ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ושמונים-ותשע של הכנסת השבע-עשרה, 2008-01-01 00:00

דליה איציק: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, כ"ג בטבת התשס"ח, 1 בינואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (תיקון מס' 5), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון מס' 9), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון מס' 3), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

איל ינון: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק אוויר נקי לישראל, התשס"ו–2005.

איל ינון: תודה.

דליה איציק: ובכן, חברי חברי הכנסת, הסעיף הראשון שעל סדר-היום הוא נאומים בני דקה.

דליה איציק: נא הירשמו.

דליה איציק: נמצאים אתנו ביציע צוערי קורס נגדים.

דליה איציק: שלום לכם וברוכים הבאים.

דליה איציק: הראשון, חבר הכנסת בן-ששון.

דליה איציק: בטח יש לך מחקר מעניין.

מנחם בן-ששון: לא.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש – מהו המעמד המשפטי של המבוא לחוקה, פרק ג'?

מנחם בן-ששון: בכך אנחנו נעבור לפרקי החוקה.

מנחם בן-ששון: המודל האחרון – דיברנו עליו – הוא המודל החוקתי העצמאי.

מנחם בן-ששון: במודל הזה, המבוא לחוקה הוא חלק אינטגרלי מהחוקה ומהווה בסיס מוסרי.

מנחם בן-ששון: נתתי את הדוגמה של צרפת בפעם הקודמת, ואני מבקש לתת את הדוגמה של הודו ולהתייחס בקצרה גם למה שעתיד לבוא אצלנו, אולי.

מנחם בן-ששון: אני אחזור על הדברים הכלליים.

מנחם בן-ששון: בשיטה הזאת של המודל, שהוא מודל חוקתי עצמאי, המבוא הופך להיות חלק אינטגרלי ומהווה בסיס מוסרי וערכי.

מנחם בן-ששון: יש בו עקרונות וערכי יסוד של המדינה.

מנחם בן-ששון: משום שהוא כזה, צריך לתת לו תוקף ומשמעות משפטית עצמאית מחייבת, וכשיש שאלות מסוימות, מפנים אותן הרבה פעמים אל המבוא, בזיקה אל מה שנאמר בו, על מנת לפרש את פרקי החוקה וסעיפיה.

מנחם בן-ששון: נתתי את הדוגמה של הרפובליקה הצרפתית, והיום אני מבקש להתייחס למבוא לחוקה שבהודו.

מנחם בן-ששון: שם המבוא כולל שלושה חלקים: חלק הצהרתי, שמכיל הצהרה של אוכלוסיית הודו, שמצהירה על כינון חוקה באמצעות האספה המכוננת – בישראל אנחנו האספה המכוננת; חלק עקרוני, שבו מחליטה האוכלוסייה על ייסוד הודו כרפובליקה דמוקרטית, ריבונית, חילונית וסוציאלית; חלק מחייב, שבו אוכלוסיית הודו מתחייבת להעניק לכל אזרחיה ארבע תכליות – צדק, חירות, שוויון וקידום אחווה.

מנחם בן-ששון: בית-המשפט העליון בהודו קבע כי המבוא לחוקה הוא: "המפתח להבנת החוקה וכוונת מייסדיה, חלק עצמאי בחוקה ובעל תפקיד מרכזי בפרשנות של הוראותיה ודברי חקיקה".

מנחם בן-ששון: כך בהודו.

מנחם בן-ששון: עם זאת נקבע, כי המבוא כשלעצמו אינו יכול להעניק לממשלה סמכויות נוספות או להטיל מגבלות נוספות על אלו המנויות במפורש בחוקה.

מנחם בן-ששון: אחרי שראינו את שלושה המודלים הללו, אני אציע את המבוא לחוקת מדינת ישראל, כפי שהוא נדון היום בוועדת החוקה.

דליה איציק: לוחות זמנים, אדוני.

מנחם בן-ששון: אם יהיו לי אנשים.

דליה איציק: ידעתי שזה יחזור אלי.

דליה איציק: אנחנו עוברים עכשיו לחבר הכנסת ביילין.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יוסי ביילין: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מוכרח לומר שנדהמתי הבוקר כשפתחתי את העיתון וראיתי את הדברים של שר הפנים, תחת כותרת כלשהי שנמאס לו מהערבים.

יוסי ביילין: אני חושב שלהרבה אנשים נמאס מהרבה אנשים, ואנחנו כאן נאלצים או רוצים לחיות ביחד.

יוסי ביילין: התפקיד של שר הפנים זה לא שיימאס לו ממישהו, אלא שהוא ימצא פתרונות.

יוסי ביילין: האמירה שלו, שהזכויות נובעות מן החובות, היא אמירה מסוכנת מאוד במדינה דמוקרטית, כי במדינה דמוקרטית הזכויות מנותקות מהחובות.

יוסי ביילין: והאמירה השנייה, שלא ייתכן שאנשים ילמדו דברים שונים באותה מדינה, היא מנותקת מהמציאות העולמית וגם מהמציאות הדמוקרטית.

יוסי ביילין: אני חושב שהמאמץ שלנו צריך להיות שכל הציבור יהיה מחויב ללימודי ליבה, ולצערי, הממשלה הזאת לא עמדה על זה.

יוסי ביילין: אבל מעבר ללימודי הליבה האלה, אין שום סיבה שכל קבוצה באוכלוסייה לא תלמד את ילדיה על-פי הדרך שבה היא מאמינה ובה היא רוצה להעביר את המורשת.

יוסי ביילין: אני מקווה מאוד ששר הפנים יחזור בו מהדברים החמורים שהוא אמר היום.

יוסי ביילין: תודה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת ביילין.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחבר הכנסת אלי גבאי.

אליהו גבאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום יום השנה העשירי לפטירתו של זבולון המר, זיכרונו לברכה.

אליהו גבאי: זבולון המר מילא תפקיד של שר החינוך, שר הדתות, ממלא-מקום ראש הממשלה, ובכל התחומים האלה הוא תרם תרומה מכרעת לצביון של התפקיד ולנושאים שנכנסו לתפקיד.

אליהו גבאי: הדברים החשובים שהוא הצליח בהם – הוא הכניס חינוך תיכון חינם, ערכים לאומיים, נטרל את המאבקים בנושא החינוך, העלה אותו על סדר-היום הציבורי והוציא את הנושא הפוליטי מתוך מערכת החינוך.

אליהו גבאי: גם כאשר הוא לקח את הנושא של הדת, הוא הכניס את הגרעינים התורניים לעיירות הפיתוח, עשה תגבור יהדות, תקצב את פרויקטי הרווחה ושיקום השכונות בצורה משמעותית, כדי לעזור לעיירות הפיתוח ולשכונות החלשות, קידם את ההידברות בין דתיים לחילוניים.

אליהו גבאי: הדבר החשוב ביותר היה שהוא נטרל את הנושאים הפוליטיים מתוך החינוך ולא הרים את האג'נדה הפוליטית בתוך מערכת החינוך, כפי שעושה לצערי שרת החינוך של היום.

אליהו גבאי: אני מקווה שבעזרת השם נוכל להמשיך באותם התכנים הלאומיים שהוא הציב אז.

אליהו גבאי: נרים את הדגלים גם היום, כי עם ישראל זקוק להם.

אליהו גבאי: תודה רבה.

דליה איציק: הוא גם היה שר חינוך מצוין.

דליה איציק: מי זה עי"ן אילון?

דליה איציק: השר לא משתתף.

דליה איציק: השר אילון, אם אתה רוצה להגיד משהו, אני אתן לך לפנים משורת הדין.

דליה איציק: לשר יש תמיד אופציות אחרות, הוא לא צריך.

עמיחי אילון: לא.

דליה איציק: בינתיים נכנס חבר הכנסת משה שרוני, שיש לו היום יום הולדת.

דליה איציק: עד מאה-ועשרים.

דליה איציק: מוחאים לך כפיים שם, תראה.

דליה איציק: עד מאה-ועשרים, חבר הכנסת שרוני.

דליה איציק: בריאות טובה.

יולי יואל אדלשטיין: כלפי סיעת הגמלאים זה לא נשמע טוב, עד מאה-ועשרים.

דליה איציק: חברת הכנסת אורית נוקד.

אורית נוקד: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השבוע אנחנו מוצאים שני נושאים שיש בהם התקדמות לקראת ציבור העובדים במדינת ישראל.

אורית נוקד: הראשון הוא הסכם הפנסיה, שנחתם בין ההסתדרות למעסיקים.

אורית נוקד: אני מאמינה שההסכם הזה יביא בטווח הארוך לכך שאנשים יזדקנו בכבוד, ובטווח הקצר יותר – יותר ויותר אנשים צעירים יבינו שצריך לחסוך על מנת להבטיח את המחר.

אורית נוקד: הנושא השני, היום נכנס לתוקף החוק שקובע כי עובדי כוח-אדם יהפכו לאחר תשעה חודשים לעובדים קבועים.

אורית נוקד: גם החוק הזה הוא מבורך ביותר, אבל הוראת השעה מבחינתנו היא לדאוג שהפיקוח – גם על הסכם הפנסיה וגם על החוק של עובדי הקבלן – יהיה ראוי.

אורית נוקד: אנחנו אמורים להבטיח שהעונשים על אלו שעוברים על ההסכם ועל החוק יהיו מרתיעים.

אורית נוקד: תודה.

דליה איציק: תודה, חברת הכנסת אורית נוקד.

דליה איציק: חבר הכנסת נפאע – בבקשה, אדוני.

דליה איציק: מבטאים את זה במלרע?

סעיד נפאע: כן.

דליה איציק: נפאע זה עזרה, לא?

סעיד נפאע: נפאע זה מועיל.

דליה איציק: את התרגום אני ידעתי.

דליה איציק: תודה.

סעיד נפאע: תודה.

סעיד נפאע: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בצפון יש לנו כפר שלמעשה היה לאורך שנים רבות פנינת הצפון, זה כפר ראמה.

סעיד נפאע: הכפר הזה למעשה סיפק לכל כפרי הסביבה מחנכים לאורך דורות, ואכן בית-הספר התיכון היחיד באזור היה בכפר הזה.

סעיד נפאע: לאחרונה הכפר הזה הפך להיות זירת אלימות די קשה.

סעיד נפאע: מעשה הרצח השמיני אירע לפני כמה חודשים – אני העליתי את הנושא פה – ולאור יום.

סעיד נפאע: אתמול נשרפו כמה מכוניות, אבל מה שחמור זה לא רק שרפת המכוניות אלא מה שהושאר ליד שלדי המכוניות – מכתב המופנה למשטרת ישראל: כל עוד הבחור איקס עצור אצלכם, אנחנו נמשיך לעשות את מעשי האלימות האלה עד אשר תשחררו אותו.

סעיד נפאע: אולי נצטרך עוד כמה פעמים לשלוח מסר בקול צלול למשטרת ישראל, כי הטענה שם תמיד מופנית כנגד משטרת ישראל, על אוזלת ידה בטיפול במעשי האלימות המתרחשים מדי שבוע כמעט בכפר הזה.

סעיד נפאע: תודה, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: נעבור עכשיו לחבר הכנסת ברוורמן.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

אבישי ברוורמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני יושב, עומד ומתבונן.

אבישי ברוורמן: היום 1 בינואר.

אבישי ברוורמן: ב-13 בינואר יתבטל סמסטר בפעם הראשונה במדינת ישראל.

אבישי ברוורמן: המחיר שבחודשים האחרונים מדינת ישראל, הסטודנטים, מערכת ההשכלה הגבוהה משלמים – ואני מדבר פה לפני מוקירי זכרו של שר החינוך, שזכיתי גם לכהן תחתיו בתפקידו כשר החינוך, זבולון המר, זיכרונו לברכה – אני חושב שהדבר הזה פשוט לא סביר ולא מקובל.

אבישי ברוורמן: יש לי בקשה אחת, ברורה.

אבישי ברוורמן: שמעתי מאנשים שמעורבים במשא-ומתן שאפשר לסיים אותו.

אבישי ברוורמן: הבקשה שלי היא שישבו עכשיו.

אבישי ברוורמן: בחוכמתו, הנשיא סטיב אדלר דאג שימשיכו לדון בלי צווי מניעה.

אבישי ברוורמן: אני פונה לשר האוצר, אני פונה לכל המעורבים במשא-ומתן: שבו היום ומחר וסיימו את זה, כי המחיר הוא כבר היום.

אבישי ברוורמן: הסטודנטים מאבדים את כל האמון במערכת השלטון הישראלית, וכאן מתייחסים לזה בתור עוד אפיזודה.

אבישי ברוורמן: העיתונים אינם מבינים את משמעות המשבר הזה.

אבישי ברוורמן: בריחת המוחות מישראל היא לא רק בגלל תנאים, היא לא רק בגלל תקציבי מחקר, היא בגלל השפלת כבודו של המדען, של איש התרבות, של החוקר.

אבישי ברוורמן: לכן השביתה הזאת חייבת להיפסק, וזה בידי שר האוצר ובידי המרצים עכשיו, אבל הכדור בידי שר האוצר לסיים אותה.

דליה איציק: אולי גם בידי שרת החינוך.

אבישי ברוורמן: שרת החינוך הודיעה לי, לצערי, שהיא לא צד בעניין, מכיוון שזה בין שר האוצר ופקידיו לבין המרצים.

אבישי ברוורמן: זה גם חלק מעוולות המשטר הישראלי, כי אינני מכיר שר חינוך בעולם שזה לא יהיה הדבר המרכזי שלו.

אבישי ברוורמן: עיקרנו את הסמכויות של שר החינוך בישראל.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ואחריו – חבר הכנסת הלפרט.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, בשבוע הבא צפוי כאן, בארץ, ביקור היסטורי של נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש.

יולי יואל אדלשטיין: נושאים רבים יעמדו בוודאי על הפרק, אבל אני רוצה לנצל את הדקה הזאת על מנת לקרוא לכל חברי הבית, בלי הבדל של אופוזיציה וקואליציה, סיעה זו או אחרת, לנסות – לא ברמה של פטיציות ולא ברמה של פעולות מחאה, אבל אולי ברמה של שיחות והשפעה וקשרים – להשפיע על ראש ממשלת ישראל על מנת שיעלה את הנושא של יונתן פולארד.

יולי יואל אדלשטיין: אני סבור שבשלב זה רק בפנייה ישירה ורצינית של ראש ממשלת ישראל לנשיא ארצות-הברית יכולים להגיע לתוצאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני סבור שהנושא הזה, כפי שאמרתי, אינו במחלוקת בין סיעות שונות בבית הזה, ואם בימים הקרובים כל אחד מאתנו קצת יתאמץ וקצת ינסה להשפיע, מי יודע, אולי סוף-סוף, אחרי 21 שנה, נגיע לתוצאה הרצויה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דליה איציק: אני מודה לך, חבר הכנסת אדלשטיין.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, ואחריו – חבר הכנסת זחאלקה.

דליה איציק: צריך לשקול את זה, חבר הכנסת אדלשטיין, אולי צריך לארגן משהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני לרשותך.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, השנתון החדש של המועצה הלאומית לשלום הילד, שהתפרסם ביום ראשון זה, מצביע על עלייה נוספת במספר הילדים העניים.

שמואל הלפרט: 840,000 ילדים חיו בשנת 2006 מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: עוד עולה מנתוני השנתון, המבוססים על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הביטוח הלאומי ומשרדי הממשלה, כי כשני שלישים מהילדים מוכרים בשל נזקקות כלכלית.

שמואל הלפרט: הסיבה לעלייה המתמדת במספר הילדים העניים היא הקיצוץ הדרסטי והאכזרי בקצבאות הילדים.

שמואל הלפרט: על-פי הנתונים העולים מהדוח, כ-20% מהילדים בישראל הם בסיכון ומוכרים לשירותי הרווחה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, עד מתי תתאכזר הממשלה הזאת לילדים המסכנים על לא עוול בכפם?

שמואל הלפרט: מה עוד צריך לקרות שהכנסת תחליט פה אחד: די להרעבת הילדים?

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, אני רוצה להתייחס גם לדבריו של ידידי חבר הכנסת בן-ששון, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שפועל בהתלהבות רבה מאוד בנושא החוקה לישראל.

שמואל הלפרט: היום הוא הביא כדוגמה את המבוא של החוקה ההודית, לאמץ אותה בתור דוגמה.

מנחם בן-ששון: – – –

שמואל הלפרט: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת בן-ששון: תסכים אתי שאנחנו חיים במדינה יהודית.

שמואל הלפרט: אנחנו רוצים לשכנע אפילו את אבו מאזן שזו מדינה יהודית.

שמואל הלפרט: יש לי הצעה אליך, לחסוך לך הרבה מאוד מאמץ בעבודה: אולי הגיע הזמן שאנחנו, בתור מדינה יהודית, נאמץ את חוקי התורה.

שמואל הלפרט: זה יהיה פשוט מאוד ומועיל מאוד, ותאמין לי שכולם רק יפיקו תועלת רבה מזה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת פרוש.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם ביושר שאני בכוונה נותנת קצת יותר רשות דיבור.

דליה איציק: אפילו חבר הכנסת בני אלון בטח ירצה להירשם – ראש הממשלה קצת מתעכב ואנחנו נמתין לו, ולכן אנחנו מעט מאריכים.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: יש לי 13 שניות של זמן פציעות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רציתי לדבר על דברים אחרים, אבל אחרי שעלה הנושא של החוקה ההודית, אני לא יכול להתאפק.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם חבר הכנסת בן-ששון יודע במה מדובר.

ג'מאל זחאלקה: החוקה ההודית היא חוקה חילונית, ובהודו מתרחש מאבק אימים.

ג'מאל זחאלקה: המאבק הכי גדול בהודו הוא בין הימין ההודי, שלא מקבל את המבוא שאתה ציטטת של החוקה ההודית ואת הודו כמדינה חילונית, ורוצה להפוך את הודו למדינה הינדית, למדינה הינדואיזית.

ג'מאל זחאלקה: באו שליחים לישראל, כדי ללמוד מישראל איך להפוך את הודו למדינה הינדית כמו שישראל היא מדינה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר – אני לא בטוח, איך אומרים, שירדת לסוף העניין, כי הימין ההודי, שרוצה מדינה הינדית ולמגר את החילוניות של הודו, בא ללמוד מישראל.

מנחם בן-ששון: – – –

ג'מאל זחאלקה: אני כמובן תומך בעמדה המסורתית של מפלגת הקונגרס ההודית, שנלחמת מלחמה חזקה מאוד נגד הימין ההודי, כדי לשמור על החיוניות של הודו, במובן הפשוט שהמדינה נייטרלית בין דתות וקבוצות.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

דליה איציק: תודה על השיעור המעניין על הודו.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת פרוש, ואחריו – חבר הכנסת צבי הנדל.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כמו חברי הרב הלפרט אני אתייחס לשנתון, אבל בנושא אחר.

מאיר פרוש: בשנתון החדש של המועצה הלאומית לשלום הילד, שפורסם שלשום, מופיע גם נתון סטטיסטי משמח מאוד: מספר המשפחות הברוכות בישראל, כלומר מרובות הילדים, גדל, ברוך השם, בשנים האחרונות, וכן ירבו.

מאיר פרוש: אנחנו זוכרים בתחושת מיאוס את דברי חברי הכנסת מסיעת שינוי, שהלכה לעולמה, נגד המשפחות ברוכות הילדים.

מאיר פרוש: אנחנו זוכרים את דברי החרפה שלהם שהכלכלה הישראלית לא צריכה לעודד ולתמרץ משפחות ברוכות ילדים.

מאיר פרוש: אנחנו זוכרים בסלידה את הנימוקים האידיאולוגים מדוע צריכים לקצץ בקצבאות המשפחות הגדולות, שהן נטל על המשק.

מאיר פרוש: אנחנו מכירים את האמרה ואנחנו יודעים את כוחה של תורה.

מאיר פרוש: לפיכך, אין אנו זזים מן הקדוש-ברוך-הוא ותורתו.

מאיר פרוש: היהדות החרדית גאה ומאושרת להיות האוכלוסייה הדומיננטית בישראל עם משפחות ברוכות ילדים, כי אין אנו זזים מן הקדוש-ברוך-הוא ותורתו, למרות קיצוצי הקצבאות ולמרות הגזירות.

מאיר פרוש: לכן, רק השבת קראנו בפרשת שמות: וכאשר יענו אותו, כן ירבה וכן יפרוץ.

מאיר פרוש: ברכה מיוחדת ליישוב ביתר-עילית, שהוא השיאן במדינה בשיעור הילדים.

מאיר פרוש: כ-63% מתושביו הם מתחת לגיל 18.

מאיר פרוש: כן ירבו, וכן ירבו, וכן ירבו.

מאיר פרוש: תודה.

דליה איציק: תודה, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת צבי הנדל.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש – מאוד נהניתי ממך שהודו צריכה ללמוד מישראל מהי מדינה יהודית.

צבי הנדל: אני מקווה שתסביר גם לפרופסור שלנו שאנחנו במדינה יהודית.

ג'מאל זחאלקה: לא הודו – – –

צבי הנדל: לא, אתה חמוד, אל תקלקל.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, ראינו היום כתבה גדולה מאוד ב"מעריב", בעמוד הראשון, על מצב אחי ואחיותי מגוש-קטיף.

צבי הנדל: סיפור מסובך, אבל יש דברים שלא עולים כסף, שצריכים להיות קצת בני אדם.

צבי הנדל: התקבלו החלטות מסוימות ואתן דוגמית, בשביל שהבית הזה יבין על מה מדובר.

צבי הנדל: על עוטף-עזה הוחלטו כמה החלטות, חלקן כלכליות וחלקן לא.

צבי הנדל: אנשי גוש-קטיף, שהקימו את המשקים שלהם מחדש באזור עוטף-עזה, רובם הקימו באזור עוטף-עזה, לא זכאים להטבות, כי הם לא גרים שם, כי הקרוונים שלהם עדיין במחנות זמניים שבנו אותם, והחוק אומר: רק מי שגר שם.

צבי הנדל: אז נניח שכסף באמת לא יקבלו – קניתי, אבל יש החלטות בתחומים של התעסוקה.

צבי הנדל: מה לעשות שיהודים לא מוכנים לעבוד בחממות שם, כי נופלות מרגמות ויש מין מנהג משונה כזה שהיהודי המצוי מהעיר לא מוכן למות, אם הוא לא בהכרח גר שם.

צבי הנדל: אז התאילנדים עובדים בחממות.

צבי הנדל: אז לכולם לא יקצצו, כי יש החלטת ממשלה; למגורשי גוש-קטיף יקצצו, כי הם לא גרים שם.

צבי הנדל: אבל אין להם בית.

דליה איציק: תודה לחבר הכנסת הנדל.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: אחריו – חברת הכנסת קולט אביטל.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר אתכם על שביתה שלא מזכירים אותה ולא מדברים עליה.

דב חנין: אני מתכוון לשביתת העובדים במשרד להגנת הסביבה, שנמשכת כבר זמן רב ומגיעה למצב שבו לכולנו ברור עד כמה המשרד להגנת הסביבה הוא חיוני, מכיוון שכאשר העובדים שובתים, ההיתרים השונים שהמשרד מוציא פוקעים, היתרי הרעלים פוקעים, אין אפשרות לחדש את ההיתרים האלה, והתוצאות קשות ויכולות להיות גם תוצאות חמורות.

דב חנין: כמובן, יכול המשנה למנכ"ל המשרד – הוא מוסמך לחתום על היתרי רעלים במקום אנשי המקצוע של המשרד.

דב חנין: זה פתרון מאוד בעייתי גם ברמה הערכית, כי זאת שבירת שביתה, וגם ברמה המקצועית, כי הוא לוקח על עצמו היתרי רעלים שהוא לא יכול לבדוק אותם אחד אחד.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לנצל את העובדה שהיית בעברך השרה לאיכות הסביבה, ולומר שאני חושב שזה מצב לא צודק ולא נכון שעובדי המשרד להגנת הסביבה משתכרים 30% פחות מעובדי משרדים ממשלתיים אחרים רק מהסיבה שזה משרד צעיר יחסית ולכן אין בו כל התוספות הייחודיות והתמריצים הייחודיים, שבמהלך השנים ניתנו במשרדים אחרים.

דב חנין: אני חושב שזה מצב לא נכון, אני חושב שזה מצב לא ראוי.

דב חנין: אני חושב שהשביתה הזאת מוצדקת, ואני חושב שראוי שאנחנו בכנסת נתערב ונעשה מעשה כדי שהעובדים האלה יקבלו את מה שמגיע להם והציבור יקבל את ההגנה הסביבתית שהוא ראוי לה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת דב חנין, אני גם יכולה להעיד שהעובדים שם הם עובדים מסורים ומצוינים.

דליה איציק: נעבור לחברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: אחריה – חבר הכנסת עבאס זכור.

קולט אביטל: גברתי היושבת-ראש, את בוודאי יודעת כמוני מאמצעי התקשורת, שבימים האחרונים קמה שוב זעקה של ניצולי השואה, שלמרות ההסכם שנחתם אתם והחלטת הממשלה מ-4 בנובמבר – הכסף שהיה צריך להגיע לידיהם לא הגיע.

קולט אביטל: אומנם התבשרנו שהממשלה כותבת הצעת חוק, והתזכיר הזה יובא לוועדת השרים לענייני חקיקה לאישורה ביום ראשון.

קולט אביטל: אלא שגברתי היושבת-ראש, לידי הגיע התזכיר הזה.

קולט אביטל: אני רוצה לבשר לך ולבאי הבית: לא זו בלבד שתזכיר החוק הזה לא מבטא את החלטות הממשלה, הוא מוסיף עוול, כי הממשלה בעצם מודיעה שהיא מוותרת והיא מעבירה את סמכויותיה לידי ארגון יהודי בין-לאומי, ועידת התביעות.

קולט אביטל: זה ארגון שאני לא רוצה להכביר מלים עליו, אבל זה אומר בעצם שאנחנו מעבירים לידי ארגון יהודי שלא כפוף לנו את ההחלטה למי להעביר את הכסף, כמה ולמה ומתי.

קולט אביטל: גברתי, אני חושבת שאת צריכה, כפי שעשית בעבר, להתגייס לעזור בעניין הזה, כי לא זו בלבד שאנחנו נערים בפני הניצולים קשיים נוספים, אלא גם אלוהים יודע מתי הם יראו אגורה שחוקה מהארגון הזה.

קולט אביטל: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, גברתי, רק להגיד לך שאני מעורבת בעניין ואני בטוחה שזה גם ייפתר.

דליה איציק: חבר הכנסת עבאס זכור, ואחריו – חבר הכנסת דוד רותם.

דליה איציק: אם חבר הכנסת בני אלון ירצה, גם לו יש מקום.

עבאס זכור: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, חלק גדול מהאוכלוסייה, במיוחד הנכים והקשישים, אין להם מה לאכול ברוב השנה והם לא יכולים ליהנות.

עבאס זכור: אבל החלשים האלה, שלא יוכלו לאכול וליהנות גם בימי החג – זה נושא קשה מאוד.

עבאס זכור: תחת הכותרת: לכולם מגיע לחגוג – ליהודים, למוסלמים, לנוצרים – הגענו למצב שב-19 בחודש שעבר היה חג הקורבן אצל המוסלמים.

עבאס זכור: אני וחלק גדול מחברי הכנסת הערבים הגשנו בקשה לשר הרצוג להקדים את הקצבאות מה-28 בחודש ל-19 בחודש.

עבאס זכור: להקדים את המועד בשבוע.

עבאס זכור: כל הזמן אנחנו רואים שמקדימים את הקצבאות, בכל חגי היהודים בכל השנה.

עבאס זכור: זה מגיע גם למוסלמים וגם לנוצרים.

עבאס זכור: הקדימו את הקצבאות.

עבאס זכור: במקום 28 בחודש – 23 בחודש.

עבאס זכור: החג היה ב-19 בחודש.

עבאס זכור: הנושא הזה כאב מאוד לאוכלוסייה החלשה ובמיוחד למוסלמים, שלא התאפשר להם לאכול בימי החג.

עבאס זכור: קיבלנו הרבה טלפונים.

עבאס זכור: אחרי שקיבלנו הבטחה מהשר שיקדימו את הקצבאות ואת הנושא הזה, לא קיבלנו, והרבה משפחות לא נהנו מהחג שלהן.

עבאס זכור: אני מבקש, כמו שמקדימים את הקצבאות לחגי היהודים בכל השנה, וזה מגיע להם, במיוחד לחלשים, מבלי שאף אחד יבקש – השנה, עם בקשות של חברי הכנסת הערבים וגם בקשת השר, לא קיבלנו את הקדמת הקצבאות.

עבאס זכור: אני מבקש שהנושא יטופל.

עבאס זכור: אני מודה לכם.

דליה איציק: תודה, יחתום חבר הכנסת דוד רותם.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון ויתר.

דוד רותם: גברתי היושבת-ראש, טוב עשה חבר הכנסת יולי אדלשטיין שהעלה את נושא מאסרו של יונתן פולארד.

דוד רותם: אינני חושב שצריך לבדוק מה עשו ממשלת ישראל זו וקודמותיה לגבי שחרורו.

דוד רותם: אבל אני בהחלט חושב שצריך לתפוס את מה שגברתי רמזה לו בסוף דבריו של חבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דוד רותם: אני חושב שתפקידו של הבית הזה להביא את הדרישה לשחרורו של יונתן פולארד בפני נשיא ארצות-הברית.

דוד רותם: ואני חושב, גברתי, שמן הראוי – ואין לי ספק שאת תעשי את זה טוב מכולם – אם תיפגשי עם נשיא ארצות-הברית, אנא אמרי לו שהבית הזה, קואליציה ואופוזיציה, יהודים וערבים, כולנו מבקשים ממנו לשחרר את יונתן פולארד ולשלוח אותו אלינו הביתה.

דוד רותם: תודה רבה.

דליה איציק: ציון עשור לפטירתו של סגן ראש הממשלה ושר החינוך והתרבות לשעבר זבולון המר, זכרו לברכה.

דליה איציק: הרעיה מנחמיה, הילדים מולי, צפי, כנרת ועזריה, הכלה שולי, החתן ישי, הנכדים יונתן, בניה, ישי, הדס, שירה, כרמל, אופיר, נועם, איתמר, בצלאל ומשכית.

דליה איציק: נדמה שאני רואה פה גם את כבוד השופט אליקים רובינשטיין, את רבה הראשי של עיריית תל-אביב–יפו, לשעבר הרב הראשי לישראל, הרב לאו, אני רואה פה גם את חתן פרס ישראל ולשעבר נשיא מכון ויצמן למדע פרופסור חיים הררי.

דליה איציק: אני רואה פה גם את מי שהיה מנכ"ל משרד החינוך, את מר אליעזר שמואלי.

דליה איציק: אני בעצם רואה פה הרבה חברים שגם אני מכירה אישית.

דליה איציק: אני רואה גם את עוזרו הנאמן והמסור של זבולון המר, מנחם כהן.

דליה איציק: אני גם רואה את הרב שאר-ישוב כהן, את מזכ"ל הסתדרות המורים, את יושב-ראש ארגון המורים, חברי הכנסת לשעבר מטעם המפד"ל, ידידיו וחבריו של זבולון המר מהתנועה הדתית-לאומית, ממערכת החינוך וההשכלה הגבוהה וחבריו האישיים, שבאו לכאן הערב להוקיר את זכרו.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, אני יודעת שביקשת במיוחד להיות כאן היום, תודה לך.

דליה איציק: מי שיזם את הדיון הזה – חבר הכנסת זבולון אורלב.

דליה איציק: עשר שנים חלפו מאז נדם לבו של זבולון המר, זכרו לברכה, וכאילו זה היה אתמול.

דליה איציק: עשר שנים עברו מאז הסתלק לעולמו, ודומה שאבלנו עליו לא תם.

דליה איציק: אני עדיין רואה את דמותו לנגד עיני, כיפה סרוגה על בלוריתו הפרועה, חיוך רחב שופע טוב לב משתפך על פניו.

דליה איציק: "במה אוכל לעזור לך?" הוא היה שואל, ככה דוגרי, בלי להמתין.

דליה איציק: בכל שיחה אתו – וכאלה היו לי רבות בתפקידי בהסתדרות המורים וכסגנית ראש עיריית ירושלים וממונה על תיק החינוך – הוא התגלה לי כאדם פתוח, לבבי, בעל חוש הומור דק, איש נפלא.

דליה איציק: אדם עם הרבה אהבת אדם.

דליה איציק: אדם שהקרין טוב לב וכנות כוונה.

דליה איציק: מאז הלך לעולמו, לעתים קרובות, בעיקר בתקופות משבר במערכת החינוך, אנחנו חשים בחסרונו.

דליה איציק: אנחנו חסרים את תבונתו, מתגעגעים לחוכמה היהודית שבו.

דליה איציק: גם כשהוא עלה במעלות השררה – בגיל 33 הוא נבחר לכנסת, היה חבר בה 28 שנים וכיהן כשר בשלוש ממשלות – הוא גילם וסימל בעיני את דמות המדריך בתנועת הנוער, מדריך שהוא חבר, תומך, ואם צריך, גם מייסר.

דליה איציק: על אנשים שכמותו נאמר בפרקי אבות: "אוהב שלום ורודף שלום, אוהב את הבריות ומקרבן לתורה".

דליה איציק: כל ימיו נשאר זבולון מחנך ומורה, עניו וצנוע בכל הליכותיו.

דליה איציק: כשנבחר לתפקיד שר החינוך, הוא אמר שהוא לא בא רק ללמד, הוא בא גם לחנך.

דליה איציק: לאורך כל שנותיו בפוליטיקה נהג לרשום במסמכים אישיים, בסעיף המקצוע, "מורה".

דליה איציק: זבולון המר היה איש הציונות הדתית.

דליה איציק: שורשיו צמחו בתנועת "בני עקיבא".

דליה איציק: היתה בו אמונה עמוקה בעם ישראל, ביעדיו ובצדקת דרכו.

דליה איציק: היום סיפרתי לחברתי המורה שיש היום אזכרה.

דליה איציק: היא אמרה: תגידי שהוא היה שר חינוך מצוין.

דליה איציק: זבולון הוטרד מאוד מהשסע בין דתיים לחילונים.

דליה איציק: הוא ראה בו סכנה העלולה לערער את יסודות החברה הישראלית.

דליה איציק: "לא רק בפער הכלכלי ובפער החינוכי עלינו להילחם, אלא בפער שבלבבות", כך היו דבריו.

דליה איציק: במלוא שיעור קומתו האנושית, המוסרית, התגלה כשכיהן כשר החינוך.

דליה איציק: מעולם הוא לא ויתר על השקפותיו הלאומיות והדתיות ולחם עליהן באומץ.

דליה איציק: אבל הוא ידע ליצור איזונים ולפעול למען הציבור שלא היה שייך למחנהו.

דליה איציק: אדם של פתיחת שערים לכל אחד.

דליה איציק: זבולון היה איש של אמונה.

דליה איציק: אמונה בכוח לשנות דברים.

דליה איציק: מהישגיו בשדה החינוך: הנהגת חינוך תיכוני חינם, שיפור מעמד המורה והקמת ועדת-עציוני, הטמעת ערכי היהדות בתוכנית הלימודים באמצעות הקמת ועדת-שנהר, הנהגת יום לימודים ארוך.

דליה איציק: אני לא מכירה הרבה שרי חינוך שיש להם הישגים והספקים מן הסוג הזה.

דליה איציק: זבולון התאפיין בראייה כוללת, רחבה.

דליה איציק: לחינוך הבלתי פורמלי, שהוא ראה בו "הנשמה היתירה של החינוך", הוא העניק מעמד של מינהל חברה ונוער.

דליה איציק: הזדהותו המוחלטת עם שליחותו הקנתה לו עוצמה שחצתה את הקווים הפוליטיים ועשתה אותו מנהיג אהוד בציבור הרחב.

דליה איציק: התשתית שהוא הקים במשרד החינוך משרתת את מערכת החינוך עד היום וזוכה להכרה ולהוקרה.

דליה איציק: זבולון זכה להטביע את חותמו הרעיוני והאישי במערכת החינוך שלנו, וכולנו נהנים מכך עד היום.

דליה איציק: זבולון היה ונשאר דמות שורשית, נערצת בעיני רבים, אדם שהדוגמה האישית היתה מאפיין בולט בפועלו, אדם שאהב אהבת אמת את ארץ-ישראל ואת עם ישראל, בלי להתנצל על כך – אהבה שקיבלה ביטוי כמעט בכל מעשה או אמירה שלו, אהבה שהובילה אותו וסחפה רבים אחריו.

דליה איציק: היה בו איזה מיזוג של מתינות ושל אמונות, שהרשים אותי מאוד.

דליה איציק: בכנסת ובממשלות ישראל אנו חסרים אנשים כזבולון.

דליה איציק: הוא מנהיג שייצג את ציבור בוחריו אך פעל בשירות הציבורי כולו, על כלל רבדיו.

דליה איציק: כאמור, הוא לא זנח לרגע את ערכיו.

דליה איציק: נאמנותו לארץ-ישראל והמחויבות שלו לחינוך יהודי מסורתי ולהקנייתו לרבים, הן שהנחו אותו, עד שהכריעה אותו מחלתו.

דליה איציק: אם מותר לומר בנימה אישית: אני מאוד אהבתי את האיש.

דליה איציק: ננצור את זכרו, נזכור את מנהיגותו וחזונו, ונזכור גם את חסרונו.

דליה איציק: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, בבקשה.

אהוד אולמרט: גברתי היושבת-ראש, הגברת מנחמיה המר ובני משפחת המר – ילדיו, כלתו, חתנו ונכדיו – חברי כנסת נכבדים, זבולון המר היה חבר שלי לפני שהיה חבר כנסת והרבה אחרי שהספיק לטלטל את הפוליטיקה הישראלית, להסעיר את שלוותה ולשנות את דפוסי פעילותה.

אהוד אולמרט: ב-39 השנים שבהן אני בא ויוצא מן הבניין הזה היו לי הרבה שותפים פוליטיים, הייתי נתון באין-ספור מחלוקות, התנסיתי בסערות ובדרמות ובוויכוחים היסטוריים, וראיתי בחדר הזה דמויות שאחדות מהן כבר הפכו לחלק מן ההיסטוריה המודרנית של עם ישראל, אך היו לי מעט מאוד חברים.

אהוד אולמרט: זבולון היה כזה, ולכן עשר השנים שחלפו מאז מותו והחודשים הקשים שקדמו לו, הטביעו גם בי חותם בל יימחה.

אהוד אולמרט: מותו כחייו, נוכחותו כהיעדרו, פעילותו כשקט הזה שהשתרר מאז הלך – כל אלה השאירו עלינו רושם וסייעו לעצב את תפיסת ההתנהלות שלנו בחיים הציבוריים.

אהוד אולמרט: בראשית הקימו זבולון, ואתו יהודה בן-מאיר, דני ורמוס, מיכה ינון ועוד חברים את צעירי המפד"ל.

אהוד אולמרט: צעירי המפד"ל הפכו להיות הגורם המתסיס והמהפכני ביותר בחיים הפוליטיים של ישראל בסוף שנות ה-60 ובראשית שנות ה-70.

אהוד אולמרט: במידה רבה, צעירי המפד"ל שינו את אופיה של מפלגתם – שינוי שהשתלב בתהליך שהפך את פניה של הפוליטיקה הישראלית לתמיד.

אהוד אולמרט: זבולון היה המנהיג הבלתי מעורער, יהודה היה יד ימינו, ואתם דור שלם של צעירים, נלהבים, מסורים, נבונים, שלא רצו להשלים עם הגבולות שפעם הגדירה המפד"ל לעצמה וגם לא עם הגבולות שמדינת ישראל חשבה שהיו נכונים לזמנם.

אהוד אולמרט: הם שינו את אופיה של המפד"ל: ממפלגה שייצגה את המרכז הפוליטי, המאוזן, המאופק, השומר על אופיה היהודי של המדינה, המגן על מורשתה ההיסטורית אך מציב גדרות ברורים ביותר של סובלנות ושל פשרה – כן, גם פשרה טריטוריאלית – הפכו אותה לחיל החלוץ של תנועת ההתיישבות, שפרצה גבולות ויצרה עובדות ששינו את פניה של הארץ.

אהוד אולמרט: ככל שהבשיל, ככל שהרחיב את תמונת עולמו, כך למד זבולון המר את סוד האיפוק והריסון הפוליטי.

אהוד אולמרט: אומנם, הוא לא עשה סיבוב שלם ולא חזר לנקודת המוצא ההיסטורית של המפד"ל כפי שהיתה בהנהגתם של חיים משה שפירא ויוסף בורג, זכרם לברכה, אך הוא הבין שיש גבולות שאסור לחצות.

אהוד אולמרט: אולי בסתר לבו קצת הצטער ששמט את השליטה המוחלטת ברסן של הצעירים, שהרחיקו לכת יותר מן הרצוי, יותר מן הראוי, יותר מן הנכון לגבי עתידה ואופיה של מדינת ישראל כמדינה שמקרינה סובלנות, התחשבות בזולת; שיש בה חמלה לשכן הגר לידה ולמי שבתוכה; מדינה שיודעת שאין דרך שבה אפשר יהיה לשמור גם על אופיה היהודי, גם על הדמוקרטיה שהיא חלק ממורשתה המוסרית וגם על כל השטחים, שזבולון ידע שהם חלק מארץ-ישראל ההיסטורית, שעליה נשבע להגן.

אהוד אולמרט: זבולון ידע את סוד הפשרה ואת מכאוביה.

אהוד אולמרט: הוא היה בשל להוביל לפשרה והיה נכון לשאת במצוקות הפוליטיות והאישיות שגזרה.

אהוד אולמרט: זבולון המר לא היה איש תם, אף שנראה כזה.

אהוד אולמרט: הוא ידע שחיים פוליטיים מחייבים לא מעט תמרונים, והוא ידע לנווט אותם בפיקחות, אף בערמומיות, שהיטיב להסתירה, במיוחד מפני מי שלא הכירו מקרוב.

אהוד אולמרט: אך סוד כוחו היה המחויבות העמוקה שלו לאנשים, לשותפים, לחברים, שיחד אתם בנה את מסלול חייו הפוליטיים, ומחברותם אליו ומחברותו אליהם שאב את כוחו, עד שהפך להיות מנהיג המפד"ל ודמות קובעת בחיים הפוליטיים הלאומיים.

אהוד אולמרט: לי הוא היה קצת שותף לדרך, ובן-שיח לספקות ולחששות, ובעיקר חבר תומך, מקרין חום אנושי ונאמנות.

אהוד אולמרט: זבולון היה סמל לצעירי המפד"ל.

אהוד אולמרט: הוא עבר מסלול חיים פוליטי שלם, הטביע את חותמו על מערכת החינוך והנחיל לה ערכים של יהדות, של אהבת הארץ ושל סובלנות, שהלכו ונשחקו מאז עזב אותנו.

אהוד אולמרט: הוא נפטר מן העולם כמנהיג המפד"ל, אף שאף פעם לא חדל להיות מצעיריה.

אהוד אולמרט: חבל שלא הספיק להזקין בראשותה.

אהוד אולמרט: אולי גם המפד"ל וגם אנחנו היינו נראים אחרת, טוב יותר.

אהוד אולמרט: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני ראש הממשלה, תודה לך.

דליה איציק: יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש וידידי חברי הכנסת, משפחת המר היקרה, מוקירי זכרו של חברנו זבולון, באחד מנאומיו אמר זבולון את הדברים האלה: אם רוצים לשמור על חוסן הארץ ושלמותה, יש לשמור על חוסן העם ושלמותו.

בנימין נתניהו: הדברים, כך אמר, משלימים זה את זה.

בנימין נתניהו: נדמה לי שזוהי תפיסתו.

בנימין נתניהו: זבולון המר הנחיל את מורשת ישראל לדורות של ילדי ישראל.

בנימין נתניהו: אני חושב שזה היה טבעי לאופיו וגם לחינוך שהוא קיבל.

בנימין נתניהו: מטבעו הוא היה אדם נוח לבריות, שמחויב לבריות, מחויב לזולת ולכלל.

בנימין נתניהו: הוא היה צנוע, נטול גינונים וכל פומפוזיות.

בנימין נתניהו: הוא היה שילוב מעניין.

בנימין נתניהו: היתה בו תקיפות.

בנימין נתניהו: אני זוכר שכאשר הוא היה שר החינוך, והיו משאים-ומתנים – והוא גם עמד בראש מפלגה – הוא ידע לעמוד בתקיפות על שלו.

בנימין נתניהו: אבל מנגד, הוא תמיד ראה את נקודת המבט של הצד השני.

בנימין נתניהו: הוא היה פתוח לכל אדם.

בנימין נתניהו: אני חושב שהוא לא הבחין, לא עשה הבחנות, בין שומרי מצוות לאלה שאינם שומרי מצוות.

בנימין נתניהו: הוא היה פתוח גם לאלה שאינם יהודים.

בנימין נתניהו: הוא היה שלם עם אלוהים ואדם.

בנימין נתניהו: אבל הוא היה משהו מיוחד, נוסף על זה.

בנימין נתניהו: כשהוא נפטר, לאחר אותה מחלה טרגית – הייתי אז בארצות-הברית ונודע לי על פטירתו – אני זוכר שתקף אותי עצב עמוק שקשה לתארו, מתוך ידיעה שהלך מאתנו אדם מיוחד במינו: ערכי, אנושי ואמיתי.

בנימין נתניהו: נכון אמר בעניין הזה ראש הממשלה: זה לא שהוא היה תמים, אבל היה בו בכל זאת תום כלשהו.

בנימין נתניהו: איש שנמצא פה לאורך שנים, אי-אפשר להאשימו בתמימות, ובכל זאת אני אומר ואני משייך לזבולון סוג של תמימות, סוג של תום, שגיליתי אותו במלוא עוצמתו כאשר חזרתי לארץ והלכתי לבקר את המשפחה בביתם הצנוע.

בנימין נתניהו: רבותי, "צנוע" זו לא הגדרה.

בנימין נתניהו: "צנוע" זה כמעט, הייתי אומר, הגדרת אב-טיפוס של הבית הזה, שהיה חף מכל לוקסוס אבל היה עשיר בספרים, בספרי הגות, בספרי יהדות, בספרי ציונות ובספרי התיישבות.

בנימין נתניהו: חשבתי שאין ביטוי חזק יותר לשילוב המיוחד הזה של אופי וערכים שהוא ספג – ספג אותם כאשר הוא התחנך ב"בני עקיבא" והדריך ב"בני עקיבא" וינק משם את "ואהבת לרעך כמוך".

בנימין נתניהו: ערכים אלה של אהבת האדם ואהבת ישראל, שבכוחם לחבר בין כל חלקי העם שלנו – את הערכים האלה יצק זבולון לתוך מערכת החינוך.

בנימין נתניהו: רבותי, זה לא מקרה שהאדם הזה שירת שלוש פעמים כשר החינוך.

בנימין נתניהו: אני אומר לכם בוודאות שהוא היה יכול לקבל גם תפקידים אחרים, שאולי חלק מאתנו אז, ואינני בטוח שהיום, היו חושבים אותם לרמים יותר, נישאים יותר ובעלי שררה עודפת.

בנימין נתניהו: אבל זבולון לא חיפש את זה.

בנימין נתניהו: הוא חיפש וביקש להיות שר החינוך, משום שהוא רצה להקרין את הערכים האלה ולהעניק אותם לכל ילדי ישראל.

בנימין נתניהו: אני זוכר ששוחחתי אתו על אחת מהתוכניות שהוא הקים, על מערכת תל"י.

בנימין נתניהו: יצא לי להיתקל בה באופן אישי, להכיר אותה ולהתרשם עמוקות מנדבכי הרוח שנוספים לתלמידים שלמדו שם.

בנימין נתניהו: תל"י זה "תגבור לימודי יהדות".

בנימין נתניהו: זו תוכנית של זבולון.

בנימין נתניהו: וכן גם תוכנית נעל"ה – מי מכם שהיה שם, אני מניח שרבים מכם הייתם שם – שזה "נוער עולה ללא הורים".

בנימין נתניהו: זו פשוט תוכנית מופלאה.

בנימין נתניהו: אתה רואה צעירים יהודים שבאים מברית-המועצות לשעבר, ממדינות אחרות, והוא לוקח אותם – זה זבולון – הוא לקח אותם לתוכנית הזאת, הוציא אותם הרבה פעמים מתהום הנשייה מבחינת היהדות, הביא אותם הנה, נתן להם מסגרת ונתן להם להתפתח.

בנימין נתניהו: חלקם הגיעו להישגים כבירים.

בנימין נתניהו: כולם היו נפלאים.

בנימין נתניהו: אבל מישהו היה צריך לחשוב על זה, שיהיו לו החזון, הנחישות והבעירה הפנימית הזאת, להוציא את הדבר הזה לידי ביטוי – זבולון.

בנימין נתניהו: כך גם לימודי מורשת יהודי המזרח.

בנימין נתניהו: קשה להאמין, אבל לא לימדו את זה, עד שזבולון המר אמר:

בנימין נתניהו: מה עם החלק הזה של העם?

בנימין נתניהו: הוא הכניס את זה לתוך תוכנית הלימודים, כדי לגרום להגברת האחדות והחיבור, בהתאם לדברים האלה שאמרתי בתחילת דברי – כדי לדאוג לשלמות הארץ צריך לדאוג לשלמות העם.

בנימין נתניהו: שלמות העם ללא ספק היתה בראש מעייניו.

בנימין נתניהו: אין שום ספק בזה.

בנימין נתניהו: אני חושב שהמרכיבים האלה, שהוא עמל, שהוא עבד כל כך קשה כדי להקנות לתלמידי ישראל – אנחנו צריכים לחזור ולהציב אותם בראש המערכת היום.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לראות אותם כעמודי התווך של החינוך שאנחנו מעניקים לילדינו.

בנימין נתניהו: יש מי שמנסה לערער על כך היום, לערער את העמודים האלה, ואני מקווה שלא להפיל אותם.

בנימין נתניהו: אנחנו צריכים לחזור ולאשש אותם ולחזק אותם ולקבע אותם בקרקע הזאת, משום שעליהם אנחנו כולנו עומדים.

בנימין נתניהו: חינוך זה לא רק חשבון, מדע, אנגלית או מחשב; חינוך, בסוף, זה ערכים, והערכים הבסיסיים ביותר לעם שלנו הם ערכי היהדות והציונות, כי זה נותן את התשובה לילדים שלנו, מה הם עושים פה ולמה הם לא בדנמרק.

בנימין נתניהו: הרי יכולים ללמוד חשבון, מדע ומחשב ולהיות בארצות-הברית, באנגליה או בכל מקום אחר.

בנימין נתניהו: את זה זבולון הכיר מייד, הכיר מינקותו, מילדותו, מעצם היותו האדם שהיה, היהודי שהיה.

בנימין נתניהו: אני זוכר שכראש המפד"ל הוא הוביל מערכת בחירות אחת, אולי יותר מאחת, עם ססמה שאמרה, נדמה לי, "ציונות עם נשמה".

בנימין נתניהו: אני חושב שעכשיו אנחנו צריכים להחזיר את הציונות והנשמה לילדינו ולדורות הבאים, אבל אני מבקש לומר כאן לכל חברי ולבני משפחת המר היקרה: את זבולון אנחנו תמיד נזכור כציוני עם נשמה.

בנימין נתניהו: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: אדוני, תודה לך.

דליה איציק: חבר הכנסת זבולון אורלב, יושב-ראש המפד"ל, בבקשה.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת אפרים סנה.

זבולון אורלב: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברת הכנסת דליה איציק, שכבר בפתיחה אני רוצה לומר שכולנו מכירים לך תודה עמוקה על שנענית בחיוב וברצון לקיים ישיבה מיוחדת זו, משפחת המר היקרה – מנחמיה, מולי ושולי, צפי וישי, כנרת, עזריה והנכדים, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה והשרים, ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו, ידידיו וחבריו של זבולון המר מכל מעגלי החיים – התנועה הדתית-לאומית, מערכת החינוך, ההשכלה הגבוהה, חברים אישיים, אורחים נכבדים, שיישאו דברים בכנס שנקיים לאחר מכן באולם ההרצאות.

זבולון אורלב: אתמול מלאו עשר שנים לפטירתו של סגן ראש הממשלה, שר החינוך והתרבות, יושב-ראש המפד"ל ומנהיג הציונות הדתית זבולון המר, זיכרונו לברכה.

זבולון אורלב: עדיין אנחנו מרגישים בחסרונו כאילו הסתלק מאתנו רק לפני זמן קצר.

זבולון אורלב: עדיין אנו כואבים את לכתו כאילו לא חלף עשור.

זבולון אורלב: יש בלבנו געגועים עמוקים למנהיגותו המרשימה ולאישיותו המקרינה.

זבולון אורלב: עוצמתו הרבה של המר נבעה מכך שגם בעת גדולתו לא שכח את מקורות הפשטות של בית פועלים בחיפה.

זבולון אורלב: מבלי לגרוע או לפגוע, חס וחלילה, כהוא זה בכל מנהיגיה הדגולים של התנועה הדתית-לאומית לדורותיה, ניתן לקבוע שזבולון המר זכה להיות המנהיג הראשון של הציונות הדתית במובנים רבים: הוא היה הצבר הראשון שהפך להיות מנהיג המפד"ל ונשיא תנועת המזרחי העולמית.

זבולון אורלב: הוא היה המנהיג הראשון שהוא בוגר החינוך הממלכתי-דתי כאן בארץ – תנועת הנוער "בני עקיבא" ואוניברסיטת בר-אילן.

זבולון אורלב: הוא היה הראשון ששימש ראש המשמרת הצעירה ויושב-ראש הדור הצעיר של המפד"ל.

זבולון אורלב: וגם במישור הממלכתי, הוא היה הצעיר הדתי הראשון שנבחר לכנסת, שר החינוך והתרבות וסגן ראש הממשלה הדתי הראשון.

זבולון אורלב: אין בכוונתי לראשון רק במובן הטכני של המלה, אלא במובן המהותי של חלוציות ופריצת דרך, שכה אפיינו את תפקידיו כמנהיג.

זבולון אורלב: חלוציות זו באה לידי ביטוי לא רק בתפקידים שמילא ובתארים המכובדים שנשא, אלא בעיקר במהות שהמר יצק לתוכם.

זבולון אורלב: בעבר הרחוק ראו עצמם מנהיגיה של התנועה הדתית-לאומית אחראים לקביעת המזוזה הלאומית, לכשרות האוכל במערכות הממלכתיות ולעיצוב היחסים והחקיקה המסדירים אורחות דת ומדינה.

זבולון אורלב: משאביה של התנועה הוקדשו להקמתן ולקיומן של מערכות ציבוריות עבור הציבור הדתי-לאומי – ובראשן מערכת החינוך הממלכתית-דתית, ההתיישבות – וכן למאמצים הרבים ליצור מערכת יחסים הוגנת וראויה בין הציבור הדתי לבין הציבור שאינו דתי.

זבולון אורלב: המשקל הפוליטי והפרלמנטרי גויס לצורך הישגים בעיצוב דמותה היהודית של מדינת ישראל, ובכלל זה הקמת מסגרות ממלכתיות שבאחריות התנועה, כדוגמת המועצות הדתיות.

זבולון אורלב: התנועה עסקה רבות בהקמת בתי-כנסת ומקוואות, עם העצמה משמעותית של מערכת הרבנות הארצית והמקומית, ונחלה בכך הצלחה רבה, המשרתת אותנו ממש עד ימינו אלה.

זבולון אורלב: זבולון המר ז"ל היה ראש וראשון למובילי השינוי הדרמטי שחל בציבור הדתי-לאומי בעשורים האחרונים.

זבולון אורלב: הוא הוביל את הציבור הדתי-לאומי מתפקיד של סמל הדת ומש"ק הכשרות כמשל, לתפקידי אחריות לאומית בתחומי החיים העיקריים העומדים בראש סדר-יומה של המדינה.

זבולון אורלב: בתקופת מנהיגותו פרץ הציבור הדתי-לאומי מתחום מושבו המצומצם יחסית אל המרחבים הלאומיים, המדיניים, הביטחוניים והכלכלייים-חברתיים העומדים בראש סדר העדיפויות הלאומי.

זבולון אורלב: כאמור, הוא היה שר החינוך הדתי הראשון.

זבולון אורלב: שנתיים או שלוש שנים, אם מותר להזכיר, ניהל מאבק ציבורי קשה מול השמאל החילוני, עד שזכה לא רק ללגיטימציה מלאה בתפקידו כשר החינוך והתרבות מטעם המפד"ל, אלא נחשב לאחד משרי החינוך הטובים ביותר שהיו אי-פעם למדינת ישראל, ובעיני גם הטוב שבהם.

זבולון אורלב: תשאלו את המורים ואת ההורים.

זבולון אורלב: מנהיגותו החינוכית הטביעה חותם עמוק במערכת החינוך ובהשכלה הגבוהה, כפי שציינה כאן היושבת-ראש:

זבולון אורלב: הארכת חוק חינוך חובה עד סוף כיתה י', חוק חינוך חינם עד סוף כיתה י"ב, וגם שכר לימוד חינם בגני טרום-חובה בעיירות הפיתוח.

זבולון אורלב: אולם גולת הכותרת בפעולותיו היא ללא ספק קידום מעמד המורה, שכרו ותנאי עבודתו.

זבולון אורלב: המר ידע, בחוכמתו הפוליטית, לגייס לצדו את ראש הממשלה המנוח מנחם בגין, עד כדי שהביא להתפטרותו של שר האוצר יגאל הורביץ, כדי ליישם את המלצות הוועדה הממלכתית לקידום מעמד המורה.

זבולון אורלב: במערכת ההשכלה הגבוהה הוא כונן וייסד, בין היתר, את נדבך המכללות האקדמיות, שהביאו להכפלת מספר הסטודנטים במדינת ישראל תוך עשר שנים.

זבולון אורלב: כל הדברים שבהם פעל הביאו את מדינת ישראל להישגים בין-לאומיים ראשונים במעלה בשדה החינוך וההשכלה הגבוהה.

זבולון אורלב: גברתי היושבת-ראש, במישור התנועתי הוא לא קיבל דבר על מגש של כסף.

זבולון אורלב: מעמדו הבלתי מעורער כמנהיגה של המפד"ל והציונות הדתית נרכש בעמל רב ולאחר מאבקים פוליטיים קשים ואף מתסכלים.

זבולון אורלב: אולם משהגיע לפסגה, ידע לאחד תחת מנהיגותו את משפחת הציונות הדתית.

זבולון אורלב: בבחירות 1996 המפד"ל התמודדה כמפלגתה היחידה והבלעדית של הציונות הדתית, בלי שום פילוג, ולכן זכתה להישג מרשים ועלתה משישה לתשעה מנדטים.

זבולון אורלב: הן לפני בחירתו ליושב-ראש המפד"ל והן לאחר מותו ידעה הציונות הדתית פילוגים רבים, שמהם אנו סובלים, לצערנו, סבל רב עד היום הזה.

זבולון אורלב: בחירתו ליושב-ראש המפד"ל סימלה יותר מכול את דרכה החדשה של הציונות הדתית: אחריות כלל-לאומית, עם הפנים לכלל ישראל, השתלבות ממלכתית מלאה ונשיאה בעול המדינה בכל אחד מהתחומים שבהם נקבע גורלה של המדינה.

זבולון אורלב: מאז תקופת המר הפכה הכיפה הסרוגה למותג מצליח ומבוקש בכל תחומי החיים.

זבולון אורלב: אנו מרגישים בחסרונו גם משום שמאז מותו התפלגנו, נחלשנו, ולעתים נדמה שגם איבדנו את החזון כפי שהוא ראה אותו.

זבולון אורלב: יש בכנסת זו יותר חברי כנסת ציונים דתיים מבכל הכנסות הקודמות – 16 חברי כנסת, אולם הם מפוזרים בתשע מפלגות.

זבולון אורלב: ולכן אין לציונות הדתית כיום ההשפעה הערכית והאידיאולוגית על דמותה של המדינה כבתקופת המר.

זבולון אורלב: זכיתי ליצוק מים על ידיו ולעבוד במחיצתו כ-22 שנים, כמנהל לשכתו במשרד החינוך, כיועצו, כמנכ"ל משרדו במשרד הדתות ובמשרד החינוך והתרבות, כשהוא עמד בראשם, כמזכ"ל התנועה הדתית-לאומית כאשר הוא נבחר למנהיגה.

זבולון אורלב: נוצרה בינינו ברית של חברים במישור האישי, הערכי והפוליטי גם יחד.

זבולון אורלב: זהו המקור שממנו אני שואב את התעצומות הנדרשות כדי למלא את תפקיד יושב-ראש המפד"ל.

זבולון אורלב: בכל עת שנדרשת הכרעה, ובכל זמן שיש צורך להתוות את הדרך, אינני נרתע ואינני ירא, גם אם ברור לי שאדרש לשלם בעטיה של הכרעה מחיר אישי.

זבולון אורלב: אני מוכן לשלמו ובלבד שאשמור על דרכה של התנועה בדרכו של המר ז"ל.

זבולון אורלב: משה רבנו, שנבחר בפרשת השבוע שקראנו בשבת להיות מנהיג העם, הוא ללא ספק גדול מנהיגי עם ישראל בכל הדורות.

זבולון אורלב: משה רבנו ידע לחולל מהפך מדיני, הוציא עם של עבדים מעבדות לחירות.

זבולון אורלב: הוא ידע גם לחולל מהפך רוחני – מעמד של קבלת התורה בהר-סיני מתוך תחושה עמוקה של "נעשה ונשמע".

זבולון אורלב: הקדוש-ברוך-הוא נתן לו גיבוי והדרכה כדי להצליח.

זבולון אורלב: דוגמה לכך מופיעה בפרשת השבוע, שבה נאמר: "וידבר ה' אל משה ואל אהרן ויצום אל בני ישראל ואל פרעה מלך מצרים להוציא את בני ישראל מארץ מצרים".

זבולון אורלב: רש"י מדגיש כי אין מדובר, בדרך משל, בצווי מניעה או בפקודות מטכ"ל של משה כלפי העם.

זבולון אורלב: המלים "ויצום אל בני ישראל" פירושן שהקדוש-ברוך-הוא לא ציווה את בני ישראל, אלא ציווה את משה ואת אהרן, כדברי רש"י, "להנהיגם בנחת ולסבול אותם".

זבולון אורלב: זו היתה גם דרכו של מנהיגנו האהוב זבולון המר, זיכרונו לברכה.

זבולון אורלב: מנהיגותו היתה מאופיינת בנחת, בסובלנות ובסבלנות.

זבולון אורלב: וכן זכה לאהדה רבה בחוגים רחבים מאוד בציבור, הרבה מעל ומעבר לציבור מצביעי המפד"ל.

זבולון אורלב: זבולון המר ייזכר בזיכרון היהודי והישראלי כדמות הדתית-לאומית שהביאה יהודים רבים להזדהות עם ערכיה של הציונות הדתית, אהבת העם, אהבת התורה ואהבת הארץ.

זבולון אורלב: יעמוד לנו זכרו הברוך לעד.

זבולון אורלב: תודה רבה.

דליה איציק: יחתום חבר הכנסת אפרים סנה.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, משפחת המר, רבותי חברי הכנסת, זבולון המר היה נסיך הציונות הדתית.

אפרים סנה: אבל הוא היה גם מלך – מלך החינוך.

אפרים סנה: בהיכנסו למשרד החינוך, שבו שירת במצטבר כעשר שנים, הביא עמו את תפיסת העולם החברתית שהיתה בסיס השקפתה של תנועתו: שילוב של תורה ועבודה.

אפרים סנה: את השקפת העולם הזו מימש בשורה של צעדים במערכת החינוך, שעליהם גאוות כולנו עד היום.

אפרים סנה: הוא ביטל את שכר הלימוד בבתי-הספר התיכוניים והנהיג חינוך תיכון חינם; הנהיג חינוך חובה בגני טרום-חובה בערי פיתוח ובשכונות מצוקה; יזם את המפעל להשאלת ספרי לימוד, לנזקקים בפרט ולתלמידי ישראל בכלל.

אפרים סנה: המר האמין בהנחלת תורה וערכים בדרכי נועם.

אפרים סנה: לכן הקים את מערכת בתי הספר של תל"י –"תגבור לימודי יהדות", ואת המינהל לחינוך ערכי, ומינה את ועדת-שנהר, שהציעה תוכנית להכרת היהדות בבתי-הספר הממלכתיים הלא-דתיים.

אפרים סנה: זבולון המר האמין בחינוך איכותי, לכן הקים את ועדת-הררי, שהאיצה את החינוך הטכנולוגי והמדעי, ויזם את תהליך האקדמיזציה של מורי ישראל.

אפרים סנה: הוא דאג גם לפרנסתם ולמעמדם של המורים, והקים את ועדת-עציוני, שהמליצה על העלאת שכרם כדי 60%.

אפרים סנה: זבולון המר היה איש שהאמין באחדות העם היהודי.

אפרים סנה: הוא הכניס לתוכניות הלימודים את מורשת יהדות המזרח, פעל לצמצום פערי ההשכלה בין עדות ישראל וייסד את פרויקט נעל"ה, שהודות לו עלו בני נוער רבים לארץ.

אפרים סנה: זבולון המר היה דמוקרט אמיתי, מתוך כך יישם את החוק שאפשר להורים לקבוע עד 25% מתוכניות הלימודים.

אפרים סנה: גברתי היושבת-ראש, לא מניתי אלא מקצת ממעשיו הטובים של זבולון המר כשר החינוך בממשלות ישראל.

אפרים סנה: לא אכחד: בצד ההוקרה לפועלו החינוכי ההומני, היהודי, אנו, אנשי תנועת העבודה, נושאים בכאב את פירוקה של הברית ההיסטורית בין המפד"ל לבינינו.

אפרים סנה: מהלכיו המדיניים והמנהיגותיים של זבולון המר הם אשר הביאו לפירוק הברית הזאת, הפנו את המפד"ל לכיוון התנחלותי, להובלת התפיסה של ארץ-ישראל השלמה, ונטעו אותה במחנה הימין.

אפרים סנה: אמרתי כי אנו נושאים את הפירוד שהוביל זבולון המר בכאב.

אפרים סנה: אמרתי "בכאב", לא אמרתי "בכעס", כי קשה היה לכעוס על אדם ערכי, צנוע, מאמין ובעל מידות טובות, בשפתנו "מענטש".

אפרים סנה: עדיף בעיני יריב בעל ערכים והשקפת עולם מאשר בעל ברית אופורטוניסט.

אפרים סנה: וכך אנו זוכרים את זבולון המר – איש של אמונה, אדם ערכי וישר, ומעל הכול אוהבם הגדול של ילדי ישראל.

אפרים סנה: יהי זכרו ברוך.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת אפרים סנה.

דליה איציק: אנחנו נעשה שלוש דקות הפסקה קצרה עד שהמוזמנים יצאו.

דליה איציק: האזכרה מתקיימת באולם ההרצאות בקומה 1.

דליה איציק: אם מותר לומר בנימה אישית, גם אני הייתי מאלה ששרו "שנן ואל תחדל, אני בעד מפד"ל", גם אני גדלתי בבתי-הספר הללו, ובאמת זבולון אורלב הוא אבדה – זבולון המר; זבולון אורלב ייבדל לחיים ארוכים.

דליה איציק: זבולון, זו סגולה לחיים ארוכים.

דליה איציק: ניפגש בעתות אחרות.

דליה איציק: אני מודה לכם על שבאתם.

דליה איציק: חבר הכנסת דוד רותם יחליף אותי.

דליה איציק: (הישיבה נפסקה בשעה 17:15 ונתחדשה בשעה 17:24.

דליה איציק: )

דליה איציק: [הצעת חוק פ/2170/17; נספחות.

דליה איציק: ]

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו מחדשים את הישיבה.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון מיוחד לרגל היום המיוחד שקיימה הכנסת ליום זכויות בעלי-החיים.

דוד רותם: חברי הכנסת, כולנו אוהבים בעלי-חיים, ואנחנו מכנים את הכלב ידידו הטוב של האדם.

דוד רותם: יש שמרעיפים עליו אהבה ומוליכים אותו יום-יום לטיול, ובשעת הצורך אף מחישים אותו לטיפול רפואי.

דוד רותם: איש לא יודע מתי התחיל סיפור האהבה בין האדם לבין כלבו ובין האדם לבין בעלי-החיים שלו, אבל חלק מבעלי-החיים שאנחנו כל כך אוהבים משמשים לניסויים במעבדות.

דוד רותם: מדי שנה בשנה נעשה שימוש בעשרות אלפי בעלי-חיים מסוגים שונים במעבדות המחקר.

דוד רותם: אלה המצדדים בניסויים טוענים כי מדובר בניסויים המתבצעים לטובת המין האנושי.

דוד רותם: הם מאפשרים להציל חיי אדם, להאריך אותם, לרפא חולים ולמנוע מגפות.

דוד רותם: המתנגדים לניסויים שוללים שלילה עקרונית את עצם הניסויים בבעלי-חיים, ודורשים הגבלות עד למינימום.

דוד רותם: לטענתם יש למצוא חלופות לבעלי-החיים.

דוד רותם: סוגיית הניסויים בבעלי-החיים נמצאת על סדר-היום הציבורי שנים רבות, והפערים בין הגישות והעמדות עמוקים.

דוד רותם: נכון עשתה הכנסת שהקדישה היום שעות רבות לדיון מעמיק בנושא רגיש זה, שיש לו, בין היתר, היבטים אתיים חשובים ושיקולים אנושיים אחרים.

דוד רותם: מדינת ישראל התברכה בחוק צער בעלי-חיים משנת 1994, כמקובל במדינות נאורות ברחבי העולם, אך עלינו לפקח ולוודא שהחוק אכן מיושם כלשונו.

דוד רותם: חייבים אנו לדאוג לכך שניסויים בבעלי-חיים יהיו מעוגנים בחוק, יהיו בפיקוח צמוד של המועצה הארצית לניסויים בבעלי-חיים, ונחזק את המועצה הארצית כדי שיהיו לה כלים לבקרה ולאכיפת החוקים והתקנות באופן יסודי.

דוד רותם: יש לערוך את הניסויים בשקיפות, על-פי אמות מידה קפדניות וערכיות, ואך ורק למען קידום המדע ושיפור בריאותו של האדם.

דוד רותם: יש לאסור ניסויים הכרוכים בסבל מיותר או בהתעללות בבעלי-חיים.

דוד רותם: אולי גם יש לחוקק באופן שימנע ניסויים לצורכי מוצרי קוסמטיקה או חומרי ניקיון.

דוד רותם: צריך לשבח את חבר הכנסת גדעון סער על הצעות החוק שהגיש בנושא זה.

דוד רותם: לכל אחד מאתנו, חברי הכנסת, חשובה התקדמות המדע.

דוד רותם: הישגי המדע נמנים, בצדק, עם ההישגים המדהימים והחשובים ביותר במדינת ישראל.

דוד רותם: אין להציע הצעות שיצרו את צעדיהם של המדענים, ואין להגביל את חופש המדע בישראל.

דוד רותם: קידום המחקר חשוב לעתיד האנושות, ובכך אין ספק.

דוד רותם: עלינו למצוא בשאלה ערכית זו את האיזון העדין בין הדאגה לבעלי-החיים, הצורך למנוע מהם סבל מיותר, ובין קידום המדע והרפואה.

דוד רותם: זה אפשרי, זה בידינו, ואנו מחויבים לפעול כך כבני אנוש.

דוד רותם: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת יואל חסון להציג את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – חובת התייעצות ומסירת מידע), התשס"ז–2007, של חברי הכנסת יואל חסון ודב חנין.

דוד רותם: ינמק חבר הכנסת יואל חסון.

דוד רותם: תשובה והצבעה במועד אחר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתכבד להציג ביום הזה, ביום שמציין את זכויותיהם של בעלי-החיים, כאן בכנסת את הצעת החוק שחבר הכנסת חנין ואני מביאים כאן היום – על היום הזה אדבר בהמשך במסגרת ההצעה לסדר-היום.

יואל חסון: הצעת החוק מורכבת אבל חשובה.

יואל חסון: צריך לומר גם, לצערי, שכרגע יש התנגדות רחבה מאוד, פחות של הממשלה, יותר של הדרגים המקצועיים במשרדי הממשלה.

יואל חסון: אנחנו מנסים לבקש בהצעת החוק הזאת שתהיה חובת התייעצות ומסירת מידע עם עמותת "נח", ההתאחדות הישראלית של הארגונים להגנת בעלי-חיים, בכל עניין שהוא בעל נגיעה או השלכה לבעלי-חיים, וכן להעמיד לרשות ההתאחדות, על-פי דרישתה, מידעים שונים בנושא הזה.

יואל חסון: צריך לומר, ארגוני בעלי-החיים הרבים והחשובים באמת נאבקים יום יום, דקה דקה, על מנת למנוע את סבלם של בעלי-החיים, מנסים להפוך אותנו, כחברה, לחברה שיודעת לקלוט טוב יותר בעלי-חיים ולהתנהג טוב יותר כלפיהם, ונתקלים בקשיים רבים מאוד היום, מול הממסד, מול משרדי הממשלה השונים – בבקשות מידע, בבקשות להשתתף בדיונים, להשתתף בתהליכים של קבלת החלטות, גם אם לא באופן רשמי.

יואל חסון: הדבר הזה לא מתאפשר.

יואל חסון: לפעמים מתקבלות החלטות במסגרת משרדי הממשלה העוסקים בדבר, החלטות שלאחר מכן מתגלה שגורמי מקצוע רלוונטיים לא היו מעורבים בתהליך קבלת ההחלטות.

יואל חסון: למעשה, ההחלטות האלה גורמות נזק רב ביותר.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת, ברגע שנצליח, אני מקווה, בעתיד, להעביר אותה, תביא למצב שבו הארגונים יוכלו להביא בזמן אמת את קולם של בעלי-החיים בפני קובעי המדיניות, ועל-ידי כך לחסוך סבל רב מבעלי-החיים, סבל מיותר.

יואל חסון: להגיע למצב שאנחנו נגיע להסדרים מתחשבים יותר עוד בשלב עיצוב המדיניות ולא אחר כך, במאבק נגד קבלת החלטות של מקבלי המדיניות.

יואל חסון: מטרת הצעת החוק היא לתת לארגון "נח", ההתאחדות הישראלית של הארגונים להגנת בעלי-חיים – ארגון גג שמוכר על-ידי הארגונים להגנת בעלי-חיים – שני כלים ממשיים שיאפשרו ייצוג הולם של בעלי-החיים; כלים משמעותיים, שייתנו לארגונים אפשרות להיכנס לכל נושא שעוסק באופן ישיר או עקיף בבעלי-חיים, על-פי הדרישה של אותו ארגון.

יואל חסון: צריך גם לומר, לא מדובר רק בהתערבות, מדובר גם בסיוע.

יואל חסון: אנחנו מאמינים שהארגונים האלה יכולים לסייע למשרדי הממשלה להתוות מדיניות מוסרית ונכונה יותר כלפי אלה שאינם יכולים להגן על עצמם ועל זכויותיהם.

יואל חסון: בשורה התחתונה, אנחנו מאמינים שתהליך כזה, משותף, של ארגוני ההתנדבות השונים יחד עם הממשלה, יביא להחלטות ולתוצאות טובות יותר.

יואל חסון: צריך לומר, הדברים האלה קורים בתחומים אחרים.

יואל חסון: בתחומים אחרים, שונים, ארגונים ועמותות מעורבים יותר בקבלת ההחלטות.

יואל חסון: דעתם נשמעת יותר, הם מוזמנים לחוות את דעתם.

יואל חסון: לפעמים, אגב, יש דוגמאות, שבתחומים מסוימים החוק מגדיר חובת התייעצות עם גופים התנדבותיים, גופים מקצועיים, שעוסקים באופן שוטף באותם תחומים.

יואל חסון: אני לא מבין מדוע לא ניתן לעשות את העניין הזה גם במה שקשור לבעלי-החיים.

יואל חסון: אני חייב לומר שביום הזה, המיוחד, ולא רק היום, פתחנו כל כך הרבה נושאים שקשורים למצבם של בעלי-החיים, כל כך הרבה בעיות, כל כך הרבה נושאים מורכבים שבאמת מחייבים ריכוז כוחות – גם של הממשלה, גם של קובעי המדיניות, גם בדרג הציבורי וגם בדרג הנבחר, בדרג הביורוקרטי ובדרג הנבחר – שזה מחייב שיתוף פעולה עם הארגונים ההתנדבותיים.

יואל חסון: כמו שאמרתי, ואני אומר את זה בצער גדול, כדאי שהכנסת תדע שבמקור הייתי אמור להפוך את ההצעה הזאת להצעה לסדר-היום.

יואל חסון: זה דבר שלא הייתי מוכן לעשות.

יואל חסון: ההסכמה שהגענו אליה כרגע היא שאנחנו נדחה את התשובה ואת ההצבעה למועד אחר.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שעד המועד הבא שבו נביא את הצעת החוק להצבעה נצליח לשכנע את הממשלה להתקדם אתנו לחקיקה ראשונית, ושאחר כך, בתוך הוועדה, נצליח להגיע לנוסחה משותפת שתאפשר התייעצות, פחות התערבות מאיימת – כמו שחושבים גורמי מקצוע, שזה עלול להביא למצב של מין התערבות כזאת, בהצעת החוק, שתפריע לגורמי המקצוע.

יואל חסון: אפשר להביא את זה לידי התייעצות.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שנוכל להוביל את התהליך הזה ובעתיד הקרוב להביא את ההצעה הזאת להצבעה.

יואל חסון: לכן, כמו שאמרתי, אני מבקש לדחות את התשובה וההצבעה למועד מאוחר יותר.

יואל חסון: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת חסון.

דוד רותם: תשובה והצבעה במועד אחר.

דוד רותם: [הצעת חוק פ/2420/17; נספחות.

דוד רותם: ]

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין להעלות את הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – המתה לתכלית ראויה).

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: כדאי אולי שאדוני, ואולי הנואם, יפנו את תשומת לב הנשיאות, כי אחר כך אנחנו יכולים להיראות כאילו הכנסת מזלזלת ביום המיוחד, שהיא הקדישה לו זמן ושהוא חשוב בעיני רבים.

ראובן ריבלין: אנחנו מבקשים להיות מברכים ונמצאים מזלזלים.

ראובן ריבלין: כדאי שהנשיאות תיקח את זה לתשומת לבה.

דוד רותם: הנשיאות פרסמה אתמול את סדר-היום.

דוד רותם: פורסם שהיום יתקיימו דיונים מיוחדים.

ראובן ריבלין: כדאי לשים לב, אולי נושאים שאנחנו רוצים להדגיש, שלא תצא עליהם אלומת חושך.

דוד רותם: אדוני בעצם מציע שאנחנו נפסיק לעשות ימים מיוחדים, כי חברי – – –

ראובן ריבלין: יש לי עמדה לגבי ההצעה המעניינת של חבר הכנסת חסון, אבל אם רוצים לקיים דיון, לפחות צריכים כאן את כל הגורמים.

דוד רותם: אני אעביר את עמדת אדוני לנשיאות.

דוד רותם: תודה לאדוני.

דוד רותם: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול רציתי לפתוח במה שבעצם אמר יושב-ראש הכנסת לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: עם זאת, מה שמצער אותי, אדוני היושב-ראש, הוא שאני יודע וחבר הכנסת יואל חסון יודע ואחרים יודעים שזה לא משקף את המצב בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש לא מעט חברי כנסת שמחוקקים בתחום הזה, מגישים הצעות בתחום הזה, וחבל מאוד, באמת, כפי שכבר נאמר, שמסיבות אלה או אחרות כך נראית כרגע התמונה במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול – ברשותך, אדוני היושב-ראש – רוצה לברך את חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם אפשר לומר שלוש ברכות: על כך שיזם את הדיונים האלה, על הצעת החוק שלו – כי לדעתי באמת הכיוון של – – –

דוד רותם: ההצעה היא גם של חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: של חבר הכנסת חסון ושל חבר הכנסת חנין, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חס ושלום לא בכוונה, כפי שאומרים הילדים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: הברכה השלישית – על כך שהגעת לסיכום, לפחות לסיכום עם הממשלה, על כך שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לפחות זה, לא לקלקל את השמחה גם מהכיוון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שלי, תיקון לחוק צער בעלי-חיים, עוסקת בדבר שחשבתי אותו לתומי לדבר די מובן מאליו, והוא קביעת נורמה שלא קיימת בחקיקה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס לזה גם בציטוטים מתוך פסקי-דין של בתי-משפט, שבעצם, קודם כול, אסור להמית.

יולי יואל אדלשטיין: הנורמה היא שאסור להמית.

יולי יואל אדלשטיין: לנורמה הזאת יש סייגים.

יולי יואל אדלשטיין: לצערנו, גם סייגים רבים יכולים להיות, כפי שאמרתי – תכלית ראויה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אצטט את בית-המשפט: "לעניין השמדת בעלי-חיים, עלינו לשוות לנגד עינינו את זכותם של בעלי-החיים לחיות.

יולי יואל אדלשטיין: זכות זאת, גם אם אינה מעוגנת ישירות בחקיקה הישראלית, מהווה חלק מתרבותנו ומתחושה פנימית, ערכית ותועלתית כאחד, בדבר החובה והצורך להגן על כל אשר נברא עלי אדמות ורוח חיים באפו".

יולי יואל אדלשטיין: דברים פשוטים.

יולי יואל אדלשטיין: אינני חושב שיש צורך להמשיך ולהרחיב.

יולי יואל אדלשטיין: יתר על כן, אדוני היושב-ראש, נוצר מצב אבסורדי בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב להודות, הפעם להודות בגאווה, שבכנסת הקודמת העברתי תיקון לחוק צער בעלי-חיים בתמיכה רחבה של חברי הכנסת, העוסק באיסור נטישה.

יולי יואל אדלשטיין: סך הכול דבר שקיים במדינות רבות.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכול להיות מצב, כפי שאנחנו יודעים כולנו, שהילד לפני החופש הגדול מבקש כלב או חתול; החופש הגדול נגמר והכלב נזרק החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שלא היה לא סירוס ולא חיסונים בסיטואציות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: נוצר מצב שאם מישהו רוצה להיפטר מחיית מחמד, אז להתעלל בה ברור שאסור על-פי החוק, לנטוש גם אסור על-פי החוק, כלומר לזרוק סתם החוצה, השכנים יראו, ידעו של מי זה, אסור.

יולי יואל אדלשטיין: יש אפילו קנס או עד כדי מאסר.

יולי יואל אדלשטיין: לקחת את החתול המסכן, חס ושלום, ולהטביע אותו בבריכת ביוב ליד הבית – לכאורה על-פי החוק מותר, אין איסור המתה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לגמרי שאף אחד מאתנו לא תלוש מן המציאות ולא חושב שלא יכולות להיות סיטואציות שבהן הצורך קיים.

יולי יואל אדלשטיין: יכולה להיות סיטואציה של מגפה: ברור לגמרי שבמגפה מטפלים כמו שצריך לטפל.

יולי יואל אדלשטיין: אם נלכד כלב, או כל חיה אחרת, שנגוע בכלבת ומהווה סכנה, זה ברור לגמרי, לצערי, מה יהיה הסוף של אותו כלב או אותה חיה.

יולי יואל אדלשטיין: העלה פרופסור אלדד, ובצדק, שאלה של ניסויים רפואיים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה מורכבת – והתייחסת לזה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: ברור לגמרי שאי-אפשר להגיע לאיסור גורף ולומר: לא נוגעים בחיות.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי לתומי שכל הדברים האלה די ברורים מאליהם, אבל ברור שמכיוון שמדובר בחקיקה אז נגיע לדיונים בוועדה ואנחנו נעסוק בהם, כפי שקורה בכל חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כאן, אדוני היושב-ראש, אני חייב למסור לך ולמליאה כמעט הודעה אישית, ואני כנראה משלם את מחיר הרשע והרוע הפנימי שלי, כי אני תכננתי לומר דברים, ובזה הודעתי האישית: עד עכשיו הגשתי חמישה-שישה חוקים בכנסת הנוכחית, לכולם ועדת שרים לחקיקה התנגדה, והם כולם עסקו בבעלי-חיים שהולכים על שתיים.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי בטוח שלחוק הזה תהיה לי תמיכה מהממשלה, כי איך לא, במיוחד ביום המיוחד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: ואז אעלה ואגיד: אתם רואים, לממשלה הזאת לא אכפת מבעלי-חיים שהולכים על שתיים, רק כשאתה עוסק בבעלי-חיים על ארבע, אז אתה יכול לקבל את תמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה רוע הלב שלי, הרשע שבי.

דוד רותם: הרשה לי להרגיע אותך, אתה מצטרף למועדון מכובד שוועדת השרים מתנגדת לחקיקה שלו.

ראובן ריבלין: הממשלה לא מבחינה ברוע שלה.

עמיחי אילון: יש פה משהו לא הגון.

עמיחי אילון: מבקשים מאתנו ומגיעים אתנו להסדר שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר – – –

דוד רותם: הוא לא מדבר על זה.

דוד רותם: הוא מדבר על זה שמכיוון שוועדת השרים התנגדה לחוק שלו, לא היתה לו ברירה אלא להגיע להסכם הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הסיבה לתשובה והצבעה במועד אחר, אדוני השר אילון, ואני מודה לך מאוד על כך שהסכמת לזה, היא שוועדת השרים מתנגדת להצעתו של חסון ולהצעה שלי.

עמיחי אילון: יש פה משהו לא הגון, משום שהרי ממני ביקשו ונעניתי שלא תהיה תשובה.

עמיחי אילון: לכן ציפיתי שבמהלך ההליך שבו נקבע זמן עד התשובה, נגיע למצב שגם הממשלה תסכים.

עמיחי אילון: לתקוף את הממשלה מהדוכן אחרי שסיכמו עם הממשלה שהיא לא משיבה, יש בזה משהו לא הגון.

יולי יואל אדלשטיין: השר אילון, אף שפרוצדורלית תשובה והצבעה במועד אחר פירושו שאין הסכמת ממשלה, אני חוזר בי.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק, השר אילון, נהגת בהגינות, הסכמת שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר, ולכן אני אכן מקווה שלפחות בנושא של בעלי-כנף ובעלי-סנפיר ואלה שהולכים על ארבע נוכל סוף-סוף להעביר חוק כלשהו, לא בתחבולות אלא בתמיכת ועדת שרים לחקיקה ובתמיכת הקואליציה.

דוד רותם: אם כך, אנחנו מוציאים אותך מהמועדון.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשתדל מאוד לחיות, אבל אולי יעמוד לזכותי, אדוני היושב-ראש, שכפי שציינתי, בינתיים כל הצעות החוק שלי נדחו על-ידי ועדת השרים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אז בכל זאת אבקש כרטיס חבר מועדון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת יולי אדלשטיין.

דוד רותם: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

דוד רותם: הכרזה לסגנית מזכיר הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות, התשס"ח–2008, של חברי הכנסת רן כהן, מיכאל מלכיאור וזבולון אורלב; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 17) (שירות לאומי לספורטאים מצטיינים), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת חיים כץ; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 98) (תקיפת קשישים), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת משה שרוני; הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 25) (התייצבות בהליך בעניין תוקפו של חוק), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת מיכאל איתן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק מבקר המדינה (תיקון מס' 42) (שמירה על ביטחון המדינה ויחסי החוץ שלה), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת עתניאל שנלר.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא: שירותי התחבורה הציבורית שמפעילה חברת "קווים" מאזור בקעת אונו, של חבר הכנסת אברהם מיכאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: יום זכויות בעלי-החיים

דוד רותם: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: יום זכויות בעלי-חיים – הצעות מס' 4247, 4272, 4306 ו-4344.

דוד רותם: חבר הכנסת יואל חסון, הצעתו היא הראשונה.

דוד רותם: בבקשה.

דוד רותם: בהתחשב שזה יום מיוחד, עד עשר דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמח וגאה לפתוח את הדיון ביום זכויות בעלי-החיים בכנסת.

יואל חסון: בכל שנה, ביום 10 בדצמבר, מצוין בכל רחבי העולם יום זכויות בעלי-החיים.

יואל חסון: יום זה מוקדש לטובת קבוצת בעלי-החיים, אשר על-פי רוב היא הקבוצה המנוצלת והמדוכאת ביותר בעולם, בהיותה החוליה החלשה בשרשרת.

יואל חסון: זאת הפעם הראשונה בתולדות הכנסת שיום זכויות בעלי-החיים מצוין בה, ואני מקווה מאוד שאין זו הפעם האחרונה ושבכל שנה תקיים הכנסת את יום זכויות בעלי-החיים.

יואל חסון: בעצם קיום יום זה הכנסת מוכיחה את נאורותה ומשקפת לציבור הישראלי, שהוא ציבור שאוהב בעלי-חיים, את מחויבותה לנושא ולזכותם של בעלי-החיים לחיות חיים חופשיים, ללא סבל, ניצול ודיכוי.

יואל חסון: אני מבקש להודות ליושבת-ראש הכנסת, הגברת דליה איציק, על שנענתה ליוזמתי לקיים את היום במסגרת תפקידי כיושב-ראש השדולה למען בעלי-החיים.

יואל חסון: אני מבקש להודות לחברי השדולה, לשרים ולחברי הכנסת השותפים אתי ליום זה.

יואל חסון: כמו כן אני מבקש להודות לארגוני בעלי-החיים, שהלכו אתי יד ביד לאורך הדרך וסייעו לי רבות בקיום יום זה: "אנונימוס", "תנו לחיות לחיות", ארגון "נח", שמאגד את העמותות הללו ובסך הכול מאגד 27 עמותות, עמותת "הכל חי", "צער בעלי-חיים" ועוד ארגונים מקומיים רבים.

יואל חסון: תודה לכם על פעילותכם.

יואל חסון: את תפקידי כיושב-ראש השדולה למען בעלי-החיים קיבלתי על עצמי בשל אהבתי לעולם החי, שהחלה עוד בילדותי, כאשר גידלתי חיות רבות והתנדבתי בעמותות, אך היא נבעה גם מתחושת האחריות שחשתי כמחוקק, בייחוד כאשר נוכחתי לדעת שמעולם לא היתה בכנסת שדולה למען בעלי-החיים.

יואל חסון: הקמת השדולה הפרלמנטרית מאפשרת קשר ישיר בין העמותות והאזרחים לכנסת ומספקת מענה חקיקתי וציבורי למינוף פעולתם.

יואל חסון: אני מודה שאין זה תפקיד קל, ולעתים הוא אף כפוי טובה.

יואל חסון: נושא בעלי-החיים נתפס כתחום צבעוני, אך הוא נמצא בתחתית סדר העדיפויות הממשלתי והציבורי.

יואל חסון: אני מקווה שציון יום זה ופעולות חוץ-פרלמנטריות יביאו את הנושא למקום שהוא ראוי להיות בו בסדר העדיפויות.

יואל חסון: לפני כשעתיים חתמנו על הצהרת זכויות בעלי-החיים, בהשתתפות שר החקלאות, חברי הכנסת מכל סיעות הבית וארגוני בעלי-חיים.

יואל חסון: הופתעתי ושמחתי לגלות כמה אוהבי בעלי-חיים יש במשכן הזה.

יואל חסון: מנכ"ל הכנסת אף נענה לבקשתי שלא להגיש בשר, עוף ודגים היום, במחווה ליום זכויות בעלי-החיים.

יואל חסון: לצד הטקסים הסמליים, שיש להם חשיבות בעצם העלאת המודעות הציבורית והחינוכית לנושא, קיימה היום ועדת החינוך, בשיתוף עם ועדת המדע, דיון בנושא הניסויים בקופים במכון ויצמן.

יואל חסון: התחקיר המזעזע ב"ידיעות אחרונות" לפני כשבועיים גילה כי קופי הניסויים של האגף לחקר המוח במכון ויצמן שוהים חודשים ארוכים בכלובים קטנים, בחדר חסר חלונות, והניסויים המתבצעים בהם הם מזעזעים, עומדים בניגוד לנהלים ואינם עולים בקנה אחד עם דרישת המועצה שהניסויים ייערכו תוך התחשבות בבעלי-החיים.

יואל חסון: אין ספק שעצם קיומם של ניסויים בקופים הוא שאלה ערכית, שכרגע אין זה המקום להעלותה.

יואל חסון: עם זאת, אם אני תומך בקיומם של הניסויים או לא – הניסויים חייבים להיות מדווחים, מפוקחים, בהתאם לנהלים ולתקנים בין-לאומיים וברמה שגורמת סבל מינימלי לחיות.

יואל חסון: לצד הגברת הפיקוח בנושא הניסויים, מוטלת עלינו, המחוקקים, החובה להגיש הצעות חוק שייטיבו וישפרו את מצבם של בעלי-החיים בישראל.

יואל חסון: בעשור האחרון חלה התקדמות משמעותית בתחום החקיקה, ואין ספק כי הכנסת השבע-עשרה היא כנסת יוצאת דופן מבחינת מספר ההצעות המוגשות בנושא בעלי-חיים.

יואל חסון: בהקשר זה אני רוצה לציין במיוחד את חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת זהבה גלאון, חבר הכנסת , חבר הכנסת אחמד טיבי, חברת הכנסת רונית תירוש וחבר הכנסת זבולון אורלב, ועוד רבים וטובים מכל סיעות הבית שעוסקים בעבודה הזאת ופועלים בה יום-יום.

יואל חסון: אך העבודה רבה ואל לנו לנוח על זרי דפנה.

יואל חסון: מחובתנו המוסרית כאזרחים וכמחוקקים להגדיל את העשייה בתחום.

יואל חסון: לצערי, החליטה ועדת שרים לענייני חקיקה לפני יומיים שלא לדון באגד החוקים שהעליתי בשיתוף עם חברי כנסת אחרים לקראת יום הזכויות.

יואל חסון: חוקים העוסקים בבעלי-חיים אינם פחותי ערך או מיותרים לעומת חוקים אחרים.

יואל חסון: אני קורא מעל במה זו לממשלת ישראל להירתם לנושא, כפי שהיא נרתמת לאחרונה לנושא הגנת הסביבה.

יואל חסון: כבר אמר מהאטמה גנדי כי "גדולתה של אומה והתקדמותה המוסרית נבחנות באופן שבו היא מתייחסת לבעלי-החיים שלה".

יואל חסון: בכוונתי להמשיך ולהיאבק על הצעות החוק שלי ושל חברי הכנסת האחרים ולהביא לשיפור מצבם של בעלי-החיים בישראל.

יואל חסון: רשימת המטלות והבעיות ארוכה מאוד, ואני מקבל אין-ספור פניות מאזרחים ומארגונים בהקשרים אלו.

יואל חסון: אמנה רק חלק מהבעיות העומדות על הפרק: מצבן הירוד של המכלאות הרשותיות ותנאי החזקתם של בעלי-החיים בהן הם אחת הבעיות הקשות.

יואל חסון: בביקור שערכתי במכלאות ראיתי מכלאות מתקדמות ומטופחות כדוגמת המכלאה בראשון-לציון, אך לצדה ראיתי מכלאות צפופות ומזוהמות.

יואל חסון: לצערי, רק 15 רשויות מקומיות מאפשרות אימוץ בעלי-חיים ואילו שאר הרשויות עוד לא עשו את המאמץ הנדרש לכך והן ממיתות את בעלי-החיים או שולחות את בעלי-החיים למכלאות צפופות.

יואל חסון: נושאים נוספים העומדים על הפרק הם תופעות של נטישת בעלי-חיים והתעללות בהם; תופעות שהיינו היינו עדים להן במיוחד במלחמה האחרונה; הצורך בעיקור ובסירוס של כלבים וחתולים נטושים וחיות מחמד, נושא שעל הרשויות והמדינה לקחת על עצמן – מדובר בפעולה הומנית מאין כמוה, שלצערי הניסיון להעביר אותה בחקיקה לא צלח, אך חברי הכנסת המציעים הגישו אותה שוב, ואנו נפעל להעביר אותה בפעם הבאה.

יואל חסון: הרשימה עוד ארוכה: השבחה גנטית שיוצרת בעלי-חיים נכים ומעוותים, מצבם הקשה של סוסי המשא, וכפי שציינתי קודם – הפיקוח על ניסויים בבעלי-חיים.

יואל חסון: ובזאת לא תמה הרשימה.

יואל חסון: לצד פעולות החקיקה והפעולות הממשלתיות שנדרשות לשיפור המצב, אני סבור שעל כל ארגוני בעלי-החיים להתאגד ולהתאחד תחת ארגון גג אחד ולהוביל מסר אחיד.

יואל חסון: קיומם של הרבה ארגונים, המתחרים על מעט משאבים וחשיפה ציבורית, אינו מועיל למאבקם החשוב.

יואל חסון: לא הפילוג והסכסוך אלא רק ההליכה משותפת, יד ביד, כל הארגונים, תוביל להישגים משמעותיים וחשובים למענם של בעלי-החיים.

יואל חסון: מעבר לכך, אני מאמין כי הבסיס לשיפור המצב נמצא בחינוך ובהגברת המודעות הציבורית.

יואל חסון: יש לתגבר ולקיים שיעורים בגני-הילדים ובבתי-הספר בנושא עולם החי, ולהפגיש את התלמידים עם חיות משק וחיות מחמד.

יואל חסון: לצד ההשפעות הפסיכולוגיות החיוביות שיש בשיעורים מסוג זה, תלמידים אלו יגדלו להיות מבוגרים שמכבדים ואוהדים בעלי-חיים, והחברה הישראלית רק תצא נשכרת מכך.

יואל חסון: הלוא אין צורך לציין את תופעות האלימות וחוסר הסבלנות שקיימות בחברה הישראלית.

יואל חסון: אני מאמין כי החיים של האזרחים יהיו טובים ובריאים יותר כאשר המודעות לאחר ולחסר הישע תגדל ונכונותנו למנוע סבל תתעצם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, המסר שצריך לחלחל לחברה הישראלית ולצאת מהכנסת היום הוא כי פגיעה בבעלי-חיים אינה מוסרית, ומובילה לפגיעה בסביבה וגם בציבור עצמו.

יואל חסון: מתפקידנו כחברה וכמחוקקים למנוע התעללות בבעלי-חיים.

יואל חסון: מניעת צער בעלי-חיים היא מעל לכל מחלוקת.

יואל חסון: היא מסייעת בהשרשת החשיבות ביחס לבעלי-החיים בארץ, מגינה על החיות חסרות הישע ותורמת לקיומה של חברה בריאה יותר.

יואל חסון: אני שמח לראות שבבית הזה הנושא של בעלי-חיים חוצה מפלגות ומאחד כוחות.

יואל חסון: אני מבקש להודות שוב לעמותות הציבוריות, המייצגות נאמנה את בעלי-החיים.

יואל חסון: הכרה בעמותות כגורם מקצועי המייעץ לרשויות המדינה ומוכר לקבלת מידע תהווה צעד חשוב נוסף לחיזוק ההגנה על בעלי-החיים ולקידום החקיקה להגנה על בעלי-החיים.

יואל חסון: באיחוד הכוחות הזה ובפעילות נכונה של כולנו נוכל לתקן את המצב המעוות, והרצון קיים והדרך נמצאת לעשות את זה.

יואל חסון: אני מברך שוב על ציון יום מיוחד זה בכנסת.

יואל חסון: אני קורא לפעול למען אלו שלא יכולים להגן על עצמם.

יואל חסון: עלינו, בני האדם, מוטלת האחריות לתקן את היחס לבעלי-החיים.

יואל חסון: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לסיים בציטוט מתוך קהלת, שמלמד אותנו בחוכמתו כי רבה, עד כמה בני האדם אינם שונים מהחיות: "כי מקרה בני האדם ומקרה הבהמה ומקרה אחד להם, כמות זה כן מות זה, ורוח אחד לכל, ומותר האדם מן הבהמה אין, כי הכל הבל".

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גם על ההקשבה וגם על הזמן.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת חסון.

דוד רותם: אני מזמין את חבר הכנסת .

דוד רותם: אדוני, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המשימה הראשונה של אותם חברים בכנסת, ההולכים ומתרבים, שרואים בחשיבות הנושא של בעלי-חיים וזכויותיהם, הוא להבהיר שהנושא הזה איננו בגדר מותרות, איננו בגדר משחק ליפי נפש, אלא חלק מתפיסה של חברה הומנית, של חברה מתקדמת, של חברה שמבינה שבעלי-החיים הם השותפים שלנו כאן, על כדור-הארץ.

במובן אחד, הציטוט שהובא הוא נכון, שכולנו תיירים על הכוכב הזה ולכולנו יש קדנציה תחומה, לפעמים יותר ארוכה, לפעמים קצת יותר קצרה.

חברה מתקדמת היא חברה שמול העיניים שלה גם אלה שלא יכולים להתגונן.

בעניין זה אמרה היום חברת הכנסת גלאון, בכינוס שלנו בצהריים, שבעלי-החיים הם חסרי ישע.

העובדה שהם אינם יכולים לדבר, העובדה שאינם יכולים להתגונן לפעמים, לא אמורה להיות רשות להתעללות, להתאכזרות או ליחס בלתי הומני אחר.

ממשלת ישראל, אם תירתם להגנת בעלי-החיים וזכויותיהם כפי שנרתמה להגנת הסביבה, אני אהיה מאוד מוטרד.

אני לא חושב שהיא נרתמה להגנת הסביבה.

אני חושב שהיא קיצצה בצורה אכזרית בתקציב המשרד להגנת הסביבה.

אני חושב שתקציב המשרד להגנת הסביבה, כפי שאושר כאן, באולם הזה, ביום חמישי האחרון, הוא מביש ומחפיר.

אני מזכיר שאפילו את ההסתייגות להחזיר את התקציב של צער בעלי-חיים בעוד מיליון וחצי שקלים המליאה הזאת דחתה לפני חמישה ימים.

באותה מידה, אין היא נותנת את הדעת בנושא הזה.

נכון שיש כמה שרים בעלי מצפון, כמו השר שלום שמחון וכמו שרים אחרים, שאפשר לשתף אתם פעולה ואנחנו משתפים אתם פעולה באופן א-פוליטי לקידום הנושא הזה.

קולט אביטל: ביוזמת הבת שלך.

נכון שהיוזמות הן של הבת שלי, ובהחלט זה מלמד שבנושא הזה הדור הצעיר יש לו לא רק מודעות אלא רמת בקיאות הרבה יותר גדולה משלנו, וחובה ללמוד מכל מי שאפשר ללמוד ובטח מהילדים שלנו.

ההצעה השנייה נמצאת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החינוך, והיא משלימה את הנורמה הזאת על-ידי איסור ייבוא של מוצרים כאלה.

מובן שהנושא הזה הרבה יותר מורכב, אבל נשלים אותו, אני מקווה, עוד במושב הכנסת הנוכחי.

אני מתכוון להגיש הצעות חוק נוספות בנושאים הללו, ואני מתכוון להעביר אותן.

אני רוצה לשבח את הארגונים שנציגיהם נמצאים כאן ביציע, ארגונים שפועלים למען בעלי-חיים, למען זכויות בעלי-חיים.

זה ראוי להערכה שאנשים מקדישים את חייהם ואת זמנם ואת מרצם למטרות ציבוריות, ואני חושב שהארגונים הללו מתאפיינים במסירות יוצאת דופן, ועל כך תבואו על הברכה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת סער.

דוד רותם: אני מזמין את חברת הכנסת קולט אביטל לנמק את הצעתה.

קולט אביטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מציינים היום בכנסת, באיחור של שבוע, את היום הבין-לאומי לזכויות בעלי-החיים.

קולט אביטל: לעתים קרובות, בגלל קצב החיים הקדחתני כאן בארץ וסדר-יום לאומי עמוס, אנחנו נוטים לשכוח את בעלי-החיים שחיים לצדנו, חלקם אף חברינו הטובים ביותר.

קולט אביטל: אני רוצה להודות לידידי, חבר הכנסת יואל חסון, על כך שהחליט לא רק להעלות את הנושא הזה למודעות של חברי הכנסת, אלא לעזור לכל אותם ארגונים שעושים את המלאכה ולהעלות את הנושא למודעות לאומית.

קולט אביטל: המין האנושי נוטה לשכוח כי הוא חלק ממחזור חיים אקולוגי.

קולט אביטל: גם אם אנחנו הראשונים בשרשרת המזון ונחשבים למין המפותח ביותר, איננו חיים לבד על פני כדור-הארץ, ולפיכך יש לנו אחריות לאיכות הסביבה, ובכלל זה למצבם של בעלי-החיים.

קולט אביטל: המושג "זכויות בעלי-חיים" נשמע מוזר לחלק מהאנשים.

קולט אביטל: אני מעדיפה לדבר על חובתנו המוסרית לשלומם של בעלי-חיים לצדנו.

קולט אביטל: חובתנו לנהוג באופן הומני כלפי כל יצור חי.

קולט אביטל: חובתנו לעשות את כל אשר ביכולתנו כדי למנוע כל גילוי של התעללות או פגיעה רק מפני שמדובר בבעל-חיים חלש.

קולט אביטל: התכונה העיקרית שמבדילה אותנו מן החי היא יכולתנו לבחור, ובכך אני באה לחלוק עליך, חברי, חבר הכנסת יואל חסון, ואולי על קהלת, שטוען שהכול הבל הבלים – כי יש לנו היכולת לבחור.

קולט אביטל: אדם יכול לבחור את האופן שבו הוא מתייחס לסביבתו ולחיים בצדו.

קולט אביטל: אדם צריך להשכיל להבין כי גם לטבע יש דרכו המיוחדת לגמול לו לטוב ולרע על התנהגותו.

קולט אביטל: כשם שמדברים על הצורך להילחם נגד ציד לא חוקי, לא מוסרי, של חיות בר, וכשם שמושקעים מאמצי-על כדי למנוע את היכחדותם של זנים שונים של בעלי-חיים, כך עלינו להעלות למודעות את הדאגה לחיות החלשות, ובהן הכלבים והחתולים העזובים שבהם אנחנו נתקלים ברחוב.

קולט אביטל: בואו לא נשכח שהכלבים והחתולים העזובים הם בדרך כלל עזובים כי בעליהם, שהחליטו תקופת מה להשתעשע אתם, כשיצאו לחופשות ולא ידעו מה לעשות אתם פשוט זרקו אותם לרחובות.

קולט אביטל: חיות אלה, המתרבות ללא בקרה ברחוב, אינן מעניינות את רוב האוכלוסייה.

קולט אביטל: בסופו של דבר, השירותים הווטרינריים נאלצים להמיתם.

קולט אביטל: לצערי, קיימות גם קבוצות שוליים בקרב האוכלוסייה הרואות בהתעללות בבעלי-חיים דרך מעוותת של שעשוע.

קולט אביטל: בשבוע שעבר הפילה הכנסת בקריאה ראשונה הצעת חוק שבאה להסדיר סירוס ועיקור של בעלי-חיים בדיוק כדי למנוע את המתתם.

קולט אביטל: הצטערתי על כך שהחוק הזה לא הצליח לעבור, משום שהוא היה צעד נכון של חמלה, צעד נכון בכיוון הנכון.

קולט אביטל: אני רוצה לקוות שנדע כולנו להעביר הצעות חוק דומות, שנמצאות עכשיו בהכנה.

קולט אביטל: כאוהבת בעלי-חיים וכמי שאימצה כלב שננטש ברחוב, והוא ננטש באמצע סערת שלג בניו-יורק – ושמו "סטורם", על שם אותה סופה, והנה "סטורם" הזה יזכה ויכנס לפרוטוקול של הכנסת ואולי יהיה הכלב הראשון – – –

ראובן ריבלין: סטפן כבר נכנס.

קולט אביטל: אז אנחנו נוסיף את "סטורם", שנשאר אתי מאז כמעט 15 שנה.

קולט אביטל: "סטורם" הוא אזרח מדינת ישראל מבוגר ומתבגר.

קולט אביטל: ובכן, כמי שאוהבת בעלי-חיים וכמי שאימצה כלב כזה שננטש, אני מקווה שנשכיל כולנו לגלות יחס הומני כלפי בעלי-חיים, כי בסופו של דבר גם אם הם אינם בני אדם, הרי שמגיע להם יחס אנושי.

קולט אביטל: אני, מעל במה זאת, רוצה להודות לנציגי כל אותם הארגונים שעושים ימים ולילות כדי לגייס, לעזור, כדי להביא למודעות, כדי להציל את בעלי-החיים וכדי להביא אותנו לא רק לאמץ את אותן החיות אלא גם לאהוב אותן וליהנות מהן.

קולט אביטל: בסופו של דבר, אני חושבת שכל מי שמאמץ בעל-חיים – וזה הוכח – לא רק נהנה, אלא שאותם הכלבים והחתולים גם עוזרים לחולים להתגבר על מחלותיהם, ובואו לא נשכח את זה.

קולט אביטל: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

דוד רותם: חברת הכנסת זהבה גלאון, אחרונת המציעים.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את חבר הכנסת יואל חסון, שעומד בראש השדולה, על היוזמה לקיים יום מיוחד.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה מסר מאוד חשוב שיוצא לציבור מכנסת ישראל, שנותן לגיטימציה להגנה על זכויותיהם של בעלי-חיים.

זהבה גלאון: זו הזדמנות מצוינת, מעבר לכך שהתגייסו כאן חברי כנסת מכל סיעות הבית לתמוך בנושא הזה, אני חושבת שזאת הזדמנות להכיר תודה לכל הארגונים, שחלקם מיוצגים כאן היום ביציע האורחים.

זהבה גלאון: ארגונים להגנה על זכויותיהם של בעלי-חיים, שבמשך שנים עושים עבודה יומיומית, עבודה מפרכת שלא לשם קבלת פרס, ואף אחד לא יודע ולא שומע, אנשים שתורמים מזמנם וממרצם – אין הרבה הזדמנויות לומר להם תודה.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה חשוב שהכנסת הזאת התכנסה, ולו בשביל זה.

זהבה גלאון: כבר אמרו הדוברים לפני שהיום התקיים דיון מאוד חשוב בוועדת החינוך של הכנסת, בוועדה משותפת של ועדת החינוך וועדת המדע והטכנולוגיה.

זהבה גלאון: בעצם בדיון הזה נחשפו הפערים והעמדות המקוטבות בין מי שמבקש להגן על זכויותיהם של בעלי-החיים לבין מי שבשם המדע חושש שמבקשים לטרפד ניסויים בבעלי-חיים לצורך הצלת חיים.

זהבה גלאון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולקבוע ולומר, אני לא מכירה אף אחד מחברי הכנסת שמתנגד לניסויים בבעלי-חיים.

זהבה גלאון: חברי הכנסת מבקשים להעביר את השדר, אולי חשוב להעביר את המסר, שכולנו בעד מחקר, בעד פיתוח, אבל אנחנו גם בעד פיקוח ובעד שקיפות.

זהבה גלאון: ואני מציעה לכל אותם מוסדות וארגונים לא לחשוש ולא לדחוק לפינה את הארגונים שמבקשים להיות חלק ומבקשים להשתתף בכל אותן ועדות שמבקשות לפקח.

זהבה גלאון: אני חושבת שהידברות, שדיאלוג בין הגופים ובין המוסדות ובין הארגונים הוא חשוב; זה דיאלוג שיכול להביא לשינוי ולהבנה וכל הצדדים יצאו נשכרים.

זהבה גלאון: במעט הדקות שנותרו לי, אדוני היושב-ראש המתחלף, ברשותך, אני רוצה לדבר על נושא שקרוב ללבי, ולצערי אני לא מצליחה לקדם את הצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: אני רוצה גם לקבוע בצער: אומנם יש כאן שתי הצעות חוק שנקבע לגביהן שתשובה תינתן במועד אחר – לצערי הממשלה דחתה את כל ההצעות שהגישו שאר חברי הכנסת שנוגעות לבעלי-חיים, לניסיון לשמור על זכויות בעלי-החיים.

זהבה גלאון: זה שדר בעייתי ביום כזה שהכנסת מקדמת, יום מיוחד.

זהבה גלאון: אני רוצה לדבר על השתתפות של חיות בקרקסים, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: לכאורה זה נראה כיף, כל ההורים בחופש, לוקחים את הילדים לקרקסים ויש אקרובטיקה מדהימה ונהדרת.

זהבה גלאון: ובעצם אנחנו רואים שאותם בעלי-חיים שעושים בהם שימוש בקרקסים, איך הם נתונים להתעללות, להתאכזרות, לעינויים.

זהבה גלאון: ואולי הגיע הזמן לחשוב על זה שאפשר לעשות קרקסים ללא שימוש בבעלי-חיים, וזה לא רעיון רע כל כך.

זהבה גלאון: הצעתי את זה לממשלת ישראל, ולצערי הממשלה מתנגדת לחוק הזה.

זהבה גלאון: אנחנו יודעים שמחזיקים את בעלי-החיים האלה בכלובים ובתנאים שלא הולמים את טבעם.

זהבה גלאון: הם לא יכולים לנוע, הם נקשרים בשלשלאות.

זהבה גלאון: הם מוחזקים בכלובים צרים וחשוכים והם מתבקשים לעשות דברים שהם בניגוד לטבעם ובניגוד לאופיים.

זהבה גלאון: אני רוצה לסיים בציטוט שחשבתי שהוא הציטוט האולטימטיבי בנושא הזה, מדבריו של השופט חשין בבג"ץ של עמותת "תנו לחיות לחיות" נגד מפעלי נופש חמת-גדר.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מצטטת: "אינני מוצא כל הצדק לגרום סבל וצער לבעל-חיים מחוסר הגנה וחסר ישע רק כדי לבדר קהל צופים.

זהבה גלאון: המעשה הוא בפשטות מעשה בלתי מוסרי, וחלילה לנו מהתירו.

זהבה גלאון: החיה היא יצור חסר ישע וכמוה כקטין חסר ישע.

זהבה גלאון: גם החיה גם הקטין לא יוכלו להגן על עצמם ולא יוכלו לתבוע את עלבונם ולהשיב את כבודם".

זהבה גלאון: וגם: "המתאכזר לבעלי חיים חסרי הגנה לבו יהפוך גס בקרבו וסופו שיתאכזר גם לבני אדם".

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון ולשאר המציעים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את תשובת השר עמיחי איילון בשם הממשלה.

עמיחי אילון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני מודה לחברי הכנסת יואל חסון, יולי אדלשטיין ודב חנין, שחסכו ממני את הצורך להתנגד לנושאים שבהם עמדתי האישית קרובה יותר לעמדתם מאשר לעמדת הממשלה, והרצון שלי הוא להגיע לאותה הסכמה.

עמיחי אילון: בגלל זה גם הערתי ליושב-ראש, כשעמד פה על הדוכן.

עמיחי אילון: זה באמת מתוך כוונה כלשהי שעד שהממשלה תצטרך להשיב והעניין יבוא להצבעה, אפשר יהיה להגיע להסכמה שתאפשר לממשלה לא להתנגד.

עמיחי אילון: אני מאוד מאוד מעריך ומודה ומברך את חבר הכנסת יואל חסון על שיזם ובעצם מוביל את השדולה למען בעלי-חיים.

עמיחי אילון: אני מצטרף לדברים שאמר יושב-ראש הכנסת הקודם, חבר הכנסת רובי ריבלין, שהייתי רוצה שכשאנחנו עושים יום מיוחד, אז מתוך רצון להאיר בפרוז'קטור על מנת להציג את עמדתנו החיובית לא יסתבר שאנחנו מתייחסים לעניין כאילו זה עניין חסר חשיבות.

עמיחי אילון: אני מעריך, מבלי שיש לי ניסיון בעניין הזה, שאולי זה גם עניין של פרוצדורה, אבל אני מעלה את זה פשוט כתקווה כלשהי.

עמיחי אילון: אני משיב בשם הממשלה, וכמובן בשם שר החקלאות, שמופקד על הנושא הזה בממשלה.

עמיחי אילון: אני רוצה לומר שהממשלה ושר החקלאות מחזקים את ידיהם של כל חברי הכנסת שפועלים למען בעלי-חיים, אם בחקיקה, אם בדרכים אחרות שפתוחות בפניהם, גם בכנסת וגם כאנשי ציבור.

עמיחי אילון: נושא רווחת בעלי-החיים הולך ותופס מקום ראוי בציבוריות הישראלית, בשיח הישראלי, במידה רבה כתוצאה מפעולת חברי הכנסת.

עמיחי אילון: אני מתרשם שבכנסת הנוכחית העניין תופס חשיבות רבה יותר מאשר בכנסת הקודמת.

עמיחי אילון: רק בגלל זה אני חושב שצריכה להיות מידה מסוימת של סלחנות כשלממשלה לוקח קצת יותר זמן להגיע למסקנות שהדיון הציבורי כבר הגיע אליהן.

עמיחי אילון: וחבר הכנסת יואל חסון, שמוביל את השדולה, בעצם מעוניין לקדם בקצב שלו, ואני מאוד מחזק את הצורך להידבר ולנסות להגיע להסכמה, קודם כול עם שר החקלאות וכמובן עם שאר השרים.

עמיחי אילון: עם זאת, ולמרות התקדמות בשיח הציבורי ואולי ברעיונות חקיקה כאלה ואחרים, הנושא עדיין דורש עשייה רבה.

עמיחי אילון: אנחנו עדיין צריכים לעשות הרבה מאוד על מנת לשפר את מצבם של בעלי-החיים, גם אלה שאתנו, מה שנקרא במסגרת הבית, וגם אלה שהם במכלול המשק הישראלי.

עמיחי אילון: משרד החקלאות פעל בשנה וחצי האחרונה כדי לקדם רווחת בעלי-החיים ולהיטיב במשהו את מצבם, במגבלות גם של תפיסות וגם של תקציב.

עמיחי אילון: משרד החקלאות פעל בצורה נמרצת בנושא שעולה לדיון, בתחום הטיפול בסוסים ובחמורים שנחשפים להתעללות כמעט יומיומית.

עמיחי אילון: חוק צער בעלי-חיים מאפשר להחרים בעלי-חיים שעברו התעללות, אך עד השנה לא נמצא מקום להחזיק סוסים וחמורים שהוחרמו.

עמיחי אילון: בשנת 2007 הקצה המשרד בפעם הראשונה 200,000 ש"ח להצלת אותם סוסים וחמורים.

עמיחי אילון: במסגרת התוכנית המשרד הציל ושיקם אותם, והוא מטפל בהם ומעביר אותם למשפחות מאמצות – אותם 30 סוסים וחמורים שהוחרמו בגלל התעללות.

עמיחי אילון: הפרויקט הזה יימשך בשנה הבאה בעלות של 300,000 ש"ח, דהיינו בהרחבה מסוימת, והמכרז לבתי-המחסה לאותם בעלי-חיים כבר פורסם.

עמיחי אילון: לצד מבצעים אלה החליטה הנהלת משרד החקלאות לשדרג את תפקיד הממונה על צער בעלי-חיים במשרד, שבוצע עד היום על-ידי עובדת אחת, שהיא הממונה עצמה, והמשרד יקצה לזה תקנים נוספים.

עמיחי אילון: ההחלטה תאפשר להגביר את האכיפה בתחום, לקדם תוכניות וליישם את חוק צער בעלי-חיים הלכה למעשה.

עמיחי אילון: בנושא האכיפה כולנו יודעים שמצבנו היום חייב שיפור.

עמיחי אילון: יחידות האכיפה של המשרד הונחו לקדם את אכיפת החוק בעדיפות ראשונה.

עמיחי אילון: במהלך השנה נערכו עשרות ביקורות וחקירות על-ידי יחידת החקירות של המשרד והוגשו כתבי אישום נגד חשודים.

עמיחי אילון: המחלקה המשפטית קידמה ומקדמת במרץ חקיקת משנה מפורטת, הקובעת כללים להחזקת בעלי-חיים, הובלת בהמות, הובלת עופות ועוד כיוצא באלה דברים.

עמיחי אילון: עוד רבה העבודה, יש לטפל בבעיית חתולי רחוב, לשדרג תחנות הסגר של הרשויות – נושא שהתחיל בו משרד החקלאות בתיאום עם המשרד להגנת הסביבה, וכן לוודא כי גידול בעלי-חיים במשק החקלאי נעשה בהתאם לדרישות חוק צער בעלי-חיים.

עמיחי אילון: משרד החקלאות ימשיך לפעול במשותף עם הכנסת ועם ארגונים למען בעלי-חיים כדי להבטיח שמדינת ישראל תהיה מקום טוב יותר לבעלי-החיים שחיים בה.

עמיחי אילון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: מה השר מציע מבחינה פרוצדורלית?

יולי יואל אדלשטיין: דיון במליאה, בוועדה, להסיר מסדר-היום?

עמיחי אילון: אני מציע להעביר את הנושא לוועדה – – –

קולט אביטל: חינוך, תרבות וספורט, כי זה ספורט, צער בעלי-חיים.

עמיחי אילון: מקובל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חנין, אתה מסכים להצעת השר להעביר לוועדה?

דב חנין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אביטל – מסכימה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, את מסכימה להצעת השר?

זהבה גלאון: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, יש לנו הצעות אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ראובן ריבלין הוא הראשון, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, מובן שהצעתי להסיר מסדר-היום היא רק הצעה פורמלית – הצעה אחרת – ומובן אצביע בעד הצעת השר.

ראובן ריבלין: אני רוצה להעיד על עצמי שבמשפחתי, בדור האחרון, גדלו שני כלבים והם היו מאוד רגישים וסבלניים לבני אדם.

ראובן ריבלין: אף שבני אדם הרגיזו אותם, ולא פעם רוגז שהיה עלול להביא אותם חלילה לכלל רתיחה, הם גילו פיוס, גילו סובלנות, גילו הבנה לכך שלפעמים האדם מאבד את עשתונותיו.

ראובן ריבלין: הם גידלו את ילדי, את בני ואת בנותי, והם היו להם לחברים ולאחים גדולים.

ראובן ריבלין: אני יודע שיש אנשים אשר ירימו גבה ויאמרו: כיצד תשווה אדם לבהמה?

ראובן ריבלין: קהלת ביקש לנזוף באדם כאשר אמר "ומותר האדם מהבהמה אין", אבל כל מי שיש לו נשמה – יש לו נשמה.

ראובן ריבלין: פעמים רבות ראיתי באותם כלבים ידידי אמת ואנשים שאתה יכול לבטוח בהם.

ראובן ריבלין: כך כמעט כל כלב – "סטורם" של חברת הכנסת אביטל היה כלב משוטט.

ראובן ריבלין: כל כלב משוטט יכול להיות כמו "סטורם".

ראובן ריבלין: כך היה "דון" וכך היה "סטפן" וכך כלבים רבים בארץ, אשר זוכים ואשר לא זוכים לתשומת הלב.

ראובן ריבלין: החובה שלנו כבני אדם להתנהג אליהם לפחות כפי שהם מתנהגים אלינו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ראובן רובי ריבלין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

דב חנין: ברמה הפורמלית ההצעה שלי היא כמובן דיון במליאה.

דב חנין: לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהנושא הזה של הגנת בעלי-חיים הוא מבחן אמיתי של כל חברה אנושית.

דב חנין: בני האדם הם היצור החזק ביותר בכוכב הזה.

דב חנין: הם מתוחכמים יותר, מאורגנים יותר, הם השתלטו על הכוכב, אנחנו השתלטנו על הכוכב ואנחנו מנהלים אותו קודם כול לטובת עצמנו.

דב חנין: כאשר אנחנו עושים זאת, אסור לנו להתעלם מהדיירים האחרים שנמצאים על הכוכב הזה – בעלי-חיים, שגם להם יש יכולת לסבול, ויש יכולת להרגיש, יש יכולת לכאוב ויש יכולת להצטער.

דב חנין: בכנסת אימצנו עוד לפני שנים רבות את חוק צער בעלי-חיים, אבל, אדוני היושב-ראש, אני אומר בצער שבחברה שאנחנו חיים בה נגרם גם היום סבל מיותר.

דב חנין: מרבים לדבר על ניסויים בבעלי-חיים, וזה נושא חשוב שצריך לדבר בו, אבל לא רק בתחומים של ניסויים בבעלי-חיים נגרם בחברה שלנו סבל מיותר לבעלי-חיים באופן מאוד רווח – בכל מיני תחומים של החיים שלנו.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה נושא שמאוד חשוב לא לקיים בו רק דיון חגיגי אחת לשנה, אלא צריך לנסות לפרק את הכותרת הכללית הזאת של הגנת בעלי-חיים להרבה-הרבה כותרות משנה, ולנסות לקיים במהלך השנה סדרה של דיונים ענייניים בכל אחד ואחד מהתחומים האלה.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בזה סיימנו את הדיון על הנושא החשוב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה מאוד פשוטה: מי שבעד, מצביע בעד הצעת השר והמציעים לקיים דיון בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שנגד, זה להסיר מסדר-היום של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קולט אביטל: אני מבקשת להוסיף אותי להצבעה בעד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצרף את קולה של אחת מהמציעים.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, בעד ההצעה – 5, כולל חברת הכנסת קולט אביטל.

יולי יואל אדלשטיין: אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הדיון יתקיים בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, שעוסקת באופן קבוע בחוק צער בעלי-חיים.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה לפי סעיף 121 לתקנון הכנסת בדבר חלוקת הצעת חוק אוויר נקי לישראל, התשס"ו–2005.

דוד רותם: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז, להציג את החלטת הוועדה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם הצעה על-פי סעיף 121 לתקנון הכנסת, שמדברת על חלוקת הצעת חוק אוויר נקי לישראל, מה שאנחנו קוראים בעגה הפרלמנטרית "פיצול".

אופיר פינס-פז: כבר חודשים ארוכים אנחנו מכינים בוועדת הפנים והגנת הסביבה את הצעת חוק אוויר נקי לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: על העבודה מנצח חבר הכנסת דב חנין.

אופיר פינס-פז: הגענו למסקנה שבעקבות ההסכמה הרחבה לכמה מסעיפי החוק, יש חשיבות גדולה להציף אותם לקריאה שנייה ושלישית ולחוקק אותם על דעת הממשלה.

אופיר פינס-פז: מדובר בסעיף 10 להצעת החוק המקורית ולסעיפים 38(2)(א)–(ג).

אופיר פינס-פז: כולם מדברים על האכיפה בנושא זיהום אוויר על-ידי הרשות המקומית.

אופיר פינס-פז: משרד התחבורה הסכים לדבר הזה לא בקלות, וכך גם המשרד להגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: לכן חשבנו שיהיה נכון להתחיל ולהיערך לעניין על רקע המציאות המאוד קשה שקיימת היום בערים הראשיות בישראל, אשר ברובן ההפרה של התקן הפכה להיות עניין קבוע, לא עניין זמני.

אופיר פינס-פז: מוכרחים ליצור כמה דברים כדי להביא לאכיפה בנושא זיהום האוויר, בעיקר מרכבים.

אופיר פינס-פז: בעצם אנחנו רוצים להעביר את המשימה הזאת לרשויות המקומיות.

אופיר פינס-פז: כמובן, אני מדבר עכשיו רק על הפיצול.

אופיר פינס-פז: ברגע שהצעת החוק בסעיפים האלה תתגבש, כמובן נביא אותה בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית.

אופיר פינס-פז: ברגע זה אני מבקש את אישור הכנסת לפצל את הסעיפים שעליהם דיברתי, בנושאים שעליהם דיברתי, מהחוק הראשי, ולהביא אותם בנפרד ולפני לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

אופיר פינס-פז: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד רותם: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

ראובן ריבלין: לפי תקנון הכנסת, הוא יכול לדבר.

דוד רותם: בהחלט, מי שרוצה יכול להירשם.

ראובן ריבלין: לא רציתי שזה יישמע כאילו עושים לו טובה.

דוד רותם: אמרתי שעשינו טובה?

דוד רותם: חבר הכנסת חנין, בבקשה, עד שלוש דקות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת פינס, הציג בפני הכנסת בצורה תמציתית וברורה את הבקשה שלנו.

דב חנין: רציתי לעלות על הדוכן רק כדי להדגיש נקודה אחת נוספת: חוק אוויר נקי, כפי שחברי הכנסת יודעים, הוא חוק מאוד מורכב, מאוד מסובך.

דב חנין: אנחנו עובדים עליו בהרבה מרץ ובהרבה השקעה.

דב חנין: הוא חוק מורכב, הוא מחייב הסכמה והידברות עם גורמים רבים, עם משרדי ממשלה שונים, עם גורמים מקצועיים.

דב חנין: אנחנו עושים בחוק הזה עבודה חלוצית כדי לייצר למדינת ישראל הסדר רוחבי, עדכני, מודרני ואפקטיבי בתחום זיהום האוויר והמאבק נגדו.

דב חנין: העבודה הזאת נעשית בוועדת הפנים והגנת הסביבה בהשקעה רבה, והיא בהחלט מתקדמת, אבל עדיין לא הגענו למצב שבו הצעת החוק בכללותה מושלמת.

דב חנין: הגענו למצב, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת פינס, שבו אנחנו מעריכים שניתן להסדיר בהסכמת כל הגורמים המעורבים נושא חשוב וחיוני, שהוא הנושא של הסדרת תחום התחבורה בתחומי הערים.

דב חנין: התחבורה היא הגורם המרכזי לזיהום האוויר בערים, וכמו שכולנו יודעים, מצב זיהום האוויר בערים הגיע מזמן לרמה של מצב חירום, בוודאי כשאנחנו מדברים על גוש-דן, ששם התחבורה היא הגורם הראשון והעיקרי לזיהום האוויר.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, הוועדה הגיעה למסקנה, כפי שאמר חבר הכנסת פינס, שאנחנו לא מעוניינים להמתין עם ההסדרה הזאת אפילו יום אחד נוסף.

דב חנין: אם אפשר את הנושא הזה לסיים, נסיים אותו עכשיו, כדי לאפשר התמודדות בקטע הזה – לא במקום, לא על חשבון חוק אוויר נקי, שעוד יובא לכנסת באופן מלא ורחב; לא להתנות את הקטע הקטן והנקודתי הזה בהסדרת כל יתר הנושאים הרחבים שהחוק מטפל בהם.

דב חנין: אני מציע לכל חברי הכנסת להצביע בעד הפיצול.

דב חנין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 3 בעד הצעת ועדת הפנים – 7 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר חלוקת הצעת חוק אוויר נקי לישראל, התשס"ו–2005, נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך אני קובע שהחלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה, כפי שנמסרה על-ידי חבר הכנסת פינס-פז, התקבלה.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/185).

דוד רותם: ]

דוד רותם: אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 38) (התקשרות למוקדי חירום), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה.

דוד רותם: חבר הכנסת מאיר פרוש – בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש הצעת תיקון לסעיף 12 בחוק התקשורת (בזק ושידורים).

מאיר פרוש: התיקון נוגע לשירותי חירום, ולמעשה הצעת החוק כבר הוגשה על-ידי בי"ד בתמוז התשס"ו, 17 ביולי 2006 למניינם.

מאיר פרוש: כפי שציינתי בדברי ההסבר, מנוי בחברת "בזק" או חברה סלולרית כלשהי, אשר לא פרע את חשבון התשלומים והחובות שלו בעד אותו שירות, רשאית החברה לנתק את קו הטלפון שברשותו ולהפסיק את השירות, בכפוף לשלושת המצבים האלה: אם חלפו 21 ימים מהמועד שנקבע לתשלום או ארכה אחרת שניתנה למנוי, או אם לא מילא המנוי אחרי התקנות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אינני רוצה לערער או לשנות את שקבע החוק, אלא להוסיף כדלקמן: לנוכח מצבן הכלכלי של השכבות החלשות, ובהן אזרחים המוגדרים גם כעניים, מנויים רבים הופכים בתוך תקופה קצרה למועמדים לניתוק קו הטלפון שברשותם, כולל לקווי חירום.

מאיר פרוש: ברור לכולנו שמשפחות אלה אינן משלמות את חשבון הטלפון רק בגלל מצבן הכלכלי הקשה, ולא מכל סיבה אחרת.

מאיר פרוש: באה, אם כן, ההצעה התיקון החוק ומבקשת לתקן את המצב הקיים כך שחברה סלולרית, "בזק" או חברה דומה, לא תוכל לנתק את הטלפון לקווי החירום: למגן-דוד-אדום, לכיבוי-אש ולמשטרה, ומיותר להסביר כי ההתקשרות למוסדות אלה ממילא אינה כרוכה בתשלום.

מאיר פרוש: ראוי לציין שוועדת השרים לחקיקה נתנה את הסכמתה להצעת החוק, שאף עברה בבית בקריאה הטרומית, אלא שכמו שאנחנו מכירים במקומותינו, בתהליך הדיונים בוועדת הכלכלה של הכנסת הוסכם להגביל את שירות השיחות של המנוי לקווי החירום לתקופה של שלושה חודשים בלבד ממועד הניתוק ולא מיום משלוח מכתבי ההתראה.

מאיר פרוש: מוקדי החירום הם כמו בהצעה המקורית כמובן: מגן-דוד-אדום, מכבי-אש ומשטרת ישראל.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בדברי ההסבר גם ציינתי כי התחילה של החוק המוצע תהיה שלושה חודשים ממועד פרסומו, מאחר שעל בעלי הרשיונות, נכון להיום "בזק" ו"הוט", להיערך ליישומו.

מאיר פרוש: מאחר שיש הסכמה לחוק זה, אודה לחברי הכנסת אם הוא יתקבל.

מאיר פרוש: תודה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת ראובן ריבלין – בבקשה, אדוני.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר הנכבד, חבר הכנסת פרוש, אני אצביע בקריאה הטרומית לאישור החוק שלך, עם זאת – – –

מאיר פרוש: זה לא טרומית, זה ראשונה.

ראובן ריבלין: אני אצביע, משום שלא נתתי את לבי להצעה, אבל אני בהחלט שואל: האם כאשר מדובר בחברה שהיא לא מונופול – "בזק" היא עדיין מונופול.

ראובן ריבלין: ייתכן מאוד שבטלפון הקווי, כתוצאה מחוסר יכולת פירעון ואנשים הנמצאים במצוקה קשה אבל הטלפון נמצא בביתם, צריך ללכת עם החוק שלך כל הדרך.

ראובן ריבלין: השאלה היא רק אם חברות אשר קיבלו זיכיון ואשר היחסים בינן לבין המנוי הם יחסים מסחריים, שהמדינה כמעט אינה יכולה להתערב בהם – כי נדמה לי שכדי לקבל טלפון סלולרי, אתה יוצר איזה הסכם, כמו ב"בזק", אבל הסכם שבו אתה מקבל מספר על התדר.

ראובן ריבלין: אם מבקשים למצות אתך את הדין מפני שהפכת להיות חדל פירעון כלפי החברה, והדרך היחידה שלהם קודם כול להתמודד עם העובדה, כדי שלא תיצור גירעונות נוספים – ייתכן מאוד שהמטלה עליהם קשה מנשוא, כי ייווצר מצב שבו יהיו אנשים אשר יזמינו טלפונים רק כדי להשתמש בתדרים כאלה או אחרים או במספרים כאלה או אחרים.

מאיר פרוש: אתה שר התקשורת לשעבר, אם אינני טועה.

ראובן ריבלין: נכון, אני מודה באשמה, אני שר התקשורת לשעבר, ולא חשבתי על העניין הזה.

מאיר פרוש: חיוג למוקדי החירום לא עולה כסף.

ראובן ריבלין: ודאי שלא.

מאיר פרוש: אנחנו מבקשים את זה רק לשלושה חודשים.

ראובן ריבלין: הוא לא עולה כסף, אבל אתה משלם את דמי המנוי, מחזיקים לך תשתית שלמה.

ראובן ריבלין: אם יהיה מצב שבו תשתית שלמה לא תשולם, על-ידי מספר לא מועט של אנשים, רק כדי שאתה תקבל שירות, הדבר יכול ליצור בעיה.

ראובן ריבלין: לגבי "בזק", אמרתי – – –

מאיר פרוש: הנושא נדון בהרחבה בוועדת הכלכלה.

ראובן ריבלין: אני אצביע בעד, כדי לא לחבל חלילה במאמציך, אבל אני מציע בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והקריאה השלישית, שכן אינני בוועדת הכלכלה, לתת את הדעת בכל זאת למצב שבו החברות יוצרות תשתיות ולא יוכלו להחזיק אותן, אם ייווצר מצב שבו עשרות אלפי מנויים יחזיקו את הטלפון רק כדי להשתמש בו כאמצעי.

מאיר פרוש: אני יודע שזה בהסכמת הממשלה.

דוד רותם: הצעת החוק מדברת על טלפונים נייחים, לא על ניידים.

ראובן ריבלין: הוא דיבר גם על "הוט".

מאיר פרוש: גם על ניידים.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על נייחים ב"הוט".

ראובן ריבלין: הוא דיבר גם על ניידים.

ראובן ריבלין: הוא דיבר על חוק התקשורת (בזק ושירותים), ומדובר על כל אמצעי תקשורת.

ראובן ריבלין: לכן אני מבקש שהוועדה לפחות תיתן את דעתה, יחד עם החברות, על מנת לאפשר להן לומר את דברן, כי אי-אפשר להחזיק תשתיות בלי שהמנוי משלם לפחות את דמי השיחות.

ראובן ריבלין: אני יודע ששיחות אלה הן שיחות חופשיות כאשר המינוי הוא מינוי פעיל, אם משתמשים בפלאפון לצרכים אשר מכניסים לחברות אותם כספים אשר הרווח מונח בצדם, אבל יש גם סכנה גדולה בכך שהם מחויבים בהחזקת כל התשתיות.

ראובן ריבלין: כדאי לשים לב לעניין זה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ריבלין.

ראובן ריבלין: אבל אני אצביע אתך.

דוד רותם: אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: חברי הכנסת, נא להצביע.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 38) (התקשרות למוקדי חירום), התשס"ח–2007, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דוד רותם: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 38) (התקשרות למוקדי חירום), התשס"ח–2007, התקבלה בקריאה הראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/189).

דוד רותם: ]

דוד רותם: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק השמות (תיקון מס' 5) (קביעת שם פרטי של אב), התשס"ח–2007, של חברות הכנסת זהבה גלאון ועמירה דותן – קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את חברת הכנסת עמירה דותן להציג את הצעת החוק.

עמירה דותן: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת של זהבה גלאון ושלי היא בעצם חיבור של שתי הצעות חוק נפרדות, והן עדכון בשל המצב הנוכחי של מה שקבעו בשנת 1956.

עמירה דותן: בשנת 1956 נקבע בעצם שאדם שלא יודעים את שם אביו, ייקבע שם האב על-פי הסבא, האבא של האמא.

עמירה דותן: ברור שזו פיקציה, מבחינת היהדות – – –

ראובן ריבלין: ב-1956 לא ידעו שיש אמהות.

עמירה דותן: תמיד ידעו שיש אמהות, חבר הכנסת ריבלין, וגם נתנו להן כבוד.

ראובן ריבלין: – – –

עמירה דותן: אני חושבת שגם נתנו להן כבוד, ובכל זאת, היינו ילדים אז, אז בכל זאת היה כבוד אחר.

עמירה דותן: בשנת 1975 שונה החוק, או הוסיפו לחוק שבעצם גם השר רשאי לתת שם ולהחליט מה שם האב, כאשר שם האב לא ידוע.

עמירה דותן: הצעת החוק שלי אומרת שאני נגד הפיקציה הזאת, ואני בעד להשאיר מקום ריק.

עמירה דותן: מי שלא יודע את שם האב – תהיה הרובריקה ריקה.

עמירה דותן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בהצעת החוק שלה, ואני מניחה שגם היא תדבר, הוסיפה ואמרה שבאותם המקרים או שייקבע השם על-פי החלטת השר, ובכל מקרה זו תהיה החלטה של האם לומר מה שם האב של אותו ילד שנולד.

עמירה דותן: בדיוני הוועדה האיר את עינינו היועץ המשפטי לוועדה שכדאי באותה עת גם לתקן ולומר שבגיל 16, אותו אדם שנולד יוכל לשנות את שמו או לבטלו, על-פי העניין, כי זה חלק מהחוק גם כך.

עמירה דותן: כך שאני חושבת שחבל להרבות פה מלים.

עמירה דותן: בשנת 2008, שהחלה היום, הגיע הזמן לשנות חוק שהושת בשנת 1956 ותוקן בשנת 1975, ולעדכן את החוקים לחיים שבהם אנחנו נמצאים היום.

עמירה דותן: אני מבקשת מחברי להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

עמירה דותן: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת עמירה דותן.

דוד רותם: אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמחה להגיש את הצעת החוק הזאת יחד עם חברת הכנסת עמירה דותן.

זהבה גלאון: הצעת החוק נדונה בוועדת הפנים של הכנסת.

זהבה גלאון: אני חושבת שחברי הכנסת ערים לעובדה שבשנים האחרונות הרבה מאוד נשים בוחרות לגדל את הילד שלהן בגפן – חלקן עושות שימוש בתרומת זרע, ובהרבה מאוד מקרים שמו של האב אינו ידוע, וכמו שציינה חברת הכנסת דותן, בעצם החוק היום קובע – החוק לפני השינוי שאנחנו מבקשים להעלות אותו כאן – שבמקרה ששמו של האב ושל אבי האב אינם ידועים, השר, שר הפנים, יכול בעצם לקבוע את שם היילוד בתעודת הזהות בכלל בלי התחשבות בדעת האם – מין הסדר פטרנליסטי, שאני חושבת שבישראל של שנת 2008 אין לו מקום.

זהבה גלאון: ההצעה שלנו בעצם מבקשת לאפשר לאם זכות בחירה בעיקר בנוגע לשמו של הילד כפי שיופיע בתעודת הזהות.

זהבה גלאון: לכן, על-פי ההצעה שאנו מציעים, אנחנו מבקשים לאפשר לאם כמה חלופות.

זהבה גלאון: חלופה ראשונה כשהשם הפרטי של אבי ילדה אינו ידוע, אנחנו מציעים לקבוע את שמו הפרטי של אבי ילדה, לאפשר לה את האופציה הזאת.

זהבה גלאון: האם תהיה רשאית להשמיט את השם, לקבוע את השם, או להסכים לשם שקבע שר הפנים, ובדרך הזאת חשבנו שתישמר בחירתה החופשית של האם בסוגיות שנוגעות לה ולבני משפחתה.

זהבה גלאון: כמו שציינה חברת הכנסת דותן, קיבלנו את ההצעה בהתחשב בגישה היום, שמקבלת את זכותם של ילדים, בהגיעם לגיל 16, לקבוע בהרבה סוגיות לגבי גורלם.

זהבה גלאון: אז גם בנושא הזה חשבנו שאפשר לאפשר או צריך לאפשר לאדם – הוא כבר לא ילד מבחינתנו – לאפשר לו אופציה, והוא לא חייב לקבל אותה, לשנות את ההחלטה בנוגע לשם אביו, אם על-ידי הוספתו, אם זה לא נקבע, או על-ידי שינויו או השמטתו.

זהבה גלאון: אני חושבת שזו הצעה מתקדמת, סבירה, מתאימה לרוח הזמן, ואני מודה לחברי הכנסת שנותרו באולם, כנראה כדי לתמוך בה.

ראובן ריבלין: האם החלטת השר זקוקה לאשרורה של האם?

זהבה גלאון: נכון להיום, השר לא זקוק להסכמת האם.

זהבה גלאון: עד היום.

זהבה גלאון: החוק בעצם מחייב את השר לבקש את הסכמת האם.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה נכון, זה הגיוני.

ראובן ריבלין: – – –

זהבה גלאון: התנגדותה היא התקפה והיא הקובעת.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה נכון.

זהבה גלאון: בכל הכבוד לשר, הוא לא יכול לקבוע לנו.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת דוד רותם.

עתניאל שנלר: אחריו – חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עתניאל שנלר: בבקשה.

דוד רותם: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני בהחלט מבין את המצוקה של אם שמבקשת לקבוע שם של אב ולא שהשר יקבע לה.

דוד רותם: עם זאת, אני חושש שלהחליף פיקציה בפיקציה – אנחנו לא עושים דבר.

דוד רותם: הסבירה לנו חברת הכנסת דותן שעד עכשיו היה נהוג – או שלוקחים את שם הסב, או שהשר קובע.

דוד רותם: שני המקרים האלה הם פיקציה, משום שאף אחד מאלה לא אומר את השם האמיתי של האב.

דוד רותם: אבל ההצעה שקיימת היום היא שבעצם האם תקבע שם של מי שהיא רוצה, וגם זו פיקציה.

דוד רותם: מקובל עלי שהיינו באים ואומרים שמקום השם יישאר ריק, ולא נאפשר לשר לקבוע שם, אבל לא נראה לי סביר לתת לאם אפשרות לקבוע כל שם שהיא רוצה.

דוד רותם: היא הרי יכולה להחליט שהיא קובעת שם של אדם שיש לו משפחה – – –

זהבה גלאון: אופיר פינס, למשל.

דוד רותם: אופיר פינס-פז, כן.

דוד רותם: ככה היא רוצה לקרוא לאב.

דוד רותם: ולא שואלים את אופיר פינס-פז.

קריאה: – – –

דוד רותם: סליחה, לא על-פי הצעת החוק.

דוד רותם: על-פי הצעת החוק, לשר אין סמכות להתנגד לשם שהאם מציעה.

ראובן ריבלין: לשר הפנים תהיה אפשרות לפסול שם שפוגע ברגשות הציבור.

דוד רותם: זה רגשות הציבור?

דוד רותם: סליחה.

דוד רותם: זה ודאי מדבר על דבר אחר לגמרי.

דוד רותם: משום שאם יקראו לו על שם – כמו שאמרת, ואני מצטער, חבר הכנסת פינס-פז, שאני משתמש בשמך – אם היא אם תחליט לקרוא לו אופיר פינס-פז, זה בכלל לא פוגע ברגשות הציבור.

דוד רותם: להיפך.

דוד רותם: אני חושב שזה כבוד גדול שיש אבא כזה.

דוד רותם: ולכן השר לא יוכל לפסול את זה.

דוד רותם: לכן אני הייתי מציע ששם האב לא יירשם כאשר הוא לא ידוע; לא יקבע אותו שר הפנים, אבל גם לא נאפשר לאם לקבוע כל שם שהיא רוצה.

דוד רותם: אני אצביע בעד הצעת החוק בקריאה הראשונה.

ראובן ריבלין: יכולים לקרוא לו אופיר – אופיר יש עשרות אלפי ילדים בארץ.

ראובן ריבלין: אופיר פינס-פז – יש אחד.

ראובן ריבלין: – – – משום שהיא מתיימרת לומר שאופיר פינס-פז הוא האבא.

דוד רותם: נכון.

דוד רותם: אבל, חבר הכנסת ריבלין, בהחלט, אם יש שמות פרטיים שהם גם כן לא רבים, אז זה יכול להיות – נכון שאופיר פינס-פז יש אחד, אבל יש גם, אני יודע מה?

דוד רותם: שלמה זלמן מנדל, רק אחד כזה.

דוד רותם: אז אנחנו לא נבקש.

דוד רותם: לכן אני חושב שהרבה יותר נכון היה שבמקרה כזה לא ייקבע שם האב.

דוד רותם: דבר שני, אני חושב שצריך להגביל את האפשרות של ילד בן 16 לשנות את שמו.

דוד רותם: לא ייתכן שהאם קבעה שם מסוים, ובגיל 16 הילד ישנה את השם שוב.

דוד רותם: זה לא שם משפחה, זה שם פרטי של אביו.

דוד רותם: זה דבר שעשוי להטעות, זה דבר שעשוי לפגוע.

דוד רותם: לכן, אני אתמוך בהצעת החוק בקריאה הזאת, אבל אני חושב שראוי שבהכנה לקריאה השנייה והשלישית הדברים האלה יתוקנו.

דוד רותם: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

עתניאל שנלר: לרשותך שלוש דקות.

עתניאל שנלר: אחר כך נעבור להצבעה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

אופיר פינס-פז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמח שעליתי לדבר אחרי חבר הכנסת דודו רותם, משום שבסופו של דבר הצעת החוק הזאת נדונה בוועדה שאני עומד בראשה, ואני צריך להשיב לך כמה תשובות.

אופיר פינס-פז: אחת, אנחנו התייעצנו עם משרד הרווחה, ומה שמנחה את משרד הרווחה זה תמיד טובת הילד.

אופיר פינס-פז: משרד הרווחה משוכנע שחשוב מאוד שיהיה שם לילד גם אם מדובר במצב שבו שם האב לא ידוע, כי הדבר הזה עלול לסבך אותו.

אופיר פינס-פז: אם לא יהיה שם, אם תהיה שם רובריקה ריקה, התפיסה הטיפולית היא שייגרם לו נזק משמעותי.

אופיר פינס-פז: קיבלנו על זה סקירה שלמה, כי גם אנחנו חשבנו – הרי גם אנחנו לא אוהבים פיקציות.

אופיר פינס-פז: אפילו אלה שחוקקו את החוק הראשי הראשוני בזמנו, אני לא חושב שהם אהבו את הסידור שהם מצאו.

אופיר פינס-פז: אבל באמת הסידור הזה אבד עליו כלח, וצריך למצוא סידור הרבה יותר עדכני וראוי.

אופיר פינס-פז: קודם כול, באשר לשאלה הזאת – זו התשובה.

אופיר פינס-פז: אשר לשאלה השנייה: כשהילד מגיע לגיל מסוים, והוא הרי מכיר את המציאות – הרי הדבר הזה לא יוסתר ממנו – הרעיון שנאפשר לו באופן חד-פעמי, זה לא חייב להיות בגיל 16, אבל באופן חד-פעמי להחליף את שמו.

אופיר פינס-פז: קודם כול, זו זכותו של כל אזרח בישראל, אני רוצה שתדע.

אופיר פינס-פז: גם אתה יכול ללכת למשרד הפנים לשנות – – –

ראובן ריבלין: בגיל 18 – זה ההבדל.

אופיר פינס-פז: אוקיי, אז נחשוב אולי על הגיל.

אופיר פינס-פז: יכול להיות שנחשוב על הגיל, אנחנו בקריאה הראשונה.

אופיר פינס-פז: אבל הזכות הזאת היא זכות אלמנטרית לכל אזרח, קל וחומר לילד ששם אביו הוא לא שם אביו האמיתי.

אופיר פינס-פז: הדבר השלישי לגבי עניין האב: מיהו יהודי, ומיהו האב?

אופיר פינס-פז: חבר הכנסת רותם, תנוח דעתך.

אופיר פינס-פז: אנחנו עלינו על העניין הזה שיכולה האם לבוא ולהציע שם של אבא שהוא כמובן לא האב, והוא איש בחברה, הוא אדם בישראל, שללא ידיעתו פתאום ימצא את עצמו רשום בתעודת זהות של מאן דהוא שהוא אביו, בו בזמן שהוא לא אביו, ופה יכול להיגרם נזק לא קטן.

עתניאל שנלר: רבותי, זה לא רק מי האב, אלא גם מי מדבר.

אופיר פינס-פז: לכן, אנחנו נצטרך בעניין הזה לפי דעתי לקבוע בהסכמה כלשהי שהאם תצהיר בפני שר הפנים או מי מטעמו במשרד הפנים שהיא לא משתמשת בשם של אדם מהיישוב.

זהבה גלאון: יש מענה בחוק, כמו שאמר חבר הכנסת ריבלין – – –

אופיר פינס-פז: כן, אבל איך השר ידע?

אופיר פינס-פז: השר צריך לדעת, השר הרי לא יכול לחשוד סתם.

אופיר פינס-פז: לכן, זה צריך להיות מלווה לפי דעתי או בתצהיר כלשהו, או במשהו מצד האם, שלא מדובר בכך.

אופיר פינס-פז: ואם כן מדובר, אזי היא צריכה שיהיה כתוב, ואז השר יצטרך להפעיל שיקול דעת.

אופיר פינס-פז: אנחנו בעניין הזה חייבים להיות מאוד קפדניים, כדי שבאמת חלילה לא יגרם נזק לחינם לא לאופיר פינס-פז ולא לאף אחד אחר.

אופיר פינס-פז: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

ראובן ריבלין: ביקשתי לדבר.

עתניאל שנלר: בבקשה, חבר הכנסת ראובן ריבלין, יעלה בכבוד.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, הכנסת היא לא רק טקסים, היא גם מהות.

ראובן ריבלין: כאן מביאות לנו שתי חברות כנסת באמת התייחסות לדברים שהם בני שנות דור, והשאלה היא אם הדור שלנו לא צריך כבר לבוא ולהתקדם, ולראות את המציאות, אשר מוכיחה שרבות האמהות שהן אמהות חד-הוריות מסיבה כזו או אחרת, והילדים ודאי שהם נולדו לעולם הזה, והעולם הזה צריך לדאוג להם.

ראובן ריבלין: הצעת החוק של שתי חברות הכנסת הנכבדות – ודאי כשהן מאוחדות – נעשתה כסוף מעשה שהיתה מחשבה תחילה בו.

ראובן ריבלין: ניכרות גם טביעות האצבעות של משפטנים, וטובים, אשר ייעצו להן.

ראובן ריבלין: ואם הם לא ייעצו להן, אני מוכרח לברך אתכן על היצירתיות, אף שחברת הכנסת גלאון כבר כמעט הפכה משפטנית, וחברת הכנסת דותן, שידה רבה בפעילות הציבורית, היא אפילו מגשרת.

ראובן ריבלין: אבל בהחלט רואים פה טביעת אצבעות של אנשים אשר הם בני-אוריין ומומחים לעניין זה.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם העלה שאלות חשובות ביותר.

ראובן ריבלין: חבר הכנסת רותם, כל שאלותיך מתייחסות למה שנקרא יומרנות או הטעיית הציבור.

ראובן ריבלין: הגנה זו קיימת, ולא יכול להיות מצב שבו ינסה אדם להטעות את הציבור.

ראובן ריבלין: אני חושב שצריך אולי לומר זאת במפורש.

ראובן ריבלין: אולי המובן מאליו צריך שייאמר פה, בגוף החוק, על מנת להסיר כל ספק מלב.

ראובן ריבלין: אני חושב שבין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית צריך לשים לב להערותיך, לא הערותיך הפרטניות, אלא להערתך הגורפת, המפחדת ממצב שבו חלילה יחשוב מישהו שהילד מיוחס לאדם מסוים, כפי שהיטבת לתת דוגמאות, שאינני רוצה לחזור עליהן משום שחבר הכנסת לא נמצא כאן כרגע.

ראובן ריבלין: אני מודה לו על כך שהוא אפשר לנו להשתמש בשמו על מנת להמחיש את הבעיה.

ראובן ריבלין: אני חושב גם שבמקרה כזה שבו נקבע שם על-ידי אחר, והילד גדל, וילד בן 16 היום הוא אדם אשר יודע ובקיא בכל הלכות החיים, והוא רשאי – שלא כמו החוק האזרחי הרגיל, רק בהגיעו לבגרות אזרחית, דהיינו גיל 18, אלא בגיל 16 – ואני הייתי אפילו ממליץ לחשוב על מצב שבו אדם אשר יכול להעיד בעדות, לתת עדות, או שניתן לשאול אותו שאלות שהוא בר-הבנה בהן, והוא יכול לתת לשופט תשובות שבהן ניכר שהוא מבחין בין הטוב לרע, ובין האמת לשקר, ובין הרצון לבין לחץ – אולי לא מתחת לגיל 14 – שהוא יבוא ויאמר את דברו, כנער אשר מבקש להגן גם על זכויותיו.

ראובן ריבלין: אני חושב שעשו מצוין המציעות כאשר הן קבעו את גיל 16 כגיל שבו אנחנו נוכל לאפשר לנער לבוא ולומר את דברו בעניין זה.

ראובן ריבלין: לא צריך בית-המשפט לבוא ולהיעתר לבקשתו, אבל בהחלט צריך לתת לו מעמד, ולא צריך לחכות אפילו עד גיל 18.

ראובן ריבלין: לכן, אני מברך על הצעת החוק.

יצחק זיו: – – –

דוד רותם: עם כל הכבוד, יש בדבריך סתירה פנימית.

ראובן ריבלין: בהחלט יכול להיות.

דוד רותם: מצד אחד אתה אומר שהעולם מתקדם, ויש היום מצב של אמהות חד-הוריות – – –

ראובן ריבלין: בין השאר.

ראובן ריבלין: יכולים להיות מקרים הרבה יותר חמורים.

דוד רותם: ולכן, מכיוון שהעולם כבר – – – מה הפסול מצאת בכך שלא יופיע שם אב?

ראובן ריבלין: דרך אגב, עניין זה ניתן.

ראובן ריבלין: העניין הזה הוא אופציונלי, הוא אפשרי.

ראובן ריבלין: העניין הזה הוא אפשרי.

דוד רותם: זה תלוי בבחירת האם.

ראובן ריבלין: אתה רוצה להפוך ילד לשתוקי ואסופי.

ראובן ריבלין: אם האם רוצה לבוא ולומר ששם האב אינו חשוב לילד, יבוא הילד בגיל 16 ויאמר אם חשוב לו או לא חשוב לו.

ראובן ריבלין: נדמה לי שבהיותי מבין מעט מאוד – לא מבין, שומע, ושמעתי פעם על אותם מונחים שמקורם, כמובן, במשפט העברי – אני לא הייתי מציע לבוא ולהזדרז ולומר שזאת התוצאה, משום שתוצאה זו עלולה להביא לידי מצב שבו הילד יהיה זה אשר יסבול את הסבל אשר מקנים לו או מטילים עליו כתוצאה מהאמירה שלך.

ראובן ריבלין: יכול להיות מצב שבו האם תאמר: אני לא רוצה לקרוא לילד בשם האב, האב לא מעניין אותי כל עיקר.

ראובן ריבלין: זכותה.

ראובן ריבלין: אבל אומרים שגם זכות לבוא ולומר שיינתן לו שם, והדבר הזה עולה ומתקבל על דעתי.

ראובן ריבלין: אדוני היושב-ראש, אסור להצביע פעמיים, אנחנו יודעים זאת מהכנסת השש-עשרה.

ראובן ריבלין: אם הייתי יכול, הייתי מצביע פעמיים.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: אנחנו מודים לך גם על הלימוד הזה שאמרת לחבר כנסת טרי, שכנראה לא יודע שאסור להצביע פעמיים.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: מי נגד?

עתניאל שנלר: מי בעד?

עתניאל שנלר: מי נמנע?

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השמות (תיקון מס' 5) (קביעת שם פרטי של אב), התשס"ח–2007, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

עתניאל שנלר: היו"ר עתניאל שנלר: ובכן, בעד – 9, נגד – אפס, אין נמנעים.

עתניאל שנלר: אם כן, אני קובע שהצעת חוק השמות (תיקון מס' 5) (קביעת שם פרטי של אב), התשס"ח–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

עתניאל שנלר: אבקש לברך את המציעות.

עתניאל שנלר: הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 2) (ערעור על פסק בוררות), התשס"ח–2007 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/191).

עתניאל שנלר: ] (קריאה ראשונה)

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצעת החוק הבאה:

עתניאל שנלר: הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 2) (ערעור על פסק בוררות), התשס"ח–2007, של חברי הכנסת גדעון סער ועמירה דותן – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת גדעון סער להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה.

גדעון סער: תודה.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה, תכלית הצעת החוק שהגשנו, חברת הכנסת עמירה דותן ואנוכי, היא לעודד שימוש בהליכי בוררות.

גדעון סער: לשם כך צריך לנסות ולהבין מהם אותם המכשולים אשר מונעים מאנשים ללכת לבוררויות.

גדעון סער: אף שיש עומס דיונים בבתי-משפט, שכולנו מכירים, יש עדיין חשש רב מהתדיינות בפני בוררים.

גדעון סער: עורכי-דין לא ממליצים ללקוחותיהם ללכת לבוררויות.

גדעון סער: אפילו יש הנחיה שאוסרת ככלל על המדינה ללכת לבוררויות, והליכה לבוררויות במקרים חריגים נעשית באישור היועץ המשפטי לממשלה.

גדעון סער: פעמים החשש הוא מפני האי-יכולת לערער על פסק הבורר, נושא אשר בחוק הבוררות, בסעיף 24, בא לידי ביטוי בנושא של הבקשות לביטול פסק הבוררות.

גדעון סער: אין הבקשות הללו מתייחסות לטעות משפטית שנפלה בפסק הבוררות; הן מוגבלות לעילות מאוד מסוימות: תקנת הציבור או דברים אחרים.

גדעון סער: אשר על כן, אנשים רוצים לצמצם את מרווח הטעות והולכים לבתי-משפט.

גדעון סער: מה שאנחנו מציעים במקרה הזה הוא מסלול חוץ-בית-משפט, מסלול של ערעור על פסק בורר בפני בורר או בוררים, שהוא, כך אנו מקווים, בראייה הכוללת – עם מכשירים נוספים שיש כאן, אשר בהיעדרם יש בעיה ללכת לפרוצדורות דומות – יגרום למתדיינים ללכת לבוררויות.

גדעון סער: בטרם נחקק חוק הבוררות – וזה קרה לפני כמעט 40 שנה – פסקו בתי-המשפט כי אחת העילות לביטול פסק בורר היא טעות בולטת על פני פסק הבוררות.

גדעון סער: חוק הבוררות הנוכחי סתם את הגולל על האפשרות הזאת, בשל הסברה שזה פורץ את הסופיות של הליך הבוררות, ולכן מתדיינים ועורכי-דין נרתעים מלפנות אליו.

גדעון סער: היום יש לנו פרספקטיבה לבוא ולומר שאותו שינוי לא הביא להזדקקות רבה להליך הבוררות, ואולי אפילו הביא את ההיפך.

גדעון סער: היום בעיני המשפטנים הליך הבוררות נתפס כהליך שמאפשר טעויות מהותיות, שלא ניתן לתקנן.

גדעון סער: אחת השאלות שעמדה בפני הוועדה בראשות חבר הכנסת בן-ששון – ואני מנצל הזדמנות זו להודות לו על עבודתו על הצעת החוק – היא אם אנו צריכים לפתוח פתח לערעורים בפני בתי-המשפט.

גדעון סער: מצאנו שהעניין הזה, שעלה בדיוני הוועדה, יביא את ההיפך ממה שאנו רוצים.

גדעון סער: דהיינו, העמסת עומס נוסף על בתי-המשפט.

גדעון סער: לכן רצוי ליצור את אותו מסלול קוהרנטי, שבו הערעור על פסק הבורר – למי שבוחר את זה – מתבצע בפני הבורר או בפני הרכב של בוררות.

גדעון סער: גם היום הדבר הזה אפשרי, במקרה שהוא מוזכר במפורש בהסכם הבוררות.

גדעון סער: אנחנו מציעים ליצור מסלול, מתוך הנחה שהדבר יגביר את המודעות לכך ויפחית את הרתיעה מהליך הבוררות.

גדעון סער: יש עוד שינויים כאן, אשר הם חלק מאותה חבילה שאנו מקווים שתביא לתוצאה הזאת.

גדעון סער: כיום חוק הבוררות לא מחייב את הבורר לנמק את פסק הבוררות.

גדעון סער: אנו מציעים שאם הצדדים הסכימו ללכת למסלול שלנו, של פסק בוררות שניתן לערעור, תחול על הבורר הראשון חובת הנמקה על ההכרעה.

גדעון סער: אם לא כן, הרי ברור שיקשה מאוד על הבורר בערעור לערוך ביקורת על ההחלטה המקורית.

גדעון סער: כאשר הם לא מסכימים שפסק הבוררות יהיה ניתן לערעור, חלה אותה חובת הנמקה אך ורק אם הצדדים החליטו להתנות זאת במפורש בהסכם הבוררות.

גדעון סער: נוסף על כך, אנחנו מציעים להוסיף לחוק הבוררות תוספת, ולקבוע בה הסדרים שיחולו אם הצדדים הסכימו על ערעור בפני בורר.

גדעון סער: למשל, מוסדות המקיימים הליכי בוררות נוהגים לקבוע הוראות מפורטות לעניין ערעור בפני בורר.

גדעון סער: הוראות המצויות בתוספת מסדירות עניינים אלה: חובת תיעוד של ישיבות בוררות, הרכב הבוררים בערעור, המועדים להגשת הערעור, אופן הגשתו, התגובות על ערעור וערעור שכנגד, דרך ניהול ההליך וההכרעה בו, המועד למתן פסק הבוררות בערעור וחובת הנמקתו.

גדעון סער: סוכם במהלך הדיונים שהתקיימו לקראת הקריאה הראשונה כי בעת הכנת הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית תבחן הוועדה את ההצדקה, כאשר אנחנו מדברים על אותו מסלול, לצמצם את העילות לביטול פסק בוררות שמפורטות בסעיף 24, שהרי יש כאן מסלול כפול.

גדעון סער: ברור לחלוטין שיש עילות שלא ניתן לבטלן, כמו נושא תקנת הציבור, אבל הדברים הללו ייבחנו לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

גדעון סער: כאמור, אדוני היושב-ראש, אנחנו מאוד מקווים שהמכלול שמוצע יעודד אנשים ויתמרץ אותם ללכת לבוררויות.

גדעון סער: ראיתי רק עכשיו שזה בעצם תיקון מס' 2 לחוק הבוררות, שהוא חוק שחוקק לפני כמעט 40 שנה, וזה כבר אומר דורשני.

גדעון סער: איך יכול להיות שיש הסכמה כל כך נרחבת בקהילייה המשפטית, והמוסד הזה של בוררות לא מנוצל.

גדעון סער: ביחס לכל מדינה אחרת יש ריבוי כל כך גדול של הליכים משפטיים בערכאות המשפט, וכמעט אין שימוש במסלולים אלטרנטיביים.

גדעון סער: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך ולבחון זאת, ואני בטוח שוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת תמשיך ותבחן במהלך הקדנציה עוד אפשרויות לתמרץ צדדים ללכת למסלולים אלטרנטיביים להליכים הרגילים של מערכת המשפט.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה, לחברת הכנסת עמירה דותן, שותפתי לאורך כל הדרך, לאותם גורמים בלשכת עורכי-הדין אשר סייעו בידינו, ואף היו מאלה שהעלו את הרעיונות בפנינו.

גדעון סער: אגב, אלה רעיונות שהיו גם בהצעת חוק בקדנציה הקודמת, רק שלא קודמו בקדנציה הקודמת.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית, עורכת-הדין תמי סלע.

גדעון סער: אני רוצה להודות לכל מי שנטל חלק במלאכה.

גדעון סער: אני מבקש את תמיכת הבית בהצעה בקריאה הראשונה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת סער.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורי אריאל – איננו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: אשר על כן יעלה ויבוא חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

עתניאל שנלר: בבקשה.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, החברים המציעים, חברת הכנסת דותן, חבר הכנסת סער, כמובן, באתי לתמוך בהצעה ולבקש מחברי הכנסת שיצטרפו, ולציין, כפי שאמר חבר הכנסת סער, שיש רגעים מאוד מרעננים בעבודה בוועדה.

מנחם בן-ששון: אתה פתאום מתוודע אל תהליכים שהם ותיקים ונכשלו.

ראובן ריבלין: איפה שאולמרט לא משפיע עליך, אתה עושה עבודה מצוינת.

עתניאל שנלר: אנחנו עוד מעט נזמין בוררות.

מנחם בן-ששון: לא.

ראובן ריבלין: אין צורך בבוררות, אין צורך.

ראובן ריבלין: האותיות על הקיר, הכתובת על הקיר.

עתניאל שנלר: אני מציע שנחזור לנושא הדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת בן-ששון, בבקשה.

מנחם בן-ששון: מנה מנה.

מנחם בן-ששון: שמעתי את ראשית דבריו של חבר הכנסת סער ורצתי למעלה כדי להשתתף בדיון.

מנחם בן-ששון: ייתכן שאני חוזר על דברים שלו, אז אני מבקש סליחה גם מהפרוטוקול וגם מהשומעים.

מנחם בן-ששון: ובכל זאת, הרי ניסו כל מיני פתרונות.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת סער ציין שמדובר בתיקון שני, אבל הוא כמו במוסדות לבוררות, והמוסדות הללו אינם מצליחים להביא את ההמונים.

מנחם בן-ששון: לאחר מכן בדקנו, כשקראנו את החוק, וראינו שיש ארגונים רבים שיש בהם בוררות מעין חובה או כמעט חובה, ושם המהלך מתקיים ויש שמחה גדולה, כי יש מעט מאוד ערעור, כי הערעור אסור, או אי-אפשר לפתוח פתח מעבר לתהליך הזה.

מנחם בן-ששון: גם זה מהלך שלימד אותנו לקח מסוים.

מנחם בן-ששון: ההצעה של חברי הכנסת, בצורה שהיא לפנינו, יש בה הסבה של תשומת לב.

מנחם בן-ששון: היא מאוד מאוד זהירה, אם שמתם לב.

מנחם בן-ששון: חבר הכנסת סער עמד על הדברים הללו.

מנחם בן-ששון: היא מאוד מאוד זהירה בכך שהיא לא מבקשת לשבור מוסרות של דיונים משפטיים, של הליכים משפטיים, אלא היא נסגרת בתוך מעין מהלך של בוררות ובוררות נוספת לצורכי הערעור.

מנחם בן-ששון: אני מקווה שגם נצליח לעשות טוב עם סעיף 24, שמדבר על העילות שבהן אנשים באים לבטל פסקי-דין של בוררות.

מנחם בן-ששון: אבל יש שני קהלים או שתי חזיתות שאליהם אני מפנה את הדברים עכשיו, וזה לא לחברי הכנסת.

מנחם בן-ששון: החזית האחת היא ממשלת ישראל.

מנחם בן-ששון: יש הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה, שהפכה להיות עניין קדוש.

מנחם בן-ששון: עד כדי כך קדוש, ששמעתם את שר האוצר עומד פה על הבמה ואומר שיש חריג שהוא הציע לחברי הסגל האקדמי, הצעה של בוררות.

מנחם בן-ששון: "לא תברר" זה לא דיבר, לא מהדיברות האחרונים ובוודאי לא מאלה שאין בהם לאו.

מנחם בן-ששון: מוכרחים למצוא דרך להבקיע את הלאו הזה, משום שהממשלה נמצאת בחזיתות משפטיות רבות.

מנחם בן-ששון: היא גוף ענקי.

מנחם בן-ששון: אני אמרתי את הדברים במסגרות שונות.

מנחם בן-ששון: הוועדה תחזור ותנסה למצוא את האפיק שיתיר את הלאו הטוטלי הזה.

ראובן ריבלין: הממשלה קבעה – יש לנו כאן

ראובן ריבלין: מזכיר ממשלה לשעבר – את הקו המנחה האומר שלא תהיה הבוררות לנוסחה כלשהי של השפעות פוליטיות.

ראובן ריבלין: לכן אומר היועץ המשפטי: אין בוררויות.

ראובן ריבלין: ייקוב הדין את ההר, כי בוררויות מתחילות להיות דבר של השפעות כאלה ואחרות.

ראובן ריבלין: הוא אומר: אני אתן רק את האישור שלי במקרה שאני חושב שציבורית טוב להביא את העניין לבוררות.

מנחם בן-ששון: שייתן.

מנחם בן-ששון: והראיה, חבר הכנסת ריבלין, שבחודשיים האחרונים, בסוגיות חינוכיות – – –

ראובן ריבלין: העיקרון שלו הוא עיקרון מצוין, בעיקר כאשר בראשות ממשלתנו עומדים האנשים הנוכחיים.

מנחם בן-ששון: אני עברתי את זמני ואני אומר עוד הפעם.

מנחם בן-ששון: חזית אחת שאנחנו צריכים להבקיע אותה היא חזית שאפשר לבוא אתה בדברים, ונבוא אתה בדברים, זה הייעוץ המשפטי לממשלה.

מנחם בן-ששון: החזית השנייה היא לשכת עורכי-הדין.

מנחם בן-ששון: הרי במהלך הזה היתה אתנו לשכת עורכי-הדין.

מנחם בן-ששון: צריך להסביר, לאלה שמייעצים ללקוחותיהם לא פעם ולא פעמיים: אל תלכו לבוררות – בוררות היא אפיק שלכתחילה חבל להחמיץ אותו.

מנחם בן-ששון: חברים, לתמוך בהצעה הזאת זאת תחילת הדרך.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: מי בעד?

עתניאל שנלר: מי נגד?

עתניאל שנלר: מי נמנע?

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 2) (ערעור על פסק בוררות), התשס"ח–2007, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 9, נגד – אין, נמנעים – אין.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק הבוררות (תיקון מס' 2) (ערעור על פסק בוררות), התשס"ח–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: יישר כוח למציעים.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/189).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

עתניאל שנלר: אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35) (העברה או השעיה מכהונה עקב ביטול בחירות), התשס"ח–2007, של חבר הכנסת גלעד ארדן – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת ארדן להציג את הצעת החוק.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35), המונחת היום על שולחן הכנסת לקריאה הראשונה, עוסקת בהעברה או בהשעיה מכהונה של ראש עיר עקב ביטול בחירות.

גלעד ארדן: סעיף 73 לחוק הרשויות המקומיות (בחירות), התשכ"ה–1965, מסדיר את ההליכים להגשת ערעור בחירות וקובע הוראות בדבר ביטולן של בחירות שהערעור עליהן התקבל.

גלעד ארדן: לפי הסעיף האמור, בית-המשפט רשאי, בין היתר, לבטל את הבחירות בכלל ולהורות על עריכת בחירות חדשות בתוך 30 ימים.

גלעד ארדן: במקרה כזה, עד לאחר הבחירות יתנהלו ענייני הרשות המקומית על-ידי ועדה שימנה שר הפנים.

גלעד ארדן: סעיף 73א לאותו חוק קובע הוראות בדבר ביטול בחירות בידי בית-המשפט בהליך שאינו ערעור בחירות.

גלעד ארדן: לפי סעיף זה, אם פסק בית-המשפט כי הבחירות בטלות בהליך כאמור, יקוימו בחירות חדשות ברשות המקומית בתוך 120 ימים מיום שפסק-הדין היה לסופי.

גלעד ארדן: בתקופה זו יתנהלו ענייני הרשות המקומית על-ידי ועדה שימנה השר.

גלעד ארדן: הצעת החוק שמונחת על שולחן הכנסת, בעצם מציעה לקבוע הוראות אחידות לעניין הליכי ביטול הבחירות בידי בית-המשפט, בין שהבחירות בוטלו על-ידי ערעור בחירות בין שהן בוטלו על-ידי בית-המשפט.

גלעד ארדן: ראשית, מוצע לקבוע כי ההעברה מהכהונה לא תהיה אוטומטית ולבית-המשפט יהיה שיקול דעת לקבוע אם להעביר את ראש הרשות או את חברי המועצה מתפקידם, ובית-המשפט בעצם ישקול אם לראש הרשות או לחברי המועצה היתה בכלל השפעה על אותו ליקוי שבשלו בית-המשפט בעצם מורה על ביטול הבחירות.

גלעד ארדן: לכן מוצע לתקן גם את סעיף 73ג לחוק ולקבוע שענייני הרשות המקומית יתנהלו על-ידי ועדה שימנה השר רק מהמועד שהורה עליו בית-המשפט ולא רק מאותו יום שפסק-הדין היה לסופי, כפי שקבוע היום.

גלעד ארדן: שנית, לפי הוראות החוק כלשונן היום, הסמכות להעביר מכהונה מוקנית לערכאה הראשונה רק בהליך של ערעור בחירות, לפי סעיף 73, אך לא בהליך לפי סעיף 73א, שבו בעצם בית-משפט מחליט על ביטול בחירות שנפל בהן פגם.

גלעד ארדן: במצב דברים זה, וזה בעצם עיקר החוק, ראש רשות מקומית או חברי מועצה מקומית שנבחרו שלא כדין, אף שבית-המשפט בעצם החליט לבטל את הבחירות, ואפילו אם הוא ביטל את הבחירות בגלל פגם שנפל בהן, בגלל פעילות של אותו אדם שנבחר לראש רשות מקומית – אותם אנשים בעצם, לפי המצב היום, עלולים להמשיך ולכהן עוד זמן ממושך לאחר שבית-המשפט בערכאה הראשונה קבע כי הבחירות בטלות.

גלעד ארדן: כי, בעצם, עד שבית-המשפט של הערעור לא קבע שפסק-הדין הוא סופי, הם ממשיכים לנהל את ענייני העיר, והם עלולים גם להמשיך ולבצע מעשים שישפיעו על הציבור לקראת הבחירות החוזרות.

גלעד ארדן: לכן מוצע לקבוע כי גם בהליך לפי סעיף 73א לחוק, כלומר, ביטול של בחירות על-ידי בית-משפט בערכאה ראשונה, בית-המשפט יהיה רשאי להורות כי ההעברה מהכהונה תהיה מיידית, ואותה הוועדה שימנה שר הפנים תיכנס לנעלי ראש העיר ותנהל את ענייני העיר עד להכרעה בערכאת הערעור.

ראובן ריבלין: שיקול הדעת הוא של בית-המשפט.

גלעד ארדן: שיקול הדעת הוא של בית-המשפט.

גלעד ארדן: גם אם הבחירות מתבטלות בנימוק שנפל בהן פגם – ופה באנו לקראת ראשי הערים, כי בעצם באו בפני הוועדה נציגי השלטון המקומי ואמרו שיכול להיות מקרה שבית-משפט יבטל את הבחירות כי נפל בהן פגם, אבל הפגם, מי שאשם בו, זה בכלל לא ראש העיר שנבחר.

גלעד ארדן: אלו שהתמודדו נגדו גרמו לפסילת קלפי בהתנהגותם שם, ונוצר צורך לבטל את הבחירות.

גלעד ארדן: לכן כרגע אין עננה מעל ראש העיר שנבחר, אז אפשר לאפשר לו בינתיים לערער.

ראובן ריבלין: עד אותו מועד.

גלעד ארדן: כן, ועד אותו מועד הוא ימשיך לנהל.

גלעד ארדן: אבל במקרה שבו בית-המשפט השתכנע שמי שנבחר הוא גם זה שגרם לפגם, מה פתאום שהוא ימשיך עוד חודשים רבים לנהל את ענייני הרשות?

גלעד ארדן: אני חושב שזאת הצעה שתתרום לטוהר השלטון ברשויות המקומיות.

גלעד ארדן: זה תהליך שהכנסת החילה גם על עצמה בחודשים האחרונים, בהצעת החוק שגם חבר הכנסת ריבלין היה שותף לה – שלפיה חבר הכנסת שהורשע בעבירה עם קלון יושעה אוטומטית.

גלעד ארדן: אני חושב שהנורמות האלה – אנחנו צריכים להרחיב אותן לכל המקומות שיש בהם נבחרי ציבור, שהציבור ונבחריו יבינו שלמעול באמון הציבור – – –

אברהם מיכאלי: מי זאת הערכאה הראשונה שאתה מציע?

גלעד ארדן: הערכאה הראשונה, אני לא מציע, היא כבר קבועה היום, היא בית-המשפט המחוזי בשבתו כבית-משפט לעניינים מינהליים.

גלעד ארדן: הערעור עליו הולך לבית-המשפט העליון.

גלעד ארדן: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, חבר הכנסת ארדן.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, האם אתה מעוניין להתייחס להצעת החוק הזאת?

מיכאל מלכיאור: לא.

עתניאל שנלר: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: מי בעד?

עתניאל שנלר: מי נגד?

עתניאל שנלר: מי נמנע?

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35) (העברה או השעיה מכהונה עקב ביטול בחירות), התשס"ח–2007, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 6, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אם כך, אני קובע בזאת שהצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 35) (העברה או השעיה מכהונה עקב ביטול בחירות), התשס"ח–2007, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/193).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו נמשיך בסדר-היום.

עתניאל שנלר: הצעת החוק הבאה היא הצעת חוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות, התשס"ח–2008, של חברי הכנסת רן כהן, מיכאל מלכיאור וזבולון אורלב – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל מלכיאור להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כבוד חבר הכנסת, זה חוק חשוב ביותר.

מיכאל מלכיאור: אני מבקש שכבוד היושב-ראש ייתן לי בחצי דקה להגיד דבר שהבטחתי להגיד מעל בימת הכנסת.

עתניאל שנלר: בבקשה.

מיכאל מלכיאור: בדיוק עכשיו באתי מהפגנה של תנועת "הצופים" ותנועת "בני עקיבא", שהפגינו מול הכנסת כדי שאנחנו נפעל בהרבה יותר נחרצות נגד התופעה של ריסוק זכויות אדם בצפון-קוריאה.

מיכאל מלכיאור: יש שם מחנות כמו מחנות ריכוז, יש שם משטר אכזרי כלפי ילדים וכלפי מבוגרים, ואני חושב שכל הכבוד לתנועות הנוער.

מיכאל מלכיאור: באו לכאן מאות אנשים צעירים, מיוזמתם.

מיכאל מלכיאור: דרך האינטרנט הם התחברו זה עם זה והביאו לכאן מאות צעירים מתנועות הנוער להפגין.

מיכאל מלכיאור: הבטחתי להעלות את זה מעל בימת הכנסת היום, ואכן עשיתי כמצוותם.

מיכאל מלכיאור: אנחנו נמשיך לטפל בזה, לדעתי, כי זה נושא שיכול להעיר גם אותנו ליתר פעילות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו חלק מהעולם היום, מה לעשות, ואם אנחנו שותקים, זה אומר שהעולם שותק.

עתניאל שנלר: אנחנו רוצים לברך אותך על שהעלית את הנושא הזה בפני הכנסת.

עתניאל שנלר: הכנסת בוודאי גאה בנוער שלנו.

מיכאל מלכיאור: בעניין הצעת החוק, אני עובד על החוק הזה כבר ארבע שנים וחצי, בהתחלה בהתנגדות נחרצת של הממשלה, אבל בינתיים בתמיכה מלאה של הממשלה.

מיכאל מלכיאור: זאת אומנם הצעת חוק פרטית שלי, אבל העבודה נעשית יחד עם משרד התמ"ת, ובמיוחד המחלקה במשרד התמ"ת שמטפלת במסגרות של משפחתונים לגיל הרך.

מיכאל מלכיאור: העניין הוא שהיום יכול כל אדם לקחת עשרה ילדים, לשים אותם במרתף שלו, בלי תנאים, בלי הכשרה, בלי אישורים.

מיכאל מלכיאור: אם הוא רוצה לפתוח קיוסק, צריך אישורים מהעירייה, ממכבי-אש.

מיכאל מלכיאור: אם הוא רוצה לטפל בעשרה ילדים מ-08:00 עד 18:00, לא צריך כלום, לפי החוק היום.

מיכאל מלכיאור: שום דבר.

מיכאל מלכיאור: ההפקרות הזאת כלפי ילדים – אנחנו מדברים לא על ילד אחד או שניים, אלא על 400,000 ילדים מגיל אפס עד שלוש – אי-אפשר להמשיך את זה.

מיכאל מלכיאור: בשותפות עם המועצה לשלום הילד עיבדתי הצעת חוק, וזאת הצעה שקיבלה גם את ההסכמה הרחבה מאוד של הממשלה, והיא קובעת שכל מסגרת שיש בה ארבעה ילדים ומעלה ושפועלת לפחות 20 שעות בשבוע – כל מסגרת כזאת צריכה לעבור קודם כול רישוי מקדמי של התנאים הפיזיים, התברואתיים.

מיכאל מלכיאור: לבדוק שמי שמטפל בילדים זה לא מישהו שיש לו עבר שלא מתאים לעניין.

מיכאל מלכיאור: ואחר כך הכשרה, השתלמויות.

מיכאל מלכיאור: אנחנו כמובן יודעים שיש עשרות אלפי מטפלות וגננות מעולות, ורוצים להמשיך את עבודתן, אבל לצערנו אנחנו שומעים בתקשורת – אני לא זוכר שקיבלנו כל כך הרבה תגובות כמו כאשר הצעתי את זה בהתחלה, לפני ארבע שנים וחצי – המון המון סיפורים מפחידים על מה שקורה.

מיכאל מלכיאור: את הדבר היקר ביותר הורים מפקירים, בגיל הכי רגיש, הגיל שבו כל ההתפתחות המוטורית, הרגשית, החינוכית של הילד תלויה – וההורים שמים את הילד ואין להם אופציות.

מיכאל מלכיאור: כשהם צריכים לקנות ספה חדשה, הם עושים חקר שוק.

מיכאל מלכיאור: פה הרבה פעמים אין להם אפשרויות.

מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו חייבים, כמדינה אחראית, להסדיר את הנושא הזה.

מיכאל מלכיאור: זה חוק מורכב, ארוך, עם המון סעיפים ופרטים איך תיעשה הבדיקה ואיך נבטיח במידה האפשרית, גם במגבלות התקציביות, פיקוח רציני על העניין.

מיכאל מלכיאור: אני שמח שהעניין הוסדר.

מיכאל מלכיאור: אני שמח על שיתוף הפעולה, בסופו של דבר, עם הממשלה בעניין הזה, ואני גאה להביא את זה לקריאה ראשונה.

מיכאל מלכיאור: הכוונה היא שתוך ארבעה–חמישה שבועות – לא יותר, כי עשינו כמעט את כל העבודה בהכנה לקריאה הראשונה – נביא את זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מיכאל מלכיאור: הקריטריונים נקבעו גם על-ידי ועדה שהממשלה קבעה, ועדת-שמיד, שגם עוסקת בנושא של ילדים בסיכון ובהרבה נושאים אחרים.

מיכאל מלכיאור: הם יקבעו את התקנות ואת הקריטריונים, מה צריך כדי שלחוק הזה יהיו התקנות הראויות.

מיכאל מלכיאור: אבל אני גאה מאוד שהגענו לנקודה הזאת.

מיכאל מלכיאור: תודה.

עתניאל שנלר: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאור.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת זבולון אורלב, גם הוא ממציעי הצעת החוק, בבקשה.

זבולון אורלב: אדוני היושב-ראש – נעים להגיד את זה – –

עתניאל שנלר: תודה.

זבולון אורלב: – – חברי חברי הכנסת, מכובדי השר איתן, לחוק הזה, ככל שהוא נראה צנוע, יש חשיבות גדולה מאוד.

זבולון אורלב: עד היום המצב הוא שבכל מה שקשור בחינוכם של פעוטות עד גיל שלוש יש הפקרות מוחלטת.

זבולון אורלב: אין שום פיקוח, אין שום נורמות, אין שום הסדר שמגן על הפעוטות.

זבולון אורלב: בגיל הזה יש שני דברים קריטיים.

זבולון אורלב: אחד, מדובר בפעוטות שהם חסרי ישע.

זבולון אורלב: גם כשאתה פוגע בהם, חס וחלילה, הם לא יודעים לבטא את עצמם ולומר שהם נפגעו, מלבד בכי, מלבד הרטבות.

זבולון אורלב: אין להם יכולת ורבלית לומר: המטפלת הרביצה לי, המטפלת התעללה בי.

זבולון אורלב: אין להם היכולת הזאת.

זבולון אורלב: עוד בעיה אחת: זהו גיל קריטי לחינוך.

זבולון אורלב: כשאנחנו אומרים בשפה היהודית: גרסא דינקותא, אנחנו מתכוונים לגרסא דינקותא, גרסת היונק.

זבולון אורלב: כל מחנך יודע שזהו גיל קריטי, ודווקא בגיל הזה, כשאתה צריך אנשים שהוכשרו, אנשים שיש עליהם פיקוח, מסגרת שיש לה הנחיה והשתלמויות, דווקא בגיל הזה משום-מה המחוקק ראה שאין צורך להשגיח.

זבולון אורלב: לכן, אני רואה בכך חשיבות גדולה מאוד.

זבולון אורלב: זאת כבר הכנסת השלישית שאני נמצא בה – הכנסת החמש-עשרה, השש-עשרה והשבע-עשרה – וזה חוק שאנחנו מנסים לחוקק.

זבולון אורלב: זה אחד מסדרת החוקים החברתיים שהממשלה התנגדה לו לכל אורך הדרך, מנקודת מבטה בצדק – לך תפקח עכשיו על כל פעוטון שיש בו ארבעה ילדים ומעלה.

זבולון אורלב: זה סיפור.

זבולון אורלב: הרי בקושי יש תקנים ברווחה לעובדים סוציאליים, לקציני מבחן, לפקידות אימוץ ולכל מגוון התפקידים בשירותי הרווחה, ועכשיו הולכים להטיל עליהם מטלה?

זבולון אורלב: רבותי, אבל אין ברירה.

זבולון אורלב: אין ברירה.

זבולון אורלב: המחיר כל כך כבד, ואינני נזקק לדברים הנכונים שאמר יושב-ראש ועדת החינוך, שדיבר לפני, על המקרים הנוראיים שהתבררו, על התעללויות וכדומה.

זבולון אורלב: אין פיקוח.

זבולון אורלב: זה חוק שיכול לתרום תרומה מאוד מאוד מהותית להתפתחותם של ילדים, לקידומם של ילדים, למימוש הפוטנציאל שלהם ולהבטיח גם את שלומם וגם את רווחתם.

זבולון אורלב: כשהצענו את החוק קיבלתי כמה פניות מהורים, שאמרו לי: אתה הולך לייקר עכשיו את הפעוטונים, כי הרי יגלגלו את כל הפיקוח ואת כל ההשתלמויות ואת כל ההדרכה על ההורים, כי הרי אין חינוך חינם לפעוטות.

זבולון אורלב: מי שנושא היום בעול החינוך של הפעוטות זה ההורים.

זבולון אורלב: אני אומר לאותם הורים: יכול להיות שהטיפול בפעוטות יתייקר, אבל זאת ההשקעה הטובה ביותר.

זבולון אורלב: המחדל של אי-פיקוח עלול להיות מחיר כבד מאוד, שלפעמים הוא נזק שאין לו תיקון.

זבולון אורלב: לכן אני שמח שהחוק הובא לקריאה ראשונה ואני מקווה שנאשר אותו בעוד כמה דקות ועוד במושב הזה נביא אותו לקריאה שנייה ושלישית.

מיכאל מלכיאור: תוך חודש.

זבולון אורלב: תודה, אדוני.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת אורלב.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: נא להצביע.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות, התשס"ח–2008, לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

עתניאל שנלר: בעד – 5, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע בזאת שהצעת חוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות, התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדה לזכויות הילד לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: חברי חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עתניאל שנלר: הישיבה הבאה תתקיים ביום רביעי, כ"ד בטבת תשס"ח, 2 בינואר 2008, בשעה 11:00.

עתניאל שנלר: ישיבה זו נעולה.

עתניאל שנלר: ערב טוב.