה יש כמובן השאלה, שאני באמת לא רוצה לגעת בה עכשיו, במה משקיעים: משקיעים ב"כיפת ברזל", משקיעים בדברים אחרים.

רוני בר-און: והשאלה אם עושים את זה באמצעות סוג של הסתייגות בכנסת, שהיא הסתייגות – אני לא אומר פופוליסטית; אני אומר פופולרית, בהחלט.

רוני בר-און: היו לי קשים, הדברים שלך, מתוך מילון "אוקספורד".

רוני בר-און: אני חושב שהחמרת עם ראש הממשלה.

רוני בר-און: אני מחבר את זה גם לדיון שקיימת אתנו פה בקשר להופעת השרים בוועדת הכספים ומערכת הביקורת שהם מותחים על החלטות שהם הרימו בעדן את ידם בממשלה.

רוני בר-און: אתה היית חבר ועדת הכספים כשאני הופעתי בתקציב כשר הפנים, ואמרתי שאם היו נותנים לי עוד 5 מיליארדי שקל – גם אז לא היה מספיק לי.

רוני בר-און: אבל מרגע שהחלטתי בממשלה שזה תקציב משרד הפנים, אני לא מבקש מוועדת הכספים כלום.

רוני בר-און: אמרתי את זה, ולמיטב זיכרוני גם שיבחת אותי על הדבר הזה.

קריאה: – – –

רוני בר-און: עכשיו אני מתחבר למה שאמרת על תאונות הדרכים.

רוני בר-און: כפי שאתם יודעים, כשמעלים פעם אחת את "הטייס האוטומטי" – כשצריך לקבוע תקציב לשנת כספים – ורואים את החור, ורואים את מה שאפשר להביא מה-1.7% ומה אפשר להביא מ-1.25 מיליארד השקלים שחוסכים על הריבית, עדיין יש פער גדול.

רוני בר-און: אומרים: עם זה אי-אפשר לבוא לממשלה ואי-אפשר לבוא לכנסת.

רוני בר-און: עכשיו עושים את ההפחתות – –

יעקב ליצמן: – – –

רוני בר-און: רק שנייה.

רוני בר-און: – – עושים את ההפחתות, ואנשים באגף התקציבים באמת בודקים, חבר הכנסת ריבלין, את הפינות הכי אפלות של תקציבי המשרדים ושל הביצוע שלהם ושל התת-ביצוע ושל היכולות לבצע, אובייקטיבית.

רוני בר-און: ובמשרד התחבורה מצאנו – ברשות הלאומית החדשה שהוקמה, לבטיחות בדרכים, שבגלל הקצב האטי של ההקמה שלה, אנחנו שמים 500 מיליון שקל, והם לא מבצעים 80%-70%.

רוני בר-און: אמרנו: למה שהכסף הזה יהיה באוויר?

רוני בר-און: נוריד פה כדי שלא נוריד בכל אותם מקומות שמנית אתמול, כמו כבישים ומסילות ברזל וכל הדברים.

רוני בר-און: קמה צעקה גדולה מצד משרד התחבורה, וברוגז גדול.

רוני בר-און: אמרנו: אם כך, תעשה את הקיצוץ איפה שאתה רוצה.

רוני בר-און: החזרנו את הכסף – רק מספרית השארנו אותו.

רוני בר-און: תחזיר לרשות לבטיחות בדרכים את כל 550 מיליון השקל, ותוריד איפה שאתה רוצה.

רוני בר-און: ואז הציעו את ההצעות שאחר כך הכי קל לבכות עליהן בוועדת הכספים, אבל גם את הדברים האלה אתה יודע.

ראובן ריבלין: האם אדוני מעיר זאת לוועדת הכספים?

רוני בר-און: לא, לא, לא.

רוני בר-און: תראה, דבר אחד אי-אפשר להגיד עלי – – –

ראובן ריבלין: מובן מאליו.

רוני בר-און: דבר אחד אי-אפשר להגיד עלי – שאני לא אומר באופן המפורש ביותר מה אני מתכוון ולמי אני מתכוון.

ראובן ריבלין: אחרת לא הייתי שואל אותך.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: וגם עליתי להגיד את זה פה.

רוני בר-און: דיברת על נושא עידוד השקעות הון.

רוני בר-און: אני אגיד לך את האמת, בכנות רבה מאוד.

רוני בר-און: הוצגה לי תוכנית של משרד האוצר, שחוק עידוד השקעות הון במתכונתו הקיימת הוא פתרון לא טוב לבעיה שהוא נועד לשרת ולפתור.

רוני בר-און: דא עקא, שחוק עידוד השקעות הון מסתיים תמיד עם התקציב – הוא מסתיים עם התקציב, וזה מרבה לחצים, כי כולם באים ולכולם יש אינטרסים, וכולם – – –

יעקב ליצמן: אדוני השר – – –

רוני בר-און: אני אענה לך, תן לי.

יעקב ליצמן: רק שנייה.

יעקב ליצמן: אדוני השר, מילא שאתה – – – לאפס – ניחא.

יעקב ליצמן: לא שאני מסכים, ניחא.

יעקב ליצמן: אבל הייתם צריכים להביא תוכנית אלטרנטיבית ולא הבאתם.

רוני בר-און: אבל, חבר הכנסת ליצמן, התוכנית עדיין לא מוכנה, עדיין לא מוכנה.

רוני בר-און: אז אמרנו: לא נחדש את החוק, ובתוך חודש נביא את התוכנית החדשה – וכשאתה מביא תוכנית, אתה מביא את הכסף.

רוני בר-און: ואז כל אחד מושך בגלימת האוצר – זה בכה וזה בכה – דיברנו על חצי שנה בכסף הזה, ובסוף היה לשנה הכסף הזה שהבאנו.

רוני בר-און: ולמה זה בכל פעם מתחדש לשנה?

רוני בר-און: כי זה המקום שבו הממשלה נמצאת בתעלה, שמכריחים אותה לעשות דברים שאולי היא חושבת שהיא לא צריכה לעשות.

רוני בר-און: אנחנו השנה נביא את התוכנית החדשה.

רוני בר-און: נביא אותה לפני שייתם תוקף החוק, ונקווה לשכנע את הכנסת שזאת תוכנית יותר טובה, שמדברת באמת על עזרה לפריפריה ותיצור מקומות עבודה – מקומות עבודה לא בשכר מינימום ולא בשכר הממוצע במשק אלא בכפל השכר הממוצע במשק, כדי שלשלומי ולמעלות ולטבריה יבואו אנשים שמרוויחים 10,000 ו-15,000 ו-20,000 שקל בחודש, ולא רק אלה שמשתכרים אל צרור נקוב ומנציחים את העובדה שהפריפריה היא מקום לאנשים עניים.

ראובן ריבלין: אם זה לא יהיה בחוק הסדרים, אנחנו נשקול להצביע בעד זה.

רוני בר-און: אנחנו נביא את זה.

רוני בר-און: דיברת על ה-flat, חבר הכנסת רובי ריבלין.

רוני בר-און: אני רוצה להגיד לך – מרגע שנסגר התקציב במשרד האוצר, בסוף יולי, תראה כמה דברים קרו לממשלה.

רוני בר-און: קרה האי-שקט הזה בצפון, מקורות זרים וכל מיני דברים כאלה.

רוני בר-און: זה עולה כסף.

רוני בר-און: קרה בחינוך, עם שביתת המורים – שמנו הסכם של 10% across the board לכל 120,000 המורים, זה עולה מיליארד ו-400 מיליון שקל.

רוני בר-און: זה לא מתוקצב, זה עולה כסף.

רוני בר-און: קרה עניין ניצולי השואה – הפגנה קשה, קורעת-לב.

רוני בר-און: בפעם הראשונה אחרי 60 שנה התפנתה הממשלה לטפל בעניין הזה.

רוני בר-און: זה עולה מיליארד.

רוני בר-און: זה לא היה בתקציב.

רוני בר-און: כל הדברים האלה הם דברים ששר האוצר ומשרד האוצר – כדי שלא להתחיל לחזור עם התקציב ולפתוח את התקציב ולעשות דברים שהוא לא יכול ולא רוצה לעשות, ולא נכון לכלכלה לעשות – לוקחים ברמות של חשיפות כאלה ואחרות.

רוני בר-און: וכן, אם יהיה צריך.

רוני בר-און: יהיה flat.

רוני בר-און: אין ברירה.

רוני בר-און: כשאין ברירה אז אין ברירה.

רוני בר-און: גם אני לא אוהב את ה-flat, אבל אתם צריכים לזכור שבפעמים האחרונות שהיה flatאנחנו השתדלנו להחריג את החינוך ולהחריג את הרווחה, וככל שאני יכול לעמוד בפרץ – בזכות העבר שלי במשרד הפנים – גם את מענקי האיזון של הרשויות המקומיות.

רוני בר-און: אני לא מתחייב שנוכל לעמוד בזה, אבל אנחנו בהחלט שוקלים שלא לפגוע בעניים, ולעשות את ה-flat במקומות שהם פחות כואבים מבחינת האוכלוסייה.

רוני בר-און: אבל כשאין ברירה, אין ברירה.

רוני בר-און: תודה על הזמן, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה, אדוני השר.

דוד רותם: אנחנו ממשיכים בדיון.

דוד רותם: אדוני, חבר הכנסת אבישי ברוורמן, בבקשה.

אבישי ברוורמן: אדוני היושב-ראש, אדוני שר האוצר, חברי הכנסת, קודם כול אני מברך את שר האוצר על התקציב הראשון שהוא מביא כשר האוצר, וכמובן את חברי ועדת הכספים ואת חברי הכנסת.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.

אבישי ברוורמן: אני רוצה לפתוח – גם לשר האוצר ולראש הממשלה – אנחנו מתכנסים כאן כאשר הסטודנטים סוגרים את השערים באוניברסיטת בן-גוריון, ש-16 שנה מחיי הובלתי אותה, ובמקומות אחרים, ואני רוצה להעיר פה רק הערה אחת.

אבישי ברוורמן: הבקשה שלי משר האוצר ומראש הממשלה היא באמת לעשות כל המאמץ כדי לגמור את השביתה הזאת, ומהר.

אבישי ברוורמן: אני רוצה להעיר שלוש הערות.

רוני בר-און: אם היית נשיא אוניברסיטת בן-גוריון – –

אבישי ברוורמן: אני עונה לך.

רוני בר-און: – – היית מוכן לתת להם שחיקה לפי שכר היי-טק והמחקר?

אבישי ברוורמן: אני עונה לך.

רוני בר-און: – – – אנשים שעובדים שלוש שנים ומקבלים כל כך הרבה כסף, ואנשים שעובדים 50-40 שנה – – – לא מקבלים פנסיה.

אבישי ברוורמן: אני בהחלט אענה לך.

אבישי ברוורמן: קודם כול, דעתי – ואני מדבר עכשיו דווקא בנושא ההשכלה הגבוהה, ואני אמרתי את זה גם לאנשים בכירים, נדמה לי שגם לראש הממשלה בעבר ולאחרונה – אני חושב שוועדת-שוחט היתה מיותרת, מכיוון שרוב ההמלצות של ועדת-שוחט היו מקובלות, וידענו אותן, גם נשיאי האוניברסיטאות וגם אנשי האוצר.

אבישי ברוורמן: אני חושב שלאחר שממשלת שרון קיצצה כמיליארד וחצי שקלים ממערכת ההשכלה הגבוהה – ולפני הבחירות גם נציגי העבודה וגם נציגי קדימה הופענו יחד בבית-ספר "אהל שם" והבטחנו שיחזירו את הכספים להשכלה הגבוהה.

אבישי ברוורמן: כאשר אנחנו בסכנה שדווקא אותם טובי המדענים הצעירים לא יחזרו ולא ייקלטו כאן, אני חושב שהיו צריכים להוסיף אז סכום מסוים, ולצערי – ואמרתי את זה גם לידידי שר האוצר לשעבר, בייגה שוחט – ההחלטה להתנות את זה בהעלאת שכר הלימוד לסטודנטים היא לא פיזיבילית, א.

אבישי ברוורמן: מפני שהסטודנטים שחוזרים מלבנון, שמשרתים במילואים, שרואים את האי-שוויון הגדול בישראל, שרואים את משכורות העתק בסקטורים הפרטיים, ללא גבולות – הם לא יסכימו לזה, ומכיוון שהשנה היא גם שנת בחירות, זה לא יקרה.

אבישי ברוורמן: אני טוען שאם בעבר היו מוסיפים את זה – גם חלק מהדברים לא היו קורים.

אבישי ברוורמן: לגבי מה שאמרת כרגע, אני מסכים אתך לחלוטין שהדברים הם בפשרה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהאוצר התחיל בסכום מאוד מאוד נמוך.

אבישי ברוורמן: אני חושב שחברי הסגל – ואמרתי להם – מגזימים.

אבישי ברוורמן: יש אמת, והאמת היא בפשרה באמצע.

אבישי ברוורמן: אבל הדרך היחידה היא ללכת ולסגור את זה עד שיצא עשן לבן; ויכלו לעשות את זה כבר לפני חודשיים.

אבישי ברוורמן: מה שקורה היום – הסטודנטים והצעירים בישראל מאבדים את האמון במערכת השלטון הישראלית.

אבישי ברוורמן: מדברים על הקרחת של נינט ומדברים על "סיינפלד", ואנחנו עוד מעט נסגור סמסטר.

אבישי ברוורמן: גם לנו יש קרחות.

אבישי ברוורמן: גם לי ולך יש קרחות, אבל אף אחד לא מתייחס אליהן.

ראובן ריבלין: מוסרית – – – צריך לקרוא למרצים לחזור, ואחר כך נעזור להם.

ראובן ריבלין: קודם כול, לחזור.

ראובן ריבלין: אנחנו מאבדים שנה.

אבישי ברוורמן: רובי, אני אומר לך שיש בעיה.

ראובן ריבלין: צריך לבקש מהם לחזור, ואחר כך נדבר עם שר האוצר וניפגש אתו.

ראובן ריבלין: אבל קודם כול שיחזרו.

אבישי ברוורמן: חבר הכנסת ריבלין, אני חושב ששר האוצר צריך להנחות את אנשיו לגמור את זה.

אבישי ברוורמן: אפשר לגמור.

רוני בר-און: הצעתי להעביר את זה – – –

ראובן ריבלין: צריך – – – אנחנו ניאבק – – –

רוני בר-און: לקחתי פה הימור, כי כל הסכמה שלי לבוררות כפופה להסכמה של היועץ המשפטי לממשלה.

רוני בר-און: בדרך כלל, הוא – – – הם חזרו אלי עם שטר בוררות, עם הצעה להצמדת המנגנון לשכר האליטיסטים, לשכר חברת החשמל, לסקטור הפרטי, ובלבד שזה לא יהיה פחות מ-16%.

רוני בר-און: אתה היית מעז לחתום על דרישה כזו?

אבישי ברוורמן: אני רק רוצה – – –

רוני בר-און: גם אתה איש השכלה.

רוני בר-און: גם אתה פרופסור בכיר, הכי בכיר שיש.

רוני בר-און: יש גבול לדברים האלה.

רוני בר-און: מה, אני אפרוץ הסכם שכר במשק בשביל 4,000 איש שהשכר הממוצע שלהם הוא 21,000 שקל, ואני אשלם 800 מיליון על כל אחוז בסקטור הציבורי – – –

ראובן ריבלין: לפעמים יש ערך.

ראובן ריבלין: אני אומר לך, שר האוצר מדבר על כסף, יש דברים שהם מעבר לכסף.

ראובן ריבלין: הם אלה שהם מחנכי הדור, שבונים, ואלה שינהיגו.

ראובן ריבלין: קודם כול, שיחזרו.

אבישי ברוורמן: אענה לשר האוצר בהערה בהמשך, לנושא התקציב, ולחבר הכנסת רובי ריבלין.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, יש נקודה אחת שבה אני חושב שיש טעות מסוימת בחלק מהדברים.

אבישי ברוורמן: אותם המצטיינים בסקטור האקדמי, באמת האלטרנטיבה שלהם היא להיות המצטיינים דווקא בשוק הפרטי במקומות אחרים.

אבישי ברוורמן: לכן אני חושב שמה שקורה גם בתהליך הזה, ואני רואה לפעמים גם כתיבה, הוא שפשוט לא מבינים שלהיות חוקר במדינת ישראל – בעצם ההצלחה הגדולה של מדינת ישראל בכלכלה, במדע וברפואה היא בגלל אותם אנשים, שחלק מההתייחסות אליהם היא שבאמת הם אנשי אפסיים.

אבישי ברוורמן: לכן, אני אומר במקרה הזה: גמישות היא כוח, ויתור – עוצמה.

אבישי ברוורמן: אני חושב שבכוחך לשבת אתם ולגמור, כי אני שומע מהם.

אבישי ברוורמן: אני מקווה שתעשה זאת.

אבישי ברוורמן: עכשיו אני ממשיך לנושא הבא.

אבישי ברוורמן: לגבי מצב מדינת ישראל, אני רוצה לומר שלוש הערות ולתאר ככלכלן – ובכלכלה יש הרבה תרבות שכנוע ותפיסות עולם שונות – את מצב מדינת ישראל היום; לתאר באמת, לדעתי, את הסכנה למדינת ישראל – המחלוקת שהיתה בנושא התקציב, אני תומך במסגרת התקציב – ולהסביר מדוע, ואני צריך להסביר לחבר הכנסת ריבלין מדוע, אבל להתריע ולהעיר הערה חמורה לגבי הסכנה שאנחנו עומדים לפניה.

אבישי ברוורמן: רבותי, אנחנו מתארים היום את מדינת ישראל, וכשמתארים אותה צריך לתת את כל התמונה.

אבישי ברוורמן: אכן, התוצר הלאומי לנפש, והשאלה היא איך סופרים אותו, הוא 22,000 או 24,000 דולר לנפש.

אבישי ברוורמן: עדיין, אדוני שר האוצר, ואתה מסכים אתי, עם הפוטנציאל שיש בישראל ועם כמות הצעירים המוכשרים וההגונים שנמצאים כאן וגם המבוגרים, אנחנו יכולים להיות יותר קרובים לסינגפור, לאירלנד, למערב-אירופה, ולא ל-24,000.

אבישי ברוורמן: יש לנו הצמיחה המובילה במערב.

אבישי ברוורמן: הגירעון התקציבי שלנו, כמו שציינת, הוא פחות או יותר אפס בשנה זו, הוא מאוד מאוד נמוך.

אבישי ברוורמן: החוב הלאומי שלנו היום מתקרב כבר מלמעלה למטה ל-80%, כאשר החוב הלאומי הממוצע של ה-OECD ואירופה הוא 76%–77%.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, ברשותך, כאן אני רק רוצה לתקן רק דבר אחד, כי אני יודע שאתה אמון על הפרטים.

אבישי ברוורמן: נעשתה כאן טעות מספר שתיים.

אבישי ברוורמן: בלונדון, וושינגטון ופריס מישהו היה משלם בראשו.

אבישי ברוורמן: פגשנו את ה-OECD, והממוצע הוא אכן 76% ו-77%.

אבישי ברוורמן: במשרד האוצר ובבנק ישראל עשו חישוב שהוא שונה.

אבישי ברוורמן: איך חישבו בבנק ישראל ובאוצר שאותם אינדיקטורים של חוב לאומי ב-OECD ובאירופה הם בסביבות ה-60%?

אבישי ברוורמן: אומר לך: יש מדינה בשם לוקסמבורג, שהחוב הלאומי שלה הוא 9% והאוכלוסייה שלה היא עשרה אנשים – תרשה לי לומר זאת בהומור.

אבישי ברוורמן: יש מדינה כמו יפן שיש בה 120 מיליון איש, וחובה הלאומי הוא 120%.

אבישי ברוורמן: כל אדם שגמר B.A, אפילו במדעי המדינה, יודע שעושים ממוצע משוקלל לפי גודל האוכלוסייה וגם כוח הקנייה, אבל נעזוב את כוח הקנייה והאוכלוסייה.

אבישי ברוורמן: כך עושים ב-OECD וכך הם הפרטים.

אבישי ברוורמן: לצערי, עשר שנים באוצר ובבנק ישראל עשו לוקסמבורג יפן לחלק לשניים.

אבישי ברוורמן: דבר כזה לא מקובל ולא נכון.

אבישי ברוורמן: אין לי בעיה שמשרד האוצר ובנק ישראל יגידו: בגלל הסיכונים הביטחוניים ואחרים, אנחנו רוצים להוריד את החוב הלאומי ל-60%, אבל שלא ישתמשו כך בנתונים, כי זה הורס את כל אמינותם.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, יש בעיה לגבי השקיפות, ועליך לתקן יותר ויותר לגבי הנתונים.

אבישי ברוורמן: לכן אני בא לנקודה הנוספת.

אבישי ברוורמן: כן, במשתנים האלה אנחנו אכן בסדר.

אבישי ברוורמן: אבל בוא ונמשיך ביתר המשתנים.

אבישי ברוורמן: אנחנו המדינה הענייה ביותר והאי-שוויונית ביותר במערב.

אבישי ברוורמן: לצערי, וכולנו פה בני אותו גיל, אנחנו המדינה עם רמת החינוך הנמוכה במערב, שבה שכר המורה ומעמדו הם הנמוכים במערב.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, לצערי אנחנו מדינה שאין לה שירותי משטרה הולמים, והעולם התחתון היום חוגג ברחובות.

רוני בר-און: פרופסור ברוורמן, אם אתה כבר מדייק בנתונים – –

אבישי ברוורמן: תרשה לי.

אבישי ברוורמן: לא הפרעתי.

רוני בר-און: – – לפי נתונים של ה-OECD, החלק האזרחי וההשקעה בחינוך במדינת ישראל – – – הוא בשלישייה הפותחת.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, אני מסכים אתך.

רוני בר-און: הכסף שמגיע לתלמיד – אנחנו בשלישייה האחרונה.

רוני בר-און: זה דבר שצריך להסתכל עליו.

אבישי ברוורמן: יפה.

אבישי ברוורמן: לא, אני אמרתי – – –

רוני בר-און: הפער הזה – – – זה דבר שאנחנו רוצים לטפל בו דרך הרפורמה.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, אתה לא הקשבת לדברי, וראית בעצם שאנו מסכימים.

אבישי ברוורמן: אני לא דיברתי על ההוצאה.

אבישי ברוורמן: אני דיברתי על התוצאה.

רוני בר-און: זה ברור.

אבישי ברוורמן: לא, תקשיב.

אבישי ברוורמן: אני מתאר את מצבה של מדינת ישראל לפי התוצאות.

רוני בר-און: זה עוד יותר מגדיל את הפרדוקס.

רוני בר-און: אם ההוצאה כל כך גדולה איך התוצאה כל כך דלה?

אבישי ברוורמן: לכן אתייחס לזה.

דוד רותם: – – –

אבישי ברוורמן: לא.

אבישי ברוורמן: זה דיון חשוב.

אבישי ברוורמן: אתה רואה ששר האוצר פה.

אבישי ברוורמן: בשירותי הבריאות, ארצות-הברית, שהיא חלשה בנושא זה, מסתכלת – עלינו בעבר, ועל מערב-אירופה, ויש לנו בעיה.

אבישי ברוורמן: לכן, הפריפריה מתרחקת ת"ק פרסה על ת"ק פרסה מן המרכז, ואתה שומע את זעקתה.

אבישי ברוורמן: לכן, אדוני שר האוצר, אני אומר לך: אם אנחנו הולכים היום על "טייס אוטומטי" ל-10–15 השנים הבאות, אנחנו בסכנת קיום בגלל הגלובליזציה.

אבישי ברוורמן: מדוע?

אבישי ברוורמן: כי המדינה יוצרת את מדינת תל-אביב בחוץ-לארץ עם אי-שוויון שכזה, עם מצב שהצעירים שואלים שאלה לגבי היכולת של השלטון לשלוט, הם עלולים למצוא את מקומם, לצערי, בסיליקון-ואלי, בניו-יורק, בקנדה ובאוסטרליה.

אבישי ברוורמן: כאן אני בא לפתרונות.

אבישי ברוורמן: אני חושב שגם אתה מסכים אתי.

אבישי ברוורמן: אני חושב שהדבר המרכזי הוא שמדינת ישראל יכולה לחזור לתוואי שבו יש מדינה שהיא לא רק מדינה מצומצמת, ורפורמות מרכזיות בתוך הביורוקרטיה הישראלית.

אבישי ברוורמן: אני, למשל, חלוק על שר האוצר הקודם בנימין נתניהו, מפני שאני חושב שרפורמה בחברת חשמל, אם אתה מוריד את השכר מ-17% ל-16%, יש לזה חשיבות מסוימת אבל דלה.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, הדואופול של הבנקים – יעברו עוד שנים רבות עד שנוכל לשנות אותו.

אבישי ברוורמן: אבל פישוט במינהל, פישוט באוצר, פישוט ביורוקרטי, כדי שנוכל להקים מפעלים בנגב ובגליל ונעשה את החינוך – כאן 2% הצמיחה – זה הדבר המרכזי, וגם כתבתי כך במצע מפלגת העבודה.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, איפה אני חלוק עם שר האוצר נתניהו, עם שרון, עם אותה מדיניות שהמשיכה כאן?

אבישי ברוורמן: אני חושב שיש לנו בחירה: האם אנחנו רוצים להיות מדינה מערב-אירופית או שאנחנו מסתכלים לכיוון ארצות-הברית?

אבישי ברוורמן: אני חושב שלמדינת ישראל אין שום אפשרות, ואם היא תהיה ארצות-הברית עם האי-שוויון ועם מערכת השירותים הציבוריים, היא תתרסק.

אבישי ברוורמן: לכן, ההבדל היחיד שאני אומר הוא: אני מעוניין באחריות פיסקלית, בהחלט להוריד את החוב הלאומי, אבל מהו גודל ההוצאה הציבורית?

אבישי ברוורמן: כאן יש הוויכוח.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, כשאני נכנסתי לפוליטיקה – – –

רוני בר-און: זה לא הפקטור היחיד.

רוני בר-און: אתה מעוניין במתווה של הורדת מס כדי שיהיה משק תחרותי?

רוני בר-און: – – – משקיעים – – –

אבישי ברוורמן: אני אענה על כל דבר.

אבישי ברוורמן: אדוני, אני באמת רוצה לענות לך דבר דבור על אופניו.

אבישי ברוורמן: כבודי לך.

אבישי ברוורמן: זה לא עניין פרסונלי.

אבישי ברוורמן: זה עניין של תפיסות עולם.

רוני בר-און: – – –

אבישי ברוורמן: בהחלט.

אבישי ברוורמן: אני גם מודה לך על זה, כי זה באמת מכובד.

אבישי ברוורמן: לעתים, האולם הזה, בזמן שראש הממשלה בגין היה וראש הממשלה בן-גוריון היה, היה מלא והיו דנים.

אבישי ברוורמן: היום, הדיונים – איפה אמרת?

אבישי ברוורמן: הם בקיסריה, הרצלייה, סבן וכו'.

אבישי ברוורמן: האולם הזה ריק וחבל, כי כאן צריכים להיות הדיונים.

רוני בר-און: הולך ופוחת הדור.

רוני בר-און: הולך ופוחת הדור.

דוד רותם: חבר הכנסת ברוורמן.

אבישי ברוורמן: אני מסיים.

אבישי ברוורמן: אם כך, אני בא לנקודה שהעלינו עכשיו.

אבישי ברוורמן: לגבי התקציב, כשנכנסתי לפוליטיקה נכנסתי מסיבה, והיא באמת, לשנות את המדיניות של נתניהו.

אבישי ברוורמן: כתבתי מצע כלכלי-חברתי למפלגת העבודה, שההוצאות תהיינה – והשתמשתי בעזרת ידידי דוד ברודט ואחרים – 2%.

אבישי ברוורמן: במשא-ומתן שאני לא השתתפתי בו ואולי אתה השתתפת בו הגיעה הפשרה ל-1.7%.

אבישי ברוורמן: לא שיערתי שהצמיחה הישראלית תהיה כזו אדירה והפירות שלה לא יתחלקו.

אבישי ברוורמן: לכן דרשתי, וחבר הכנסת ריבלין, שאני מוקיר ומכבד, שאנחנו נמשיך בזה ל-2.5%.

אבישי ברוורמן: לצערי, אני מבין היום בבית הזה שהמגבלות מאוד גדולות.

אבישי ברוורמן: לכן, אדוני שר האוצר, אף שאני מאמין באמונה שלמה שאותם 1.8 מיליארד שקל שעליהם דיברתי עם חבר הכנסת ריבלין ילכו לכמה "קופסאות" בנושא החינוך, בנושא הגמלאים ובנושאים אחרים, אני קיבלתי שאין בכוחי ובכוח מפלגתי לשנות זאת.

אבישי ברוורמן: לכן, קיבלתי, והעברנו בוועדת הכספים.

אבישי ברוורמן: אני מסתכל היום על ההישג שקיים היום, ואני אומר שזה הישג חלקי, כי אני אומר לך שבלי שינויים בטווח הארוך אנחנו בצרה צרורה, ועדיין אותם מיליארד או שניים – גם התוספת לחינוך לי"ב וגם התוספת לסל הבריאות וגם ביטול ההקפאות והמס על עקרות-בית וההבטחה לתרבות – יש בהם משום בשורה מסוימת.

אבישי ברוורמן: אדוני, אומר לך שהם אינם מספיקים.

אבישי ברוורמן: לכן, אני אודה לך אם אנחנו נשב, אני מצד מפלגת העבודה בעניין המקצועי, עם צוות שלך ועם פרופסור טרכטנברג, כדי להגיע למדיניות שיותר מתאימה, לדעתי.

אבישי ברוורמן: אסכם רק בדבר אחד.

אבישי ברוורמן: אדוני שר האוצר, החשש שלי – שרו פה רבות את שירי הגלובליזציה.

אבישי ברוורמן: בכל העולם היום רואים כמה הגלובליזציה מסוכנת למדינות קטנות שלא בונות חוסן וסולידריות, כי הגלובליזציה מוציאה מהן את טובי האנשים, ובמקביל תעשיית השחיתות המתפתחת בעולם, שהיא מהגלובליזציה, עוברת לממדים אדירים, מסכנת את קיום המדינות הקטנות.

אבישי ברוורמן: לכן, אדוני שר האוצר, החובה שלך, החובה שלי, החובה של חבר הכנסת ריבלין ואחרים, היא להיאבק עכשיו על רפורמות בתוך הביורוקרטיה – – –

ראובן ריבלין: בזה צודק שר האוצר, שצריך לעשות ריסון תקציבי.

ראובן ריבלין: גלובליזציה יכולה להיות לפגוע – – –

דוד רותם: חבר הכנסת ריבלין, חבר הכנסת ברוורמן הוא כבר הרבה אחרי זמנו והוא מסיים.

אבישי ברוורמן: לגבי הגלובליזציה, חבר הכנסת ריבלין, אני רוצה לתקן אותך.

דוד רותם: חבר הכנסת ברוורמן, לא.

אבישי ברוורמן: אני מסיים.

רוני בר-און: – – – יש לכם הפסקה.

אבישי ברוורמן: נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש יבקר פה ב-9 בחודש.

אבישי ברוורמן: אתה יודע איזה גירעון יש באמריקה, והוא הגדול בעולם?

אבישי ברוורמן: אתה יודע שאם ישראל היתה הולכת על ה-2.5% שאני הצעתי ושר האוצר התנגד, עדיין הגירעון בתקציב היה הנמוך ביותר במערב?

אבישי ברוורמן: לי מפריע שישראל היא המדינה השמרנית ביותר.

אבישי ברוורמן: זה מזכיר לי ויכוחים אחרים.

אבישי ברוורמן: אני אומר: אחריות פיסקלית, מסטריכט, חוסר גירעון, אבל מה עם פירות הצמיחה ליתר העם?

אבישי ברוורמן: מה עם הצעירים שהיום שואלים?

אבישי ברוורמן: אין רפורמות בתוך הביורוקרטיה, אין בשורה.

אבישי ברוורמן: על זה אני אומר שאני אמשיך להיאבק כאן ובמפלגת העבודה.

אבישי ברוורמן: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ברוורמן.

דוד רותם: חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

קריאה: – – –

דוד רותם: שר האוצר נמצא פה, והוא ייכנס.

רוני בר-און: אני לא השר התורן.

דוד רותם: אני יודע שאדוני לא השר התורן.

דוד רותם: אדוני בא לכבודו של – – – אני מבקש שהשר אדרי יהיה כאן – שיהיה כאן ולא כאן.

משה שרוני: הוא כאן במליאה.

דוד רותם: אדוני לא יתחיל.

יעקב מרגי: אמתין.

דוד רותם: אני מבקש לומר לו שיהיה כאן.

משה שרוני: – – – הלך לישון בשעה 02:00.

משה שרוני: אתה מעכב את הנואם.

דוד רותם: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

דוד רותם: עד עשר דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – רציתי לומר "מכובדי השרים", ונמנע ממני.

יעקב מרגי: חוק התקציב ל-2008 יעבור היום ברוב קולות חברי הכנסת, לאחר דיונים רבים ומאבקים חשובים.

יעקב מרגי: לראשונה מאז 2003 תקציב המדינה עובר ללא גזירות קשות ואכזריות.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, אתמול אושר ברוב קולות חוק ההסדרים.

יעקב מרגי: חוק ההסדרים שאושר אתמול הוא עדיין חוק רע, אך אפילו המקטרגים הגדולים על חוק ההסדרים, אתמול ראיתי עליהם קצת שביעות רצון ונחת מחוק ההסדרים האחרון, חוק שהיה רע במיעוטו.

יעקב מרגי: אבל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחוק ההסדרים שאושר אתמול אומנם הוסרו האיומים על הפגיעה בקשישים, בנכים ובחלשים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, כיום נאשר את חוק התקציב.

יעקב מרגי: לצערי הרב, התקציב הנוכחי עדיין אינו בשורה לחלשים.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, עדיין אין בו בשורה לחינוך.

יעקב מרגי: עדיין אין בו בשורה למובטלים.

יעקב מרגי: אין בו בשורה לאלה שעובדים ועדיין נמצאים מתחת לקו העוני.

יעקב מרגי: אין בו בשורה לאותם מאות אלפי ילדים שחיים מתחת לקו העוני.

יעקב מרגי: חברים, פרופסור ברוורמן, זה התסכול הרב.

משה שרוני: למה אתם – – –

דוד רותם: חבר הכנסת שרוני.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שרוני, אני אענה לך.

יעקב מרגי: זה התסכול הרב של הציבור הרחב לנוכח הצמיחה הרבה והטובה והמתמדת בשנים האחרונות ולנוכח העודפים הרבים שמוחזרים, ומקטינים את החוב החיצוני של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: זה דבר מבורך ודבר נצרך, אך אליה וקוץ בה.

יעקב מרגי: אסביר את משנתי הדלה בנושא הזה.

יעקב מרגי: אומרים לנו באוצר: יעד ההוצאה הוא 1.7%.

יעקב מרגי: למרות העודפים איננו יכולים להזרים כספים להוצאה ממשלתית.

יעקב מרגי: אני אומר ש-1.7% הוא לא הלכה למשה מסיני.

יעקב מרגי: בסך הכול, זו החלטת ממשלה.

יעקב מרגי: ואז אומרים לנו: אבל, עינינו צריכות לפזול קצת למדינות ה-OECD, חברות דירוג האשראי, ומבחינתן ככל שנוסיף חור בחגורה שלנו הן יטפחו לנו על השכם עוד ועוד ואף יעלו לנו את דירוג האשראי.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, את חברות דירוג האשראי לא מעניין מה קורה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: לא מעניין אותן מה קורה בחינוך.

יעקב מרגי: לא מעניין אותן מה קורה בביטחון האישי ולא הצורך לחזק את המשטרה ולהילחם בפשיעה, הצורך להציל את מערכת האשפוז הציבורית במדינת ישראל והצורך להציל את הילדים בסיכון.

יעקב מרגי: זה לא מעניין את חברות דירוג האשראי, ואף לא מעניינים אותן הצרכים הקיומיים של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: רבותי, חברות דירוג האשראי הן לא מגילת העצמאות וזה לא החזון הציוני.

יעקב מרגי: חיפשתי בהמנון שלנו אזכור של "להיות עם עסקי כלכלי בארצנו", ולא מצאתי.

יעקב מרגי: רבותי, על החברה הישראלית יש כמה איומים אסטרטגיים חמורים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהטרור האסלמי והאיום האירני אצלי, מבחינתי, נמצאים למטה, בסוף, ולא בראש האיומים האסטרטגיים על החברה בישראל.

יעקב מרגי: האיומים האסטרטגיים על החברה בישראל הם העוני, הפערים העצומים בין עשירים לעניים, גובה שכר המינימום, מצב החינוך, רמת הביטחון האישי, הפשיעה הגואה.

יעקב מרגי: זה לא מעניין את מדינות ה-OECD או את חברות דירוג האשראי.

יעקב מרגי: רבותי, אני טוען כמעט כמו ידידי חבר הכנסת פרופסור ברוורמן, ואף יורד מהרף שהוא הציב: יש לאמץ ולהשאיר את ה-1.7% בקנאות, ובמקביל לאשר עוד אפילו 0.5% נוסף כהוראת שעה.

יעקב מרגי: שומו שמים, חס ושלום, בר-מינן, לא נפתח ולא ניגע ב-1.7% – זו הלכה למשה מסיני – אבל ניתן עוד 0.5% או 0.8%, ככל שהיד משגת, ויש מאיפה, לצרכים קיומיים, לשעות-חירום, כהוראת שעה.

יעקב מרגי: וזאת, לצורך הטיפול בפשיעה, במשבר בחינוך ובמשבר באשפוז, צמצום הפערים ועוד היד נטויה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לסיכום: תקציב זה הוא הטוב ביותר שהיה לנו בשנים האחרונות, ויש עוד הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: ההישג השנה כשלעצמו – אני לא יודע אם חברי שמו לב לזה, יש הישג בתקציב הנוכחי.

יעקב מרגי: מה ההישג?

יעקב מרגי: הוכחנו לאוצר ולנערי האוצר שאפשר להגיש תקציב בלי עזים.

יעקב מרגי: אפשר להגיש תקציב מאוזן וטוב למדינת ישראל ולכלכלת מדינת ישראל, ללא גזירות.

יעקב מרגי: אפשר להכניס קצת תבלין של חמלה לתקציב, ולא קרה כלום.

יעקב מרגי: ראינו אתמול.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שהמקטרגים הגדולים שהצביעו נגד התקציב, מאחורי הפרגוד אומרים משהו אחר: בינינו, התקציב לא רע; מה לעשות, אנחנו באופוזיציה.

יעקב מרגי: רבותי, אבל זה לא יעזור.

יעקב מרגי: אם אנחנו נמשיך להדק את החגורה, ונמשיך להרגיל את הסוס לא לאכול – הוא יתרגל לא לאכול, אבל סופו יהיה מר.

יעקב מרגי: זה, לצערי הרב, אנחנו צריכים לעשות, ויפה שעה אחת קודם, בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני אומר לחברי חברי הכנסת, דיברנו בינינו, ראשי הסיעות, חברי פרופסור ברוורמן – דיברנו, ראשי הסיעות, ראינו הישג עצום בניהול המאבקים על תקציב המדינה ועל חוק ההסדרים כשעשינו יד אחת, ראשי סיעות הקואליציה.

יעקב מרגי: לא התעסקנו בתקשורת או בקרדיטים או בספינים.

יעקב מרגי: ישבנו ועשינו יד אחת על נקודה מסוימת, שהיא ביטול הגזירות על הקצבאות, השגנו והצלחנו.

משה שרוני: – – –

יעקב מרגי: אישור התקציב היום הוא ציון דרך.

יעקב מרגי: זה לא כל 2008, אנחנו רק נתחיל יחד, אני מוכן לתת כתף בנושא.

יעקב מרגי: נתחיל יחד בתחילת 2008 את המאבק לתוספת של 0.5%, 0.8%, להגדלת ההוצאה הממשלתית לאותם צרכים קיומיים של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אני אומנם אופטימי מטבעי, והפעם באופטימיות זהירה אני יכול לומר שאני מרגיש ניצנים של הקשבה.

יעקב מרגי: אפשר בשום שכל, לא בהתלהמות, לאלץ את האוצר, לאלץ את קובעי המדיניות בחברה הישראלית להבין שהאיום החברתי על החברה הישראלית הוא לא פחות חמור, אם לא יותר חמור, מהאיומים הביטחוניים.

יעקב מרגי: רבותי, היום נצביע בעד התקציב.

יעקב מרגי: הוא לא הטוב ביותר שהיה אפשר לעשות, אבל הוא בכיוון הנכון, תקציב סביר, ואני שוב קורא לכל חברי הבית, לכל ראשי הסיעות, להתאחד לתחילת מאבק לטיפול נקודתי באותן נקודות רעות וחולות בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת מרגי.

דוד רותם: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אלחנן גלזר.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מניח שאין ממשלה בישראל.

ניסן סלומינסקי: עוד לפני שהצבענו נגד התקציב ולפני שהפלנו את הממשלה, אנחנו כבר רואים שאין ממשלה.

ניסן סלומינסקי: האם זה מקובל שמדברים כשאין שר?

דוד רותם: אני אוסיף לאדוני את הזמן.

דוד רותם: אדוני ידבר, והוא יקבל את הזמן כשהשר יהיה כאן.

ניסן סלומינסקי: טוב, נו, מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עומדים היום לדון בתקציב המדינה ולאשר אותו.

ניסן סלומינסקי: יש בו גם הרבה דברים טובים, אבל כולם, כל חברי הבית, כל חברי הממשלה, כולם מודים שעדיין בתקציב הזה יש חוסר גדול בנושא הרווחה, עדיין הפער בין שכבות בעם הוא אדיר, עדיין יש שכבות שאין להן וצריך לעזור להן, יש הרבה חוסרים בחינוך, ואנחנו רחוקים מרחק אדיר מלהגיע לחינוך המינימלי הנדרש למדינה כמו מדינתנו.

ניסן סלומינסקי: גם בבריאות יש חוסר אדיר, רק שאומרים לנו, ובצדק מסוים: צריך לקבוע עדיפויות.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: יש כסף נתון ובכסף הזה צריך לקבוע עדיפויות.

ניסן סלומינסקי: האם ביטחון פחות חשוב מזה או זה?

ניסן סלומינסקי: השאלות הן נכונות, וצריך לקבוע עדיפויות, רק הנחת המוצא היא טעות.

ניסן סלומינסקי: אומרים שיש כסף נתון, ואת זה צריך לחלק.

ניסן סלומינסקי: זה נכון שאם זה הכסף הנתון, יכול להיות שסדרי העדיפות נכונים, ויכול להיות שאפשר לשנות, אבל אני חולק על הנחת היסוד – זה לא הכסף הנתון.

ניסן סלומינסקי: מדינת ישראל היא היום מבחינה כלכלית בשפע רב.

ניסן סלומינסקי: יש לה עודף הכנסות בסדר-גודל של 12 מיליארד שקלים שנמצאים מחוץ לתקציב.

ניסן סלומינסקי: כשלא היו לנו הכספים האלה והיינו במצב כלכלי קשה, בא שר האוצר ביבי נתניהו עם תוכנית קשה מאוד, שחתכה, קיצצה והובילה את המשק לצמיחה.

דוד רותם: חבר הכנסת סלומינסקי, כיוון שהערת שאין ממשלה בישראל, יש ממשלה בישראל.

ניסן סלומינסקי: יעקב אדרי זה משלנו.

דוד רותם: יעקב אדרי זה ממשלה בישראל.

ניסן סלומינסקי: הוא עשה אז תוכנית קשה, שפגעה גם בשכבות החלשות.

ניסן סלומינסקי: חלקתי עליו בנושא הזה, אבל הוא אמר שברגע שנגיע לאותם הישגים, כשהמדינה תתקדם, תתפתח ותהיה מסודרת מבחינה כלכלית, נחזיר כספים כדי לשפר, לממן את אותן שכבות מצוקה, את נושא הבריאות שנמצא בחוסר, ובעיקר את נושא החינוך.

ניסן סלומינסקי: הנה, הגענו לזה.

ניסן סלומינסקי: יש מדינה שכולם מתפארים שיש בה שפע בכל הממדים הכלכליים הידועים – 12 מיליארד בחוץ.

ניסן סלומינסקי: עכשיו מתבקש להכניס לפחות 2 מיליארדים פנימה, והיינו פותרים כל כך הרבה בעיות בתקציב, ולא עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: נתפסים להסבר או לתירוץ טכני, שהוא לא טכני, אבל תירוץ.

ניסן סלומינסקי: גודל ההוצאה הוא 1.7%, ואסור לעבור אותו.

ניסן סלומינסקי: בסדר, כבר הצענו הצעות, לא נעבור את זה כדי שלא יהיה בזבוז.

ניסן סלומינסקי: חושדים בכם, השרים, שאתם תבזבזו את הכסף, אבל נכניס פנימה קופסות – כמו שיש 0.5% להתנתקות ו-1.6% למלחמת לבנון וזה לא משנה את ה-1.7%, נכניס עוד 0.8% מיליארד לארבעה יעדים ספציפיים.

ניסן סלומינסקי: זה לא יגדיל את ה-1.7%, והתקציב ייראה אחרת לגמרי.

ניסן סלומינסקי: לצערי, משום מה הממשלה הזאת לא עושה את זה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, כשאנחנו נאבקים על משהו ואנחנו כבר שמחים, הצלחנו בתקציב להשיג איזה סכום לטובת השכבות החלשות או לטובת הבריאות וכן הלאה, באוצר צוחקים מאתנו ואומרים: הצלחתם, עכשיו מאיפה נביא את הכסף?

ניסן סלומינסקי: הרי לא יוצאים החוצה ואומרים: הצלחתם להעביר 100 מיליון, הצלחתם להעביר 500 מיליון, אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: נותנים הוראה לעשות flat בכל המשרדים, מורידים את 500 המיליון לכל המשרדים ואומרים: הנה, זה מה שרציתם.

ניסן סלומינסקי: בשנתיים האחרונות ה"פלטים" האלה הפכו את כל משרדי הממשלה למיותרים.

ניסן סלומינסקי: קחו את משרד החינוך, משרד שכל כולו רק משכורות.

ניסן סלומינסקי: אין להם שום יכולת לפעולה, לעשות משהו.

ניסן סלומינסקי: בשביל מה צריך משרד כזה?

ניסן סלומינסקי: כך כל המשרדים, בגלל ה"פלטים" האלה.

ניסן סלומינסקי: על כל מה שאנחנו מצליחים, אחרי מאבק גדול, להעביר לדברים חשובים, הם עושים flat, ובסופו של דבר אין למשרדי הממשלה יכולת לפעול.

ניסן סלומינסקי: זו רעה חולה.

ניסן סלומינסקי: אם מצליחים להעביר כסף לנושא חשוב, הכסף צריך לבוא ממקום אחר, לא מ"פלטים".

ניסן סלומינסקי: הצרה של ה"פלטים" – צריך להוציא אותם מהלקסיקון.

ניסן סלומינסקי: נושא נוסף הוא המיגון.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להרבות במלים בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: דעתי האישית היא שאי-אפשר למגן – אי-אפשר למגן את שדרות.

ניסן סלומינסקי: אחרי שנשקיע מיליארדים במיגון שדרות הם יגדילו את הטווח של ה"קסאמים" בעוד קילומטר, ונצטרך להתחיל למגן את נתיבות ואת כל עוטף-עזה.

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה, נשקיע עוד מיליארדים – והם יגדילו בעוד.

ניסן סלומינסקי: הרי אין בעיה להגדיל בעוד שני קילומטרים, והם יגיעו לאשקלון.

ניסן סלומינסקי: נמגן את כל אשקלון ב-30-20 מיליארדי שקלים, ואחרי שנגמור את זה הם יגדילו את הטווח, ונתחיל למגן את אשדוד.

ניסן סלומינסקי: זה בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: זה טירוף מוחלט.

ניסן סלומינסקי: הפתרון הוא – וכבר הבאתי פעם את הדוגמה של הגשר עם החור בתוכו.

ניסן סלומינסקי: הפתרון הוא לא להתחיל לבנות מתחת לגשר בית-חולים, אלא לסתום את הפרצה.

ניסן סלומינסקי: הפתרון הוא להיכנס ולפתור אחת ולתמיד.

ניסן סלומינסקי: אבל ממשלה לא יכולה לבוא ולהגיד שמצד אחד אנחנו לא ממגנים כי אי-אפשר למגן הכול, ומצד שני לא לתת פתרון אחר.

ניסן סלומינסקי: זה בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: תחליט הממשלה: או שהיא נכנסת ונותנת פתרון סופי ומוחלט, וזה מה שצריך להיות, אבל אם לא – לפחות תמגנו.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר להטיל עליהם את הכול, שיסבלו כל הזמן "קסאמים".

ניסן סלומינסקי: בלתי אפשרי לחיות שם.

ניסן סלומינסקי: אין מדינה בעולם שהיתה עוברת על זה לסדר-היום ולא עושה כלום.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לדבר גם על נקודה מרכזית מבחינתי, שבגינה נצביע נגד התקציב, והיא שכנסת ישראל לדורותיה החליטה שמדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית.

ניסן סלומינסקי: דמוקרטית – כולנו יודעים וכולנו עוסקים בזה.

ניסן סלומינסקי: מה זה מדינה יהודית?

ניסן סלומינסקי: אז יש תקציבים, וסעיפים מיוחדים, ורובם מרוכזים היום במשרד החינוך – פעם היו גם במשרד ראש הממשלה, אבל היום רובם במשרד החינוך – שבהם באה לידי ביטוי, אולי, יהדותה של המדינה, ובפועל שרת החינוך הנוכחית מקצצת זה שנתיים באופן דרסטי ושיטתי את כל אותם סעיפים שקשורים ליהדותה של המדינה, ואין אף אחד בממשלה שעוצר אותה.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: כי מפחדים.

ניסן סלומינסקי: הממשלה, קודם כול חשובה לה השרידות של עצמה ולא יהדותה של המדינה.

ניסן סלומינסקי: אתן כמה דוגמאות קטנות, שהן לא המכלול.

ניסן סלומינסקי: דוגמה אחת: קראנו בעיתונים, כולנו, שיש השתמטות רבה מאוד, לצערנו, וחוסר במפקדים, וכיום 50% מהמפקדים בצה"ל, בעיקר בחילות הלוחמים, בקרבי, הם חובשי כיפות סרוגות.

ניסן סלומינסקי: הם מגיעים בעיקר מהמכינות הקדם-צבאיות, וזה חשוב, כי שם מחדירים בהם הרבה מוטיבציה, הם יודעים למה הם נלחמים, והם עושים את זה אידיאולוגית, הם מבינים שזה חשוב וצריך לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אז מה מדינה נורמלית היתה צריכה לעשות?

ניסן סלומינסקי: לקחת את הנושא הזה ולשאת אותו על כפיים; לומר: פעם הייתם x מכינות, היום גדלתם ל-30 מכינות, ויש מכינות דתיות ולא-דתיות – היום יש גם 15 מכינות לא-דתיות, שגם בהן תפסו את העניין ועושים את זה, והם עובדים יחד כדי לתת לצעירים מוטיבציה, שיבינו למה הם נלחמים, ואז יוצאים מפקדים מצוינים.

ניסן סלומינסקי: המדינה היתה צריכה לשאת אותם על כפיים, ובמקום זה הם מקוצצים ב-50%.

ניסן סלומינסקי: בשנה שעברה היו להם בפועל 30 מיליון ש"ח, והשנה בתקציב מדובר על 13 מיליון ש"ח.

ניסן סלומינסקי: השרה הולכת ומקצצת אותם.

יעקב אדרי: מה קיצצו?

ניסן סלומינסקי: קיצצו את התקציב שלהם.

ניסן סלומינסקי: יש להם תקציב במשרד החינוך.

ניסן סלומינסקי: לפני כן היו למכינות הקדם-צבאיות 20 מיליון, ואנחנו הוספנו עוד 10 מיליונים, קיצצו להם ל-15 מיליון, והשנה ל-13 מיליון – זה מטורף.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך אנחנו צריכים לחזר על פתחי נדיבים ולהתחנן ולהשפיע, ואנחנו באופוזיציה, כך שאין לנו גם כספי קואליציה, ולכן אנחנו צריכים למצוא מן הגורן ומן היקב כדי לעזור להם.

ניסן סלומינסקי: בשנה האחרונה הצלחנו להשיג עוד 10 מיליונים להעביר להם.

ניסן סלומינסקי: זה בלתי אפשרי, זאת מדינה משוגעת.

ניסן סלומינסקי: דוגמה נוספת: המרכזים להעמקת הזהות היהודית.

ניסן סלומינסקי: הכוונה היא לכך שנכנסים לבתי-הספר הכלליים לשעה, או לזמן שהמנהלים רוצים, כדי לתת לתלמידים קצת שורשים, קצת ציונות.

ניסן סלומינסקי: פרט לזה אין להם שום דבר.

ניסן סלומינסקי: גם דבר שהיה צריך לשאת על כפיים; לא מנסים לגייר אף אחד, רק לתת להם טיפת שורשים וציונות, ובמקום לשאת אותם על כפיים השרה מקצצת אותם.

ניסן סלומינסקי: יש 60 מרכזים כאלה, פזורים בעיקר בפריפריה, ואני מתבייש להגיד לכם – היום היא שמה אותם על תקציב של 777,000 ש"ח – ל-60 מרכזים.

יעקב אדרי: מה היה התקציב?

ניסן סלומינסקי: היה להם פעם תקציב של 3 מיליונים, יותר, והוא קוצץ וקוצץ.

ניסן סלומינסקי: בשנה שעברה הוספנו להם עוד 6.5 מיליונים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו המממנים של המדינה, מכספים שאנחנו מנסים להשיג.

ניסן סלומינסקי: מה, זאת אחריות שלנו?

ניסן סלומינסקי: לא של המדינה?

ניסן סלומינסקי: יותר מזה, חוץ מהקיצוץ הכספי השרה אומרת: יש לכם בנות שירות לאומי – בשנה הבאה אתם והמדרשות תקבלו 50%, כי אני צריכה להעביר את השאר למקומות אחרים, אני לא רוצה לומר לאן.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף שהיא אמרה: אתם, המרכזים להעמקת הזהות, על כל בת שירות שאתם מקבלים אתם צריכים להחזיר – למדינה זה עולה 20,000 ש"ח על כל בת; אתם צריכים להחזיר על כל בת שאתם מקבלים 20,000 ש"ח למשרד, הגוף היחיד.

ניסן סלומינסקי: כולם מקבלים בנות שירות, וזאת מטרת התקציב שהמדינה נותנת – כדי לתת בנות שירות.

ניסן סלומינסקי: אבל השרה אומרת לא דווקא למרכזים להעמקת הזהות – לא רק שקיצצו בהם 50%, על כל בת תחזירו 20,000 ש"ח, כלומר אם יש לכם 200 בנות, אתם צריכים להחזיר למשרד 4 מיליוני ש"ח, וזה כשכל התקציב שהמדינה נותנת להם הוא 777,000 ש"ח.

ניסן סלומינסקי: השם ישמור וירחם.

ניסן סלומינסקי: איך אפשר אפילו לנסות לדמיין שהמדינה הזאת רוצה שיהיה חינוך יהודי בחינוך הממלכתי, נניח.

דוד רותם: מאז שהשר נמצא עברו 11 דקות.

ניסן סלומינסקי: ואני פונה אליך, כי אתה מכיר את הנושא.

ניסן סלומינסקי: לא יכול להיות דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: הדבר האחרון – מה שיהיה פה היום זה מימון מפלגות לבחירות המוניציפליות.

ניסן סלומינסקי: זה טירוף.

ניסן סלומינסקי: המדינה רצתה לקצץ מ-49 שקלים לראש שנותנים למימון מפלגות לבחירות המוניציפליות ל-34 שקלים.

ניסן סלומינסקי: ועדת הכספים דחתה את זה פה-אחד, והיינו בטוחים שגמרנו עם זה.

ניסן סלומינסקי: הגישו על זה רוויזיה, וזה לא בחוק.

ניסן סלומינסקי: חשבנו שזה נגמר, אבל פתאום בהסכמים קואליציוניים חוזרים אלינו בסוף הלילה של ההצבעות, ואומרים: הגענו לאמצע; מקצצים מ-49 ל-42 שקלים.

ניסן סלומינסקי: זאת טעות נוראה.

ניסן סלומינסקי: כולם יודעים שאחרי בחירות מוניציפליות, מאחר שיש חוקים שאינם מאפשרים לקבל תרומות, אתה סגור לחלוטין, וכל מי שמתמודד רשאי להשתמש רק בכספים שהוא מקבל מהמדינה, וכולנו, כל המפלגות, נתונות בחובות אדירים בגלל זה.

ניסן סלומינסקי: מה המשמעות של זה?

ניסן סלומינסקי: או שאתה מאלץ את המתמודדים לעבור על החוק, להשתעבד לבעלי ההון ולקבל מהם כסף שאסור – ולהשתעבד להם, זה נורא, או – במלים פשוטות אומרת קדימה, מפלגת השלטון היום: אנחנו רוצים שגאידמק וניר ברקת ואחרים הם שיזכו; הם שיכבשו את השלטון המקומי.

ניסן סלומינסקי: להם יש כסף, לכם, לכל המתמודדים, אין כסף, לא תוכלו להתמודד.

ניסן סלומינסקי: צריכים לחשוב עוד פעם בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: עד שחבר הכנסת גלזר יגיע – הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

דוד רותם: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכנסת מס' 4 בדבר סדרי הדיון בהצעת התקציב לשנת הכספים 2008 והצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2008 – קריאה שנייה וקריאה שלישית.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

דוד רותם: תודה לסגנית מזכיר הכנסת.

דוד רותם: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

דוד רותם: אדוני, עד עשר דקות.

דוד רותם: בבקשה.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תקציב המדינה הוא מסמך חשוב ומרכזי.

אלחנן גלזר: התקציב הוא למעשה הצהרת הכוונות של הממשלה בכל התחומים.

אלחנן גלזר: הוא תעודת הזהות של הממשלה ומסמל את אופיה ואת דרכה בתחומי הכלכלה, החברה, הרווחה, הבריאות ועוד.

אלחנן גלזר: התקציב משמש בעצם דיוקן רעיוני של הממשלה.

אלחנן גלזר: הוא כמו ראי המשקף במדויק את דרכה הכלכלית והחברתית, והפרופיל של הממשלה כפי שהוא משתקף בתקציב המדינה הוא פרופיל שמרני, זעיר וחסר בשורות של ממש.

אלחנן גלזר: אני סבור שדווקא בעידן הנוכחי, שמתאפיין בשיעורי צמיחה גבוהים, באבטלה נמוכה, בעודפי מיסוי ובפרמטרים כלכליים חיוביים נוספים, היה ראוי לשחרר מעט את הרסן התקציבי, כי אם בנתונים הנוכחיים לא נהיה יותר גמישים ונדיבים עם צרכים חברתיים, מתי כן?

אלחנן גלזר: אני בהחלט שבע רצון מכך שהוסר האיום של קיצוץ בקצבאות, אולם הייתי שבע רצון יותר אילו הגדילו אותן אחרי שקיצצו בהן בהתמדה בשנים האחרונות.

אלחנן גלזר: דבר נוסף ומטריד שחוזר על עצמו בתקציבי המדינה הוא הרפורמות האין-סופיות ומגמת ההפרטה ומכירות החיסול של נכסים ציבוריים.

אלחנן גלזר: אני לא שמח על הפילוסופיה השלטת במסדרונות האוצר, שבה מילות המפתח הן "קיצוצים", "ייעול", "הגמשת שוק העבודה", "הכנסת תחרות בענף" ועוד שורה ארוכה של ססמאות מפתות.

אלחנן גלזר: בפועל מה שמסתתר מאחורי השפה המכובסת של האוצר זה פיטורים, הפחתות שכר ומכירת נכסי העם למשפחות בע"מ.

אלחנן גלזר: קמו כאן בעשורים האחרונים חברה וכלכלה תזזיתיות, חסרות שקט ומנוחה.

אלחנן גלזר: ביטחון תעסוקתי הפך להיות מלה גסה.

אלחנן גלזר: תעסוקה לכול נתפסת כיעד מיושן, והוצאה ציבורית מוגדלת היא בכלל אסון.

אלחנן גלזר: וכך אנו מקבלים חברה שבה מקומו של איש כבר לא מובטח, והחיים הופכים לסוג של מרדף שרידה אחר הקיום.

אלחנן גלזר: אם כך, מה מותר החברה האנושית מהג'ונגל?

אלחנן גלזר: גם שם יוצאים כל יום מחדש לציד.

אלחנן גלזר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תקציב המדינה יכול וצריך היה להכיל הרבה יותר בשורות בתחומי הרווחה, הבריאות, החינוך ומערכות התמיכה הציבוריות.

אלחנן גלזר: זה לא קרה, וחבל.

אלחנן גלזר: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת גלזר.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהים צרצור, בבקשה.

אברהים צרצור: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, בנאומי זה אני אתמקד בחלקו של המיעוט הערבי בעוגה הלאומית שנקראת תקציב 2008.

אברהים צרצור: הרוח המוזרה השוכנת בגוף התקציב או במדיניותם של יוצריו היא כדלקמן: בכל שלב אנחנו דורשים שינוי ממשי, תוכניות רב-שנתיות, החלטה אמיצה שתמקם את המיעוט הערבי במרכז ההתעניינות הממשלתית, ונתקלים בתשובה לקונית כל הזמן.

אברהים צרצור: התשובה היא: אין כסף, אין די כסף, אי-אפשר לחולל מהפכות בנושא הזה, אף-על-פי שכולם מכירים בעובדה שיש פערים, ופערים אדירים, בין האוכלוסיות, בין הרוב היהודי לבין המיעוט הערבי.

אברהים צרצור: דוגמה אחרת בנושא הזה היא תשובת שר הבינוי והשיכון לפני כמה ימים על שאילתא שהגשתי בנושא הקמת העיר הערבית הראשונה במדינת ישראל.

אברהים צרצור: התשובה של השר היתה מוזרה בממדים אדירים.

אברהים צרצור: בתשובתו הוא התמקד בשני נושאים.

אברהים צרצור: הוא אמר שאין בתוכניות הממשלה הקמת ערים חדשות במדינת ישראל, וזאת לפי תמ"א 35, על-פי טענתו, אף-על-פי שהמציאות שאנחנו חיים בה אומרת ההיפך הגמור – שבכל שני וחמישי מקימים עיר במדינת ישראל.

אברהים צרצור: מתחילת שנות ה-90, במסגרת מה שנקרא "תוכנית שבעת הכוכבים", הוקמו ערים יהודיות חדשות מא' ועד ת' – מודיעין היא דוגמה, שוהם היא דוגמה אחרת, אלעד דוגמה שלישית וכו' וכו'.

אברהים צרצור: אפילו העיר ראש-העין, שכנה של כפר-קאסם, התפתחה בממדים אדירים, עד כדי כך שאזור התעשייה שהוקם למען ראש-העין, שנקרא פארק אפק, הוקם מתחת לאפם של תושבי כפר-קאסם.

אברהים צרצור: אני קורא לזה בית-מלון, או אזור לבתי-מלון תעשייתיים – הכול היי-טק וכו' וכו'.

אברהים צרצור: אז לטיעונים האלה אנחנו לא מאמינים, ולכן אנחנו חושבים שהטענה שאין כסף במשרד האוצר כדי לכסות את הדרישות של האוכלוסייה הערבית אינה נכונה.

אברהים צרצור: הנה ההוכחה: משרד האוצר הצליח בכשרון רב להביא לכך שבדיון הציבורי בתקציב 2008 אין התייחסות להמשך הפחתת המסים על המאיון העליון.

אברהים צרצור: בהפחתה זו מדובר במיליארדי שקלים.

אברהים צרצור: ההפחתה מצטרפת להפחתות שיטתיות שנעשו בחמש השנים האחרונות ומגיעות לסכומי עתק.

אברהים צרצור: לולא הפחיתו את המסים האלה בשנים האחרונות, היה אפשר לפתור את רוב אם לא כל הבעיות התקציביות של השנים האחרונות – בחינוך, בחברה, בתשתיות ועוד, לרבות הבעיות של האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: הפחתות אלה בעבר ובתקציב 2008 הגדילו ומגדילות עוד יותר את פערי ההכנסות במדינה, פערים שאינם תורמים לצמיחה הכלכלית אלא פוגעים בה, לפי המסקנות של גופי מחקר מכובדים מאוד כמו ה-IMF וה-ILO ומחקר שפורסם לאחרונה על-ידי בנק ישראל.

אברהים צרצור: אני מסתפק באמירה הנחרצת במחקרו של בנק ישראל, שפורסם בחודש אוקטובר השנה, שמדגישה בצורה חד-משמעית שהעניים אינם נהנים מהצמיחה הכלכלית, ואני מצטט: צמיחה מגדילה את היקף המשרה של מרבית השכירים, אך לא של אלו ממשפחות בעלות הכנסה נמוכה.

אברהים צרצור: לצערי הרב, אני צריך לקבוע כאן ש-60%, אם לא יותר, מהמשפחות באוכלוסייה הערבית חיות מתחת לקו העוני.

אברהים צרצור: דהיינו, הצמיחה הזאת שמדברים עליה במדינת ישראל, פשוט מאוד איננה נוגעת למשפחות האלה, שהן רוב האוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: ולכן, כשמדברים על צמיחה, אנחנו מחוץ למעגל הצמיחה, מחוץ לקונסנזוס הזה.

אברהים צרצור: אז אי-אפשר לדבר על צמיחה כשאנחנו באים להגדיר או לצייר את המצב באוכלוסייה הערבית.

אברהים צרצור: מעיון שוטף וממעקב צמוד אחר נתונים על מצבם של האזרחים הערבים מתברר כי המדיניות הכלכלית של הממשלה הנוכחית, כמו של הממשלות הקודמות, טרם היטיבה את מצבם של האזרחים הערבים וטרם נעשה תיקון לאפליה הכלכלית-החברתית כלפי הציבור הערבי, אשר קיבלה הכרה בהחלטות ממשלה, בהצהרות ראשי המדינה, בדוח מבקר המדינה, בסדרת החלטות בג"ץ ובדוח ועדת החקירה הממלכתית בראשותו של השופט תיאודור אור.

אברהים צרצור: כתוצאה מהאפליה התקציבית נדחקה החברה הערבית לתחתית הסולם הכלכלי-החברתי, לפי מדד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אברהים צרצור: העוני בקרב האוכלוסייה הערבית הוא עדיין הגבוה ביותר בקרב קבוצות האוכלוסייה.

אברהים צרצור: הרי כשמדברים על קבוצות עוני, מדברים על חרדים, יהודים דתיים, על עולים חדשים, אבל גם בקרב אלה העשוקים במדינת ישראל אנחנו ממוקמים בתחתית הסולם של אלה שלא מקבלים את מה שהם זכאים לקבל.

אברהים צרצור: האוכלוסייה הערבית, כבוד היושב-ראש החדש, לא נהנית מפירות הצמיחה כפי שהבטיחו קברניטי המדינה בעת הקיצוצים העמוקים.

אברהים צרצור: איפה שלא נסת

אברהים צרצור: כל נמצא מצב קשה, עוני, פערים בכיתות הלימוד ובשירותי החינוך, התרבות, פיתוח התעשייה, התעסוקה, התיירות, הנגישות התחבורתית, הבריאות ותמותת התינוקות, מצוקת הדיור, תוכניות מיתאר, קריסת השלטון המקומי הערבי, יישובים לא מוכרים, תשתיות, שירותי הדת.

אברהים צרצור: איפה שלא נסת

אברהים צרצור: כל נמצא פערים אדירים ומצב קשה מאוד, אפילו קשה מנשוא.

אברהים צרצור: מדוח שהוכן על-ידי מרכז "מוסוא" מתברר כי כדי להבטיח את תחילתו של תהליך שיביא לסגירת פערים ממשיים, יש צורך בהקצאת 3.7 מיליארדי שקלים.

אברהים צרצור: האם מדינת ישראל מוכנה להאזין לבקשתנו, שהיא מינימלית שבמינימליות?

אברהים צרצור: האם אנחנו יכולים לקוות שהדרישה הזאת אכן תיפול על אוזן קשבת של אלה שקובעים את התקציבים של מדינת ישראל?

אברהים צרצור: תקוותי שהתשובה תהיה כן.

אברהים צרצור: תודה, כבוד היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: אני מזמין את חבר הכנסת מוחמד ברכה.

יצחק זיו: בבקשה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אתמול בדיון על חוק ההסדרים עמדתי על היבטים מסוימים של האפליה של הציבור הערבי ועל האופי האנטי-חברתי של התקציב בכלל ושל חוק ההסדרים בפרט.

מוחמד ברכה: אבל מעיון חטוף במספרים הגדולים של תקציב המדינה שעומד היום להצבעה בפני מליאת הכנסת אנחנו מגיעים בכותרת למסקנה שהיא בלתי נמנעת וחד-משמעית: התקציב הוא בעיקר תקציב של אחזקת הכיבוש וההתנחלויות, הוא תקציב של מימון המלחמות שהיו ותקציב ההיערכות למלחמה הבאה.

מוחמד ברכה: התקציב עומד על יותר מ-300 מיליארד שקלים.

מוחמד ברכה: מתוכם, אדוני השר, כ-110 מיליארד שקל להחזר חובות ומלווים, שבעיקר נוגעים לענייני ביטחון – ברובם המכריע.

מוחמד ברכה: אם מוסיפים לזה כ-50 מיליארד שקל לתקציב משרד הביטחון, ואם מוסיפים לזה תקציבים למשרדים השונים למימון התנחלויות וכו' – כ-15 מיליארד שקל – אנחנו מגיעים לכך שקרוב ל-55% מהתקציב הולכים לאותן מטרות שאמרתי: אחזקת הכיבוש וההתנחלויות ותקציב ההיערכות למלחמה הבאה.

מוחמד ברכה: אבל לא די בכך.

מוחמד ברכה: יש פטנט שאני לא יודע אם הוא קיים במדינות אחרות – הפטנט הישראלי – של "קופסאות" שמוחזקות ליד התקציב.

מוחמד ברכה: יש שלוש קופסאות שמוחזקות ליד תקציב המדינה.

מוחמד ברכה: הקופסה הראשונה היא קופסת בניית הגדר, גדר ההפרדה הגזענית בגדה המערבית, שמגיעה ל-8–10 מיליארדי שקלים.

מוחמד ברכה: הקופסה השנייה היא קופסת ההתנתקות, שמגיעה כמעט לאותו סכום, קצת פחות.

מוחמד ברכה: הקופסה השלישית היא קופסת מלחמת לבנון השנייה, שגם מגיעה לאותו סכום, קרוב ל-8 מיליארדי שקל.

מוחמד ברכה: שלוש הקופסאות האלה לבדן הן יותר מ-20 מיליארד שקל, בהתחשב בעובדה שחלק מהכסף שנמצא בקופסאות אמור להילקח מסעיפים מסוימים מתקציב המדינה.

מוחמד ברכה: זאת אומרת, זה תקציב שרובו המכריע הולך לכל דבר חוץ מאשר לרווחת הציבור.

מוחמד ברכה: הוא תקציב שבנוי על תפיסה העוינת את השלום ועוינת את האפשרות של הפשרה והיציבות שבנויה על כיבוד זכויות העמים, בעיקר העם הפלסטיני והצורך שהוא ישתחרר מהכיבוש הישראלי ויקים את מדינתנו לצד מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אבל התקציב הזה הוא גם תקציב אנטי-חברתי.

מוחמד ברכה: מה שנותר ממנו הוא תקציב אנטי-חברתי.

מוחמד ברכה: ממשלות ישראל, מאז התחילו לפעול על-פי חוק ההסדרים, מאז 1984, נהגו כמעט במדיניות כלכלית אחת, שבאה לטפח את ההון הגדול ולפגוע בשירותים החברתיים.

מוחמד ברכה: התהליך הזה נמשך כל הזמן מאז, למעט התקופה של רבין בשנים 1992–1996.

מוחמד ברכה: אם נסתכל על נתון אחד, ההוצאה לנושאים חברתיים בחישוב לנפש, מאז 2001 – מאז ממשלת שרון הראשונה ועד היום, והממשלות האלה הן ממשלות המשך – ההוצאה לנושאים חברתיים בחישוב לנפש ירדה ב-6%.

מוחמד ברכה: מלעיטים אותנו בדיבורים על הקלות בנטל המס.

מוחמד ברכה: כשמדובר על הקלות בנטל המס בעצם מדובר על הקלות למעסיקים ולבעלי ההון הגדול, שהם מניבים את אחוזי המס הגבוהים.

מוחמד ברכה: מי שלא מגיע לסף המס לא נהנה מהקלות במס, ומי שמקבל שכר מינימום לא נהנה מזה.

מוחמד ברכה: מי שנהנים מהקלות במס הם בעלי ההון הגדול ובעלי המשכורות הגבוהות.

מוחמד ברכה: לא די בכך – יש תהליך מואץ ועקבי של הקלות במיסוי למעסיקים ובמיסוי ההון.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, התקציב הזה הוא גם תקציב אנטי-שוויוני, ואני עמדתי על הצדדים השונים בכל הקשור לאוכלוסייה הערבית ועל הסממנים הגזעניים של הניהול התקציבי של מדינת ישראל.

מוחמד ברכה: העוני הוא תופעה מעמדית חברתית, אבל בישראל הוא גם תופעה לאומית, כי הוא פוגע בעיקר באוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: כנ"ל האבטלה.

מוחמד ברכה: אם לא די בכך, אומנם מדובר בסכום זעום, אבל הוא אומר הרבה.

מוחמד ברכה: הבוקר הוזמנו חברי ועדת הכנסת לישיבה בשעה 11:30.

מוחמד ברכה: לרוע מזלי, הגעתי לישיבה ב-11:31 – דקה.

מוחמד ברכה: הנושא שעמד על סדר-היום היה קיצוץ בתקציב מימון הבחירות המוניציפליות.

מוחמד ברכה: הקואליציה, שיש לה רוב ב-11:30 ויש לה רוב גם ב-12:00 וגם ב-14:00, לא סברה שיש לנהל דיון נורמלי, אפילו למראית עין, אלא באו והצביעו ארבעה-חמישה חברי קואליציה.

מוחמד ברכה: המשמעות הגדולה של הקיצוץ הקטן הזה, כביכול, היא הזלזול של הממשלה בדמוקרטיה ובכלים הניתנים כדי לממש את הדמוקרטיה.

מוחמד ברכה: ואם אנחנו עומדים לפני שנת בחירות ברשויות המקומיות, האמירה של הממשלה שיוצאת היום מהכנסת – הכנסת תצביע היום בנפרד על החוק הזה בשעה 16:00 – המסר שיוצא מהממשלה הוא לסלול את הדרך לבעלי ההון להשתלט על העיריות כפרויקט כלכלי, להפוך את העיריות לפרויקט כלכלי, ולא כגוף וכרשות נבחרת וייצוגית של הציבור בעניינים המוניציפליים.

מוחמד ברכה: זה מתלווה היום לאותה הודעה שמתפרסמת בראש העמוד הראשון של "הארץ" על כוונתו של גאידמק לרוץ לבחירות ב-77 רשויות מקומיות.

מוחמד ברכה: הקיצוץ בתקציב מימון הבחירות הוא בעצם סלילת הדרך לגאידמק שיהיה ראש כל העיריות, וההון יהיה ראש כל העיריות.

מוחמד ברכה: אותם אנשים שיש להם אכפתיות חברתית והם נמנים עם השכבות החלשות, לא יוכלו לחשוב על התמודדות.

מוחמד ברכה: זאת ממשלת ההון הגדול, גם מתוך הסימבוליקה של הנתון הקטן הזה, כביכול.

מוחמד ברכה: ראש הממשלה הודיע אתמול שבשנה הקרובה הוא הולך לצמצם את תאונות הדרכים ב-6%.

מוחמד ברכה: אדוני ראש הממשלה, איך תצמצם את תאונות הדרכים ב-6% אם בספר התקציב שמונח לפנינו יש קיצוץ בתקציבים המיועדים למלחמה בתאונות הדרכים?

מוחמד ברכה: איך זה יהיה?

מוחמד ברכה: הבעיה הזאת היא אקוטית בקרב הציבור הערבי, שהוא 19%-18% מהאוכלוסייה אבל בקורבנות תאונות הדרכים הוא 32%-30% ויותר.

מוחמד ברכה: זה לא מפני שהנהגים פרועים יותר – הפרועים קיימים בכל חברה.

מוחמד ברכה: זה בגלל תשתיות רעועות, זה בגלל חוסר מקומות חנייה, אזורי משחקים ומדרכות.

מוחמד ברכה: אבל זה בעיקר בגלל העובדה שכדי להתפרנס האזרח הערבי חייב לנסוע יום-יום לעבודות פרך ולעבודות קשות מחוץ לעירו ומחוץ לכפרו.

מוחמד ברכה: לכן המפתח לצמצום תאונות הדרכים – אחד המפתחות העיקריים – הוא דווקא הרגישות החברתית והשוויוניות ומקומות עבודה נגישים וקרובים לריכוזי אוכלוסייה; לא שאנשים יצטרכו לנסוע, לפני יום עבודה מפרך ואחרי יום עבודה מפרך, עשרות ומאות קילומטרים.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, החינוך – החינוך מורכב כמובן מתקציב קשיח, שהוא בעיקרו לתשלומי משכורות ולאחזקת בתי-ספר, שזה קרוב ל-90% מתקציב משרד החינוך.

מוחמד ברכה: במה שנותר כמעט אי-אפשר לקיים מערכת חינוך נורמלית.

מוחמד ברכה: כשאני מדבר על תקציב קשיח של משרד החינוך – משכורות – ליווינו את המערכה שניהלו המורים, המערכה האמיצה, הממושכת, שנתקלה באותו קיר אטום של הממשלה, ועכשיו אנחנו מלווים את שביתת המרצים.

מוחמד ברכה: זאת ההזדמנות לקרוא לממשלה ולשר האוצר לא לשחק במושגים של בוררות וכל מיני דברים כאלה.

מוחמד ברכה: יש דרישות ברורות, מוצדקות.

מוחמד ברכה: מערכת החינוך הגבוה היא צורך חיוני לכלל החברה, ולא ייתכן לעסוק במדיניות של התמקחות ומיקוח, אלא להיענות לצרכים הצודקים שלהם.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, התקציב הזה הוא תקציב רע מכל בחינה.

מוחמד ברכה: אומנם אתמול עמדתי על דברים חיוביים, כביכול, אבל אלה דברים חיוביים בכך שהם לא קטסטרופליים כפי שצפינו וכפי שיכולנו לחשוב.

מוחמד ברכה: למשל, ביטול המס על עקרות-הבית; מציגים את זה כהישג, אבל תשמע.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שאת התקציב הזה צריך לשלוח בחזרה לממשלה ואת הממשלה צריך לשלוח בחזרה הביתה.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת דוד רותם, בבקשה.

יצחק זיו: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ברכה, התקציב הזה, יכול להיות שהוא לא שוויוני לחלוטין, אבל עם כל הכבוד, לומר שהסיבה לתאונות הדרכים היא שהאוכלוסייה הערבית צריכה לנסוע קילומטרים אחרי יום עבודה, והתשתיות – – –

מוחמד ברכה: למה אי-אפשר להגיד את זה?

דוד רותם: אני אענה לך, אם תיתן לי לגמור.

מוחמד ברכה: תאונות דרכים הן פונקציה של קילומטרז', לא רק של תשתיות.

דוד רותם: אני מסכים אתך, אבל העניין הוא רק שבתאונות הדרכים מעורבים לא רק ערבים, מעורבים גם יהודים, ולכן אי-אפשר להציג את זה – – –

מוחמד ברכה: אני לא רוצה שבעניין הזה תהיה מחלוקת.

מוחמד ברכה: אמרתי ששיעור האזרחים הערבים בישראל הוא 18%, אבל שיעור ההרוגים בתאונות דרכים בקרב הערבים הוא 32%.

דוד רותם: אפשר לבדוק למה זה קורה, אפשר לבדוק איפה התאונות קורות ואפשר לבדוק מתי הן קורות.

דוד רותם: חלק מהבעיה, ואני לא חושב שהיא טיפוסית לאוכלוסייה הערבית – – –

מוחמד ברכה: אני מאוד מבקש שלא תייצר מחלוקת דווקא בעניין הזה.

דוד רותם: לא, אני לא מייצר, אני מבקש שיהיה ברור: אני בהחלט חושב שמלחמה בתאונות הדרכים צריכה להיות.

דוד רותם: אני רק לא מוכן שמכיוון שיש יותר ערבים או יש יותר יהודים, אנחנו נהפוך את זה לעניין לאומי.

דוד רותם: זה לא עניין לאומי.

דוד רותם: המלחמה בתאונות הדרכים משותפת לכל אוכלוסיית ישראל באשר היא.

מוחמד ברכה: זאת פונקציה של נגישות למקומות העבודה.

מוחמד ברכה: כש גר בכרמיאל ועובד בתל-אביב זה שונה מאשר אם הוא גר בכפר-קאסם.

מוחמד ברכה: הנגישות למקומות העבודה היא אחד הגורמים העיקריים לתאונות הדרכים – – –

דוד רותם: אני מסכים אתך, אבל בוא נסכים שצריך להפחית את הקילומטרז' בכבישי ישראל הן ליהודים והן לערבים.

דוד רותם: אגיד לך דבר נוסף; צריך לדאוג לאוכלוסייה הערבית.

דוד רותם: אני מסכים.

דוד רותם: ותראה דבר מדהים: ישראל ביתנו היא המפלגה שדאגה לתקציב לאותן אגודות בציבור הערבי שעוסקות בהתנדבות ובשירות לאומי.

דוד רותם: אתה יודע למה?

דוד רותם: משום שאנחנו באמת רוצים לדאוג לאוכלוסייה שנאמנה למדינת ישראל.

מוחמד ברכה: אני לא רק יודע למה, אני יודע מי.

דוד רותם: אתה יודע למה ואתה יודע מי.

מוחמד ברכה: חבורה של שטינקרים.

דוד רותם: אצלך הם נקראים שטינקרים, אני יודע.

דוד רותם: אצלך הם בוגדים, אצלך הם שטינקרים, אצלך הם הרבה דברים, כי הם נאמנים למדינת ישראל.

מוחמד ברכה: מי שתומך במפלגה שאמורה להוציא אותו מביתו הוא שטינקר בן שטינקר.

דוד רותם: הם נאמנים למדינת ישראל, ובזה הכול מתחיל.

דוד רותם: קודם כול בוא נדאג למדינת ישראל.

דוד רותם: רבותי חברי הכנסת, הפכו את ה-1.7% בתקציב לדבר קדוש, ועם כל הכבוד, הוא לא קדוש.

דוד רותם: בואו נתאר לעצמנו מה קורה היום במדינת ישראל.

דוד רותם: קם ילד ורואה כך: את סבתא שלו תוקפים עבריינים ברחובות, את סבא שלו שודדים כשהוא מוציא כסף מהבנקומט, אמא שלו מובטלת ואבא שלו נכה.

דוד רותם: הילד הזה מגיע לבית-הספר, והוא צריך ללמוד, אבל המורים שלו היו בשביתה שלושה חודשים.

דוד רותם: הילד הזה צריך לגדול, ובעוד כמה שנים הוא יצטרך להגן על ביטחונה של מדינת ישראל בצבא-הגנה לישראל.

דוד רותם: מה אנחנו רוצים מהילד הזה?

דוד רותם: רבותי חברי הכנסת, הבעיה הגדולה שלנו היא פנימית, יותר מחיצונית.

דוד רותם: עִם המרצחים שמחוץ לגבולות מדינת ישראל אנחנו יודעים להתמודד; אין לנו בעיה להתמודד אתם.

דוד רותם: יש לנו בעיה חברתית בתוך מדינת ישראל, והבעיה החברתית הזאת היא פצצת זמן מתקתקת – היא תתפוצץ לנו מתחת לרגליים.

דוד רותם: מה אנחנו צריכים לעשות?

דוד רותם: אדוני השר, החינוך, המשטרה, הדאגה לאזרח, הם הדברים הראשונים במעלה, ואת הבעיות בתחומים האלה אנחנו צריכים לפתור.

דוד רותם: יכול להיות שכדי שלא להגדיל את ההוצאה הציבורית בבסיס התקציב ולהישאר ב-1.7% הממשלה צריכה להכין תוכנית חומש מחוץ לתקציב, כתקציב מיוחד, שיוגש בנפרד, ויכול להיות שבמשך שנתיים, שלוש שנים, ארבע או חמש אנחנו לא נוריד את החוב הלאומי במידה שרצינו להוריד אותו, ולא נחסוך מיליארדים בריבית, אבל אנחנו נפתור בעיות עקרוניות ואקוטיות של החברה בישראל.

דוד רותם: לא יכול להיות; זה פשוט לא יכול להיות.

דוד רותם: רבותי, ניצולי השואה, המעגל השני והמעגל השלישי, עולים חדשים, קשישים וזקנים, משפחות חד-הוריות, פגועי גוף ופגועי נפש – איפה הדאגה והחמלה שלנו כלפיהם?

דוד רותם: אם לא ננקוט פעולה דרסטית, אנחנו נהיה בבעיה, והבעיה הזאת תלך ותגדל משנה לשנה.

דוד רותם: לא חשוב אם אנחנו נעשה קיצוץ flat כזה או קיצוץ flat אחר, בסופו של דבר נעמוד בפני שוקת שבורה, ואז נצטער על כך.

דוד רותם: אנחנו חייבים להשקיע יותר בחינוך, החל בגן-הילדים, דרך בית-הספר, בית-הספר התיכון, וכלה בסטודנטים, משום שבכך טמון עתידה התרבותי והחברתי של מדינת ישראל.

דוד רותם: הרי לא יעלה על הדעת – אנחנו עומדים עכשיו באמצע שביתת מרצים באוניברסיטה, ויש חשש שהסטודנטים יפסידו את הסמסטר הראשון השנה.

דוד רותם: זה יאריך בתקופה מסוימת את לימודיהם בסוף לימודיהם.

דוד רותם: מדובר בדור העתיד של מדעני ישראל.

דוד רותם: איך נפתח מדע בישראל, איך נפתח צמיחה אינטליגנטית בישראל, אם הסטודנטים לא יסיימו את לימודיהם?

דוד רותם: אז נכון, הדרישות של המרצים הן אולי מוגזמות, אבל האם לא הגיע הזמן שראש הממשלה ושר האוצר יתייחסו לשביתה שלהם בצורה מעמיקה, ישבו עם המרצים יום ולילה, יום ולילה, עד שיגמרו את העניין ויסיימו את השביתה הזאת?

משה שרוני: גם שרת החינוך.

דוד רותם: גם שרת החינוך.

דוד רותם: חבר הכנסת שרוני, לי לא אכפת שכל חברי הממשלה ישבו שם, ובלבד שזה יסתיים, משום שההשכלה הגבוהה, החינוך, הביטחון האישי, אלה הדברים שיצילו את החברה הישראלית.

דוד רותם: עם אלה צריך לציין עוד דבר אחד, ואזרחי ישראל צריכים לדעת אותו: יש בתקציב הזה בשורה, לא גדולה, אבל יש בו בשורה.

דוד רותם: עצם העובדה שניצולי השואה קיבלו סכום כסף יפה – הוא לא מספיק, אבל הוא יפה – עצם העובדה שהקיצוצים וההקפאות בביטוח הלאומי לא הוכנסו לתקציב אלא הוצאו ממנו – צריך להגיד תודה על כך לשר האוצר; אני חושב שהוא עשה בכך מעשה גדול.

משה כחלון: מי הכניס אותם?

דוד רותם: חבר הכנסת כחלון, אני לא חושב שזה הוכנס כעז כדי להוציא.

משה כחלון: אתה מאמין בזה?

דוד רותם: אני מאמין בזה.

דוד רותם: אני מאמין ששר האוצר ועובדי האוצר פועלים באמת כדי לשמור על כלכלת מדינת ישראל, ולפעמים אין להם ברירה, משום שהביטחון גוזל כסף, ומימון פעולות עולה כסף, ואת כל הדברים האלה צריך להשיג ממקום כלשהו.

דוד רותם: שביתת המורים עלתה למדינה כסף, ולכן הם צריכים לחפש במקום אחר.

משה כחלון: אז רק מהגמלאים?

דוד רותם: הם ניסו לעשות את זה, אבל העובדה היא שכאשר הם ראו שהציבור אינו מקבל את זה הם הסכימו להוציא את זה מהתקציב.

דוד רותם: אני חושב שצריך לברך אותם גם על הדברים הטובים שהם עושים.

דוד רותם: אי-אפשר להגיד לממשלה רק – את לא בסדר, משום שכל ממשלה תעמוד בפני הדילמות האלה בעוד ארבע שנים או בעוד שמונה שנים, ואז גם הממשלה ההיא תצדיק את עצמה.

משה שרוני: אבל בכל שנה הם עושים את אותו תרגיל.

דוד רותם: חבר הכנסת שרוני, הם עושים את אותו תרגיל, ובשנה שעברה אתה הצבעת בעד התקציב הזה.

דוד רותם: אז מה אתה בא בטענות?

יעקב אדרי: גם השנה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התבגר בינתיים.

דוד רותם: למה לא עצרת את זה בשנה שעברה?

דוד רותם: משום שגם אתה מבין שאי-אפשר בשנה אחת לפתור את כל הבעיות.

דוד רותם: אבל יפתרו את הבעיות, ואני מאמין שצריך להכין תוכנית לחמש שנים שתחייב – כחוק של הכנסת – גם את הממשלה הבאה לדאוג לפתור את הבעיות האקוטיות של מדינת ישראל.

משה שרוני: הגדולה של ה היא שהוא יכול לשנות את דעתו.

דוד רותם: בזה אני מסכים אתך.

דוד רותם: רק חמור אינו משנה את דעתו.

דוד רותם: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק זיו: תודה רבה.

יצחק זיו: חבר הכנסת ואסל טאהא, בבקשה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, המצב החברתי – אף שכמה מחברי הכנסת הצביעו על כך שיש בשורה ויש קונספציה חיובית בתקציב הזה, למרות כל זה, למרות כל הצעדים שחברי הכנסת רואים בהם חיוב – המצב החברתי נשאר קשה והחברה הישראלית נשארה במצב קשה, והמצב הולך ומידרדר, בלי כל מגן ובלי כל רשת ביטחון, במיוחד לשכבות החלשות.

ואסל טאהא: העוני מתפשט, האבטלה מתפשטת, וכשמדברים על אבטלה, מובטלי עיירות הפיתוח והיישובים הערביים הם כמעט 40% מכלל המובטלים בישראל.

ואסל טאהא: כמעט 30% מהמובטלים בכל רחבי המדינה הם ערבים.

ואסל טאהא: כל זאת, כאשר על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שיעור המובטלים במשק הוא 6.9%.

ואסל טאהא: זאת אומרת, האבטלה בסקטור היהודי היא לא יותר מ-4.5%, והאבטלה בסקטור הערבי, לעומת זאת, מגיעה ביישובים השונים ל-10%–15%.

ואסל טאהא: לא ייתכן שהמצב הזה יימשך, מפני שחברה שלמה, או חלק מהחברה – 20% מהחברה הישראלית, שהם האזרחים הערבים במדינת ישראל – אם המצב לא ישתפר, ודאי תהיה השפעה שלילית של החלק הזה, 20%, על עוד 10% ועל עוד 5% מהסקטור היהודי.

ואסל טאהא: זאת אומרת, החברה כולה תיפגע מהמדיניות המטורפת שהממשלה נוקטת כלפי האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, השוויון הפך להיות ססמה ריקה.

ואסל טאהא: כבר 60 שנה שומעים את המלה הזאת, ולא חסרות במדינת ישראל החלטות של ממשלות; ב-1989 קיבל ראש הממשלה יצחק שמיר את ההחלטה הראשונה על סגירת פערים, ומאז כל ראש ממשלה רוצה לרשום נקודת זכות לעצמו באוכלוסייה הערבית ומקבל עוד החלטה ממוספרת בנושא סגירת הפערים.

ואסל טאהא: ואחרי שנים, אם נבדוק, נראה שזה הפך לססמה.

ואסל טאהא: אפילו השקר הגדול של 4 המיליארדים שהבטיחו פעם כדי לסגור את הפערים בין הסקטור היהודי ובין הסקטור הערבי – זה הפך לשקר אחד גדול, לבדיחה.

ואסל טאהא: אצלנו מספרים את הסיפור הזה כבדיחה; בוועדת המעקב, בוועד ראשי הרשויות, ברשויות המקומיות – או אצל ראשי רשויות שונים – זה הפך להיות בדיחה.

ואסל טאהא: 4 המיליארדים האלה הם שקר אחד גדול.

ואסל טאהא: משקרים בעיניים.

ואסל טאהא: המצב ברשויות המקומיות הולך ומידרדר.

ואסל טאהא: מה שמדאיג הוא שמתן זכויות לאוכלוסייה הערבית הפך להיות תלוי במי שמאייש משרד זה או משרד אחר ובמי שעומד בראש הממשלה.

ואסל טאהא: לדוגמה, ב-1993 ראש הממשלה המנוח יצחק רבין קיבל את ההחלטה לסגור פערים, ולכן הוא הקצה משאבים לחלק גדול מהמשרדים, וחשנו על בשרנו שמשהו חדש קורה בעניין סגירת הפערים.

ואסל טאהא: אבל, לצערי, כמה חודשים לאחר רצח רבין התחלנו להרגיש שהעניין הולך ומשתנה – הפערים מתרחבים, מקצצים את ההקצאות והמצור חוזר; כמעט מצור, מפני שבתקציב של מדינה שפויה מעגנים את האלמנטים האלה בחוק וסגירת הפערים מעוגנת בחוק.

ואסל טאהא: אם אנחנו נעבור על כל ספר התקציב המתועב הזה, נראה שעניין סגירת הפערים – לא מזכירים אותו כלל וכלל, לא מייחדים לו סעיפים, לא מעגנים תקציבים להצלת הרשויות המקומיות הערביות, להצלת הסקטור הערבי בכל תחומי החיים – בחינוך, בבריאות, בתשתיות, ברווחה, בתיעוש.

ואסל טאהא: אף שר אחד לא טרח לעמוד על הצרכים של הסקטור הזה בצורה הגיונית, ואף שר אחד לא טרח להתייחס בצורה הגיונית ל-20% מהאוכלוסייה.

ואסל טאהא: אף שר אחד גם לא טרח לומר את זה מעל הדוכן הזה.

ואסל טאהא: אדוני השר, תקציב הוא ביטוי ותרגום של מדיניות, וכאשר לא מייחדים תקציבים ולא מצביעים על האוכלוסיות החלשות, אלה שיש צורך לעזור להן, התקציב לא משרת את האוכלוסייה בצורה הראויה.

ואסל טאהא: לכן יש צורך, אדוני השר, לשנות את הקונספציה.

ואסל טאהא: אפשר להשאיר את עניין השוויון כססמה, אבל אי-אפשר להשאיר את הססמה הזאת תלויה באדם שמאייש את המשרד: אם שר הרווחה הוא סימפתי, ורואה בשוויון ערך חשוב, הוא מתחיל להקצות פה ושם; אם שר התחבורה עושה כן מפני שהוא ביקר בכפר ערבי, התיידד עם ראש רשות או עם אישים שם ואז מתחילים להקצות פה ושם הקצאות מזעריות ולא משפיעות.

ואסל טאהא: אי-אפשר להשאיר את הדבר הזה לחסדם של אנשים שמתחלפים – אגב, בכל שנתיים מתחלף השר.

ואסל טאהא: לכן צריך לעגן את זה בחוק התקציב או בחוקים אחרים.

ואסל טאהא: אי-אפשר להמשיך בצורה כזאת, יש צורך בשינוי קונספציה, בשינוי המדיניות כלפי האוכלוסייה הערבית.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אם אנחנו מסתכלים על תקציב הרווחה, שם עומדים על כך ש-75% המשרד מממן.

ואסל טאהא: 25% הם מימון עצמי של הרשויות.

ואסל טאהא: מאין יגייסו את הכסף?

ואסל טאהא: אין שם אזורי תעשייה, ומרכז הכובד הוא בארנונה.

ואסל טאהא: אבל 30% מהמובטלים בישראל הם מובטלי עוני מהסקטור הערבי, שלפי הטבלאות של משרד הפנים מקבלים הנחות של 70%–80% בארנונה, אז מאיפה נממן 25%?

ואסל טאהא: וכן הלאה בכל הסעיפים.

ואסל טאהא: לכן, אדוני היושב-ראש, אם אתה עובר על כל המשרדים, על תקציב הפיתוח, תקציב הרשויות, תקציבי המשרדים השונים – תמצא שחלק מזערי מאוד מהכספים מוקצה לסקטור הערבי.

ואסל טאהא: זה רק דוחק את החברה הערבית הצדה, ויש לזה השפעה שלילית על כל החברה במדינת ישראל.

ואסל טאהא: מי שחושב שהוא עושה טוב, ומתפאר בזה שהוא מרחיב את הפער בין הסקטור הערבי ובין הסקטור היהודי ובכך הוא עושה טוב לחברה שלו, טועה ומטעה.

ואסל טאהא: מדיניות כזאת רק תביא לעימות גדול יותר – עימות חברתי או עימות השכלתי-תרבותי – בין שתי החברות.

ואסל טאהא: במקום להפוך את התקציב למכניזם שיקרב בין שני העמים במדינה הזאת, התקציב הזה מרחיב את הפער ביניהם.

ואסל טאהא: משפט אחרון – בנושא שביתת המרצים.

ואסל טאהא: אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו עומדים לפני המשך שביתת המרצים.

ואסל טאהא: אני אישית תומך במאבקם, אני רואה במאבק המרצים מאבק צודק.

ואסל טאהא: לכן גם חתמתי על המכתב שיזמה חברת הכנסת רונית תירוש – ואני מברך אותה על היוזמה – שחתומים עליו הרבה חברי כנסת שפונים לראש הממשלה בבקשה שיתערב, כדי שלא לאפשר ולא לתת יד לביטול הסמסטר והשנה.

ואסל טאהא: אם מבטלים את שנת הלימודים ייגרמו הפסד פיננסי והפסד חינוכי ופגיעה קשה מאוד בהשכלה הגבוהה בישראל.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

דוד רותם: חבר הכנסת עתניאל שנלר, בבקשה.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, כנסת נכבדה, כנסת ישראל תאשר היום, בעזרת השם, את תקציב המדינה לשנה הבאה.

עתניאל שנלר: אתמול אישרנו את חוק ההסדרים, וכל אזרחי ישראל ראו מהלך דמוקרטי ראוי, מרשים, על כל ההיבטים שבו.

משה כחלון: יצאו במחולות – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – –

עתניאל שנלר: אני ממש מודה לכם על כך שאתם גורמים לכך שגם היום ימחאו לנו כפיים.

עתניאל שנלר: חן-חן על תרומתכם.

עתניאל שנלר: בדברי אבקש לדבר דווקא על הנושא הביטחוני, על תקציב הביטחון, אבל אני לא יכול שלא להזכיר את החלק המלא, הרב, שמעבר לתקציב הביטחון, בתחומי הכלכלה והחברה.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לכם: גם משפחתי – בחלקה – עברה את השואה, והרבה ימים, בקרים, לפעמים לילות, ביליתי עם הורי או עם חמותי בריצה אחר התרופה, המשקפיים, השיניים וכל מיני דברים אחרים, והיתה אטימות לעובדה שמדובר בניצולי השואה.

עתניאל שנלר: אני מודה לממשלה – בלא הקשר פוליטי – על כך שהבינה שכלכלה צריכה להיות כלכלה עם נשמה, ובתחום הזה מגיע לה יישר כוח.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר לכם: כשאנחנו מדברים על חינוך אנחנו לא צריכים לדבר על משכורת המורה דווקא.

עתניאל שנלר: נדבר על החינוך בגיל הרך, על הילד שאך זה נולד ועיקר היכולות שלו מתעצבות בגיל מאוד רך, בחודשים הראשונים, כמו בטון שלאט לאט מתקשה, וזה הזמן לעצב את היכולת – בגיל הרך – של ה הבוגר.

עתניאל שנלר: כבר מהגיל הרך.

עתניאל שנלר: וגם בכך הממשלה משקיעה – דבר שלא היה בעבר.

עתניאל שנלר: זה חלק מהמהפכה החינוכית שמתחילים בה.

עתניאל שנלר: אני מזדהה עם הקריאה לסיים השבוע את שביתת המרצים, וגם אני חתמתי על הפנייה אל ראש הממשלה שייכנס בעובי הקורה וינסה לפתור את הבעיה מוקדם ככל האפשר.

עתניאל שנלר: כמה רחב לבי כשראיתי את הרחבת סל התרופות ואת השוויוניות ברפואה – זה לא מספיק, אבל הרבה יותר מבעבר.

עתניאל שנלר: כמה שמחתי לראות שיש טיפה יותר לקשישים – הרבה פחות מכפי שצריך, אבל הרבה יותר מבעבר.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, זה תקציב טוב, וזה תקציב מאוזן.

עתניאל שנלר: רבים מכם, חברי הכנסת, עמדו על הדוכן ותבעו את יתרות התקציב – בצדק לכאורה.

עתניאל שנלר: המשק חזק, למה אנחנו שומרים את הדברים בכיס?

עתניאל שנלר: בואו נשקיע אותם.

עתניאל שנלר: צודקים חברי חברי הכנסת, אבל האם אנחנו נתעלם מהמגמות המסוכנות העולות מהכלכלה הבין-לאומית, שכל אחד רואה אותן גם אם הוא לא כלכלן מעולה?

עתניאל שנלר: האם נחטא לאכול היום כי מחר נמות?

עתניאל שנלר: רק השבוע סיימנו – אם מותר לי בעשר שניות – את ספר בראשית.

עתניאל שנלר: ספר בראשית, סופו – זו כלכלה צרופה.

עתניאל שנלר: יוסף, שהיה שר האוצר הכלכלי, ניצל את שבע שנות השובע כדי לאגור לשבע שנות הרעב.

עתניאל שנלר: הוא לא אמר: מכיוון שיש לי עכשיו שבע שנות שובע, אני אפזר.

עתניאל שנלר: להיפך, הוא אסף, הכניס למחסנים, ובשבע שנות הרעב הוא פתח אותם.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, זה בדיוק מה שקורה.

דוד רותם: ואחר כך הוא – – – את כל הקרקעות לפרעה וגם את כל העם לעבדים.

עתניאל שנלר: אדוני היושב-ראש, הקולגה שהזכרת, אני רוצה להזכיר לך את אותו קולגה מהספסל ההוא.

עתניאל שנלר: על כל פנים, אין ספק שגם יוסף הצדיק ידע שיש לשמור את הדברים ליום המחר.

עתניאל שנלר: מלים אחדות על הביטחון.

עתניאל שנלר: התקציב הזה הוא תקציב של הביטחון הנגזר מדוח-וינוגרד.

עתניאל שנלר: הוא נגזר מדוח-וינוגרד ומבטא את הלקחים מהדוח הזה.

עתניאל שנלר: הוא מבטא את האחריות ליישם את דוח-וינוגרד בלי קשר לעמודי התלייה, לתליינים ולכל אלה שהאחריות שלהם היא להתעסק בתלייה.

עתניאל שנלר: זה תקציב אשר מבטא אחריות מאוד מאוד נוקבת לממש את כל הלקחים של דוח-וינוגרד בצד המקצועי.

עתניאל שנלר: זה תקציב רב-שנתי על בסיס ועדה מקצועית בראשותו של דוד ברודט.

עתניאל שנלר: לא היה תקציב גדול כזה בתחום הביטחוני, לא היה תקציב רב-שנתי, לא היה תקציב שנולד על בסיס ועדה ציבורית מקצועית ולא על בסיס לחצים אד-הוק של הרגע.

עתניאל שנלר: זה חלק מלקח וינוגרד.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו הבנו למה הוא לא מתפטר – – – צריך הרבה כסף להוציא.

עתניאל שנלר: לא, אדוני.

עתניאל שנלר: מייד אני אומר מדוע גם כאן השמיכה קצרה, וזה חלק מההתמודדות שלנו במסגרת ראיית האחריות – לא מה צריך, אלא ראיית האחריות, לאן למשוך את אותה שמיכה.

עתניאל שנלר: אמר חבר הכנסת אפרים סנה כאן, באולם זה, שיש חסרים גדולים, כמו תקציב לסוגיה האירנית.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר שחבר הכנסת סנה צודק, אבל אם יהיה חוסר אופרטיבי וחוסר אמיתי לדבר קונקרטי – אני מודיע לבית הזה: לא יחסר כסף.

עתניאל שנלר: אני אומר את זה מתוך ידיעה.

עתניאל שנלר: אני רוצה לומר כאן מה שאמר חבר הכנסת שטייניץ, ידידי וחברי, שלמדתי ממנו הרבה, בוועדת החוץ והביטחון אתמול: חסר כסף למיגון.

עתניאל שנלר: זה נורא פופולרי: חסר כסף למיגון.

עתניאל שנלר: השבוע אישרו 811 מיליון שקל – זה התפרסם, אחרת לא הייתי מדבר על זה בכלל – ל"כיפת הברזל", והוספנו כ-200 מיליון למיגון הפסיבי, וזה נוסף על 300 מיליון שיש כבר בבסיס.

עתניאל שנלר: אז נכון, כשיש מצוקה, והיא מצוקה, קל להגיד: צריך עוד.

עתניאל שנלר: ואומר חבר הכנסת שטייניץ: אנחנו צריכים עכשיו, כאן ועכשיו, מסכות אב"כ לכולם.

עתניאל שנלר: למה?

עתניאל שנלר: זה מספר אחת במדינת ישראל היום?

עתניאל שנלר: זו הסכנה הגדולה?

עתניאל שנלר: זה סדר העדיפויות?

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת – צודקים, צריך.

עתניאל שנלר: אבל כך נמדדת החשיבה האסטרטגית של סדר עדיפויות – להשקיע למעלה ממיליארד שקל בדבר שלא נראה ברגע זה בראש סדר העדיפויות?

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים בביטחון המדינה ולא בפופולריות, ואני רוצה לומר שבתחום הזה, לפחות בדיוני ועדת החוץ והביטחון, לעולם אין פוליטיקה, תמיד מקצועיות.

עתניאל שנלר: כן, יש תקציב לבניין הכוח, אף שהוא חסר.

עתניאל שנלר: יש תקציב לרכש, אף שהוא חסר, ואולי אפילו חסר מאוד, ואותו הדבר לפיתוח, לאימונים ולתחמושת.

עתניאל שנלר: אבל היום, חברי חברי הכנסת, החיילים מאומנים הרבה יותר.

עתניאל שנלר: היום המילואימניקים מצוידים הרבה יותר.

עתניאל שנלר: היום המפקד שאומר "אחרי" רץ והוא בטוח יותר, כי יש לנו צבא טוב יותר.

עתניאל שנלר: אני לא אומר שאנחנו צריכים להירדם בשמירה.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה לומר שכשיש צבא חזק יותר, אפשר להיות הרבה יותר פתוחים לעשייה מדינית ולעשייה אחרת.

עתניאל שנלר: זמני או-טו-טו תם, ואני אעמוד בזמן, כפי שאדוני ביקש.

עתניאל שנלר: אני רק רוצה לומר מלה או שתיים על תהליך הדיון כאן, במליאת הכנסת.

עתניאל שנלר: לי זה תקציב שלישי, אולי, אבל אני חדש בבית הזה, ולמדתי הרבה דברים בדיוני התקציב.

עתניאל שנלר: למדתי בעיקר שלצד הלהט הפוליטי, כל חברי הבית הזה בעלי אחריות לאומית אמיתית.

עתניאל שנלר: האופוזיציה תראה לנו את החוסר, וטוב שכך, חברי מהאופוזיציה, והקואליציה תראה את המלא, וטוב שכך.

עתניאל שנלר: כל הבית הזה מדבר מאחריות.

עתניאל שנלר: כשאתה רואה בוועדה, בוועדת הכספים, את החברים מהאופוזיציה – את חברי הכנסת אורון, סלומינסקי, ריבלין ואחרים – איך לצד המחלוקת לבסוף הם מחפשים את ההסכמה, אתה מצדיע.

עתניאל שנלר: כשאתה רואה את חברי מהקואליציה מתייסרים, בעיקר מפלגת העבודה, שמחויבים לקואליציה, אבל נשמתם, אידיאולוגיה, תפיסת העולם נקרעת, ובסוף מגיעים להבנה – אני חושב שראוי לכבד אותם.

עתניאל שנלר: כשאתה רואה את ראשי הוועדות שדנים באופן מקצועי, כולם, כאשר אתה רואה את ראשי הסיעות לוקחים את העסק הזה באופן אחראי מאוד, על אף מה שקורה כאן באולם – זה חלק מההצגה הדמוקרטית, וזה בסדר, אני מכבד אותם.

עתניאל שנלר: אני רוצה להסיר את הכובע, כחבר כנסת צעיר, ולומר לחברי חברי הכנסת: למדתי מכם מה האיזון בין הדמוקרטיה, המאבק הדמוקרטי הפרלמנטרי, ובין אחריות מדינית-פוליטית-לאומית.

יולי יואל אדלשטיין: זה כולל להצביע נגד – – –?

עתניאל שנלר: אני רוצה לסיים ולומר: מי שמוביל אותנו כאן בתהליך זה ראש הקואליציה וראש הסיעה, חבר הכנסת אפללו, שעושה את העבודה בתבונה, במנהיגות, במקצועיות ובחוכמת חיים.

עתניאל שנלר: מגיעה מלה טובה אחרי הכול ובעיקר לשר האוצר, לראש הממשלה ולשריו.

עתניאל שנלר: אני חושב שהדרך שהדברים מתנהלים בה היא כמאמר חז"ל: "טוב שם משמן טוב".

עתניאל שנלר: אזרחי ישראל הצופים בנו צריכים לדעת שאנחנו כאן דואגים לשמן, אבל לא נשכח שחוסן לאומי נמדד גם באיך הציבור רואה אותנו, כנבחרי ציבור, ועל כך אמרו חז"ל: "טוב שם משמן טוב".

עתניאל שנלר: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת שנלר.

דוד רותם: רבותי, אנחנו עוברים לדיון האישי.

דוד רותם: חבר הכנסת משה כחלון, בבקשה.

דוד רותם: עד עשר דקות, אדוני.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אני רוצה להשיב על הדברים של חבר הכנסת עתניאל שנלר, ורוצה דווקא לשבח כמה אנשים מהקואליציה – אנשים אחראיים, אנשים שיש להם בקשות נכונות, לטעמי, אבל התגובות שהם מקבלים הן תגובות שמעוררות חוסר כבוד.

משה כחלון: נהיה עדינים, בבוקר-צהריים.

משה כחלון: אני מתכוון לחברת הכנסת רונית תירוש, מנכ"לית משרד החינוך לשעבר, אשה רצינית לכל הדעות.

משה כחלון: מבקשת, מתחננת אל ראש הממשלה: תתערב במשבר המרצים.

משה כחלון: מה היא מבקשת, רבותי, תשובות?

משה כחלון: עוד פעם עם זה?

משה כחלון: אני רואה מה קורה פה במליאה.

משה כחלון: ראיתי אתמול בערב מה שקרה פה במליאה – רצה מחבר כנסת לחבר כנסת, מראש ועדה לראש ועדה: בואו, תעזרו לי בזה, להתערב במשבר המרצים.

משה כחלון: חבר הכנסת רותם דיבר על המשמעות של המרצים, דיבר על המשמעות של ההשכלה הגבוהה.

משה כחלון: יש פה הסכמה.

משה כחלון: כולנו מבינים את החשיבות של המרצים.

משה כחלון: כולנו מבינים שהסמסטר הזה הולך להתבזבז, הלך הסמסטר.

משה כחלון: משחקי כבוד – אני אגיד לכם מתי אני מתערב, אני אגיד מתי אני לא מתערב, ואל תבלבלו לי את המוח.

משה כחלון: לא אתם, לא חברי הכנסת מקדימה, לא חברים שלי מהקואליציה, ובטח לא המרצים.

משה כחלון: בטח גם לא הסטודנטים שהולכים לאבד סמסטר.

משה כחלון: יש עוד חבר כנסת אחראי, שקוראים לו פרופסור אלוף בן-ישראל, שהודיע שהוא לא יתמוך בתקציב בגלל הבעיה הביטחונית.

משה כחלון: ובואו – שלא תבינו לא נכון, אין לי אשליות, התקציב הזה יעבור.

משה כחלון: יש רוב, ויש רוב קואליציוני, וזה בסדר, זה יעבור.

משה כחלון: טוב?

משה כחלון: לא טוב – יעבור.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא בסדר, אבל זה יעבור.

משה כחלון: בסדר, יעבור.

משה כחלון: אנחנו יודעים לקבל את דין הבוחר.

משה כחלון: עם ישראל בחר באולמרט לראשות ממשלה, מכל הגברדיה הזאת.

משה כחלון: זה בסדר גמור.

משה כחלון: אני לא יודע מה הוא היה עושה היום, אבל אז הוא החליט, ב-30 במרס 2006, נדמה לי – החליטו מה שהחליטו.

משה כחלון: ויש לנו עוד אדם שהוא מאוד אחראי וגם צודק, חבר הכנסת שי חרמש, שמופעלים עליו לחצים בשעות האחרונות, זה כבר מעורר רחמים.

משה כחלון: מה הוא מבקש, ואגב, אין ספק לגבי פרופסור בן-ישראל, שהוא אלוף בצה"ל, מדען, שיודע מה הוא אומר.

משה כחלון: אפשר להאשים אותנו, את חברי האופוזיציה: זה התפקיד שלכם לתקוף, אז אתם תוקפים.

משה כחלון: התפקיד שלכם להגיב, אז אתם מגיבים.

משה כחלון: אבל אלוף בן-ישראל, איש קדימה, פרופסור, אין מקום בגיליון לציין את כל הפרסים שהוא קיבל בנושא הביטחון, בנושא המדע, האדם הזה מודיע היום – רבותי, חבר קואליציה, ואי-אפשר לומר שהוא עסקן.

משה כחלון: יש לי אליו הרבה כבוד, כי הוא באמת אדם משכמו ומעלה – מודיע שהוא לא תומך בתקציב.

משה כחלון: אף אחד לא מתייחס לזה בכלל.

משה כחלון: אומרים לו: תיבחר בפעם הבאה במפלגה אחרת.

משה כחלון: אלה התגובות, אלה התשובות לאלוף בצה"ל, לפרופסור שאומר שהוא לא מצביע, והוא יודע מה המשמעות.

משה כחלון: אי-אפשר לקרוא לו מורד, אי-אפשר לומר שהוא רוצה להיות יושב-ראש ועדה כזו או אחרת, לשפר עמדות, כמו שאנחנו רואים ערב תקציב – כל פעם שיש קצת מינויים אז כל אחד משפר עמדות, לא יתמוך, כן יתמוך, עושה תרגילים.

משה כחלון: כשאדם כזה אומר אמירה, אדוני השר, גם אתם צריכים להתייחס אליה ברצינות.

משה כחלון: אתם 78 בקואליציה, אז יש 77, 76, 75.

משה כחלון: עד 61 אתם תעבירו, אבל תתייחסו לאמירות האלה.

משה כחלון: אני לא אומר שמה שאומרים ראשי האופוזיציה זה לא נכון, אבל אפשר לחשוב או לחשוד בהם, אבל כשאלוף בן-ישראל אומר דברים וזו עמדה, זו הצהרה, זו צעקה, והדברים כתובים על הקיר, הייתי מציע לממשלת ישראל להתייחס ברצינות לדברים שלו.

משה כחלון: והשלישי, שי חרמש.

משה כחלון: מה הוא ביקש?

משה כחלון: הוא כבר שנה וחצי באופן עקבי שמעורר כבוד – מיגון בשדרות.

משה כחלון: מעל הדוכן הזה הבטיחו לו מיגון בשדרות לפני שנה וחצי, לפני שנה, עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: גם הם עקביים.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: נדבר בינואר, נדבר במרס.

משה כחלון: הוא עובר מסכת לחצים, אדוני השר, שלא הייתי רוצה להתחלף אתו אפילו לדקה.

משה כחלון: יש לנו עוד שני חברי כנסת שלא שמנו לב, הם רק התאדו – חבר הכנסת עמיר פרץ, שהבטיחו לו ששכר המינימום יגיע ל-4,600 ש"ח, ואחר כך דחו את זה, אמרו: יש מלחמה, בוא נדחה.

משה כחלון: דחו פעם, דחו פעמיים.

משה כחלון: היום זה 3,710 ש"ח.

משה כחלון: לא חשוב שער הדולר, לא אכנס לפרטים.

משה כחלון: אתמול הוא נעלם.

משה כחלון: שר הביטחון של מדינת ישראל עד לפני כמה חודשים, יושב-ראש מפלגת העבודה, נעלם.

משה כחלון: יושב-ראש סיעת העבודה לשעבר, שגם חתום על ההסכם הקואליציוני.

משה כחלון: כשמפלגת העבודה חתמה על ההסכם הקואליציוני לגבי שכר המינימום, מי שחתם אתם ממפלגת העבודה, בא כוח הסיעה, היה יורם מרציאנו.

משה כחלון: אתמול הוא גם התאדה.

משה כחלון: מישהו שם לב לזה?

משה כחלון: הלך.

יולי יואל אדלשטיין: ואיפה סולודקין?

משה כחלון: היא חולה, נאחל לה רפואה שלמה.

משה כחלון: לפני שנה היא היתה בריאה ולא הצביעה.

משה כחלון: אז אלה האנשים, אדוני השר, שעוברים טרור פוליטי, שאסור להם לחשוב אחרת.

משה כחלון: אפשר לומר להם: אל תצביעו, תימנעו.

משה כחלון: מסכת איומים הם עוברים ב-24 השעות האלה.

משה כחלון: זו חרפה, זה טרור פוליטי.

משה כחלון: אבל לממשלה הזו יש תכונה, ומזל שהיא יודעת לצאת מכל צרה.

משה כחלון: היא נכנסת, יוצאת, הכול בסדר.

דוד רותם: זה רק הממשלה הזו או כל הממשלות?

משה כחלון: הממשלה הזו באופן מיוחד.

משה כחלון: אני עברתי את הממשלה הקודמת והצבעתי נגד התקציב, הצבעתי נגד ההתנתקות, הצבעתי נגד התוכניות של ראש הממשלה שרון ולא עברתי 2% ממה שהם עוברים; הצבעתי נגד תוכנית היסטורית של ההתנתקות, אומר לך אחד שהצביע וישב פה בכנסת הקודמת, ולא עברתי 2% ממה שהם עוברים.

דוד רותם: והממשלה שרדה.

משה כחלון: כן.

משה כחלון: קרה מה שקרה, הממשלה שרדה.

משה כחלון: אני מניח שאתה צודק, שאתה חושב שההצבעות שלי היו נכונות, או שאתה חושב שההתנתקות היתה דבר נכון?

דוד רותם: כן.

משה כחלון: אתה חושב, אני שמח.

משה כחלון: אלא אם אתה חושב שההתנתקות היתה בסדר, אז אין לי בעיה.

דוד רותם: אני רק אומר שעולם כמנהגו נוהג.

משה כחלון: המערכת הדמוקרטית צריכה לאפשר לחברים את חופש הבחירה, את הבעת הדעה, אבל פה, בממשלה הזו, אין דבר כזה, כי הממשלה הזו יודעת שכל דבר הכי קטן יכול לזעזע אותה ולכן הם מתנהגים כך.

משה כחלון: אני מבקש להתייחס גם לנושא החברתי.

משה כחלון: אנחנו הרי יודעים שהממשלה בימים האחרונים נתנה – אני רק לא מאמין לה, ואדוני השר, גם ניפגש, אנחנו מכירים הרבה שנים.

משה כחלון: בעוד חודש-חודשיים אומרים לך: אנחנו צריכים לקצץ קיצוץ רוחבי, או בשפה של משרד האוצר, flat, 5% מהתקציב שלך, אדוני שר התיירות.

משה כחלון: אתה תגיד: אני לא יכול, יש תיירים, מגיעים לארץ, בניתי תקציב.

משה כחלון: אתה יודע מאיפה ירד הכסף הזה?

משה כחלון: חבר הכנסת נודלמן, אני רוצה שגם אתה תקשיב.

משה כחלון: ה-5%, הכסף הזה, יבוא מהגמלאים, מהנכים, מנפגעי הפוליו, מהחינוך, מנפגעי הגזזת, כל הנדכאים של המדינה הזו, כל האנשים שאין להם לובי, אין להם יכולת לצעוק ולהפגין, האנשים האלה ייפגעו בעיקר מהקיצוץ הזה, ונעמוד פה וניווכח.

משה כחלון: אני מבקש מחברי הכנסת שאומרים שהם חברתיים לבקש מהממשלה התחייבות.

משה כחלון: יכול להיות שבאמת יצא לך קיצוץ רוחבי, אני לא נכנס לזה, כי זה ניהול כלכלה וזה בסדר.

משה כחלון: שהממשלה תתחייב שגם בקיצוץ הרוחבי, אם יהיה, ואני מקווה שלא יהיה, שתיתן לכם לעבוד, אבל גם אם יהיה קיצוץ רוחבי, השירותים החברתיים לא ייפגעו כתוצאה מהקיצוץ הרוחבי.

משה כחלון: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם מיכאלי, ואחריו – חבר הכנסת אלכס מילר.

אברהם מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון שבעצם התחלנו בו אתמול, והנושא הוא אותו נושא ואין ספק שתקציב המדינה הוא חשוב, הוא כלי שעל-פיו המדינה מתנהלת במהלך השנה שבה מאשרים אותו, ומה לעשות שההבדל בין מצוי לרצוי, אמר יהודי חכם שזה כסף, והכסף הזה מכוון גם את הפתרון של הבעיות השונות שאנו מדברים עליהן וגם כשרוצים להילחם כדי לפתור את אותן בעיות אז נלחמים בסוף על הכסף, וכל המלחמה בתקציב הזה זה על עוד כסף ועוד כסף.

אברהם מיכאלי: כדאי להדגיש שוב שהתקציב הזה אכן לא פותר ולא עונה על הרבה מאוד בעיות שהן בעיות אקוטיות במשק, בעיות של קבוצות שונות, שהן לצערנו לא מקופחות מהשנה האחרונה או מעשר השנים האחרונות אלא מקופחות הרבה יותר מזה.

אברהם מיכאלי: ובאופן טבעי, כפי שהזכירו פה, הקבוצות האלה ממשיכות להיות מקופחות.

אברהם מיכאלי: העוול הגדול בחלוקה של העוגה הוא בכך שהעוול הזה – לא רק שהוא לא מתוקן במשך שנים, אלא אנחנו חוזרים על ריטואל קבוע.

אברהם מיכאלי: בסוף, כשנלחמים – בתוספות, או לקצץ – תמיד מקצצים בחלקם של אלה שחושבים כל הזמן שאפשר לקצץ אצלם.

אברהם מיכאלי: לכן, הפתרון צריך להיות תוספת מהותית במסגרת התקציב.

אברהם מיכאלי: התוספות לאותן בעיות חברתיות ראויות, אכן אני מסכים שהוא צריך להיות בהגדלת תקרת ההוצאה התקציבית המותרת, והחוכמה, עם כל הכבוד לאותם המומחים שקובעים שהמספר חייב להיות 1.7 ולא מעבר לזה – החוכמה יכולה להיות גם אצל אחרים, ולאו דווקא אצלם.

אברהם מיכאלי: אפשר לדבר על מספרים אחרים, שהם לא מספרים תלושים מן המציאות והם לא מספרים שמפילים את המדינה או את תקציב המדינה.

אברהם מיכאלי: אני מקווה שאכן יתפכחו אותם קובעי מדיניות כלכלית באוצר, וייתנו יד לזה שבשנה הקרובה החשיבה תהיה להגדיל באופן ריאלי את ההוצאה התקציבית.

אברהם מיכאלי: גם בשנה הזאת, אנחנו יודעים, הרי זה פיקציה ה-1.7.

אברהם מיכאלי: הרי יש בקופסה שהזכירו אותה את אותם סכומים שכנראה מוקצים לביטחון, ואני מקווה שגם למפוני גוש-קטיף, שהם אכן כבר מקופחים במשך שנתיים ויותר, אחרי הגירוש שלהם מגוש-קטיף, והם סובלים.

אברהם מיכאלי: לכן, הממשלה צריכה להגדיל את ההוצאות האלה לכל אותן קבוצות חלשות ומוחלשות ולחברות שונות במשק, שסובלות במשך שנים.

אברהם מיכאלי: עם זאת, אני רוצה להעיר משהו לחברי חבר הכנסת רובי ריבלין, ששמעתי אותו הבוקר בתקשורת – אני מקווה שלא התכוונת לפגוע בחברי הכנסת, שלאו דווקא יושבים בוועדת הכספים, שמצביעים פה כמו רובוטים, מרימים ידיים ומורידים ידיים.

ראובן ריבלין: אמרתי בצורה מפורשת את ההבדל בין חברי הכנסת לחברי הממשלה.

אברהם מיכאלי: כחבר כנסת טרי בכנסת אני דווקא מצפה ממך לחיזוק, לשנות את סדרי העבודה בכנסת לגבי העוול שנגרם פה לחברי כנסת, שמנסים להתחלק לארבעה, להיות בארבע ועדות ולהיות רציניים בארבע ועדות.

ראובן ריבלין: צודק.

אברהם מיכאלי: ואם הדבר הזה לא יתוקן, לדעתי, הציבור אכן – –

ראובן ריבלין: אתה צודק.

אברהם מיכאלי: – – יסתכל עלינו בצורה מגחכת, ויסתכל עלינו כמו על רובוטים שרצים מוועדה לוועדה ומופיעים בכל ועדה עשר דקות – –

ראובן ריבלין: אני חושב שלא צריך יותר מתשע ועדות בכנסת.

אברהם מיכאלי: – – מביישים את הוועדה ומביישים את תוכן הדיון שם, כאשר אומרים שתי מלים ועוזבים את הוועדה.

דוד רותם: חברי הכנסת, איפה הייתם כשהצענו שינוי בשיטת המשטר עם החוק הנורבגי?

דוד רותם: שכחתם?

דוד רותם: – –

ראובן ריבלין: בכנסת הקודמת ניסיתי לשכנע – – –

דוד רותם: – – הצבעתם נגד, אז אי-אפשר – – –

זבולון אורלב: מה הקשר?

אברהם מיכאלי: זה לא קשור לשיטת הממשל.

דוד רותם: בשיטת הממשל היה העניין של החוק הנורבגי.

ראובן ריבלין: החוק הנורבגי הוא חוק אסון.

אברהם מיכאלי: אני מדבר על יושב-ראש הכנסת לשעבר, שאכן עשה נפלאות בכנסת, ואני חושב שאנחנו כחברי כנסת – לא היום הזמן לדבר על זה, צריך לדבר בהזדמנות איך אנחנו משפרים את תדמיתנו בעבודה.

אברהם מיכאלי: אני מאמין שכל אחד מחברי הכנסת עובד קשה, אבל לפעמים רואים שהם לא מופיעים בוועדה א', ב', ג', יחד, אז חושבים שהם לא רציניים.

אברהם מיכאלי: ולכן, ההערה לגבי ועדת הכספים – אנחנו מאמינים שכל חבר כנסת יודע, בהסתייגויות שאתמול הצביע עליהן, על מה הוא הצביע.

אברהם מיכאלי: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת מיכאלי.

דוד רותם: חבר הכנסת אלכס מילר, ואחריו – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד רותם: תשע דקות.

קריאות: – – –

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת זבולון אורלב, אני אשתדל להקדים את הופעתך, לקצר.

זבולון אורלב: אין לי שום תלונה.

זבולון אורלב: מלא את כל הזמן.

אלכס מילר: בסדר גמור.

אלכס מילר: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתייחס לכמה סוגיות שקשורות לתקציב 2008.

אלכס מילר: אנחנו מדברים על פגיעה חמורה כזאת או אחרת באוכלוסיות החלשות, ובעצם אותן אלטרנטיבות שאנחנו רואים – שגם חברי הכנסת מציעים – אלה אלטרנטיבות שלדעתי, אומנם יכולות לתת פתרון, אבל הפתרון הוא לא לטווח ארוך, הפתרון הוא בעצם כיבוי שרפה.

אלכס מילר: אם אנחנו רוצים באמת פתרון, לדעתי הגיע הזמן שנתחיל לחשוב על תוכניות לטווח ארוך.

אלכס מילר: אם אנחנו ניקח את השורש של העניין, של המדינה שלנו, לגיוס התקציב, לגיוס כספים – השורש בא ממערכת החינוך.

אלכס מילר: בסופו של דבר כולנו יודעים שכאשר ההשכלה פורחת, כאשר יש יותר אנשים מיומנים, גם הכלכלה צומחת.

אלכס מילר: אני הייתי רוצה להתייחס לעניין שאני רואה בזמן האחרון – מה שקורה אצלנו במדינת ישראל.

אלכס מילר: הרי כולנו יודעים שבשנות ה-90 היתה עלייה למדינה, הגיעו רופאים, מהנדסים ומומחים בהרבה מאוד מקצועות אחרים, ועם הזמן כמובן אנשים מזדקנים, יוצאים לפנסיה, ומה קורה אצלנו בתוך המערכת?

אלכס מילר: יש חוסר עצום.

אלכס מילר: אני מסתכל היום על מערכת החינוך, כיתות י"א–י"ב – על הנשירה העצומה, על חוסר היכולת להגיע להישגים.

אלכס מילר: אנחנו מידרדרים משנה לשנה בהישגים במקצועות שבעצם מדינת ישראל היתה המובילה בהם, כמו המקצועות הטכנולוגיים.

אלכס מילר: כמובן, במדינה שיש בה חוסר במשאבים טבעיים, אנחנו מסתמכים על resource שהוא ה-resource האנושי.

אלכס מילר: וכאשר מערכת החינוך לא מצליחה לייצר את ה-resource הזה לטווח ארוך, בסופו של דבר אנחנו נוכל למצוא את עצמנו בבעיה הרבה יותר גדולה, שגם הכסף שיש לנו להשקיע ולתמוך באוכלוסיות החלשות – גם הכסף הזה לא יהיה לנו.

אלכס מילר: רק לפני כמה שבועות – חבר הכנסת רובי ריבלין, בטח שמעת על זה, על הודעת משרד החינוך לגבי סגירת אולפנים בספטמבר 2008.

אלכס מילר: איזה מסר בדיוק הועבר עכשיו לאותן מדינות שמהן אנחנו רוצים להביא עולים?

אלכס מילר: שהם לא ילמדו פה עברית.

אלכס מילר: אז באיזו שפה בדיוק הם ידברו פה?

אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן שאותם משרדים שאחראים לעתיד של מדינת ישראל, על הדור שבעצם הולך להוביל את המדינה לצמיחה כלכלית – חשוב מאוד שאותם משרדים יתחילו לחשוב על שינוי כללי, אסטרטגי, בתוכם, כדי שיוכלו לבוא ולתת מענה לאותו resource שאני מדבר עליו.

אלכס מילר: וה-resource הזה הוא ה-resource האנושי.

אלכס מילר: צריך להשקיע בו לטווח ארוך, ולא להמציא רפורמות שלדעתי אין בהן שום שינוי אלא רק כיבוי שרפה.

אלכס מילר: בסופו של דבר אני לא מאמין שרפורמה כזאת או אחרת, שמשנה – אפילו לא בהרבה, משנה קצת, אולי במשכורות של המורים; זה לא רק המשכורות של המורים, זה משכורות כמעט בכל התחומים המקצועיים.

אלכס מילר: כשאנחנו מסתכלים על כמה מדינות בעולם, אנחנו רואים שהמשכורות שם גבוהות, ואין מה לעשות, צריך גם להסתכל פרופורציונלית למדינת ישראל, אבל אני לא חושב ששינוי במשכורת יביא לשינוי ביעדים שמדינת ישראל קובעת לעצמה.

אלכס מילר: השינוי צריך להיות כזה שהמערכת תוכל בעצמה לתת מענה מקסימלי לאותם אנשי מקצוע שמביאים הישגים ומביאים בעצם את אותם מהלכים לצמיחה כלכלית של מדינת ישראל.

אלכס מילר: אני חושב שאנחנו – גם בתור חברי הכנסת שנמצאים בוועדות שונות ורואים את המצב יום-יום – אנחנו עצמנו יכולים לבוא ולהציע את השינויים האלה באותם משרדים שיש להם היכולת לעשות את זה, והגיע הזמן שהם יעשו את זה.

אלכס מילר: תודה רבה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת זבולון אורלב, בבקשה.

דוד רותם: עד שמונה דקות לרשותך.

זבולון אורלב: תודה, אתה נדיב היום.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו, חברי הכנסת, מקבלים ספרים עבי כרס בכל מה שקשור לתקציב, ומניחים שחברי הכנסת מעיינים בספרים האלה, לומדים אותם כדי לדעת מה קורה.

זבולון אורלב: בפועל מתברר שכמעט אין קשר בין ההצעה שהממשלה שמה על שולחננו לקראת הקריאה הראשונה וגם בין מה שעכשיו ראיתי, ששמים לוח התאמות לתקציב, לבין מה שקורה לאחר מכן.

זבולון אורלב: מתברר שהשינויים גדולים.

זבולון אורלב: שמעתי גם הבוקר את שר האוצר מודה שמאז נחתם התקציב ביולי, לפני כחצי שנה, ועד היום חלו שינויים מפליגים שיחייבו שינויים בתקציב.

זבולון אורלב: אבל מעבר לבעיה הזאת, מציגים לנו מצגות לא נכונות, מראית עין והולכת שולל.

זבולון אורלב: אני רוצה לקחת לדוגמה את נושא הרפורמה במערכת החינוך.

זבולון אורלב: כתוב בדברי ההסבר שהרפורמה הזאת תעלה 5 מיליארדי שקלים למשך שש שנים.

זבולון אורלב: דרך אגב, בדיבורים האחרונים שמעתי גם את ראש הממשלה וגם את שרת החינוך מדברים על 10 מיליארדי שקלים.

זבולון אורלב: אני לא יודע מאיפה לקחו את הסכום.

זבולון אורלב: פה בדברי ההסבר, בעמוד 27, כתוב שחור על גבי לבן שהרפורמה תעלה 5 מיליארדי שקלים בתוך שש שנים – בעלות תקציבית כוללת זה 5 מיליארדי שקלים.

זבולון אורלב: למה אתה מצפה?

זבולון אורלב: שבשנה הראשונה יינתן סדר-גודל של כמיליארד שקלים, ואם נעשה את החשבון המדויק זה אולי כ-800 מיליון שקלים.

זבולון אורלב: בלוח המעבר מהתקציב של 2007 לתקציב של 2008 אתה מצפה למצוא את הדבר הזה.

זבולון אורלב: ואומנם, למראית עין כתוב כאן

זבולון אורלב: שבשינויים במעבר מ-2007 ל-2008 משרד החינוך מקבל תוספת של 1.16 מיליארד לתקציבו עבור "תוספת ליישום הרפורמה בחינוך", אבל אין נקודה, "לרבות שחיקת שכר המורים".

זבולון אורלב: לכאורה, אתה אומר שהכול בסדר גמור, הממשלה מבטיחה – הממשלה מקיימת.

זבולון אורלב: אבל אתה מתחיל לשאול כמה מתוך זה, מתוך 1.16 המיליארד שמשרד החינוך מקבל כתוספת, זו שחיקת שכר המורים.

זבולון אורלב: צריך להבין ששחיקת שכר המורים היא לא תשלום לעתיד, אלא זה על כך ששכר המורים נשחק בעבר.

זבולון אורלב: זה פיצוי עבור העבר ולא עבור העתיד.

זבולון אורלב: לא מוסיפים כאן שכר למורים, אלא בסך הכול שומרים על הערך הריאלי של שכר המורים שהוסכם עליו.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש, מתברר מהדברים שאמר נציג משרד האוצר בוועדת החינוך והתרבות שפיצוי השחיקה מתקרב למיליארד שקל, כלומר מתוך 1.16 המיליארד הרוב בכלל לא לרפורמה, אלא עבור הפיצוי על שחיקת שכר המורים.

זבולון אורלב: אתה שואל עוד שאלה: נחתם הסכם במשק עם עופר עיני שצריכים לתת 1.5%.

זבולון אורלב: אתם יודעים כמה זה 1.5% בשכר המורים – זה בערך 250 מיליון שקל.

זבולון אורלב: איפה זה מתוקצב?

זבולון אורלב: אומרים: הנה, 1.16 מיליארד.

זבולון אורלב: כלומר, 1.16 המיליארד בעצם כל-כולם הולכים לכיסוי שחיקת שכר המורים והסכם עופר עיני, ואין פה ולו אגורה אחת לביצוע רפורמה.

זבולון אורלב: בכל זאת, חברת הכנסת יחימוביץ, חתמו עכשיו על הסכם, והסכם צריכים לבצע, ו-300 בתי-ספר מדווחים שנכנסו לרפורמה – לא בדקנו, אבל כך מדווחים – וזה עולה כסף.

זבולון אורלב: זה מאות מיליונים.

זבולון אורלב: מאיפה הכסף?

זבולון אורלב: אתה ממשיך לקרוא הלאה – –

שלי יחימוביץ': – – –

זבולון אורלב: – – ואתה רואה שיש קיצוצים במשרד החינוך:

זבולון אורלב: הפחתות רוחביות בתקציב המדינה – 217 מיליון שקל, ועוד שינויים בתקציב המוסדות התורניים – 73 מיליון שקל וכו'.

שלי יחימוביץ': מה עם האולפנים, למשל?

זבולון אורלב: זה 217 מיליון השקל ויש עוד 73 מיליון שקל.

זבולון אורלב: כלומר, יש כ-300 מיליון שקל שבהם מממנים את הרפורמה שהם לא תוספת לתקציב משרד החינוך.

זבולון אורלב: הם באו על חשבון פיטורי מאות מורים בחינוך מבוגרים שלא יוכלו ללמוד עברית.

זבולון אורלב: הם באו על חשבון הקטנת תקציבי רווחה לתלמידים.

זבולון אורלב: במשרד החינוך יש אגף שח"ר – שירותי חינוך ורווחה – שזה אגף שנותן העדפה מתקנת לאותם תלמידים שזקוקים לכך בגלל הרקע הסוציו-אקונומי שלהם, חסך תרבותי וכדומה.

זבולון אורלב: יש בו תוכניות מיוחדות לבגרות ותוכניות אחרות.

זבולון אורלב: האגף הזה, שהוא הסיירת המובחרת של משרד החינוך לטיפול בתלמידים חלשים, מקוצץ.

זבולון אורלב: אתה בודק – מה קורה עם כל יתר התוכניות היפות של טיפול באלימות, טיפול בסמים?

זבולון אורלב: כל המערכת הזאת מקוצצת.

זבולון אורלב: מה קורה עם המתנ"סים?

זבולון אורלב: מה קורה עם החינוך הלא-פורמלי?

זבולון אורלב: חוץ מתנועות נוער – תנועות נוער לא קוצצו.

מיכאל נודלמן: התקציב בשנה הזאת – 4 מיליארדים יותר למשרד החינוך.

זבולון אורלב: חבר הכנסת נודלמן, עובדים עלי ועליך בעיניים.

זבולון אורלב: זה המסר שלי: עובדים עלינו בעיניים.

מיכאל נודלמן: – – –

זבולון אורלב: אני אומר לך על מה זה הולך – על כך שמנעו כספים מהמורים בעבר, ולכן נותנים להם פיצוי שחיקה.

זבולון אורלב: כך זה נקרא וזה סעיף בהסכם שכר שלהם, אבל זה על העבר.

מיכאל נודלמן: מיליארדים.

זבולון אורלב: 1.16 מיליארד.

מיכאל נודלמן: איפה עוד 3 מיליארדים?

זבולון אורלב: למשרד החינוך?

זבולון אורלב: את זה ייתנו, בעזרת השם, בעתיד, בשנים הבאות.

זבולון אורלב: הרפורמה השנה היא כ-300 מיליון שקלים.

מיכאל נודלמן: – – –

זבולון אורלב: לפי הנתונים האלה, כל-כולה באה על חשבון האוכלוסיות החלשות והתלמידים החלשים.

זבולון אורלב: אחרי זה אנחנו מתפלאים שיש דוחות שמלמדים על הגדלת הפערים בחברה הישראלית, שבהם בא לידי ביטוי שיש פערים גדולים מאוד למשל בשיעורי ההצלחה בבחינות הבגרות בין בתי-ספר מבוססים לבין בתי-ספר שאינם מבוססים, ובכללם במגזר הערבי.

זבולון אורלב: מדוע?

זבולון אורלב: כי זה מה שנעשה לכל ההעדפות המתקנות שבלעדיהן אי-אפשר להבטיח שוויון הזדמנויות.

זבולון אורלב: שוויון הזדמנויות זה לא לתת לכל תלמיד אותו דבר.

זבולון אורלב: אם ייתנו לכל תלמיד אותו דבר, זה האי-שוויון הכי גדול.

זבולון אורלב: השוויון צריך להיות בתוצאות, ולא בהתחלת הדרך.

זבולון אורלב: כל עוד לא הגענו לתוצאות שוות, עדיין יש קיפוח ופגיעה.

זבולון אורלב: אני חושב שזו דוגמה שמלמדת על הכלל.

זבולון אורלב: אני מציע לחברי הכנסת להיות זהירים מאוד עם הממשלה הזאת.

זבולון אורלב: לנו כמובן אין שום כוונה לתמוך בתקציב הזה, שלדעתנו רק יעמיק את העוני ואת המשבר בחינוך.

זבולון אורלב: הוא יגרום לכך שהממשלה הבאה, שתחליף את הממשלה הרעה הנוכחית, רק תצטרך לעבוד הרבה יותר קשה כדי לתקן את כל העוולות.

זבולון אורלב: אפילו לספריית העיוורים בנתניה, שהיא הספרייה הלאומית שלנו לעיוורים, שנאלצה לסגור את שעריה בגלל מחסור תקציבי – גם לכך אין תוספת תקציב.

זבולון אורלב: אנחנו כבר אומרים לכם שגם בשנה הבאה יהיה משבר והספרייה תהיה סגורה, לצערי, חודשים ארוכים.

זבולון אורלב: מדובר בתוספת של מיליון או מיליון וחצי ש"ח שהספרייה הזאת זקוקה להם, שאין לה מאין לקחת אותם זולת סיוע של המדינה.

זבולון אורלב: דרך אגב, הספרייה היא שם מטעה, כי לא מדובר רק בהחלפת ספרים לעיוור.

זבולון אורלב: זה מרכז החיים שלו, זה התיאטרון שלו, זה אולם הקונצרטים שלו וזו גם הספרייה שלו.

זבולון אורלב: זה עולם התרבות השלם של אותם אנשים שהם כבדי ראייה ועיוורים.

זבולון אורלב: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שבכך שאנחנו נצביע נגד התקציב הזה – זו ההצבעה הראויה ביותר.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת זבולון אורלב.

דוד רותם: חברת הכנסת שרה מרום-שלו, בבקשה.

שרה מרום שלו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, נעים לי שאתה פה.

שרה מרום שלו: חברי חברי הכנסת, היום יושלם במליאה אישור התקציב לשנת 2008.

שרה מרום שלו: אני מברכת על זה שחוק ההסדרים קוצץ ומרבית הגזירות בו בוטלו.

שרה מרום שלו: חוק ההסדרים הוא רעה חולה, וצריך לקבור אותו לגמרי.

שרה מרום שלו: מדי שנה מנסה האוצר לבצע מחטפים באמצעות החוק הזה.

שרה מרום שלו: השנה היה ניסיון להטיל מס על עקרות-הבית, לסגור את הקרן לילדים ולנוער בסיכון, לקצץ את קצבאות הביטוח הלאומי וכו'.

שרה מרום שלו: בסופו של דבר החליט משרד האוצר לחזור בו מהגזירות הללו, אך עצם הניסיון להכלילן בחוק מצביע על בעיה קשה.

שרה מרום שלו: הבעיה היא שפעם אחר פעם מנסים לפגוע דווקא במי שאין לו: בתושבי הפריפריה, בזקנים, בעניים ובנכים.

שרה מרום שלו: הניסיון לקצץ בקצבאות הביטוח הלאומי מצביע על כך שמשרד האוצר לא רוצה באמת לצמצם את הפערים העצומים, ההולכים וגדלים, בין שכבות האוכלוסייה השונות ולסייע לחלשים.

שרה מרום שלו: ביטול הפיקוח על הלחם האחיד, שצפוי לייקר את מצרך היסוד החשוב הזה בעשרות אחוזים, מעיד גם הוא שבסופו של דבר הנפגעים העיקריים הם מרוויחי שכר המינימום ונתמכי הסעד.

שרה מרום שלו: זה מדאיג מאוד, כי יותר מכל הבעיות האחרות שמדינת ישראל נאלצת להתמודד אתן בשנים האחרונות, הבעיה החברתית היא הגדולה ביותר, החמורה ביותר והמאיימת ביותר על המדינה.

שרה מרום שלו: העובדה שעדיין יש זקנים שידם אינה משגת לקנות תרופות ולרכוש תנורים ובגדים חמים לחורף, שיש ילדים שחיים מתחת לקו העוני, שיש חולים אשר מתים כי אין להם דרך לממן תרופות שאינן כלולות בסל הבריאות – כל אלה ועוד הם תעודת עניות למדינת ישראל.

שרה מרום שלו: לצערי, ציבור הגמלאים ימשיך להיות מקופח גם בשנת 2008.

שרה מרום שלו: אז נכון שקצבאות הזיקנה לא ייפגעו, אך בתקציב הנוכחי אין שום בשורה ליותר מ-750,000 הגמלאים הקשישים החיים בישראל.

שרה מרום שלו: רבים מהם חיים בעוני ובהזנחה ואינם מצליחים להתקיים מקצבת הזיקנה.

שרה מרום שלו: את הניסיון של מפלגת הגמלאים להחזיר את ה-4% שגזלו מאתנו הכשיל משרד האוצר.

שרה מרום שלו: מישהו שם כנראה חושב שעוד כמה עשרות שקלים בחודש לא יועילו ואינם דרושים לגמלאי ישראל.

שרה מרום שלו: אך גם הגמלאים במעמד הבינוני סובלים משחיקה עצומה ומהידרדרות ברמת החיים.

שרה מרום שלו: מדובר באנשים שעבדו כל חייהם, תרמו לבניין הארץ, שילמו מסים והפרישו כספים לקרנות פנסיה.

שרה מרום שלו: קצבאות הפנסיה שלהם לא מעודכנות ונשחקות כל הזמן, ובמקביל המחירים במכולת, בבתי-המרקחת ובחברת החשמל עולים.

שרה מרום שלו: הגמלאים הללו חשים שהם כבר לא מעניינים אף אחד.

שרה מרום שלו: בכל זאת, השנה האחרונה הביאה אתה גם כמה בשורות טובות שיבואו לידי ביטוי בתקציב הנוכחי.

שרה מרום שלו: בראש ובראשונה – ההסכם עם פליטי השואה.

שרה מרום שלו: לא מדובר בהסכם מושלם אשר מתקן את כל העוול שחטאו בו ממשלות ישראל לדורותיהן כלפי הניצולים, ויש קבוצות שלמות של ניצולים אשר מגיעה להם עזרה ותוספת אך הם מחוץ להסכם הנ"ל.

שרה מרום שלו: אבל בכל זאת מדובר בהישג לא מבוטל.

שרה מרום שלו: בפעם הראשונה לקחה ממשלה בישראל אחריות מוסרית לפליטי השואה, ליחס כלפיהם בעשרות השנים האחרונות.

שרה מרום שלו: סוף-סוף הבינה ממשלת ישראל שהזדהות ואמפתיה אינם מספיקות, שלא ניתן למרוח את הנושא יותר.

שרה מרום שלו: אומנם ההסכם שהושג הוא בהחלט מעט מדי ומאוחר מדי, אך גם מעט מדי ומאוחר מדי עדיפים מלא כלום.

שרה מרום שלו: הבשורה הטובה השנייה היא הרפורמה במערכת החינוך, שיוצאת בשעה טובה לדרך.

שרה מרום שלו: מאות מיליוני שקלים משקיעה המדינה ברפורמה – בכל אופן, שוב, לא מספיק – וכולי תקווה שהיא תסמן מפנה אמיתי ברמת החינוך ובמעמד המורה בישראל.

שרה מרום שלו: אני מקווה כי גם מערכת ההשכלה הגבוהה תעלה על דרך המלך בקרוב והשביתה באוניברסיטאות תסתיים.

שרה מרום שלו: משפט לסיום – אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת דליה איציק, שפעלה ללא לאות לצמצום חוק ההסדרים, ולשר האוצר רוני בר-און, שגם הוא התגמש ובא לקראת המפלגות וחברי הכנסת ופעל ברגישות לצמצום הפגיעה בשכבות החלשות.

שרה מרום שלו: תודה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת שרה מרום-שלו.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, אתחיל דווקא בהישגים שהשיגה האופוזיציה במשא-ומתן שניהלה עם הממשלה על השיפורים בתקציב המדינה.

אברהם רביץ: אני מדבר על הישגו הכמעט ישיר, כמובן בשיתוף חברי כנסת אחרים, של חבר הכנסת חיים אורון, המתקרא ג'ומס, בהוספת כ-150 מיליון שקל לסל הבריאות.

אברהם רביץ: זה מרשים, זה חשוב וזה טוב, ואני מזכיר זאת לטובה.

אברהם רביץ: אבל, יש אבל בכל דבר.

אברהם רביץ: התוספת הזאת ניתנה לקופות-החולים בתנאי מאוד מוזר – בתנאי שהן יפסיקו את כל התעריפים המיוחדים – לכל קופה יש שמות לתעריפים כמו "עדיף" וכן הלאה – התעריפים המיוחדים לאלה שיש להם יותר והם רוכשים לעצמם תרופות מיוחדות.

אברהם רביץ: זה בגלל המחשבה, שהיא ראויה כשלעצמה, שהרפואה תהיה שוויונית ולא תהיה רפואה לעשירים, שלא הייתי אומר שהיא מחשבה סוציאליסטית, אלא מחשבה אנושית רגילה.

אברהם רביץ: אם מדברים בלשון של הצלת חיים, כולם שווים לגבי החיים.

אברהם רביץ: זה נכון לעשות זאת.

אברהם רביץ: אבל, בעצם מה קורה כאן?

אברהם רביץ: קורה מצב כזה: אותם עשירים – כך נקרא להם לצורך הדיון.

אברהם רביץ: זה לאו דווקא עשירים.

אברהם רביץ: זה המעמד הבינוני – רוכשים לעצמם ביטוח נוסף.

אברהם רביץ: אומרים לקופות: אתם לא יכולים למכור את הביטוח הנוסף, אבל לעומת זאת אנחנו נוסיף לכם 150 מיליון שקל לצורך הביטוח הנוסף הזה.

אברהם רביץ: לו נתנה הממשלה פתרון בסל הבריאות לכלל החברה, עשירים כעניים גם יחד, היינו אומרים שיש כאן תיקון גדול.

אברהם רביץ: אבל מהו התיקון בסופו של יום?

אברהם רביץ: אלה שיש להם יקבלו את התרופות המיוחדות חינם, בתוך הסל, ולא יצטרכו לשלם עבורן, קופות-החולים יפסידו כסף אם הן ירצו להמשיך לספק את התרופות האלה, ועמך בית ישראל בכללו לא הרוויח מזה, כי אין כאן תשובה לתרופות המיוחדות ב-150 מיליון השקל האלה.

אברהם רביץ: אז גם הדבר הטוב הזה, בסופו של יום, נעשה בצורה עקומה ביותר, בצורה שאיננה סבירה.

אברהם רביץ: רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הדקות שניתנו לי בחסדו של היושב-ראש – אני לא יכולתי להגיע קודם, ואני מודה לו על כך שהוא מאפשר לי לומר את דברי, ואני רוצה להיות נציג של אחת המחלות הקשות ביותר והבלתי-מודעות ביותר שיש בחברה שלנו, שהיא מחלה נסתרת כזאת שהיא אם כל המחלות, האמא של המחלות.

אברהם רביץ: אני מדבר על מחלת הסוכרת.

אברהם רביץ: מחלת הסוכרת הולכת וגוברת ותופסת גובה בעולם כולו.

אברהם רביץ: לפי נתונים שיש בידי, 4 מיליוני אנשים מתים כל שנה ממחלת הסוכרת.

אברהם רביץ: זה מדהים.

אברהם רביץ: מצטרפים למחלה הזאת כל שנה, שהולכת וגוברת בעולם, 7 מיליוני חולים נוספים.

אברהם רביץ: התמונה שלנו במדינת ישראל היא תמונת ראי של מה שקורה בעולם המערבי בכלל.

אברהם רביץ: הסוכרת, אם יודעים לטפל בה, אם פוגשים אותה בתחילת הדרך, אם יודעים לאזן אותה, יכולים לחיות אתה 120 שנה בטוב ובנעימים.

אברהם רביץ: ואם אין מספיק תכשירים, אם אין מספיק מודעות למחלה הזאת, לא אצל רופאים ולא אצל חולים, המחלה הולכת ופושה וגורמת נזקים בלתי רגילים, ראשית כול רפואיים.

אברהם רביץ: אנשים מתים מסוכרת כתוצאה ממחלות נוספות שהמחלה הזאת.

אברהם רביץ: המחלה הזאת מולידה תופעות כמו עיוורון, מחלות כליות וכלי דם.

אברהם רביץ: יש מספרים אסטרונומיים של רגליים שנקטעות בעקבות המחלה הזאת.

אברהם רביץ: אנשים מפסיקים להשתתף במעגל העבודה, לפחות יורדת התפוקה שלהם.

אברהם רביץ: זו מחלה שבידינו לא להדביר אותה אבל להתגבר עליה.

אברהם רביץ: אני רוצה דווקא להביא דוגמה קטנה.

אברהם רביץ: אתם יודעים שהסוכרת מתחלקת לשני סוגים, סוכרת נעורים וסוכרת מבוגרים.

אברהם רביץ: בסוכרת נעורים יש קבוצה לא גדולה של נערים שהם מטופלים אבל מצבם הוא כזה שאין להם איתות מראש על התופעה של המחלה – קוראים לזה היפוגליקמיה, זאת אומרת, ירידה של רמת הסוכר בדם.

אברהם רביץ: מהיפוגליקמיה אפשר, רחמנא ליצלן, למות בלי הודעה מוקדמת.

אברהם רביץ: בדרך כלל, האנשים שחולים במחלה הזאת יודעים להיזהר, הם יודעים להישמר, הם גם יודעים להרגיש.

אברהם רביץ: אבל יש קבוצה, ואני מבליט את זה, גברתי היושבת-ראש, של 50 ילדים, שלא צפויים לדעת מראש שהנה, ההיפוגליקמיה באה אליהם, ובלי הודעה מוקדמת הם יכולים ליפול ורחמנא ליצלן למות.

אברהם רביץ: והם עומדים אל מול המצב הזה, החרב שמתהפכת מעל ראשם.

אברהם רביץ: המציאו לאחרונה מכשיר, שמצטרף אל המשאבה שמלווה אותם בין כך ובין כך, וזה בסל.

אברהם רביץ: המכשיר יודע לאותת להם על ירידה ברמת הסוכר, ואז הם יודעים מה לעשות בדיוק ולהציל את חייהם.

אברהם רביץ: הופיע בפני הוועדה אחד מהחולים שמסתובב עם המכשיר הזה והוא מפעיל את המכשיר שבועיים בחודש.

אברהם רביץ: למה?

אברהם רביץ: כי אין לו כסף לעוד שבועיים.

אברהם רביץ: אז יש לו שבועיים בחודש בטוחים ובשבועיים האחרים – אני מקווה שהוא אומר תהילים לכן הוא חי, כי הוא איננו יכול לשלם את כל היתרה.

אברהם רביץ: כל הסיפור הזה עולה פרוטות למשק, אבל יש כאן פילוסופיה שאני רוצה בה לעסוק דקה.

אברהם רביץ: זו פילוסופיה של הסתכלות מעוותת שלנו על עולם הרפואה.

אברהם רביץ: כשאני פונה לקופות-חולים ואני מדבר עם מנהלי קופות-חולים יש להם תשובה.

אברהם רביץ: הם אומרים: אנחנו מונינו לטפל במחלות.

אברהם רביץ: אין לנו המנדט לטפל בהתרעה, לטפל בעצירת המחלה בטרם היא באה, לטפל בהימנעות.

אברהם רביץ: אין לנו המנדט לכך, זאת אומרת, אין לנו הכספים.

אברהם רביץ: וזה כסף קטן, אני אומר לכם לאורך כל הדרך.

אברהם רביץ: יש גם אותו מצב אצל נשים בהיריון, שרוצות סוף-סוף להביא את פרי בטנן לעולם ולהיות אמהות כמו כולן.

אברהם רביץ: הן לא יכולות להרשות לעצמן, בדיוק מאותה סיבה.

אברהם רביץ: יש היום בצנרת גם כ-50 אמהות כאלה.

אברהם רביץ: ערכנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות כמה דיונים על כך.

אברהם רביץ: מה אנחנו יכולים לעשות בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

אברהם רביץ: אנחנו יכולים להמליץ, אנחנו ממליצים.

אברהם רביץ: אבל יש איזה מין קשיחות כזאת, זה פשוט לא ייאמן שאנחנו חיים תחת איום כזה כשאפשר לפתור את זה בפרוטות.

אברהם רביץ: עכשיו, בואו נסתכל על העניין.

אברהם רביץ: טוב, אנחנו בתקציב, בסדר, בואו נסתכל תקציבית על העניין.

אברהם רביץ: תקציבית מותר לנו להסתכל על שנה אחת?

אברהם רביץ: האם אנחנו לא אמורים לראות מה יהיה העתיד של אדם שלא ניתן בידו להתגבר על האיומים של המחלה, מה הוא הופך להיות?

אברהם רביץ: הוא הופך להיות לנטל כלכלי על החברה.

אברהם רביץ: בואו נעזוב את הדברים האחרים, הוא הופך להיות נכה מוצהר.

אברהם רביץ: לכן, התפיסה כולה, כאשר באים לדבר על הצלת חיים אומרים לי שסל הבריאות ייתן את התשובה לכל התרופות של הצלת חיים.

אברהם רביץ: רבותי, זה לא נכון, זה פשוט לא נכון.

אברהם רביץ: אומרים, הם לא נותנים את התשובות, כי נכנסים לתוך סד של תקציב מסוים.

אברהם רביץ: אני לא מתלונן נגדם.

אברהם רביץ: הם כורתים גזרי-דין יום-יום מי יחיה ומי ימות.

אברהם רביץ: אנחנו יודעים שזה התפקיד רק של הקדוש-ברוך-הוא ולא של בני אדם.

אברהם רביץ: לכן, אני הייתי אומר, יבואו ויגידו לי, יש גם ביטחון, ויש גם חינוך.

אברהם רביץ: הכול נכון, הכול נכון.

אברהם רביץ: אבל כאשר אנחנו באמת עומדים מול היחיד או מול קבוצת אנשים ויודעים שבכך אנחנו כורתים את גזר-דינם, זה חייב להיות מוצא מכל התחשיבים והחשבונות האלה.

אברהם רביץ: כאן אנחנו צריכים להתהדר בצדק החברתי שלנו, במוסר החברתי שלנו, כיצד אנו מדברים.

אברהם רביץ: אני חושב שאחת ולתמיד אנחנו צריכים, בכל אותם הדברים שהם מצילי חיים, להתנער ולראות ולחשוב כמו שבני-אדם שנבראו בצלם אלוקים צריכים לחשוב על הזולת.

אברהם רביץ: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת רביץ.

דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד, בבקשה.

דוד רותם: חבר הכנסת טיבי היה צריך לנהל את הישיבה עכשיו – אז העונש שהוא מאחר לניהול הישיבה הוא שהוא לא ידבר עכשיו.

חנא סוייד: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אדוני השר, יש לי שתי הערות כלליות על חוק התקציב.

חנא סוייד: אחרי שאני אסביר אותן אגיע למסקנה שהתקציב הזה הוא תקציב גרוע ולא ראוי ואנחנו נצביע נגדו.

חנא סוייד: ההערה הראשונה מתייחסת להנחת היסוד ולפרמטרים שעל-פיהם נמדד התקציב במדינת ישראל.

חנא סוייד: כולנו רואים ויודעים ושומעים את כל ההסברים שהאוצר והממשלה מציגים.

חנא סוייד: אנחנו רואים את הנטייה ואת הרצון ואת ההחלטה הנחרצת להיות חלק מהמועדון שנקרא מועדון ה-OECD תוך אימוץ כל הפרמטרים המקובלים שם על מנת למדוד את התקציב של המדינה.

חנא סוייד: זה, כמובן, אומר הרבה דברים.

חנא סוייד: זה אומר לגבי חלק התקציב והתל"ג, זה מדבר על מסטריכט ועל איזה חלק הגירעון יהווה מסך כל התקציב.

חנא סוייד: כל מיני פרמטרים כאלו ואחרים.

חנא סוייד: השאלה היא, האם זאת החלטה נכונה?

חנא סוייד: האם ההחלטה שמגדילים את התקציב בכל שנה ב-1.7% היא החלטה נכונה או לא?

חנא סוייד: מאיפה בא ה-1.7% הזה?

חנא סוייד: יש אנשים שחושבים ש-1.7% זה המצאה.

חנא סוייד: 1.7% זה הגידול הממוצע של האוכלוסייה במדינת ישראל.

חנא סוייד: ולכן, מכיוון שהאוכלוסייה גדלה ב-1.7%, מגדילים את התקציב ב-1.7%.

חנא סוייד: בהשוואה למדינות ה-OECD, בואו נסתכל אם יש בין המדינות האלה מדינה שיש בה גידול של 1.7%, וחשוב מכך – אם יש בה פערים בין קבוצה לקבוצה בשיעור הגידול של האוכלוסייה.

חנא סוייד: התשובה היא לא.

חנא סוייד: במדינת ישראל יש שתי אוכלוסיות כמעט מוגדרות, וההבדל ביניהן כל כך ברור.

חנא סוייד: מצד אחד, האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית, ששיעור הגידול אצלם הוא בערך 3%, ומצד שני שאר האוכלוסייה, שהגידול בה הוא 1%–1.2%.

חנא סוייד: אם אתה קובע שאתה מגדיל את התקציב ב-1.7%, ואתה לא יוצר מנגנונים פנימיים איך לחלק את הכסף בצורה נאותה ונכונה, יש לך טעות גדולה.

חנא סוייד: נקודה שנייה – איפה יש מדינה ב-OECD שיש בה הוצאות ביטחון ישירות ועקיפות שמתקרבות ל-30% ול-40% – ויש כאלה שמדברים על 50% מהתקציב שהולך בצורה אמצעית ובלתי אמצעית לביטחון?

חנא סוייד: אין דבר כזה.

חנא סוייד: איך יכול להיות שנאמץ את כל הפרמטרים המקובלים במדינות ה-OECD, עם תנאים שונים לחלוטין מבחינה דמוגרפית, מבחינת התחייבויות המדינה?

חנא סוייד: איך נוכל לאמץ אותם לכלכלה הישראלית?

חנא סוייד: בכלכלה הישראלית יש תנאי בסיס, יש תנאי התחלה, שהם שונים לחלוטין, לכן כל הדבקות הזאת בפרמטרים של ה-OECD לא נכונים.

חנא סוייד: בואו נסתכל בקצרה.

חנא סוייד: הגירעון היה למעלה מ-100% של התל"ג, ואנחנו יודעים שאז הפערים בחברה הישראלית היו יותר קטנים.

חנא סוייד: עכשיו, בגלל המגבלות של ה-OECD רוצים להקטין את הגירעון הזה ל-80%.

חנא סוייד: נכון, מקטינים את זה, אבל המחיר שזה גובה הוא הגדלת הפערים במדינת ישראל, ואני לא רוצה עכשיו להתחיל לספור גרעינים כאן – פה בחינוך ופה בבריאות.

חנא סוייד: כל דבר הוא חשוב, אבל צריך להסתכל על נקודת המוצא ועל הפרמטרים שבעזרתם אפשר למדוד את הביצועים של הכלכלה בישראל.

חנא סוייד: ההערה השנייה מתייחסת לנושא מאוד חשוב בתקציב, וזה עניין ההגינות, מה שנקרא equity – אני לא מדבר על equality, אני מדבר על equity, שזה הגינות.

חנא סוייד: הגינות בתקציב נסמכת על שני דברים.

חנא סוייד: הדבר הראשון הוא שוויון הזדמנויות, והדבר השני הוא הימנעות מקיפוח ומאפליה בהקצאת משאבים.

חנא סוייד: בואו נסתכל על המרכיב הראשון, שהוא שוויון הזדמנויות.

חנא סוייד: ניקח לדוגמה ילד שנולד בכפר-סבא, במרכז הארץ, וילד שנולד בגליל או בנגב, בעיקר אם הוא ערבי או חרדי.

חנא סוייד: נסתכל על שוויון ההזדמנויות שלכאורה צריך להתקיים, כדי לתת אפשרות שווה לכל האזרחים לחיות, להתקדם ולהתפתח.

חנא סוייד: אם נעשה את ההשוואה, נראה שהזדמנות זה לקבל מקום עבודה.

חנא סוייד: אם נסתכל על ילדה ערבייה שנולדה בצפון, למשל, הסיכוי שלה להיכנס למעגל העבודה הוא רק 20%, בהשוואה ל-50% לצעירה יהודייה ממרכז הארץ.

חנא סוייד: ניקח את האפשרויות בחינוך, את האפשרויות לקבל טיפול רפואי, ניקח את מצב בתי-החולים – זה כאילו סוד, ההבדל בין רמת השירות הניתן לחולים בבתי-חולים בפריפריה לבין השירות הרפואי הניתן בבתי-חולים במרכז הארץ, זה הבדל כל כך נורא.

חנא סוייד: גם בעניין הזה, בעניין של שוויון הזדמנויות לכלל האוכלוסייה, אם נפלח לפי פריפריה ומרכז או לפי ערבים ויהודים, התקציב הזה לא מדבר בכלל ולא מתייחס אפילו לשוויון הזדמנויות.

חנא סוייד: שוויון ההזדמנויות הוא מאוד חשוב, והוא מושפע באופן שלילי מהקיפוח ומהאפליה בהקצאת משאבים.

חנא סוייד: כלומר, אם בתקציב אתה דואג להקצאת משאבים נכונה לאנשים שצריכים את המשאבים האלה, אתה יכול לשפר את ההזדמנויות שלהם.

חנא סוייד: אם אתה משקיע נכון בחינוך, ודאי שאנשים שצריכים את החינוך יקבלו חינוך יותר טוב, ואז יהיה להם שוויון הזדמנויות.

חנא סוייד: אם אתה מקפח אותם אפריורי בהקצאת משאבים, מראש, המצב של שוויון ההזדמנויות יהיה כפי שהוא, ואפילו יידרדר עוד יותר.

חנא סוייד: הנה, יש לנו כאן מעגל הרסני ביותר – אין שוויון הזדמנויות, ההקצאה לא שוויונית, מקפחת בתקציבים ובמשאבים, זה מדרדר את שוויון ההזדמנויות וזה מקבע את המצב כפי שהוא.

חנא סוייד: לכן העניין של הגינות בתקציב, שהוא בעצם ראי של פיתוח, של פרויקט לפיתוח – ההגינות היא לעצמה צריכה להיות מטרה, והיא גם מכשיר וכלי לפתח את המשק עוד יותר.

חנא סוייד: זה לא קיים, זה לא נמצא בתקציב הזה, לא ראיתי בשום פנים ואופן אפילו התייחסות לכך.

חנא סוייד: אין כאן בתקציב הזה ניסיון להתמודד עם הבעיה האקוטית והבעיה העדכנית של החברה בישראל, וזה עניין ההגינות, ה-equity, ולכן התקציב הזה הוא תקציב מקבע, הוא רק יעביר משנה אחת לשנה אחרת – באוצר ישימו "וי" ליד התקציב הזה, אבל מצב המשק ילך ויידרדר.

חנא סוייד: זה המשפט האחרון שאני אומר:

חנא סוייד: אם הקשר החזק והאמיץ הזה בין כלכלה לפוליטיקה, למדיניות, אם הממשלה בישראל לא תתייחס ולא תבין ולא תבטא שבעצם המדיניות, המצב המדיני כפי שהוא כיום הוא הרסני לכלכלה בישראל – אם לא נצא מהמעגל הזה, נישאר במקום שאנחנו נמצאים בו והפערים במדינת ישראל רק ילכו ויגדלו.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת חנא סוייד.

דוד רותם: חבר הכנסת סעיד נפאע, אחריו – חבר הכנסת מיכאל נודלמן, ואחריו – סגן היושבת-ראש, חבר הכנסת אדלשטיין.

סעיד נפאע: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, מכובדי חברי הכנסת, דיו רב נשפך ועוד יישפך ואנרגיה רבה נשפכה ועוד תישפך על נאומים ועל כתבות על התקציב הזה.

סעיד נפאע: השאלה, מה זה יועיל אחרי שהמסך ירד על ההצגה כבר שלשום, לא רק אתמול.

סעיד נפאע: מה שנותר לנו, חברי האופוזיציה, ובמיוחד הערבים, הוא להכניס ל"דברי הכנסת" שהבענו מחאה, הבענו זעקה, התרענו כנגד תקציב המנציח פערים בין חלשים לחזקים ובין ערבים ליהודים, תקציב שהוא עוד אות האומרת לערבים: אתם לא תזכו לעולם להיות שווים במדינה הזאת, ואף לא להתקרב לשוויון, גם אם אתם משרתים שירות חובה בצה"ל.

סעיד נפאע: מה מלמדים תקציבי המשרדים?

סעיד נפאע: בתקציבי הפיתוח, התקציבים המסומנים בסעיפים ברורים במסגרת הצעת התקציב מסתכמים בכ-447 מיליון שקלים חדשים בתחום הפיתוח, פחות מ-4% מתקציב הפיתוח לשנת 2008, בעוד שיעור האוכלוסייה הערבית הוא 20% מהאזרחים.

סעיד נפאע: משרד הפנים – תקציב רגיל ומענקי איזון – שתקציבו 3.1 מיליארדי ש"ח לפי התקציב, אין חלוקה או אינדיקציה כמה מוקצה לערבים.

סעיד נפאע: אבל הניסיון של שנת 2007 מלמד שלרשויות הערביות, לרבות הדרוזיות, הועברו 857 מיליון, 35% מהאחוז שהיה אמור להגיע לרשויות האלה.

סעיד נפאע: לא מזמן העליתי מעל דוכן זה סוגיה של חלוקת מגרשים לבנייה במגזרים השונים, על-פי דוח שהונח לפנינו כאן לפני כמה שבועות.

סעיד נפאע: מתברר שבשנים 2002–2004 חולקו במגזר הדרוזי 770 חלקות ל-100,000 נפשות.

סעיד נפאע: לאותו גודל אוכלוסייה השווה אצל שאר הערבים חולקו באותה תקופה, באותן שלוש שנים, 1,270 חלקות, ובשנה אחת בכפר-ורדים ובכרמיאל, שאוכלוסייתם מחצית מגודל האוכלוסייה הדרוזית שמשרתת שירות חובה – 8,080 מגרשים.

סעיד נפאע: מה אנחנו רואים בתקציב הזה של מינהל מקרקעי ישראל שאמור לפתור את אחת הבעיות הקשות ביותר, בעיית קורת-גג לכל אדם?

סעיד נפאע: מתברר שההצעה בתקציב היא כ-4 מיליארדי שקלים.

סעיד נפאע: מתוך זה, רק שתי מאיות האחוז מיועדות למגזר הערבי, שזה 118,000 שקלים.

סעיד נפאע: בתחבורה – התקציב הוא 5.1 מיליארדי שקלים.

סעיד נפאע: התקציב המיועד לפיתוח כבישים בתוך היישובים הערביים, בכלל זה היישובים הבדואיים, הדרוזיים והצ'רקסים, יעמוד על 70 מיליון, שזה מאית האחוז.

סעיד נפאע: בתשתיות הלאומיות, בתמיכה במפעלי הביוב, מדובר ב-59.8 מיליון שקלים.

סעיד נפאע: אבל מה קורה, רבותי?

סעיד נפאע: גם סוגיה זו הועלתה בכנסת בפני ועדת הפנים.

סעיד נפאע: כאשר באים להקציב ליישוב ערבי כלשהו שמערכת המים בו רקובה זה כמה שנים ומי הביוב מחלחלים לתוך מערכות המים – ודוגמה כזאת היתה בכפר מע'אר, שאומרים לראש המועצה: אין לך כושר החזר והכסף הזה למעשה נשאר.

סעיד נפאע: המצב בבריאות לא יותר מזהיר.

סעיד נפאע: גם כשהתקציב קוצץ באופן כללי מ-19 מיליארד ל-18.3 בשנה הזאת, לערבים הוקצבו 1.8 מיליון שקל, פחות מ-1%.

סעיד נפאע: תעשייה, חקלאות, תיירות, מדע, ספורט – אין זכר למגזר הערבי.

סעיד נפאע: והחינוך – מעל דוכן זה העליתי לא מזמן מספרים מתוך דוח רשמי של משרד החינוך המצביעים על הנתונים הבאים: כאשר 59% מבוגרי התיכון של שנת 2004 בסקטור היהודי משיגים תעודות בגרות איכותיות המאפשרות להם כניסה לאוניברסיטה, בסקטור הערבי באופן כללי זה 38%, וכשמפלחים את הסקטור הזה לעדותיו, מתברר שאצל הדרוזים, המשרתים שירות חובה, השיעור יורד ל-26%.

סעיד נפאע: מה אנחנו רואים היום בתקציב משרד החינוך?

סעיד נפאע: שמתוך 27.5 מיליארד שקלים, לערבים הוקצבו 24.5 מיליון, שהם פחות מ-3% מהתקציב הרלוונטי הדרוש.

סעיד נפאע: שלא לדבר על הפערים הקיימים זמן רב.

סעיד נפאע: ירשו לי חברי חברי הכנסת החרדים המיוצגים כאן על-ידי שניים – השר עמי אילון הציג את הנתונים האלה באותו יום עיון שהתקיים בפקיעין.

סעיד נפאע: הוא אומר שמשרד החינוך מוציא על תלמיד ערבי 520 שקלים, וממקורות פרטיים עוד כ-300 שקלים.

סעיד נפאע: בסך הכול 820 שקלים; כאשר על תלמיד חרדי – אני לא יודע, כך הוא אמר – 4,100 שקלים חדשים, ממקורות פרטיים עוד 2,000 שקלים, בסך הכול 6,000 שקלים; ועל תלמידי החינוך הממלכתי משהו באמצע.

סעיד נפאע: כך הוא אמר במפורש.

אחמד טיבי: מי אמר את הנתונים האלה, אדוני?

סעיד נפאע: השר עמי אילון, לפני כמה שבועות, ביום עיון בפקיעין.

סעיד נפאע: אני ציטטתי ואני אחראי לכל מספר שציטטתי.

יעקב מרגי: אז הוא לא מבין בחינוך.

סעיד נפאע: לכן אמרתי: יסלחו לי חברי חברי הכנסת החרדים.

יעקב מרגי: הוא לא מבין, לא בכספים ולא בחינוך.

סעיד נפאע: הפער ברור בין החינוך הממלכתי לבין החינוך הערבי, כמה מוציאים בממוצע על תלמיד ערבי וכמה על תלמיד בסקטור הממלכתי.

אברהם רביץ: ילד חרדי במוסד חינוך חרדי מקבל מהמערכת קרוב ל-300 שקלים לחודש.

משה כחלון: הוא אמר 3,600 בשנה, זה מסתדר.

סעיד נפאע: בכל אופן, כבוד השר, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שואל, האם זאת דרכה של המדינה היהודית והדמוקרטית?

סעיד נפאע: נטען תמיד וגם היום, שמי שמבקש שוויון זכויות, צריך להיות גם שווה בחובות.

סעיד נפאע: על אף האי-דמוקרטיות במשוואה הזאת, קחו לדוגמה, הזקן, הטף, הנכה, החולה, שלא יכול לתת את חובותיו, האם הוא לא יקבל את זכויותיו?

סעיד נפאע: אבל מעשית, האם אלה שנתנו את חובתם, חייבי שירות החובה, הדרוזים והצ'רקסים, על-פי הנתונים הרשמיים שהוצגו לעיל, קיבלו את השוויון?

סעיד נפאע: המשוואה הזאת של חובות מול זכויות כשלה, והראיה הניצחת היא הדרוזים.

סעיד נפאע: לערבים – כשאני אומר ערבים, בל יישמע שלא כלולים בהם הדרוזים – יש לא רק חובה אלא זכות לחפש דרכים אחרות להגיע לשוויון בארץ שהיא גם ארצם.

סעיד נפאע: אל תתפלאו לכם, אם הם, על חלק ממפלגותיהם וארגוניהם, מגיעים למסקנה ששוויון יהא רק אם מדינה זו תהא של כל אזרחיה.

סעיד נפאע: קל וחומר כאשר השב"כ אומר עליהם שהם סכנה אסטרטגית.

סעיד נפאע: ואגב, אלוף-משנה במילואים שהשתתף ביום העיון הנזכר בפקיעין אמר במפורש: אני השתתפתי באותו יום עיון, ודיסקין, כאשר אמר את הדברים האלה, לא הוציא את הדרוזים מכלל הערבים המסכנים אסטרטגית את המדינה.

סעיד נפאע: אתמול סיימתי את נאומי ב"יפה שעה אחת קודם".

סעיד נפאע: אני חוזר ואומר: יפה שעה אחת קודם.

סעיד נפאע: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: עכשיו תורו של חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

אחמד טיבי: הוא ידבר עד שלוש דקות.

אחמד טיבי: הוא טוען שלא נתנו לו לדבר יותר.

מיכאל נודלמן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, במצב המשק הנוכחי יש חשיבות רבה לקבלת התקציב בזמן.

מיכאל נודלמן: ברור שהתקציב אינו מושלם, אבל בואו נפנה למספרים.

מיכאל נודלמן: אני לא זוכר תקציב שהיה מושלם, אבל לדעתי התקציב הזה הוא הטוב ביותר מכל עשרת התקציבים שאני הצבעתי בעבורם.

מיכאל נודלמן: אני אתחיל מהשנה החולפת – דפיציט של התקציב משנת 2007 הוא 10 מיליארדי שקלים; זה טוב.

מיכאל נודלמן: רמת האבטלה ירדה עד 6.6% – מתי היה יותר טוב, כשזה היה יותר מ-10%?

מיכאל נודלמן: 3% פחות זה אלפי מקומות עבודה.

מיכאל נודלמן: התוצר הלאומי הגולמי גדל ב-5%; ההשקעות מחו"ל גדלו עד לגובה של 5% מהתל"ג; חברת רייטינג בין-לאומי – FNP – ניהלה את הרייטינג הפיננסי של ישראל.

מיכאל נודלמן: הדבר הזה מצביע על היציבות של הכלכלה הישראלית.

מיכאל נודלמן: אפשר לומר שאולי זה מקרו-כלכלה ואולי חלק מהאנשים לא מרגישים שיש אצלנו כלכלה טובה.

מיכאל נודלמן: אני מסכים עם זה, אבל אנחנו שוכחים שאנחנו מדינה מיוחדת ובשנה שעברה עברנו את מלחמת לבנון השנייה.

מיכאל נודלמן: זו היתה מלחמה מיוחדת, כי העורף של המדינה ספג כל כך הרבה רקטות ו"קטיושות", מיליון אנשים עזבו את המקום שהם חיים בו ועברו למרכז ולדרום.

מיכאל נודלמן: יש דוח-וינוגרד, ונצטרך לתקן.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים לתקן את מצב הצבא, כי יש לנו שכנים שעלולים לעשות שוב את מה שעשו.

מיכאל נודלמן: אסור לנו לשכוח שגם המפונים מעזה עדיין לא קיבלו את כל מה שמגיע להם, וגם לזה צריך סכומים מסוימים.

מיכאל נודלמן: יש הוצאות שייתכן שאנחנו לא רואים אותן בתקציב, אבל הן הוצאות גדולות, ולא לחינם התקציב של משרד הביטחון הוא הגדול ביותר בכל שנות קיומה של מדינת ישראל – 51 מיליארד שקל.

מיכאל נודלמן: כשמדברים על ה-OECD לא מביאים בחשבון דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: צריך לזכור שלא אנחנו רוצים להצטרף ל-OECD, אלא ה-OECD הזמינו אותנו להיות חברים בארגון.

מיכאל נודלמן: זה אומר שהם חושבים שהכלכלה שלנו חזקה.

מיכאל נודלמן: יושב פה שר התיירות.

מיכאל נודלמן: היום שמעתי שמספר הטיסות שהגיעו לבן-גוריון הוא שיא של כל הזמנים.

משה כחלון: זה בזכות השר.

משה כחלון: אדוני השר, אני מפרגן לך.

משה כחלון: בתי-המלון מלאים.

מיכאל נודלמן: זה בזכות השר, זה בזכות הכלכלה המתקדמת.

מיכאל נודלמן: בלי כלכלה טובה, אי-אפשר לעשות דברים כאלה.

מיכאל נודלמן: גם אם השר יהיה עם הראש הגדול ביותר, הוא לא יוכל לקדם דברים אם הכלכלה מתמוטטת; הרי אנחנו זוכרים מה היה ב-2001–2002.

אחמד טיבי: אדוני, נא לסיים.

מיכאל נודלמן: בוועדה שבראשותי אני רואה כל מיני בעיות, בעיקר את הבעיה של הנוער.

מיכאל נודלמן: אנחנו צריכים להשקיע הרבה בנוער.

מיכאל נודלמן: אבל קודם לזה צריך לטפל בבעיה של בית-הספר, בבעיה של החינוך.

מיכאל נודלמן: אנחנו חושבים שזה רק בעיה של כסף, אבל לא רק כסף יפתור את הבעיה.

מיכאל נודלמן: צריך לעשות רפורמה יותר עמוקה כדי להגיע לחינוך טוב, ואם החינוך יהיה טוב יהיו פחות בעיות עם הנוער.

מיכאל נודלמן: אנחנו משקיעים הרבה בחוגים ובדברים אחרים.

מיכאל נודלמן: יש בעיות אחרות, כמו העלייה באינפלציה.

מיכאל נודלמן: בשנים הבאות האינפלציה תהיה גבוהה יותר – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת נודלמן, אומנם פיציתי אותך על הקיפוח של קדימה, אבל אתה כבר שלוש דקות מעבר לשלוש הדקות שהוקצו לך.

מיכאל נודלמן: אבל חבר הכנסת אדלשטיין נתן לי דקה.

אחמד טיבי: נתתי לך שלוש דקות מעבר.

אחמד טיבי: הוא לעולם לא יסלח לי מה שעשיתי למענו – אתה זוכר את זה, כחלון?

מיכאל נודלמן: נראה שבשנים הבאות האינפלציה בישראל תהיה יותר מ-3%.

מיכאל נודלמן: מי שייפגעו מזה יותר מכולם הם הילדים שלנו.

מיכאל נודלמן: הממשלה צריכה לחשוב כיצד למנוע בשנים הבאות את האינפלציה העולה ואיך לעזור לצעירים שהם העתיד של המדינה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה, נשארו לך כמה דקות, עד עשר דקות.

אחמד טיבי: אחר כך ידבר מיודענו, חבר הכנסת .

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני אשתדל לא למצות אותן ולהתחשב באחרים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הרבה דברים אני יכול לומר באופן כללי על התקציב הזה ועל הקיצוצים והדברים שחסרים בו, אבל אני רוצה להיות קצת משעמם ולעסוק במשך כמה דקות בתקציב של משרד שאני מכיר במקרה, ובמקרה גם קודמי, חבר הכנסת מיכאל נודלמן, יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה, מכיר, וגם חבר הכנסת אלקין וגם אחרים – המשרד לקליטת העלייה.

יולי יואל אדלשטיין: העיסוק, אדוני היושב-ראש, הוא כדלקמן: אני לוקח את עיקרי התקציב – מה שנקרא "חוברת תקציב המדינה לשנת 2008" – ואני בודק.

יולי יואל אדלשטיין: למשרד לקליטת העלייה יש מקום מכובד.

יולי יואל אדלשטיין: למשל, כתוב: היעד הראשון של המשרד – תעסוקה; היעד העיקרי של המשרד – הכשרה והשמת עולים בתעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: המשרד ימשיך בביצוע תוכניות, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: מלים יפות.

יולי יואל אדלשטיין: לא יימצא אף אחד בבית הזה, אדוני היושב-ראש, שיכול להתווכח עם המטרות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: "אמה מה"?

יולי יואל אדלשטיין: אני לוקח את החוברת, מה שנקרא התכל'ס, התקציב, ואני רואה שיש קצת פערים בין ההצהרות היפות לגבי כוונת המשרד להגביר את הפעילות בתחום התעסוקה לבין מה שכתוב בחוברת.

יולי יואל אדלשטיין: למשל, נושא של מדענים עולים – קליטת מדענים.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת 2006, ומרוב הגינות אני מדבר על הוצאה בפועל שהיתה בשנת 2006, היתה 128 מיליון שקל.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת התקציב לשנת 2008 – 83 מיליון שקל.

יולי יואל אדלשטיין: מה אומר אזרח שכרגע פתח בטעות את ערוץ-99?

יולי יואל אדלשטיין: אומר: כן, כן, מה הוא מדבר?

יולי יואל אדלשטיין: ירד מספר העולים.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, מספר העולים ירד ב-2,000.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, אולי מספר העולים המדענים ירד ב-10, ב-15, ולכן התקציב קוצץ ב-50 מיליון שקל.

יולי יואל אדלשטיין: הגיוני, לא?

יולי יואל אדלשטיין: כך מגבירים את הפעילות התעסוקתית.

יולי יואל אדלשטיין: כך גם אם נסתכל על סיוע לאמנים ולספורטאים עולים.

יולי יואל אדלשטיין: אמנים וספורטאים זה דבר חשוב, אנחנו לקראת האולימפיאדה.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לאן נעלמו כל הספורטאים העולים שייצגו אותנו באולימפיאדות?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עזרנו להם יפה מאוד, אבל חלק כבר לא ספורטאים וחלק ירדו.

יולי יואל אדלשטיין: בשנת 2006 ההוצאה בפועל היתה 7.5 מיליוני שקלים.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה התקציבית לשנת 2008 – 3.7 מיליונים.

יולי יואל אדלשטיין: יפה.

יולי יואל אדלשטיין: כלומר, נראה שהתעסוקה ממש תשגשג עם הקיצוצים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני יכול להמשיך, אבל הנתונים לא שונים.

יולי יואל אדלשטיין: ההבדל היחיד, חבר הכנסת כחלון, הוא שפה קיצצו קצת יותר ופה קיצצו קצת פחות.

יולי יואל אדלשטיין: זאת התמונה.

יולי יואל אדלשטיין: חינוך – בשנת 2008 ימשיך המשרד לסייע לתוכניות לימודיות לעולים בחינוך הלא-פורמלי, הפורמלי, וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: עומד כאן, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רן כהן – במקרה ישבתי בכיסא שלך אתמול, וחבר הכנסת אלקין מכיר את הסוגיה היטב – וקורא מכתב קורע לב מהמורים באולפנים שמספרים לו; לא שבאמת הייתי צריך את המכתב הזה, אני קיבלתי רבים כמו המכתב הזה וגם טלפונים, כדי לדעת שהמצב חמור באמת.

יולי יואל אדלשטיין: ישבה איזו ועדה והחליטה שעכשיו נלמד הכול בצורות אחרות, אבל קודם כול נסגור את האולפנים, נפרק את האולפנים וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: בסופו של דבר כנראה גם לא יסגרו.

זאב אלקין: ישבה ועדה ואמרו שמסקנותיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: דיבר פה אחד מחברי הכנסת על ההגינות של אנשי האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שההגינות של אנשי האופוזיציה כאן לא יודעת גבולות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפילו עוד הנחתי שקודם ישבה ועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מתקן אותי חבר הכנסת אלקין שקודם החליטו לסגור.

זאב אלקין: אדוני נותן קרדיט גדול מדי לשרת הקליטה לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להמשיך עד אין-סוף, אבל רק עוד סעיף אחד, והוא קליטת עולי אתיופיה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאוד אוהבים, בעקבות איזו הפגנה שמתקיימת כאן – אני לא מדבר דווקא על ההפגנות שלא מעלים מספיק, אני מדבר על קליטה של אלה שנמצאים בארץ, בעלי תעודת זהות כמוני וכמוך, שחייבים לקלוט אותם.

יולי יואל אדלשטיין: יש מוקדים שכונתיים, אחת ההצלחות של משרד הקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: גם בפעילות הזאת בשכונות של עולי אתיופיה, הצליחו לקצץ.

יולי יואל אדלשטיין: מה שהכי כואב לי בסיפור הזה, מילא אומרים: בסדר, יש 100 מיליארד לפעילות חברתית, ונאלצנו, כי חסר כסף בתקציב, לקחת משם מיליארד.

יולי יואל אדלשטיין: פה זה "פינאטס", זה גרושים כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: פה זה חצי מיליון, ופה 100,000 שקל, ופה 200,000 שקל.

יולי יואל אדלשטיין: אבל העיקר לקצץ.

יולי יואל אדלשטיין: וכאן כבר נאמר, אדוני היושב-ראש, על-ידי כמה אנשים, שמה שאולי מישהו לא יודע, וכבר הזהרנו את אדוני שר התיירות, שבוודאי מרוצה מנתוני התיירות, שבחודש מרס – אולי בפברואר, אולי באפריל, אבל אני מהמר על חודש מרס – יבוא קיצוץ תקציבי בכל משרדי הממשלה, ובסגנון שראינו אתמול כאן באישורי חוק ההסדרים בוודאי יאושר הקיצוץ הזה, ואז המשרד לקליטת העלייה יתחיל מן הסעיפים האלה, מן הגורן ומן היקב, פה לקחת עוד 50,000 שקל ופה לקחת עוד 100,000 שקל.

יולי יואל אדלשטיין: במושגים של תקציב המדינה זה כלום, במושגים של 20 עולים שלא יקבלו מלגה ולא יעברו קורס תעסוקה, זה הרבה מאוד, ואולי זה ההבדל בין המצב שהם יישארו כאן בארץ לבין המצב שהם יחזרו למדינת מוצאם או יחפשו את עתידם ב"גולדענע מדינה" ארצות-הברית או בקנדה או בכל מקום אחר, ואני מניח שגם בבית הזה לא יהיו יותר מדי חילוקי דעות בין אופוזיציה לקואליציה, איפה היינו רוצים לראות את העולים החדשים.

זאב אלקין: אני רואה שגם היושב-ראש מזועזע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלקין, אני חושב שבסוגיות האלה נכון שאולי יש בבית הזה גם חברים שבכלל היו מוותרים ברצון על העלייה לישראל, אבל מבחינת הקליטה החברתית של אנשים שנמצאים כאן, אני לא בטוח שהאיש הכי ימני בבית הזה רוצה לראות הרס ובעיות חברתיות בכפר ערבי, והאיש הכי קיצוני יגיד שהעולים האלה נמצאים, לא צריך לקלוט אותם, שיתגלגלו ברחובות.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות בזה יש מכנה משותף.

יולי יואל אדלשטיין: אני אסיים במשהו שאני מאוד מתקשה לומר, כי יושבים פה חברי הטובים חברי הכנסת אלקין ונודלמן, שהם מאוד פעילים, וכפי שראיתם אפילו תרמתי לנודלמן מזמני.

יולי יואל אדלשטיין: אבל דיבר כאן חבר הכנסת משה כחלון על האיומים על אנשי קואליציה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא דיבר על רונית תירוש, על בן-ישראל, על חרמש, שכל אחד בא עם דרישות ועושים להם "מגהץ" ועושים להם בעיות כמו שצריך.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך השם, אדוני השר, העולים לא נמצאים בקואליציה תחת שום מכבש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלקין נמצא הרבה תחת מכבש, אבל בסוגיות רבות שאני מאוד מעריך את פעילותו שם.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כאן, אדוני השר, אתה נמצא תחת איזה מכבש במפלגת ישראל ביתנו?

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד לא צייץ.

יולי יואל אדלשטיין: ראינו כסף לדברים חשובים כמו מיגון בתי-חולים, מיגון חדרי מיון, אבל אף אחד לא צייץ, הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הסטודנטים העולים, שמקצצים להם במינהל הסטודנטים – בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: ממילא אין סמסטר, אז מה זה משנה?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בש"ס, בקדימה – על ישראל ביתנו אני כבר לא מדבר – עוד לא היה כדבר הזה שכל כך הרבה נציגים של ציבור העולים ישבו בקואליציה, וברוך השם הם כנראה מאוד חזקים.

יולי יואל אדלשטיין: אף אחד מהם, חבר הכנסת כחלון, לא נמצא תחת איומים ותחת מכבש לחצים.

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: כי אין סיבה, כנראה המצב מאוד טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: יעלה ויבוא חבר הכנסת .

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת זאב אלקין, חבר הכנסת יובל שטייניץ, חבר הכנסת טלב אלסאנע וחבר הכנסת יוחנן פלסנר.

אחמד טיבי: כדאי שאלה שנמצאים שבלשכות שלהם ידעו שהתור שלהם קרב ובא.

אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לברך שני חברי כנסת מהקואליציה, חבר הכנסת אופיר פינס ממפלגת העבודה וחבר הכנסת שי חרמש מקדימה.

שניהם הפירו את המשמעת הקואליציונית ותמכו בהסתייגות שהוגשה על אי-תקצוב מיגון שדרות ועוטף-עזה.

הם ראויים לברכה על שמצפונם הדריך את הצבעתם, כי מדובר בנושא רגיש הנוגע לחיי אדם ולסיכוי להציל ולו ילד יהודי אחד.

טוב שכך עשו, טוב שהצביעו על-פי צו הלב ולא על-פי הצו של הממשלה החוטאת והשוגה חמורות בנושא זה.

כשם שאני מברך שני חברי כנסת אלה, אני מבקש להביע את אכזבתי מההצבעה בצו המשמעת הקואליציונית בנושא סיוע לדיור בירושלים, כי אני קיוויתי בלב פנימה, שגם בנושא ירושלים חברי כנסת יצביעו על-פי צו הלב, ולא כך היה, לצערי.

אדוני היושב-ראש, שרים בממשלה הביעו תמיכה גלויה במה שמכנים בתקשורת – מאחר שאני העברתי את החוק הזה – "חוק פרוש", חוק סיוע שהצעתי כדי לעודד את הדיור בירושלים ולהיאבק בהגירה השלילית.

הכנסת אישרה, כידוע, בשנת תשס"א, ב-2001, ברוב גדול את החוק, אולם כבר באותה שנה החוק המאושר הוקפא שרירותית במסגרת חוק ההסדרים.

במהלך אותה תקופה שבין אישור החוק להקפאתו רכשו עשרות מתושבי ירושלים דירות או הרחיבו את דירותיהם הקיימות בהסתמך על חוק זה, וקבוצה של 31 יהודים תושבי ירושלים אף עתרה לבג"ץ ותבעה לבטל את הסעיף האומלל של הקפאת ההטבות והסיוע בחוק ההסדרים.

ראוי שחברי הכנסת ישמעו את החלטת ההרכב המורחב של שבעה שופטי בג"ץ; וכך אמרו שופטי בג"ץ: אין למדינה זכות לבטל הטבה שחוק הכנסת הבטיח.

חד וחלק, ברור, בהיר.

אולם לאחר שקבוצת אזרחים זו אכן זכתה בגיבוי בג"ץ לקבל את ההטבות והסיוע, שוב הוקפא אותו חוק על-ידי האוצר.

אדוני היושב-ראש, זהו מאבק שנמשך שנים.

והנה גם בחוק ההסדרים הצמוד לתקציב 2008 "מוצע" להקפיא את חוק הסיוע שלי עד 1 בינואר 2013, כלומר עוד בחמש שנים.

ציינתי ששני שרים תומכים בהפעלת חוק הסיוע לדיור, אחד מהם הוא השר רפי איתן, המופקד, כידוע, על ענייני ירושלים בממשלה, והוא שיגר מכתב ליושב-ראש ועדת הכספים שבו הוא תבע, גם בשמו של שר הבינוי והשיכון זאב בוים, להסיר את ההקפאה מחוק ההסדרים.

גם בדיונים שנערכו בפורומים שונים נוצר קונסנזוס שתומך בחוק הסיוע לדיור בירושלים.

לא אכנס להשתלשלות הדיונים בנושא הזה בכמה ישיבות, אבל אציין בצער רב שחוק ההסדרים הקפיא את חוק הסיוע לדיור בירושלים, ואני מציין שלא נמצאו מספיק חברי כנסת כמו אופיר פינס ושי חרמש, שהיו צריכים לקום נגד שרירות הלב של אנשי האוצר, מחברי חוק ההסדרים, ואני מציין בצער רב שירושלים הפסידה שוב.

עמיתי חברי הכנסת, זה לא סוד שהמאזן הדמוגרפי בירושלים מוכיח את העובדה הבאה:

אם נשווה את קצב הגידול הכללי של שתי האוכלוסיות, היהודית והערבית, קצב גידול שהוא צירוף של שיעורי ריבוי טבעי ומאזן הגירה, נמצא שקצב הגידול של האוכלוסייה הערבית גדול פי-2.9 מזה שבקרב האוכלוסייה היהודית.

ואם שיעור הערבים בירושלים ימשיך כך לגדול ותימשך מגמת ההגירה השלילית של יהודים, אזי חלקם של היהודים בכלל אוכלוסיית ירושלים ירד וירד, ואילו זה של הערבים יעלה ויעלה.

כדי לשנות את המאזן הדמוגרפי או כדי לשמור על המאזן הדמוגרפי שהיה מאז 1968 יש צורך לעשות שני דברים: יש צורך בתנופת בנייה גדולה, ויש צורך בתמריצים לסיוע ולהטבות למשיכת רוכשי דורות.

כלומר, לא להקפיא לחמש שנים את חוק הסיוע, אלא להיפך, להפעיל אותו מייד.

אדוני היושב-ראש, אני מעלה את הנושא בהקשר של חוק ההסדרים שאושר אמש ובהקשר של חוק התקציב העומד עתה לדיון – ראוי לציין כי במלאות 40 שנה לאיחוד ירושלים קיבלה הממשלה שורת החלטות, ביניהן החלטה להשקיע בירושלים 5.7 מיליארדי ש"ח, אבל תרשו לי לפקפק ברצון הכן של הממשלה ליישם אותן החלטות.

אני אומר זאת בצער, כבן של הדור השביעי בירושלים וכמי שהיה סגן ראש העיר ושירת את ירושלים 13 שנה בזירת העירייה, אני מרשה לעצמי לומר שגם כסגן שר כשהייתי אחראי למשרד הבינוי והשיכון במשך שלוש שנים – ירושלים היתה בראש דאגותי.

אתמול בלילה סיפרתי לשר רמון שיש במשרד הבינוי והשיכון תקציב שקוראים לו – לערים מעורבות.

באתי ואמרתי: ירושלים היא לא עיר מעורבת?

גם בה יש אוכלוסייה ערבית ויהודית.

בשנה הראשונה שנכנסתי למשרד השיכון העברתי 6 מיליוני שקלים לפיתוח במזרח-ירושלים לאוכלוסייה הערבית.

את זה אני אומר לך במיוחד, אדוני היושב-ראש.

אבל גם אז דאגתי לירושלים, ואם מותר לי להוסיף, אומר שכחבר הכנסת אני גם מקדיש לירושלים ונותן לירושלים חלק ניכר מפעילותי הפרלמנטרית.

לכן אני אומר שאני מפקפק ברצון של הממשלה ליישם את ההחלטה שהיא קיבלה, ויש לי לכך הוכחה נוקבת:

מכון ירושלים לחקר ישראל ערך מחקר מעניין על החלטות הממשלה הנוגעות לירושלים, והמסקנה היא שהיישום שלהן הוא דל, עלוב וזעום.

המספר הגדול ביותר של ההחלטות – 122 – נגעו לפיתוח העיר בנושאי קרקע, בנייה והטבות לרוכשי דירות.

מדובר לכאורה בהחלטות שיש בהן פוטנציאל להעברת אלפים רבים של עובדים שיתגוררו בעיר, יעשירו את האוכלוסייה, ישפרו את הצד היהודי במאזן הדמוגרפי – והציון שכל קורא את המחקר ייתן להישגים בפועל של הממשלה: מספיק בקושי עד בלתי מספיק.

וכך נקלענו גם למצב המביש של הקפאת הבנייה בהר-חומה, שזה מהלך המעיד על חוסר רצון, חוסר יכולת, רפיון וחולשה של הממשלה והעומד בראשה אהוד אולמרט.

זה גם מעיד על חוסר תבונה מדינית ואי-הבנה של ההשלכות והמשמעויות לטווח הארוך.

עוד יותר קשה להבין את ההצהרה של שר הבינוי והשיכון זאב בוים, שאמר כי יש "להתחשב" בתהליכים המדיניים עם הפלסטינים ולהקפיא תוכניות פיתוח יהודיות במזרח-ירושלים.

ואני אומר: אוי לאוזניים שכך שומעות.

עמיתי חברי הכנסת, חוק הסיוע לדיור בירושלים והשקעות מסיביות של הממשלה בבירת ישראל חיוניים, הכרחיים ונחוצים היום יותר מאי-פעם.

אני קורא לתמוך בפנייה שעליה חתמו עשרה חברי ועדת החוקה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת פרופסור בן-ששון, להפסיק את הסחבת לגבי התיקון המונע ויתורים בשטח ירושלים.

התיקון הזה לחוק-יסוד: ירושלים, הקובע שכל ויתור על שטח בעיר הבירה יותנה ברוב מיוחד בכנסת, כלומר בתמיכה של 80 חברי הכנסת לפחות, חייב לעבור עוד טרם בואו של הנשיא בוש לירושלים, כי צריך להיות ברור לעולם כולו שלא תהיה חלוקת ירושלים.

לכן, מכיוון שמדובר היום בדיון על התקציב, אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בכל סעיף בהצעת התקציב לפיתוחה ולבניינה של ירושלים.

הרי כולנו יודעים כי אין לירושלים בסיס כלכלי או תעשייתי חזק.

אין לירושלים מרכז תקשורת, נמל, או צומת למשאבי טבע קרובים, אם כי יש לה פוטנציאל תיירות ויש לה פוטנציאל לפיתוח מוסדות דת ותרבות.

צריך לסייע לה תקציבית ככל האפשר – תקציבים במאסה קריטית לביסוסה הכלכלי בכל ענף.

אדוני היושב-ראש, הנביא ישעיהו אומר: למען ציון לא אחשה ולמען ירושלים לא אשקוט עד יצא כנוגה צדקה וישועתה לפיד יבער.

יאמר לעצמו כל חבר הכנסת: למען ירושלים לא אשקוט.

תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זאב אלקין, עד שלוש דקות, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אחרי נאום כזה מלהיב בעניין ירושלים, שנדמה היה שהדברים נאמרים כמעט מפי ראש העיר לפי עוצמת הכוח שבהם, קשה לחזור ולדבר על ענייני דיומא וענייני התקציב, אבל בכל זאת, זה עיקר דיוננו היום.

זאב אלקין: ראשית, כל מי שמתבונן על תקציב 2008 בהקשר המקרו שלו, בהחלט רואה שמדובר בתקציב יציב ונכון, ומדובר בקו כלכלי נכון שלמעשה מדינת ישראל הולכת לאורכו כבר תקופה מסוימת, כמה שנים טובות.

זאב אלקין: כל מי שמסתכל בנתוני התקציב רואה שבתוך ארבע שנים הצלחנו להוריד ב-20% את יחסי חוב–תוצר, וזה אחד מהדברים שמבטיחים את יציבות הכלכלה הישראלית.

זאב אלקין: כאן אפשר לברך על כך שורה ארוכה של שרי אוצר שהתחלפו בתוך ארבע שנים, החל בסילבן שלום והמשך בבנימין נתניהו, באהוד אולמרט, באברהם הירשזון ובשר האוצר הנוכחי רוני בר-און.

זאב אלקין: אגב, אני חושב שניתן גם להשתמש במעמד הזה ולברך את שר האוצר לשעבר בנימין נתניהו ויושב-ראש הכנסת לשעבר ראובן ריבלין, שהצביעו בצורה מכובדת אתמול בהצבעה על הגדלת מסגרת ההוצאה הציבורית ונמנעו, ואני תמה על חברים לסיעה שלהם, סיעת הליכוד, שכולם כאחד תמכו בהגדלת המסגרת הציבורית.

זאב אלקין: הדברים נראים נורא מוזרים לאור מדיניות הליכוד בממשלה הקודמת וגם לאור התפיסה הכלכלית הכללית.

זאב אלקין: מעניין יהיה לראות אותם במציאות אחרת מצדיקים את ההצבעה הזאת.

זאב אלקין: ברמת המיקרו, ודאי שיש בתקציב הזה בעיות.

זאב אלקין: דיבר כאן חבר הכנסת יולי אדלשטיין על הבעיות בתקציב של משרד הקליטה.

זאב אלקין: אשמח מאוד להרגיע אותו, דווקא אותו סעיף של קליטת מדענים עולים שיולי אדלשטיין דיבר עליו פחות מטריד אותי כרגע, כי אם הוא היה מעיין בהסכם הקואליציוני בין ישראל ביתנו למשרד האוצר הוא היה מגלה שחצי מהפער נמצא באותו הסכם קואליציוני, ולגבי החצי השני של הפער החסר – גם שם אנשי משרד האוצר מבטיחים שהתוכנית לא תקוצץ.

זאב אלקין: אני גם חושב שכדאי מאוד לזכור, וחבר הכנסת יולי אדלשטיין מודע היטב לכך, שמשרד האוצר רצה להטיל קיצוץ דרמטי מאוד על משרד הקליטה, עוד בשלב הכנת התקציב בממשלה, ודווקא ההתגייסות הנמרצת של השר לקליטת העלייה יעקב אדרי, עם כל חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה שעוסקים בענייני עולים, מנעה את הקיצוץ הדרמטי.

זאב אלקין: דובר כאן גם על התקציב של משרד החינוך, ובהחלט אני שותף לביקורתו של חבר הכנסת אדלשטיין על כך שבתקציב הזה יש לא מעט בעיות, גם בתחום של העולים; יש קיצוץ דרמטי בקליטת תלמידים עולים, יש קיצוץ עוד יותר דרמטי באולפנים לעולים, בחינוך מבוגרים.

זאב אלקין: אבל הקיצוץ הזה נובע מסיכום מאוד לא מוצלח בעיני של שרת החינוך ומשרד האוצר, כאשר חלק גדול מאוד ממימון הרפורמה במשרד החינוך השנה בא מהתקציבים הפנימיים של המשרד.

זאב אלקין: אפשר להגיד שמשרד האוצר הצליח לעבוד על שרת החינוך וכולנו נשלם את המחיר.

זאב אלקין: דבר אחרון, אשתמש בבמה הזאת.

זאב אלקין: דיבר כאן חבר הכנסת פרוש על ההצבעה לפי צו מצפונם של חברי קואליציה.

זאב אלקין: לפי מיטב ידיעתי, ההצבעה הזאת עוד לא נעשתה, כי עוד לא הצבענו, לא על הסתייגות על התקציב ולא על התקציב.

זאב אלקין: אבל צדק חבר הכנסת פרוש שבגלל העמידה העיקשת של מספר גדול של חברי קואליציה, ומגיעה ברכה לאופיר פינס ולשי חרמש שהובילו את הקבוצה הזאת, ואני גאה להימנות עמה, משרד האוצר הסכים להתחיל במיגון שדרות, ועל כן לא נזדקק כאן למאבק של חברי הכנסת מהקואליציה בממשלה אלא נלך יד ביד עם הממשלה.

זאב אלקין: רק כשנצביע היום ונאשר את התקציב, כדאי שכולנו נזכור שאנחנו מצביעים למעשה על תקציב מסגרת, ובעניין התקציב בפועל, לפי מיטב ידיעתנו, מדובר כאן שאחרי ההצלחה הגדולה שלנו בביטול הגזירות של חוק ההסדרים, התקציב בפועל יגרור אתו קיצוץ משמעותי במשרדי הממשלה בחודשים הקרובים.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – לא בנמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה; עד שש דקות.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו דנים בעניין התקציב ומדי שנה דנים בנושא הזה.

טלב אלסאנע: אפשר לומר שהדברים כמעט ממוחזרים מבחינת הטענות ומבחינת העמדות.

טלב אלסאנע: לא פעם קורה שההתפלגות היא פוליטית או בהתאם להרכב הקואליציוני – מי שבתוך הממשלה, מי שמחוץ לה.

טלב אלסאנע: אבל אני סבור שבכל מה שנוגע לאוכלוסייה הערבית, הסוגיה איננה סוגיה תקציבית.

טלב אלסאנע: הסוגיה היא הרבה יותר עמוקה מאשר תקציב.

טלב אלסאנע: העדר האיזון והשוויון בתקציב, לדעתי הוא סימפטום של הבעיה, הוא לא הבעיה.

טלב אלסאנע: הבעיה היא הקונספציה שעומדת מאחורי התקציב, התפיסה שעומדת מאחורי התקציב הזה.

טלב אלסאנע: עובדה שממשלות משתנות, אבל המדיניות כלפי האוכלוסייה הערבית לא משתנה, ואפשר לומר שהבעיה איננה תקציבית, הבעיה היא בעיה של אפליה.

טלב אלסאנע: ולכן, אנחנו רואים שבכל מה שנוגע לאוכלוסייה הערבית – גם בסוגיות שאינן כרוכות בעלות תקציבית – המדיניות היא מדיניות מוזרה ותמוהה, אם במסגרת תוכניות המיתאר ליישוב הערבי, או הכרה ביישובים, או לפעמים הגדרות.

טלב אלסאנע: הרי איך קובעים, למשל, הענקת הטבות ליישובים?

טלב אלסאנע: יש הגדרות ליישובים: יישוב שהוא במסגרת קו עימות.

טלב אלסאנע: אפילו היישובים הערביים שהם על הגבול – טייבה זה ליד טול-כרם, זה יישוב קו עימות, לא?

טלב אלסאנע: אבל הוא לעולם לא יזכה בהטבות או בהכרה כקו עימות.

טלב אלסאנע: או יישובים חקלאיים, או כאלה הגדרות או אחרות, ולכן, ההגדרות הן פוליטיות.

אחמד טיבי: גם קלנסואה, שלא תשכח.

טלב אלסאנע: קלנסואה לא.

טלב אלסאנע: זה קו עימות עם טייבה – קלנסואה.

טלב אלסאנע: .. בהקשר זה הסוגיה היא סוגיה של התפיסה, שהיא קבועה – למרות השינויים שחלים בממשלות ובהרכב שלהן.

טלב אלסאנע: ובאים בטענות לתלמידים שתפיסת העולם שלהם מתבטאת בסקרים או במחקרים.

טלב אלסאנע: 70% מהתלמידים במגזר היהודי לא סובלים מפאת שלילת אזרחותם של התושבים הערבים, או לא מוכנים לארח אותם אצלם.

טלב אלסאנע: אז אומרים: מה פתאום, איך זה יכול להיות?

טלב אלסאנע: כשל חינוכי.

טלב אלסאנע: אבל אותו ילד שמגיע לרמה של שר או ראש ממשלה, הוא מאמץ את המדיניות הזאת.

טלב אלסאנע: זאת אומרת, המדיניות של הממשלה מתיישבת עם התפיסה הגזענית של התלמידים.

טלב אלסאנע: אבל אלה שם – הם אומרים, וכאן הם עושים.

טלב אלסאנע: הגיע הזמן לשנות מדיניות, לשנות תפיסה, להתייחס לאזרחים הערבים כאזרחים לכל נושא ועניין, וזכותם לשוויון איננה עשיית טובה ולא עושים אתם איזה "מערוף" או חסד.

טלב אלסאנע: זאת חובה של המדינה וזאת חובה של הממשלה, וזאת זכות מוקנית לאזרחים בתור אזרחים.

טלב אלסאנע: ואנחנו לא מחפשים ולא רוצים, לא מושיטים יד לקבץ נדבות, אלא אנחנו תובעים את הזכות הזאת, ואני חושב שטועה הממשלה שממשיכה להתעלם מהתביעות של הילדים הערבים, המשפחות הערביות, העוני, האבטלה – שהופכים להיות מנת חלקו של הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: בהקשר זה אני רוצה להתייחס לשר התיירות – שנוכח כאן.

טלב אלסאנע: איך יכול להיות, אדוני שר התיירות?

טלב אלסאנע: אני מבין שיש תיירות כפרית, בקיבוצים בדרך כלל, ויש עניין של החופים או כל מיני אטרקציות תיירותיות.

טלב אלסאנע: אבל, למשל בנגב, אני רואה אפילו את האוהלים הבדואיים – מי שמקימים אותם הם היהודים.

טלב אלסאנע: ראיתי חוות לגידול עזים ומכירת גבינת עזים, אבל למי נותנים את החוות האלה?

טלב אלסאנע: לאשכנזים.

יצחק אהרונוביץ': אתה לא מעודכן, טלב, תסלח לי.

יצחק אהרונוביץ': תבדוק את זה.

טלב אלסאנע: אני אשמח, אדוני, שר התיירות, אם תעדכן אותי.

טלב אלסאנע: אני אברך על כל בשורה, אני אברך על כל צעד חיובי.

טלב אלסאנע: לא שאנחנו באים בטענות כי אנחנו לא רוצים.

טלב אלסאנע: אנחנו מאוד מעוניינים בגישה חיובית, גישה מיטיבה, גישה קונסטרוקטיבית.

טלב אלסאנע: אני נפגשתי עם הנציגים שלך במחוז דרום.

טלב אלסאנע: יש מגמה חיובית, אבל עד עכשיו היא לא יצאה לפועל, כי אומרים לי: מינהל מקרקעי ישראל לא מקצה.

טלב אלסאנע: יש חסמים, יש מכשולים.

טלב אלסאנע: הרי כשרוצים להקים אתר נופש יהודי, המינהל אומר: זה שטח המדינה, אדמות המדינה נתונות לאזרחי המדינה, וכאשר באים למגזר הערבי, כאילו אסור להקנות או להקצות שטחים.

אליהו גבאי: טלב, אבל הם לוקחים בלי שנותנים להם.

אליהו גבאי: הם לוקחים קרקעות, חוות – –

טלב אלסאנע: יַא זָלָמֶה, סִבְּנָא מִן דַאוִוינַכְּ.

טלב אלסאנע: כל הזמן המנטרה הזאת שלך.

טלב אלסאנע: בסדר, הבנו.

אליהו גבאי: – – בלי שנותנים להם.

אליהו גבאי: מה הם צריכים לבקש, הם לוקחים.

טלב אלסאנע: בסדר, לוקחים.

יצחק אהרונוביץ': רק מלה אחת.

יצחק אהרונוביץ': למשרד התיירות יש עניין רב בפיתוח כל המגזר הבדואי בדרום – –

טלב אלסאנע: יפה.

יצחק אהרונוביץ': – – ומושקעים הרבה כספים.

יצחק אהרונוביץ': זה שיש בעיה עם המינהל, זה לא בתחום המשרד שלי.

יצחק אהרונוביץ': לגבי זה תפנה לשר בוים.

יצחק אהרונוביץ': אני לא יודע שיש שם בעיות בכלל.

טלב אלסאנע: יש.

יצחק אהרונוביץ': כי מה שהם ביקשו הם קיבלו.

טלב אלסאנע: אני מברך על ההודעה הזאת.

טלב אלסאנע: אני אשמח אם נפעל בכיוון הזה, במגמה הזאת.

טלב אלסאנע: לדעתי, ביישובים הערביים לא מספיק להגיד: אבטלה ועוני ו-60 שנה של פער, ואי-אפשר לסגור אותו בשנה.

טלב אלסאנע: צריך להתחיל.

טלב אלסאנע: המלאכה מרובה והזמן דוחק, ולאנשים נגמרה הסבלנות.

טלב אלסאנע: אין להם זמן לחכות עוד.

טלב אלסאנע: הדור הצעיר בקרב האוכלוסייה הערבית תובע את מלוא זכויותיו.

טלב אלסאנע: הוא לא מוכן להתפשר על פחות משוויון מלא.

טלב אלסאנע: זה חלק מכבודו – האינדיבידואלי והקולקטיבי – כציבור ערבי שלם.

טלב אלסאנע: ולכן, גם בתחום התיירות, גם בתחום החקלאות, גם בתחום התעשייה, גם בתחום המסחר, גם בתחום ההיי-טק – זוהי זכות, כך מתמודדים עם אבטלה; לא במלים, לא בססמאות, אלא במדיניות אחרת ועם הקצאת תקציבים.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: מחר בבוקר תקבלו הכול, אחרי התקציב.

טלב אלסאנע: – – –

אליהו גבאי: מה תגיד אחרי שתקבל?

אחמד טיבי: חבר הכנסת יוחנן פלסנר – לא נמצא.

אחמד טיבי: חברת הכנסת נאדיה חילו – לא נמצאת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אליהו גבאי, תפאדל.

נסים זאב: אני מודה לאדוני היושב-ראש שמחפף קצת.

אחמד טיבי: למה לחפף?

אחמד טיבי: חברי הכנסת מחפפים.

נסים זאב: – – – ולא בשעה עשר בלילה.

אחמד טיבי: עכשיו כולנו נקשיב לדבריו של חבר הכנסת אליהו גבאי.

אליהו גבאי: חברי היושב-ראש – –

אחמד טיבי: רציתי שטלב אלסאנע יישאר, לכן אמרתי – – –

אליהו גבאי: שר האוצר?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: שר הפנים הגיע.

אליהו גבאי: שלום, אדוני.

אחמד טיבי: תראה, כשאתה מגיע, כולם באים לשמוע אותך.

אחמד טיבי: עד שמונה דקות, אדוני.

אליהו גבאי: – – חברי חברי הכנסת, התקציב שאנחנו דנים בו, והקואליציה תצביע עבורו הערב, לצערי הוא תקציב שאין לו מסר חברתי, כפי שהממשלה חרתה על דגלה.

אליהו גבאי: וכשאנחנו שומעים בתקופה האחרונה שיש השתמטות, מדינת ישראל היתה צריכה להביא בחשבון את החשיבות שיש בהשקעה בחיילים המשוחררים וכי יש לתת להם הטבות, כדי להראות שמדינת ישראל מכירה טובה, מעריכה את חשיבות השירות הצבאי, והיא רואה בו יעד לאומי וחברתי ממדרגה ראשונה.

אליהו גבאי: אתן לכם דוגמה קטנה.

אליהו גבאי: מדוע בחור שגומר שלוש שנים בצבא לא יקבל לימוד באוניברסיטה חינם?

אליהו גבאי: זה לא חינם.

אליהו גבאי: הלוא הוא נתן שלוש שנים מהחיים שלו, היה בסיכונים – ימים ולילות – שמר על ביטחון מדינת ישראל.

אליהו גבאי: למה לא נבוא ונעניק לו לימוד חינם באוניברסיטה, כדי שישתלב בחברה וימשיך לתרום לה?

אליהו גבאי: אתן לכם עוד דוגמה קטנה.

אליהו גבאי: כאשר בחור, ילד, מגיע לגיל 18, לפני גיוס – מפסיקים לתת למשפחתו מטעם הביטוח הלאומי עזרה מינימלית, כפי שניתנה עד גיל 18.

אליהו גבאי: הלוא אותו בחור, כאשר הוא מתגייס, משפחתו ממשיכה לעזור לו ולתת לו סיוע, לא פחות ממה שנתנה לו כשהיה בתיכון.

אליהו גבאי: כלומר, הסיוע, העזרה נחוצה לבחור.

אליהו גבאי: מן הראוי היה שהביטוח הלאומי ימשיך לתת לו תקציב עד שהוא גומר את השירות הצבאי, לו ולמשפחתו.

אליהו גבאי: אם כן, רבותי, אלה עוולות שצריך לתקן.

אליהו גבאי: אתן לכם עוד דוגמה.

אליהו גבאי: בעבר ניתנה קצבת יוצאי-צבא.

אליהו גבאי: מדוע לא תמשיך הקצבה הזאת להינתן – קי"ץ?

אליהו גבאי: אלה ששירתו בצבא היו מקבלים תוספת מהביטוח הלאומי.

אליהו גבאי: אם מדינת ישראל לא רוצה לתת את זה דרך הביטוח הלאומי – בגלל התערבותו של הבג"ץ או עניינים פוליטיים אחרים – מן הראוי היה שהיא תיתן את התוספת הזאת, לאלה ששירתו בצבא, דרך משרד הביטחון.

אליהו גבאי: זאת הדרך.

אליהו גבאי: הוא ממשיך לשרת במילואים.

אליהו גבאי: מדוע לא להכיר בחשיבותו של שירות המילואים, כאשר מערך הביטחון של צה"ל בנוי גם על שירות המילואים?

אליהו גבאי: אלה רק מעט מן הדברים שאנחנו חייבים לבחורים אשר נותנים שלוש שנים מחייהם – עזרה וסיוע בדיור, הטבות מס למיניהן.

אליהו גבאי: אם כן, זה הזמן שמדינת ישראל תעשה חשבון ותיתן את כל ההטבות שהיא שמה לה למטרה לתת לחיילים המשוחררים – בפרט כאשר יש עודף תקציבי ממסים, ואם זה לא הזמן עכשיו, אז מתי צריך לעשות את זה?

אליהו גבאי: אנחנו יודעים שהדרך הטובה ביותר לצמצם את הפערים החברתיים היא דרך החינוך.

אליהו גבאי: במשרד החינוך ישנו אגף שח"ר, שסייע לאוכלוסיות החלשות כדי לצמצם את הפערים, סייע להם בתוספת פרויקטים חינוכיים וחברתיים – אז את זה הלכו וקיצצו.

אליהו גבאי: מן הראוי, אם אנחנו רוצים שהאוכלוסייה החלשה תדביק את האוכלוסייה המבוססת – כי האוכלוסייה המבוססת נותנת לילדיה שיעורי עזר, תוספת שיעורים, שיעורי העשרה, חוגים – אנחנו, כמשרד החינוך, כיעד לאומי, עלינו להשקיע באותם התלמידים שלא יכולים לקבל את זה מהוריהם, או מאותן עיירות הפיתוח שלא מעמידות את זה לרשותם, כי גם העיירות האלה הן במצוקה כספית נוראה.

אליהו גבאי: יש להקים אזורי תעסוקה ואזורי תעשייה מפותחים על מנת לתת מענה על האבטלה שקיימת בעיירות הפיתוח.

אליהו גבאי: כי אם אנחנו לא נעשה, לעיירות הפיתוח לא יהיה דור המשך והן יסבלו מעוני וניוון.

אליהו גבאי: ניסיתי להעביר חוק – הצבענו עליו – של בדיקה תקופתית לאנשים שעברו את גיל 55.

אליהו גבאי: בדיקות כאלה יכולות למנוע מחלות קשות, ולצערי בעיירות הפיתוח, בשכונות ובקרב אוכלוסיות חלשות אין מודעות לבדיקות תקופתיות.

אליהו גבאי: גם בזה משרד האוצר ומשרד הבריאות לא תמכו, וכשנפגשתי עם הממונים במשרד הבריאות הם אמרו:

אליהו גבאי: אנחנו לא יכולים לחייב את קופות-החולים שיוציאו בול על מנת לקרוא לאנשים לבוא לבדיקה, הם מעדיפים שזה יבוא לאט לאט בהסברה.

אליהו גבאי: אם לא נכניס את זה בחוק, לחייב את קופות-החולים להביא אנשים לבדיקה, האנשים לא יבואו לבדיקות, וניתן למנוע חלק גדול מהמחלות על-ידי בדיקות תקופתיות בזמן.

אליהו גבאי: אני מסתכל בעיתון כלכלי של אתמול ואני רואה מיליונרים חדשים של "בזק", אופציות בשווי של 120 מיליון ש"ח ל-31 בכירים, ומה עושה מדינת ישראל?

אליהו גבאי: מקצצת 140 ש"ח שהיו צריכים להינתן בינואר כדי להעלות את שכר המינימום.

אליהו גבאי: במקום להעלות את שכר המינימום, מה שומעת האוכלוסייה החלשה?

אליהו גבאי: זה לעג לרש, זו פגיעה בהם, בסך הכול מדובר ב-140 ש"ח.

אליהו גבאי: כאשר האוכלוסייה החלשה רואה את המיליונים שמחלקים ואת האופציות לפקידות הבכירה למיניה, מה הם יכולים לומר בלבבם?

אליהו גבאי: האם זה לא יוצר ניכור, פער חברתי הולך ומעמיק בחברה שלנו?

אליהו גבאי: אני אתן לכם דוגמה נוספת וחשובה.

אליהו גבאי: עיקר הכנסתן של האוכלוסיות החלשות הולך על מזון.

אליהו גבאי: כשבאנו לקצץ את המע"מ והורדנו מ-16% ל-15.5%, מן הראוי לתת את הדעת לבטל את המע"מ על מוצרי מזון במקום לבטל על כל המוצרים במדינה, כי המזון הוא המרכיב החשוב בהוצאה של האוכלוסייה החלשה.

אליהו גבאי: מדינות רבות באירופה ובעולם ביטלו את תשלום המע"מ על מצרכי המזון, או על תרופות חיוניות להצלת חיים.

אליהו גבאי: לכן אני אומר שמחובתה של ממשלת ישראל לעשות בדיקה מחדש על מנת לטפל בבעיות חברתיות.

אליהו גבאי: אתמול ושלשום מדינת ישראל פינתה והרסה בתים בכפר-שלם.

אליהו גבאי: אוכלוסיות שנמצאו בבתים האלה לפני קום המדינה, לפני 1948, גידלו בנים, שלחו ילדים לצבא, יש להם נשים בהיריון ותינוקות.

אליהו גבאי: 15 מבנים פונו ונהרסו בלי לתת הצעות ופתרון דיור לתושבים האלה.

אליהו גבאי: האם זו לא אכזריות של עיריית תל-אביב, האם זו לא אכזריות של המינהל, שהיו צריכים למצוא פתרונות דיור למשפחות האלה והפקירו אותן לסוחרי הנדל"ן והרסו וגירשו אותם מבתיהן.

אליהו גבאי: ילדים קטנים, נשים בהיריון, 39 תושבים פונו מבתיהם ללא מציאת דיור.

אליהו גבאי: לכן אני פונה לשר השיכון, למינהל, לעיריית תל-אביב למצוא את פתרון, להפסיק את הרס הבתים בכפר-שלם, להפסיק להרוס להם את הבתים ולגרש אותם, ולמצוא את הפתרון על דעתם ולעצור את הפינוי וההרס.

אליהו גבאי: לא היו עושים את זה אם היתה זו חברה אלימה קשה או מתפרעת; ניצלו את טוב לבם, את התמימות ואת העדינות שלהם.

אליהו גבאי: הציבור הזה נמצא שם מלפני קום המדינה והרסו את בתיהם.

אליהו גבאי: אני קורא מכאן לממשלת ישראל להתערב כדי למנוע את המשך ההרס.

אליהו גבאי: תודה רבה.

אליהו גבאי: אני מקווה שמדינת ישראל תדע לתת תקציב שונה, כי זה תקציב אכזרי, ללא חמלה וללא תקווה.

אחמד טיבי: אני מודה לאדוני חבר הכנסת גבאי.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמואל הלפרט – חמש דקות; בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס.

שמואל הלפרט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר הפנים, אדוני שר האוצר שאינו נמצא כאן, איזו בשורה מביא תקציב המדינה לשנת 2008 למיליון ו-650,000 איש החיים מתחת לקו העוני?

שמואל הלפרט: איזה מענה יש בתקציב הנוכחי כדי לחלץ לפחות חלק מהציבור זה מקו העוני?

שמואל הלפרט: מה אתה הולך לבשר להם, אדוני שר האוצר, בעת שיש עודפים של מיליארדים בקופת האוצר?

שמואל הלפרט: שלא קיצצתם עוד 4% בקצבאות?

שמואל הלפרט: בעת שמחירי מצרכי היסוד עולים בהתמדה, הלחם, מוצרי החלב, המים והחשמל מתייקרים – שלא הקפאתם את הקצבאות שנשחקות בלאו הכי כיוון שהן צמודות למדד ולא לשכר הממוצע במשק?

אופיר פינס-פז: כל מלה בסלע, הכול מדויק.

שמואל הלפרט: אני מודה לך.

שמואל הלפרט: ומה ההישג של חברי הקואליציה המאושרים, מניעת קיצוץ של עוד 4% מהאוכלוסייה הענייה ביותר?

שמואל הלפרט: באמת הישג עצום.

שמואל הלפרט: חברי הכנסת, התרגילים של האוצר, כל שנה בעת הגשת התקציב – להכניס לתוכו עזים שימנעו חס וחלילה כל תביעה להוסיף אפילו 1% לתקציב, ידועים.

שמואל הלפרט: אדוני שר האוצר, איזו בשורה מביא התקציב הזה ל-800,000 ילדים רעבים שהולכים לישון רעבים וקמים רעבים?

שמואל הלפרט: איך אתה, אדוני שר האוצר, ואנשי אגף התקציבים יכולים לישון בשקט בשעה שמאות אלפי ילדים מסתובבים רעבים, ללא חדוות חיים, מתוסכלים, מיואשים.

שמואל הלפרט: כבר אמרתי כמה פעמים ואני חוזר ואומר: מדיניות האוצר הנוראה הזאת כלפי 800,000 ילדים רעבים במדינת ישראל עלולה להביא אותנו לקטסטרופה, לנזק בלתי הפיך.

שמואל הלפרט: המדינה תיאלץ בסופו של דבר לשלם אחר כך פי כמה וכמה כדי להחזיר את הילדים האלה למסגרת נורמטיבית.

שמואל הלפרט: נוצר הרושם, אדוני היושב-ראש, שסדר העדיפויות באוצר השתבש לגמרי.

שמואל הלפרט: בבחירות האחרונות הניפו מפלגות העבודה, ש"ס והגמלאים את הדגל החברתי והבטיחו לבוחרים להחזיר את קצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: לאן נעלמו כל המפלגות האלה פתאום?

שמואל הלפרט: במסמך של מחלקת המידע והמחקר של הכנסת, בפרק העוסק בביטוח הלאומי, כתוב: "תשלומי קצבאות הילדים שגילם מתחת לגיל 18 מבטאים את אחריותה של המדינה למצבן הכלכלי של משפחות עם ילדים ואת מחויבות הכלל להשתתפות במימון ההוצאות הכרוכות בגידול ילדים".

שמואל הלפרט: איזו אחריות מגלה המדינה כלפי הילדים?

שמואל הלפרט: זה לא סוד שכתוצאה מהקיצוץ האכזרי של 3 מיליארדי ש"ח בתקציב קצבאות הילדים הוכפל מספר הילדים העניים מ-400,000 ילדים בשנת 2001 ל-800,000 כיום.

שמואל הלפרט: לפני שנה וחצי החליטה הממשלה, עקב העודף התקציבי, להוריד את שיעור המע"מ ב-1%.

שמואל הלפרט: סך כל עלות ההורדה הוא 3 מיליארדי ש"ח.

שמואל הלפרט: מההורדה הזאת נהנו רק המשפחות מהעשירון העליון.

שמואל הלפרט: בעלי ההכנסות הנמוכות לא נהנו אפילו משקל של הורדת המע"מ, מאחר שמצרכי היסוד, לרבות אלה שבפיקוח, לא הוזלו בעקבות הורדת המע"מ אפילו באגורה שחוקה.

שמואל הלפרט: מה היה פשוט יותר מלקחת את 3 מיליארדי השקלים ולהחזירם לקצבאות הילדים כדי לחלץ 400,000 ילדים מקו העוני?

שמואל הלפרט: אולם הממשלה העדיפה להביא את הכסף לעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: חשוב לציין, אדוני היושב-ראש, שכספי הביטוח הלאומי אינם כספים של הממשלה, אלו כספי ביטוח שהציבור משלם, ולממשלה אין כל זכות לנגוע בכספים האלו.

שמואל הלפרט: כתוצאה מהקיצוץ הדרסטי בקצבאות, הצטברו מיליארדים בענף הקצבאות בביטוח הלאומי, והממשלה העבירה אותם למימון האבטלה וחסכה מיליארדים לאוצר.

שמואל הלפרט: שר האוצר הקודם אמר בכמה הזדמנויות, שהכוונה בקיצוץ קצבאות הילדים היא לעודד אנשים להשתלב במעגל העבודה.

שמואל הלפרט: שאלתי אותו: מה אתה מציע לאותם מיליון איש עובדים שלחלקם יש שישה ושמונה ילדים והכנסתם פחותה מ-3,000 ש"ח לחודש?

אחמד טיבי: נא לסיים.

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: הרי מטרת קצבאות הילדים היא לאזן את תקציב המשפחות ברוכות הילדים.

שמואל הלפרט: לפני כמה שבועות העליתי הצעת חוק להחזרת נקודות הזיכוי בגין ילדים הניתנות היום רק לאשה עובדת, לאחד מבני הזוג על-פי בחירתם.

שמואל הלפרט: אולם גם הצעה זו, שלא באה חלילה לתת קצבאות למי שלא עובד, אלא לתת נקודות זיכוי להורים במשפחות ברוכות ילדים, כפי שנהוג בעולם כולו, דחתה הממשלה.

שמואל הלפרט: דוגמה נוספת לסדר העדיפויות של הממשלה: האוצר מסבסד את התחבורה הציבורית, חברות האוטובוסים "דן" ו"אגד", ב-1.7 מיליארד ש"ח; אני חושב שיאשר זאת שר התחבורה לשעבר.

שמואל הלפרט: יש חברות רבות בארץ ובחוץ-לארץ המוכנות להפעיל תחבורה ציבוריות ללא סובסידיות ובהתחייבות לתת שירות טוב בתדירות גבוהה ובחצי המחיר, וזה מאוד חשוב, כי מי שנוסע בתחבורה ציבורית, אלו השכבות החלשות.

שמואל הלפרט: זה מאוד חשוב, והממשלה לא מואילה להפריט את התחבורה הציבורית.

שמואל הלפרט: אני פונה לראש הממשלה ולשר האוצר שהבטיחו לא פעם תקציב עם חמלה ולב.

שמואל הלפרט: איזה חמלה ואיזה לב יש בתקציב הזה?

שמואל הלפרט: הגיעה השעה להחזיר את כבשת הרש ולתקן את העוול הנורא כלפי 800,000 ילדים, ויפה שעה אחת קודם.

שמואל הלפרט: משפט נוסף, ברצוני להתייחס בכמה מלים לתקציב הישיבות.

שמואל הלפרט: בשנת 2002 תקציב הישיבות הסתכם ב-1.38 מיליארד ש"ח, ואילו בתקציב 2008 – ב-168 מיליון ש"ח.

אחמד טיבי: אדוני, אני מבקש ממך לסיים.

שמואל הלפרט: אני כבר מסיים.

שמואל הלפרט: הממשלה אומנם החזירה חלק מכך, אולם מדוע לא מופיע תקציב הישיבות בבסיס התקציב?

שמואל הלפרט: מדוע כל שנה צריכים בני-הישיבות להיות בני-ערובה בידי הממשלה?

שמואל הלפרט: אני פונה לשר האוצר ולאגף התקציבים פעם נוספת לכלול את תקציב הישיבות החל מהשנה הבאה בתקציב המדינה, בבסיס התקציב, כדי למנוע את ההתבזות של הישיבות, של חברי הכנסת ושל האוצר בנושא תקציב הישיבות.

שמואל הלפרט: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אקורד טוב לסיום.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אופיר פינס, בבקשה, לפנים משורת הדין.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מודה לך על החמלה.

אחמד טיבי: אמרתי שכשאני בשלטון אני מגלה גמישות.

אופיר פינס-פז: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שלוש הערות בקצרה, כי לא קיבלתי הרבה זמן.

אופיר פינס-פז: הערה ראשונה, לגבי תקציב הגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: אני שב ואומר, זה המחדל הכי גדול בתקציב המדינה.

אופיר פינס-פז: יש הרבה טעויות בתקציב, תמיד יש טעויות בתקציב, אבל מחדל כזה, לעצום עיניים, לטמון את הראש בחול להעמיד תקציב פתטי, מגוחך – אין לי מלים להגיד את זה, זה פשוט לא ייאמן.

אופיר פינס-פז: אני לא אצביע בעד תקציב המשרד להגנת הסביבה, אני אצביע עליו עם האופוזיציה.

אופיר פינס-פז: אני אומר את זה בצורה הברורה ביותר – כהצבעה של מחאה, לא כי ישתנה משהו.

אופיר פינס-פז: הערה שנייה, לגבי תקציב מיגון שדרות ועוטף-עזה.

אופיר פינס-פז: אני שוב מנצל את הבמה הזאת כדי לקרוא לראש הממשלה ולשר האוצר, תתעשתו.

אופיר פינס-פז: אי-אפשר לעשות תקציב ל-2008 ולהשאיר את תושבי שדרות ועוטף-עזה מופקרים ברמת המיגון הבסיסי, ברמת הממ"ד לבית.

אופיר פינס-פז: זה לא מתקבל על הדעת.

אופיר פינס-פז: זה הזוי ומנותק מכל סדר עדיפויות הגיוני.

אופיר פינס-פז: מדובר על 300 מיליון ש"ח, הם בתקציב המדינה, זה לא פורץ את תקציב המדינה, זו חובה לאומית בכל רמה.

אופיר פינס-פז: הערה שלישית ואחרונה, הולכים להביא במחטף של גנבים הצעת חוק לקיצוץ התקציב לבחירות לרשויות המקומיות.

אופיר פינס-פז: אני אומר לכם שזו שערורייה.

אופיר פינס-פז: ראיתי היום את הכותרת בעיתון "הארץ", שגאידמק הולך לממן פה הכול.

אופיר פינס-פז: אני אומר לך, אדוני שר הפנים, אני יודע שזה לא אתה וזה שר האוצר, אבל, אלוהים אדירים, אתם רוצים לתת לגאידמק לממן את כל המדינה?

אופיר פינס-פז: איפה אנחנו, אין מימון ציבורי לבחירות לשלטון המקומי?

אופיר פינס-פז: איך אנחנו מביאים את עצמנו למקומות המטורפים האלה, ועוד כמו גנבים בלילה בהצבעה של מהרגע להרגע.

אופיר פינס-פז: אמרו שזה יבוא אחרי התקציב, אין מלה.

אופיר פינס-פז: מלה זו לא מלה, סיכום זה לא סיכום, משאירים את כל ראשי הרשויות בערפל, את כל חברי המועצות, למה ומדוע.

אופיר פינס-פז: כי מישהו עושה פה דיל, כי זה נוח למפלגה כזו או אחרת.

אופיר פינס-פז: זו בושה וחרפה, פשוט ביזיון והפקרות של הממשלה ושל הכנסת.

אופיר פינס-פז: אני חושב שיושבת-ראש הכנסת צריכה להוריד את זה מסדר-היום, חד וחלק.

אופיר פינס-פז: זה בניגוד לכל הסיכומים שדיברנו עליהם.

אופיר פינס-פז: זה פוצל מחוק ההסדרים, ולנו נאמר, כראשי ועדות שטיפלו בחוק ההסדרים, תתחילו לטפל בסעיפים שפוצלו רק בינואר, ועכשיו באים לדפוק את כל מערכת השלטון המקומי בישראל.

אופיר פינס-פז: פלא שמרגישים מתוסכלים?

אופיר פינס-פז: פלא שמרגישים סוג ב'?

אופיר פינס-פז: פשוט ביזיון של הממשלה ושל הכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כדי לחזק את דבריו של חבר הכנסת פינס אני אומר שבוועדת הכנסת, בזמן הדיון על הפיצול, הצעתי לפצל את הסעיף הזה, הצעתי התקבלה וסוכם שלא יהיה דיון לפני תום השנה הזאת.

אחמד טיבי: מישהו בחטף מנסה לגנוב הצבעה בנושא הזה.

אחמד טיבי: זה חמור מאוד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני יתום מוזמן לבוא ולומר את דברו.

אחמד טיבי: אם הוא לא נמצא – חברת הכנסת רונית תירוש, ואם היא לא נמצאת – אמרתי, אדוני השר, שכשאני בשלטון אני מגלה רוחב לב ונדיבות.

אחמד טיבי: אני לא אעשה לכם מה שעשיתם לטייבה, למנות שם את טוויזר.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת יעקב כהן.

יעקב כהן: דני יתום ביקש שאייצג אותו.

אחמד טיבי: זה עדיין לא קיים בכנסת.

אחמד טיבי: תתחיל, אדוני, יש לך עד ארבע דקות.

יעקב כהן: אתה תיתן לי עוד, יש לך רוחב לב.

יעקב כהן: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי כנסת נכבדים, התקציב המוגש היום על שולחן הכנסת מרחיב לצערי את הפערים החברתיים בין שכבות הציבור.

יעקב כהן: כמו שהתפרסם היום בעיתונות, זה תקציב טוב לעשירים ורע לעניים.

יעקב כהן: אמת פשוטה, ברורה ונוקבת.

יעקב כהן: הרחבת הפער באה לידי ביטוי בכל המישורים, הן בתחום מכת העוני המתרחבת עקב גל ההתייקרויות המציף את המשק, וכאשר לא ניתן פיצוי מתאים לחלשים, והן בנושא מצוקת הדיור, שבתקציב החדש אין שום מענה, בשורה והטבה אלא רק הרעה.

יעקב כהן: מצוקת הדיור היא אחד הנושאים החשובים והמעיקים ביותר, ולצערנו, גם השנה הצטמצם התקציב הכללי של המשרד באחוזים ניכרים, וזה בזמן שרבבות אזרחי ישראל לא יכולים להגיע לקורת-גג משלהם.

יעקב כהן: המדיניות הנוקשה הזאת עוצבה בזמן ממשלת נתניהו, אשר הפסיקה כמעט לחלוטין את הסיוע בנושא הדיור בכל המישורים, או לחלופין נותר בו למחצה לשליש או לרביע.

יעקב כהן: המענקים שניתנו בעבר לרכישות דירות הופסקו לחלוטין.

יעקב כהן: גם הסיוע במשכנתאות כיום אין לו שום משמעות, כיוון שהריבית במשק החופשי הוזלה, כך שהסיוע אין בו ממשות.

יעקב כהן: יוצא אפוא שסך סעיף ההוצאה בסיוע לדיור ירד מ-6.55 מיליארדים בשנת 2001 ל-2.96 מיליארדים בשנת 2008; ירידה של 54%.

יעקב כהן: לכן לא פלא שמספר לוקחי המשכנתאות ירד בעשרות אחוזים, וגם אחוז רוכשי הדירות ירד באופן ניכר עקב התייקרות הדירות ואי-מתן הטבות במענקים למשכנתה.

יעקב כהן: לצערנו, גם מחוסרי הדיור שנאלצים לשכור דירות הוחמר מצבם, כאשר הופחת סכום הסיוע לשכר דירה.

יעקב כהן: אם בעבר, בשנת 2001, קיבלו 1,170 ש"ח לחודש, כיום מקבלים 536 ש"ח, ואני שמח שבתקציב הבא, בשנה הבאה הולכים להוסיף 140 ש"ח.

יעקב כהן: אבל זה עוד קצת וזו ירידה דרסטית.

יעקב כהן: נוסף על זה הוכבדו עד מאוד על-ידי ממשלת נתניהו הקריטריונים הדרושים כדי לקבל סיוע, עם דרישה של השתכרות, עם דרישה של קריטריונים נוקשים, ואכן, אין פלא שירד מספר מקבלי הסיוע – משנת 2001, שבה עמד מספר מקבל הסיוע על 195,000, ל-142,000 בשנת 2006.

יעקב כהן: בל נשכח שזה בזמן שהאוכלוסייה גדלה ומספר האנשים שמתחת לקו העוני גדל בשנים אלה ב-20%.

יעקב כהן: בנוסף – בשנים אלו לא נבנו דירות חדשות בדיור הציבורי, בזמן שנמכרו למעלה מ-20,000 דירות ונכנסה בזה הכנסה של 1.6 מיליארד ש"ח.

יעקב כהן: הפרויקט של שיקום שכונות גם הוא כמעט נגמר.

יעקב כהן: בנוסף חייב משרד השיכון לתת את הדעת כי עקב ההתייקרות של הדירות בצורה דרסטית אין פתרון דיור וחייבים למצוא, הן באזורים החדשים והן לעבות את האזורים הישנים.

יעקב כהן: מינהל מקרקעי ישראל, שמחזיק ברובם של המגרשים – הוא צריך לתת אותם כדי שתהיה קורת-גג לאזרחים במחיר סביר.

יעקב כהן: לאור כל האמור לעיל, כואב הדבר שהתקציב החדש שמונח לפנינו לא מהווה כל בשורה ופתרון לבעיות שמניתי.

יעקב כהן: לסיכום, מתברר שוב, לאור הנתונים האלה, שעל אף הצמיחה במשק, רובם של האזרחים המשתייכים לעשירון התחתון לא נהנים מפירותיה, וזה לא נקרא צמיחה, אם זה לא יורד לשאר האוכלוסייה.

יעקב כהן: ממשלת ישראל, בהטבותיה במס שעלו 27 מיליארד, מאפשרת לשני העשירונים העליונים להחליף דירות יוקרה בסביון לדירות יוקרה במגדלי הפאר בתל-אביב, בסכומים של מיליוני דולרים, אבל לא נותנת אפשרות לקורת-גג לאזרח העני בסכום מינימלי.

יעקב כהן: אני קורא לתקן את העיוותים בנושאי הרווחה והעוני ולתת אפשרות ותנאים וסיוע לאזרחים לרכישת דירה, וכדי לצמצם את הפערים החברתיים.

יעקב כהן: עד שתקציב זה ישתנה, סיעתנו לא תצביע בעד תקציב עצוב זה.

יעקב כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אריה אלדד – עד שמונה דקות.

אריה אלדד: תודה רבה.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לדבר היום על סעיף קטן בתקציב, סעיף 15, שהוא הנתח התקציבי הגדול ביותר בתקציב – 48 מיליארד שקלים, קצת יותר, תקציב הביטחון של ישראל.

אריה אלדד: בחוברת ההסתייגויות שהגישו חברי הכנסת יש שורה אחת.

אריה אלדד: אין הסתייגויות.

אריה אלדד: תקציב הביטחון של ישראל שהוא יותר מ-48 מיליארד, יש סעיפים נוספים, שלגביהם יש הסתייגויות – אבל הקופסה השחורה הזאת של תקציב הביטחון שלנו, כמובן, מטעמי ביטחון – תארו לכם שהיושב-ראש שלנו, חבר הכנסת טיבי, היה שומע את כל פרטי תקציב הביטחון שלנו, הרי חס וחלילה היה עלול להיפגע ביטחון המדינה.

מאיר שטרית: – – – או ביטחונו – – –

אריה אלדד: או ביטחונו.

אחמד טיבי: אני שומר על איפוק.

אריה אלדד: לא, לא – אני אומר את הדברים בציניות.

אריה אלדד: משום – – –

אחמד טיבי: אפרופו ביטחון – בפקיסטן אין ביטחון, כי נרצחה בנזיר בוטו.

אחמד טיבי: כנראה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אנושות.

אחמד טיבי: עכשיו יש – – –

אריה אלדד: שם יודעים לטפל באופוזיציה.

אחמד טיבי: אפילו זה לא מצחיק.

אריה אלדד: אבל תקציב הביטחון של ישראל, 48 מיליארד שקלים, הוא תיבה שחורה.

אריה אלדד: "כזה ראה וקדש".

אריה אלדד: תסמכו עלינו, כך אומרים.

אריה אלדד: אבל כדי שזה לא יהיה "תסמכו עלינו", אפילו משום מראית עין, אז יש בכנסת ועדה, ועדת משנה, שיש בה נציגים של ועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, אנשים ראויים, שסומכים עליהם, ואין להם הערות לגבי תקציב של 48 מיליארד שקל, מה שאומר דבר אחד: שאיש באמת, בבית הזה, לא מסוגל לפצח את התיבה השחורה הזאת, כי לא יעלה על הדעת שלגבי 48 מיליארד שקל אין באמת הערות.

אריה אלדד: אולי צריך יותר?

אריה אלדד: אולי צריך פחות?

אריה אלדד: אולי צריך יותר לסעיף כזה?

אריה אלדד: אולי צריך לסעיף אחר?

אריה אלדד: אין הערות לגבי 48 מיליארד שקלים – אומר שבאמת לא בודקים, לא מסתכלים, לא בוחנים, לא מפרקים לגורמים.

מאיר שטרית: תקציב הביטוח הלאומי גם כן – – –

אריה אלדד: ואין הערות עליו?

מאיר שטרית: – – –

אריה אלדד: אבל חוק הביטוח הלאומי הוא חוק שדנים בו בוועדות, ומפרקים אותו, ומוסיפים ומורידים ודורשים תוספת, ויש מאבק בוועדת הכספים, בוועדת העבודה והרווחה.

אריה אלדד: תקציב הביטחון הוא תיבה סגורה.

אריה אלדד: עכשיו – אם הכול היה בסדר, אז הכול היה בסדר – – –

מאיר שטרית: – – –

אריה אלדד: – – – חצי מתקציב הביטחון, ודנים בו שעות ארוכות.

אריה אלדד: עכשיו, אם הכול היה בסדר, באמת לא היה צריך לדון בזה.

אריה אלדד: אבל במשך, בוא נגיד עשר השנים האחרונות, תקציב הביטחון עבר שינויים שונים.

אריה אלדד: קיצצו אותו, וכל פעם משרד הביטחון אמר שאי-אפשר, והצבא אמר שאי-אפשר לספק ככה ביטחון, והלכו לראש הממשלה, וראש הממשלה הוסיף.

אריה אלדד: במשך כל השנה טחנו את נושא התוספות והקיצוצים בתקציב הביטחון, ובסוף באה מלחמת לבנון וראינו איזה מין ביטחון נתן לנו התקציב.

אריה אלדד: ראינו שהקיצוצים גרמו לכך שמערך המילואים הגיע למלחמה לא מוכן.

אריה אלדד: ראינו שהכנות פיקוד העורף היו מתחת לכל ביקורת, שהמקלוט לא עונה על חלק קטן מהצרכים, שבאותם נושאים שנחשפים – הביקורת גדולה מההערות החיוביות.

אריה אלדד: אנחנו עדים להוצאות מפליגות בתקציב הביטחון מאלה שמדברים עליהן: השקעה של 10 מיליארדים בגדר, השקעה של 800 מיליון לשנים הקרובות בפיתוח מערכת הגנה נגד "קסאמים".

אריה אלדד: 800 מיליון, יהיה מוכן בעוד שלוש שנים.

אריה אלדד: בעוד שלוש שנים כבר לא יהיו "קסאמים", יהיה משהו אחר, יותר פרימיטיבי, 800 המיליון לא יעזרו לו.

אריה אלדד: אין באמת בחינה מקצועית של תקציב הביטחון.

אריה אלדד: אבל, יש ממשלה שלמה שהיא זו שמופקדת על העניין, ויש קבינט ביטחוני, והוא זה שתוכנית העבודה מוצגת לו והוא זה שצריך לאשר את תוכנית העבודה של מערכת הביטחון.

אריה אלדד: עכשיו, אם הכול היה בסדר, אז הכול היה בסדר.

אריה אלדד: אבל ראינו את התפקוד של הממשלה והקבינט הביטחוני, וראש הממשלה ושר הביטחון במלחמה האחרונה.

אריה אלדד: מספרים על התפקוד הזה – מספרים שבחלם היו הרבה שרפות.

אריה אלדד: המון שרפות היו בחלם.

אריה אלדד: עיירה ישנה, בתי עץ, והכבאית היתה טרנטה.

אריה אלדד: המנוע היה דפוק והגיר התקלקל כל יומיים והסירנה היתה סתומה.

אריה אלדד: אז הגיעו למסקנה שעד שהכבאית מגיעה הבית כולו נשרף, וצריך לקנות כבאית חדשה.

אריה אלדד: אז אספו כסף וקנו כבאית חדשה, אבל אז היו צריכים להחליט מה עושים עם הכבאית הישנה.

אריה אלדד: בכל זאת – נכון שהמנוע לא עובד והגיר דפוק והסירנה סתומה, אבל זה אדום, יש לזה סולם, פעמון, הילדים אוהבים את זה.

אריה אלדד: חבל סתם לזרוק לפח כבאית כזאת.

אריה אלדד: אז כינסו ועדה נוספת ודנו שלושה ימים ושלושה לילות והתלבטו בשאלה מה לעשות עם הכבאית הישנה.

אריה אלדד: בסוף הגיעו למסקנה שאת הכבאית הישנה שומרים לאזעקות שווא.

אריה אלדד: כלומר, כל עוד אין באמת שרפה, הכבאית הישנה טובה.

אריה אלדד: כל עוד לא היתה מלחמה, תקציב הביטחון היה טוב, הקבינט הביטחוני היה טוב, שר הביטחון היה טוב, ראש הממשלה היה טוב.

אריה אלדד: הבעיה שלנו, שהיתה שרפה אמיתית.

שלי יחימוביץ': גם תפקוד העורף במלחמה היה טוב.

אריה אלדד: גם תפקוד העורף במלחמה היה כזה ודיברנו על ההוצאות לפיקוד העורף שלא ענו בכלל על הצרכים, אבל לא היו הסתייגויות.

אריה אלדד: גם בשנים קודמות לא היו הסתייגויות לתקציב הביטחון.

אריה אלדד: ההערה היחידה ששמעתי בתקשורת, ולא בהסתייגות לסעיף, היתה הערה של חבר הכנסת סנה, שאמר שאין בתקציב הביטחון מענה על האיום האירני.

אריה אלדד: מה הפתרון?

אריה אלדד: הפתרון הוא שתקציב הביטחון יוגש לכנסת שלושה חודשים לפני אישורו, ותוקם לצד ועדת החוץ והביטחון ועדת מומחים חיצונית לצבא, שיהיו בה רמטכ"לים לשעבר, שרי ביטחון לשעבר, כלכלנים, מומחי ביטחון אזרחיים או צבאיים, ראשי המוסד, ראשי השב"כ, מה שאתם רוצים.

אריה אלדד: אנשים שיש להם סיווג ביטחוני, שחלילה סודות הביטחון שלנו לא ידלפו לאויב.

אריה אלדד: הם יבדקו את תקציב הביטחון לאור תוכנית העבודה, יבדקו אם תוכנית העבודה של צה"ל מוצאת מענה בתקציב הזה או שהוא טלאי על טלאי, פשרות, היענות ללחצים כאלה או אחרים, טעויות בקונספציה, טעויות באסטרטגיה.

אריה אלדד: אם תהיה ועדה חיצונית כזאת לצדה של ועדת החוץ והביטחון, ועדה מסווגת, אני בטוח שיהיו יותר הסתייגויות לתקציב הביטחון.

אריה אלדד: אולי תהיה למחוקק ולרשות המחוקקת גם איזו השפעה של בקרה אמיתית על הרשות המבצעת ויהיה לנו יותר ביטחון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דני יתום – בפעם השנייה – לא נמצא.

אחמד טיבי: אדוני השר מבקש להתערב בדיון.

מאיר שטרית: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמחתי לשמוע את פרופסור אלדד, חבר הכנסת אלדד, בעניין תקציב הביטחון, ועליתי משום שהוא דיבר על זה ורציתי להרחיב טיפה את הדיבור ולפתוח טיפה את היריעה.

מאיר שטרית: אתה הבאת את תקציב הביטחון כדוגמה.

מאיר שטרית: הבאתי לך דוגמה נוספת, את ההקצבה לביטוח לאומי, שהממשלה מתקצבת בסך 25 מיליארד שקל.

מאיר שטרית: תקציב הביטחון הלאומי כולו, כפי שאמרתי, עומד על 50 מיליארד שקל ובכלל לא עובר שום דיון בכנסת.

מאיר שטרית: פה מתוקצבת רק ההוצאה, מה הממשלה מתקצבת לביטוח לאומי.

מאיר שטרית: אין שום דיון בתקציב הביטוח הלאומי.

מאיר שטרית: הדיון מתקיים במועצת הביטוח הלאומי.

מאיר שטרית: ואגב, זה הגוף המשלם הגדול ביותר בארץ.

מאיר שטרית: לדעתי, עם בעיות חמורות ביותר באופן ההתנהלות שלו, בדרך חלוקת הקצבות שלו, בצדק – למי מגיע לקבל קצבה למי לא מגיע לקבל קצבה.

מאיר שטרית: הדבר נדון וטופל על-ידי לפני שנים אחדות וראיתי את האבסורדים שהיו בתקציב הביטוח הלאומי.

מאיר שטרית: אמרתי שלהערכתי, ולדעתי זה לא השתנה עד היום – א.

מאיר שטרית: הביטוח הלאומי משלם כמעט 5 מיליארדי שקלים לשנה שלא כדין.

מאיר שטרית: אני אתן לך דוגמאות שהבאתי אז והן נכונות גם היום.

מאיר שטרית: הביטוח הלאומי ממשיך לשלם גם היום קצבאות לאמהות חד-הוריות מוסלמיות שמרכז חייהן בחברון, בשכם ובבית-לחם, ול-112,000 ילדים שלהן, כאשר מרכז חייהן בכלל לא בארץ.

מאיר שטרית: הן רשומות, יעני, בירושלים; ב.

מאיר שטרית: הוא מוצא בנתונים של רישום האוכלוסין שנשים מוסלמיות חד-הוריות יולדות ילדים כל שנה ולפעמים כל ארבעה ימים, על-פי הרישומים לפחות.

מאיר שטרית: הביטוח הלאומי לא מנכה מס במקור של שום קצבה.

מאיר שטרית: על-פי החוק צריך לנכות מס במקור.

מאיר שטרית: אני אתן לך דוגמה שתבהיר את הסוגיה.

מאיר שטרית: למשל, אם אתה מקבל מענק אבטלה – אתה יודע שהחוק קובע שאתה מקבל עד 80% מהשכר שלך עד תקרה מסוימת.

מאיר שטרית: לדעתך, אתה צריך לקבל את הקצבה הזאת ברוטו או נטו?

אריה אלדד: בתור מי שמקבל, תמיד נטו.

מאיר שטרית: בתור מי שלא מקבל, ברוטו או נטו?

אריה אלדד: הייתי שמח לקבל ברוטו.

מאיר שטרית: אתה מקבל את הברוטו בתור נטו.

מאיר שטרית: בפועל מה שהביטוח הלאומי משלם, הוא לא מנכה מזה מס, הוא משלם לך את הברוטו כנטו והוא אומר – כל קצבה בעיני הביטוח הלאומי זה קצבת יחיד יחידה וראשונה, והם סומכים על זה שמקבל הקצבה ילך לעשות תיאום מס.

מאיר שטרית: מובן שזה לא קורה.

מאיר שטרית: אני מביא את זה כדוגמה, כדי להראות את הקלות הבלתי-נסבלת של הדיון בתקציב.

מאיר שטרית: אותו דבר.

מאיר שטרית: אגב, תקציב הביטחון נדון הרבה יותר טוב מאשר תקציב הביטוח הלאומי.

מאיר שטרית: אני יכול להעיד על זה, כי הרבה מאוד שנים הייתי ראש ועדת תקציב הביטחון בכנסת.

מאיר שטרית: תקציב הביטחון לפחות נדון בוועדה משותפת, ועדת משנה, שחציה חברי ועדת החוץ והביטחון וחציה חברי ועדת הכספים.

מאיר שטרית: השאלה, באמת, כמה חברי כנסת מוכנים להקדיש זמן כדי לדון בתקציב הביטחון שהוא מורכב, מסובך.

מאיר שטרית: צריך להשקיע הרבה מאוד זמן, הרבה מאוד שעות דיונים מול ראשי הצבא, מול ראשי ממשלות, רמטכ"לים למיניהם.

מאיר שטרית: לצערי, אני אומר את זה בצער, גם כשהייתי יושב-ראש הוועדה לתקציב הביטחון, מספר חברי הכנסת שבאו לדיונים היה מזערי.

מאיר שטרית: לפעמים הייתי מקבל החלטות פה-אחד, הפה שלי, על העברות מיליארדים ממקום אחד למקום שני, לפי שיפוטי, כי אנשים בכלל לא באו לדיונים.

אריה אלדד: חבר הכנסת וילנאי, היום סגן שר הביטחון, אמר לנו פעם בוועדת החוץ והביטחון, שכשהוא היה בא מטעם הצבא לוועדה, הוא לא היה סופר את הוועדה – ממטר.

מאיר שטרית: יפה, תלוי מי היושב-ראש.

מאיר שטרית: אצלי ספרו.

מאיר שטרית: עשיתי שינויים מאוד משמעותיים בתקציב הביטחון.

מאיר שטרית: למשל, הפסקתי את הנוהל הפסול שהיו מעבירים מסעיף לסעיף בלי שום אישור של אף אחד; מאות מיליונים בלי לשאול אף אחד.

מאיר שטרית: מסעיף א' לסעיף ב'; לא שאלו בכלל.

מאיר שטרית: קבענו מסגרות כמה מותר להעביר, באישור הוועדה, איזה דברים לא יצטרכו את אישור הוועדה.

מאיר שטרית: הדברים השתנו, אבל זה עדיין לא עובד.

מאיר שטרית: למה אני עומד ומספר את כל זה, חבר הכנסת אלדד?

מאיר שטרית: כיוון שהדיון בתקציב המדינה, תסלחו שאני אומר את זה, בוועדת הכספים, גם הוא לא רציני.

מאיר שטרית: הופעתי והייתי חבר ועדת הכספים הרבה מאוד שנים בכנסת.

מאיר שטרית: הופעתי בוועדת הכספים כשר בכובעים שונים בדיון על תקציבי המשרדים שלי.

מאיר שטרית: אי-אפשר לקיים דיון רציני בפרק זמן כזה בכל התקציבים.

מאיר שטרית: הצעתי, אגב, לא דבר אחד, לעשות אחד מהשניים; זה הפתרון שאני מציע לעשות בכנסת: לפצל את ועדת הכספים לשתי ועדות, ועדת כספים לחוד וועדת תקציב לחוד.

מאיר שטרית: ועדת הכספים תהיה ועדה שתטפל בכל הצד הפיסקלי של החקיקה: חוקים, תקנות, הכול.

מאיר שטרית: זאת צריכה להיות ועדה פיסקלית שנקראת ועדת הכספים.

מאיר שטרית: ועדת התקציב צריכה לטפל רק בתקציב המדינה, לנתח כל תקציב לפרטיו, לעבוד עם משרדי הממשלה, לפקח על משרדי הממשלה, לדעת מה נעשה בתקציב, לשאול שאלות, לקבל אינפורמציה.

מאיר שטרית: היום הכנסת לא שם בכלל.

מאיר שטרית: זאת אלטרנטיבה אחת.

מאיר שטרית: האלטרנטיבה השנייה, הצעתי את זה לרבים מראשי ועדת הכספים, רק הם לא קיבלו את הצעתי, לצערי; אמרתי: חברים, בואו נתנער, הרי הדיון הוא באמת לא רציני.

מאיר שטרית: במקום לדון בים של תקציבים – שבאים שרים, מציגים ושלום על ישראל ומתנהל דיון כללי על נקודה או שתיים – בואו נצא מזה.

מאיר שטרית: ניקח כל שנה רק שני תקציבים של שני משרדים, בלי לקבוע אותם מראש.

מאיר שטרית: נקבע אותם כשהתקציב יוגש.

מאיר שטרית: ועדת הכספים תבחר לעצמה שני משרדים ותדון בתקציבים הללו שלהם במשך חודש כל תקציב; התקציב ינותח לפרטים ויעברו סעיף סעיף בחוק ויקבלו נתונים ויסבירו ויבהירו.

מאיר שטרית: לא צריך לדון בכל התקציבים.

מאיר שטרית: אני מבטיח לכם שכשידונו בתקציב אחד כך, או בשני תקציבים כך, כל המשרדים האחרים וגם האוצר יצטרכו להכין גם את התקציבים האחרים שלא דנים בהם, כי הם לא יודעים במה ידונו ברמה כזאת שלכנסת תהיה באמת אמירה.

מאיר שטרית: הוויכוח בכנסת לא יהיה אם אני אקבל עוד 100 מיליון לצרכים שהמפלגה שלי רוצה ועוד כך וכך מיליון לישיבות וכך וכך מיליון לזה, בשביל להעביר את התקציב, לקבל תמיכה או הימנעות או כל דבר אחר, כי זאת המלחמה בוועדת הכספים.

מאיר שטרית: אז אם רוצים באמת לטפל ברצינות בתקציבים, אני חושב שמה שנכון לעשות זה לעשות אחד מהשני הדברים שהצעתי.

מאיר שטרית: הנכון, בעיני, כמו שמקובל בחלק מהפרלמנטים בעולם, שתהיה ועדת תקציב קבועה שתעסוק רק בתקציב המדינה וועדה פיסקלית שתהיה ועדת הכספים, ולהפריד בין שני הגופים.

מאיר שטרית: לוועדה כזאת יש גם היתרון הגדול שהיא תפעל באופן מתמיד כל השנה.

מאיר שטרית: היא תוכל לפקח על העברות תקציביות, על כל תקציב, תדע מה קורה עם כל תקציב, תעקוב אחרי ביצוע, תקבל דוחות ביצוע רבעוניים מהאוצר – מה קרה ברבעון הראשון, השני, השלישי.

מאיר שטרית: זה מה שהייתי מציע לעשות בכנסת, אם אנחנו מדברים כרגע רק מזווית הראייה הפרלמנטרית של פיקוח הכנסת על הממשלה.

מאיר שטרית: לכן, אדוני, ביקשתי רשות דיבור כדי להסביר שלצערי במצב הנוכחי קשה מאוד לומר שהכנסת באמת דנה בתקציב.

אחמד טיבי: תמיד תתקבל בברכה.

אחמד טיבי: אמרנו שחבר הכנסת דני יתום – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דוד אזולאי – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת – – –

נסים זאב: אני אדבר במקומו.

אחמד טיבי: לא, אתה לא יכול לדבר במקומו.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: אי-אפשר לנהל משא-ומתן עם היושב-ראש.

אחמד טיבי: אתה מכיר את התקנון.

נסים זאב: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואל חסון – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אפרים סנה – לא כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עבאס זכור – לא כאן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת לימור לבנת – לא כאן.

מאיר שטרית: הצבעה.

יעקב כהן: אפשר להצביע על התקציב?

אחמד טיבי: לא הודעת בזמן, אף שבדיון סיעתי אפשר להתחלף.

אחמד טיבי: אבל בוא ותעלה לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: אתה תקבל כמה דקות.

מאיר שטרית: כמה דוברים יש?

אחמד טיבי: הוא האחרון.

מאיר שטרית: ואחר כך נצביע?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: בשעה 16:00 יש הצבעה על החוק שמישהו הקדים את הדיון בו.

קולט אביטל: – – –

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני דווקא רוצה להפנות את דברי כלפי אותו שר שהוא שר השיכון או שר הפנים, הוא שר האוצר בהווה או בעבר, לא משנה, אבל הוא היה בתחומים השונים.

נסים זאב: יש לו בקיאות רבה.

נסים זאב: זה לאו דווקא משום שהוא ממונה, וכתוצאה מכך יש לו את הבקיאות.

נסים זאב: יש לו בקיאות בגלל שברוך השם הקדוש-ברוך-הוא חנן אותו בידע.

נסים זאב: הוא יודע בדיוק, מהניסיון הרב והעשיר שיש לו כראש עיר ומהפעילות הציבורית הרחבה שהיתה לו.

נסים זאב: אני רוצה להתחיל דווקא בדברים של העשירים.

נסים זאב: מדובר בהשקעות של ישראלים בחוץ-לארץ וזה גדל בקצב מהיר, ומזה שכלל ההשקעות במשק הישראלי – ב-2006 ראינו שההשקעה של ישראלים בחוץ-לארץ היתה גבוהה באופן משמעותי מסך ההשקעות במשק הישראלי.

נסים זאב: כלומר, אנחנו רואים, עם כל מה שאנחנו משלים את עצמנו שיש צמיחה גדולה, שהצמיחה הזאת היתה יכולה להיות רבה יותר, אם באמת כל אותם המשקיעים הישראלים היו משקיעים יותר את כספם במדינת ישראל.

אביגדור יצחקי: – – –

נסים זאב: שמעתי גם באופן אישי מאנשים עשירים בארצות-הברית.

נסים זאב: אולי תסביר מדוע היום אחד מהעשירים הגדולים שלנו עוזב את מדינת ישראל, ואין מישהו שאפילו פונה אליו ואומר לו: אדוני, אולי בכל זאת כדאי לנו, למדינת ישראל, שתישאר.

נסים זאב: זו טובתנו.

נסים זאב: זו טובת מדינת ישראל.

נסים זאב: הוא לא מרגיש כל כך מחובר אולי למדינה הזאת, וזו בעיה שלנו.

נסים זאב: את שמו אתה יודע.

נסים זאב: הוא היה היום בכותרת ראשית גם ב"ידיעות אחרונות" וגם ב"מעריב".

אביגדור יצחקי: הוא צודק.

אביגדור יצחקי: זו הפעם הראשונה שאני אומר זאת על אזרח.

אביגדור יצחקי: הוא צודק.

נסים זאב: יש לזה משמעות גם כלכלית – – –

מאיר שטרית: הוא צודק?

אביגדור יצחקי: זה עולה לו מיליארדים במיסוי.

נסים זאב: זה עולה מיליארדים.

אביגדור יצחקי: זה עולה לו במיליארדים של מיסוי.

שלי יחימוביץ': אבל – – – מס ירושה ומס – – –

מאיר שטרית: למה שלא ישלם מס על זה?

נסים זאב: שישלם, אבל – – –

אביגדור יצחקי: – – –

שלי יחימוביץ': אולי נפטור את כל – – – לא ישלם מסים.

אביגדור יצחקי: לא אמרתי לפטור, אבל אנחנו צריכים להיות זהירים באחוזי – – – בעולם – – –

נסים זאב: אנחנו מבריחים משקיעים ישראלים.

חיים אורון: אנגליה היא מקלט מס מכל העולם.

אביגדור יצחקי: לא כל – – –

חיים אורון: הרבה.

אביגדור יצחקי: רק אנשים מסוימים.

חיים אורון: אנשים מסוימים כמו אלה שהיו – – – בארץ-ישראל.

אביגדור יצחקי: בנושאים מסוימים – – –

חיים אורון: אם נהיה כמו אנגליה – – –

אחמד טיבי: אני מודה לכם.

אחמד טיבי: זמנו של חבר הכנסת נסים זאב עומד להסתיים.

נסים זאב: אדוני, עוד לא התחלתי.

נסים זאב: זה רק נושא אחד.

אחמד טיבי: הוא עומד להסתיים.

אחמד טיבי: יש לך עוד חצי דקה, בבקשה.

אביגדור יצחקי: – – –

נסים זאב: על מה אתה מדבר?

נסים זאב: באמת.

נסים זאב: אני רק התחלתי לדבר על נקודה אחת.

אחמד טיבי: פוצצת.

נסים זאב: לא, אני לא פוצצתי.

נסים זאב: אני במקום חבר הכנסת דוד אזולאי.

אחמד טיבי: פוצצת דיון חשוב על אדם ששמו עדיין לא נאמר כאן בדיון – –

נסים זאב: כי כולם מכירים אותו.

אחמד טיבי: – – והפנית אליו קריאה עקיפה כדי לא – – –

נסים זאב: אדוני השר, ראינו שמדיניות ההוזלה, עלות העבודה, הורדת המסים, בעצם תרמה לאותם תאגידים, לאותם בעלי הון ישראלים רק להתעשר.

נסים זאב: אבל נראה מה אמר העשיר בלומברג, וזה חשוב מאוד.

נסים זאב: ידידי חבר הכנסת יצחקי, בלומברג אמר דבר – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת יצחקי, תירגע.

נסים זאב: – – מבחינת "וישמן ישורון ויבעט": אני מאוד מאמין בישראל ואני מאמין גדול בכלכלה הישראלית, ועם זאת ברור שההתפתחות שלנו חייבת להיות מעבר לים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: ישראל בת 7 מיליוני התושבים קטנה מדי עבור הדור החדש של יזמים שמחפשים נתחים משמעותיים מהשוק המקומי.

נסים זאב: כלומר, העשירים הגדולים לא מוצאים את עצמם במדינת ישראל, וחבל שאנחנו כל כך מתפארים, ובאמת הממשלה, אני לא יודע אם בזכות עצמה או מדיניותה, אבל עד שהיא הצליחה להתרומם, אסור לנו לעצור את המהלך של ההתפתחות הזאת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: למה אתה לא נותן לי לדבר?

נסים זאב: מגיע לי לדבר שבע דקות.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: ראשית, ארבע.

אחמד טיבי: שנית, יש לך כבר שש דקות, ולחבר הכנסת אזולאי היו ארבע דקות.

אחמד טיבי: נתתי לך לדבר לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: מה דעתך על זה?

נסים זאב: אוקיי.

נסים זאב: אז אני מודה לך, אדוני.

נסים זאב: אני באמת לא אמרתי שום דבר.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: עצם העמידה שלך על הדוכן היא אמירה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נסים זאב: כן, זו אמירה, אבל אלה לא הנקודות שרציתי לגעת בהן.

נסים זאב: יש נושא השיכון – – –

אחמד טיבי: אדוני, אין ספק שיהיו לך עוד הרבה הזדמנויות.

נסים זאב: אדוני, תודה.

אחמד טיבי: אנחנו במצוקת הזמן, וזו הסיבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת , בבקשה.

אחמד טיבי: גם כמה דקות לפנים משורת הדין במקום חברה לסיעה.

אחמד טיבי: עד שלוש דקות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': חברי חברי הכנסת, היום בכותרת הראשית של עיתון "הארץ" מספרים לנו שגאידמק מתכוון להריץ את מפלגתו החדשה ב-77 רשויות מקומיות.

אחמד טיבי: זה קיצוץ.

אחמד טיבי: כן.

שלי יחימוביץ': צחוק הגורל – באותו יום בדיוק, בעוד כחצי שעה, אנחנו נידרש להצביע עבור הפחתת יחידת המימון של המתמודדים בבחירות המוניציפליות.

שלי יחימוביץ': מה משמעות המעשה הזה?

שלי יחימוביץ': מה אנחנו אומרים לגאידמק ולדומיו?

שלי יחימוביץ': אנחנו אומרים: למפלגות הדמוקרטיות לא יהיה מקום יותר בבחירות המוניציפליות – –

אחמד טיבי: אתה שומע את זה?

שלי יחימוביץ': – – בואו, בעלי ההון, והיכנסו במקומנו, כי אנחנו רוצים לקצץ 50 מיליון שקלים בתקציב, וסבורים שהדמוקרטיה היא פרט שולי מדי.

שלי יחימוביץ': לכאורה, מדובר כאן בעניינים מפלגתיים פנימיים.

שלי יחימוביץ': בפועל, אנחנו מדברים כאן על מאבק מתמשך, שלצערי אנחנו ניגפים בו.

שלי יחימוביץ': לבעלי ההון יש סיכוי הולך וגדל להתמודד בבחירות ועוד מעט גם בבחירות הארציות, ומי שאינו בעל הון חייב להיסמך על שולחנם של בעלי ההון.

שלי יחימוביץ': אני סבורה, מאמינה ומשוכנעת שהפחתת יחידת המימון למתמודדים מטעם המפלגות הדמוקרטיות לרשויות המקומיות ובכלל לרשויות המקומיות יש בה אמירה מסוכנת ביותר בהוויה הישראלית המקומית.

שלי יחימוביץ': דרך אגב, לפי אותו היגיון אפשר בכלל לוותר גם על הבחירות לכנסת, מכיוון שהן עולות כסף.

שלי יחימוביץ': אפשר גם לעשותן אחת לעשר שנים או אחת ל-20 שנה.

מאיר שטרית: זה רעיון.

שלי יחימוביץ': אולי להחליט שראש הממשלה המכהן יכהן עד עולם, מכיוון שבחירות יעלו לנו כסף.

שלי יחימוביץ': דמוקרטיה עולה כסף, ועדיף שזה יהיה כספנו וכספו של הציבור ולא כספם של בעלי ההון שברצותם יקנו רשות מקומיות ואולי ברצותם יקנו גם מדינה.

שלי יחימוביץ': אני קוראת לחברי כאן, קואליציה ואופוזיציה כאחד, חרף הסכמים שסוכמו – –

אביגדור יצחקי: – – –

שלי יחימוביץ': – – שרבים מחברי הכנסת לא היו שותפים להם, להצביע נגד הצעת החוק הזאת שתובא באופן חפוז ביותר ביום ההצבעה על התקציב כדי להשליט כאן בכוח רוב קואליציוני בהצבעה בלתי ראויה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אחמד טיבי: במקום חברת הכנסת לימור לבנת – חבר הכנסת ; אבל, אדוני, רק עד שתי דקות.

אחמד טיבי: בבקשה.

צבי הנדל: עד שחבר הכנסת יגיע לדוכן – חשוב להגיד שקדימה קנו את רוב ראשי הערים.

צבי הנדל: עכשיו, זה נוח להשאיר אותם שם, ואחרים לא יוכלו להתמודד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אביגדור יצחקי, תענה לו אחר כך בהזדמנות.

אחמד טיבי: אדוני, בבקשה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שחברת הכנסת יחימוביץ תיארה היטב את הדבר החמור שיעמוד לפתחו של הבית הזה בעוד רגעים מספר.

גדעון סער: אבל ראוי להוסיף שהוספת הסעיף הזה על-ידי ועדת הכנסת הבוקר במחטף, בניגוד מוחלט – – –

אביגדור יצחקי: – – –

מנחם בן-ששון: כל מי שלא מסכים – זה מחטף.

גדעון סער: אני מדבר כרגע, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

גדעון סער: כרגע, אני מדבר – –

דוד טל: – – – אחרי הזמן.

גדעון סער: – – ואני משתמש בלשון דיפלומטית על דבר שלדעתי ראוי לכינויים הרבה יותר חמורים.

מנחם בן-ששון: שלוש דקות אחרי הזמן.

על כל פנים, בניגוד בוטה לסיכומים, כפי שהודה יושב-ראש הקואליציה, כפי שהושגו בין הקואליציה לאופוזיציה, להחלטה המקורית של ועדת הכנסת כפי שנקבעה כאשר עדיין ימי ההצבעות היו צריכים להיות ימים שלישי ורביעי, בשום פורמט החוק הזה לא הופיע, והשידוך של החוק הזה, שאם בכלל, גם אם הוא לא היה מפוצל, מקומו היה לבוא עם חוק ההסדרים, היום, בעת דיוני התקציב, זה פשוט רמיסה, לא רק של הסכמות, אלא גם של פרקטיקות בבית הזה, ואתם תישאו באחריות המלאה לדרדור מערכות היחסים בבית, על כל המשמעויות של זה.

הדבר הזה כמובן לא היה יכול להתרחש אלמלא נתנה לכך יושבת-ראש הכנסת, במודע – כמובן נתנה את אישורה, כי אני לא מתאר לעצמי שיושב-ראש ועדת הכנסת עשה זאת ללא אישורה בזמן דיוני המליאה בתקציב, אחרי שמעל הדוכן הזה, כאשר אתמול הסתיימו ההצבעות, הודיעה שההצבעות יתקיימו ב-18:00, ולא הזכירה במאום את הדבר הזה.

דוד טל: היא לא ידעה.

גדעון סער: יש הרבה חברי כנסת שידעו על-פי דבריה, כי הם נותנים אמון בדברי יושבת-ראש הכנסת – מה הם יכולים לעשות?

גדעון סער: הם מאמינים לה, ואם היא אומרת שב-18:00 יהיו הצבעות מחר, הם מאמינים והם מתכננים בהתאם.

גדעון סער: לכן זה לא מחטף, זה מחטף בריבוע, שהתועלת שבו קטנה והנזק רב.

צבי הנדל: זו דרכם של השלטונות.

גדעון סער: יכול להיות שזה משקם את האגו של כמה אנשים בבניין סמוך, אשר במהלך דיוני חוק ההסדרים ראו בעיניים כלות איך סעיף אחרי סעיף מושל מחוק ההסדרים, והם אומרים מול המערכת הפוליטית: הנה, נכריע את האנשים הפוליטיים בדבר שהוא מתוך המגרש הפוליטי, דהיינו, נוגע למימון הבחירות המוניציפליות.

אחמד טיבי: תישאר על הדוכן.

אחמד טיבי: יש לי שאלה שלא קשורה ישירות למה שהתרחש היום.

אחמד טיבי: בזמנו, בוועדת הכנסת, אני זה שביקשתי לפצל את הסעיף הזה מחוק ההסדרים, והצלחנו, ואז נקבע – היית שם, חבר הכנסת סער – שלא יתקיים דיון בוועדת הכספים בנושא הזה לפני תום השנה, אלא בינואר.

אחמד טיבי: איך זה נדון בוועדת הכספים?

דוד טל: לא.

גדעון סער: אכן, כך נקבע בהצבעה, אבל בנושא הזה התלו בכנסת פעם אחר פעם, ופשוט רמסו את הכנסת.

גדעון סער: צר לי שאנשים אשר בדרך כלל חשוב להם כבוד הכנסת, חשובה להם היכולת שלנו לעמוד על קיום דיונים תקינים, חשוב להם שלא ניתן יהיה לכופף את הכנסת מהבניין הסמוך, הפעם שיתפו פעולה, ולא סתם שיתפו פעולה, אלא שיתפו פעולה בהתלהבות עם המגמות המסוכנות הללו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יושב-ראש ועדת הכנסת, ואחריו – ג'ומס.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אתה צודק, דא עקא, הייתי שותף לטעות.

דוד טל: למה?

דוד טל: משום שהתכוונתי וגם אמרתי שנעשה את זה לפי מה שקבענו בבוקר, קרי, לא לפני 1 בינואר.

דוד טל: קפץ עמיתי גדעון סער ואמר: ללא הגבלת זמן.

דוד טל: בדקתי את הפרוטוקול.

אחמד טיבי: ללא הגבלת זמן, הכוונה זה אחרי ינואר.

גדעון סער: זה לא מה שהיה.

דוד טל: ואז הפרשנות היתה, אדוני היושב-ראש, שזה לא הגבלת זמן, אז המשמעות שאפשר להצביע על זה בכל רגע, ולכן ועדת הכספים מצאה לנכון להצביע על זה.

יעקב ליצמן: גנבים, גנבים אתם.

דוד טל: ברשותך, רק עוד משפט אחד.

דוד טל: מה שקרה היום, הכול על-פי הכללים והכול על-פי הפרוצדורות, הפה שאסר הוא הפה שהתיר.

דוד טל: אני מקפיד על הדקה לפתוח את הדיון בזמן – –

צבי הנדל: שקרנים.

דוד טל: – – היום חיכיתי עוד דקה, שתי דקות, ליותר חברים, ומה לעשות, אנשי האופוזיציה לא הגיעו.

דוד טל: מה לעשות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ג'ומס, ואחר כך – .

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, הנושא הוא לא התקנון, כי אם הנושא הוא התקנון אין בעיה, אנחנו בשעה 18:00 נתחיל להצביע על 10,000 הסתייגויות של , ונדרוש על כל אחת מהן חמש דקות; על כל אחת מהן חמש דקות.

חיים אורון: הימים האלה בנויים על הסכמה, ומי שמפר הסכמות צריך לדעת שזה לא הולך בכיוון אחד, במיוחד כאשר פעם יושבים שם ופעם יושבים פה.

חיים אורון: גם אנחנו יודעים להפר הסכמות.

חיים אורון: ולכן אתם שוברים פה כלל מאוד בסיסי.

חיים אורון: בזמן דיוני התקציב סדר-היום מתנהל על-פי הסכמה, ומי שרוצה להפעיל תקנון בזמן דיוני התקציב יהיה צפוי לכך שאנחנו נממש את התקנון בזמן הנמקה של הסתייגויות, בדרך ההצבעה וכן הלאה וכן הלאה.

חיים אורון: ניפגש בעוד כמה שעות.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סער – אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: דקה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, אני רוצה גם לתקן, שכן באופן חריג לא ניתנה אפילו אפשרות לנמק רוויזיה על-ידי יושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד טל: זה לא נכון.

גדעון סער: מעבר לכך, לצערי ציטט יושב-ראש ועדת הכנסת באופן חלקי את תהליך הדיון בוועדת הכנסת, כפי שציינת, באותו מקום שבו פוצל הסעיף הזה מחוק ההסדרים – באותו פיצול ועדת הכנסת החליטה לדחות אותו אחרי 1 בינואר.

גדעון סער: כאשר בא יושב-ראש ועדת הכנסת ורצה להתאים את זה לפיצול המעושה, דהיינו, לשים את זה במועד שנגמר עד סוף דצמבר, הפשרה שאולתרה על מנת לצאת מאותו מצוק היתה ללא הגבלת זמן, וזה הסעיף היחיד שבוצע ללא הגבלת זמן.

גדעון סער: לאחר מכן, בכל הישיבות, לרבות בישיבה אתמול, כאשר סוכם שאם יהיה שינוי הוא יהיה בהסכמה, וגם זה הופר – בכל ההחלטות החוק הזה היה מחוץ לחוק ההסדרים.

גדעון סער: ולכן, רבותי, יושב-ראש הקואליציה לפחות אמר אמת כאשר הוא אמר:

גדעון סער: אני יודע שאני מפר את ההסכמות, אבל את זה אני צריך לעשות.

גדעון סער: כיבדתי את האמירה הזאת, שכן היא אמירה מקוממת, אבל יש בה אמת.

גדעון סער: אני מציע להיצמד לאמת כמו שעושה יושב-ראש הקואליציה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין – –

צבי הנדל: היא אמרה לי לבוא ב-18:00 היום.

צבי הנדל: זאת האמת.

צבי הנדל: כולם אמרו שלא יהיו הצבעות לפני 18:00.

אחמד טיבי: – – יושב-ראש הקואליציה – בתגובה.

צבי הנדל: – – – שקרנים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת הנדל, אני מבקש ממך לא להשתמש במלים כאלה.

צבי הנדל: זאת האמת.

אחמד טיבי: אני מבקש ממך.

צבי הנדל: היא אמרה שלא יהיו הצבעות לפני 18:00.

אחמד טיבי: הנה, אנחנו מנהלים דיון.

אחמד טיבי: בבקשה.

אלי אפללו: אדוני היושב-ראש, תודה שנתת לי לפנים משורת הדין, אדוני השר, שרים, חברי הכנסת, אני רוצה רק להזכיר מה נושא ההסתייגות, את מה שהבאנו היום לוועדת הכנסת.

אלי אפללו: הגענו בזמן, היה דיון והיתה הצבעה, חברי הגיש רוויזיה, וקיבלנו את הרוויזיה, והצבענו לאחר מכן.

אלי אפללו: ואתה, אדוני היושב-ראש, היית מתחילת הדיון, וראית שהכול היה תקין לחלוטין.

אלי אפללו: אני מתפלא שבאים היום ואומרים שזה היה מחטף.

אלי אפללו: לא היה שום מחטף.

אלי אפללו: זה היה כדת וכדין, ומי שמפסיד קורא לזה מחטפים.

אלי אפללו: תודה רבה, אדוני.

שלי יחימוביץ': ועוד איזה מחטף – – – אתה לוקח מהמפלגות את הדמוקרטיה, ונותן אותה לגאידמק.

אחמד טיבי: רבותי, עד שיושבת-ראש הכנסת תבוא – תיערך הצבעה על חוק הרשויות המקומיות, ולאחר מכן נחזור לדיון על חוק התקציב לסיבוב האחרון.

אחמד טיבי: אנחנו נתחיל מייד עם הגעת יושבת-ראש הכנסת, חברת הכנסת דליה איציק, את הדיון בהצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות), התשס"ח–2007, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, נא לשבת.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, שלום לך, נא לשבת.

דליה איציק: אדוני יושב ראש הנהלת הקואליציה, שלום לך.

דליה איציק: [מס' מ/335; "דברי הכנסת", חוב' ב, עמ' 11326; נספחות.

דליה איציק: ]

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת אמנון כהן להציג את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה) לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה וקריאה שלישית את הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס"ח–2007.

אמנון כהן: הצעת חוק זאת כוללת סעיפים אשר היו חלק מהצעת חוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2008), התשס"ח–2007.

משה גפני: אתם רוצים שבבחירות המוניציפליות רק עשירים ירוצו?

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

אמנון כהן: סעיפים אלו עוסקים בשיעור יחידת החישוב למימון הבחירות ברשויות המקומיות.

אמנון כהן: סעיפים אלו פוצלו על-ידי ועדת הכנסת והמליאה מהצעת חוק ההסדרים.

אמנון כהן: בהצעת החוק מוצע לקבוע את שיעור יחידת החישוב על סכום של 42 שקלים.

אמנון כהן: כן מוצע לבטל את הוראת ההצמדה ביחס ליחידת החישוב.

שלי יחימוביץ': צריך לבטל לגמרי את המימון.

אמנון כהן: בתחילה הוצע כי יחידת החישוב תעמוד על סך של 34 שקלים, ללא הצמדה, זאת במקום 49 שקלים, כפי שקיים כיום.

אמנון כהן: בהתערבות יושב-ראש הקואליציה וחברי סיעות הבית, קואליציה ואופוזיציה יחד, הגענו לפשרה, ואכן במקום שיחידת המימון תגיע ל-34 שקלים, היא תהיה 42 שקלים.

אמנון כהן: ועדת הכספים, במסגרת דיוניה בהצעת החוק, החליטה שלא לקבל את הסכום שהוצע בהצעה הממשלתית וקבעה את יחידת החישוב על סך 42 שקלים, ללא הצמדה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, להצעה זאת אין הסתייגויות.

אמנון כהן: לפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק המוגשת בפניכם בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אמנון כהן: תודה רבה.

דליה איציק: אני מבינה שיש בקשה להצבעה אישית, האם זה נכון?

גדעון סער: גם בשנייה וגם בשלישית.

דליה איציק: גם בשנייה וגם בשלישית.

דליה איציק: בבקשה, הצבעה אישית, אדוני המזכיר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – נגד רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – בעד אהוד אולמרט – אינו נוכח חיים אורון – נגד

גדעון סער: הוא מקוזז והוא הצביע.

דליה איציק: מי?

גדעון סער: מזכירת סיעת מרצ אומרת שהוא מקוזז.

גדעון סער: הוא מקוזז והוא הצביע.

רוני בר-און: לא, הוא לא מקוזז.

גדעון סער: מה, אתה אחראי על האוצר או על הקיזוזים?

דליה איציק: חבר הכנסת סער, גם אתה לא אחראי.

דליה איציק: בבקשה, אדוני המזכיר.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – בעד אפי איתם – אינו נוכח – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח אריה אלדד – נגד בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בוים – אינו נוכח יוסף ביילין – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח יעקב בן-יזרי – בעד יצחק בן-ישראל – בעד שלמה בניזרי – אינו נוכח מנחם בן-ששון – בעד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח אליהו גבאי – נגד זהבה גלאון – אינה נוכחת אלחנן גלזר – בעד יצחק גלנטי – בעד משה גפני – נגד עמירה דותן – בעד אברהם דיכטר – אינו נוכח אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח – אינו משתתף בהצבעה יצחק הרצוג – אינו נוכח מגלי והבה – אינו נוכח אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד ג'מאל זחאלקה – נגד יצחק זיו – בעד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – אינה נוכחת דב חנין – נגד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – בעד ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד דוד טל – בעד אסתרינה טרטמן – אינה נוכחת שלי יחימוביץ – נגד אביגדור יצחקי – בעד אליהו ישי – בעד דני יתום – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – בעד יעקב כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד רן כהן – אינו נוכח משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת יצחק לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח אברהם מיכאלי – בעד אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יעקב מרגי – בעד שרה מרום-שלו – בעד יורם מרציאנו – אינו נוכח משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – בעד אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – נגד מרינה סולודקין – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד אפרים סנה – אינו נוכח גדעון סער – נגד גדעון עזרא – אינו נוכח אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר –

איל ינון: אינו נוכח – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – בעד ראובן ריבלין – נגד חיים רמון – אינו נוכח יוסף שגאל – בעד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד סילבן שלום – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – בעד משה שרוני – נגד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אשוב ואקריא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו.

איל ינון: רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת יעקב אדרי – אינו נוכח אהוד אולמרט – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – אינו נוכח אפי איתם – אינו נוכח – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בוים – אינו נוכח יוסף ביילין – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת אברהם דיכטר – אינו נוכח אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח צבי הנדל – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח מגלי והבה – בעד אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – אינה נוכחת ישראל חסון – אינו נוכח ואסל טאהא – אינו נוכח אסתרינה טרטמן – בעד דני יתום – אינו נוכח יעקב כהן – אינו נוכח רן כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת יצחק לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יורם מרציאנו – אינו נוכח אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת אפרים סנה – אינו נוכח גדעון עזרא – אינו נוכח אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח יולי תמיר – אינה נוכחת האם יש מישהו מחברי הכנסת באולם שלא קראתי בשמו?

איל ינון: אין.

איל ינון: תמה ההצבעה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אין נמנעים, 23 נגד, 38 בעד.

דליה איציק: לפיכך, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, הצבעה אישית גם בקריאה שלישית?

גדעון סער: כן.

דליה איציק: הצבעה אישית, נא לשבת.

אחמד טיבי: סליחה, אני מבקש – – – אנחנו מפסידים בהצבעה.

גדעון סער: יש רוב לקואליציה, אל תיתן להם את התענוג הזה.

אחמד טיבי: אז מה, זו אותה הצבעה.

אחמד טיבי: אנחנו מפסידים בהצבעה.

דליה איציק: חבר הכנסת טיבי, חזרת בך?

דליה איציק: נא שב.

דליה איציק: לא, אין לחזור בך עוד פעם.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – בעד רוחמה אברהם-בלילא – אינה נוכחת יולי יואל אדלשטיין – נגד יעקב אדרי – אינו נוכח יצחק אהרונוביץ – בעד אהוד אולמרט – אינו נוכח חיים אורון – נגד זבולון אורלב – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד דליה איציק – בעד אפי איתם – אינו נוכח – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח אריה אלדד – נגד בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – בעד חיים אמסלם – בעד אלי אפללו – בעד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בוים – אינו נוכח יוסף ביילין – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח יעקב בן-יזרי – בעד יצחק בן-ישראל – בעד שלמה בניזרי – אינו נוכח מנחם בן-ששון – בעד רוני בר-און – בעד אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח אליהו גבאי – נגד זהבה גלאון – אינה נוכחת אלחנן גלזר – בעד יצחק גלנטי – בעד משה גפני – נגד עמירה דותן – בעד אברהם דיכטר – אינו נוכח אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח צבי הנדל – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח מגלי והבה – בעד אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – בעד ג'מאל זחאלקה – נגד יצחק זיו – בעד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – אינה נוכחת דב חנין – נגד יואל חסון – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – בעד ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד דוד טל – בעד אסתרינה טרטמן – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אביגדור יצחקי – בעד אליהו ישי – בעד דני יתום – אינו נוכח איתן כבל – בעד אמנון כהן – בעד יעקב כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד רן כהן – אינו נוכח משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת יצחק לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח אברהם מיכאלי – בעד אלכס מילר – בעד סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יעקב מרגי – בעד שרה מרום-שלו – בעד יורם מרציאנו – אינו נוכח משולם נהרי – בעד מיכאל נודלמן – בעד אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד –

איל ינון: נגד מרינה סולודקין – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד אפרים סנה – אינו נוכח גדעון סער – נגד גדעון עזרא – בעד אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר – אינו נוכח – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – בעד ראובן ריבלין – נגד חיים רמון – אינו נוכח יוסף שגאל – בעד יובל שטייניץ – נגד מאיר שטרית – בעד סילבן שלום – נגד שלום שמחון – אינו ליה שמטוב – בעד עתניאל שנלר – בעד משה שרוני – נגד רונית תירוש – בעד יולי תמיר – אינה נוכחת אשוב ואקרא בשמותיהם של חברי הכנסת שלא נכחו:

איל ינון: -בלילא – אינה נוכחת יעקב אדרי – אינו נוכח אהוד אולמרט – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – אינו נוכח אפי איתם – אינו נוכח – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח בנימין אלון – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בוים – אינו נוכח יוסף ביילין – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – אינו נוכח שלמה בניזרי – אינו נוכח אבישי ברוורמן – אינו נוכח מוחמד ברכה – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת אברהם דיכטר – אינו נוכח אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג -– אינו נוכח אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – בעד ישראל חסון – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת דני יתום – אינו נוכח יעקב כהן – אינו נוכח רן כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת לימור לבנת – אינה נוכחת יצחק לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – אינו נוכח סטס מיסז'ניקוב – אינו נוכח מיכאל מלכיאור – אינו נוכח יורם מרציאנו – אינו נוכח אורית נוקד – אינה נוכחת סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת אפרים סנה – אינו נוכח אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר – אינו נוכח – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח יולי תמיר – אינה נוכחת האם יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא באולם ושמו לא נקרא?

איל ינון: תמה ההצבעה.

דליה איציק: רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, נגד – 22, בעד – 41.

דליה איציק: לכן אני קובעת שהצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (הוראת שעה), התשס"ח–2007, התקבלה בקריאה שלישית.

יעקב ליצמן: למה אף אחד לא מברך אחרי החוק?

דליה איציק: מי רוצה לברך אחרי החוק?

יעקב ליצמן: כי הם מתביישים.

דליה איציק: באמת?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

קולט אביטל: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בדיון על התקציב.

קולט אביטל: הדובר הבא הוא חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת .

קולט אביטל: עשר דקות לרשותך.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, הנתונים על מצבה הכלכלי-החברתי של האוכלוסייה הערבית נהירים לכול.

ג'מאל זחאלקה: מספיק לפתוח את הספר של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לקרוא את הדוחות של הארגונים השונים, כמו "מרכז אדוה", המחקרים הכלכליים שיש בארץ.

ג'מאל זחאלקה: אין חילוקי דעות על כך שהמצב רע.

ג'מאל זחאלקה: מחצית מהמשפחות הערביות הן מתחת לקו העוני, יותר מ-60% מהילדים.

ג'מאל זחאלקה: ההצלחה בבגרות – רק אחד מתוך שלושה בני 17 מגיע לתעודת בגרות.

ג'מאל זחאלקה: התוצאות של מערכת החינוך הן בכי רע.

ג'מאל זחאלקה: אין חילוקי דעות על המצב הקשה.

ג'מאל זחאלקה: כאשר תבענו במשך השנים שינוי במדיניות הממשלה, נאמר לנו לא אחת שאין כסף, אין תקציב.

ג'מאל זחאלקה: באמת היו מצבים שהצמיחה במשק היתה שלילית, נגיד ב-2001 ו-2002.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים היה מצב קשה.

ג'מאל זחאלקה: גם במצב הזה היה אפשר לחלק את העוגה מחדש.

ג'מאל זחאלקה: אבל כיום אין חילוקי דעות, ושר האוצר עלה והתפאר בהצלחת המדיניות הכלכלית – צמיחה של 5%, גירעון זעום, וכסף יש.

ג'מאל זחאלקה: ואני שואל את השאלה: אם במצב שיש כסף, שלא חסר, שיש צמיחה, ויש צמיחה – אם במצב הזה אנחנו לא רואים בתקציב בשורה כלשהי, שינוי כיוון כלשהו, התחלה של סגירת פערים, אז מתי?

ג'מאל זחאלקה: שר האוצר אמר בתקופה האחרונה, וגם זה שלפניו אמר – דרך אגב, הם מעתיקים זה מזה – שסגירת הפערים ושינוי המצב הכלכלי של האוכלוסייה הערבית לוקחים זמן, זה לא דבר שנפתר בשנה-שנתיים.

ג'מאל זחאלקה: והלכנו לשיטתם.

ג'מאל זחאלקה: כמה זמן לוקח, עשר שנים?

ג'מאל זחאלקה: 15 שנים?

ג'מאל זחאלקה: בשביל שנגיע ליעד הזה של סגירת פערים צריך לצעוד, כלומר היינו צריכים לראות כבר בתקציב הזה התחלה כלשהי, כיוון כלשהו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא תמימים, ולא חשבנו שיבוא תקציב שיעשה מהפכה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אין כיוון, ואם יש כיוון, הוא שלילי.

ג'מאל זחאלקה: כי כאשר משמרים את הפערים בתקצוב מגדילים את הפער, לא משמרים אותו.

ג'מאל זחאלקה: כאשר תקציבי הפיתוח הם 4% או 5% אפילו או 6% מתקציבי הפיתוח הכללי, זאת אומרת ש-85% ילכו למגזר היהודי ורק 5% ילכו למגזר הערבי, ואז הפער יגדל ולא יקטן.

ג'מאל זחאלקה: יש מערכות, דרך אגב, שאפשר להשיג בהן שינוי תוך זמן קצר יחסית, ויש ניסיון בעולם.

ג'מאל זחאלקה: ידוע שבהקצאה נכונה – יש ניסיון בעולם, בכמה מקומות שהוקצו בהם משאבים לחינוך ובתוך ארבע-חמש שנים מצב החינוך השתנה פלאים, בצורה דרסטית.

ג'מאל זחאלקה: ניצול תקציב החינוך בסקטור הערבי הוא הכי טוב, הכי יעיל, אם אנחנו מגיעים להישגים האלה אפילו עם תקצוב לתלמיד הערבי – לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, דוח אוגוסט 2004, התקצוב של התלמיד הערבי, חוץ ממשכורות המורים, הוא 865 שקלים לילד.

ג'מאל זחאלקה: מר יצחקי, אתה יכול לראות את זה בפרסום הרשמי של הלשכה, וזה לא סקר אלא סקירה כללית.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, בדקו 85% מבתי-הספר בארץ.

ג'מאל זחאלקה: התקצוב של התלמיד הערבי הוא 865 שקלים – מה שמגיע לתלמיד, לא מה שהוקצב ונרשם בספרים – לעומת ממוצע של 4,935 שקלים לתלמיד היהודי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, התלמיד הערבי מקבל פחות מ-20%.

ג'מאל זחאלקה: אז אם יגדילו את התקציב לחינוך, רמת החינוך בציבור הערבי תעלה פלאים.

ג'מאל זחאלקה: פעמים רבות אנחנו באים למנהלי בתי-הספר שלנו ולמורים בטענה שהם לא עושים די.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שצריך לברך אותם אם הם מצליחים להגיע להישגים האלה עם תקציב כל כך נמוך.

ג'מאל זחאלקה: תנו לנו 4,935 שקלים לתלמיד, כמו שנותנים לתלמיד היהודי, ואני מבטיח לך, גברתי היושבת-ראש, בלי להתגאות, שמצבנו יהיה לפחות כמו התלמידים היהודים, אם לא יותר טוב.

ג'מאל זחאלקה: כי טבעם של מיעוטים, שהם רוצים להתבלט.

מאיר שטרית: – – –

ג'מאל זחאלקה: קודם תיתן את הכסף.

ג'מאל זחאלקה: 4,935 שקלים לתלמיד הערבי, השר שטרית.

ג'מאל זחאלקה: תנו לנו אותו דבר.

מאיר שטרית: אני קורא בחדשות עכשיו, ש-73.

מאיר שטרית: 6% בציבור הערבי תומכים בשירות הלאומי.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר את הסקר הזה.

ג'מאל זחאלקה: אם תרצה נערוך דיון בנושא ואגיד לך מה דעתי עליו.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה לא הנושא.

ג'מאל זחאלקה: כאן עומדת הבעיה, כי שני הכלים העיקריים לשינוי מצב חברתי-כלכלי הם התעסוקה והחינוך.

ג'מאל זחאלקה: אלה שני הדברים העיקריים.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה דברים אחרים, אבל זה המפתח.

ג'מאל זחאלקה: בחינוך אפשר, לא צריך הרבה זמן.

ג'מאל זחאלקה: בדקתי ניסיון של ארצות אחרות, שעשו תוכניות חינוך והשקיעו בחינוך, והתוצאות לא איחרו להגיע.

ג'מאל זחאלקה: היה אפשר להגיע להישגים ולשוויון בתוך זמן קצר יחסית.

ג'מאל זחאלקה: אם יתקצבו מחר, ירד מלאך השוויון על הממשלה הזאת וילחש באוזנה שתעשה דבר טוב לכפר על עוולותיה ועל מעשיה הרעים, ויקציבו לתלמיד ערבי כמו שמקציבים לתלמיד יהודי, האוכלוסייה הערבית, בנושא החינוך, תהיה לפחות כמו האוכלוסייה היהודית, אם לא במצב יותר טוב.

ג'מאל זחאלקה: זה בנושא החינוך, זאת הבעיה העיקרית.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה עכשיו לפרוט את זה – בנושא הזה כך ובנושא הזה כך.

ג'מאל זחאלקה: הדברים מדברים בעד עצמם.

ג'מאל זחאלקה: הפערים הם עצומים, ולא בכדי משרד החינוך נמנע מלפלח את התקציב שלו, כמה מוקצב לערבים וכמה מוקצב ליהודים.

ג'מאל זחאלקה: זאת אינפורמציה סודית.

ג'מאל זחאלקה: עד עכשיו אף אחד לא הצליח לפצח אותה, אף שחוקרים רבים ניסו לעשות זאת ועמלו קשה ולא הצליחו.

ג'מאל זחאלקה: עד שבאה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ועשתה עקיפה, הלכה לתחנה האחרונה, בדקו כמה הגיע לבתי-הספר, והגיעו למספרים שציינתי.

ג'מאל זחאלקה: יותר מפי-חמישה מוקצב לתלמיד היהודי.

ג'מאל זחאלקה: בעיית התעסוקה: לפי ספר התקציב, עקרונות התקציב והדוחות שמתלווים אליהם, מ-1995 עד 2007 עלה שיעור המועסקים במשק ב-2.4%.

ג'מאל זחאלקה: 12 שנים – 2.4%.

ג'מאל זחאלקה: זה 0.2% לשנה.

ג'מאל זחאלקה: זה הכול.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו בא שר האוצר ואומר: זאת הבעיה המרכזית במשק, לא פחות ולא יותר.

קולט אביטל: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: אם רוצים באמת להגיע לעלייה של 1% במועסקים במשק בשנים הבאות, צריך להשקיע ביצירת מקומות תעסוקה בסקטור הערבי, במיוחד לנשים ערביות.

ג'מאל זחאלקה: זה יכול להעלות בתוך כמה שנים את שיעור המועסקים במשק לפחות ב-3%.

ג'מאל זחאלקה: 12 שנים – רק 2.4%.

ג'מאל זחאלקה: בתוך כמה שנים אפשר להעלות את זה בצורה רצינית ביותר, וזה אינטרס כלכלי.

ג'מאל זחאלקה: אז מה מונע אותם?

ג'מאל זחאלקה: אני אומר עיוורון גזעני.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת .

קולט אביטל: עשר דקות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, התקציב הזה הוא תקציב רע.

דב חנין: הוא קודם כול תקציב שמכוון נגד הילדים.

דב חנין: 39% מהילדים בישראל חיים מתחת לקו העוני.

דב חנין: תחולת העוני בקרב הילדים עלתה בשנים האחרונות בחדות, מ-32% ל-39%.

דב חנין: מקרב הילדים הערבים, 64% חיים מתחת לקו העוני.

דב חנין: שניים מתוך שלושה ילדים ערבים מתחת לקו העוני.

דב חנין: תקציב נגד הילדים.

דב חנין: התקציב הזה הוא גם נגד הבריאות.

דב חנין: במערכת הבריאות הישראלית אנחנו יכולים לציין לעצמנו בצער עשור אבוד, מאז 1996.

דב חנין: מאז 1996 המימון הציבורי לבריאות ירד מ-73.8% ל-64% בלבד.

דב חנין: ישראל הפכה לאחת המדינות המובילות בעולם המפותח בשיעור המימון הפרטי לבריאות.

דב חנין: וכמובן התוצאות ניכרות מייד.

דב חנין: מספר מיטות האשפוז גדל במשך העשור הזה ב-11% בלבד, לעומת 30% גידול במספר המבוטחים.

דב חנין: 15% מתושבי ישראל מוותרים על תרופות בגלל התשלום.

דב חנין: מערכת הרפואה המונעת במשבר.

דב חנין: התקציב הזה הוא תקציב נגד הגנת הסביבה.

דב חנין: דיברתי בהרחבה על הנושא הזה אתמול, אני לא אחזור על דברי, אבל – בניגוד לכל הדיבורים הירוקים, התקציב הזה הוא תקציב שחור.

דב חנין: התקציב הזה הוא תקציב נגד החינוך.

דב חנין: שכר המורים נותר נמוך, שכר המרצים נמוך.

דב חנין: המרצים נמצאים בשביתה היום.

דב חנין: ההשכלה הגבוהה נמצאת במשבר עמוק, שמסכן את עצם קיומה של מערכת ההשכלה האקדמית הציבורית בישראל.

אביגדור יצחקי: מה אתה מציע?

דב חנין: אני אגיד מה אני מציע, אני מבטיח לך שאני אגיד מה אני מציע.

דב חנין: אבל התקציב הזה הוא גם תקציב נגד העניים.

דב חנין: 30% מהישראלים חיים מתחת לקו העוני.

דב חנין: באיחוד האירופי שיעור העניים לא עולה על 16%.

דב חנין: העוני בישראל לא רק רחב יותר אלא גם עמוק יותר.

דב חנין: הכנסתו הממוצעת של עני ישראלי נמוכה ב-30% מקו העוני, בעוד שהכנסתו הממוצעת של עני אירופי נמוכה רק ב-20% מקו העוני.

דב חנין: התקציב הזה הוא גם נגד שכבות הביניים.

דב חנין: המעמד הבינוני הולך ונשחק.

דב חנין: גם הוא סובל מהאי-שוויון ההולך ומעמיק בחברה הישראלית משנה לשנה.

דב חנין: כל זה מתרחש בשעה שיש עודף של 7.7 מיליארדי שקלים חדשים בקופת המדינה.

דב חנין: יש המון כסף למטרות אחרות.

דב חנין: בשבוע הזה אני לא יכול שלא לדבר – כמו שאתמול הזכרתי את הנושא הזה, אזכיר אותו גם היום – על הפינוי השערורייתי של המשפחות מבתיהן בכפר-שלם.

דב חנין: הבתים נהרסו, הן נשארו בחוץ.

דב חנין: אמרו להן: לכו תסתדרו אצל קרובים.

דב חנין: הן חיו עשרות שנים בבתים האלה.

דב חנין: עכשיו הן פונו בלי פיצוי.

דב חנין: זה נעשה שבוע אחרי חוות הדעת של מערכת הביטחון, שלפיה פינוי התנחלויות ומאחזים הוא בלתי אפשרי.

דב חנין: כמובן, זו אחיזת עיניים שבאה להצדיק עוד מחדל של הממשלה.

דב חנין: בכפר-שלם פינו אזרחים בלי פיצוי ובלי פתרון.

דב חנין: זרקו אותם לרחוב.

דב חנין: מאחז מגרון, שהוקם לא מזמן, יושב כולו על אדמות פרטיות פלסטיניות.

דב חנין: שם כמובן כולם נהנים מחסינות.

דב חנין: התמונה הזאת היא תמונה קשה מאוד, תמונה מדאיגה.

דב חנין: אין ספק שנמאס מהממשלה הזאת.

דב חנין: אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שלי באופן אישי נמאס כבר לדבר על המחדלים והעיוותים שמתבטאים בתקציב הזה.

דב חנין: אני מציע לכולנו, לציבור הישראלי, לנסות לתאר לעצמנו מדינת ישראל עם סדר עדיפויות מדיני וחברתי אחר.

דב חנין: אפשר.

דב חנין: זה קשה לתאר, אבל זה אפשרי.

דב חנין: בואו נתאר לעצמנו מדינת ישראל אחרת.

דב חנין: מדינת ישראל עם מערכת בריאות ציבורית חזקה, מתעדכנת, נותנת פתרונות אמיתיים; מערכת של רפואה מונעת; מערכת ציבורית ממלכתית של בריאות הנפש; אחריות של המדינה לבריאותם של האזרחים והתושבים; מערכת חינוך מודרנית; שכר ראוי למורים ולמרצים; מספר נורמלי של תלמידים בכיתה; אוניברסיטאות ציבוריות פתוחות לכול; ביטול שכר הלימוד; מערכת תחבורה שמתאימה למאה ה-21; מערכת תחבורה שתשחרר אותנו מהתלות ברכב הפרטי; תחבורה ציבורית נוחה, זולה, יעילה, נקייה; רכבות; רכבות קלות; אוטובוסים; שחרור גם מהפקקים וגם הקלה של זיהום האוויר; הגנה אמיתית על הסביבה; הבנה שאנחנו כבר באמת נמצאים במאה ה-21 – הגיע הזמן שנתחיל להבין את זה, ניקח חלק אמיתי בהתמודדות עם בעיות עולמיות כמו משבר האקלים, נוביל בהתמודדות עם בעיות סביבתיות שפוגעות אצלנו בבריאות ובחיים של בני-האדם.

דב חנין: איך עושים את זה?

דב חנין: למשל, חבר הכנסת יצחקי, מטילים מס על המזהמים במקום על העבודה.

דב חנין: רעיון פשוט.

דב חנין: זה החלפת דיסקט.

אביגדור יצחקי: כמה כסף זה?

דב חנין: זה הרבה כסף.

דב חנין: אתה יודע כמה מזהמים וזיהומים יש?

אביגדור יצחקי: חסכת 20 מיליון שקל.

דב חנין: איזה 20 מיליון?

דב חנין: אני מדבר על מיליארדים.

דב חנין: בוא נמסה את הפעילויות המזהמות.

דב חנין: בוא נמסה את המזהמים הגדולים ונקל במסים על העבודה.

אביגדור יצחקי: – – – עוד מעט גם לא תהיה עבודה.

קולט אביטל: למה?

דב חנין: תהיה עבודה רבה.

דב חנין: אם תמסה את הזיהומים אתה תעודד תעשיות וטכנולוגיות נקיות, אתה תעבור לקדמת ההתמודדות הבין-לאומית עם שאלות סביבתיות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אנחנו יכולים לתאר לעצמנו ישראל אחרת.

דב חנין: אנחנו יכולים לאתר לעצמנו ישראל שוויונית, ישראל שבה לא נזרקים אנשים לרחובות מבתיהם, ישראל שבה לא הורסים בתים בלי הצדקה ובלי התחשבות.

דב חנין: אנחנו יכולים לתאר לעצמנו ישראל שבה יש זכויות אמיתיות, יש שוויון חברתי, לאומי, אזרחי, למיעוט הלאומי הערבי.

דב חנין: אנחנו יכולים לתאר לעצמנו מדינה כזאת.

דב חנין: אנחנו יכולים לתאר לעצמנו ישראל שחיה בשלום באזור הזה, שמוכנה ללכת ולעשות את הצעדים שכולנו יודעים היום שצריך לעשות אותם כדי להגיע לשלום.

דב חנין: אם נגיע לשלום ונגיע להסדרים, המשמעות הכלכלית של זה תהיה עצומה.

דב חנין: גם משמעות של השקעות, גם משמעות של שחרור כספים ציבוריים, גם משמעות של שחרור אנרגיה ציבורית, חברתית ואנושית עצומה להתמודדות עם הבעיות החברתיות ועם האתגרים האמיתיים של החברה הישראלית.

דב חנין: אני אומנם מדבר פה לכנסת ריקה למדי, אבל אני פונה מהדוכן הזה לציבור הישראלי ואומר לאותם אלה ששומעים את הדברים, שהחזון הזה של ישראל אחרת, שהחזון הזה של ישראל שבאמת טוב לחיות בה, הוא לא בשמים.

דב חנין: אל תגידו יום יבוא, הביאו את היום.

דב חנין: את היום הזה אפשר להביא.

דב חנין: אפשר להעניש בדרך פוליטית את אלה שהבטיחו לנו סדר-יום חברתי והביאו לנו את אותו סדר-יום כושל, שהציבור הישראלי דחה באופן חד-משמעי בבחירות האחרונות.

דב חנין: אפשר.

דב חנין: אפשר בדרך פוליטית לבחור בפוליטיקה אחרת ובדרך אחרת.

דב חנין: אנחנו לא נידונו לחיות במצב שבו שנה אחרי שנה אנחנו נקבל תקציב אנטי-חברתי נגד העניים, נגד הבריאות, נגד הסביבה, נגד מערכת החינוך, נגד מערכת הרווחה.

דב חנין: זה לא בא משמים.

דב חנין: זה נמצא בידינו.

דב חנין: אנחנו, הציבור הישראלי, צריכים לומר את דברנו בצורה ברורה.

דב חנין: הדבר הזה הושמע אתמול מחוץ לכנסת בהפגנת הארגונים החברתיים ותנועות הנוער.

דב חנין: אני רוצה לברך את כל אלה שנאבקו ונאבקים נגד התקציב הזה.

דב חנין: אני רוצה לברך את כל אלה שהשמיעו קול מחאה והתנגדות.

דב חנין: אני רוצה לברך את כל אלה, ולאחל לכולנו שבשנה הבאה נזכה לחיות עם תקציב לגמרי אחר, עם מדיניות לגמרי אחרת ועם ממשלה הרבה יותר טובה.

דב חנין: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת חיים אורון.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אתמול סיימתי את נאומי כאשר התחלתי לדבר על הצרכים התקציביים של היישובים הערביים בתחום הפיתוח לשנת 2008.

אחמד טיבי: עברתי בחטף על חלק מהצרכים האלה.

אחמד טיבי: אני רוצה שוב להזכיר, על-פי נתונים שמסר לנו מרכז "מוסאוא" – זה המקום להודות לו על כך – יש תחומים שונים.

אחמד טיבי: זה היה, כמובן, אחרי שדיברתי על הצמיחה הגדלה במשק הישראלי, צמיחה שגדלה מסוף 2003 ללא הגדלה בהוצאות הממשלה, כפי שמצפים כאשר הצמיחה גדלה.

אחמד טיבי: במשרד הפנים הצרכים הם 150 מיליון שקל: תוכניות מיתאר, השלמת הכנת תוכניות מיתאר ליותר מ-40 יישובים ועדכונן.

אחמד טיבי: הכנת תוכניות מיתאר ליישובים נוספים – 40 מיליון שקל.

אחמד טיבי: בינוי ושיכון: בניית שכונות חדשות, תוספת 20,000 יחידות דיור חדשות ביישובים הערביים – 80 מיליון.

אחמד טיבי: המשך ההשקעה בפיתוח שכונות ותיקות ומוסדות ציבור – 135 מיליון.

אחמד טיבי: שיקום שכונות חברתי ופיזי – 10 מיליונים.

אחמד טיבי: תמיכה וסיוע בבנייה למשפחות של צעירים ביישובים ערביים – 200 מיליון שקל.

אחמד טיבי: תשתיות לאומיות: מפעלי ביוב.

אחמד טיבי: השלמת פיתוח מפעלי ביוב ביישובים הערביים ומתן מענקים לפרויקטים בשיעור 50% – 80 מיליון שקל.

אחמד טיבי: חינוך: בניית כיתות, יש מחסור של 5,000 כיתות, יש צורך בבנייה מיידית של 1,000 כיתות לימוד – 500 מיליון שקל.

אחמד טיבי: תמיכה בתוכניות לימוד: יש להקצות 20% מתקציב התמיכה בתוכניות פדגוגיות – 200 מיליון שקל.

אחמד טיבי: יישום חוק חינוך חינם לטרום-חובה באשכולות 1–4 ובניית 100 כיתות בשנת 2008 – 50 מיליון שקל.

אחמד טיבי: תמיכה בעמותות לקידום החינוך הערבי – 50 מיליון שקל.

אחמד טיבי: תרבות ומדע: פיתוח מבני תרבות ותמיכה בפעילויות, לרבות קרן הקולנוע – 50 מיליון שקל.

אחמד טיבי: ספורט: פיתוח מתקני ספורט והפעלתם ביישובים ערביים – 15 מיליון שקל, על מנת שלא איאלץ כל הזמן לפנות לחברים שלנו במפרץ, בקטאר, כדי שיתרמו כספים, אף שאני מוכן לעשות את זה תמיד.

אחמד טיבי: חקלאות: תשתיות ופיתוח הענף – 30 מיליון שקל.

אחמד טיבי: בריאות: פיתוח תחנות בריאות, בעיקר בנגב, תוכניות מיוחדות לצמצום שיעור התמותה בקרב תינוקות ערבים, הרחבת העסקת אחיות, פיתוח מיטות אשפוז – 50 מיליון שקל.

אחמד טיבי: וכדומה וכדומה, לרבות משרד התעשייה והמסחר, תעסוקה, תיירות, תחבורה.

אחמד טיבי: בתחבורה למשל, פיתוח כבישים עירוניים ביישובים ערביים בצפון – 160 מיליון שקל.

אחמד טיבי: אחזקת כבישים, הגברת הנגישות של התחבורה הציבורית בתוך היישובים הערביים ובין הערים – 35 מיליון שקל.

אחמד טיבי: סך הכול התקציב הנדרש לצמצום פערים בשנת 2008 הוא 3.825 מיליארדי שקלים.

אחמד טיבי: מה שמסומן בתקציב הוא 490 מיליון שקל בלבד.

קולט אביטל: זאת אומרת שחסרים 2 מיליארדים וחצי.

אחמד טיבי: אף שבעבר, נדמה לי שבממשלת ברק, אמרו שהשנה יעבירו 4 מיליארדים.

קולט אביטל: נכון, זה היה צריך להיות פרוס על פני ארבע שנים.

אחמד טיבי: האילוזיה הגדולה.

קולט אביטל: תחזרו לממשלת ברק ואז דברים ילכו.

אחמד טיבי: אפרופו, כשאני מדבר על תחבורה, אני רוצה לעבור מעניין לעניין כמעט באותו עניין.

אחמד טיבי: אולי אפילו חבר הכנסת ריבלין יקשיב, כדי לנסות לסייע.

אחמד טיבי: יש לי הצעת חוק שאמורה היתה להידון בוועדת השרים לענייני חקיקה, והתבקשתי לדחות אותה כי משרד התחבורה לומד אותה.

אחמד טיבי: מדובר בהצעת חוק פיצוי וסיוע לנוסעים עקב עיכוב או דחייה בטיסה.

אחמד טיבי: חוק אזרחי לחלוטין, אוניברסלי.

אחמד טיבי: מה עשיתי, גברתי היושבת-ראש?

אחמד טיבי: הבאתי את ההחלטה שהתקבלה באיחוד האירופי.

אחמד טיבי: כבר שנה וחצי יש חוק, והחוק קובע קריטריונים לפיצוי על עיכוב ודחייה של טיסות.

אחמד טיבי: זה מיושם באירופה כבר שנה וחצי.

קולט אביטל: זאת אומרת שנוסע שמעוכב שלא ברצונו זכאי לקבל פיצוי מחברת התעופה.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: זה כבר רץ שנה וחצי באירופה.

ראובן ריבלין: אפילו שהנוסע לא איחר לשום מקום – – –

אחמד טיבי: זה בתנאי שהנוסע בא בזמן והעיכוב הוא אשמתה של חברת התעופה האזרחית.

ראובן ריבלין: אפילו אם לא נגרם לו שום נזק בגין העיכוב.

אחמד טיבי: נכון, עצם העיכוב – – –

ראובן ריבלין: אם אני חוזר מניו-יורק ביום ראשון או ביום שני, ולא ייגרם לי נזק.

אחמד טיבי: אתה רשאי לוותר.

אחמד טיבי: נוסע יהיה זכאי לפיצוי על עיכוב או על ביטול.

אחמד טיבי: אבל יש מצבים שבהם מפעיל הטיסה יפצה בהתאם, אלא אם כן התקיים אחד מאלה: הודעה על ביטול הטיסה ניתנה לפחות שבועיים לפני המועד הקבוע להמראה.

אחמד טיבי: סביר.

אחמד טיבי: או: הודעה על ביטול הטיסה ניתנה בפרק הזמן שבין שבועיים לשבוע לפני המועד הקבוע לטיסה והוצעה לנוסע טיסה חלופית, היוצאת בטווח של עד שעתיים לפני המועד הקבוע לטיסה וההגעה בה ליעד הסופי היא בטווח של עד ארבע שעות אחרי המועד הקבוע להגעה.

אחמד טיבי: באירופה, מאז החוק קיים, איך התחילו חברות התעופה לשווק את עצמן?

אחמד טיבי: "אייר פרנס", למשל, מתחילים להגיד: 87% דיוק.

אחמד טיבי: "בריטיש איירווייס" – 81% דיוק.

אחמד טיבי: המוטיב העיקרי של השיווק הוא דיוק בזמני טיסה.

חיים אורון: לא המרחק בין הספסלים.

אחמד טיבי: לא המרחק בין הספסלים.

חיים אורון: אולי תסדר גם מוטיב כזה, זה חשוב לי מאוד.

אחמד טיבי: לכן נשאלת השאלה: ישראל, שרוצה כל כך להצטרף ל-OECD ולהידמות לאירופה, להצטרף לאירופה, בכדורסל הם כבר שם, למשל, בסטנדרטים האירופיים, למה, אחרי שלמדו את הניסיון הזה באירופה ובמקומות אחרים בעולם, הדבר לא יחול כאן, והאזרח הישראלי שמעוכב ובגלל זה נגרם לו נזק – יפוצה?

אביגדור יצחקי: עושים "פיילוט" ברכבת ישראל, מי שמחכה חצי שעה – – –

אחמד טיבי: נכון, הפיצוי הוא מיידי; והפיצוי הוא כזה: מפעיל הטיסה או מארגן הטיול רשאי להפחית את הפיצוי האמור ולהציע לנוסע טיסה חלופית ליעד הסופי או טיסה אחרת.

אחמד טיבי: עד 1,500 ק"מ התשלום יהיה 1,250 שקלים, למשל טורקיה.

אחמד טיבי: 3,500 ק"מ ויותר, שזה ארצות-הברית – 3,000 ש"ח, כלומר, גם העיכוב וגם מרחק הטיסה, שני אלמנטים.

אחמד טיבי: יש שרים רבים בוועדת השרים לענייני חקיקה שתומכים בחוק.

אחמד טיבי: אני כבר יודע, עשינו קצת לובינג, אני לא בטוח שאצליח.

אחמד טיבי: למשל השר הרצוג הודיע לי שהוא תומך.

אחמד טיבי: השר אילון הודיע לי שהוא תומך.

אחמד טיבי: השר שמחון הודיע לי שהוא תומך והשר אדרי הודיע לי שהוא תומך.

אחמד טיבי: השר מופז – בהתחלה משרד התחבורה אמרו: תן ללמוד את הנושא.

אחמד טיבי: חזרו אלי אחרי כמה ימים ואמרו: אנחנו חייבים לשמוע את דעת חברות התעופה, "ארקיע", "ישראייר" ו"אל על".

קולט אביטל: דרך אגב, "אל על" נוהגת בזמן האחרון ברגע האחרון ממש – אנשים באים לנמל התעופה בניו-יורק, "אל על" מבטלת טיסה ואומרת: תסתדרו בעצמכם.

אחמד טיבי: נראה לך סביר?

אחמד טיבי: "אל על" באו אתי בדברים ואמרו:

אחמד טיבי: אם תבוא לקראתנו בנושא המרחקים – כי "אל על" טסה רחוק וכו' – לא נתנגד הרבה וכו'.

אחמד טיבי: אמרתי: אני מוכן להקשיב.

אחמד טיבי: אחרי הטרומית יש דיונים.

אחמד טיבי: אבל פתאום אומרים לי שבמשרד התחבורה מגלים הבנה לצרכים של "ישראייר" ושל "ארקיע", אולי גם קצת של "אל על", ולכן יתנגדו, ימליצו שלא לקבל את החוק.

אחמד טיבי: מה אומר משרד התחבורה, או השר מופז לציבור, לאזרח הישראלי הפשוט?

אחמד טיבי: שהוא מקשיב יותר לצרכים של חברות מסחריות ולא מקשיב לצרכים של האזרח.

אחמד טיבי: אני בא, כחבר הכנסת, ורוצה להטות אוזן לצורך הזה של כל אזרח, שנזרק לפעמים 12 שעות בנתב"ג עד שהצ'רטר מגיע.

אחמד טיבי: לכן, מה שטוב לאירופה טוב גם לאזור הזה, המתיימר להיות פסאודו-אירופי, לפחות בדבר הזה, בדיוק, בעיקרון של פיצוי אזרח על נזק שנגרם.

אחמד טיבי: לכן אני קורא לציבור שרואה אותי לפנות לשרים, לעשות קמפיין.

אחמד טיבי: איפה יש לוביסטים?

אחמד טיבי: יש הרבה לוביסטים בכנסת.

אחמד טיבי: הלוביסטים יעשו מאבק כדי להתנגד לדבר הזה, למה?

אחמד טיבי: כי הם מייצגים חברות תעופה.

אחמד טיבי: יש לוביסטים שמייצגים את האזרח?

אחמד טיבי: יש לוביסטים שבאו אלי כדי לומר לי: איך נוכל לעזור לך, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: איך נוכל לעזור לאזרח?

אחמד טיבי: אז זה האתגר בפני האזרחים, בפני הלוביסטים ובפני חברי הכנסת.

אחמד טיבי: היה כאן חבר כנסת שתמיד אמר שחברי כנסת ערבים לא מטפלים בנושאים הקשורים לאזרח.

אחמד טיבי: אז אני מציב בפניו אתגר.

אחמד טיבי: שיואיל בטובו לפנות לשרים שלו בקדימה או לשרים בקואליציה כדי לתמוך בהצעה הזאת ולהטות אוזן לצרכים של האזרח.

אחמד טיבי: אשמח אם גם אתה תתמוך, אדוני השר, תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת .

קולט אביטל: אני מקווה שהוא שומע.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש יתרון בדיוני התקציב – יש יתרון אחד ויש חיסרון.

חיים אורון: היתרון: שאתה יכול להמשיך דברים שלא סיימת בפעם הקודמת שדיברת, החיסרון: שהמאזינים הם לא אותם מאזינים.

חיים אורון: אבל יש כנראה כמה מאזינים בטלוויזיה שלא מפסיקים להסתכל, אז אני אמשיך איזה קצה של ויכוח שהיה לי אתמול בסוף דברי, וזמני תם, הוויכוח עם חבר הכנסת אביגדור יצחקי בנושא ההוצאה וההוצאה הלאומית.

חיים אורון: וחבר הכנסת רובי ריבלין מגשר בין שני הדיונים, כי הוא היה נוכח אז והוא גם נוכח היום.

חיים אורון: ואני רוצה לעשות פה רצף של השוואות, שלקוחות בחלקן ממחקרים של מכון טאוב ובחלקן ממחקרים של "מרכז אדוה" וחלקן ליקטתי בעצמי.

חיים אורון: אומרים: מה אתה רוצה?

חיים אורון: ואני בטוח ששר הרווחה יאמר את זה לשר הפנים, שיוצא עכשיו: אנחנו הולכים בסך הכול בכיוון הנכון.

חיים אורון: איך נראה, השר שטרית, הכיוון הנכון?

חיים אורון: בשנת 2001 – אגב, זו שנת מפנה מהותית מאוד – היתה ההוצאה הממשלתית לנפש 29,683.

חיים אורון: בשנת 2006 – 28,4000.

חיים אורון: 1,500 שקל פחות לנפש.

מאיר שטרית: באותם ערכים?

חיים אורון: באותם ערכים.

חיים אורון: כל הערכים במחירי 2006.

חיים אורון: אומרים: מה אתה רוצה?

חיים אורון: אין כסף.

חיים אורון: אני מכיר הרבה אנשים שאת הבור הזה, בטבלה, של 1,500 השקל, מכסים בקלות.

חיים אורון: גם כפול, גם פי-ארבעה.

חיים אורון: וכולנו מכירים הרבה מאוד אנשים שהבור הזה הוא במקרה הטוב חור בכיס, במקרה הרע – חור בכמה מקומות הרבה יותר כואבים מאשר בכיס – אולי בבריאות, אולי בחינוך, אולי בקצבת זיקנה.

מאיר שטרית: בדיור.

חיים אורון: בדיור.

חיים אורון: אמרו לי: אבל ההוצאה החברתית, ותשלומי העברה – אתם זוכרים את ביבי נתניהו?

חיים אורון: – גדלו.

חיים אורון: נכון?

חיים אורון: ב-2001, ואני שמח שהשר שטרית עדיין עומד כאן, על-ידי, ב-2001 ההוצאה החברתית לנפש באותם מחירים היתה 11,216, וב-2006 – 10,261.

חיים אורון: 1,000 שקל.

חיים אורון: 1,000 שקל פחות לנפש בהוצאה החברתית.

חיים אורון: בואו נסת

חיים אורון: כל אחד לשני בעיניים ונאמר מה המשמעות, לגבי שכבות מסוימות, של 1,000 שקל בשנה.

מאיר שטרית: לא, זה לא מתחלק שווה בשווה – – –

חיים אורון: בדיוק ככה, אבל בכל זאת יש גם יתרון למספרים הממוצעים.

חיים אורון: בטח שזה לא מתחלק שווה בשווה, אבל גם ב-2001 זה לא התחלק שווה בשווה.

חיים אורון: ובהנחה שב-2001 לא קיבלו את זה המיליונרים – – –

מאיר שטרית: ב-2001 המשק עמד לקרוס, אדוני.

חיים אורון: אבל מה קרה בין 2001 ל-2006, אדוני השר?

חיים אורון: עכשיו, בוא נלך הלאה.

חיים אורון: אומרים, ויש איזה אקדמאי אחד מאוניברסיטת תל-אביב שזה בכלל הדוקטורט שלו – ההוצאה לחינוך, זה הנתון האחרון, ואחר כך אני משחרר אותך.

חיים אורון: ההוצאה לחינוך – אחת הגבוהות.

חיים אורון: תקציב שעות תקן לתלמיד בין 2001 ל-2008: ב-2001, תקציב לשעת תקן – אני לא רוצה לסבך פה את הציבור מה זו "שעת תקן", אבל בוא נניח שזה מדד מקובל – 8,876, וב-2006 – 7,516 לשעת תקן לתלמיד.

חיים אורון: חבר הכנסת רובי ריבלין.

חיים אורון: הייתם שם בממשלה הזו.

חיים אורון: זו קטסטרופה.

ראובן ריבלין: אנחנו כבר בממשלה שמענו אז שההוצאה – – – היא הכי גבוהה בעולם.

מאיר שטרית: זה ניתוח לא נכון, אני אסביר – – – 25% משעות החינוך זה שעות ניהול.

מאיר שטרית: – – – אלה השעות.

מאיר שטרית: זה נורמלי?

מאיר שטרית: זה אחד האבסורדים הגדולים – – –

חיים אורון: דקה.

חיים אורון: אני לא אומר בביטחון, אבל נדמה לי ששעת תקן לתלמיד מנכה את מה שאתה אמרת.

חיים אורון: ובכל מקרה, מה שקרה אחרי השביתה האחרונה ומה שקרה אחרי שדוח-דברת יצא בהתחלה ואמר: אין בעיה תקציבית – – –

מאיר שטרית: אני מציע שתגיש הצעה לסדר-היום, לא בזמן של דיוני תקציב – – – אני אשמח – – –

חיים אורון: אתה משוחרר.

חיים אורון: מה אני אעשה אתך?

חיים אורון: אתה משוחרר.

חיים אורון: אומרים – בסדר.

חיים אורון: אבל בנינו כיתות, חבר הכנסת שרוני, פיתחנו.

חיים אורון: תקציב הפיתוח בחינוך – ב-2001 הוא עמד על 821 ש"ח, ב-2006 הוא עמד על 395 ש"ח – 500 שקל הבדל בפיתוח.

חיים אורון: אז אחרי זה מתפלאים מדוע המורים עושים שביתה על מספר התלמידים בכיתה.

חיים אורון: כי הכסף לא קיים.

חיים אורון: ואז אומרים: אבל בבריאות אנחנו משלמים המון כסף, כל הזמן.

חיים אורון: וישבנו יחד, חבר הכנסת רובי ריבלין, בוועדת הכספים ושמענו.

חיים אורון: והפעם הצלחנו, בכמה דברים, להביא יותר כסף.

חיים אורון: אם 2001 היא 100%, 2006 היא 92%.

חיים אורון: יש פחות קשישים?

חיים אורון: יש פחות חולים?

חיים אורון: לא, יש יותר.

חיים אורון: יש פחות פרוצדורות רפואיות שדורשות סכומים יותר גדולים?

חיים אורון: יש יותר.

חיים אורון: ההוצאה לנפש מתוקננת יורדת ב-8%, ואז מה מתקבל?

חיים אורון: – מה שכבר כולם יודעים.

חיים אורון: לא ב-2001, ב-1995, כאשר חוקק חוק הבריאות ונכנס לתפקוד, ההוצאה הפרטית על בריאות היתה 26% וההוצאה הציבורית היתה 74%.

חיים אורון: היום – אנחנו עומדים על 63% ו-34%; 34% הוצאה פרטית, גידול של כמעט 10%.

חיים אורון: שאף אחד לא יתבלבל.

חיים אורון: זה 4–5–6 מיליארדי שקלים שחסרים בתוך האמבטיה הזו, ואז מה קורה?

חיים אורון: חלק לוקחים מתוכה אחוז מאוד גבוה, וחלק לוקחים מתוכה אחוז מאוד נמוך.

חיים אורון: יש תחום שעוסקים בו פחות אבל הוא – אני קורא לזה, בתור פלאח לשעבר, "חלקת מבחן" – רפואת השיניים.

חיים אורון: רפואת השיניים כולה מופרטת.

חיים אורון: אין.

חיים אורון: יש סיפור שכבר השמעתי מעל לדוכן הזה יותר מפעם אחת.

חיים אורון: בעיירה בפולין, כשהקימו אז את קופת-החולים, לפחות ברעיון של מקימי קופת-החולים הכללית, שיניים וסיעוד לא היו בעסק.

חיים אורון: סיעוד קיבלו בבית, עם המשפחה, ושיניים – כנראה – עובדה.

חיים אורון: ומאז ומעולם, בקופת-חולים – שיניים וסיעוד לא בסיפור.

חיים אורון: ומאז ומעולם, רפואת השיניים היתה רפואה פרטית.

חיים אורון: וראה זה פלא, אם ברפואה הכללית אנחנו נמצאים באחד המקומות הטובים בעולם בהוצאה הפרטית לבריאות, ברפואת שיניים אנחנו בשמים.

חיים אורון: אם ברפואה הכללית, למרות כל המכות הללו, אנחנו במערכת יחסית שוויונית, ברפואת שיניים אנחנו במערכת מאוד בעייתית.

חיים אורון: איך יודעים?

חיים אורון: חלק גדול מתושבי ישראל, לא כולם, בגיל 18 מגיעים לצבא.

חיים אורון: ואז בא מישהו ובודק גם את השיניים.

חיים אורון: ומתקבלת תמונה קטסטרופלית.

חיים אורון: והצבא מוציא מיליונים לרפואת שיניים לחיילי החובה שלו, כי חלק גדול מהם מגיע לשירות הצבאי מבלי שטופלו.

חיים אורון: אז יש לכם דוגמה של הסקטור הפרטי, שהוא מאוד משוכלל, והוא מאוד יעיל, והוא מאוד זמין, והוא מאוד תחרותי, והוא איננו.

חיים אורון: והסקטור הציבורי.

חיים אורון: הנתון שהבאתי פה על ירידה ב-8% בהוצאה לנפש לא כוללת רפואה שיניים, היא בתוך הסקטור הציבורי.

חיים אורון: ואז אומרים לי, אבל בנינו המון והשקענו המון.

חיים אורון: תקציב הפיתוח בבריאות – אותו דבר.

חיים אורון: היה 369 ש"ח לנפש; בשנת 2005 הוא היה 179 ש"ח, חצי; בשנת 2006 היתה עלייה מסוימת, אני לא רוצה להטעות, 250 ש"ח – גם פער של למעלה מ-110 ש"ח; ועכשיו בתקציב המדינה, אדוני השר, מקפיאים שוב את פיתוח המיטות.

חיים אורון: אומרים: לא צריך יותר מיטות.

קולט אביטל: חסרות רק 2,000 מיטות.

חיים אורון: חסרות כנראה 4,000, אבל איפה חסרות מיטות?

קולט אביטל: יש פרוזדור.

חיים אורון: יש פער גדול מאוד, אין לי פה הנתון, בין מספר המיטות ל-1,000 נפש במרכז הארץ ובין מספר המיטות ל-1,000 נפש בצפון.

חיים אורון: והמצב הקשה ביותר הוא בדרום, אני מכיר אותו מקרוב.

קולט אביטל: נכון.

קולט אביטל: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: טיפול נמרץ זה קטסטרופה.

חיים אורון: יכולתי להמשיך ולמנות פה, אבל זמני תם.

קריאה: מה עם בית-חולים באשדוד?

קולט אביטל: את זה תשאיר לסופה.

חיים אורון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לסיים במה שפתחתי בו אתמול, ובזה אני סוגר את מעגל נאומי בנושא התקציב.

חיים אורון: התקציב הזה של 2008 יוצא מהכנסת טוב יותר מכפי שהוא נכנס אליה.

חיים אורון: אני אומר את זה כאיש אופוזיציה, ואני חושב שצריך לומר את זה לזכותם של חברי הכנסת מהקואליציה וקצת לזכותם של חברי הכנסת מהאופוזיציה.

חיים אורון: הוא יוצא טוב יותר.

חיים אורון: התקציב הזה לא משנה את העקומה שדיברתי עליה פה עכשיו.

חיים אורון: כשמישהו יעמוד על הדוכן בעוד שנה או עוד שנתיים, הוא יקבל את הגרף הזה כשהוא ממשיך בכיוון הזה.

חיים אורון: כל זמן שהעקומה הזו לא משתנה, נקבל תוצאות נוראיות ופערים בחינוך, פערים בבריאות ופערים בין המרכז לפריפריה ובין יהודים לערבים ובין נשים לגברים ובין ילדים עשירים לילדים עניים.

חיים אורון: זה המבחן שפעם נוספת הממשלה כשלה בו, ואין מה לעשות, גברתי היושבת-ראש, זה המבחן העיקרי.

קולט אביטל: תודה רבה, חבר הכנסת , ואחריו – חבר הכנסת .

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקש היום לדבר אל ראש הממשלה אהוד אולמרט, אל שר האוצר רוני בר-און ואל שר התמ"ת אלי ישי.

משה גפני: אני רוצה לדבר אליהם, אפילו שהם לא כאן, אבל אני מניח שהם ישמעו את זה.

משה גפני: אני רוצה לדבר על תרבות הדיון במליאת הכנסת, האם זה מועיל או לא מועיל, האם אנחנו מבזבזים זמן לריק או שלפעמים יש תועלת.

משה גפני: לזה אני אגיע בהמשך, אבל קודם כול אני רוצה לדבר אל האישים הנכבדים שאליהם אמרתי שאדבר.

משה גפני: תראו מה קרה, ראש הממשלה ושר האוצר, לפני שר התמ"ת, הביאו חוק הסדרים, חוק הסדרים שהם רצו שבחוק הזה – היות שהוא יהיה צמוד לתקציב המדינה והיות שיש חשש שאם התקציב לא יאושר נלך לבחירות, אז כנראה כולם יצביעו, לפחות בעד חלק גדול מחוק ההסדרים.

משה גפני: כך נהגו פקידי האוצר, והם באו לשר האוצר ובאו לראש הממשלה ואמרו: אין ברירה, מוכרחים לפגוע בחקיקה של הכנסת, להביא את זה בחוק ההסדרים, דברים שאין אפשרות להביא באופן שונה.

משה גפני: עכשיו נראה מה קרה.

משה גפני: אתמול אישרנו חוק הסדרים.

משה גפני: למען האמת, אם לא הייתי אופוזיציה יכול להיות שעל רוב החוק הזה הייתי מצביע בעד.

משה גפני: חוק שהיה אפשר להביא אותו במהלך השנה בחקיקה מסודרת, ואפילו יכול להיות שהאוצר היה מרוויח יותר.

משה גפני: הרי מה גרם לי להצביע נגד?

משה גפני: כי הפכו את זה לאופוזיציה–קואליציה.

משה גפני: אם זה היה חוק נורמלי, שנדון במהלך השנה בדיון מסודר, לא מהיר, לא צמוד לאי-אמון בממשלה על נושא התקציב – על חלק גדול הייתי מצביע בעד.

משה גפני: כל העזים, כולן, שהיו נגד הציבור, נגד השכבות החלשות, יצאו.

משה גפני: בשביל מה היתה כל הפארסה הזו?

משה גפני: אני אומר לראש הממשלה ולשר האוצר.

משה גפני: עכשיו תאמרו – נכנס ממונה על תקציבים חדש במשרד האוצר – תאמרו לאנשים שם: אל תבזו אותנו יותר, מספיק.

משה גפני: עכשיו תביאו את מה שאתם רוצים להביא בחוק ההסדרים הבא, נתחיל לדון.

משה גפני: אני אומר לכם, ולדעתי רבים מחברי האופוזיציה, כאשר יבוא חוק נורמלי מסודר, בכל מיני נושאים שחשובים לציבור, נדון בו לגופו.

משה גפני: הם רק הפסידו השנה.

משה גפני: הפסידו.

משה גפני: הגיע הזמן לעשות לעניין הזה סוף, אפילו לדעתם של פקידי האוצר.

קולט אביטל: אם זה יהיה חוק מסודר שעליו ידונו כל השנה, זה לא יהיה חוק ההסדרים.

משה גפני: אז זה לא יהיה חוק ההסדרים.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: חוק ההסדרים, שמטרתו היתה להעביר דברים תוך כדי פגיעה בכל צורת החקיקה של הכנסת, עבר זמנו מהעולם, נגמר.

משה גפני: עוד ביקורת ציבורית ועוד ביקורת ציבורית, והיום גם יושבת-ראש הכנסת ואחרים, נגמר הסיפור הזה.

משה גפני: עכשיו הם צריכים להגיד – ואני פונה לראש הממשלה ולשר האוצר ואני אומר להם להגיד לאנשי האוצר: בשנה הבאה אין חוק הסדרים; לא כי אנחנו לא רוצים, לא כי אתם לא צודקים, שככה אי-אפשר להעביר במסלקה כל מיני חוקים שגורמים נזק לציבור אבל מועילים לאוצר, אלא מכיוון שלא תהיה בזה תועלת, זה לא הולך לקרות.

משה גפני: להיפך.

משה גפני: תביאו חוקים מסודרים, נצליח להעביר אותם במהלך השנה בחקיקה מסודרת.

משה גפני: דבר שני, עוד דוגמה – אני לא יכול בלי תקציב הישיבות, אבל אני לא מביא עכשיו את תקציב הישיבות, זה לא הנושא, אני רק מביא את זה בתור דוגמה מה האוצר תמיד עושה.

משה גפני: הם מקצצים בתקציב הישיבות ואז מאלצים את יהדות התורה, שנמצאת באופוזיציה, להימנע בתקציב, אפילו שהם באופוזיציה, אפילו שהם נגד התקציב.

משה גפני: למה?

משה גפני: באים עם אקדח מול הרקה, אומרים: תדעו לכם שאם לא תימנעו, לא יהיה תקציב לישיבות.

משה גפני: השנה זה נגמר.

משה גפני: סיעת יהדות התורה החליטה שנגמר האקדח לרקה.

משה גפני: אתם רוצים שבמדינה יהודית לא יהיה תקציב לישיבות?

משה גפני: תעשו מה שאתם רוצים, אבל אנחנו לא במשחק.

משה גפני: הנה תקציב הישיבות חזר.

משה גפני: גם זה נגמר.

אמנון כהן: גם בלעדיכם – – –

משה גפני: אני מגיע לזה, תאמין לי.

משה גפני: אני עכשיו מדבר קודם כול על העובדה של התכנונים של האוצר, שמביאים חוק הסדרים ויביאו מס בריאות על עקרות-בית ויביאו את הנושא של הקפאת הקצבאות וימחקו את תקציב הישיבות, כלום לא קרה.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, הם התכוונו לזה, עובדה שהעזים שלא הצלחנו להוציא בשנה שעברה נשארו בתקציב.

משה גפני: היות שהחלטתי היום שאני לא תוקף אף אחד, אז אני הולך בשיטתו של רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, ואני מלמד עליהם זכות, אפילו שאת צודקת.

משה גפני: עובדה שהתוצאה היתה שהכול בחוץ, מה נשאר?

משה גפני: נשארו כמה חוקים בשוליים.

משה גפני: תקציב הישיבות, יהדות התורה מצביעה נגד, נלחמת נגד במליאת הכנסת, בוועדות, בכל המקומות, והתקציב נמצא.

משה גפני: אומנם לא גדל, בניגוד לכל הסעיפים האחרים, אבל הוא חזר.

משה גפני: אז אני פונה אליהם: תתחילו לשנות כיוון בעניין של חוק ההסדרים, שאותו לא צריך, ובוודאי לא בתקציב.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לדבר על תרבות הדיון, ופה אני פונה לאלי ישי.

משה גפני: אתמול במליאת הכנסת תקפתי מאוד את ההתנהלות של הממשלה מול ש"ס, על 14 מיליון של התרבות היהודית.

משה גפני: אמרתי שאם יהדות התורה היתה בקואליציה – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אריאל, לא בקול רם בבקשה.

משה גפני: – – לא היו מעזים לעשות את זה – 14 מיליון שנמצאים בתקציב, שאם לא מעבירים אותם הארגונים נסגרים.

משה גפני: זה ממש הרגיז אותי וזה מה שאמרתי.

משה גפני: וראו זה פלא, גברתי היושבת-ראש, היום בוועדת הכספים חבר כנסת אמנון כהן, שיושב פה, ניהל דיון בשעה 13:00, והכסף, הפלא ופלא, הגיע.

משה גפני: אמנון כהן, כדרכו, באופן מקצועי, העביר מייד את הנושא הזה.

משה גפני: אני לא לוקח לעצמי את הקרדיט.

אמנון כהן: זה היה אפילו בלי שדיברת.

משה גפני: זו כבר ספקולציה.

משה גפני: הכסף הגיע והכול בסדר.

משה גפני: אני משבח את סיעת ש"ס, תרשום את זה.

משה גפני: אבל תאמין לי שהיה לי חלק לא קטן ולא מבוטל בעניין הזה.

משה גפני: גם בלי הצעקות.

אורי אריאל: אתה יכול להרחיב על זה?

משה גפני: אני לא הולך להרחיב על זה, מפני שאז אסטה מהנושא.

קולט אביטל: אתה מצליח לעורר את כולם.

משה גפני: אני יודע מה היה לפני ואני יודע מה היה אחרי, תאמין לי שנאום פה תרם.

משה גפני: 1%, 5%, 30% – לא רלוונטי – אבל עמד קובי הבר מחוץ למליאה והבין שאני לא אשתוק על זה.

משה גפני: לך גם אסור היה לשתוק ולא שתקת.

משה גפני: הכסף הגיע.

משה גפני: ביג דיל.

משה גפני: זה כסף שבעצם נמצא, לא הוסיפו פה משהו.

משה גפני: עכשיו אני פונה לאלי ישי.

משה גפני: אלי ישי מאוד נפגע – – –

אמנון כהן: הוא לא פה.

משה גפני: לא חשוב, אני לא תוקף.

משה גפני: אלי ישי מאוד נפגע שאני עומד פה בחודשים האחרונים ותוקף את סיעת ש"ס על תקציב הישיבות.

משה גפני: אני רוצה להגיד לו: אני אוהב אותו, אני לא נגדו, אני באמת ובתמים משוכנע, וזו תרבות הדיון שלי, שאם לא הייתי עולה פה פעם אחר פעם, כמו חברים אחרים בסיעת יהדות התורה, ותוקף את העניין הזה, האוצר לא היה מחזיר 515 מיליון ש"ח.

משה גפני: זה סכום אגדי, לא היה דבר כזה מעולם.

משה גפני: היו מחזירים 290 מיליון, 300 מיליון, אבל 515 מיליון לא היו מחזירים.

משה גפני: הם קיצצו באופן חמור יותר מדי.

משה גפני: אם לא ההתקפות שלי על ש"ס לא היתה לכם היכולת להחזיר את זה, תאמין לי.

משה גפני: אולי אני טועה, אבל אני מאמין בזה.

משה גפני: תקפתי את ש"ס כי עם מי אני אדבר?

משה גפני: עם משרד האוצר אני אדבר?

משה גפני: עם אולמרט?

אמנון כהן: דבר פה.

משה גפני: הנה אני מדבר.

משה גפני: הם היו מחזירים 400 מיליון, וזה היה הישג גדול.

משה גפני: הייתם כותבים: השגנו 400 מיליון.

משה גפני: זה שזה היה חותך את תקציב הישיבות, שזה נזק בל יתואר, פה לא היה דיון.

משה גפני: הלכתם למשרד האוצר ואמרתם: תשמעו, אנחנו לא ניתן את התענוג הזה לגפני, בשום פנים ואופן, מה שהורדתם, תחזירו.

משה גפני: והצלחתם.

משה גפני: אני מודה לה' על זה שהצלחתם.

אמנון כהן: תגיד תודה לאלי ישי.

משה גפני: תודה לאלי ישי, זה מה שאכפת לך עכשיו?

משה גפני: אני אומר לך שתרבות הדיון זה לא חילול השם וזה לא לא-יפה, כל הסופרלטיבים האלה שאומרים.

משה גפני: אנחנו נמצאים בכנסת.

משה גפני: החלטתי שאני לא תוקף אף אחד, אבל אנחנו עומדים מול אנשים שתקציב הישיבות חשוב להם כשלג דאשתקד.

משה גפני: אז היינו יושבים מאחורי המליאה, אלי ישי, אני, אתה ועוד אחרים, והיינו אומרים: תראה כמה קיצצו ומה עשו, והיינו מקטרים ואומרים שהם רשעים ולא חשוב מה, והייתם הולכים ומנהלים משא-ומתן והייתם מביאים 400 מיליון ש"ח.

משה גפני: זה המון, 400 מיליון ש"ח, היה אפשר להכניס את זה לסל התרופות.

משה גפני: אני אגיד לך עוד דבר.

משה גפני: זה שתקפתי פה כל הזמן הזה את הנושא של תקציב הישיבות – לא יכול היום לקום עיתונאי חילוני ולהגיד: תראו כמה כסף נתנו לישיבות, 515 מיליון ש"ח.

משה גפני: כל עיתונאי שיגיד את זה פשוט יהפוך נלעג.

משה גפני: מפני שמה הם עשו?

משה גפני: הוציאו את ה-515 שנמצאים והחזירו, שלא עשו את זה עם שום סקטור אחר.

משה גפני: שקל אחד לא הוסיפו.

קולט אביטל: נא לסיים.

קולט אביטל: אתה מציע פה בעצם שיטה חדשה.

משה גפני: היות שאנחנו חברים טובים, בזה אני אסיים.

משה גפני: תגיד לאלי ישי שהוא לא צריך להיפגע.

משה גפני: לא התכוונתי לפגוע בו.

מנחם בן-ששון: יש שם לקואליציה ולאופוזיציה, קוראים לזה קומפוזיציה.

משה גפני: חבר הכנסת בן-ששון, יש מקרים שבהם יש סיעה בקואליציה וסיעה באופוזיציה ויש נושא מסוים שמבחינתן זה דבר שווה והן רוצות להילחם על זה יחד.

משה גפני: לכן התפקיד שלי היה לתקוף והתפקיד שלכם היה להיות מותקפים.

קולט אביטל: חבר הכנסת גפני, הבנו את הפרינציפ, נא לסיים.

משה גפני: לא כל הדברים סודרו, אבל היות שאני לא תוקף היום – מה שדיברתי אתמול נכון, על הדברים האחרים, לא על 14 המיליון.

משה גפני: אני פונה לראש הממשלה ולשר האוצר ואומר: תפסיקו עם חוק ההסדרים, זה לא הולך לעבור בשנה הבאה.

משה גפני: להיפך, תביאו בחקיקה רגילה ותשיגו יותר.

משה גפני: תפסיקו לחתוך בתקציבים ולחשוב שאתם מביאים את יהדות התורה, לא נבוא.

משה גפני: אנחנו לא שונים משום סעיף אחר בתקציב.

משה גפני: צדקתי, אמנון?

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת , בבקשה.

קולט אביטל: לרשותך עשר דקות.

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, שרים, חברי כנסת נכבדים, צר לי אבל אני לא יכול להתמודד עם הפתוס של קודמי.

יצחק גלנטי: תקציב 2008 עושה עוד צעד, אומנם קטן, לכיוון חברתי טוב יותר.

יצחק גלנטי: הפערים הכלכליים בחברה עדיין עצומים, אולם כולי תקווה כי המדינה עוד לא איבדה את דרכה כמדינת רווחה אשר אמורה לדאוג לכל אזרחיה, לא רק לעשירים מופלגים אלא גם לאלה שמתקשים להביא לחם לשולחן ילדיהם.

קולט אביטל: נא לסגור פלאפונים, הם ממשיכים לצלצל במליאה.

יצחק גלנטי: אולם עיקר תשומת הלב צריך להינתן ולהתמקד קודם כול בחינוך.

יצחק גלנטי: החינוך הוא זה שמביא בסופו של דבר להבדל בין אומה מתקדמת, אשר הפערים הסוציו-אקונומיים בה לאט לאט מצטמצמים ומצטמקים, לבין אומה נכשלת, אשר הפערים בה רק גדלים ונעשים בלתי הגיוניים.

יצחק גלנטי: נשיא הטכניון, פרופסור יצחק אפלויג, אמר כי כלכלתה המודרנית של ישראל מבוססת על טכנולוגיה עתירת ידע וכי קיצוץ בתמיכה הממשלתית לאוניברסיטאות מהווה איום אסטרטגי ממשי וארוך-טווח על יכולתה של מדינת ישראל להתפתח ולשרוד בכלכלה גלובלית.

יצחק גלנטי: לפיכך, הכשרת דורות חדשים של מדענים, מהנדסים, סופרים, אנשי רוח והגות היא הערובה לביטחונה ולעתידה של מדינת ישראל.

יצחק גלנטי: האם אפשר מדינה בלי אקדמיה?

יצחק גלנטי: ההשקעה בתשתית האקדמית, הציבורית והמחקרית, משתלמת וחיונית.

יצחק גלנטי: היא הבסיס לחוסנה של מדינת ישראל בדורות הבאים, וכל קיצוץ בה יזיק למדינה כולה.

יצחק גלנטי: האקדמיה היא המקור העיקרי לפיתוח תשתית הידע בכל התחומים – מחשבים, רפואה, הנדסה, מוצרי צריכה, רווחה וכו'.

יצחק גלנטי: הכלכלה הישראלית תינזק באופן משמעותי אם המחקר באקדמיה יופסק או אם רמתו תרד.

יצחק גלנטי: הגדלת ההשקעה במחקר ובפיתוח באוניברסיטאות המחקר ב-1% על-ידי המדינה עשויה לגרום לעלייה של כ-0.5% בתמ"ג לנפש.

יצחק גלנטי: זה על-פי מוסד שמואל נאמן – הטכניון חיפה.

יצחק גלנטי: אני מנסה להסביר כיצד הגענו למצב שבו האוניברסיטאות הולכות ומאבדות את עתידן.

יצחק גלנטי: עד 2003 נוהלה האוניברסיטה על-ידי סנאט, המורכב מסגל אקדמי בכיר.

יצחק גלנטי: הדברים השתנו לאחר שהתקבלו ההמלצות של ועדת-מלץ.

יצחק גלנטי: הניהול עבר לידי אנשי אוניברסיטאות ולוועד מנהל, גוף המורכב מאנשי עסקים ופוליטיקאים.

יצחק גלנטי: מאז האוניברסיטאות אינן מנוהלות לפי שיקולים אקדמיים ציבוריים ואין שיתוף של הקהילה האקדמית או של עובדים, חוקרים, מרצים וסטודנטים.

יצחק גלנטי: הניהול הוא בידי האוצר.

יצחק גלנטי: מדוע שכר דיפרנציאלי יפגע באוניברסיטאות?

יצחק גלנטי: זה יהרוס את הקהילה האקדמית, שהיא גוף שבו חוקרים עובדים בשיתוף פעולה ומחליפים רעיונות בצורה שוויונית.

יצחק גלנטי: "שיקולי שוק" והבדלי שכר יבלמו קולות ביקורתיים, יפרידו בין תחומי מחקר והוראה ויהרסו את מהות האוניברסיטה.

יצחק גלנטי: רבותי, הסגל האקדמי שובת רק על מנת להחזיר את שכרו לערכו כמו שהיה לפני עשר שנים, דהיינו להביא לפיצוי על השחיקה המצטברת בשכרו.

יצחק גלנטי: יש חובה מוסרית שלנו כלפי ילדינו לשנות את המצב הנוכחי.

יצחק גלנטי: אנו חייבים להחזיר את החינוך למסלול הרצוי ולדאוג לעתידה של מדינת ישראל.

יצחק גלנטי: על משרד האוצר ונציגי המרצים והאוניברסיטאות להימנע מלהתבצר בעמדותיהם ההיסטוריות.

יצחק גלנטי: הבעיה לא מי ינצח את מי, אלא מי ילך לקראת רעהו, וכל זאת לטובת הסטודנטים וכלכלת ישראל.

יצחק גלנטי: המצב הנוכחי הוא הפסד לכולנו ולעתיד המדינה.

יצחק גלנטי: אני פונה מעל במה זו בקריאה לעם בציון, הוא עם הספר: האוניברסיטאות הן תפארת המדינה והמפתח להתפתחותה, ויש לעשות הכול שלא יהפכו לכלי ריק וחסר תוכן.

יצחק גלנטי: הצדדים חייבים לחזור למשא-ומתן, להיסגר בחדר אחד ולא לצאת ממנו עד למציאת הפתרון המקובל וההולם.

יצחק גלנטי: ביטול הסמסטר הנוכחי יהיה לסמל ולדיראון להשכלה בישראל.

יצחק גלנטי: סטודנטים רבים כבר עזבו את האוניברסיטאות בשל הפגיעה הכלכלית והאקדמית של השביתה.

יצחק גלנטי: חבל יהיה אם נאבד מוחות רבים בשל התחפרות בעמדות בשל שיקולים לא ענייניים.

יצחק גלנטי: כעת, רבותי, בלא התייחסות לקורה בשדרות וביישובי שבעת הקילומטרים מגבול עזה – אין לעבור לסדר-היום.

קולט אביטל: מה הקשר?

יצחק גלנטי: לא אמרתי שיש קשר.

יצחק גלנטי: הקשר הוא תקציבי בלבד, ונגיע גם לזה.

יצחק גלנטי: עד מתי היושבים בקו עימות זה יהיו נידונים להיות מטרות חיות של מטווחי הטילים והפצמ"רים?

יצחק גלנטי: עד מתי יהיו הם שטח האש לניסוי כלים של ה"חמאס" ומרעיו?

יצחק גלנטי: האם הצבע האדום הוא רק גוון לליפסטיק בתל-אביב, או ליין הילולים בפאבים של שינקין?

יצחק גלנטי: האם אין הוא צבע דמם הסמוק של תושבי יישובי העימות?

יצחק גלנטי: עד מתי יהיו שם הילדים מפוחדים וטרוטי עיניים?

יצחק גלנטי: האם ססמה נבובה כי לא נמגן עצמנו לדעת תחפה על מחדל מיגון מינימלי, שכל עלותו היא 310 מיליון שקל?

יצחק גלנטי: האם זה החיסכון אשר יציל את משק המדינה מאינפלציה?

יצחק גלנטי: האם היעדרו של סכום זה מתקציב המדינה שקול כנגד דמעת אם יהודייה על ילדיה?

יצחק גלנטי: היש כאן חבר כנסת אחד אשר יסכים לזה?

יצחק גלנטי: האם יש בתקציב המדינה קרן אור, ולו אחת, שתאיר את עתידם של ילדי שדרות, נחל-עוז, ארז, כפר-עזה ודומיהם?

יצחק גלנטי: האם נפקיר את המתיישבים לחסדיהם של גאידמק וגבירי הון אחרים?

יצחק גלנטי: האם נסגור את מכללת "ספיר" ונשלֵח את הסטודנטים לחוץ-לארץ?

יצחק גלנטי: אלה הם המסרים האידיאולוגיים והחינוכיים לילדינו?

יצחק גלנטי: השכחנו את הוויכוח המר על פינוי ילדים מרמת-רחל, מרביבים ומשער-הגולן ב-1948?

יצחק גלנטי: אני קורא מכאן לחברי חברי הכנסת: אנא תתמכו במיגון יישובי העימות ובתקציב של בסך הכול 310 מיליון שקל.

יצחק גלנטי: אנא תנו דוגמה אישית ועברו לגור ביישובי העימות, כי רק אז תחושו ותבינו את משמעות ההתנדבות והסולידריות, שנשרפו באידיאולוגיה הקפיטליסטית בעלת הסממנים האנטי-ציוניים שבה חיה היום החברה הישראלית.

יצחק גלנטי: תודה רבה.

קולט אביטל: אדוני, תודה רבה, ותודה שעמדת בלוח הזמנים.

קולט אביטל: חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

קולט אביטל: תודיע לנו מתי אתה עובר לשדרות?

יצחק גלנטי: גברתי היושבת-ראש, לפני חודש עברתי לגור בנחל-עוז.

קולט אביטל: יפה מאוד.

דוד טל: חדר האוכל שם לא כשר.

יצחק גלנטי: בוא, תכשיר אותו.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גלנטי, דברים טובים אמרת.

אורי אריאל: ברכות למעברך לנחל-עוז, שהוא היישוב אולי הקרוב ביותר לגבול וספג בעבר וסופג בהווה.

יצחק גלנטי: אמת.

אורי אריאל: אבל, תראו מה ההבדל.

אורי אריאל: ההבדל הוא שאתם בקואליציה ואתם יכולים לעשות משהו.

אורי אריאל: כך חשבתי, לפחות.

יצחק גלנטי: אתה חושב שמשום שאני בקואליציה עשיתי מה שעשיתי.

אורי אריאל: לא אתה אישית.

אורי אריאל: חבר הכנסת גלנטי, סליחה.

אורי אריאל: אני משבח אותך באופן אישי.

אורי אריאל: אני משבח אותך מאוד באופן אישי.

אורי אריאל: אני הרי לא עשיתי את זה מטעמים אישיים.

אורי אריאל: אתה עשית, וזה לכבודך.

אורי אריאל: עכשיו אני מדבר עליכם כקואליציה.

אורי אריאל: זו לא גזירה משמים.

אורי אריאל: קראתי את פרשת השבוע, פרשת שמות, ולא כתוב שם שאסור למגן יהודים.

אורי אריאל: הרי זו שערורייה, שאתם אומרים שהיא שערורייה.

אורי אריאל: לא נמצא פה כרגע ידידי חבר הכנסת שי חרמש, והוא זועק את זעקת הנגב המוכה, ויושבים פה אחרים מהקואליציה.

אורי אריאל: מה אתם רוצים להגיד לנו?

אורי אריאל: אולי נבין.

אורי אריאל: הרי כולנו – זו הזדמנות לשלוח מפה, כאן ועכשיו, ברכות לתושבי שדרות ועוטף-עזה, שעומדים בגבורה ממש שנים; שש או שבע שנים, ומי כבר סופר?

אורי אריאל: אני אחזור הערב לביתי, ויכול להיות שזה יהיה מאוחר מאוד וכל מיני דברים, אך אחזור לביתי.

אורי אריאל: מה אנחנו או מה אתם בקואליציה, ואם נאמר זאת במדויק, מה אתה, ראש הממשלה, מציע לילדי שדרות?

אורי אריאל: מה לילדי נחל-עוז?

אורי אריאל: מה לילדי סעד?

אורי אריאל: מה חטאו הילדים האלה?

אורי אריאל: אגיד לכם את זה בצורה הכי קשה והכי בוטה: גברתי היושבת-ראש, אם חס וחלילה יהיה טבח, יצאו לעזה.

אורי אריאל: אבל אז, כפי שאמר לי ידידי חבר הכנסת טל, זה יהיה בלי שיקול דעת, כי יהיה כזה כאוס, יהיה כזה רוגז, שהכול ייעשה בצורה לא אחראית.

אורי אריאל: יש לי הצעה בשבילכם, שלא רק תדברו על זה ולא רק תרדו לשם – ועוד פעם אני רוצה לציין את זה לטובה – אלא תעשו את מה שיכולים לעשות רק חברי הכנסת: להביא את ראש הממשלה לכך שיקצה את הכסף הדרוש לכך.

אורי אריאל: יכול להיות שהוא לא אישר, גברתי היושבת-ראש, כי הוא רוצה לחלק זאת למתנחלים.

אורי אריאל: יש לה רעיון.

אורי אריאל: היא תחלק את זה למתנחלים, תרוקן את כל הבקעה או לא, חס וחלילה לא את כולה – –

קולט אביטל: – – –

אורי אריאל: – – אבל תרוקן חלק מהבקעה וחלק מפה וחלק משם.

אורי אריאל: אדוני שר הרווחה, שהוא שר בכיר, נציג בכיר של מפלגת העבודה: לא ידעתי שהחלטתם לפנות, חס וחלילה מבחינתי, את בקעת-הירדן.

יצחק הרצוג: נכון.

יצחק הרצוג: – – –

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: שמעתי את ראש מפלגתך, שהוא שר הביטחון של כולנו, שאומר שזה דבר ראוי.

יצחק הרצוג: הוא לא אמר את זה.

אורי אריאל: אומר השר ללא תיק שזו מצווה גדולה, כמעט עוד פעם דאורייתא, כמעט.

אורי אריאל: סלחו לי, אך יש בזה שתי פנים – –

אביגדור יצחקי: מזל שהמלך עבדאללה לא – – – את זה.

אורי אריאל: – – פעם אחת, שזה מגוחך, ופעם שנייה, שזה לא יהודי.

אורי אריאל: הרי אתם לא דואגים לאיש.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, שמעתי את דברייך בכלי התקשורת.

אורי אריאל: ממש הדאגה שלך נוגעת ללב.

אורי אריאל: אתם רוצים למוטט את כל זה.

אורי אריאל: זה דבר לא יהודי.

אורי אריאל: הייתי היום ביישובי הבקעה, וראיתי אותם במלוא הדרם.

אורי אריאל: אילו אנשים נהדרים, אילו גידולים ליצוא.

אורי אריאל: הכול נהדר.

קולט אביטל: תגיד לי, יש סיבה להחזיק אנשים כבני-ערובה, אם הם רוצים?

אורי אריאל: תסלחי לי, את מחזיקה אותם.

קולט אביטל: הם רוצים לצאת.

אורי אריאל: תסלחי לי מאוד.

אורי אריאל: מה שאת עושה, את מתעללת באנשים ביד רמה, לצערי הרב, עם חברים נוספים מהבית הזה.

אורי אריאל: שמעתי גם שראש הממשלה מהרהר בעניין.

אורי אריאל: בכלל הכול התהפך פה במדינה.

אורי אריאל: הרי אתם עושים דברים, האבות המיישבים ואבות המפלגה הזאת מתהפכים בקברם.

אורי אריאל: הייתי היום בייט"ב; יד יצחק טבנקין – אתם יודעים שייט"ב זה ראשי תיבות.

אורי אריאל: אז אתם רוצים שהם ילכו משם.

אורי אריאל: הדבר לא יצלח בכל מקרה.

אורי אריאל: אני חושב שמה שצריך לעשות זה לא את הדברים הנלעגים הללו, אלא לעשות את הדברים החשובים, שיש עליהם הסכמה לאומית, כמו החינוך.

אורי אריאל: החינוך הוא הביטחון הלאומי של מדינת ישראל.

אורי אריאל: אני חושב שבו צריך להשקיע את כל הכספים – בראש ובראשונה בחינוך.

אורי אריאל: לצערי הרב, אתם גם בעניין הזה נכשלים.

אורי אריאל: יש חקיקה מתקדמת, הנה הרב מלכיאור פה, אבל אתם מייד ממוססים את זה בחוק ההסדרים, הראוי לכל גנאי.

אורי אריאל: אחרי זה מגיעים להסדר שחוק ההסדרים הוא לא הסדר לגבי ההסדר של החינוך, ואז אומרים שבמשך כמה שנים נסדר את זה.

אורי אריאל: הרב מלכיאור ידידי, הרי אתה מבין שעוד אנחנו מדברים, ובאוצר יושבת עכשיו קבוצה של רפרנטים ומחשבנת ומקמבנת איך זה לא יקרה.

אורי אריאל: אתה ותיק.

מיכאל מלכיאור: פה יתחילו עכשיו?

אורי אריאל: כן, אני יודע.

אורי אריאל: התחילו ב-2%, משהו, כדי – – –

מיכאל מלכיאור: לא.

אורי אריאל: בואו נחכה ונראה.

אורי אריאל: אני אומר מניסיוני, אבל אני מאוד מקווה שאתה צודק.

אורי אריאל: אני חושב כמוך שצריך להתחיל מהמעונות וצריך לגמור באוניברסיטאות, וההתקדמות היא התקדמות.

אורי אריאל: אם אכן זה יצלח, ואת זה נדע בסוף השנה הבאה, פחות או יותר, בהתארגנות שנת הלימודים הבאה, אזי אני בהחלט אברך – אני מברך היום ואברך עוד פעם – כי זו התקדמות.

אורי אריאל: אם לא, ואני חושש שלא – עכשיו שואלים מאיפה יהיה הכסף.

אורי אריאל: אני אגיד מאיפה יהיה הכסף.

אורי אריאל: תפסיקו עם החומות האלה.

אורי אריאל: בונים חומות.

אורי אריאל: סגנון חדש.

אורי אריאל: בונים חומות.

אורי אריאל: שר הרווחה, אתה יודע כמה עולה קילומטר חומה אחד שאתם מייצרים?

אורי אריאל: תאמין לי שעם 10 ק"מ אתה יכול לתחזק את המשרד שלך.

אורי אריאל: זה 15 מיליון שקל לקילומטר.

אורי אריאל: 15 מיליון שקל לקילומטר.

יצחק הרצוג: יש בזה תוצאות.

אורי אריאל: גם מי שהוא בעד הגדר הזאת, או מחסום – אני אומר לך שאפשר היה לעשות זאת בשליש מחיר.

אורי אריאל: הטירוף הזה של מה שנעשה היום, מעבר לפגיעה בטבע, שזה מוסכם שזו שערורייה, ומעבר לכל מיני דברים, והסבל שזה גורם לאנשים – דרך אגב, פחות הישראלים ויותר האחרים – זו פשוט שערורייה שצריך לשים לה קץ.

אורי אריאל: אני מציע לך ליזום דיון, כי יש עוד הרבה קילומטרים שנותרו לעשות, ואפשר בכסף הזה להשתמש, למשל לחינוך ולהתיישבות.

יעקב כהן: אל תקפח את השר.

אורי אריאל: בעת האחרונה יש ידיעות, כך ראיתי באחד העיתונים, על קיצוצים הולכים וגוברים בנגב ובגליל.

אורי אריאל: קשה להבין, לפי כל היגיון, מה הביא את הממשלה הזאת ואת הקואליציה הזאת לפגוע דווקא בנגב ובגליל.

אורי אריאל: הרי אתם יכולים להכביד עולכם על המרכז ועל-ידי כך לגרום ליציאה לקצוות, לפריפריה.

אורי אריאל: אבל במקום לחזק את הנגב והגליל, הממשלה הזאת מפקירה את הנגב לבדואים והיא מפקירה את הגליל לאחרים.

אורי אריאל: אלה דברים שלא יהיה אפשר לתקן אותם אלא אחרי שנות דור; אני מאמין שאפשר לתקן כל דבר, אין דבר שהוא לא בר-תיקון.

אורי אריאל: לבסוף, כמה מלים בעניין ירושלים וההתנחלויות.

אורי אריאל: ראש הממשלה חסך כנראה, או עומד לחסוך, הרבה כסף.

אורי אריאל: הוא לא יבנה בירושלים והוא לא יבנה במעלה-אדומים והוא ודאי לא יבנה במקומות רבים אחרים, כי הוא חושב שהוא יותר חזק מירמיהו הנביא שהיה בענתות, יותר חזק מעלי הכהן שהיה בשילה ויותר חזק מהאבות והאמהות שנמצאים בחברון.

אורי אריאל: הוא הולך לבנות לנו מדינה קומפקטית.

אורי אריאל: נו, ייחסך הרבה כסף.

קולט אביטל: נא לסיים.

אורי אריאל: תוכלו לעשות חינוך, תוכלו לעשות ביטחון ותוכלו לעשות את כל המצוות.

קולט אביטל: תודה רבה.

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים.

אורי אריאל: היות שראש הממשלה, הממשלה הזאת איננה יודעת לעשות כמעט שום דבר אלא לקלקל, אנחנו נצביע נגד.

אורי אריאל: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך מאוד.

קולט אביטל: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

קולט אביטל: אחריה – חבר הכנסת יובל שטייניץ.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת – –

קולט אביטל: חברי הכנסת אזולאי וכהן, אם אפשר בבקשה לשבת.

קולט אביטל: תודה.

סופה לנדבר: – – אני חושבת שבעוד כמה שעות נוכל להגיד שתקציב השנה הבאה יוצא לדרך.

סופה לנדבר: עם זאת, כנראה הצופים בבית לא כל כך יודעים על המאבקים שהיו כאן בכנסת.

סופה לנדבר: לא פעם אחת בדיון על התקציב דיברנו על חוק ההסדרים.

סופה לנדבר: אני, כמחוקקת, נתקלתי בכמה עזים בתוך 200 העזים שהיו בחוק ההסדרים – –

קולט אביטל: חבר הכנסת אזולאי.

סופה לנדבר: – – בדיוק כאלה שנגעו לוועדה הפרלמנטרית שלי.

סופה לנדבר: זה חוק על תעריפי חשמל, חוק שעבר לא מזמן ורצו להקפיא אותו, וחוק שני הוא חוק על בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: אדוני השר, כנראה אתה יודע שבשנת 2002 אנחנו העברנו כאן חוק בתמיכה מסיבית של הכנסת, חוק על בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: כפרלמנטרית, הייתי צריכה לבקש את תמיכת חברי הכנסת, כי בעצם העיר אשדוד, שהיא העיר החמישית בגודלה, היא עיר עם 250,000 תושבים והיא עיר שאין בה בית-חולים.

סופה לנדבר: יכולים להגיד שיש בתי-חולים בסביבה.

סופה לנדבר: אני עכשיו לא רוצה לריב ולהיכנס לכעס.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאם "קפלן" זה בית-חולים שנבנה לפני 50 שנה, כמעט אחרי שקמה המדינה, אז בכל האזור מספר התושבים שהיה אז לא שווה למספר התושבים שגרים היום רק בעיר אשדוד.

סופה לנדבר: אני מכבדת את הפקידות ואנשים שממלאים את התפקידים, אבל אני לא חושבת שבמדינה דמוקרטית מישהו יכול לבטל את החקיקה או להקפיא אותה.

סופה לנדבר: כמו שכבר אמרו, חוק ההסדרים צריך לצאת מהשפה הפרלמנטרית שלנו.

סופה לנדבר: אני מקווה שבשנה הבאה המהלך ייגמר וכולם יירתמו כאן בכנסת, כמו שנרתמו לפני כמה שנים.

סופה לנדבר: אנחנו כבר אחרי התחלת המכרז.

סופה לנדבר: אני מקווה שמדינת ישראל – כמו שהבטיח ראש הממשלה, הוציאו מכרז אמיתי, שיהיה בהתחלת השנה הבאה.

סופה לנדבר: אני, כיושבת-ראש הוועדה לפניות הציבור, מתכוונת ב-7 בחודש ינואר לקיים ישיבה.

סופה לנדבר: אנחנו הקמנו תת-ועדה בוועדת הכספים, שבעצם עושה מעקב על כל המכרז ועל כל הדברים שקשורים להקמת בית-החולים.

סופה לנדבר: אני חושבת שבמדינת ישראל יש קרקע.

סופה לנדבר: אפילו שהחוק הזה מדבר על בית-חולים פרטי, ואם לא יוצא מכרז לפועל אז זה בית-חולים ציבורי.

סופה לנדבר: כדי לחסוך למדינת ישראל כסף וכדי לתת שירות טוב למדינת ישראל ולתושבי העיר אשדוד, אני חושבת שאנחנו צריכים להגיע לכך שבעצם לא יהיה חוק ההסדרים בשנה הבאה.

סופה לנדבר: בכלל העזים האלה מיותרות.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לומר שלי יש חוק לביטול חוק ההסדרים.

סופה לנדבר: אני מאמינה שבבית יש עוד כמה חוקים כאלה.

סופה לנדבר: אנחנו, 120 חברי הכנסת, כנראה מקצה לקצה, קואליציה במובן זה, דיברנו על ביטול החוק הזה.

סופה לנדבר: אני מקווה שכל הבית הזה יתמוך בחקיקה הזאת, שאומנם היא חקיקה פרטית, לבטל את חוק ההסדרים.

סופה לנדבר: אם כבר עובר חוק במדינת ישראל ובכנסת, הוא צריך לשרת את הציבור של מדינת ישראל ואסור לבטל אותו או להקפיאו.

סופה לנדבר: אדוני השר, אני מנצלת את ההזדמנות שאתה נמצא כאן.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים על פרוגרמה של משרד הקליטה לתושבים חוזרים.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים למשוך חזרה את האנשים שמפוזרים בכל העולם.

סופה לנדבר: אני חושבת שטוב עשו ונעשה כבר בממשלה עם התוכנית, שהיא תוכנית ראויה, לדעתי.

סופה לנדבר: אבל יש בתוכנית הזאת חור אחד ענקי, ואני חושבת שהחור הזה קשור להחלטה שלך, אדוני השר, לגבי תושב חוזר: הוא צריך תקופת המתנה, לשלם קנס למערכת הבריאות, והוא צריך לשלם ביטוח לאומי.

יצחק הרצוג: את פונה אלי בכתב.

סופה לנדבר: אני פניתי אליך בכתב ואני גם מעלה את החקיקה, ואני אבקש מוועדת הכנסת פטור, משום שאני חושבת שזה לא כל כך טוב להזמין אנשים ולהגיד להם – באמריקה ובכל מדינה שהם נמצאים, חבר המדינות, כנראה, וכבר הסתדרו – תחזרו הביתה.

סופה לנדבר: טוב להחזיר אותם הביתה, אבל המדינה צריכה להתייחס אחרת לפחות כלפי האנשים האלה.

סופה לנדבר: ואם מזמינים אותם ועושים תוכניות – אני חושבת שקנס שמשפחה כזאת משלמת, ותקופת המתנה, זה נזק לאנשים, משום שאף אחד לא יודע מה יכול לקרות.

סופה לנדבר: ואתה יודע שאני פניתי אליך לא פעם אחת, לגבי כמה מקרים מאוד מאוד קשים – אנשים חולים מאוד, שתקופת ההמתנה פשוט יכולה לסיים את החיים שלהם, בלי שירות רפואי שבעצם נדרש.

סופה לנדבר: אני רוצה לדבר, גברתי, על סרטן צוואר הרחם.

סופה לנדבר: את תגידי: מה פתאום זה קשור לתקציב, ואני אגיד שזה כן מאוד מאוד קשור.

סופה לנדבר: אנחנו קיימנו ישיבה בוועדת הכספים – בעצם היא לא נגמרה – עם החלטה שבתקציב השנה הבאה יהיו 60 מיליון שקל לחיסון נגד המחלה הזאת.

סופה לנדבר: רבותי, פיתוח, מדע, כל המדענים הרופאים – הם נלחמים ועושים הכול כדי למצוא פטנט, למצוא תרופה, למצוא טיפול שירפא את הנשים חולות הסרטן, ובינתיים לחלק גדול של המחלה ההרסנית והקטלנית הזאת לא מצאו לא תרופה ולא כלים להתמודד עמה.

סופה לנדבר: ואני רוצה להגיד: כאן יש חיסון, והוא חיסון שקיים, והוא קיים לא רק במדינת ישראל – במדינת ישראל הוא קיים, וכל משפחה שצריכה לעשות חיסון לילדה, היא צריכה לעשות אותו ולשלם מכספה.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל חייבת היום למצוא פתרון ולמצוא 60 מיליון שקל לחיסון כל שנה, כדי שלא תהיה המחלה הזאת, שפוגעת כל כך קשה בנשים.

סופה לנדבר: ואם אנחנו נוכל להציל מאות נשים – כאשר יגדלו – אני לא חושבת שמשהו יכול לעמוד בדרך של מדינת ישראל להכניס את זה לתקציב.

סופה לנדבר: לכן אנחנו, כמה חברות הכנסת, כתבנו מכתב גם לראש הממשלה, גם לנשיא המדינה, וטוב עשה שמעון פרס, נשיא מדינת ישראל, שענה לנו בחיוב.

סופה לנדבר: בתחילת החודש הבא נקיים פגישה, ואני מאמינה שהוא יירתם למאבק הזה, משום שהמאבק הזה צודק, וראוי שבתקציב תהיה תשובה על הדברים האלה.

סופה לנדבר: אתמול התחלתי לדבר על זוגות צעירים, אבל לפני שאני אמשיך את זה היום אני רוצה להגיד שבעצם יוצא לדרך חוק פנסיה חובה, אבל הדרך לפנסיה היא דרך מאוד מאוד ארוכה.

סופה לנדבר: היתה לי חקיקה פרטית, היא עברה דווקא בקדנציה הזאת בקריאה טרומית, ואני רוצה לברך את מדינת ישראל ואת ממשלת ישראל על כך שבעצם זה אושר, והחקיקה הממשלתית הזאת – פנסיה חובה – תשמור על מסגרת לאנשים שאנחנו מדברים עליהם בכבוד, וקוראים להם אנשי גיל הזהב.

סופה לנדבר: אני חושבת שיש עוד המון חוקים שצריכים בעצם לחוקק בבית הזה כדי שאנשים יהיו עם פנסיה ויחיו בכבוד, אבל עם זאת אני רוצה להגיד שאנחנו מקדישים בקדנציה הזאת לא מעט זמן לאנשים מבוגרים.

סופה לנדבר: אני כן רוצה לדבר על זוגות צעירים ואני כן צריכה להגיד, אדוני השר וגברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, שבקדנציה הזאת כנראה צריכים לקבל כמה חוקים שיעזרו לזוגות צעירים בחיים.

סופה לנדבר: הרי אנחנו מכירים מקרוב את המציאות שזוג יוצא לעבודה ומגדל ילדים, ואין הטבות מס שיכולות לעזור למשפחה הזאת.

סופה לנדבר: אף-על-פי ששניהם עובדים, בעצם ההוצאות הן כל כך גבוהות, שחלק לא קטן ולא מבוטל – אחרי שנתנו לצבא במדינת ישראל כל כך הרבה זמן ואחרי שבעצם הם רוצים לבנות בית כאן – קמים ועוזבים ומחפשים מקום יותר מחבק, מקום יותר ראוי, מקום שייתן להם אפשרות לבנות עתיד יותר טוב.

סופה לנדבר: תסתכלו על זוג צעיר אחרי לידה.

קולט אביטל: נא לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: אחרי לידה – מטפלת, כל ההוצאות, גן ילדים – לדעתי זה נטל כבד מאוד על זוגות צעירים.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו צריכים בקדנציה הזאת להספיק לאשר כמה חוקים שייתנו הטבות מס לאותם זוגות צעירים, שבעצם מגיע להם שהמדינה תחבק אותם ותחליט שהמקום של האנשים האלה והעתיד של האנשים האלה הוא כאן במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני חושבת שחובתנו לשמור על אותם אנשים – עובדים, מייצרים, שהם בעצם העתיד של מדינת ישראל – –

קולט אביטל: נא לסיים.

סופה לנדבר: – – לתת להם אפשרות להיות כאן בבית הזה.

סופה לנדבר: אני רוצה שוב לברך אותנו, את מדינת ישראל, על כך שבעוד כמה שעות נקבל את התקציב.

סופה לנדבר: יכול להיות שהוא היה יכול להיות עם יותר פנים להמון דברים, אבל כמו שאמרתי אתמול וכמו שאני רוצה לחזור – יש המון דברים חיוביים שאנחנו מאשרים בתקציב הזה.

סופה לנדבר: תודה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת יובל שטייניץ, בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – חבר הכנסת אמנון כהן, אם הוא יהיה פה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר הרצוג, חברי חברי הכנסת, לפני שאגע בנושא התקציב אני רוצה להזכיר לכולנו איזה מין ממשלה יש לנו במדינת ישראל.

יובל שטייניץ: איזו ממשלה, שבה שרים – שר לשר זאב, השרים פוגעים פומבית זה בזה, חותרים פומבית זה נגד זה, וראש הממשלה יושב בצד ומחייך, כי אותו מעניין רק איך הוא ישרוד את דוח-וינוגרד והחקירות.

יובל שטייניץ: אני אתן רק שתי דוגמאות, שיש בהן גם אלמנט שוביניסטי חריף מאוד, גברתי היושבת-ראש – אלמנט שוביניסטי חריף מאוד בהתנהגות שרים בכירים בממשלה, ואולי לא פלא ששני השרים שמדובר בהם, שהתנכלו לשתי השרות הבודדות בממשלה, הם במקרה או לא במקרה גם גנרלים לשעבר.

יובל שטייניץ: רק לפני חודש – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, בבקשה.

קולט אביטל: זה מאוד מפריע.

קולט אביטל: אם אפשר להנמיך את הקול.

קולט אביטל: תודה.

יובל שטייניץ: רק לפני חודש השר שאול מופז – שר הביטחון לשעבר, גם רמטכ"ל – עשה מעשה שלא ייעשה, השר הרצוג, וחתם על עצומה – –

קולט אביטל: נכון.

יובל שטייניץ: – – לפיטוריה של קולגה, שרה בממשלה – השרה יולי תמיר.

יובל שטייניץ: בכל תולדות ישראל לא קרה ששר חתם על עצומה פרלמנטרית – דרך אגב, העצומה מוצדקת בעיני, אבל חברי כנסת יכולים לחתום עליה.

יובל שטייניץ: ששר יחתום על קריאה לפיטורים של שרה ממפלגה אחרת?

יובל שטייניץ: ממפלגתו, ממפלגתך, בוז'י הרצוג, ואני מוכרח לומר: ראש הממשלה – חוץ מגינוי קל – לא עשה דבר.

יובל שטייניץ: מנהיג מפלגת העבודה, אהוד ברק, ששרה שלו – אחת משתי השרות היחידות בממשלה – – –

יצחק הרצוג: אני גיניתי את זה בממשלה.

יובל שטייניץ: אז טוב עשית, אבל מנהיג מפלגת העבודה, אהוד ברק, אפשר לומר שכמעט שתק.

נסים זאב: אפילו אני לא חתמתי, שתדע לך.

יובל שטייניץ: טוב, אבל אתה חבר כנסת, אתה לא שר עדיין – תהיה, אבל עדיין לא.

יובל שטייניץ: אבל שימו לב מה קרה בשבוע האחרון.

יובל שטייניץ: שוב מקרה מגעיל של חוסר גיבוי הדדי בתוך הממשלה, שיש בו אולי קורטוב של שוביניזם, גברתי היושבת-ראש.

יובל שטייניץ: שר החוץ המצרי הוציא הודעת גינוי בסגנון גס רוח, שוביניסטי, כלפי שרת החוץ הישראלית, הגברת לבני: אל תתערבי בעניינים שאינך מבינה.

קולט אביטל: חבר הכנסת מלכיאור, אני מבקשת ממך, לא בקול רם, עד כאן שומעים את השיחה.

יובל שטייניץ: בטון שוביניסטי המצרים הציעו לגברת לבני שלא לעסוק בענייני ביטחון ובהברחות נשק, שהיא אינה מבינה בהם כי היא אשה, לא גנרל.

יובל שטייניץ: ומי חיבק את שר החוץ המצרי ממש באותו זמן שיצאה אותה הערה שוביניסטית כלפי השרה לבני, ובטון רפה אמר אחר כך שהוא אמר שלבני היא לא חלק מהבעיה, במקום לגנות את גסות הרוח המצרית כלפי שרת החוץ הישראלית ולעמוד מאחוריה?

יובל שטייניץ: השר ברק.

יובל שטייניץ: האם זה מקרה שהשר מופז מתנכל לשרה תמיר והשר ברק שותק, ואחר כך השר ברק לא נותן גיבוי ואפילו מחבק את היד שפוגעת בגסות רוח בשרה לבני על בסיס שוביניסטי?

יובל שטייניץ: האם זה מקרה ששני שרים בכירים בממשלה פוגעים בשרות בממשלה במקום לתת להן גיבוי, כפי שמתבקש מהיותה של ממשלה ממשלה?

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, אני מנצל את ההזדמנות כדי לגנות את ההתנהגות המחפירה, גם של השר ברק, שפגעה במעמד מדינת ישראל, שהפכה את ממשלת ישראל לחוכא ואטלולא, בכך שהוא חיבק את היד ואת הפה ואת שר החוץ המצרי בשעה שהללו פגעו בציפי לבני גם כשרת החוץ של ישראל אבל גם, גברתי, כאשה, על בסיס שוביניסטי מכוער, שכאילו אשה – שלא תעסוק בהברחות נשק בגבול או בטרור, זה לא תחום עיסוקה של אשה.

יובל שטייניץ: לאחר הדברים הללו על אופיה המצער של הממשלה, גם על אופיה השוביניסטי וגם על חוסר הגיבוי ההדדי בתוכה, אני אעבור לנושא התקציב.

יובל שטייניץ: אני חושב שהרצח של בנזיר בוטו היום אחר-הצהריים, הרצח המזעזע – –

קולט אביטל: נורא ואיום.

יובל שטייניץ: – – הנורא והאיום של מנהיגה מובילה בעולם המוסלמי, אשה שכיהנה כראש ממשלת פקיסטן, שמייצגת את האסלאם המתון והשפוי נגד הקיצונים והפונדמנטליסטים, ונרצחה היום על-ידי טרוריסט מתאבד בפקיסטן.

יובל שטייניץ: הדבר הזה רק מדגים לנו באיזה אזור קשה ובאיזו תקופה קשה אנחנו חיים.

יובל שטייניץ: מדינות ערב ואירן, מלוב דרך מצרים, מסוריה ועד אירן וסעודיה, בזכות עליית מחירי הנפט הדרמטית, מנפחות את שריריהן, מצטיידות באמצעי לחימה.

יובל שטייניץ: חלקן עוסקות בנשק בלתי קונבנציונלי – אירן מובילה, אבל יש נשק כימי בסוריה, כנראה גם במצרים, טילים בליסטיים – אירן, כמובן, עם הגרעין – בצורה חסרת תקדים.

יובל שטייניץ: התקציב הנוכחי איננו מאפשר לצה"ל ולמערכת הביטחון הישראלית מענה הולם.

יובל שטייניץ: ממשלת ישראל, כפי שגם אמרו בכירים בקואליציה כמו סגן שר הביטחון לשעבר אפרים סנה, איננה מאפשרת לצה"ל ולמערכת הביטחון לעמוד במשימותיהם, איננה מאפשרת בניין כוח מתאים והולם, שיהלום את התפתחות האיומים העתידית, את הצפי מול מדינת ישראל.

יובל שטייניץ: תקציב הביטחון הנוכחי – גם אם יש בו תוספות קלות – שנגזר על-פי דוח-ברודט, איננו מאפשר השלמת המיגון המינימלי לעורף, לא רק עוטף-עזה, אלא גם ערכות האב"כ לאזרחי מדינת ישראל; איננו מאפשר את פיתוח אמצעי הלחימה הנדרשים וההצטיידות בקצב הראוי לשנים הקרובות; איננו מאפשר מרכיבים אחרים של בניין כוח ומוכנות; איננו הולם את אתגרי הביטחון.

יובל שטייניץ: את יודעת, גברתי היושבת-ראש, לפני חודשיים היה אירוע מז'ורי, ועידת אנאפוליס בארצות-הברית, וישראל שילמה הרבה, הקריבה הרבה וויתרה על הרבה כדי להיות שם – ולו בוויתור על העיקרון, שהיה עיקרון מקודש בממשלת שרון, שלא מנהלים משא-ומתן מדיני תחת אש, שעד שלא תהיה הפסקת אש מוחלטת, הפסקת טרור מוחלטת, הפסקת רקטות מוחלטת ומאבק פלסטיני אמיתי בטרור ובהסתה, לא יהיה משא-ומתן.

יובל שטייניץ: ישראל ויתרה על זה כדי להגיע לאנאפוליס.

יובל שטייניץ: מה היה התירוץ?

יובל שטייניץ: מה מכרו לנו?

יצחק בן ישראל: עשו משא-ומתן עם ה"חמאס"?

יובל שטייניץ: לא, עם הרשות הפלסטינית.

יובל שטייניץ: הרשות הפלסטינית, אדוני, לא הפסיקה את ההסתה, לא הרגה אפילו מחבל "חמאס" אחד, ובשטחים שניתנו לאותה רשות פלסטינית לפני שנתיים בעזה, מהשטחים שהועברו לאחריותה של הרשות הפלסטינית, אחרי שאבו מאזן הודיע שהוא מקבל את השליטה ואת האחריות בשטחים האלה, נורו כמעט 3,000 רקטות על שדרות.

יובל שטייניץ: ואתה רוצה שעל זה נעבור בשתיקה, כאילו הרשות הפלסטינית מילאה את אחריותה במלחמה בטרור?

יובל שטייניץ: מה אמרו לנו לקראת ועידת אנאפוליס?

יובל שטייניץ: מכרו לנו את הדבר הבא, גם התקשורת התגייסה: אנחנו מוותרים על עקרונות כדי ליצור חזית ערבית סונית מול אירן.

יובל שטייניץ: כל כך חשוב שהסעודים יבואו והסורים יבואו ותהיה חזית אחידה מול אירן, שתתגבש שם באנאפוליס, ולכן, כדי לבודד את אירן, אנחנו מוותרים.

יובל שטייניץ: והנה, מה התוצאה, גברתי?

יובל שטייניץ: והיא קשורה לביטחון הלאומי שלנו – – –

קולט אביטל: הצרה היא שגם אתה תצטרך לוותר בקרוב.

יובל שטייניץ: תני לי כמו לקודם עוד חצי דקה, ואני אסיים.

קולט אביטל: חצי דקה, אני מבקשת.

יובל שטייניץ: והנה, מה מסתבר?

יובל שטייניץ: רימו עם שלם.

יובל שטייניץ: מאז ועידת אנאפוליס אירן לא בודדה, להיפך: העולם הערבי בעקבות אנאפוליס, לאחר אנאפוליס, מתקרב לאירן.

יובל שטייניץ: נשיא אירן הוזמן לראשונה לוועידת המפרציות בחסות סעודיה, מעולם לא קרה הדבר לפני כן.

יובל שטייניץ: מתי זה קרה?

יובל שטייניץ: אחרי ועידת אנאפוליס.

יובל שטייניץ: מצרים הודיעה שהיא מקיימת משא-ומתן עם אירן לחידוש היחסים הדיפלומטיים ולפתיחת שגרירות מצרית בטהרן.

יובל שטייניץ: זאת אומרת, שכל הבלוף הזה, שאנחנו חייבים לוותר לפלסטינים, אולי גם לחלק את ירושלים ולהרוס את מרקם החיים בה, כדי לבודד את אירן – קרה בדיוק ההיפך.

קולט אביטל: נא לסיים.

יובל שטייניץ: לכן, גברתי, לאור ההתפתחויות, לאור התפזרות האשליות שהממשלה הזאת מנסה לפזר, כאילו היא הצליחה ליצור חזית אנטי-אירנית באנאפוליס, לאור הטרור ולאור ההתעצמות הצבאית בכל מדינות ערב ובאירן, אני אומר חד-משמעית שכל אדם שעיניו בראשו מבין שהתקציב הנוכחי, תקציב הביטחון, איננו הולם את האתגרים, איננו הולם את האיומים ומסכן את ביטחון ישראל.

יובל שטייניץ: לכן כל חבר הכנסת שעיניו בראשו, המודאג ודואג לביטחון הלאומי של ישראל, חייב היום להציע נגד.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לסיים.

קולט אביטל: אני מודה לך.

יובל שטייניץ: חייב להצביע נגד.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אמנון כהן.

קולט אביטל: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אלי אפללו, אני מקווה שהוא ישמע אותנו.

אמנון כהן: אין לנו שר?

קולט אביטל: אני מניחה שהוא ייכנס בתוך רגע, הוא יצא לשתי דקות.

אמנון כהן: אין מספיק שרים בממשלה?

קולט אביטל: יש מספיק שרים בממשלה, די והותר.

קולט אביטל: בבקשה להמשיך.

קולט אביטל: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, בבקשה.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, עד לפני כמה ימים חוק ההסדרים לתקציב 2008 הכיל מספר רב של חוקים אשר היו גורמים לפגיעה חמורה ונרחבת באזרחי מדינת ישראל.

אמנון כהן: כבכל שנה, הנפגעים העיקריים מאותם הסעיפים בחוק היו לא אחרים מאשר אותו ציבור הנמצא גם כך במצוקות יומיומיות, ואשר להבדיל מבעלי הממון, אין ביכולתו לממן שירותים בסיסיים רבים שהמדינה מתנערת מאחריותה להם.

אמנון כהן: תנועת ש"ס, שחרתה על דגלה להיות לפה ולמגן לציבור הרחב שאין הפרוטה מצויה בכיסו, המשיכה גם השנה להילחם למען צמצום הפערים בחברה הישראלית.

אמנון כהן: הן שרי הממשלה והן חברי הכנסת בקואליציה ניהלו מאבק עיקש ובלתי מתפשר על ביטולן של גזירות קשות, שהיו מביאות משפחות רבות אל פת לחם.

אמנון כהן: כחבר סיעת ש"ס וכחבר הקואליציה, אני גאה לציין היום בפני עם ישראל כולו את הישגי סיעתי, שעם מפלגות הקואליציה האחרות הביאה לתקציב טוב יותר למדינת ישראל בשנתה ה-60.

אמנון כהן: הנושא הראשון, ואחד החשובים, נוגע לאוכלוסייה מוחלשת במיוחד – הקשישים.

אמנון כהן: הצלחנו לבטל קיצוץ קשה של 4% בקצבאות הזיקנה.

אמנון כהן: אותם קשישים אשר בקושי רב מצליחים לגמור את החודש ואשר אין בכוחם להתארגן למחאה ולשביתה, כמו מגזרים אחרים בחברה הישראלית, היו אמורים להיפגע בה בעת שכלל ציבור העובדים בישראל נהנה מתוספות שכר כאלה ואחרות.

אמנון כהן: כוונת האוצר לפגוע במקור מחייתם של הקשישים, בה בעת שמדינת ישראל מציגה נתונים כלכליים מרשימים של צמיחה מתמדת, מבטאת אטימות שהדעת אינה סובלת.

אמנון כהן: נושא זה מתקשר למאבק נוסף שניהלנו בהצלחה, נגד הכוונה להקפיא את עדכון תשלומי הקצבאות ב-3%.

אמנון כהן: לא יכולנו לעמוד מנגד, כאשר כלל עובדי המשק מקבלים תוספות בגין שחיקת שכר ואילו קצבאות הביטוח הלאומי שוב עומדות בפני שחיקה.

אמנון כהן: עמדנו על כך שקצבאות הביטוח הלאומי יוצמדו למדד המחירים לצרכן, ובכך לפחות לא יקוצצו בפועל.

אמנון כהן: על-ידי עמידה איתנה על שני הסעיפים הקשורים בתשלומי הקצבאות, נמנעה פגיעה אנושה בשכבות החלשות במדינה, אשר בכל מקרה אינן זוכות לראות את פירות הצמיחה הגדולה במשק, כפי שנהנים ממנה המגזרים העשירים במדינה.

אמנון כהן: פגיעה נוספת במגזרים המוחלשים בחברה ובעקרון השוויון נמנעה בכך שהצלחנו להגדיל את סל הבריאות בכ-150 מיליון שקלים, לטובת מימון תרופות מצילות חיים ומאריכות חיים.

אמנון כהן: סל הבריאות של מדינת ישראל בשנתה ה-60 יגיע ל-450 מיליון שקלים, כאשר תהיה תוספת של 50 מיליון שקלים לעדכון על חשבון שנת 2007, ובשנת 2009 הוא יגיע ל-470 מיליון שקלים.

אמנון כהן: צעד זה יהווה צעד משלים להוצאת תרופות אלו משירותי השב"ן, אשר התחילו להינתן בקופות-החולים השונות.

אמנון כהן: חשוב להדגיש כי אף שרוב אזרחי מדינת ישראל מבוטחים בשירות רפואי משלים בקופות-החולים, ה-30% שאינם מבוטחים הם אותו ציבור אשר אין בידו הממון לעמוד בעלויות ביטוח, והם עולים חדשים, קשישים, מובטלים, משפחות חד-הוריות, נכים ועוד.

אמנון כהן: מאבק זה, שהובילה סיעת ש"ס עם סיעות הקואליציה, הוא מאבק עקרוני להגדלת השוויון בין אזרחי מדינת ישראל ונגד יצירת שני מעמדות שונים בקבלת טיפולים רפואיים.

אמנון כהן: בהענקת שירותים אלו לכלל אזרחי המדינה החזרנו תוכן משמעותי למושג "בריאות חינם" – מושג שמאז נחקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי כמעט והתרוקן מתוכן.

אמנון כהן: גזירה נוספת שהתנגדנו לה בתוקף היא הכוונה למסות את עקרות-הבית הישראליות בשיעור של 86 שקלים לחודש.

אמנון כהן: על-ידי ביטולו של סעיף זה הצלחנו למנוע פגיעה באוכלוסייה רחבה של נשים אשר מבצעות את אחת העבודות החשובות ביותר במשק הישראלי, עבודה שהאו"ם העריך את שוויה, לו היתה מתוגמלת, בכ-16 טריליון דולרים בשנה.

אמנון כהן: מה ההיגיון לפגוע בנשים אשר דואגות ושומרות 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה, על התא המשפחתי?

אמנון כהן: נשים שבעבודת הקודש שהן מבצעות מאפשרות למאות אלפי גברים לצאת לעבודה וללימודים בידיעה כי ילדיהם מטופלים ומוגנים?

אמנון כהן: הצלחות נוספות במאבקיה של ש"ס נגד חוק ההסדרים הן הגדלת תקציב מרכז ההשקעות במשרד התמ"ת – כמובן בשיתוף פעולה עם שאר סיעות הבית.

אמנון כהן: התקציב עלה ב-150 מיליון שקלים.

אמנון כהן: השקעות אלו מיועדות בעיקר לאזורי הפריפריה ולתמיכה בעסקים קטנים ובינוניים, בקרב אוכלוסיות אשר לא זוכות לנגישות, לאשראי ולהון בישראל.

אמנון כהן: כמו כן, ביטלנו את הכוונה לדחות את החלת חוק חינוך חובה עד כיתה י"ב.

אמנון כהן: אני שמח וגאה על כך שרבות מסיעות הקואליציה חברו יחדיו למען ביטול הכוונות לפגוע באוכלוסיות המוחלשות במדינה.

אמנון כהן: עם זאת, ברצוני להזכיר לחברי הבית כי סיעת ש"ס החלה להיאבק על הכוונה לפגוע בקצבאות, בעקרות-הבית ובשירותי הבריאות, ואף הצביעה נגד תקציב הממשלה.

אמנון כהן: ש"ס הודיעה בריש גלי כי לא תתמוך בתקציב 2008 ללא התיקונים הנדרשים, אף במחיר פרישה מן הקואליציה.

אמנון כהן: אמירה זו לא היתה רק מס שפתיים, אלא אמירה שמאחוריה מעשים.

אמנון כהן: ניסיון העבר הוכיח כי סיעת ש"ס לא היססה להיפרד מן השררה כאשר זו פוגעת ללא רחם בעניי המדינה.

אמנון כהן: בדיון בוועדת השרים לענייני חוק ההסדרים, השר לענייני דתות, הרב יצחק כהן, הצליח לטרפד את כוונת האוצר בחוק ההסדרים, אך ההצעות עברו בפעם השנייה על-ידי שר האוצר, שהחליף את השר יצחק כהן.

אמנון כהן: חשוב להדגיש שוב ולציין כי שרי ש"ס הם היחידים אשר התנגדו לתקציב הממשלה מלכתחילה, הרבה לפני שסיעות הקואליציה האחרות החליטו להצטרף.

אמנון כהן: סיעת ש"ס לא בוחרת את מאבקיה לאור הרייטינג בתקשורת, אלא פועלת מימים ימימה ללא לאות בדאגה לאוכלוסיות המוחלשות.

אמנון כהן: עבורנו זו דרך חיים ושליחות ציבורית המצווה עלינו משמים.

אמנון כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כנציג סיעת ש"ס בוועדת הכספים הייתי שותף עם חברי הוועדה לחלוקת העוגה הקרויה תקציב המדינה.

אמנון כהן: ישבנו על המדוכה והתייחסנו בכובד ראש לכל סעיף וסעיף.

אמנון כהן: אני יכול לומר בפה מלא שהשגנו את המרב האפשרי למען השכבות המוחלשות: הגמלאים, עקרות-הבית, העולים, הנכים ושאר הנזקקים.

אמנון כהן: אני תפילה ותקווה שהישגים אלה יהוו יריית פתיחת לשנת רווחה, בריאות, שלום וצמיחה לכל עם ישראל.

אמנון כהן: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך מאוד, ואני קוראת לאחרון הדוברים בקטע הזה של הדיון, יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אפללו.

קולט אביטל: בבקשה.

אלי אפללו: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, התקציב המונח בפנינו להצבעה בקריאה שנייה וקריאה שלישית הוא תקציב בשורה, לא תקציב של גזירות.

אלי אפללו: הממשלה הזאת הוכיחה שאפשר להגיש תקציב עם אחריות כלכלית, עם חמלה חברתית.

אלי אפללו: החשיבות של אישור התקציב היום חוצה גבולות ומפלגות.

אלי אפללו: והפעם, בשונה מכל התקציבים שהיו – אני זוכר את עצמי עוקב אחרי התקציבים, למעלה מ-20 שנה, עם גזירות קשות בחוק ההסדרים.

אלי אפללו: בפעם הראשונה חוק ההסדרים הזה הוא חוק עם רפורמות לטובת האזרחים, זה הדבר השונה.

אלי אפללו: חוק ההסדרים קטן באופן משמעותי מכל חוק הסדרים שקדם לו.

אלי אפללו: עם זאת, לא היה אפשר לעשות את זה אם הקואליציה לא היתה מגובשת.

אלי אפללו: אני רוצה להודות לכל יושבי-ראש סיעות הקואליציה – לחבר הכנסת איתן כבל, לחבר הכנסת יעקב מרגי, לחבר הכנסת רוברט אילטוב, לחבר הכנסת יצחק גלנטי – על שיתוף הפעולה והאחריות שגילו כדי להגיע לתקציב – – –

קולט אביטל: מה עם חבר הכנסת איתן כבל?

אלי אפללו: הזכרתי אותו הראשון.

אלי אפללו: ראשון הראשונים.

אלי אפללו: איתן כבל ראשון בראשונים, אני אומר את זה באחריות מלאה.

מש"ס הוא לא הזכיר.

אלי אפללו: הזכרתי גם את יושב-ראש סיעת ש"ס.

אלי אפללו: אם אתם רוצים, אני אחזור, כדי שלא יהיה ספק.

שלום שמחון: מה עם חבר הכנסת אלי אפללו?

אלי אפללו: לחבר הכנסת איתן כבל, לחבר הכנסת יעקב מרגי, לחבר הכנסת רוברט אילטוב ולחבר הכנסת יצחק גלנטי.

אלי אפללו: ארבעה יושבי-ראש סיעות שבלעדיהם היה לי קשה מאוד לפעול.

אלי אפללו: תודה על שיתוף הפעולה שלהם והאחריות שגילו לאורך כל הדרך.

אלי אפללו: תודה מיוחדת ליושבת-ראש הכנסת, שעשתה מאמץ כדי להגיע לחוק הסדרים קטן ככל האפשר.

אלי אפללו: תודה לה באופן מיוחד.

אלי אפללו: לחבר הכנסת דוד טל, יושב-ראש ועדת הכנסת, שגם הוא עשה עבודה נהדרת, קשה ועם אחריות.

אלי אפללו: ואני לא יכול להבליג ולא לומר שיושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, עשה עבודה יוצאת מהכלל.

אלי אפללו: מבחינתי הוא אחד מהגילויים – הוא איש מוכשר באופן יוצא מהכלל, שהצליח להביא להקשבה מיוחדת בכל נושא ובכל דיון.

אלי אפללו: חשוב לי להודות לו.

אלי אפללו: זו ההזדמנות שלי להודות לו.

אלי אפללו: באותו עניין, תודה לצוות המשפטי של הוועדה, ובראשו שגית, שעשתה עבודה נהדרת.

אלי אפללו: אני חושב שהיא והצוות לא ישנו לפחות יומיים או שלושה ימים.

אלי אפללו: לצוות סיעת קדימה, שכולם עבדו קשה.

אלי אפללו: יש לי הזכות להגיד להם תודה מיוחדת על העבודה המאומצת שעשו.

אלי אפללו: אני מבקש להודות באופן מיוחד לשר האוצר רוני בר-און, שהיו לו הסבלנות וקור הרוח להוביל את התקציב הזה, ולהתפשר ולהגיע לזה שזה יהיה תקציב מיוחד, גם עם אחריות כלכלית ובאופן מיוחד גם עם חמלה חברתית.

אלי אפללו: אני חוזר ומזכיר את יושבת-ראש הכנסת דליה איציק, שמגיע לה קרדיט מיוחד.

ישראל כץ: מגיע קרדיט ליושב-ראש הקואליציה.

אלי אפללו: וכמובן, בראש ובראשונה, לראש הממשלה שלנו.

קולט אביטל: אני נעלבת שלא מגיע לי משהו.

אלי אפללו: גם לך מגיע, אבל בראש ובראשונה אני רוצה לומר תודה מיוחדת לראש הממשלה.

אלי אפללו: מגיע לו.

יולי יואל אדלשטיין: – – – קמתי אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: תקומו, תקומו.

אלי אפללו: גם לאופוזיציה, שהיתה אופוזיציה אחראית.

אלי אפללו: האופוזיציה עשתה מאמץ ובוועדת הכספים היתה אופוזיציה שעשתה את עבודתה, גם באחריות.

אלי אפללו: באמת, גם לאופוזיציה אני רוצה להודות במקרה הזה.

אלי אפללו: רבותי, כל מה שנאמר, כל הרפורמות שנעשו – אם בוועדת הכלכלה, בוועדת החינוך, בוועדת הפנים ובוועדות האחרות – נעשתה עבודה אחראית, שקולה.

אלי אפללו: להיות יושב-ראש קואליציה זה לא דבר קל או נעים, גברתי.

אלי אפללו: זה נעים כשלא מעבירים תקציב, או במהלך השנה כשמעבירים חקיקה.

אלי אפללו: אבל לכהן בתפקיד הזה כשעוסקים בחוק ההסדרים ובחוק התקציב בעת ובעונה אחת, זה קשה.

אלי אפללו: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת, מהקואליציה ומהאופוזיציה, שהיום יצביעו על התקציב – כל אחד לפי שיקול דעתו, אבל אני מקווה שיסתכלו וישקלו ויצביעו עם אחריות לטובת כלל עם ישראל ותושבי מדינת ישראל, כדי שהתקציב הזה יביא בשורה טובה למדינה, ונוכל להמשיך לצעוד קדימה, כדי שיהיה פתרון לכל הבעיות – – –

יעקב ליצמן: לא קדימה.

אלי אפללו: אף-על-פי שאנחנו שומעים את הצעקות של אלה שמתפקידם לעשות את זה – מהאופוזיציה, באופן תמידי, אבל זה חלק מהדמוקרטיה.

אלי אפללו: חבר הכנסת ליצמן, אני מקבל את זה באהבה וגם בהבנה.

אלי אפללו: זה תפקידך, אחרת זה לא היית ממלא אותו.

אלי אפללו: אני מודה לכולם, ומקווה שנעבור את הערב הזה בהבנה ובאהבה, כי בסופו של דבר כולנו רוצים שזה יהיה לטובת עם ישראל ומדינת ישראל.

אלי אפללו: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: וגם לך, כיוון שאף אחד לא הודה לך, ואתה הודית לכולם.

קולט אביטל: גם לך מגיעה תודה, על תפקיד שבוודאי לא היה קל.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לחלקו האחרון של הדיון הזה.

קולט אביטל: אני מזמינה את חבר הכנסת גדעון סער לשאת דברים בשם יושב-ראש האופוזיציה.

קולט אביטל: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: איפה ביבי, נסע – – –

קולט אביטל: אני מבקשת לשבת.

קולט אביטל: חברים ליד שולחן הממשלה, זה לא נהוג.

קולט אביטל: חברת הכנסת יחימוביץ, חבר הכנסת שי חרמש, נא לשבת.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, כנסת נכבדה, אני רוצה לגעת בכמה דברים חמורים.

גדעון סער: כמובן, כשאתה מדבר על תקציב המדינה אתה יכול לעמוד שעות ארוכות ולהתריע על ליקויים, על מחדלים, על חוסר צדק – אולי נקודה אחת שהיא חשובה לא למגזר מסוים, אלא לכל אחד מאזרחי ישראל.

גדעון סער: אני אשתדל בדברי, מכובדי יושב-ראש הקואליציה, להסתמך אך ורק על דברים שאמרו חברי הקואליציה, לא להסתמך על חברי האופוזיציה.

גדעון סער: למשל, בנושא תקציב הביטחון אומר חבר סיעת קדימה, חבר ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, חבר הכנסת יצחק בן-ישראל – בוודאי אדם רציני, לכל הדעות – שלא יוכל לתמוך היום בתקציב המדינה בגלל אי-העברת תקציב מספק לביטחון ולעורף.

גדעון סער: לפי חבר הכנסת בן-ישראל, שעוסק עשרות בשנים בדברים הללו, יש להוסיף לביטחון לפחות 750 מיליון שקלים, ושליש מהם להעביר לעורף.

גדעון סער: דברים קשים הרבה יותר, גברתי היושבת-ראש, אומר מי שהיה עד לא מכבר בתפקיד סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אפרים סנה, ואני מצטט: "בניית המענה לאיום האירני מתעכבת והעורף אינו זוכה להגנה ראויה.

גדעון סער: אין תקציב לחלוקת ערכות מגן וייצורן יופסק לאלתר, בשנת 2008.

גדעון סער: פיקוד העורף יקבל בקושי רבע מדרישותיו המינימליות ביותר, ואין תקציב לשיפור ההגנה על יישובי עוטף-עזה".

גדעון סער: ואומר חבר הכנסת סנה עוד: "לביצוע משימות המינימום של צה"ל עדיין חסרים מאות מיליוני שקלים".

גדעון סער: ומה אומר, אדוני השר שמחון, אדוני השר הרצוג, חבר הכנסת סנה, אשר בוודאי הוא בנושאים האלה אוטוריטה?

גדעון סער: "האחריות היא על מי שמרים את ידו בדבר הזה, שאני רואה כמחדל חמור".

גדעון סער: חברי הכנסת, האחריות לאי-מתן המענה על איומים בלתי קונבנציונליים, על הנושא של מוכנות העורף, תהיה עליכם אם תרימו יד בעד התקציב הזה, שלא נותן מענה על הנושאים הללו.

גדעון סער: אומר יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, הוא גם חבר הקואליציה, חבר הכנסת צחי הנגבי: "התקציב שהוצג בפני הכנסת אינו מעניק מענה אופטימלי לצורכי הביטחון של מדינת ישראל.

גדעון סער: חסרים משאבים משמעותיים הן לצורכי ההתעצמות של צה"ל והן למערכים שנושאים בנטל הביטחון השוטף.

גדעון סער: האיומים הצפויים מצד אירן, סוריה, "חיזבאללה" והטרור הפלסטיני והטרור העולמי מתעצמים בקצב מהיר.

גדעון סער: לעומתם, אין גידול בתקציב הביטחון".

גדעון סער: רבותי, אם אינכם שומעים לחבר הכנסת הנגבי, לחבר הכנסת בן-ישראל ולחבר הכנסת סנה, ולמשרד הביטחון אשר אומר שהוא מקצץ, לא מוסיף – שימו לב, תקציב נמוך בנושא "סופת חול" זה צמצום בתוצאות של תקיפות בלתי קונבנציונליות על העורף, לא עלינו.

גדעון סער: בנושא זה התקציב נמוך באופן משמעותי גם מהתקציב של 2007, ומשמעותו, לפי מערכת הביטחון, שחיקת רמת הכשירות הקיימת בתחום ההתגוננות האזרחית נגד תקיפות בלתי קונבנציונליות, הגבלת רענון מלאי של תרופות וציוד, הגבלת רענון ושיקום של ערכות המגן הנאספות מהציבור וצמצום הייצור והרכש של ערכות מגן חדשות.

גדעון סער: אנחנו מדברים על ממשלה אחרי מחדל מלחמת לבנון השנייה, אחרי הפקרת העורף, אחרי מחדל פילדלפי.

גדעון סער: הרי רק בימים האחרונים שמענו את תוצאותיו של מחדל פילדלפי – אומנם משרת החוץ, שהיא שותפה למחדל; היום, אחרי כל המחדלים הללו, הממשלה בעצם מביאה תקציב שיש בו הכנת תשתית למחדל בסדר-גודל היסטורי, אסטרטגי, הרבה יותר גדול, מול איומים הרבה יותר גדולים.

גדעון סער: זה חוסר ראות.

גדעון סער: וחוסר ראות זה דבר שמאפיין את ממשלת ישראל בראשותו של אהוד אולמרט.

גדעון סער: אבל אין כאן רק חוסר ראות, יש פה גם הרבה מאוד אטימות.

גדעון סער: אני בטוח, אדוני השר שמחון, שאתה קראת היום את מכתבו של חיים ילין, ראש המועצה האזורית אשכול, בנושא – – –

שלום שמחון: קיבלתי ממנו SMS וגם ביפר.

גדעון סער: אז אני מקווה שאתה – הפעם גם לא רק תקבל ממנו מסרים אלא תטמיע את המסרים שלו אליך.

ראובן ריבלין: ממשלה אטומה זאת ממשלה אכזרית.

גדעון סער: ראש המועצה האזורית אשכול פונה לחברי הכנסת כמי שמבקש, אני מצטט, "להפיל תחינה של הרגע האחרון.

גדעון סער: אנא הרימו את ידכם בהצבעה ואשרו את התקציב המיועד למיגון בתינו.

גדעון סער: תושבי אשכול, כמו אחינו בשדרות וביישובי עוטף-עזה, נתונים כבר שבע שנים תחת מטר בלתי פוסק של רקטות 'קסאם' ומרגמות".

קולט אביטל: נא לסיים.

גדעון סער: גברתי, אני מדבר במקומו של יושב-ראש האופוזיציה.

גדעון סער: אינני חושב שזמני מוגבל.

קולט אביטל: טוב, דבר שעה.

גדעון סער: אני לא אגזים, אבל למיטב הבנתי – – – הוא מדבר על ילדים ששנתם נודדת בלילה, אדוני סגן שר החוץ: "שגרת חיינו נטרפה.

גדעון סער: שבענו הבטחות והצהרות ומבקשים מעשים".

גדעון סער: "גם בחוק התקציב", אומר ראש מועצת אשכול, "אין שום מענה למצוקות שאנחנו חווים.

גדעון סער: לבה של הממשלה קשה וידה קפוצה.

גדעון סער: בקשתנו להקצות כסף למיגון הבתים גם היא לא נענית.

גדעון סער: כראש מועצת אשכול וכאב לילדה קטנה אני פונה אליכם, כולכם, בלי הבדל סיעה ודעה, להצביע למען ההסתייגות.

גדעון סער: אשרו את 150 מיליון השקלים המוקצים למיגון בתינו".

גדעון סער: חברי הכנסת, אין לי ציפיות מהממשלה, שמפקירה את התושבים ואוטמת את הלבבות, שמתנערת מאחריות וקופצת את היד.

גדעון סער: אבל בואו נוכיח אנחנו, חברי הכנסת מכל הסיעות, לאותם תושבים בשדרות, לאותם תושבים בעוטף-עזה, שעומדים מול סבל שקשה לתאר – בואו נעשה את הדבר שהממשלה הזאת היתה צריכה לעשות מזמן.

גדעון סער: בואו נעביר את המינימום הדרוש לצורך המיגון בהעדר אותה פעולה שצריכה להגן על ביטחונם.

גדעון סער: אני קורא לכל החברים לתמוך בהסתייגות שהגישו סיעות הליכוד ומרצ בנושא המיגון, כי זה נושא גם של קשב, גם של פיקוח נפש וגם, כפי שגברתי אומרת, גם של נחיצות.

גדעון סער: אנחנו נגרום במו-ידינו, אם לא נשמע את הזעקה הזאת שעכשיו קראתי, לניכור שאינני יודע לאן יגיע של תושבים באזור גבול, שעומדים תחת מתקפה מהמדינה אשר שלחה אותם לשם.

גדעון סער: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך, אדוני, ואני קוראת ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב.

קולט אביטל: בבקשה.

קולט אביטל: אחריו – השר רוני בר-און, ואז נעבור להצבעות.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אני עמדתי גם היום בבוקר ודיברתי על כך שיש לי הכבוד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את חוק התקציב לשנת 2008.

סטס מיסז'ניקוב: אתמול אמרתי – זאת כבר הפעם הרביעית ביומיים שאני עומד על הדוכן – שיכול להיות שזה אירוע חד-פעמי, או פעם אחת בחיים מזדמן לבן אדם להביא תקציב ולהציג אותו בפני הכנסת.

סטס מיסז'ניקוב: ואני מאוד שמח שזה נפל גם בחלקי.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה לומר בדברי, בפתיח, בדיוק כפי שסיימתי את הנאום היום בבוקר.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת סער, כל מלה זהב, חוץ מדבר אחד.

סטס מיסז'ניקוב: למה צריך להתנות את מיגון יישובי עוטף-עזה ושדרות בהעברת תקציב המדינה 2008?

גדעון סער: כי זה לא קרה עד היום, שנתיים.

גדעון סער: אם זה היה קורה – – –

קולט אביטל: זה גם לא קרה קודם.

קולט אביטל: גם בזמן הממשלה שלכם זה לא קרה.

חיים אורון: אין שום התניה.

סטס מיסז'ניקוב: חברי הכנסת, חבר הכנסת ג'ומס, אתה לא שמעת אותי בבוקר, אתה שומע עכשיו.

סטס מיסז'ניקוב: יש רושם, בבית הזה, או בקרב ציבור מסוים, שה"קסאמים" התחילו ליפול אתמול או שלשום או בתחילת הקדנציה של הממשלה הזאת.

סטס מיסז'ניקוב: זה לא נכון.

סטס מיסז'ניקוב: ה"קסאמים" נופלים שבע שנים.

זבולון אורלב: זה לא כל האמת, העוצמה.

גדעון סער: אתם הייתם בשלוש הממשלות האחרונות.

סטס מיסז'ניקוב: חבר הכנסת אורלב, אני לא מאשים פה אף אחד.

סטס מיסז'ניקוב: גדעון, אני לא מאשים פה אף אחד.

סטס מיסז'ניקוב: אבל את המיגון היה צריך להשלים כבר לפני שש שנים, חמש שנים, ארבע שנים, שלשום, אתמול.

גדעון סער: אז מה עכשיו?

גדעון סער: בוא נדבר על ההווה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מסכים אתך במאת האחוזים.

סטס מיסז'ניקוב: אני יזמתי חוק, עם חבר הכנסת חרמש, שבטח נמצא כאן באולם, עם עוד 80 חברי הכנסת – חוק שדרות ועוטף-עזה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו סיפקנו להם, לפחות ניסינו לספק להם, ביטחון כלכלי כלשהו, גם מבחינת הפחתה בארנונה, גם מבחינת סיוע לעסקים קטנים ובינוניים, גם מבחינת סיוע בשיעורי עזר לתלמידים, גם מבחינת הגדלת הפטור מהמס שהם משלמים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו צריכים, כל הבית הזה, להתגייס על מנת לקרוא לממשלת ישראל לקיים את מה שהיא קיבלה ולמגן מוסדות ציבור בשדרות ובעוטף-עזה, ושוב אני אומר: לא היום, אלא אתמול, שלשום וכך הלאה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל, אי-אפשר להתנות את זה בהעברת תקציב המדינה, כי אנחנו עושים זילות של אותם תושבים אשר סובלים מזה כבר שנים.

סטס מיסז'ניקוב: אני לא מבין מה הקשר.

סטס מיסז'ניקוב: אין פה שום קשר.

סטס מיסז'ניקוב: בפעם הבאה נרצה למגן בית-חולים כי אנחנו מעבירים חקיקה כלשהי, ואז נעשה שם הסתייגות, כדי למגן בית-חולים שנמצא תחת איום של הטילים.

סטס מיסז'ניקוב: לאן אנחנו נגיע?

סטס מיסז'ניקוב: כל פעם שנרצה לעשות פעילות הכרחית שמוגדרת כפיקוח נפש, זה יהיה תחת אילוץ כלשהו של ביצוע חוק כזה, תקנה אחרת או העברת תקציב המדינה?

סטס מיסז'ניקוב: זה ממש לא לעניין.

סטס מיסז'ניקוב: לכן אני מציע לחברי, גם ממרצ, גם מהליכוד וגם לאלה שמצטרפים מהקואליציה, לחשוב.

סטס מיסז'ניקוב: הרי אף אחד מאתנו לא רוצה להרים יד נגד ההסתייגות של מרצ, של הליכוד ושל חבר הכנסת חרמש.

סטס מיסז'ניקוב: אבל מצד שני, כמו שאמרתי, זה גם לא "פייר" להתנות את זה בהעברת תקציב המדינה, כשזה חיוני למדינת ישראל שיהיה תקציב, ואפילו טרם הזמן.

סטס מיסז'ניקוב: אני רוצה להשלים עוד כמה מלים, גברתי היושבת-ראש, לגבי תפקידה של ועדת הכספים בכל הנושא של אישור תקציב המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: אמרתי הבוקר שאנחנו הנהגנו נוהג חדש השנה בוועדת הכספים – להתחיל לשמוע את משרדי הממשלה לא בנובמבר–דצמבר, אלא אפילו באוגוסט–ספטמבר, עוד לפני שהתקציב עבר בקריאה ראשונה.

סטס מיסז'ניקוב: הצגנו להם כמה שאלות כאשר הזמנו אותם.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו ביקשנו מהם לספר לנו על שלושת הפרויקטים הכי גדולים שהם ביצעו ב-2007 ומה היה התקציב לביצוע הפרויקטים האלה.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו ביקשנו מהם להתמקד בשלושת הפרויקטים שהם הולכים לעשות בשנת 2008, הגדולים ביותר, ומה התקציב הנדרש לשם כך.

סטס מיסז'ניקוב: אני חייב להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, ולך, אדוני השר, זה היה מאוד מאוד מאוד מועיל, כל התהליך הזה.

סטס מיסז'ניקוב: ראינו דינמיקה בין חברי הכנסת, חברי ועדת הכספים, לבין השרים והמנכ"לים הממונים על המשרדים.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו עשינו מקצה שיפורים.

סטס מיסז'ניקוב: הכנסנו את דעתנו בתוכניות משרדיות כשעד עכשיו אולי זה לא היה קיים.

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, זה מאוד מפריע.

ראובן ריבלין: השר שלך לא שומע.

קולט אביטל: השר שלי שומע מצוין, האמן לי.

סטס מיסז'ניקוב: הוא שומע סלקטיבית, אותי הוא לא שומע.

שלום שמחון: גם אם אני לא מקשיב, אני שומע.

סטס מיסז'ניקוב: דרך אגב, אני מדבר על יישובי עוטף-עזה ושדרות, ששם הצלחת להכניס, עם אורית נוקד – כל הכבוד לכם – עוד שבעה יישובים.

שלום שמחון: גם בזכותך.

סטס מיסז'ניקוב: גם בזכותי.

סטס מיסז'ניקוב: בזכות כולם פה.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אני מדבר על תקציב מדינת ישראל.

סטס מיסז'ניקוב: אתה היית הרבה שנים חבר בוועדת הכספים, ואני מספר על דרך חדשה שאולי אנחנו צריכים לאמץ באופן תמידי, להיות שותפים – – –

שלום שמחון: משהו לרזומה: גם הייתי יושב-ראש ועדת הכספים.

סטס מיסז'ניקוב: את זה לא ידעתי.

סטס מיסז'ניקוב: זה רק אומר שיש לאן לגדול.

סטס מיסז'ניקוב: אדוני שר האוצר, אני מציע דרך חדשה, קצת חדשה וקצת חדשנית.

סטס מיסז'ניקוב: כיוון שוועדת הכספים הוכיחה שהיא מסוגלת להוביל תהליכים גם בחוק ההסדרים, גם ברפורמות שנמצאות בחוק ההסדרים, ולהביא אותם לכנסת במתכונת הרבה יותר טובה מאשר זו שנכנסה לוועדת הכספים, אני מציע שוועדת הכספים תפסיק להיות רק הגורם המאשר את תקציב המדינה, אלא תתחיל להיות גם הגורם המפקח וגם הגורם שמכין, עם משרד האוצר, עם הפקידות הבכירה, עם משרדי הממשלה.

סטס מיסז'ניקוב: אני מציע שוועדת הכספים גם תהיה שותפה בבניית התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: אם ועדת הכספים רואה את המקרו ובסופו של דבר מאשרת את תקציב המדינה ומפקחת עליו, ובסמכותה לזמן משרדי ממשלה ולשאול – מה עשיתם, איך עמדתם ביעדים שקבעתם ברבעון כזה, בחציון כזה, בשנה כזאת – אנחנו חייבים להיות או אמורים להיות גם שותפים לבנייתו.

סטס מיסז'ניקוב: המודל הזה עובד, אדוני השר, גם בגרמניה, גם באיטליה.

סטס מיסז'ניקוב: נפגשתי עם מבקר המדינה של רוסיה, מדינה אזוטרית, שולית לחלוטין – אני מקווה שבפרוטוקול מובן שזה הומור.

סטס מיסז'ניקוב: שם גם מוסד מבקר המדינה, גם ועדת הכספים, גם משרד האוצר, גם הרשות המבצעת, עובדים ביחד להכנת התקציב של המדינה.

סטס מיסז'ניקוב: לדעתי זה מודל נכון, כי אז מתבצעת הפרדת רשויות אמיתית.

קולט אביטל: זאת לא הפרדת רשויות אם ועדה בכנסת מתערבת בבניית התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: ועדה בכנסת, שאמורה לאשר את התקציב, לא יכולה בסופו של דבר לאשר תקציב שאין לה שום מקום בו והיא לא השתתפה בהכנתו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מזמינים שרים, גברתי היושבת-ראש, אנחנו מבקשים מהם להציג יעדים, ואין לנו בסיס, אנחנו לא יודעים ממה הם התחילו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו מסתכלים רק על המספרים היבשים בתוך תקציב המדינה, אבל אנחנו לא יודעים מה היו התוכניות, איך הם התקדמו.

סטס מיסז'ניקוב: אנחנו גם לא יודעים מה הרזרבות שנשארות במשרדים.

משה שרוני: יש למנות ועדה פרלמנטרית.

סטס מיסז'ניקוב: אני חושב שלא צריך למנות ועדה פרלמנטרית.

סטס מיסז'ניקוב: יש ועדת הכספים, שהיא גם ועדה תקציבית, ואני חושב שביחד אפשר לאמץ מודל של המדינות האחרות – כפי שאמרתי, גרמניה, איטליה, רוסיה – ולהפוך את תקציב המדינה לתקציב רב-שנתי, עם הפיצויים, עם היעדים, עם המדדים.

סטס מיסז'ניקוב: אני יודע שיש לנו שיטת ממשל שתקציב רב-שנתי עלול לא לעבוד בה, כי אצלנו מתחלפות הממשלות כל שנתיים.

סטס מיסז'ניקוב: אבל אם לא ננסה את הניסיון הזה, לפחות בתחום הכלכלי, אז אבוי לנו, כי בהרבה מאוד תחומים – אני קיימתי חצי שעה לפני ההצבעות על חוק ההסדרים ישיבה עם הוועדה לזכויות הילד, דיון בנושא של תקצוב כל הפרויקטים שקשורים לילדים ובני-נוער בתקציב 2008.

סטס מיסז'ניקוב: ראינו שבכל הסעיפים יש תת-תקצוב.

סטס מיסז'ניקוב: ראינו שדרושה ראיית מקרו כשאנחנו בונים תקציב על ילדים, על אנשים, על בני-מיעוטים, על החרדים, על כל השכבות שמרגישות, אולי בצדק, די מקופחות בכל הנושא של התקצוב.

סטס מיסז'ניקוב: אם אנחנו רוצים שהשכבות האלה יצאו ממעגל העוני, יצאו ממעגל הקיפוח, אנחנו צריכים לראות את התמונה במקרו ואנחנו צריכים לתכנן את התקציב ולבנות תקציב רב-שנתי, ובשביל זה כל השחקנים – גם הרשות המבצעת, גם ועדת הכספים כנציגת הרשות המחוקקת, גם הפקידות הגבוהה וגם, כמובן, משרדי הממשלה הרלוונטיים – צריכים להשתתף בבניית התקציב.

סטס מיסז'ניקוב: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שתקציב 2008 הוא תקציב טוב, הוא הרבה יותר טוב מהתקציב של השנה שעברה.

סטס מיסז'ניקוב: הצלחנו להכניס אליו הרבה מאוד דברים, כמו ניצולי השואה, תוספות קצבאות, מקבלי השלמות הכנסה, עידוד השקעות הון, מאבק באלימות נגד נשים – תוספת תקציב כדי להילחם בתופעה של נשים מוכות – והרבה מאוד דברים נוספים.

סטס מיסז'ניקוב: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך ולהצביע בעד תקציב 2008 בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

סטס מיסז'ניקוב: תודה רבה.

קולט אביטל: אני מודה לך, אדוני.

קולט אביטל: אני מבקשת לקרוא לשר האוצר, חבר הכנסת רוני בר-און.

קולט אביטל: אחרי דברי השר נעבור להצבעות.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מציגים היום לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את תקציב 2008.

רוני בר-און: בטרם נציג לכם את עיקריו, אני מבקש להביא בפני חברי הבית כמה נתוני מקרו ביחס לאיתנות כלכלת ישראל.

רוני בר-און: השנה היא השנה השלישית ברציפות שהצמיחה עומדת על למעלה מ-5%.

רוני בר-און: התוצר לנפש גדל בהתמדה ובשיעורים מרשימים.

רוני בר-און: ההוצאה של הממשלה כאחוז מהתוצר קטנה בעקביות, אבל תוך שיפור ברמת האיכות ובהיקף השירותים שניתנים על-ידי הממשלה לאזרח.

רוני בר-און: הגירעון הממשלתי בשנת 2007 מתקרב לאפס.

רוני בר-און: אחוז האבטלה במשק יורד כל הזמן ומעיד על מספרים מעודדים ביותר.

רוני בר-און: היקף יצוא הסחורות והשירותים ומשקלו של היצוא כאחוז מהתוצר גדלים בהתמדה.

רוני בר-און: לאחרונה קיבלה מדינת ישראל, כלכלת ישראל, כמה איתותים חיוביים ביותר ביחס להתפתחותו של המשק בישראל.

רוני בר-און: לראשונה זה שנים רבות של ציפייה, הלכה למעשה אחרי 13 שנה, העלתה חברת דירוג האשראי הגדולה בעולם, SP, את דירוג האשראי לישראל.

רוני בר-און: קרן המטבע הבין-לאומית, במסגרת ביקוריה השנתיים במדינת ישראל, פרסמה את אחד הדוחות החיוביים ביותר שידעו מדינת ישראל וכלכלתה מעודן.

רוני בר-און: וכמובן, המהלך המשמח שבו פורסמה מפת הדרכים המזמינה אותנו להצטרף למועדון המדינות המפותחות, ה-OECD.

רוני בר-און: כל אלה כדבר שבעובדה תרמו ויתרמו להידוק ולהרחבה של שיתוף הפעולה עם המשק הישראלי.

רוני בר-און: הם ירחיבו ויעמיקו את החשיפה של השווקים לשוק הישראלי ולהיפך.

רוני בר-און: כל אלה גם תרמו וגם יתרמו להידוק ולהרחבת שיתוף הפעולה של המשק הישראלי עם שחקני השוק הגלובלי.

רוני בר-און: הם ירחיבו ויעמיקו את החשיפה של השווקים הבין-לאומיים לשוק הישראלי ולהיפך.

רוני בר-און: כמובן, הם גם יסייעו בשיפור היכולת ובתנאים לגיוס ההון בארץ, יעודדו השקעות בישראל, יפתחו שווקים חדשים לפעולה – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת סער, אתה מפריע כל הזמן.

קולט אביטל: אנא ממך, שב.

רוני בר-און: חבר הכנסת סער, אני כיבדתי אותך ולא הייתי באולם כשנאמת.

גדעון סער: אתה אדם אינטליגנטי אבל לא כולם טיפשים כמו שאתה חושב, ואתה לא עד כדי כך חכם.

רוני בר-און: חס וחלילה, אפילו לרגע לא חשבתי כך, בטח לא אתך.

קולט אביטל: אין סיבה לעבור לנימות אישיות.

אביגדור יצחקי: יש כמה שהם יותר טיפשים ממה שאתה חושב.

רוני בר-און: אני רק מדבר על כבוד הדדי.

רוני בר-און: כל הדברים שעליהם דיברתי גם ימריצו, מטבע הדברים, את השימוש בהון האנושי שלנו, ההון האנושי האיכותי הישראלי, הון אנושי איכותי לצורכי מחקר ופיתוח, וכפועל יוצא מכל אלה גם יתרמו למוניטין ולתדמית של הכלכלה הישראלית.

רוני בר-און: אבל אחרי שאמרתי את כל זה, אסור לנו בשום אופן לשכוח כי במציאות של כלכלה גלובלית, כאשר הכלכלות הלאומיות מתמודדות בשדה שבו גבולות המדינה אינם מעצבים עוד את גבולות הכלכלה, במציאות משתנה שכזו מחויבים קובעי המדיניות להיות עם האצבע על הדופק תמיד, כל הזמן.

רוני בר-און: מחובתם לבחון את השווקים, את כללי היציבות, את המדיניות בכללותה, בהתמדה, בעקביות ומתוך ראייה של הזירה הגלובלית; מתוך הבנה כי שורה ארוכה של מדינות חותרות להימצא באותה קדמת במה אטרקטיבית של הכלכלה הגלובלית, וכי כל אותן אלה שחותרות לשם גם מנסות לעצב את הכלכלה שלהן ככזו המשמשת אבן שואבת להון זר.

רוני בר-און: אמרתי לאחרונה, ואני חושב שזו אמירה מדויקת, שהכסף, כמו המים, זורם להיכן שנוח לו.

רוני בר-און: הוא זורם למדינות שבהן קיימים תנאים ברורים של יציבות ושל ודאות, יעדים פיסקליים ברורים, למקום שבו החסמים הביורוקרטיים מעטים, התחרותיות גבוהה, התשתיות מתקדמות ובעיקר האיכויות האנושיות בולטות.

רוני בר-און: במציאות כזו על המדיניות הממשלתית לשלב בין קביעת יעדים פיסקליים ברורים לבין קביעת דפוסי פעולה מעוררי צמיחה ולהעניק לכלכלה המקומית את התנאים האופטימליים כדי להתחרות במשק או בשוק הגלובליים.

רוני בר-און: הצורך במשמעת פיסקלית קשיחה לצד פעילות מעוררת צמיחה מתחדד בעיקר לאור האיתותים הכלכליים המגיעים אלינו מעבר לים.

רוני בר-און: האיתותים האלה, בחלק מהמקרים בהחלט לא מעודדים.

רוני בר-און: התחזיות להאטה בצמיחה במדינות לא מעטות בעולם, משבר הסאב-פריים בארצות-הברית, קשיי הנזילות בשוק ההון הגלובלי – כל אלה מחייבים אותנו לנקיטת מדיניות פיסקלית מרוסנת.

רוני בר-און: חברי חברי הכנסת, תקציב 2008 הוא במפורש ביטוי למדיניות מאוזנת ומרוסנת.

רוני בר-און: זהו תקציב שמשלב בין משמעת ובין יעדים פיסקליים מרוסנים, ובין סדרי עדיפויות ברורים.

רוני בר-און: זהו תקציב שמניף, במפורש, את דגל הביטחון, את דגל החברה ואת דגל החינוך.

רוני בר-און: אני מבקש או מציע לכם לזכור כי גם לשיטתם של חברי הכנסת או חברי הבית הזה שטוענים שיש להרחיב את מגבלת ההוצאה, עדיין אנחנו נמצאים ונימצא תמיד בעולם של סדרי עדיפויות; בעולם של סדרי עדיפויות, שבו לא ניתן בשום צורה לרצות את כל הדרישות, את כל הבקשות, כולן צודקות, כולן דחופות, כולן חשובות – גם של המשרדים הממשלתיים השונים, גם של הסיעות השונות, גם של הסקטורים, וכן, גם של חברי הכנסת כשהם עומדים לעצמם.

רוני בר-און: דווקא כאן, חברי הכנסת, חשוב לזכור: כשאנחנו מדברים על תקרת ההוצאה, פרופסור ברוורמן, חשוב לזכור את מספר האירועים המאוד בולטים שהיו כאן, במקומותינו, לאחר שמסגרת התקציב נסגרה, בעצם; אירועים שהצרו באופן מאוד משמעותי את מרחבי הגמישות של הממשלה לשנת התקציב 2008.

רוני בר-און: השגנו הסכם קיבוצי היסטורי עם ההסתדרות הכללית, הסכם שסוגר קרוב לעשר שנות סכסוך מתמשך שבו לא היה הסכם בין המדינה לבין ההסתדרות, הסכם שמבטיח שקט תעשייתי עד סוף שנת 2009.

רוני בר-און: להסכם הזה יש גם מחיר, כבר בתקציב 2008.

רוני בר-און: מדובר בתוספת תקציבית, לצורך ההסכם הזה, של מיליארד ו-200 מיליון שקל, לבסיס התקציב.

רוני בר-און: לא יצאו ימים מרובים, ואישרנו את דוח-ברודט, דוח ועדת-ברודט, שמשמעותו תוספת של מיליארדים רבים של שקלים לתקציב הביטחון, לבניין הכוח של מדינת ישראל, בתקציב רב-שנתי לעשר שנים, שמצמצם את מרווחי הגמישות עוד יותר ועוד יותר.

רוני בר-און: ואלה צרכים שאין עליהם מחלוקת.

קולט אביטל: חבר הכנסת אפללו, חבר הכנסת גלזר, נא לשבת.

קולט אביטל: אדוני שר השיכון, נא לשבת.

קולט אביטל: בבקשה.

רוני בר-און: עוד לא סיימנו לעשות את ההסכם הקיבוצי במשק, ואת התקציב הרב-שנתי למשרד הביטחון, וכבר התגלגלה אלינו בעיה לא פשוטה לפתרון, כשממשלת ישראל תיקנה עיוות היסטורי בן 60 שנה, עיוות מחפיר, ושינתה את מצבם של פליטי השואה וניצולי השואה.

רוני בר-און: זה עוד לא הסתיים והסכמנו להסכם להתנעת רפורמה בחינוך העל-יסודי.

רוני בר-און: שמרנו על ההסכמים הקיימים, על המסגרת של ההסכמים הקיימים.

רוני בר-און: היה לנו בצד אחד ההסכם עם ההסתדרות הכללית – שכל מה שהיינו עושים היה פורץ אותו במכפלות של כל 1% ששווה 800 מיליון שקל לשנה.

רוני בר-און: כל 1% מעבר למה שהתחייבנו בהסכם הקיבוצי עם יושב-ראש ההסתדרות הכללית החדשה היה עולה לנו 800 מיליון שקל.

רוני בר-און: זה קל נורא.

רוני בר-און: כל אחד אומר: תן לי 3%, תן לי 4%.

רוני בר-און: מה זה 4%, הוא אומר.

רוני בר-און: השפעת הרוחב של 3% זה 2.4 מיליארדים ושל 4% זה 3.2 מיליארדים בבסיס התקציב.

רוני בר-און: שמרנו על ההסכמים הקיבוציים, למרות השביתה הקשה, כי היה לנו גם הסכם עם 80,000 מורי ההסתדרות, הסתדרות המורים.

רוני בר-און: וכל מה שהיינו פורצים פה – היינו פורצים גם שם.

רוני בר-און: העמדנו, ואנחנו ממשיכים להעמיד, מתחילת כהונתה של ממשלת אולמרט, את החינוך במרכז סדרי העדיפויות.

רוני בר-און: כל הדברים האלה – מה שגמרנו עם המורים, עם ארגון המורים, הוא נוסף על אותה הקצאה גדולה, חסרת תקדים, של תקציבים לחינוך בגיל הרך, למעונות-היום, לשיפור מצבם של ילדים בסיכון, לחינוך היסודי וגם לחינוך הגבוה.

דליה איציק: נא לשבת, תיכף אנחנו עוברים להצבעות.

דליה איציק: סליחה, אדוני השר, אני מפריעה לך, דקה.

דליה איציק: אדוני שר הפנים, נא לשבת.

דליה איציק: ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, השר פואד בן-אליעזר.

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: לא מדברים.

דליה איציק: חבר הכנסת צחי הנגבי, לא מדברים.

דליה איציק: איפה כל השרים?

דליה איציק: נא לשבת.

דליה איציק: לצלצל, אדוני.

רוני בר-און: שמעתי הבוקר את דבריו המאלפים של פרופסור ברוורמן, שבנה אוניברסיטה לתפארת בנגב, וכיהן כנשיא האוניברסיטה 16 שנה, ומי כמוהו בר-סמכא בדברים האלה.

רוני בר-און: ואני אומר לך: מה, אנחנו לא רוצים חינוך גבוה מצוין?

רוני בר-און: אנחנו לא רוצים להחזיר מומחים שברחו ולעצור את בריחת המוחות מישראל?

רוני בר-און: הרי חרתנו את זה על הדגל ביום הקמתה של הממשלה.

רן כהן: אז תן לו לגמור – – –

רוני בר-און: אז יכולה להיות מחלוקת, ואתה יכול לחשוב שלא היה צריך להקים את ועדת-שוחט.

רוני בר-און: אבל הוקמה ועדת-שוחט, והממשלה, מצדה – לאחר שהוועדה הזו, ברמה האינטרדיסציפלינרית, בחנה את כל העניינים שמונחים על השולחן והגישה את ההמלצות שלה, ואנחנו מוכנים לקבל את ההמלצות האלה, עכשיו באים המרצים, באמת אנשים נפלאים, אבל בכל הכבוד, ציבור של 4,500 איש, שרמת השכר הממוצעת שלו נוגעת ב-22,000 שקל בחודש, ומבקשים תוספת שחיקה שנעה – כל דבר בין 20% ל-30%.

רן כהן: איפה היא מתחילה?

רן כהן: לא בממוצע.

רן כהן: ב-7,000 שקל.

רוני בר-און: טוב, בסדר.

רן כהן: תבדוק.

רוני בר-און: בסדר.

רוני בר-און: מה אתה רוצה?

רוני בר-און: אתה אומר ואני מסכים אתך ואתה ממשיך לצעוק?

רוני בר-און: זה סוג של הגדרה.

דליה איציק: ומה עם ההנאה?

רוני בר-און: עכשיו, תראה מה מתפתח.

רוני בר-און: יושבים חודש ימים או חודשיים, הממשלה אומרת: 3% שחיקה, 4% שחיקה, 6% שחיקה.

רוני בר-און: הם אומרים: 30%.

רוני בר-און: זה מצב שאפשר לפתור אותו במשא-ומתן פרונטלי?

רוני בר-און: – לא.

רוני בר-און: באתי ביום שבת האחרון, כינסתי את כל הפורום, עם ועד ראשי האוניברסיטאות, עם המרצים; אמרתי להם: חבר'ה, על העתיד בואו נדבר פתוח.

רוני בר-און: על השחיקה אחורה, לרבות ממתי מחשבים אותה, נלך לבוררות.

רוני בר-און: הצעתי גישור, שילך יותר מהר; הם מפחדים מגישור.

רוני בר-און: אמרתי: בוררות; הם אומרים: אבל שהבוררות תסתיים בתוך השביתה, לא חוזרים לעבודה בלי פסק בורר.

רוני בר-און: איזה סוג של דיבור זה?

רוני בר-און: אחר כך אמרתי להם, חבר הכנסת ברוורמן, שאני שם את נפשי בכפי, משום שעל-פי החוקים של מדינת ישראל, המדינה לא יכולה ללכת לבוררות אלא באישור היועץ המשפטי לממשלה.

רוני בר-און: אמרתי: עלי, אני אביא אותו שיסכים לבוררות.

רוני בר-און: ואמרתי עוד יותר מזה, כי בדרך כלל היועץ המשפטי לממשלה אומר:

רוני בר-און: בוררות – בתנאי שזה לא יעבור איזה היקף מסוים.

רוני בר-און: אמרתי: גם את זה אני לוקח על עצמי.

רוני בר-און: אמרו: לא.

רוני בר-און: אז ועד ראשי האוניברסיטאות קם ואמר: חברים, אתם לא צודקים, זה לא בסדר.

רוני בר-און: אתם רוצים להתקדם בפתרון, לכו לבוררות, על העתיד נדבר.

רוני בר-און: והיתה לנו תוכנית שהם לא יכלו לא לקבל אותה.

רוני בר-און: חזרו ואמרו: בסדר.

רוני בר-און: אם יש שטר בוררות, אם האוצר יחתום על שטר הבוררות הזה, נלך לבוררות.

רוני בר-און: אתה רוצה לדעת מה היה בשטר הבוררות?

רוני בר-און: שהבורר יוכל לשקול את השחיקה רק לפי השחיקה בשכר של החוקרים והמדענים בשוק הפרטי.

רוני בר-און: מנגנון השחיקה יהיה לפי השכר בהיי-טק.

רוני בר-און: חברים, השכר בהיי-טק זה לאנשים שעובדים בין שנתיים לחמש שנים באותו מקום עבודה, שלא מקבלים זכויות פנסיוניות מהסוג שמקבלים חברי הסגל שעובדים 40 שנה ואחר כך עוד 20 שנה בפנסיה.

רוני בר-און: אלה דברים שצריך לדעת.

רוני בר-און: אם לא זה, אז השחיקה בשכר עובדי חברת החשמל.

רוני בר-און: זה נראה לך הגיוני?

רוני בר-און: ואם לא זה, סקטור פרטי.

רוני בר-און: ואם לא זה, שכר ממוצע במשק.

רוני בר-און: עכשיו תגיד שאין סיכוי שאני יכול לקבל את זה, שאין סיכוי שהיועץ המשפטי לממשלה יאשר לי.

רוני בר-און: הם גם אומרים: ובלבד שהבורר לא יוכל לפסוק על תוספת שחיקה של פחות מ-16%.

רוני בר-און: איך אני יודע?

רוני בר-און: אני לא ראיתי את שטר הבוררות הזה, אבל אמר לי את זה ועד ראשי האוניברסיטאות, שאתה ודאי נמנית עמו עד לפני שלוש-ארבע-חמש שנים.

רוני בר-און: איך אפשר להציג דרישה כזאת?

רוני בר-און: איך אפשר להציג דרישה כזאת ולבוא ולטעון שבאים ומנהלים משא-ומתן בתום לב ובניקיון כפיים?

רוני בר-און: שמעתי היום בבוקר את חבר הכנסת ריבלין מדבר על הטענות של השרים בפני ועדת הכספים.

רוני בר-און: בזה אין כל חידוש.

ראובן ריבלין: – – –

רוני בר-און: נותן עדות מכלי ראשון.

ראובן ריבלין: את זה אפשר בשבועה אפילו.

רוני בר-און: לא צריך.

רוני בר-און: הוא דן בעניינים האלה.

רוני בר-און: באים שרים, נושאים ונותנים עם משרד האוצר שבוע ושבועיים וחודש וחודשיים, מסכמים, מצביעים על התקציב בממשלה, אבל אומרים דברים אחרים בוועדת הכספים.

רוני בר-און: זה בסדר גמור.

גלעד ארדן: הם שומרים לעצמם את הזכות למחות.

רוני בר-און: גם אני, כשהייתי שר הפנים, הופעתי אצל חבר הכנסת ריבלין בוועדת הכספים.

רוני בר-און: משרד הפנים לא היה פיקניק ולא קייטנה.

רוני בר-און: היה חסר לו כמה שהיית נותן.

ראובן ריבלין: אתה אמרת שתסתדר עם מה שיש.

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אמרתי שאם יכפילו לי את התקציב גם זה לא יספיק, אבל אסתדר עם מה שנתנו לי.

ראובן ריבלין: העדות שלי לא התייחסה אליך.

רוני בר-און: הבנתי.

רוני בר-און: אמר את זה נכון חבר הכנסת אורון ביום שהופעתי בפני ועדת הכספים:

רוני בר-און: זאת מסגרת התקציב וכל מה שנוסיף נצטרך להגיד מאיפה גורעים.

רוני בר-און: זאת תפיסה מאוד נכונה.

רוני בר-און: זאת תפיסה אחראית.

רוני בר-און: זאת תפיסה שיודעת מה פירושה של משמעת פיסקלית.

אבשלום וילן: בשבוע האחרון נוספו 2 מיליארדי שקל לתקציב.

אבשלום וילן: איפה התרופות?

אבשלום וילן: איפה הקצבאות?

רוני בר-און: 1.4 מיליארד.

אבשלום וילן: תקריא לנו.

רוני בר-און: חשיפות, רזרבות.

רוני בר-און: אתה יודע.

אבשלום וילן: תקריא לנו.

רוני בר-און: לא צריך.

רוני בר-און: כל ההסתייגויות ייפלו.

רוני בר-און: אני בטוח.

אבשלום וילן: יהיה קיצוץ רוחבי.

רוני בר-און: גם יהיה.

רוני בר-און: אם נצטרך, יהיה.

רוני בר-און: אמרתי את זה בבוקר.

רוני בר-און: אני אומר את זה עכשיו.

רוני בר-און: כולם יודעים את זה.

רוני בר-און: אין, כבר 22 שנה אי-אפשר שהממשלה תדפיס יותר כסף.

רוני בר-און: זה נגמר.

רוני בר-און: האופרה הזאת נגמרה.

רוני בר-און: חברי חברי הכנסת, אני מבקש לסכם.

רוני בר-און: הכלכלה הישראלית ניצבת מול אתגרים משמעותיים.

רוני בר-און: פירות הגלובליזציה הם רבים ומגוונים, אבל צריך לזכור שהמערכת הכלכלית הגלובלית לא מספקת פתרון אינטגרלי ומובנה לבעיית האי-שוויון בחברה הישראלית.

רוני בר-און: חוסן לאומי איננו רק חוסן פיזי.

רוני בר-און: חוסן כלכלי איננו קיים במקום שבו קיים אי-שוויון עמוק.

רוני בר-און: מחובת הממשלה, מחובת הבית הזה, לדבוק באג'נדה חברתית ולהעניק מדיניות חברתית כלכלית מושכלת, מדיניות כלכלית שתביא את פירות הצמיחה לפתחם של כל המגזרים בחברה, שתגדיל את ההשתתפות בכוח העבודה, שתעודד את פיתוח הפריפריה ותגרום לצמצום הפערים החברתיים.

צבי הנדל: אמרת תודה לביבי?

דליה איציק: תודה, אדוני השר.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת התקציב לשנת 2008, לרבות לוחות התיקונים שהוגשו, ולאחר מכן אנחנו נצביע על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2008.

דליה איציק: אנחנו נתחיל בהסתייגויות לסעיפי התקציב.

דליה איציק: לגבי כל סעיף אנחנו נצביע על ריכוז ההסתייגויות של כל סיעה או חבר כנסת, אלא אם כן חבר הכנסת יבקש הצבעה נפרדת על ההסתייגות שלו.

דליה איציק: אנחנו נתחיל בהצבעות אלקטרוניות.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו עייפים כולנו.

דליה איציק: גם אני.

דליה איציק: יש קצת מתח בבית.

דליה איציק: זה בדרך כלל בכל תקציב.

דליה איציק: אסור להתרגש מזה, אבל גם אסור שזה ישתלט עלינו.

דליה איציק: מי שרוצה בסיעת הליכוד או בסיעת האופוזיציה להצביע נגד, שיהיה אחד כזה.

דליה איציק: בואו נסכם, גדעון, שאתה או ג'ומס תצביעו.

דליה איציק: אותו דבר בקואליציה.

דליה איציק: בואו נעשה את זה גם בצורה מכובדת ומתורבתת.

דליה איציק: סך הכול הכנסת התנהלה פה מאוד יפה.

דליה איציק: התקציב התנהל מאוד יפה.

דליה איציק: בואו נסיים את זה גם יפה.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף 01, הצבעה על ההסתייגות לסעיף 01 של חבר הכנסת אפי איתם.

דליה איציק: הוא לא פה?

דליה איציק: אנחנו לא מצביעים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה של סיעת רע”ם-תע"ל – חברי הכנסת טלב אלסאנע, , אברהים צרצור ועבאס זכור.

דליה איציק: יש שם שש הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת רע”ם–תע"ל לסעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו (נשיא המדינה ולשכתו, נשיא, לשכת הנשיא, לשכת הנשיא לשעבר קציר, לשכת הנשיא לשעבר נבון ורזרבות) – לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות של רע”ם- תע"ל לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 1 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 01, כהצעת הוועדה – 68 נגד – 33 נמנעים – 1 סעיף 01 – נשיא המדינה ולשכתו, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 01, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 02.

דליה איציק: שתי הסתייגויות של סיעת רע”ם-תע"ל – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגויות – 35 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 02 – הכנסת (שכר צוות פרלמנטרי ורזרבה), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של סיעת רע”ם-תע"ל לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 35 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 02 – הכנסת (רזרבה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות ריבלין - סיעת הליכוד של חיים כץ – מורידים.

דליה איציק: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 02 כהצעת הוועדה – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 5 בעד סעיף 02, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 02 – הכנסת, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 02 כהצעת הוועדה התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 03.

דליה איציק: הסתייגות לסעיף הזה של – הורדת.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי כהצעת הוועדה – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 03 – 66 נגד – 33 נמנעים – 1 סעיף 03 – חברי הממשלה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 03, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לסעיף תקציבי 04.

דליה איציק: יש פה הצבעה על ההסתייגות לסעיף 04 של אורי אריאל – שתי הסתייגויות, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת אורי אריאל לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (שירותי דת והמשרד לפיתוח הנגב), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגויות של חבר הכנסת גפני – 13 הסתייגויות.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגויות – 34 נגד – 63 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (מחשב לכל ילד, פעולות מינהלת סל"ע, שירותי דת, מועצות דתיות, שירותי דת, בתי-כנסת, פיתוח בתי-עלמין, פיתוח מבני דת, רבנות ראשית, פעולות למען הכשרות, פעולות הרבנות הראשית, שירותי דת וקידום הנגב והגליל), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף של חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דליה איציק: יש הצבעה אישית על כל חמש ההסתייגויות, אני מבינה.

דליה איציק: חמש הסתייגויות של חבר הכנסת הלפרט, אתה רוצה הצבעה אישית, בבקשה, הסתייגויות לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (מועצות דתיות, שירותי דת, בתי-כנסת, פיתוח בתי-עלמין ופיתוח מבני דת).

(קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – נגד רוחמה אברהם-בלילא – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח אהוד אולמרט – נגד חיים אורון – אינו נוכח זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד עמיחי אילון – נגד רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – נגד אפי איתם – אינו נוכח – בעד רפי איתן – אינו נוכח אריה אלדד – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – נגד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בוים – נגד יוסי ביילין – אינו נוכח יצחק בן-ישראל – נגד בנימין בן-אליעזר – נגד יעקב בן-יזרי – נגד שלמה בניזרי – נגד מנחם בן-ששון – נגד רוני בר-און – נגד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אליהו גבאי – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת אלחנן גלזר – נגד יצחק גלנטי – נגד משה גפני – בעד עמירה דותן – נגד אברהם דיכטר – נגד אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – בעד צחי הנגבי – נגד צבי הנדל – בעד יצחק הרצוג – נגד מגלי והבה – נגד אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד ג'מאל זחאלקה – בעד יצחק זיו – נגד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – נגד ישראל חסון – נגד שי חרמש – נגד ואסל טאהא – בעד אחמד טיבי – בעד דוד טל – נגד אסתרינה טרטמן – נגד שלי יחימוביץ – נגד אביגדור יצחקי – נגד אליהו ישי – אינו נוכח

יעקב ליצמן: ברכה בעד ואתה נגד.

(קורא בשמות חברי הכנסת) דני יתום – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – אינו נוכח יעקב כהן – בעד יצחק כהן – נגד רן כהן – אינו נוכח משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – בעד יצחק לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – נגד אברהם מיכאלי – נגד אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד מיכאל מלכיאור – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח שרה מרום שלו – נגד יורם מרציאנו – אינו נוכח משולם נהרי – נגד מיכאל נודלמן – נגד אורית נוקד – נגד סעיד נפאע – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד אפרים סנה – נגד גדעון סער – בעד גדעון עזרא – נגד אופיר פינס פז – נגד יוחנן פלסנר – נגד – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – בעד אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – בעד חיים רמון – אינו נוכח יוסף שגאל – נגד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – נגד משה שרוני – נגד רונית תירוש – נגד יולי תמיר – אינה נוכחת שוב אקרא בשמותיהם של חברי הכנסת שלא נכחו.

יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח חיים אורון – אינו נוכח אפי איתם – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח יוסף ביילין – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת אברהם הירשזון – אינו נוכח אבשלום וילן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח אליהו ישי – אינו נוכח אמנון כהן – אינו נוכח אמנון כהן.

אמנון כהן: נגד.

אמנון כהן: נגד.

דליה איציק: אני נורא מצטערת.

דליה איציק: מי שלא נמצא פה, אל תקרא פה פעם שנייה.

דליה איציק: בזה נגמר הסיפור.

דליה איציק: אני מודיעה גם לקואליציה וגם לאופוזיציה – לא נקרא פעם שלישית ורביעית.

דליה איציק: אני מודיעה חד-משמעית.

דליה איציק: זה הכול.

דליה איציק: תמשיך.

דליה איציק: על דעת הקואליציה זה מה שיקרה, ואחר כך אל תבואו אלי בטענות.

דליה איציק: בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) רן כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – נגד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח

דליה איציק: חברת הכנסת דותן.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) יעקב מרגי – אינו נוכח יורם מרציאנו – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח

דליה איציק: חבר הכנסת אורון.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) מרינה סולודקין – אינה נוכחת – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח חיים רמון – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח יולי תמיר – נגד האם יש חבר כנסת באולם שלא קראתי בשמו?

איל ינון: אליהו ישי, נגד?

איל ינון: אליהו ישי – נגד.

גלעד ארדן: היושבת-ראש אמרה לא לקרוא – – –

איל ינון: תמה ההצבעה.

דליה איציק: אני מודיעה שאנחנו עוברים מייד להצבעה הבאה.

דליה איציק: מי שיושב יושב ומי שלא ישב לא ישב.

דליה איציק: אנחנו לא נמתין.

דליה איציק: נא לצלצל.

נסים זאב: – – – לשם שמים.

יעקב ליצמן: אני רואה – – –

דליה איציק: חבר הכנסת ליצמן, אתה מפריע לי.

דליה איציק: חבר הכנסת נסים זאב, אתה מפריע לי.

דליה איציק: חשבתי שאתה רוצה לעזור לי.

נסים זאב: – – –

דליה איציק: בבקשה ממך, אל תפריע לי.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסעיף הבא.

ניסן סלומינסקי: ההסתייגות התקבלה?

דליה איציק: אתה במתח?

דליה איציק: בעד – 31, נגד – 67.

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת הלפרט לא התקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת שי חרמש הוריד את ההסתייגויות שלו.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ, את מורידה?

שלי יחימוביץ': כן.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: מוריד הכול חוץ מסעיף 8 – הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: בבקשה, הסתייגות קבוצת מוחמד ברכה – חברי הכנסת מוחמד ברכה, חנא סוייד ודב חנין הסתייגות מס' 8 – המשרד לעניינים – הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: לא לדבר.

דליה איציק: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת מוחמד ברכה לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (המשרד לעניינים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסיעת רע"ם-תע"ל – מורידה, נכון?

קריאה: כן.

דליה איציק: כן.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש, האם אתה מוריד?

כן.

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ.

דליה איציק: האם אתם מורידים?

חיים אורון: לא.

חיים אורון: סעיף 2 – הרשות לקידום מעמד האשה.

דליה איציק: סעיף 2 – הרשות לקידום מעמד האשה.

דליה איציק: ידבר רק חבר הכנסת אורון.

דליה איציק: מה אתה רוצה?

דליה איציק: הצבעה?

חיים אורון: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: בבקשה, הצבעה אלקטרונית על ההסתייגות קבוצת סיעת מרצ – חברי הכנסת חיים אורון, זהבה גלאון, אבשלום וילן, רן כהן ויוסי ביילין.

דליה איציק: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (הרשות לקידום מעמד האשה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: עכשיו, חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

חיים אורון: לא.

חיים אורון: סעיף 7 – קידום הנגב והגליל.

דליה איציק: אתה רוצה הצבעה על הסתייגות מס' 7 של קבוצת מרצ – הצבעה.

קריאות: נגד.

קריאות: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (קידום הנגב והגליל), לא נתקבלה.

צבי הנדל: מה קרה?

צבי הנדל: נגד הגליל?

לימור לבנת: – – –

דליה איציק: חברת הכנסת לבנת, למה את מפריעה?

דליה איציק: זה אמצע הצבעה.

דליה איציק: אני אוציא אתכם.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, האם מסירים?

ראובן ריבלין: לא מסירים.

דליה איציק: מצביעים על ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד, של חברי הכנסת יולי יואל אדלשטיין, , ישראל כץ, לימור לבנת, ראובן ריבלין, יובל שטייניץ, סילבן שלום, חיים כץ, בנימין נתניהו, גדעון סער, משה כחלון וגלעד ארדן.

דליה איציק: הצבעה על ההסתייגויות.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגויות – 24 נגד – 64 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (מערך הגיור וחטיבת חברה ותפוצות), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של סיעת הליכוד לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסיעת הליכוד.

דליה איציק: יש ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, מי נותן לי כאן תשובה?

ראובן ריבלין: מצביעים.

דליה איציק: מצביעים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגויות – 30 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (היכל הגבורה ים-עכו, הרשות למלחמה בסמים, לשכת השרה רוחמה אברהם ולשכת השר חיים רמון), לא נתקבלו.

דליה איציק: מי זה היה עכשיו שפיהק ככה?

דליה איציק: איך אני מקנאת בו.

דליה איציק: מי זה היה?

זבולון אורלב: לא מדליפים.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו להסתייגויות קבוצת ריבלין – סיעת הליכוד – ארבע הסתייגויות.

ראובן ריבלין: מצביעים.

דליה איציק: מצביעים?

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגויות – 28 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (הרשות למלחמה בסמים, הרשות לקידום מעמד האשה, מחשב לכל ילד ותוכנית לחיזוק הצפון), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת ריבלין – סיעת הליכוד של חיים כץ: אלה חברי הכנסת חיים כץ, , ישראל כץ, לימור לבנת, ראובן ריבלין, יובל שטייניץ, סילבן שלום, יולי יואל אדלשטיין, בנימין נתניהו, גדעון סער, משה כחלון וגלעד ארדן – ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגויות – 27 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד של חבר הכנסת חיים כץ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (תמיכות בארגוני הנצחה, סיוע לעסקים, קידום הנגב והגליל ותוכנית לחיזוק הצפון), לא נתקבלו.

דליה איציק: הההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: קבוצת חד"ש הורידה, נכון?

דליה איציק: הורדתם, נכון?

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות של קבוצת מרצ.

דליה איציק: אתם מורידים?

דליה איציק: חבר הכנסת אורון, אני לא שומעת אותך.

חיים אורון: הרשות לפיתוח הנגב – להצביע.

דליה איציק: הצבעה על ההסתייגות.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 63 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (הרשות לפיתוח הנגב), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת רע"ם-תע"ל – מורידים?

מוחמד ברכה: אלקטרונית.

דליה איציק: אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה על ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 64 נמנעים – 3 ההסתייגויות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 04 – משרד ראש הממשלה (מועצת דת אסלאמית, פיתוח מוסדות דת ופיתוח הכפרים הבלתי-מוכרים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציב 04 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה – בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 18 בעד סעיף 04, כהצעת הוועדה – 70 נגד – 25 נמנעים – 2 סעיף 04 – משרד ראש הממשלה, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 04, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 5 של חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דליה איציק: מוריד?

שמואל הלפרט: כן.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – אתה מוריד, נכון?

מוחמד ברכה: מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת – הוא לא כאן.

דליה איציק: קבוצת מרצ – מורידה?

חיים אורון: מורידה.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – מורידה?

ראובן ריבלין: מורידים.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד של חיים כץ?

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 05 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 19 בעד סעיף 05 – 62 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 05 – משרד האוצר, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 05, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 06 של חבר הכנסת אפי איתם – הוא לא כאן.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, אתה מוריד?

משה גפני: מוריד.

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: הסתייגות של חברת הכנסת יחימוביץ – חברת הכנסת יחימוביץ?

שלי יחימוביץ': מורידה.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה הוריד.

מוחמד ברכה: מצביעים.

דליה איציק: מצביעים?

דליה איציק: מצביעים על שש הסתייגויות של קבוצת מוחמד ברכה.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 06 – משרד הפנים (מימון מפלגות רשויות, שלטון מקומי, לשכות למינהל אוכלוסין, נציבות כבאות והצלה, שירותי דת לעדות לא יהודיות ומבני דת לא יהודיים), לא נתקבלו.

דליה איציק: שש ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת סיעת רע”ם-תע"ל.

דליה איציק: מורידה?

קריאה: כן.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת – איננו.

דליה איציק: חברי הכנסת ממרצ, ג'ומס.

חיים אורון: על כל הגוש.

דליה איציק: כל הגוש – הצבעה אלקטרונית – שבע הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגויות – 34 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 06 – משרד הפנים (שלטון מקומי, מינהל האוכלוסין, תוכניות מיתאר, ועדת תכנון לתשתיות, נציבות כבאות והצלה, שירותי דת לעדות לא יהודיות ומבני דת לא יהודיים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לבל"ד.

דליה איציק: מורידים?

דליה איציק: שמונה הסתייגויות.

דליה איציק: חברים, תענו לי.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת סיעת חד"ש.

דליה איציק: מורידים?

קריאה: כן.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת סיעת מרצ.

חיים אורון: להצביע על קידום תוכניות במגזרי המיעוטים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 60 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 06 – משרד הפנים (קידום תוכנית במגזרי המיעוטים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 06, כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 23 בעד סעיף 06, כהצעת הוועדה – 68 נגד – 28 נמנעים – אין סעיף 06 – משרד הפנים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 06, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 07.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני, מוריד?

משה גפני: מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט שמואל, מוריד?

שמואל הלפרט: מוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – מורידה?

שלי יחימוביץ': כן.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת פינס.

אופיר פינס-פז: מה שאבי דיכטר יגיד.

דליה איציק: נו, אין מה שאבי דיכטר יגיד.

דליה איציק: עכשיו אני לא מנהלת משא-ומתן.

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: קבוצת סיעת מרצ.

חיים אורון: להצביע על הסעיף הראשון – תוספת למשטרה.

דליה איציק: כוח מטה ארצי – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 62 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 07 – המשרד לביטחון הפנים (כוח-אדם במטה הארצי), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לריבלין – סיעת הליכוד, חבר הכנסת סער.

גדעון סער: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת סיעת חד"ש – הורידו.

דליה איציק: נכון, קבוצת חד"ש?

מוחמד ברכה: מצביעים, גברתי.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 64 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 07 – המשרד לביטחון הפנים (תוכנית למאבק בפשיעה החמורה והמאורגנת), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 07 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה מס' 26 בעד סעיף 07, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 07 – המשרד לביטחון הפנים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: ובכן, סעיף תקציבי 07, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 08.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה, מוריד את ההסתייגויות?

משה גפני: על ההסתייגות הזאת אני מבקש להצביע.

דליה איציק: שלוש הסתייגויות – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 63 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 08 – משרד המשפטים (בתי-הדין הרבניים, שכר והנהלת בתי-הדין הרבניים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה.

מוחמד ברכה: מוריד.

דליה איציק: קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל.

קריאה: להצביע.

דליה איציק: הצבעה – שתי הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגויות – 31 נגד – 66 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 08 – משרד המשפטים (סיוע משפטי ובתי-דין שרעיים ודרוזיים), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: עוברים לחבר הכנסת פרוש מאיר.

דליה איציק: האם אתה רוצה שנצביע?

כן.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 65 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 08 – משרד המשפטים (שכר), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת סיעת מרצ.

חיים אורון: סניגוריה ציבורית.

דליה איציק: סניגוריה ציבורית, חברי.

דליה איציק: זאת הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 08 – משרד המשפטים (סניגוריה ציבורית), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: מצביעים על הסניגוריה הציבורית.

דליה איציק: כבר הצביעו מזמן.

גדעון סער: לא נכון.

דליה איציק: עוד פעם?

דליה איציק: בבקשה, הצבעה – הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 08 – משרד המשפטים (סניגוריה ציבורית), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד של חיים כץ.

גדעון סער: סיוע משפטי לנזקקים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הסתייגות.

דליה איציק: למה כל כך הרבה צועקים?

דליה איציק: אני רואה התלהבות גדולה.

דליה איציק: אנחנו תיכף נעבור להצבעה ידנית.

דליה איציק: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד של חבר הכנסת חיים כץ לסעיף 08 – משרד המשפטים (סיוע משפטי), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת חד"ש – מורידה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 08 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 33 בעד סעיף 08, כהצעת הוועדה – 66 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 08 – משרד המשפטים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 08, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 09, של חבר הכנסת הלפרט שמואל.

דליה איציק: מורידים?

שמואל הלפרט: כן.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 09 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 34 בעד סעיף 09 – 64 נגד – 33 נמנעים – אין סעיף 09 – משרד החוץ, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 09, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: כל זה, אני מבינה, ירד.

דליה איציק: נכון?

דליה איציק: התקציב של מבקר המדינה אושר בוועדת הכספים – אנחנו עוברים לעמוד 21, הצבעה על הסתייגות לסעיף 12.

דליה איציק: יחימוביץ שלי הורידה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

דליה איציק: מורידים?

ראובן ריבלין: כן.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 12 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: אדוני שר הביטחון, אתה מפריע לי.

דליה איציק: הצבעה מס' 35 בעד סעיף 12 – 64 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 12 – גמלאות ופיצויים, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 12, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 13.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה.

משה גפני: מוריד.

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה.

מוחמד ברכה: מסיר.

דליה איציק: מסיר.

דליה איציק: סולודקין מרינה – לא נמצאת.

דליה איציק: קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר.

מוריד.

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: סיעת מרצ.

חיים אורון: הצבעה על פיתוח תוכניות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 68 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 13 – הוצאות שונות (פיתוח והפעלת תוכניות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: מורידים.

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת חד"ש, אני מבינה שהיא הורידה.

מוחמד ברכה: להצביע.

דליה איציק: הצבעה – הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 62 נמנעים – 1 ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 13 – הוצאות שונות (השתתפות בהלוואות לעובדי הוראה, השקעות בעסקים קטנים ומימון תוכניות הבראה ברשויות המקומיות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 13 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 38 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 13 – הוצאות שונות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 13, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 14.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, אני מבינה שאתה הורדת.

מוחמד ברכה: כן.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 14 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: אתם מאוד מפריעים שם בסיעת הליכוד.

גדעון סער: סיעה מאוד ערנית.

גדעון סער: הצבעה מס' 39 בעד סעיף 14 – 65 נגד – 36 נמנעים – אין סעיף 14 – בחירות ומימון מפלגות, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 14, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמ' 24א – לא צריך, 24ב – לא צריך.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמוד 24ג.

דליה איציק: אושר בוועדה, אין צורך להצביע עליו.

אהוד אולמרט: לא.

דליה איציק: צריך להצביע?

דליה איציק: אולי תיתנו לי רגע אחד.

דליה איציק: זה אושר בוועדה המשותפת, אין צורך להצביע.

קריאה: – – –

דליה איציק: אולי אתה תחליף את היועץ המשפטי?

דליה איציק: 24א אושר, 24ב גם כן אושר.

דליה איציק: אומרת היועצת המשפטית שהיא טעתה, היא חזרה בה, אשר על כן צדקתם.

דליה איציק: אנחנו נצביע עכשיו על שני הסעיפים הללו, 15 ו-16.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 40 בעד סעיפים 15–16 – 65 נגד – 31 נמנעים – אין סעיף 15 – משרד הביטחון, וסעיף 16 – הוצאות חירום אזרחיות, נתקבלו.

דליה איציק: אפשר להבין את היועצת המשפטית, היא עבדה קשה מאוד.

דליה איציק: ובכן, שני הסעיפים עברו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמוד 24ג.

דליה איציק: קבוצת מרצ, מה אתם עושים?

דליה איציק: סליחה, ראש הממשלה מבקש למסור הודעה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

דליה איציק: חבר הכנסת שטייניץ, חבר הכנסת כחלון, עד פה שומעים את הצחוק.

דליה איציק: מה קרה לכם?

קריאה: מהפך, מהפך.

דליה איציק: מי זה דיבר עכשיו?

דליה איציק: אני צריכה לעשות עוד כמה דברים, תעזור לי, די.

צבי הנדל: הוא לא הולך לנשיא, אל תתרגשו.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, מצוקת תושבי שדרות ויישובי עוטף-עזה, נוכח הירי הבלתי נפסק של רקטות ה"קסאם", היא בלתי נסבלת.

אהוד אולמרט: הממשלה מגבשת תוכנית לשיפור כושר עמידתם של תושבי שדרות ועוטף-עזה – –

אורי אריאל: עוד פעם אתם מגבשים?

אהוד אולמרט: – – באמצעות מיגון בתי מגורים – – –

קריאות: שקט.

אורי אריאל: אתם תוקפים ואתם תגידו שקט?

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, אתה מפריע.

אורי אריאל: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, פעם ראשונה.

דליה איציק: בבקשה.

אהוד אולמרט: אני אחזור: הממשלה מגבשת תוכנית לשיפור כושר עמידתם של תושבי שדרות ועוטף-עזה – –

גדעון סער: כמה זמן התוכנית תגובש?

אהוד אולמרט: – – באמצעות מיגון בתי מגורים, מוסדות ציבור ובתי-ספר, אשר תושלם במהלך חודש ינואר ותובא לאישור הממשלה.

אהוד אולמרט: במהלך חודש ינואר יוקצו בפועל 50 מיליון שקלים נוספים לביצוע משימות אלה.

דליה איציק: תודה רבה.

אורי אריאל: במקום 300 מיליון שקלים.

דליה איציק: סליחה.

מוחמד ברכה: האם ההודעה של ראש הממשלה צריכה להיות מונחת על שולחן הכנסת?

דליה איציק: נבדק, ההודעה איננה הסכם.

דליה איציק: בדקנו את זה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת אורון?

חיים אורון: אני מסיר.

דליה איציק: אתה מסיר.

דליה איציק: חבר הכנסת סער?

גדעון סער: עם כל הכבוד, שמענו מספיק הבטחות, הצענו לרדת לסכום שהציעה הממשלה בדיון ביום שני בספר התקציב.

גדעון סער: לאחר שהממשלה לא מוכנה, אנחנו רואים את זה כעוד הבטחה בשורה של הבטחות.

דליה איציק: ואז?

גדעון סער: אנחנו לא מסירים את ההסתייגות.

גדעון סער: הצבעה אישית.

דליה איציק: בבקשה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לשתי הסתייגויות.

דליה איציק: בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – נגד רוחמה אברהם-בלילא – נגד

דליה איציק: חבר הכנסת רן כהן, פעם ראשונה.

דליה איציק: סליחה, אדוני המזכיר.

דליה איציק: בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח אהוד אולמרט – נגד חיים אורון – נגד זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד עמיחי אילון – נגד רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – נגד אפי איתם – אינו נוכח

דליה איציק: חבר הכנסת סער, פעם ראשונה.

דליה איציק: חבר הכנסת אורון, פעם ראשונה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) – בעד רפי איתן – אינו נוכח אריה אלדד – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – אינו נוכח זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – נגד אלי אפללו – נגד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – אינו נוכח זאב בוים – נגד יוסף ביילין – נגד בנימין בן-אליעזר – נגד יעקב בן-יזרי – נגד יצחק בן-ישראל – נגד שלמה בניזרי – נגד מנחם בן-ששון – נגד רוני בר-און – אינו נוכח אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח אליהו גבאי – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת אלחנן גלזר – נגד יצחק גלנטי – נגד – אינו משתתף בהצבעה בסיבוב הבא.

איל ינון: עמירה דותן – נגד אברהם דיכטר – נגד אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד צבי הנדל – בעד יצחק הרצוג – נגד מגלי והבה – נגד אבשלום וילן – נגד מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח יצחק זיו – נגד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח ישראל חסון – נמנע שי חרמש – נגד ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דוד טל – נגד אסתרינה טרטמן – נגד שלי יחימוביץ – נגד אביגדור יצחקי – נגד אליהו ישי – נגד דני יתום – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – נגד יעקב כהן – בעד יצחק כהן – נגד רן כהן – נגד משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – בעד יצחק לוי – בעד אביגדור ליברמן – נגד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – נגד אברהם מיכאלי – נגד אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד מיכאל מלכיאור – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח שרה מרום-שלו – נגד יורם מרציאנו – אינו נוכח משולם נהרי – נגד מיכאל נודלמן – נגד אורית נוקד – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד אפרים סנה – נגד גדעון סער – בעד גדעון עזרא – נגד אופיר פינס-פז – נגד יוחנן פלסנר – נגד – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – נגד ראובן ריבלין – בעד חיים רמון – אינו נוכח יוסף שגאל – נגד יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – בעד שלום שמחון – אינו נוכח ליה שמטוב – נגד עתניאל שנלר – נגד משה שרוני – אינו נוכח רונית תירוש – נגד יולי תמיר – אינה נוכחת שוב אקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו.

איל ינון: יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח אפי איתם – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח טלב אלסאנע – אינו נוכח אורי אריאל – בעד רוני בר-און – נגד מוחמד ברכה – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת משה גפני – בעד אברהם הירשזון – אינו נוכח – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – נגד ואסל טאהא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח גאלב מג'אדלה – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח יורם מרציאנו – אינו נוכח סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח חיים רמון – נגד מאיר שטרית – אינו נוכח שלום שמחון – נגד משה שרוני – אינו נוכח יולי תמיר – נגד האם יש חבר כנסת שלא קראתי בשמו ונמצא באולם?

איל ינון: תמה ההצבעה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, בעד – 22, נגד – 69, נמנע אחד.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד, לסעיף 16 (מיגון עוטף-עזה וחדרי ביטחון בעוטף-עזה), לא נתקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים, שימו לב, לא לעמוד 24ה אלא לעמוד 24ו, יש טעות בדפים.

דליה איציק: הסתייגות לסעיף 17, קבוצת סיעת חד"ש – אני מבינה שאתם מורידים, נכון?

דליה איציק: אז אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 17 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה מס' 41 בעד סעיף 17 – 50 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 17 – תיאום הפעולה בשטחים, נתקבל.

דליה איציק: מחמת הספק נצביע עוד הפעם על אישור סעיף תקציבי 16 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 42 בעד סעיף 16 – 57 נגד – 24 נמנעים – אין סעיף 16 – הוצאות חירום אזרחיות, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 16 התקבל כהצעת הוועדה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה על הסתייגות לסעיף 18, אנחנו עוברים להצבעה ידנית.

דליה איציק: אני מודיעה לחברים בקואליציה, לא יעזור, מי שלא יהיה – לא יהיה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה?

מוחמד ברכה: מצביעים.

דליה איציק: מי בעד שתי ההסתייגויות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת לסעיף 18 – רשויות מקומיות

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא עברו.

דליה איציק: סיעת רע"ם-תע"ל, מורידים?

דליה איציק: מסירים.

דליה איציק: חבר הכנסת אופיר פינס-פז – מוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ – הצבעה.

דליה איציק: מי בעד שש הסתייגויות של קבוצת מרצ – ירים את ידו.

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 18 – רשויות מקומיות (העברות לרשויות מקומיות, מענקים שוטפים לרשויות, תוכנית הבראה, מענקים לרשויות מקומיות, מענקים מיועדים, הדרכה מחקרים וייעוץ), לא נתקבלו.

דליה איציק: שש ההסתייגות של קבוצת מרצ לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לריבלין – סיעת הליכוד של חבר הכנסת חיים כץ – חברי הכנסת חיים כץ, , ישראל כץ, לימור לבנת, ראובן ריבלין, יובל שטייניץ, סילבן שלום, יולי יואל אדלשטיין, בנימין נתניהו, גדעון סער, משה כחלון וגלעד ארדן.

דליה איציק: מצביעים.

דליה איציק: מי בעד, מי נגד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד של חבר הכנסת חיים כץ לסעיף 18 – רשויות מקומיות (מענקים מיועדים לרשויות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 18 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד הצעת הוועדה?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 18 – רשויות מקומיות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 18, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 19 של חבר הכנסת אורלב.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט (מינהל תרבות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת אילטוב – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת אורי אריאל, האם אתה מוריד?

אורי אריאל: לא, אלקטרונית.

דליה איציק: אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 44 בעד ההסתייגות – 20 נגד – 57 נמנעים – 1 ההסתייגות של חבר הכנסת אורי אריאל לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט (רשות העתיקות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברוורמן אבישי – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד – הורידה.

דליה איציק: קבוצת מרצ – הסתייגות, הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגויות – 23 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט (משרד המדע, התרבות, קידום קשרים בין-לאומיים, מחקרים, פרויקטים, תשתיות מדעיות, רשות העתיקות, תרבות ומינהל הספורט), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד?

גדעון סער: בראשון אני מוריד.

גדעון סער: בשני אני רוצה להצביע.

דליה איציק: ראשון אתה מוריד.

דליה איציק: אחר כך יש חמש הסתייגויות.

גדעון סער: בשני אני רוצה להצביע על רשות העתיקות.

דליה איציק: רשות העתיקות זה הסתייגות מס' 4.

דליה איציק: הצבעה מס' 46 בעד ההסתייגות – 19 נגד – 58 נמנעים – 3 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט (רשות העתיקות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות הבאה ירדה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות של חברת הכנסת סולודקין – אינה נוכחת ולכן לא נצביע.

דליה איציק: קבוצת חד"ש מסירה?

קריאה: כן.

דליה איציק: מורידה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ – יש ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: חבר הכנסת אורון?

חיים אורון: אני מבקש להצביע על הסעיף של הספרייה לעיוורים.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 49 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט (הספרייה לעיוורים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: הצבעה על הסתייגות לסעיף 20 – חבר הכנסת אלקין הסיר את הסתייגויותיו.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני, אתה מוריד?

גדעון סער: דילגת על ההסתייגויות של סיעת הליכוד.

גדעון סער: אני רוצה לאפשר לבית להתחרט על ההצבעה שלהם על הספרייה לעיוורים.

דליה איציק: חברים, עכשיו אנחנו מצביעים על ההסתייגות של קבוצת ריבלין – על הספרייה לעיוורים.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 19, משרד המדע, התרבות והספורט (הספרייה לעיוורים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 19 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה מס' 49 בעד סעיף 19, כהצעת הוועדה – 59 נגד – 24 נמנעים – אין סעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: הסעיף התקבל.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין הסיר את הסתייגותו לסעיף 20.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה?

דליה איציק: אתה מסיר.

משה גפני: לא, אני מבקש להצביע רק על "מעיין החינוך התורני" ועל תמיכה בכוללים – הסתייגויות 11 ו-16.

משה גפני: אני מבקש הצבעה אישית.

דליה איציק: יש לך הצעה כתובה?

גדעון סער: כן.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה אישית.

דליה איציק: אדוני המזכיר, בבקשה.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) קולט אביטל – נגד רוחמה אברהם-בלילא – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד יעקב אדרי – נגד יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח אהוד אולמרט – נגד חיים אורון – אינו נוכח זבולון אורלב – בעד דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – נגד עמיחי אילון – נגד רוברט אילטוב – נגד דליה איציק – נגד אפי איתם – אינו נוכח מיכאל איתן – בעד רפי איתן – אינו נוכח אריה אלדד – בעד בנימין אלון – בעד טלב אלסאנע – בעד זאב אלקין – נגד חיים אמסלם – אינו נוכח אלי אפללו – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – בעד זאב בוים – נגד יוסף ביילין – אינו נוכח בנימין בן-אליעזר – נגד יעקב בן-יזרי – נגד יצחק בן-ישראל – נגד שלמה בניזרי – נגד מנחם בן-ששון – נגד רוני בר-און – נגד אבישי ברוורמן – נגד מוחמד ברכה – בעד אליהו גבאי – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת אלחנן גלזר – נגד יצחק גלנטי – נגד משה גפני – בעד עמירה דותן – נגד אברהם דיכטר – נגד אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד צבי הנדל – נגד יצחק הרצוג – נגד מגלי והבה – נגד אבשלום וילן – אינו נוכח מתן וילנאי – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח נסים זאב – נגד ג'מאל זחאלקה – בעד יצחק זיו – נגד עבאס זכור – אינו נוכח נאדיה חילו – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – נגד ישראל חסון – אינו נוכח שי חרמש – נגד ואסל טאהא – בעד אחמד טיבי – בעד דוד טל – אינו נוכח אסתרינה טרטמן – אינה נוכחת שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אביגדור יצחקי – נגד אליהו ישי – אינו נוכח דני יתום – נגד איתן כבל – נגד אמנון כהן – נגד יעקב כהן – בעד יצחק כהן – נגד רן כהן – אינו נוכח משה כחלון – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד ציפי לבני – נגד לימור לבנת – נמנעת יצחק לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – נגד גאלב מג'אדלה – אינו נוכח שאול מופז – נגד אברהם מיכאלי – נגד אלכס מילר – נגד סטס מיסז'ניקוב – נגד מיכאל מלכיאור – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח שרה מרום-שלו – נגד יורם מרציאנו – אינו נוכח משולם נהרי – נגד מיכאל נודלמן – נגד אורית נוקד – נגד סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינו נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד אפרים סנה – נגד גדעון סער – בעד גדעון עזרא –

איל ינון: נגד אופיר פינס-פז – אינו נוכח יוחנן פלסנר – נגד – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – אינו נוכח ראובן ריבלין – בעד חיים רמון – אינו נוכח יוסף שגאל – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח שלום שמחון – אינו נוכח ליה שמטוב – אינה נוכחת עתניאל שנלר – נגד משה שרוני – אינו נוכח רונית תירוש – נגד יולי תמיר – נגד אשוב ואקרא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בסיבוב הראשון.

איל ינון: יצחק אהרונוביץ – אינו נוכח חיים אורון – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד אריאל אטיאס – אינו נוכח עמיחי אילון – אינו נוכח אפי איתם – אינו נוכח רפי איתן – אינו נוכח חיים אמסלם – נגד יוסף ביילין – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת אברהם הירשזון – אינו נוכח שמואל הלפרט – בעד אבשלום וילן – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח עבאס זכור – אינו נוכח ישראל חסון – אינו נוכח דוד טל – אינו נוכח אסתרינה טרטמן – נגד אליהו ישי – נגד רן כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח גאלב מג'אדלה – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח יורם מרציאנו – אינו נוכח סעיד נפאע – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח חנא סוייד – אינו נוכח מרינה סולודקין – אינה נוכחת אופיר פינס-פז – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח אברהים צרצור – אינו נוכח אברהם רביץ – אינו נוכח דוד רותם – אינו נוכח חיים רמון – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד מאיר שטרית – אינו נוכח סילבן שלום – בעד שלום שמחון – נגד ליה שמטוב – נגד משה שרוני – אינו נוכח האם יש באולם חבר כנסת שלא קראתי בשמו?

דליה איציק: נדמה לי שאת חיים רמון לא קראת.

איל ינון: (קורא בשמות חברי הכנסת) עמיחי אילון – נגד דוד רותם – נגד

דליה איציק: בעד – 26 נגד – 64.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 20 – משרד החינוך (מעיין החינוך התורני ותמיכה בכוללים) לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות של חבר הכנסת הלפרט שמואל.

דליה איציק: אתה מסיר?

שמואל הלפרט: לא.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ הסירה.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן הסיר.

דליה איציק: שש הסתייגויות.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגויות – 23 נגד – 54 נמנעים – 1 ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 20 – משרד החינוך (חינוך עצמאי, פעולות החינוך העצמאי, חינוך מוכר אחר, תמיכות ומענקים למוסדות, תמיכות ומענקים למוסדות והבטחת הכנסת מינימום), לא נתקבלו.

דליה איציק: שש ההסתייגויות של חבר הכנסת הלפרט לא התקבלו.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ הורידה, חבר הכנסת אמנון כהן הוריד, חברת הכנסת לנדבר סופה הורידה.

דליה איציק: האם חבר הכנסת ברכה הוריד?

דליה איציק: הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת נודלמן מיכאל הוריד, חברת הכנסת אורית נוקד הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי?

ניסן סלומינסקי: להצביע על מס' 2.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, הצבעה.

דליה איציק: הסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – חברי הכנסת זבולון אורלב, בנימין אלון, אפי איתן, אריה אלדד, אורי אריאל, אליהו גבאי, צבי הנדל, יצחק לוי וניסן סלומינסקי.

דליה איציק: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 58 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי לסעיף 20 – משרד החינוך (תרבות יהודית) לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: עוברים לסיעת רע”ם-תע"ל.

דליה איציק: אני מבינה שהסרתם, תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת פינס-פז הסיר.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת .

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש?

להצביע.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, 17 הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגויות – 26 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 20 – משרד החינוך (קרנות ומענקי השתלמות, מענק ירושלים הבירה, הוראת המקצועות – תוכניות, חינוך יהודי בתפוצות, מתנ"סים, חינוך לדמוקרטיה ויהדות, חינוך עצמאי, פעולות החינוך העצמאי, חינוך מוכר אחר, מעיין החינוך התורני, מענקים לפיתוח מבני, תרבות יהודית, כוח-אדם, רזרבה להעברה למוסדות, תמיכה בכוללים, תמיכות ומענקים למוסדות והבטחת הכנסת מינימום), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

חיים אורון: כל 68 ההסתייגות הן בחינוך, להצביע בעד.

דליה איציק: כל 68 ההסתייגויות – אנחנו עוברים לעמוד 38.

דליה איציק: 68 הסתייגויות – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגויות – 25 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 20 – משרד החינוך (משרד החינוך, ארגוני הורים, הרשות הארצית למדידה, פעולות בשיתוף משרד, ביטחון ובטיחות במוסדות, מינהל מורים, תנאי שירות, פעולות מיוחדות למורים, תמריצים למורים, מוסדות להכשרת מורים, הלוואות מותנות לתלמידי, מרכזים פדגוגיים, השתלמות מורים וגננות, קורסים וימי עיון לעו"ה, קרנות ומענקי השתלמות, תוכניות לקידום החינוך, שירותי חינוך ורווחה, הוראת המקצועות – תוכניות, פעולות בחינוך הדרוזי, שירות פסיכולוגי, כוח עזר פדגוגי, מתנ"סים, חינוך לא פורמלי, חינוך מבוגרים, חיזוק חיפה והצפון, חינוך קדם-יסודי, גני חובה, גני טרום-חובה, חינוך יסודי, שירותי חינוך ורווחה, הוראת המקצועות תוכניות, שירותי עזר במערכת, שעות תקן – חינוך יסודי, חינוך מיוחד, ילדים מחוננים, יישום חוק יום לימודים, חינוך על-יסודי, שירותי חינוך ורווחה, שעות תקן חט"ב, שירותי עזר חט"ב, חינוך טכנולוגי ומדעי, תלמידים בפנימיות ומרכזי, שכר לימוד על-יסודי, מלגות ומענקים לתלמידים, קידום ועידוד החינוך העל, תמיכה בנוער מחונן, פעולות יזומות בחינוך, אחזקת תלמידים בפנימיות, שירותי עזר ביסודי ז'–ט', חינוך והוראה – שכר מורים, תמיכה בבתי-ספר, חינוך – ימי תמיכה, הוראת החקלאות ומקצועות, מרכזי נוער ובתי-ספר, שיעורי עזר ופעולות טיפוח, יישובים נתמכים, הסעת תלמידים, הסעות מורים לבתי-ספר, בתי-ספר חקלאיים, פיתוח לטלוויזיה הלימודית, מענקים לפיתוח מבני, שיפוץ מבני חינוך, שיפוצים והצטיידות בבתי-ספר, תרבות, מוסדות להשכלה, תרבות יהודית, רשות הספורט וטלוויזיה חינוכית), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לריבלין – סיעת הליכוד.

דליה איציק: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגויות – 24 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 20 – משרד החינוך (מענק ירושלים הבירה, מתנ"סים, חינוך לדמוקרטיה ויהדות, שירותי חינוך ורווחה, מלגות ומענקים לתלמידים ותמיכה בישיבות הסדר), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: מוריד.

דליה איציק: 40 הסתייגויות ירדו.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: מבקש להצביע על סעיף 5, גני טרום-חובה.

דליה איציק: סעיף 5, גני טרום-חובה – הסתייגות.

דליה איציק: בבקשה, הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 56 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 54 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 20 – משרד החינוך (גני טרום-חובה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת מלכיאור, אני מבינה, מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחברי הכנסת בל"ד.

דליה איציק: האם אתם מורידים?

קריאה: כן.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת חד"ש.

דליה איציק: מצביעים.

דליה איציק: שלוש הסתייגויות – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 57 בעד ההסתייגויות – 20 נגד – 58 נמנעים – 1 ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לסעיף 20 – משרד החינוך (מינהל פדגוגי – כללי, פעולות בחינוך הערבי, הסעות הצטיידות ופיתוח, שיפוץ מבני חינוך במגזר הערבי, תוכנית פיתוח חינוך ובניית כיתות לימוד במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ.

חיים אורון: תנועות נוער.

דליה איציק: הסתייגות – תנועות נוער, הסתייגות מס' 5.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 58 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת מרצ לסעיף 20 – משרד החינוך (תנועות נוער), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: עוברים לקבוצת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: תנועות הנוער אני מוריד.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש להצביע על מכינות קדם-צבאיות.

דליה איציק: מכינות קדם-צבאיות, הסתייגות 2.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 59 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי לסעיף 20 – משרד החינוך (מכינות קדם-צבאיות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: קבוצת רע"ם-תע"ל, מצביעים.

דליה איציק: יש פה שבע הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה מס' 60 בעד ההסתייגויות – 25 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 20 – משרד החינוך (פעולות חינוכיות, תוכניות לקידום החינוך במגזר הערבי, חינוך לא פורמלי אסלאמי, תמיכה ליישובים נזקקים, שיפוץ מבני חינוך במגזר הערבי, תרבות אסלאמית ותוכניות להקמת אוניברסיטה במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על סעיף 20 כהצעת הוועדה, ולמען הסר ספק גם על סעיף 19 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 61 בעד סעיפים 19–20, כהצעת הוועדה – 62 נגד – 28 נמנעים – אין סעיף 19 – משרד המדע, התרבות והספורט, וסעיף 20 – משרד החינוך, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

דליה איציק: שני הסעיפים הללו, 19 ו-20, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, אתה מוריד?

דליה איציק: מוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ הורידה.

דליה איציק: אנחנו מצביעים על ארבע ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דליה איציק: הצבעה מס' 62 בעד ההסתייגויות – 25 נגד – 57 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 21 – השכלה גבוהה (השתתפות בתקציב המוסדות, מכינות אקדמיות, מרכז הסיוע לסטודנטים ומענקים לפיתוח מוסדות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת פינס – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש – מוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: השכלה גבוהה.

דליה איציק: השכלה גבוהה, הסתייגות אחת – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 63 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 21 – השכלה גבוהה (השכלה גבוהה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: נסייע לממשלה לפתור את הבעיה בהשכלה הגבוהה.

דליה איציק: השכלה גבוהה – הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 64 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 21 – השכלה גבוהה (השכלה גבוהה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד, מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 22.

דליה איציק: אין הסתייגויות.

דליה איציק: לכן, אנחנו מצביעים על סעיפים תקציביים 21–22 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 65 בעד סעיפים 21–22, כהצעת הוועדה – 63 נגד – 25 נמנעים – אין סעיף 21 – השכלה גבוהה, וסעיף 22 – המשרד לענייני דתות, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

דליה איציק: הסעיפים אושרו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 23.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני, אפשר להוריד?

משה גפני: כן.

דליה איציק: חבר הכנסת שמואל הלפרט – אפשר להוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – מוריד.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש – מוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: הסתייגות מס' 1.

דליה איציק: הסתייגות מס' 1 – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 66 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 23 – משרד הרווחה (משרד הרווחה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: נצביע על השירות לילד ולנוער.

דליה איציק: הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 67 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 23 – משרד הרוווחה (השירות לילד ולנוער), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת בל"ד.

דליה איציק: מצביעים על שלוש הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 68 בעד ההסתייגויות – 34 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 23 – משרד הרווחה (השירות לזקן במגזר הערבי, השירות לילד ולנוער במגזר הערבי והקמת מפת"נים במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: שלוש ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת חד"ש – מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ – מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 23 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 69 בעד סעיף 23, כהצעת הוועדה – 65 נגד – 30 נמנעים – אין סעיף 23 – משרד הרווחה, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 23, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 24.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט – מוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – מורידה.

דליה איציק: חברת הכנסת לנדבר – מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – מצביעים.

דליה איציק: ארבע הסתייגויות – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 70 בעד ההסתייגויות – 34 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 24 – משרד הבריאות (משרד הבריאות, התפתחות הילד, שירות בריאות הנפש והשלמת עלות סל שירותי), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: חברת הכנסת מרינה סולודקין – לא נמצאת כאן.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – מורידה.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: הסתייגות 22, שירותי אשפוז כלליים.

דליה איציק: הסתייגות 22 – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 71 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 24 – משרד הבריאות (שירותי אשפוז כלליים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

חיים אורון: הסתייגות 34.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות 34.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 72 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 24 – משרד הבריאות (שייאות הנפש), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: שיקום שכונות, סעיף 14.

גדעון סער: הצבעה מס' 73 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 24 – משרד הבריאות (שיקום שכונות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת בל"ד – מצביעים על חמש הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 74 בעד ההסתייגויות – 32 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 24 – משרד הבריאות (תמיכה בבתי-החולים בעיר נצרת, מרכזי גמילה מסמים במגזר הערבי, הקמת בית-חולים בעיר סח'נין, מרכזי טיפות-חלב בנגב ומרכזים לבריאות השן במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת חד"ש, הצבעה ידנית – מורידים.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: שייאות התלמיד, הסתייגות מס' 3.

דליה איציק: הצבעה ידנית.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 24 – משרד הבריאות (שייאות התלמיד), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת ריבלין – סיעת הליכוד, טיפות-חלב.

גדעון סער: הצבעה אלקטרונית על טיפות-חלב.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 75 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 24 – משרד הבריאות (טיפות-החלב), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת ריבלין – סיעת הליכוד – להוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 24 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 24 – משרד הבריאות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 24 התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 25, קבוצת מרצ.

חיים אורון: טיפול ושיקום רפואי.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 25 – תגמולים לנכים (טיפול ושיקום רפואי), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברת הכנסת מרינה סולודקין – לא נמצאת.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 25 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 25 – תגמולים לנכים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 25, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 26 של חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: להצביע.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת אורי אריאל לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה (המשרד להגנת הסביבה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון – מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, מצביע.

דב חנין: הצבעה אישית.

דליה איציק: שבע הסתייגויות של חבר הכנסת מוחמד ברכה – מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה (המשרד להגנת הסביבה, מניעת זיהום מים, יחידת הפיקוח לאיכות, טיפול בפסולת מוצקה, האגף לחומרים מסוכנים, השתתפות בארגונים ומענקים לרשויות מקומיות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פינס-פז.

אופיר פינס-פז: להצביע.

דליה איציק: שתי הסתייגויות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – מי בעד ההסתייגויות?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: חמש הסתייגות של קבוצת מרצ, מה עושים אתן?

קריאה: להצביע.

דליה איציק: להצביע.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגויות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה (המשרד להגנת הסביבה, פרויקטים מקצועיים, חומרים מסוכנים, השתתפות בארגונים וצער בעלי-חיים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת ריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: להצביע.

דליה איציק: להצביע.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגויות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 26 – המשרד להגנת הסביבה (הפחתת זיהום אוויר וסקרים ומחקרים – התחממות כדור-הארץ), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של סיעת הליכוד לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 26 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי שבעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף תקציבי 26, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 27.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני – ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגויות?

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 77 בעד ההסתייגויות – 33 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 27 – ביטוח לאומי (ביטוח לאומי, השתתפות במימון קצבאות, גמלאות לאוכלוסיות וסיוע לנכים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני לא התקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, אתה מוריד?

מוחמד ברכה: – – –

דליה איציק: הצבעה ידנית.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגויות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 27 – ביטוח לאומי (חוקים לאוכלוסיות אחרות, סיוע לנכים והסכמים לאוכלוסיות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגויות שלו – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: נעבור להסתייגויות של קבוצת מרצ.

קריאה: סיוע לנכים.

דליה איציק: הסתייגות מס' 7.

דליה איציק: מי שבעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד ההסתייגות?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

קריאה: מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

קריאה: מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 27 כהצעת הוועדה; וגם על סעיף 28 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ובכן, הסעיפים עברו כהצעת הוועדה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 29 של חבר הכנסת גפני משה.

משה גפני: מוריד.

דליה איציק: אני מודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת ?

להצביע.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגות של חבר הכנסת – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: הסתייגות קבוצת מרצ.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגויות של קבוצת מרצ – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 29 – משרד הבינוי והשיכון (יחידת המדען הראשי, אגף אכלוס, נכסים ודיור ושיקום שכונות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ארבע ההסתייגויות של קבוצת מרצ לא נתקבלו.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: הצבעה אלקטרונית על שיקום שכונות.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית על שיקום שכונות, מס' 3.

דליה איציק: הצבעה מס' 78 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 57 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 29 – משרד הבינוי והשיכון (שיקום שכונות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

קריאה: להוריד.

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: עמ' 62 אנחנו מדלגים, נכון?

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 29 כהצעת הוועדה.

קריאה: מה עם בל"ד?

דליה איציק: רגע, סליחה, יש בל"ד.

דליה איציק: אנחנו מצביעים על שבע הסתייגויות של בל"ד – שיקום שכונות, אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 79 בעד ההסתייגויות – 30 נגד – 56 נמנעים – 1 ההסתייגויות של קבוצת סיעת בל"ד לסעיף 29 – משרד הבינוי והשיכון (שיקום שכונת ואדי-ניסנאס בחיפה, שיקום שכונת הרכבת בחיפה, שיקום שכונת חליסה בחיפה, שיקום שכונת הרכבת בלוד, שיקום שכונות ערביות בערים המעורבות, מענקי השתתפות בשכר דירה במגזר הערבי והלוואות לרכישת דירה לזוגות צעירים במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא נתקבלו.

דליה איציק: סעיף תקציבי 29 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי שבעד סעיף תקציבי 29 – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף 29, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: הצבעה על הסתייגות לסעיף 30.

דליה איציק: חבר הכנסת אילטוב – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה?

קריאה: להצביע.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני – ירים את ידו.

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני לא נתקבלו.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת אמנון כהן – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה?

קריאה: להוריד.

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת נודלמן – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת – מוותר.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

קריאה: סעיף 11.

דליה איציק: סעיף 11.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: השירותים לעולים קשישים, הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: סעיף 12, הצבעה, הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה מס' 80 בעד ההסתייגות – 31 נגד – 60 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 30 – המשרד לקליטת עלייה (שירותים לעולים קשישים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

גדעון סער: להצביע אלקטרוני על קליטת הבאים מאתיופיה.

דליה איציק: הצבעה – הסתייגות.

דליה איציק: הצבעה מס' 81 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 30 – המשרד לקליטת עלייה (קליטת הבאים מאתיופיה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד?

גדעון סער: להוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 30 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: הצבעה סעיף 30 – המשרד לקליטת העלייה, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 30, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 32 של חבר הכנסת שמואל הלפרט.

דליה איציק: להוריד?

דליה איציק: אפשר להוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, אפשר להוריד?

דליה איציק: אפשר להוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת מרינה סולודקין – לא נמצאת.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – מורידה.

דליה איציק: קבוצת מרצ, להוריד?

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: עוברים לריבלין – סיעת הליכוד – מורידים.

דליה איציק: עמוד 69 ירד.

דליה איציק: עמוד 69א, חד"ש – ירד?

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 32 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי שבעד – ירים את ידו.

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף תקציבי 32, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 33.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין – מוריד.

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת גפני משה – מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט שמואל – להצביע.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת הלפרט שמואל לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – להוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר – להוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – שבע הסתייגויות.

גדעון סער: להצביע על החטיבה להתיישבות.

דליה איציק: מי שבעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת בל"ד.

דליה איציק: מצביעים על ארבע הסתייגויות.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגויות?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות של קבוצת חד"ש – מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמוד 71ג.

דליה איציק: חבר הכנסת אלקין – ירד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 33 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 33 – משרד החקלאות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 33 התקבל.

דליה איציק: הצבעה על הסתייגויות.

דליה איציק: עוברים להסתייגויות לסעיף 34.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד – הורידה.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד – הורידה.

דליה איציק: כיף לכם שיש לכם חוש הומור.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחברת הכנסת אורית נוקד, שהורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש – הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: שתי הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 82 בעד ההסתייגויות – 29 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות (יחידת רעידות אדמה ופיקוח במשק הדלק), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: קבוצת מרצ – פיתוח אנרגיות חלופיות.

דליה איציק: ההצבעה החלה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות (פיתוח אנרגיות חלופיות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – ייעול השימוש באנרגייה.

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות (ייעול השימוש באנרגיה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אין הסתייגות לסעיף 35, ולכן אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים תקציביים 34–35 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 34 – משרד התשתיות הלאומיות, וסעיף 35 – הוועדה לאנרגיה אטומית, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

דליה איציק: הסעיפים התקציביים 34–35, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיף תקציבי 36.

דליה איציק: הסתייגויות.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט שמואל – מוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – מצביעים.

דליה איציק: שבע הסתייגויות.

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 36 – משרד התעשייה והמסחר (עידוד סחר פנים, ביצוע תוכנית מהל"ב, מטה הכשרת נוער, הסבות ועדכונים, ביטוח למבוגרים, הכשרה מקצועית ומכללות ומעונות-יום – השתתפות), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות לא עברו.

דליה איציק: אנו עוברים להסתייגויות סיעת רע”ם-תע"ל; מס' 2 – מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 36 – משרד התעשייה והמסחר (תוכנית מהל"ב), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנו עוברים לקבוצת מרצ.

חיים אורון: – – –

דליה איציק: מס' 5.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 36 – משרד התעשייה והמסחר (פיקוח על חוקי עבודה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: אני מבקש להצביע אלקטרונית על סעיף 14 – השתתפות במעונות-יום.

דליה איציק: סעיף 14 – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 83 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 36 – משרד התעשייה והמסחר (מעונות-יום – השתתפות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: עוברים להסתייגויות של קבוצת חד"ש – אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 84 בעד ההסתייגויות – 26 נגד – 58 נמנעים – 2 ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 36 – משרד התעשייה והמסחר (עידוד תעשייה במגזר הערבי, עידוד תעסוקה חד-הוריים, פיתוח תוכניות לשילוב אוכלוסיות במשק העבודה, מרכז לייעוץ תעסוקתי, הכשרה מקצועית למובטלים באמצעות שוברים, קרן סיוע לעסקים קטנים, פיתוח התעשייה במגזר הערבי ופיתוח אזורי תעשייה במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: שמונה ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 36 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד הסעיף?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף תקציבי 36 – משרד התעשייה והמסחר, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 36, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 37 של חבר הכנסת משה גפני.

דליה איציק: להצביע.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות שלו?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 37 – משרד התיירות (המרכז לפיתוח המקומות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – להוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת – הוריד.

דליה איציק: חברי הכנסת של קבוצת מרצ – להוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: הסתייגות של קבוצת חד"ש – מורידה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 37 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 37 – משרד התיירות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 37, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 38.

דליה איציק: חבר הכנסת שי חרמש – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת – לא כאן.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: מחקר ופיתוח תעשייתי – מס' 2.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 38 – תמיכות בענפי המשק (מחקר ופיתוח תעשייתי), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת מרצ, סעיף 2, לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד, סיוע לעסקים קטנים.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 38 – תמיכות בענפי המשק (סיוע לעסקים קטנים), לא נתקבלה.

דליה איציק: עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 38 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 38 – תמיכות בענפי המשק, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 38, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 39.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת מרצ – מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – מורידים.

דליה איציק: עוברים להצבעה על סעיף 39 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 39 – משרד התקשורת, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 39, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנו עוברים לסעיף 40.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה – מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 85 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 55 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת מוחמד ברכה לסעיף 40 – תחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת ברכה לסעיף 40 לא נתקבלה.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת – להצביע.

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 40 – תחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת פרוש לא נתקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ.

דליה איציק: מס' 4.

דליה איציק: הסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 40 – תחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – בטיחות בדרכים.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 40 – תחבורה (בטיחות בדרכים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 40 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 40 – תחבורה, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 40 התקבל.

דליה איציק: אנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 41 של חבר הכנסת אורי אריאל.

דליה איציק: אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 86 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אורי אריאל לסעיף 41 – רשות ממשלתית למים (רשות ממשלתית למים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני – מוריד.

דליה איציק: נעבור להצבעה על סעיף תקציבי 41.

דליה איציק: סעיף 41 – רשות ממשלתית למים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 41, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: אנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף תקציבי 42.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם – לא נמצא פה.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה, מוריד?

דליה איציק: לא.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני – סיוע באזורי עדיפות, הסתייגות 5.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (סיוע באזורי עדיפות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חברת הכנסת סופה לנדבר – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה – מוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת סולודקין – לא פה.

דליה איציק: חבר הכנסת – סליחה?

דליה איציק: שתי הסתייגויות.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (ותיקים חסרי דירה ותושבים ותיקים), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת פרוש לא נתקבלו.

דליה איציק: קבוצת מרצ.

חיים אורון: ותיקים חסרי דירה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (ותיקים חסרי דירה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת מרצ לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: עולים חדשים.

גדעון סער: אלקטרונית.

גדעון סער: הצבעה מס' 87 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (עולים חדשים), לא נתקבלה.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: עוברים לשבע הסתייגויות של חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: מס' 4, עולי אתיופיה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (מבצע לעולי אתיופיה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: עוברים לקבוצת חד"ש.

דליה איציק: מצביעים.

דליה איציק: יש שלוש הסתייגויות.

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון (תושבים ותיקים במגזר הערבי, פעולות פיתוח במגזר הערבי וסבסוד תשתיות במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: שלוש ההסתייגויות של קבוצת חד"ש לא נתקבלו.

דליה איציק: עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 42 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 42 – מענקי בינוי ושיכון, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 42, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: עוברים להסתייגויות על סעיף 43.

דליה איציק: מורידים את ההסתייגויות.

דליה איציק: מצביעים על סעיפים 43–45 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: סעיף 43 – המרכז למיפוי ישראל, סעיף 44 – סבסוד אשראי, וסעיף 45 – תשלום ריבית ועמלות, נתקבלו.

דליה איציק: שלושת הסעיפים הללו עברו כהצעת הוועדה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 46.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ הסירה.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

קריאה: להצביע.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 46 – חוק חיילים משוחררים (חוק חיילים משוחררים, מענקי שחרור וקרן פיקדון), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת ריבלין – סיעת הליכוד?

קריאה: מענקי שחרור.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 88 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 54 נמנעים – 2 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 46 – חוק חיילים משוחררים (מענקי שחרור), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: להוריד, להוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 46 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: סעיף 46 – חוק חיילים משוחררים, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 46, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמוד 92 – לא חשוב לנו.

דליה איציק: אנחנו עוברים לעמוד 93 – הצבעה על הסתייגות לסעיף 47.

דליה איציק: סיעות רע”ם-תע"ל – מורידים.

דליה איציק: אין הסתייגות לסעיף 51.

דליה איציק: לכן, אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים תקציביים 47 ו-51 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: מי נמנע?

דליה איציק: סעיף 47 – רזרבה כללית, וסעיף 51 – דיור ממשלתי, נתקבלו.

דליה איציק: סעיפים תקציביים 47 ו-51, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: עוברים לעמוד 95, הצבעה על הסתייגות לסעיף 52 של משה גפני.

משה גפני: על תקציב פיתוח.

דליה איציק: הסתייגות 2.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 52 – מבני משטרה ובתי-סוהר (תקציב פיתוח – משטרה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ הורידה את ההסתייגות לסעיף 52.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת רע”ם-תע"ל לסעיף 52 – מבני משטרה ובתי-סוהר (בינוי ותשתיות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

חיים אורון: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 89 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 52 – מבני משטרה ובתי-סוהר (תקציב פיתוח בתי-סוהר), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

גדעון סער: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 52 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 52 – מבני משטרה ובתי-סוהר, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 52, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 53.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – מוריד.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – גם מורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר?

מצביע.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 53 – משרד המשפטים ובתי-משפט (בינוי בתי-משפט), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 53 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 53 – משרד המשפטים ובתי-משפט, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף 53, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 54.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת ?

מוריד.

דליה איציק: אני מאוד מודה לך על שאתה מתחשב בי.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

חיים אורון: רשות הטבע והגנים.

דליה איציק: ידעתי שלא תתחשב בי.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 54 – רשויות פיקוח (רשות הטבע והגנים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 54 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 54 – רשויות פיקוח, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 54, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 55 – חבר הכנסת ברכה הוריד.

דליה איציק: נעבור להצבעה על סעיף תקציבי 55 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 55 – אוצר, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 55, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 56.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה מוריד?

מוחמד ברכה: מוריד.

דליה איציק: כן.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

חיים אורון: מצביעים.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 56 – נציבות שוויון זכויות (נציבות שוויון זכויות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: לסעיף 58 אין הסתייגויות, לכן אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים תקציביים 56 ו-58 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 56 – נציבות שוויון זכויות, וסעיף 58 – תאגידים עירוניים מים וביוב, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

דליה איציק: סעיפים תקציביים 56 ו-58, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 60 של חבר הכנסת גפני.

דליה איציק: הוא מוריד?

משה גפני: אלקטרונית.

משה גפני: הצבעה מס' 90 בעד ההסתייגויות – 29 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 60 – חינוך (בניית כיתות לימוד, תשתיות היקפיות למבני, הצטיידות מבני חינוך, מענקים להצטיידות, חידוש מבנים וחידוש מבנים במערכת), לא נתקבלו.

דליה איציק: כל ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל.

קריאה: מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת פינס-פז – מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר?

מוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין?

דליה איציק: מורידים.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 60 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 60 – חינוך, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 60, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 67.

דליה איציק: חבר הכנסת גפני משה מוריד?

דליה איציק: מי בעד ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגויות של חבר הכנסת לסעיף 67 – משרד הבריאות (משרד הבריאות ותשתיות לשילוב חולי נפש), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות של חבר הכנסת גפני לא התקבלו.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – הוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

דליה איציק: הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

גדעון סער: בניית מחלקות אשפוז.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה מס' 91 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 59 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 67 – משרד הבריאות (בניית מחלקות אשפוז), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 67 ו-68 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 67 – משרד הבריאות, וסעיף 68 – היחידה לעניין העובדים הזרים, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

דליה איציק: סעיפים תקציביים 67 ו-68, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 70.

דליה איציק: חבר הכנסת אפי איתם – איננו.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני – הוריד, נכון?

משה גפני: דיור לקשיש.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 70 – שיכון (דיור לקשיש), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חברת הכנסת לנדבר סופה – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – הוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת נודלמן – הוריד.

דליה איציק: חברת הכנסת סולדוקין – לא נמצאת.

דליה איציק: סיעת רע”ם-תע"ל – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש מאיר?

חומת-שמואל.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 70 – שיכון (חומת-שמואל), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

קריאה: ותיקים חסרי דירה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגדה?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 70 – שיכון (ותיקים חסרי דירה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד?

ראובן ריבלין: מבצע לעולי אתיופיה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגדה?

דליה איציק: עוברים לריבלין – סיעת הליכוד.

קריאה: תוכנית לחיזוק הצפון.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד ההסתייגות?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 70 – שיכון (תוכנית לחיזוק הצפון), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד – מורידים?

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 70 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 70 – שיכון, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 70, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 73.

דליה איציק: חברת הכנסת יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה – הוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ?

חיים אורון: להצביע על כל הסעיפים.

דליה איציק: כל הסעיפים.

דליה איציק: מי בעד חמש ההסתייגויות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד חמש ההסתייגויות?

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 73 – מפעלי מים (תוכנית צפון ודרום, סיוע מיוחד לקו עימות, סיוע מיוחד לשדרות, סיוע מיוחד ליישובי מגזר וסיוע מיוחד ליישובי), לא נתקבלו.

דליה איציק: חמש ההסתייגויות של קבוצת מרצ לא התקבלו.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: אני רוצה סיוע מיוחד לשדרות, הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הסתייגות 4 – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 92 בעד ההסתייגות – 21 נגד – 58 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 73 – מפעלי מים (סיוע מיוחד לשדרות), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חד"ש – מורידים, נכון?

דליה איציק: אז אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 73 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: קבוצת חד"ש, הורדתם, לא? לא הורדתם?

דליה איציק: אז יש שתי הסתייגויות.

דליה איציק: אנחנו עוברים לשתי ההסתייגויות של קבוצת חד"ש.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגויות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 73 – מפעלי מים (סיוע לתושבי המגזר הערבי ותכנון מפעלי ביוב במגזר הערבי), לא נתקבלו.

דליה איציק: שתי ההסתייגויות לא התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 73 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף תקציבי 73, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 76 – חבר הכנסת ריבלין?

גדעון סער: להוריד.

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 76 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף 76, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 78.

דליה איציק: קבוצת מרצ מורידה?

חיים אורון: מורידה.

דליה איציק: ריבלין?

גדעון סער: להצביע על הגנות ים-המלח.

דליה איציק: להצביע.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 78 – פיתוח תיירות (הגנות ים-המלח), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 78 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: סעיף 78 – פיתוח תיירות, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דליה איציק: סעיף תקציבי 78, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 79 של חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אלקטרונית.

דליה איציק: שתי הסתייגויות – הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 93 בעד ההסתייגויות – 24 נגד – 56 נמנעים – אין ההסתייגויות של חבר הכנסת משה גפני לסעיף 79 – פיתוח התחבורה (הרשות הלאומית לבטיחות ותאגיד הרשות הלאומית), לא נתקבלו.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: עוברים לחבר הכנסת ברכה.

קריאה: יש של שלי.

דליה איציק: היא הסירה.

דליה איציק: היא אמרה שהיא הסירה.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה – מסיר.

דליה איציק: חבר הכנסת .

נראה לך שעל ירושלים אפשר להוריד?

דליה איציק: לא, מה פתאום?

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגדה?

דליה איציק: ההסתייגות של חבר הכנסת לסעיף 79 – פיתוח התחבורה (ירושלים – מערכת הסעת), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לקבוצת מרצ.

חיים אורון: תחבורה ציבורית.

דליה איציק: מי בעד הסתייגות 6 – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 79 – פיתוח התחבורה (תחבורה ציבורית), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: להוריד.

דליה איציק: להוריד.

דליה איציק: אין הסתייגויות לסעיף 83.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 79 ו-83 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: הסעיפים התקציביים 79 ו-83, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 84 של .

אפשר להוריד.

דליה איציק: אפשר להוריד.

דליה איציק: עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 84 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף תקציבי 84, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות לסעיף 89.

דליה איציק: חבר הכנסת – מוריד.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף תקציבי 89 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד?

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיף 89, כהצעת הוועדה, התקבל.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 94.

דליה איציק: חברת הכנסת שלי יחימוביץ – הורידה.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: להצביע על רמב"ם חיפה.

דליה איציק: רמב"ם חיפה.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 94 – בתי-חולים ממשלתיים (בית-חולים ע"ש רמב"ם חיפה), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אין הסתייגויות לסעיף 95.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים תקציביים 94 ו-95 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיפים 94 ו-95, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגות לסעיף 98.

דליה איציק: הורידה חברת הכנסת יחימוביץ.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה – מוריד.

דליה איציק: חבר הכנסת .

אפשר להוריד.

דליה איציק: אפשר להוריד.

דליה איציק: קבוצת מרצ – מינהלת הבדואים.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי ישראל (מינהלת הבדואים), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: ריבלין – סיעת הליכוד.

גדעון סער: אני מבקש הצבעה אלקטרונית על הקצאה למפוני גוש-קטיף.

דליה איציק: בבקשה, הסתייגות 4 – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 94 בעד ההסתייגות – 22 נגד – 56 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת חבר הכנסת ראובן ריבלין – סיעת הליכוד לסעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי ישראל (הקצאה למפוני גוש-קטיף), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לקבוצת חד"ש – אלקטרונית.

דליה איציק: יש הסתייגות אחת – הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 95 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 61 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 98 – הוצאות מינהל מקרקעי ישראל (הנחות בקרקע למגורים במגזר הערבי), לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא נתקבלה.

דליה איציק: אין הסתייגות לסעיף 99.

דליה איציק: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים תקציבים 98 ו-99 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: סעיפים 98 ו-99, כהצעת הוועדה, התקבלו.

דליה איציק: ועכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הצעת התקציב לשנת הכספים 2008 בקריאה שלישית – הצבעה אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה מס' 96 בעד הצעת התקציב – 62 נגד – 33 נמנעים – אין הצעת התקציב לשנת הכספים 2008 נתקבלה.

דליה איציק: יש עוד הצבעה.

דליה איציק: ובכן, הצעת התקציב לשנת הכספים 2008 עברה בקריאה שלישית.

דליה איציק: 62 – בעד, 33 – נגד.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2008.

דליה איציק: יש הסתייגות, ואנחנו נצביע על ההסתייגות לסעיף 1.

דליה איציק: אתם מורידים את ההסתייגות?

דליה איציק: אנחנו מצביעים על ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש – חברי הכנסת מוחמד ברכה חנא סוייד ודב חנין.

דליה איציק: מי בעד ההסתייגות – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: ההסתייגות של קבוצת סיעת חד"ש לסעיף 1 לא נתקבלה.

דליה איציק: ההסתייגות לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים לסעיפים 2–8.

דליה איציק: אין הסתייגויות.

דליה איציק: לכן אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 1–8 כהצעת הוועדה.

דליה איציק: מי בעד – ירים את ידו.

דליה איציק: מי נגד?

דליה איציק: הצבעה

דליה איציק: ובכן, הסעיפים הללו עברו כהצעת הוועדה.

דליה איציק: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק התקציב לשנת הכספים 2008.

דליה איציק: שוב, קריאה שלישית – אלקטרונית.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: לא זזים.

דליה איציק: יש עוד חוברת, נא להישאר.

דליה איציק: הצבעה מס' 97 בעד החוק – 64 נגד – 31 נמנעים – אין חוק התקציב לשנת הכספים 2008, התשס"ח–2007, נתקבל.

דליה איציק: ובכן, חברי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, אתה בוודאי תשמח לשמוע: 64 – בעד, 31 – נגד.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, שר האוצר רוצה לומר כמה מלים.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, הכנסת אישרה את תקציב 2008.

דליה איציק: אני מאחלת לך ולממשלה בהצלחה.

דליה איציק: אני רוצה להגיד משהו על חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה ביחד.

דליה איציק: הכנסת הזאת השפיעה מאוד על התקציב.

דליה איציק: אני מקווה, כמו שאמרתי לשניכם ולכל אחד מכם בנפרד, שחוק ההסדרים ייעלם מהעולם.

דליה איציק: אני אעשה כמיטב יכולתי שאכן כך יהיה.

דליה איציק: אנחנו גם מבטיחים לך, אדוני שר האוצר, שאותן רפורמות שהבאת – שחלקן מצוינות – אנחנו נסייע לך כדי שגם לא יהיה תירוץ לאוצר להגיד שהכנסת לא פועלת ולכן מביאים אותן בחוק ההסדרים.

דליה איציק: אנחנו מבטיחים לך שנעזור לך.

דליה איציק: אני גם רוצה להגיד לך, אדוני שר האוצר – גם ליושב-ראש הכנסת יש קצת רשות דיבור – שהתקציב הוא תקציב טוב, הוא תקציב מאוזן, והוא תקציב – כמו שאמר לי סגן ראש הממשלה אלי ישי קודם – בכל זאת תקציב יותר מאוזן, שדואג לעניים.

דליה איציק: אני מצטערת על הצרות שעשיתי לך, ועכשיו אתה מוזמן לבוא ולדבר, אדוני שר האוצר.

דליה איציק: חוק התקציב עבר בקריאה שלישית.

דליה איציק: חבר הכנסת .

דליה איציק: חבר הכנסת אורלב, אתה לא מדבר – שר האוצר.

דליה איציק: חבר הכנסת יצחק לוי.

דליה איציק: פעם ראשונה ששר האוצר מעביר תקציב, קצת כבוד.

דליה איציק: חבר הכנסת ברכה, נא לשבת.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי הכנסת – –

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין.

רוני בר-און: – – אני מודה לכל הבית על תהליך ההצבעה כאן וגם בוועדות.

רוני בר-און: אני רוצה למנות את העושים במלאכה, כי באמת לרבים וטובים מגיעות תודות.

רוני בר-און: קודם כול, תודה לך, גברתי יושבת-ראש הכנסת, שלמרות חילוקי הדעות שהיו לנו, והיו לנו לא מעט, השכלת להוביל את המהלך של העברת התקציב בכנסת ביעילות ובנחישות, והעיקר – קבעת שיא היסטורי:

רוני בר-און: דומני שזו הפעם הראשונה שתקציב המדינה מסתיים לפני חצות הלילה.

קריאה: – – –

דליה איציק: אומר לי חבר הכנסת רובי ריבלין, והוא יתקן אותי אם אני טועה, שכבר שנים לא אושר תקציב בתאריך הזה.

רוני בר-און: כלומר, היה תקציב שכבר אושר ביוני, אבל זה היה תקציב של השנה שעברה.

ראובן ריבלין: לא היה.

ראובן ריבלין: לא היה.

רוני בר-און: לא היה.

רוני בר-און: אנחנו בדקנו את זה.

אהוד אולמרט: – – – בפעם האחרונה בשנת התקציב 1992 – – –

ראובן ריבלין: מאז לא היה ראש ממשלה כל כך טוב כמוך.

יעקב כהן: – – – ראש הממשלה, בשנת 1958.

אהוד אולמרט: ב-1992 התקציב עבר ב-2 בינואר.

דליה איציק: זה באמת המון זמן להוקרה.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, אני מציע – אחרת נצטרך גם להגיד תודה על כל הבדיחות וההיסטוריה – שנתרכז במה שעשינו כאן.

רוני בר-און: באמת תודה רבה לך.

רוני בר-און: תודה רבה לצוות שעל ידך, גם למזכיר הכנסת, שעושה את העבודה בפעם הראשונה ועשה זאת ביעילות רבה, לחברי חבר הכנסת דוד טל, יושב-ראש ועדת הכנסת, שבאמת סייע בידנו בלא מעט אבני דרך לא פשוטות.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לכל יושבי-ראש ועדות הכנסת שטיפלו בתקציב, ובמיוחד ליושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, שעשה עבודה רצינית, אחראית ומורכבת, והשקיע את כל הזמן ואת כל המרץ כדי שהתקציב יגיע עד הלום.

רוני בר-און: לצד אלה צריך לשבח את הצוותים המקצועיים שסייעו בידייך, בידי יושבי-ראש הוועדות – מנהלי הוועדות, מזכירות הוועדות, היועצים המשפטיים והיועצות המשפטיות, וגם אנשי הביטחון, וגם הסדרנים, שטרחו ועמלו – –

דליה איציק: גם המנכ"ל.

רוני בר-און: – – וכל העושים במלאכה, גם ברמה הלוגיסטית.

רוני בר-און: אני מבקש להודות לראש הממשלה, שבעצם הרה עם משרד האוצר את התקציב הזה, יעץ לנו, הדריך אותנו, חלק עלינו והכריע במקומות שבהם נדרשה הכרעה, אבל בעיקר תמך.

רוני בר-און: וכן לצוות שסייע בידך, אדוני ראש הממשלה, למנכ"ל המשרד, לפרופסור טרכטנברג, יושב-ראש המועצה הלאומית לכלכלה, למזכיר הממשלה עובד יחזקאל, שעושה תמיד מעל ומעבר למה שמצפים ממנו וגם מצליח בעשייה הזאת; לשרים בממשלה שישבו אתי, כל אחד בדיוני המשרד שלו ואחר כך בדיון בממשלה ואחר כך גם פה.

רוני בר-און: לחברי הכנסת, כמו שאמרתי, בוועדות ובמליאה.

רוני בר-און: לחברים מהקואליציה – אבל צריך לומר ביושר, לטובים שבחברים גם מן האופוזיציה, שחלקם ידועים לכם כמי שעושים במקצועיות, בנאמנות וביושרה למען הציבור, וצריך לשבח אותם על זה, גם אם אתה יריב, וגם אם הם מייצרים עבורך בעיות לא מעט.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לראשי הסיעות – לחבר הכנסת איתן כבל.

רוני בר-און: אינני רואה כל כך רחוק לגבי הגמלאים.

רוני בר-און: מי זה ראש הסיעה?

רן כהן: גלנטי.

רוני בר-און: חבר הכנסת גלנטי, אבל אני לא רואה אותו פה.

רוני בר-און: ראיתי טוב לרחוק – נכון?

איתן כבל: ראית טוב שלא ראית.

רוני בר-און: אוקיי.

רוני בר-און: וכן לחברי הכנסת יעקב מרגי ורוברט אילטוב.

רוני בר-און: גם לראשי הסיעות שלא מהקואליציה – – –

רן כהן: חבר הכנסת אפללו.

רוני בר-און: רגע.

דליה איציק: רגע.

דליה איציק: last but not least.

רן כהן: אמרת: ראשי הסיעות.

דליה איציק: הוא יושב-ראש הקואליציה והוא לא ראש סיעה.

רוני בר-און: גם לראשי הסיעות מהאופוזיציה, שאף שהיו לנו מחלוקות, הם בהחלט שיתפו פעולה במקומות לא מעטים, והם ראויים לשבח על מה שהם עשו כדי לייצג בכבוד את הסיעות שלהם ואת הקהלים שאותם הם מייצגים כאן בבית הזה.

רוני בר-און: אני רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת אלי אפללו, שבאמת השקיע את כל-כולו.

דליה איציק: אל תספר לאף אחד, אבל הוא ירד 6–9 ק"ג.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, תני לי בבקשה.

רוני בר-און: הוא השקיע את כל-כולו, ואני מציע לכם לא לנסות.

רוני בר-און: זה לא מעט, כל-כולו, זה לא מעט.

רוני בר-און: אני באמת מודה לך על השיחות האין-סופיות בשעות הכי לא קונבנציונליות בעולם, עם בעיות שאפילו המוח היצירתי שלי לא היה מעלה בדעתו שאתה מסוגל לייצר.

ראובן ריבלין: אנחנו רוצים לתת כבוד לממלכה.

ראובן ריבלין: אנחנו יושבים כדי לכבד את הערב – – –

רוני בר-און: נכון.

רוני בר-און: אני אומר את הדברים כפי – – –

ראובן ריבלין: אם אדוני רוצה לשיר שיר אהבה למישהו – – –

רוני בר-און: אני אגיע לזה.

רוני בר-און: אני בטוח שאתה תצטרף לזה.

רוני בר-און: אל תהיה רוחך קצרה.

רוני בר-און: אני מבקש.

רוני בר-און: באמת עשית עבודה מצוינת.

ראובן ריבלין: אני לא – – –

אלי אפללו: תודה רבה.

ראובן ריבלין: תשב.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לעוזרים שלי, ליובל, לנטלי, ליוסי, ללי, לאריאל ולאלעד, שבאמת טרחו ועמלו הרבה.

רוני בר-און: לאנשי אגף התקציבים, מהרפרנטים דרך הרכזים, הסגנים, חיים, שרון, רביב, עמית והראל.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לאיש מאוד מיוחד – – –

מיכאל איתן: למשלם המסים שמימן את התקציב.

רוני בר-און: אתה רואה?

רוני בר-און: זו הערה שאני מקבל באהבה.

רוני בר-און: חבר הכנסת מיכאל איתן, יישר כוח.

ראובן ריבלין: לקובי הבר.

רוני בר-און: אני רוצה להודות לאיש מאוד מיוחד, וחבר הכנסת, תסלח לי אם הדברים יישמעו קצת כשירה.

רוני בר-און: אני מבקש עוד קצת סבלנות.

רוני בר-און: קובי הבר מסיים את תפקידו ב-31 בדצמבר, בעוד ארבעה ימים.

רוני בר-און: הוא היה ראש אגף התקציבים במשרד האוצר, והוא מסכם ביום שני 14 שנות שירות מפוארות בשירות הציבורי.

רוני בר-און: ב-14 השנים האלה עשה קובי באוצר כרפרנט לתקציב הביטחון, כרכז הביטחון, כסגן ממונה על התקציבים וכראש אגף התקציבים.

רוני בר-און: אני אומר לכם, ואתם יודעים את זה – וחלק

רוני בר-און: כם מכירים אותו זמן ארוך ממני – הוא הצליח להטביע חותם בל יימחה באוצר.

רוני בר-און: (מחיאות כפיים) עוד לא סיימנו, אבל מגיע לו.

דליה איציק: קובי, דע לך שזה עוד לא קרה.

רוני בר-און: חברים, בארבע השנים שקובי היה הממונה על אגף התקציבים עברה המדינה אינתיפאדה עקובה מדם, מיתון קשה, התנתקות כואבת ומסובכת ומלחמה מתסכלת.

רוני בר-און: חרף כל האירועים המורכבים האלה, הוא הצליח להתמודד בהצלחה.

רוני בר-און: הוא היה שותף מלא ומוביל לכך שמדינת ישראל נמצאת היום ונהנית היום משנים יפות של צמיחה.

רוני בר-און: קובי פעל בעקביות, בעיקשות, אבל בדרך ברורה מאוד, כדי להבטיח את מה שאנחנו מטיפים לו, שאחריות תקציבית היא דרך חיים של ממשלת ישראל, גם אלה האחרונות וגם לעתיד.

רוני בר-און: בנחישות, בהתמדה, בתחושת השליחות, הוא הצליח להוביל, עם חבריו לאגף ועם הנהלת האוצר, שורה של שינויים מבניים חשובים ביותר למשק.

רוני בר-און: קובי, אני רוצה לציין בפניך את הערכתי העמוקה לפועלך.

רוני בר-און: הכרתי אותך בפעם הראשונה כשאני יושב-ראש ועדת הכנסת ואתה סגנו של אורי יוגב, וכבר אז, וגם כשר במשרדים אחרים, ועוד יותר היום כשר האוצר, אהבתי את המקצועיות שלך, את הערכיות שלך, את המחויבות שלך ובעיקר את שיתוף הפעולה שלך.

רוני בר-און: כל אלה עשו את העבודה אתך לחוויה של ממש.

רוני בר-און: אני בטוח שהשירות הציבורי בישראל עוד יזכה לשירותיך.

רוני בר-און: אני יודע כי נוכח האתגרים הלאומיים הגדולים שעומדים בפני מדינת ישראל, אנשים מסוגך לא יעמדו מנגד.

רוני בר-און: תודה ענקית לך.

רוני בר-און: תודה רבה.

רוני בר-און: עכשיו מגיעות לו מחיאות כפים.

רוני בר-און: (מחיאות כפיים) וביום שלישי בבוקר יבוא המחליף שלך, רם בלינקוב, שגם הוא איש מצוין וגם הוא בא לעשות שירות מילואים.

רוני בר-און: ואם הוא ראה את טקס הפרידה הזה ממך כאן, הוא יודע שיש בשביל מה להתאמץ, ואני בטוח שיעשה את זה טוב.

רוני בר-און: תודה רבה לכולכם.

רוני בר-און: תודה רבה.

דליה איציק: רגע, רגע.

דליה איציק: אני רוצה כאן להגיד תודה לחבר הכנסת ריבלין ולחבר הכנסת מיקי איתן, ובכלל לחברים שלי באופוזיציה – באופוזיציה לא לי אלא לממשלה – ולג'ומס, באמת יש פה חברי כנסת טובים יותר, טובים פחות, לא התפקיד שלי לתת ציונים – על שהם כיבדו את הכנסת, שהם נשארו, והם גם מסייעים לי באמת באופן יומיומי לנהל את הכנסת.

דליה איציק: אני מאוד מאוד מודה להם.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, תם ונשלם.

דליה איציק: יום שני, ב-16:00, כרגיל.

דליה איציק: תודה לכל מזכירות הכנסת, לעובדים, ובמיוחד לשגית – שגית, שיראו אותך, מה שאת עשית כאן – לשגית במיוחד.