ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ותשעים-ואחת של הכנסת השבע-עשרה, 2008-01-07 00:00

דליה איציק: גברתי השרה, חברי חבר הכנסת צבי הנדל, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שני, כ"ט בטבת התשס"ח, 7 בינואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: מזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 42 והוראת שעה) (תיקון), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק משק החשמל (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

איל ינון: הצעת חוק הרשויות המקומיות (אכיפה סביבתית – סמכויות פקחים), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: לדיון מוקדם: הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – הקמת מערך הפצה ספרתי לשידור ערוצים ללא תשלום), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק לימודי שחייה בבתי-ספר, התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת רונית תירוש; הצעת חוק והדרת פני זקן (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת דוד רותם; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הפחתה על בסיס מצב כלכלי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – רשות ליתן הנחות באגרת מים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (ניקוד חיובי), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אורי אריאל ועמירה דותן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – הצבת שילוט מידע על עומסי תנועה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת גלעד ארדן, אלי אפללו ורוברט אילטוב; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הפסקת שירות ללקוח המבקש להפסיק התקשרות), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אמנון כהן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה והחזר כספי), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי ואיתן כבל וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק פיקוח על תעריפי חנייה בחניונים הסמוכים למוסדות ציבור, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה כחלון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי בשל תשלומי ביטוח אשפוז סיעודי), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת משה שרוני; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על מכירת לחם), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת רן כהן; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לנכה המתגורר בבית הוריו), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת חיים אמסלם, יעקב מרגי ואחמד טיבי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לנכה המתגורר בבית הוריו), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת ראובן ריבלין; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לנכה המתגורר בבית הוריו), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת סטס מיסז'ניקוב וניסן סלומינסקי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לנכה המתגורר בבית הוריו),

איל ינון: התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (תקופת צינון לעובד המחלקה לחקירות שוטרים), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אריה אלדד ועמירה דותן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (תיקון – שימור התנאים לנכים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת מיכאל איתן; הצעת חוק נטיעת עצים לחגיגות השישים למדינת ישראל (הוראת שעה), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אופיר פינס-פז; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הגבלת שכר), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב ויוסף שגאל; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת ליה שמטוב; הצעת חוק צער בעלי-חיים (ניסויים בבעלי-חיים) (תיקון – ניסויים בקופים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת גלעד ארדן; הצעת חוק צער בעלי-חיים (הגנה על בעלי-חיים) (תיקון – איסור עקירת ציפורניים), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת הנזיקין (תובענה נגד כוחות הביטחון), התשס"ח–2008, מאת חברת הכנסת אסתרינה טרטמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הנחה לסטודנטים בדמי נסיעה בתחבורה ציבורית, התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אחמד טיבי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חיוב כביש אגרה בארנונה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואסל טאהא וסעיד נפאע; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (ועדת חקירה), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת ודוד טל; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת חגירת ילדים ברכב), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת זבולון אורלב; הצעת חוק האזרחות (תיקון – אזרחות לבן-זוג של אזרח), התשס"ח–2008, מאת חברי הכנסת אלכס מילר ודוד רותם; הצעת חוק האזרחות (תיקון – ידיעת השפה הערבית), התשס"ח–2008, מאת חבר הכנסת אברהים צרצור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק משכן הכנסת, רחבתו ומשמר הכנסת (תיקון – כללי אתיקה לפעולתם של שדלנים בכנסת), התשס"ח–2008, מאת חברות הכנסת רונית תירוש ועמירה דותן וקבוצת חברי הכנסת.

איל ינון: תודה.

איל ינון: 1.

איל ינון: החלטת ראש הממשלה שמשמעותה הפסקת הבנייה בירושלים;

איל ינון: 3.

איל ינון: מדיניותה כלפי האזרחים הערבים בכלל ותושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בפרט

דליה איציק: אני מזמינה את חבר הכנסת צבי הנדל.

דליה איציק: יש לך, אדוני, עשר דקות.

דליה איציק: ההצעה שלכם היא הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה בנושא החלטת ראש הממשלה שמשמעותה הפסקת הבנייה בירושלים.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

צבי הנדל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת – אוה, פתאום יש כניסה מרשימה, גידול של 400% בנוכחות.

צבי הנדל: עדכנו אותי לגבי כל בנייה במזרח-ירושלים – זאת ההנחיה שיצאה מראש הממשלה לשר השיכון, לשר החקלאות שממונה על החטיבה להתיישבות, לשר הביטחון ולכל השרים הנוגעים בדבר.

צבי הנדל: הסוגיה של הבנייה היהודית בירושלים – לא חס וחלילה הבנייה הערבית הבלתי-חוקית, שנבנית באלפי יחידות דיור, אלא הבנייה היהודית שנבנית על-פי חוק – הפתיעה את ראש הממשלה, אחרי שהוחלט על ביצוע בנייה של למעלה מ-300 יחידות שאושרו כדת וכדין, פשוט עברו פרוצדורה.

צבי הנדל: נגמרה הפרוצדורה.

צבי הנדל: הפקיד שהיה צריך לחתום עליה בוועדה לבניין ערים חתם עליה, וזה יצא לעבודה.

צבי הנדל: זו היתה הפתעה אדירה.

צבי הנדל: למה?

צבי הנדל: כי ראש הממשלה שלנו ישב עם אבו מאזן, ואבו מאזן אמר לו שבנייה נוספת בירושלים, באזורים שמעבר ל"קו הירוק" – זה רוב ירושלים היום – יכולה להביך אותו, כי זה יפריע מאוד להוביל מהלך של חתימה על הסכם.

צבי הנדל: ראש הממשלה כנראה נבהל מההערה הזאת של אבו מאזן, ומתוך הבנה שאבו מאזן הוא אישיות מאוד מאוד רצינית, מאוד חזקה, מאוד משמעותית ברשות הפלסטינית, שאתו הוא רוצה להגיע להסכם – נכון, אדוני חבר הכנסת?

צבי הנדל: אבו מאזן הוא זה שמוביל.

צבי הנדל: על פיו יישק דבר.

צבי הנדל: כל כוחות הביטחון סרים למשמעתו.

צבי הנדל: מי שמונה לשוטר דואג לחוק ולא רוצח יהודים במקרים מזדמנים עם אותו נשק – כי השריוניות, אני עוד לא יודע אם ניצלו אותן כדי לרצוח יהודים.

צבי הנדל: הלוואי שלא, אבל גם זה עוד יגיע.

צבי הנדל: מאוד נבהל.

צבי הנדל: ואז הוא הוציא הנחיה גורפת.

צבי הנדל: הוא המתיק סוד עם אנשים שקפצו ושאלו: תגיד לי, מה, אתה – זה מהלך תמוה.

צבי הנדל: גם בירושלים?

צבי הנדל: גם במעלה-אדומים?

צבי הנדל: גם באריאל?

צבי הנדל: הרי לכאורה גם מפלגות השמאל מכירות במקומות האלה כמקומות שיישארו על מקומם – בעזרת השם כולם יישארו על מקומם – גם לגבי דידם המקומות האלה לא מיועדים לשום משא-ומתן.

צבי הנדל: אז הוא המתיק סוד ואמר שמאחר שנשיא ארצות-הברית צריך להגיע, הוא לא צריך להביך אותו.

צבי הנדל: אתה מבין?

צבי הנדל: אני צריך להסתתר בעיר הבירה שלי, אם אני רוצה לבנות – על-פי חוק, על-פי כל הכללים, על-פי סדר, לא מחטף.

צבי הנדל: ואני חוזר ואומר לכם – זה לא בשביל להגיד דברים בעלמא – במרחב ירושלים יש אלפים – אני לא רוצה להגיד עשרות אלפים – אין לי ספק שהרבה יותר מ-10,000 דירות בבנייה בלתי חוקית של ערבים, שלא עושים כלפיהן כלום.

צבי הנדל: ופה אנחנו מדברים על שכונה של כ-300 יחידות, שכונה קיימת, הר-חומה, שכבר עשו פעם אחת שריר – עוד כשהמלך המשיח ערפאת היה בחיים.

צבי הנדל: הפגינו שם ומאוד נבהלו מהעניין הזה.

קריאה: – – –

צבי הנדל: המלך המשיח של חלקים בבית הזה.

צבי הנדל: תיקנתי.

צבי הנדל: הפגינו, וכבר נבהלו, וחששו שאם תפרוץ מלחמה – ואחר כך, כשהתחילו לבנות, הכול היה שקט ורגוע, וברוך השם השכונה מאוכלסת.

צבי הנדל: כל הבתים שנבנו מלאים בבני-אדם.

צבי הנדל: כל בנייה שמתחילה, הבתים נמכרים עוד טרם סיום הבנייה.

צבי הנדל: על זה פתאום קפץ רוגזו.

צבי הנדל: ואם כבר מדברים על ירושלים – כי על זה אבו מאזן דיבר – אז כבר נדבר על כל ההתנחלויות.

צבי הנדל: ובכל יישובי יהודה ושומרון היום, אסור להתחיל לבנות בלי לקבל אישור שלו.

צבי הנדל: עכשיו, עם כל הכבוד, יש סוגים של בנייה שאף אחד לא שואל אותו.

צבי הנדל: אין כוח שבעולם שיכול למנוע מאדם שרכש קרקע ויש לו היתרי בנייה לבנות.

צבי הנדל: אז אולי הוא ישלח סוסים, כמו בעמונה; אולי להחטיף מכות לאותו בונה.

צבי הנדל: אני לא יודע בדיוק מה התוכניות שם, אבל לפי ההנחיה אסור לבנות ממש דבר.

צבי הנדל: הוא גם לא אסף את הנוגעים בדבר.

צבי הנדל: הרי יש ראש עיר בירושלים, יש ראשי רשויות ביהודה ושומרון, יש ראש עיר לאריאל, למעלה-אדומים – היה אוסף אותם, מדבר אתם, מסביר להם.

צבי הנדל: לא.

צבי הנדל: הכול מוקפא.

צבי הנדל: אז תוכניות שלא אושרו, כמובן, עכשיו לא יאושרו.

צבי הנדל: יכול מאוד להיות שבסוף גם היהודים שהם שומרי חוק, בתוך ארצם, יצטרכו אולי בלית-ברירה לבנות בנייה בלתי חוקית.

צבי הנדל: אולי אפילו צריך שהכנסת תמליץ להם שילמדו מבני דודינו הערבים, שעושים את זה במאסות אדירות, בכל מקום.

צבי הנדל: אגב, לא אמרתי משהו.

צבי הנדל: דיברתי על הרבה יותר מ-10,000 דירות באזור ירושלים, של בנייה בלתי חוקית ערבית.

צבי הנדל: שכחתי להגיד שרוב מוחלט של הבתים האלה ריק מאדם.

צבי הנדל: כי זה לא צורך.

צבי הנדל: הם רק מכינים אותו.

צבי הנדל: הם רק רוצים לקבוע עובדות, שיש בתים.

צבי הנדל: אין להם אנשים לאכלס.

צבי הנדל: זה לא כמו בהר-חומה, שעוד בקושי התחלת לבנות, כבר יש קופצים לקנות את הבית ואתה מוכר אותו על הנייר, אלא גם אחרי שסיימת את הבנייה, בכל הבניות – ובתים יפהפיים.

צבי הנדל: בתי אבן.

צבי הנדל: אני פעם עשיתי סיור למישהו שלא האמין לי.

צבי הנדל: בתים מקסימים על קומות, עם פיתוחים, בתי אבן, יפהפיים – כולם ריקים.

צבי הנדל: אין שם נפש חיה.

צבי הנדל: אז זה בסדר.

צבי הנדל: על זה אין הנחיות.

צבי הנדל: תראו, אם זה לא היה עצוב, זה היה מצחיק שיש ראש למדינה שלא מאפשר בנייה בעיר הבירה של המדינה שבה הוא משמש כראש הממשלה.

צבי הנדל: בנייה חוקית, על-פי כל כללי הסדר, כל כללי התכנון והבנייה.

צבי הנדל: לצערי, זה מאוד מאוד עצוב.

צבי הנדל: זה מציג אותנו ככלי ריק.

צבי הנדל: היה כבר איזה סופר או משורר שאמר שזאת ממשלה חלולה.

צבי הנדל: ככלי ריק הוא מעמיד אותנו, כשאנחנו מדברים על כושר ההרתעה של מדינת ישראל – לא של צה"ל – הוא מורכב מנדבכים שלמים של איך העולם רואה אותנו.

צבי הנדל: חלק מהעניין זה הצבא שלנו, חלק מהעניין זה המנהיגות.

צבי הנדל: וכשרואים שיש מנהיגות רופסת, שלא מתביישת להגיד שלא רוצים להביך איזה מנהיג, לכן בעיר הבירה לא ייתנו לבנות – מרמים את המורה; היושבת-ראש היתה מורה, היא יודעת, בטח, כמה פעמים ניסו לרמות אותה, אבל אין לי ספק שאותה לא הצליחו.

צבי הנדל: אבל אנחנו נצליח, בעזרת השם.

צבי הנדל: כי העם היהודי, יש לו חיות, והוא חיכה מספיק, אלפי שנים, כדי לחזור לארצו, לא כדי שיבוא איזה מישהו, יהודי שעומד בראשות הממשלה, ויוציא ספר לבן.

צבי הנדל: אנחנו נסתדר עם זה.

צבי הנדל: איזה פרצוף יש לנו בעולם.

צבי הנדל: איך אנחנו מצפים שלא יפרצו מלחמות במזרח התיכון, על הרקע הזה, שרואים שאנחנו חלשים.

צבי הנדל: זה מזמין את האויבים שלנו לדרוך.

צבי הנדל: כשהיינו חזקים לא עלה בדעתם לפתוח במלחמה, וכשעלה בדעתם והם הובסו, אחר כך הרבה שנים לא חשבו אפילו, לא חלמו לחזור.

צבי הנדל: אבל אנחנו, עם המסרים שלנו, עם ההתנהלות שלנו – התנהלות של מנהיגות שנכנעת לכל אמירה או כל ספק אמירה של פריץ, שאולי הוא יגיד, ועושה מהלכים כאלה – אז גם אם יהיה לנו צבא הכי חזק בעולם והכי טוב בעולם – ויש לנו, ודאי, חיילים ומפקדים נהדרים – החולשה הציבורית שהממשלה מקרינה גורמת נזק אדיר.

צבי הנדל: והלוואי והלוואי שאתבדה, ולא יעוררו המהלכים התבוסתניים האלה את תאבונם של אויבינו לדרוש עוד ועוד בטרם הם מסוגלים בכלל להיענות למשהו מהבקשות שלנו.

צבי הנדל: הרי אנחנו, מה אנחנו מבקשים?

צבי הנדל: מינימום שבמינימום: אבו מאזן היקר, חמוד שלי, תדאג שלא ירצחו יהודים, אנחנו מתחננים לפניו חודש אחרי חודש.

צבי הנדל: אני בטוח שראש הממשלה מבקש את זה.

צבי הנדל: הוא לא מסוגל לתת לו.

צבי הנדל: אז רק כשהוא העלה את זה שזה עלול להביך את הפלסטינים לקראת הסדר הקבע, בנייה בהר-חומה, ניתנה הנחיה להפסיק.

צבי הנדל: שלא יקרה שפקיד כלשהו – זה ביטוי שלו, של ראש הממשלה שלנו, ובזה אני מסיים – שאיזה פקיד שאין לו שיקול מדיני רחב, יאשר בהינף קולמוס בנייה.

צבי הנדל: איזו חוצפה.

צבי הנדל: הפקיד הזה עמל על התוכניות האלה.

צבי הנדל: זה עבר ועדות, עבר אישורים.

צבי הנדל: אין זכות קיום לממשלה הזאת.

צבי הנדל: אני מבקש מכם: תתעוררו, תצביעו אי-אמון.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת צבי הנדל.

דליה איציק: השרה רוחמה אברהם תשיב על ההצעות במשולב, ולכן עכשיו יעלה חבר הכנסת ישראל כץ לנמק במסגרת של עשר דקות את הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה בנושא הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון והגבלתה בירושלים ורצח ישראלים בידי אנשי הרשות הפלסטינית.

דליה איציק: רק עכשיו אני מפעילה את השעון.

דליה איציק: יש לך עשר דקות, אדוני.

דליה איציק: רק תרשה לי, האורחים ביציע – אני רואה שיש פה תלמידי תיכון מראשון-לציון, אני מבינה שאתם אורחים של ועדת העלייה וקליטה, ברוכים הבאים לכם.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אנחנו והציבור מסתכלים, מתבוננים ומשתאים מול תוכנית חדשה שהומצאה כאן, בכנסת.

ישראל כץ: אומרים שהרבה דברים עוברים מהפרלמנט למקומות אחרים.

ישראל כץ: אבל את תוכנית ההישרדות – – –

דליה איציק: אבל אנחנו עשינו הפוך, חבר הכנסת כץ – אני מוסיפה לך דקה – אנחנו עשינו הפוך.

דליה איציק: הבאנו את כל הכנסים האחרים לתוך הכנסת.

דליה איציק: כופפנו אותם.

ישראל כץ: נכון.

ישראל כץ: אבל עכשיו אימצנו – ראש הממשלה אימץ תוכנית של ערוץ מסחרי בטלוויזיה שנקראת "הישרדות" – –

דליה איציק: אה.

ישראל כץ: – – והעביר אותה לתוך הפרלמנט.

ישראל כץ: ואנחנו עוברים כאן

ישראל כץ: בתקופה האחרונה – הוא כבר הקדים את התוכנית במידה מסוימת, הוא התחיל בזה כבר לפני כמה חודשים, ועכשיו זה הולך ומגיע לשיא.

ישראל כץ: והשיא תמיד חייב להיות קשור ליום פרסום מועד מסקנות ועדת-וינוגרד – –

צבי הנדל: אולי הם העתיקו מראש הממשלה?

ישראל כץ: – – ואנחנו, הסטטיסטים והצופים במסע ההישרדות של ראש הממשלה אולמרט, ובמסגרת המסע כבר קרו דברים מאוד משמעותיים.

ישראל כץ: זה לא על אי בודד, זה כאן, בתוך מדינת ישראל, וגורלה של המדינה, בסופו של דבר, נתון לתהליכים האלה.

ישראל כץ: הדבר הראשון שקרה והוא מאוד משמעותי, והוא מנוגד לחלוטין אפילו – אפילו – למדיניותה של ממשלת שרון, שאת, גברתי היושבת-ראש, היית חברה בה.

ישראל כץ: מעבר לחילוקי הדעות אתו הוא עמד על דבר אחד: הוא עמד על פירוק תשתיות הטרור כתנאי לכל משא-ומתן מדיני.

ישראל כץ: בעניין המשא-ומתן המדיני הדעות היו חלוקות; בעניין התנאי הזה היתה הסכמה לאומית, הסכמה בין-לאומית, הסכמה אמריקנית, אירופית – כל העולם הסכים שאי-אפשר לנהל משא-ומתן תוך כדי ספיגת טרור, הרוגים, פצועים ויריות.

ישראל כץ: והממשלה הזאת בהבל פה ויתרה על התנאי החשוב הזה.

ישראל כץ: לאחר מכן מסירת נשק, החלטה על מסירת שריוניות לרשות הפלסטינית, שחרור עקרוני של מחבלים עם דם על הידיים, הקפאת הבנייה בהתיישבות ביהודה ושומרון.

ישראל כץ: אם היום אנחנו עוסקים בפרשת השבוע בספר שמות – ואני אוכיח את הבקיאות כרגע, בציטוט שאני אביא, ויושבים כאן, סביב שולחן הממשלה, בקיאים ומלומדים ומלומדות בנושא – ואנחנו יודעים מי גזר ומי ניסה לגזור על היהודים את מניעת ההתרבות שלהם.

ישראל כץ: מי ציווה על המיילדות להמית כל בן זכר והן סירבו לעשות את זה, ומי לאחר מכן אמר:

ישראל כץ: כל בן זכר היאורה תשליכוהו – –

משולם נהרי: – – –

ישראל כץ: – – וגם כאן היהודים עמדו בפני הגזירות עד שבאה להם התשועה על-ידי משה רבנו.

ישראל כץ: אבל אהוד אולמרט, ראש הממשלה, וממשלתו, אדוני השר, גברתי השרה, גוזרים על תושבי ההתיישבות ביהודה ושומרון לא להתרבות.

ישראל כץ: אל תתרבו.

ישראל כץ: אנחנו לא מאפשרים לכם.

ישראל כץ: יש הקפאה מוחלטת.

ישראל כץ: מעולם ממשלה לא הקפיאה את הריבוי הטבעי.

ישראל כץ: גם ממשלות שמאל מובהקות – לא שיצאו מקרבו של הליכוד, כמו אהוד אולמרט.

ישראל כץ: אפילו ממשלת ברק הקודמת לא הקפיאה.

ישראל כץ: איך אפשר לגזור על משפחות לא להתרבות?

ישראל כץ: למנוע בנייה לריבוי טבעי?

בנימין נתניהו: להביא ילדים לעולם.

ישראל כץ: להביא ילדים.

ישראל כץ: אני, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, רק תיארתי את המצב שהיה בזמן היות היהודים במצרים, שפרעה ניסה לגזור ולא הצליח – –

בנימין נתניהו: משולם, אני צודק במינוח?

משולם נהרי: – – – קצבאות.

ישראל כץ: – – וגם אולמרט לא יצליח, אבל הוא מנסה.

ישראל כץ: ואתה, אדוני השר המלומד, הרב נהרי, נותן ידך למדיניות – גם אם אתה לא רוצה בה ולא תומך בה – נותן בדיעבד, בפועל, ידך למדיניות של הקפאת הריבוי, הקפאת הילודה.

ישראל כץ: אם לא נותנים לבנות, אם לא נותנים להקים גני-ילדים ותלמודי-תורה ביהודה ושומרון, איך ילמדו הילדים?

משולם נהרי: אני אמרתי שלא היתה הקפאת בנייה אצל פרעה.

משולם נהרי: כל הזמן בנו, יומם ולילה.

ישראל כץ: כן, עבור המצרים.

ישראל כץ: אבל היה ניסיון להקפיא את הילודה.

ישראל כץ: ולאחר שהוא הקפיא את הבנייה ביו"ש, הוא גם מקפיא את הבנייה בירושלים, בהתחכמות.

ישראל כץ: זה צריך לעבור דרכו.

ישראל כץ: פרויקט הר-חומה, אותו פרויקט חשוב שבנימין נתניהו, כראש הממשלה, החליט עליו, ואלפי – עד כמה שאני יודע – יהודים כבר גרים שם, ויש צפי של התרחבות ובנייה כחלק אינטגרלי של ירושלים – לוקח ראש הממשלה, משקם את אבו מאזן שהובס על-ידי ה"חמאס" ואיבד את השליטה בעזה, שחי ביהודה ושומרון בחסדי צה"ל, שמונע מה"חמאס" להשתלט, והוא עוד אומר לו: טוב, אני איענה לדרישותיך עכשיו ואקפיא את כל הבנייה בירושלים – וחמור מזה, גברתי, לפני פתיחת המשא-ומתן.

ישראל כץ: הרי אם נפתח המשא-ומתן, אז יושב-ראש ישראל ביתנו אמר שהוא כבר לא אמור להיות בממשלה.

ישראל כץ: אז אני מניח שהוא יודע שלא נפתח משא-ומתן מדיני על ירושלים – מכריז ראש הממשלה בריאיון לעיתון "ג'רוזלם פוסט", שגם ידידינו בעולם יודעים, שירושלים תחולק וישראל תיסוג לקווי 1967.

ישראל כץ: עוד לא נפתח משא-ומתן, מגיע ראש הממשלה למקום שיהודי לא אמור, ואסור שיגיע אליו אי-פעם בכלל.

ישראל כץ: ברגעים הכי חמורים, מעולם יהודים לא ויתרו על ירושלים; נלחמו על ירושלים, חלמו על ירושלים, חזרו לירושלים, יישבו את ירושלים, שחררו את ירושלים – יהודים דתיים, יהודים חילונים; מוטה גור לא היה אדם דתי כאשר הוא קרא: "הר-הבית בידינו".

בנימין נתניהו: יהודים גורשו מירושלים לא פעם, אבל מעולם לא גירשו את עצמם מירושלים.

ישראל כץ: לא גירשו, לא ויתרו, נלחמו, וכאן בהתנדבות, לפני פתיחת משא-ומתן שעומד להיפתח, כנראה, מודיע ראש הממשלה כבר על התוצאות שלו: ירושלים תחולק וניסוג לקווי 1967.

ישראל כץ: גם ידידינו בעולם יודעים – הוא לא נאבק, אפילו, על עמדות אחרות, על עמדות שעד לפני שנים מספר הוא נשא את הדגל שלהן ברמה, ונבנה – אולי קצת בנה, אבל בעיקר נבנה – מאותו דגל של ירושלים.

ישראל כץ: ולמה קורה כל הדבר הזה?

ישראל כץ: אמרתי: מסע הישרדות.

ישראל כץ: הזכיר את זה יושב-ראש האופוזיציה לפני כמה ימים, נדמה לי, גם כן בביטוי דומה, מסע הישרדות, מועתק ממש במלואו לנושאים לאומיים.

ישראל כץ: ואיך משיבים לנו הפלסטינים?

ישראל כץ: האם הם מתרככים?

ישראל כץ: האם הם אומרים: אנחנו נלך לקראת ראש ממשלה כזה?

ישראל כץ: האם מדינות ערב, באמת, גם כן אומרות: בואו נעשה מחוות?

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: מה הדברים שאנחנו מקבלים בתקופה האחרונה?

ישראל כץ: "קטיושה" אירנית נחתה לראשונה בצפון אשקלון.

ישראל כץ: עוד 120,000 תושבים בטווח "קטיושות" וטילים.

ישראל כץ: אשדוד, עיר של רבע מיליון תושבים בקירוב, על שלל מתקניה האסטרטגיים, בקרוב מאוד תימצא בטווח הטילים.

ישראל כץ: יהודים נרצחים בידי שוטרים פלסטינים ועובדי הרשות הפלסטינית, הכרזות קיצוניות של ההנהגה הפלסטינית – אולי כבר לא קיצוניות, כי ראש הממשלה שלנו גם כן מכריז הכרזות דומות, על נסיגה ישראלית לקווי 1967, על ירושלים כולה בידי הפלסטינים ועל פליטים שייכנסו לתחומי מדינת ישראל.

ישראל כץ: ומה זה עושה לנו, אפילו עם מדינה ערבית, שמנחם בגין כראש הממשלה יזם ובאישור הכנסת חתם על הסכם שלום אתה?

ישראל כץ: במקום לשפר את היחסים, הוויתורים מביאים לקלקולים.

ישראל כץ: שרת החוץ הישראלית, גברתי, הוכרזה כאישיות בלתי רצויה במצרים.

ישראל כץ: אולי הם יפעלו כבר שהיא לא תוכל לבקר כמעט באף מקום שיש להם השפעה בו.

ישראל כץ: וזה בלי שהפסיקו את הזרמת הנשק.

ישראל כץ: גם הנשק זורם, גם לא מקיימים מבצע אמיתי להפסקת הירי באופן רציני ויסודי מעזה לעבר הדרום ומדינת ישראל, וגם היחסים מתקלקלים.

ישראל כץ: אמרו שלא היה דבר כמו אנאפוליס.

ישראל כץ: הנה, אנחנו משלמים מחירים, אבל כל מדינות ערב גם התחרו בלאפיין איזה שר חוץ ערבי מחא כפיים יותר, אם בכלל.

ישראל כץ: אדוני שר הפנים, אתה היית תמיד בעד ויתורים מסוימים, היית מתון בליכוד.

ישראל כץ: הלכת לקדימה.

ישראל כץ: חלמת שתגיע לזה?

ישראל כץ: לתת את הכול בלי כלום?

ישראל כץ: אפילו אתה לא חלמת מעולם על עמדות כאלה, השר מאיר שטרית.

ישראל כץ: לתת את כל ירושלים, ליסוג לקווי 1967 לפני פתיחת משא-ומתן.

ישראל כץ: ה"קטיושות" בדרך ליבנה.

מאיר שטרית: אני נגד זה.

מאיר שטרית: אני בעמדה: ייתנו – יקבלו.

מאיר שטרית: לא ייתנו – לא יקבלו.

ישראל כץ: יפה, אז נשארת ליכודניק במידה מסוימת, אבל ראש הממשלה התנתק, התנתק מהמורשת לגמרי.

ישראל כץ: בצורה אמיתית אני מצטט אותו; זה מה שהוא אומר.

ישראל כץ: לא נותנים – מה שנותנים זה "קטיושות" אירניות באשקלון ורצח יהודים בידי שוטרים ועובדים פלסטינים, הרעת היחסים עם מדינות ערב.

ישראל כץ: איפה התהילה של אנאפוליס?

ישראל כץ: הרי ימים ספורים אחרי זה הם הזמינו את האירנים, ודאגו לנסוע גם לשם בדרגים כאלה ואחרים, כדי להראות שהם לא נוקטים כאן עמדה.

ישראל כץ: אנחנו יותר חכמים מהם?

ישראל כץ: אנחנו שיפרנו את המצב עם מדינות ערב?

ישראל כץ: לכן, כל הוויתורים האלה רק מחלישים את ישראל.

ישראל כץ: יחסים אמיתיים החלו והסכם שלום עם מצרים נחתם כאשר בגין נתפס כמנהיג חזק.

ישראל כץ: כאשר סאדאת ידע שיש לו עם מי לדבר ומה האלטרנטיבות, הוא בא והיה מוכן לחתום על הסכם שלום, ומנחם בגין ידע לקבל את ההכרעות.

ישראל כץ: היום נותנים את הכול – ואני אומר את זה בצער רב – למטרות ומשיקולים שאינם ענייניים.

ישראל כץ: מציגים את כל הסחורה, נותנים אותה, מוותרים על עמדה אחרי עמדה כדי לשרוד פוליטית – לעבור את דוח-וינוגרד.

ישראל כץ: ואני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, במשפט אחד לסיום, הקשור גם לדוח-וינוגרד: ראש הממשלה צריך לעבור את דוח- וינוגרד רק בדרך אחת:

ישראל כץ: להניח את המפתחות ולומר שהוא מקבל על עצמו את האחריות ונושא בה – ולא חשוב מה היו כוונותיו – כי מדינת ישראל נכשלה בהשגת היעדים שניצבו בפניה.

ישראל כץ: כל הצבא כבר שילם את המחיר, ורק אדם אחד מסרב לשאת באחריות: ראש הממשלה אהוד אולמרט מסרב להתפטר.

ישראל כץ: ואני חושב שהמערכת הפוליטית, אדוני השר שטרית, צריכה – על כל קצותיה ועל כל מפלגותיה – לדרוש מראש הממשלה להסיק את המסקנות.

ישראל כץ: יש אנשים טובים בכל המפלגות – אדרבה, נלך אל העם, או בכל דרך אחרת, והציבור יחליט מי ראוי להנהיג את המדינה הזאת.

ישראל כץ: אי-אפשר למנוע את שיקום מדינת ישראל – להבדיל ממה שקורה בצבא, שמתחיל להשתקם כי ההנהגה התחלפה – אי-אפשר לשקם את מדינת ישראל בלי שראש הממשלה יתפטר.

ישראל כץ: אי-אפשר לטייח ואי-אפשר למכור ולוותר על דבר אחרי דבר – –

דליה איציק: תודה רבה, אדוני.

ישראל כץ: – – במסגרת ניסיון ההישרדות הזה.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת ישראל כץ.

דליה איציק: בבקשה, גברתי השרה, נא להשיב.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, כדי שלא אטעה אותך, בוא רגע אלי בבקשה.

רוחמה אברהם-בלילא: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, אתה יודע, חבר הכנסת כץ, בכל פעם אני מביעה פליאה מחדש – –

ישראל כץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: נכון.

ישראל כץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: – – ואני אומר לך מדוע.

רוחמה אברהם-בלילא: התחלת בתוכנית הכי פופולרית היום, הישרדות, ואני מוכרחה לומר שריתקת אותי.

רוחמה אברהם-בלילא: ריתקת אותי, כי קיוויתי – אני אומרת לך את זה בשיא החברות – שבתור שר לשעבר, שר די פעיל, שר שיודע לומר את עמדותיו בלי פחד – קיוויתי שתאמר, בכל זאת, אם אתה טוען שהממשלה הזאת היא ממשלת הישרדות, שהממשלה הזאת איבדה כיוון, שהיא לא מקושרת לקרקע ולמציאות – קיוויתי שאולי אתה, שר לשעבר, תאמר מהם הקווים האדומים שלך, מהי התוכנית שלך, מהי התוכנית של הליכוד, מה אתם מציעים לציבור שיושב פה – אני לא מדברת על הציבור שיושב בבית וצופה – מה אתם מציעים?

ישראל כץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני אשיג לך כמה זמן שאתה רוצה.

ישראל כץ: – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אבל הרי זאת לא הפעם הראשונה שאני עולה לדבר אחריך.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי בוא נסכם לקראת הפעם הבאה.

רוחמה אברהם-בלילא: זאת גם לא הפעם האחרונה שאני אצטרך להשיב על ההצעות שלכם, לכן אולי בפעם הבאה – בני אלון בא עם תוכנית, עושה קמפיין, אבל הוא בא עם משהו, הוא אומר א', ב', ג'.

רוחמה אברהם-בלילא: מה אתם אומרים לציבור?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מכבדת מאוד את תנועת הליכוד, אני באתי ממנה, ותמיד היה לה מה לומר – בפרט בנושא המדיני.

רוחמה אברהם-בלילא: אז אתה עולה לפה, בסדר כרונולוגי מופתי אתה מתאר בדיוק מה קורה, וזה בסדר, אבל אני חושבת שהציבור לא טיפש – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא בסדר, זאת הבעיה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה היה בסדר הוא לא היה מגיש הצעת אי-אמון.

רוחמה אברהם-בלילא: – – הציבור רוצה לשמוע לא רק מהו הסדר הכרונולוגי של מה שיש.

רוחמה אברהם-בלילא: הציבור קורא עיתונים, הוא יודע בדיוק מה קורה.

רוחמה אברהם-בלילא: אז לבזבז עשר דקות ולומר מה יש?

רוחמה אברהם-בלילא: אני מצפה שתאמר גם מה – אולי – צריך לעשות.

רוחמה אברהם-בלילא: אולי משנתך תוביל לדברים אחרים?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי תשכנע גם אותי?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי תשכנע את השר שטרית?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי תשכנע גם חלק גדול מהקואליציה?

רוחמה אברהם-בלילא: אולי.

רוחמה אברהם-בלילא: בוא ננסה בפעם הבאה.

ישראל כץ: השר שטרית אמר – הוא עומד על עקרון ההדדיות.

רוחמה אברהם-בלילא: אם כך, זה העיקרון שלך?

רוחמה אברהם-בלילא: אז תאמר אותו.

רוחמה אברהם-בלילא: בפעם הבאה תרחיב את המשנה שלך, אני חושבת שזה יותר נכון.

ישראל כץ: – – – כאשר תחזרי הביתה, ואני אנמק הצעת אי-אמון, אני אחזור על העקרונות – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אתה יודע מה מפליא?

רוחמה אברהם-בלילא: אני אומרת את זה כבר אולי בפעם החמישית, ואולי יותר – שכאשר מסתכלים באתר האינטרנט של הליכוד ובודקים מהי משנתו המדינית, מהם הקווים האדומים, מהי הדרך שלו, מגלים שהפעם האחרונה שאתר האינטרנט עודכן – –

ישראל כץ: היתה בזמנך.

רוחמה אברהם-בלילא: – – היתה ב-1999.

רוחמה אברהם-בלילא: זה היה כל כך מזמן, לפני תשע שנים.

רוחמה אברהם-בלילא: תשע שנים, יא אללה, מה עברנו במדינת ישראל בתשע השנים האלה – – –

ישראל כץ: את רואה כמה היה טוב כשהיית בליכוד?

ישראל כץ: הכול היה מסודר.

רוחמה אברהם-בלילא: הכול היה מסודר, אבל יותר מזה – נכון, ב-30 בדצמבר ראש הממשלה הנחה את משרד הביטחון, את משרד הבינוי והשיכון ואת משרד החקלאות, שפעולות הקשורות להתיישבות הישראלית באזור יהודה ושומרון לא תקודמנה ולא תבוצענה בלי אישור מראש של שר הביטחון ושל ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אבל אני רוצה להזכיר לך עוד משהו, חבר הכנסת ישראל כץ; את יודעת, גברתי היושבת-ראש, מה קורה לדברים שרואים משם, דהיינו מהשולחן הקרוב הזה, ומה רואים אחר כך מהספסלים היותר-אחוריים?

רוחמה אברהם-בלילא: מסתבר שאלה דברים שונים לחלוטין.

רוחמה אברהם-בלילא: למה?

רוחמה אברהם-בלילא: ההנחיה הזאת היא לא חדשה; בסך הכול ראש הממשלה חידש הנחיה מ-30 באפריל 2004, ואני חושבת שב-30 באפריל 2004 – תתקן אותי אם אני טועה – מה היית, שר החקלאות?

ישראל כץ: כן.

רוחמה אברהם-בלילא: היית בממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: במפת הדרכים, שהצבעתם עליה, אחת ההתחייבויות היתה הקפאת הבנייה – זה חלק ממפת הדרכים, וגם אתה היית אז חבר הממשלה, ישראל.

רוחמה אברהם-בלילא: למה לא דיברת אז?

רוחמה אברהם-בלילא: למה אז לא התרעמת?

רוחמה אברהם-בלילא: למה אז לא אמרת לציבור: אין מצב שאנחנו "נקפיא" את הילודה?

ישראל כץ: מעולם לא היה דבר כזה.

ישראל כץ: מעולם.

ישראל כץ: אני מוכן לפרט כאן בעשר דקות את הפרויקט שלי.

רוחמה אברהם-בלילא: תיתני לו עשר דקות, גברתי היושבת-ראש?

רוחמה אברהם-בלילא: ביקשתי ממנו שבפעם הבאה שהוא יעלה להשיב – – –

דליה איציק: אגב, גם אני לא ידעתי את זה.

דליה איציק: זאת היתה ההחלטה ב-2004?

רוחמה אברהם-בלילא: זה היה ב-30 באפריל 2004.

דליה איציק: חבר הכנסת כץ, אני לא זוכרת – –

דוד רותם: – – –

דליה איציק: – – זאת היתה ההחלטה ב-2004?

דליה איציק: אני לא זוכרת.

רוחמה אברהם-בלילא: ב-30 באפריל 2004 ממשלת ישראל התחייבה – – –

ישראל כץ: בנינו חממות בבקעת-הירדן; נתנו 2,000 – – –

דליה איציק: זה משהו אחר – –

ישראל כץ: – – –

דליה איציק: אבל, חבר הכנסת כץ, זאת לא סתירה.

דליה איציק: אני לא זוכרת – – –

רוחמה אברהם-בלילא: זה לא סותר את מה שאני אומרת.

ישראל כץ: אני מתרשם מאוד מהגישה החיובית.

אביגדור יצחקי: קיבלת אישור מראש הממשלה, מה אתה רוצה?

ישראל כץ: ב-2004 – – – תוכנית לפיתוח הגולן – – –

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר גם לחבר הכנסת כץ וגם לציבור חברי הכנסת – – –

ישראל כץ: הנה, חבר הכנסת יצחקי מעיד; הוא היה מנכ"ל משרד ראש הממשלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר גם לחבר הכנסת כץ וגם לציבור חברי הכנסת, שההנחיה הזאת, שראש הממשלה הנחה את הממשלה ב-30 בדצמבר, היא לא לחלוטין הקפאה של הבנייה בירושלים.

רוחמה אברהם-בלילא: הוא בסך הכול אמר שכל התקדמות צריכה להיות באישור שר הביטחון וראש הממשלה.

דוד רותם: כמה אישורים – – –

רוחמה אברהם-בלילא: כמו כן, סמכויות כוחות הביטחון הנדרשות כדי לשמור על הביטחון ועל הסדר הציבורי יישמרו במלואן.

רוחמה אברהם-בלילא: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, מדינת ישראל תמשיך להגיב וליזום פעילות ביטחונית כדי לפגוע בגורמי הטרור ולהגיע לאלה שאחראים לו בכל פינה ברצועת-עזה, וגם ביהודה ושומרון.

רוחמה אברהם-בלילא: זה המקום לחזק את צה"ל ואת כוחות הביטחון, שבימים האחרונים מנסים לסכל כל פעולת טרור שיציאה אליה מתוכננת הן מיהודה ושומרון הן מעזה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שזה הזמן לומר להם, בשם כנסת ישראל, בשמי לפחות, שאנחנו מחזקים אותם, שימשיכו בכל הפעולות החשובות האלה.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר עוד דבר אחד: כל עוד לא תנקוט הרשות הפלסטינית את האמצעים הדרושים, ובעוצמה הדרושה, כדי לפעול נגד ארגוני הטרור, מדינת ישראל לא תצא לשום מהלך שעלול לחשוף אותה לסכנות ביטחוניות ולאיום על התושבים באזור.

רוחמה אברהם-בלילא: חשוב לי להבהיר, למען הסר כל צל של ספק, כי ממשלת ישראל לא מתכוונת להתפשר על הנושאים הללו והם בוודאי ימשיכו להיות חלק בלתי נפרד מכל תהליך מדיני שאנחנו מקיימים עם הרשות הפלסטינית.

רוחמה אברהם-בלילא: כולנו תקווה כי התהליך המדיני, שאותו מקדמת ממשלת ישראל בזהירות הראויה, אכן יישא פרי ובשנת ה-60 למדינת ישראל תצא בשורה לעתיד טוב יותר.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לומר עוד משהו ברשותך, גברתי היושבת-ראש.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה להרגיע את חבר הכנסת כץ ולתת לו לישון קצת יותר טוב החל מהלילה, ולשלוח אותך, חבר הכנסת כץ, למאמר ב"ג'רוזלם פוסט", ראש הממשלה התראיין שם בסוף השבוע.

רוחמה אברהם-בלילא: תקרא אותו, ואם לא – אני מוכנה לתת לך אותו כדי שתנוח דעתך.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע לא כאן?

דליה איציק: למה לא קוראים לו? נא לקרוא לו.

דליה איציק: ישיב השר נהרי.

דליה איציק: אני לא בטוחה שאני צריכה להמתין.

דליה איציק: חבר הכנסת אלסאנע, מה קרה לך?

דליה איציק: בבקשה בוא.

דליה איציק: יש לך עשר דקות לדבר.

דליה איציק: הצעות סיעות רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד להביע אי-אמון בממשלה בנושא: מדיניותה כלפי אזרחים ערבים בכלל ותושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בפרט.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר – – –

דליה איציק: אני רואה שיש פה קבוצה של היחידה לדמוקרטיה מבית-הספר "תלמה ילין".

דליה איציק: נכון?

דליה איציק: ברוכים הבאים.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, בשבוע שעבר קיימה הכנסת דיון חשוב בסוגיית התקציב.

טלב אלסאנע: מי שבדק נוכח לדעת שהיתה התייחסות לצרכים של השכבות השונות, אבל יש אוכלוסייה שהיתה נפקדת בתקציב, וזו האוכלוסייה הערבית.

טלב אלסאנע: ראש הממשלה דאג לייחד לה פרק שלם בקווי היסוד.

טלב אלסאנע: היה דיון על קווי היסוד של הממשלה בקשר למחויבות של הממשלה ל-20% מאזרחי המדינה, לרבות התחייבות לנסות לסגור פערים, כאשר במשך 60 שנה אומרים לנו כל פעם שלא ניתן לסגור במהלך שנה אחת פערים שנוצרו על-ידי מדיניות של ממשלות שונות.

טלב אלסאנע: השאלה הנשאלת היא: האם יש מימוש של אותן התחייבויות המופיעות בקווי היסוד של הממשלה במסגרת התקציב הזה?

טלב אלסאנע: התשובה היא שלילית.

טלב אלסאנע: לאחרונה התפרסם דוח של עמותת "סיכוי" שדן בסוגיות של שוויון אזרחי.

טלב אלסאנע: אנחנו מנסים להתרחק מסוגיות שנמצאות במחלוקת, אבל סוגיית השוויון במדינה דמוקרטית או המתיימרת להיות דמוקרטית צריכה להיות ה"אני מאמין" של כל אחד ואחד.

טלב אלסאנע: זה צריך להיות המבחן הבסיסי והראשוני של המדינה ושל הממשלה – איך היא מתייחסת לאזרחיה ללא הבדל דת, לאום וגזע.

טלב אלסאנע: על-פי הדוח של עמותת "סיכוי", בכל תחום – שירותי רווחה, חינוך, בריאות, כלכלה, תיירות – יש אפליה.

טלב אלסאנע: האם זה מקרי, אדוני השר?

טלב אלסאנע: האם זה מקרי?

טלב אלסאנע: ממש בכל תחום שאתה נוגע בו יש אפליה כלפי הציבור הערבי מבחינת התקציב שמיועד לו, בכל תחום ותחום.

טלב אלסאנע: אפשר לומר שיש טעות, יש פערים, ניתן לתרץ כך או אחרת, אבל באופן שיטתי אין אפילו טעות אחת באפליה.

טלב אלסאנע: פעם אחת שיטעו ויפלו את הציבור היהודי לעומת הציבור הערבי.

טלב אלסאנע: שיעשו בטעות שוויון פעם אחת כדי שנראה שיש שוויון, ולו בטעות.

טלב אלסאנע: אבל ממש עקביים בדבר הזה, הדבר הזה לא משתנה.

מאיר שטרית: במה?

טלב אלסאנע: ראשית, בהקצאה תקציבית לכל תלמיד ותלמיד.

טלב אלסאנע: שנית, בתקציב שמוענק לשירותי הרווחה, בתקנים, אפילו בקליטת ערבים בשירות המדינה, כאשר יש חוק שמדבר על ייצוג הולם, בקליטתם בחברות ממשלתיות, במספר העובדים בחברת החשמל, ב"בזק" ובכל החברות.

טלב אלסאנע: בכל התחומים האלה יש אפליה עקבית ולא משתנה.

טלב אלסאנע: דבר נוסף הוא עניין היישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: בתפקידך כשר המשפטים הובלת את עניין הבוררות וניסית לאמץ את הרעיון שאומץ בארצות-הברית – איך לגשר בין מדינה לאזרחיה.

טלב אלסאנע: שם דובר על גישור בין האינדיאנים לבין ארצות-הברית.

טלב אלסאנע: לאחר מכן, בתפקידך כשר המשפטים הובלת את הרעיון של ועדה בראשותו של שופט, אבל ראה מה קרה.

טלב אלסאנע: מאז יצאת מקימים ועדה שיש בה שני חברים, שני חברים בלבד מהמגזר הערבי.

מאיר שטרית: בדואים.

טלב אלסאנע: בדואים, שהם מהשלטון המקומי.

טלב אלסאנע: לא מתייעצים עם התושבים, לא מקבלים את הסכמתם, הם לא שותפים לתהליך.

טלב אלסאנע: בסופו של דבר מתייחסים לציבור הערבי במסגרת הוועדה הזאת כאילו הוועדה באה לדון בעניין של הפלישות – זה ציבור של פולשים או של התנחלויות, כאילו היישובים הלא-מוכרים הם בגדר התנחלויות או מאחזים בלתי חוקיים.

טלב אלסאנע: היישובים האלה קיימים מלפני קום המדינה.

טלב אלסאנע: מדוע גם כשרוצים לעשות דבר נכון, עושים אותו בצורה לא נכונה?

טלב אלסאנע: מדוע לא מנסים לשלב ולשתף את הציבור בפתרונות שמציעים לו?

טלב אלסאנע: מדוע לא אומרים, אנחנו רוצים להסדיר את הסוגיה על בסיס של הכרה?

טלב אלסאנע: מדינת ישראל הפקיעה באופן שיטתי 97% מאדמות הציבור הערבי, הגיע הזמן להכיר בשארית הקרקעות שנותרו, בשליטתן או באחיזתן.

טלב אלסאנע: מדוע לא מנסים פעם אחת ולתמיד להתמודד עם הבעיות של הציבור הערבי, שהן בעיות אמיתיות?

טלב אלסאנע: עניין העוני בקרב האוכלוסייה הערבית הוא לא עניין של תעמולה או דמגוגיה.

טלב אלסאנע: זה גם לא גנטי.

טלב אלסאנע: לא בהכרח היכן שיש יישובים ערביים חייב להיות עוני.

טלב אלסאנע: זה לא בהכרח היכן שיש ילדים ערבים, 50% מהם חייבים להיות מתחת לקו העוני.

טלב אלסאנע: זה קורה כתוצאה ממדיניות ולא כתוצאה מהתפלגות של האוכלוסייה הערבית – היכן שיש אוכלוסייה ערבית, שיעור העוני הולך וגדל.

טלב אלסאנע: אנחנו רואים שכתוצאה מהמדיניות של מדינת ישראל יש למצוקה זהות ויש לה צבע ויש לה שייכות.

טלב אלסאנע: ככל שאתה ערבי יותר, הסיכוי שתהיה עני או מובטל גדול יותר.

טלב אלסאנע: אפילו אם אתה ספרדי, הסיכוי שתהיה עני ומובטל גדול יותר.

טלב אלסאנע: מדוע בעיירות הפיתוח אחוז המובטלים יותר גדול?

טלב אלסאנע: חלוקת המשאבים במדינה לא שוויונית, וזה לא במקרה.

טלב אלסאנע: היא לא שוויונית לאחר שפיתחו מפתח לא שוויוני וכל שנה משחקים לפי אותם כללים.

טלב אלסאנע: מקדשים את הכללים שמקדשים את המציאות ומנציחים את המציאות המעוותת של אפליה ועוני.

טלב אלסאנע: אם מישהו יוצא מהמעגל הזה, זה עקב מאמצים כבירים שהוא משקיע על מנת לנסות להשתלב ולרכוש השכלה אקדמית.

טלב אלסאנע: אם הוא מהציבור הערבי הוא צריך להשקיע פי כמה וכמה יותר מתלמידים מהציבור היהודי.

טלב אלסאנע: הוא צריך לעבור את כל המכשולים, גם הסוציו-אקונומיים, ואחר כך את המכשול של הפסיכומטרי ואת ועדות הקבלה.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, אנחנו רואים שהחינוך הוא המפתח.

טלב אלסאנע: זה המנוף לקידום החברה הערבית.

טלב אלסאנע: מדוע יותר מ-6,000 סטודנטים ערבים חייבים לנסוע לירדן כדי להיקלט באוניברסיטאות בירדן במקום שתינתן להם הזדמנות ללמוד כאן?

טלב אלסאנע: כשהם מסיימים את הלימודים שם הם גם משתלבים מצוין בשוק העבודה.

דליה איציק: למה באמת?

טלב אלסאנע: כי שערי האוניברסיטאות נעולים בפניהם.

טלב אלסאנע: כן, כן.

טלב אלסאנע: אותם סטודנטים שלומדים רפואה, למשל, שהוא מקצוע יוקרתי, אחר כך הם חוזרים לכאן, עושים את המבחן של משרד הבריאות ועוברים אותו בצורה מצוינת.

טלב אלסאנע: אחד הרופאים המוכשרים בבית-החולים "סורוקה" עושה התמחות בכירורגיה פנימית, והוא סיים באוניברסיטה הטכנולוגית בירדן.

טלב אלסאנע: הוא לא התקבל ללימודים כאן.

טלב אלסאנע: איך יכול להיות שאותו סטודנט מעולה יכול ללמוד שם, לחזור, להשתלב ולעבור את כל הבחינות?

טלב אלסאנע: כאן לא ניתנה לו הזדמנות.

טלב אלסאנע: אולי יש כאן קריטריונים שמאפשרים למישהו להתקבל וחוסמים את האפשרות של האחר להתקבל?

טלב אלסאנע: ולכן הגישה היא גישה לא שוויונית, אבל הם נותנים לזה שם מצוין.

טלב אלסאנע: המכשול הזה לא נקרא מכשול, לא מסננת שמעבירהx ולא מעבירה y.

טלב אלסאנע: היום בכל האוניברסיטאות לומדים 6,000 סטודנטים, אחוז גבוה מאוד, והשאלה הנשאלת, אחרי שיסיימו, איפה ייקלטו אם לא פותחים את השערים בפניהם, את משרדי הממשלה, את החברות הממשלתיות, את התאגידים השונים.

טלב אלסאנע: אז יהיו יותר מובטלים?

טלב אלסאנע: אבל אלה מובטלים משכילים שהשקיעו שנים והשקיעו כסף ואחר כך יהיו מובטלים.

טלב אלסאנע: לכן המדיניות הזאת, לדעתי, אומנם בטווח הקצר היא לרעת הציבור הערבי, אבל אם היא לא תשתנה היא תהיה לרעת המדינה.

טלב אלסאנע: זה לא אינטרס של המדינה לטפח דור צעיר שאפתן, מתוסכל, מובטל, שמרגיש שהוא מוכשר אבל לא ניתנת לו הזדמנות לממש את כשרונותיו.

טלב אלסאנע: גברתי היושבת-ראש, ביקרת לא פעם אחת בנגב ויצא לך לסייר ביישובים הלא-מוכרים.

טלב אלסאנע: יש סיבה אחת שהילדים באותם יישובים לא ייהנו מאותן זכויות שניתנות לכל ילד וילד במדינת ישראל?

טלב אלסאנע: מדובר ביישובים שיושבים בהם אלפים, מרחיבים את תחום השיפוט של באר-שבע, מכניסים יישובים שלמים לתוך תחום השיפוט, אחר כך אומרים להם: אתם צריכים לעוף מכאן, כי אנחנו רוצים להקים כאן שכונה לתושבי באר-שבע.

טלב אלסאנע: אבל גם תושבי באר-שבע וגם אותם תושבים בדואים הם אזרחי מדינת ישראל.

טלב אלסאנע: המדינה צריכה לדאוג לכל אזרחיה באופן שוויוני.

טלב אלסאנע: המדינה צריכה לתת לכל ילד את הזכות לממש את כישוריו ולהגשים את החלום שלו.

טלב אלסאנע: זה אינטרס של המדינה.

טלב אלסאנע: אחר כך באים בטענות, למה יש הקצנה וסיבות כאלה ואחרות.

טלב אלסאנע: המדיניות הזאת מהווה חממה מצוינת לתופעות שאנחנו לא רוצים בהן.

טלב אלסאנע: אנחנו רוצים יותר שייכות, יותר לשלב, יותר הזדמנות.

טלב אלסאנע: אני אומר: אם הממשלה תואיל ותסכים ותלך לקראת הציבור הערבי צעד אחד – הציבור הערבי ילך לקראתה קילומטרים.

טלב אלסאנע: אבל במדיניות הקיימת יש ניכור, יש דחייה, יש יצירת שוליות, עוני, אבטלה.

טלב אלסאנע: זה מה שאתם רוצים?

טלב אלסאנע: זו התקווה שרוצים ליצור בקרב אותו ציבור רחב, בקרב הצעירים?

טלב אלסאנע: לדעתי זו מדיניות כושלת, מדיניות מסוכנת וטוב לשנות אותה.

טלב אלסאנע: מאחר שאני לא רואה שום שינוי במדיניות הזאת, אנחנו מצביעים אי-אמון בממשלה.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דליה איציק: השר משולם נהרי יעלה וישיב לך.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת טלב אלסאנע, כשאמרו לי שאני צריך להשיב אמרתי: אני רוצה לדעת בדיוק מה הנתונים, מה מקבל המגזר הערבי, הדרוזי, הבדואי, הצ'רקסי, כל מגזר המיעוטים – בוא נקרא לו המגזר הלא-יהודי.

משולם נהרי: אומר לך את האמת, היה כדאי לי להיות זה שישיב ובלבד שאוכל לקבל את המספרים והנתונים ולהחכים, ואני ממש הופתעתי.

משולם נהרי: מפני שכשאנחנו מסתכלים על התקציב של 2008 אני ממש מופתע, אני אומר לך את האמת.

משולם נהרי: אני יודע כבר משנים קדמוניות שהממשלה עושה, וגם הממשלה הקודמת, כדי להכין תוכניות חומש, תוכניות פיתוח למגזר הערבי או הבדואי.

משולם נהרי: הפעם ממש הופתעתי.

משולם נהרי: מעבר להחלטת הממשלה שהיתה ב-15 ביולי – היא קיבלה שרשרת של החלטות בנושאים שנוגעים להתיישבות הבדואית בנגב – אבל אני מסתכל על הנתונים ואני רוצה להביא רק את הנתונים.

משולם נהרי: אני לא רוצה לשחק משחקי מלים ולא להתפלמס.

משולם נהרי: אני רוצה רק להציג את הנתונים.

משולם נהרי: בתקציב 2008, וזה נוסף על התקציבים השוטפים, אני מדבר על תקציבים ייעודיים שנועדו למגזר הערבי בלבד במסגרת של החלטות הממשלה ובמסגרת צמצום פערים.

משולם נהרי: אני לא מדבר בכלל על התקציב השוטף שמקבלים כמו שכולם מקבלים.

משולם נהרי: משרד החינוך, 209.1 מיליון ש"ח במשרד החינוך, וזה תקציב ייעודי למגזר הערבי.

משולם נהרי: כאשר יש לנושא הבנייה כ-154 מיליון מהתקציב הזה.

משולם נהרי: אני מדבר על תקציב 2008.

משולם נהרי: אם אתה רוצה את הפילוח אתן לך אותו.

משולם נהרי: בנייה המשכית של כיתות במגזר הערבי והבדואי – 74 מיליון.

משולם נהרי: בנייה המשכית של כיתות במגזר הדרוזי – 5 מיליונים.

משולם נהרי: בנייה חדשה של כיתות במגזר הערבי והבדואי – 55.9 מיליון ש"ח.

משולם נהרי: בנייה חדשה של כיתות במגזר הדרוזי – 3.7 מיליונים.

משולם נהרי: בנייה חדשה של כיתות באבו-בסמה – 16 מיליון.

משולם נהרי: זאת אומרת, כ-154 מיליון שנועדו רק למגזר הערבי באופן ייעודי.

משולם נהרי: בנוסף, כמובן שכר דירה למורים הבדואים של כ-6.3 מיליוני ש"ח ונושאים נוספים ייעודיים למגזר הערבי.

משולם נהרי: אביא דוגמה.

משולם נהרי: היום ישבתי עם משרד החינוך.

משולם נהרי: יש כאלה שאומרים שהמגזר החרדי הוא גם מגזר של מיעוט.

משולם נהרי: אמרתי, אני רוצה לראות מה מקבל המגזר החרדי בנושא של תוכנית היישובים במסגרת של תקציבי רווחה.

משולם נהרי: אמרו לי שיש בסך הכול 15 מיליון לכל המערכת.

משולם נהרי: אם יהיה – מה שתקבלו תקבלו.

משולם נהרי: אני מוצא שלמגזר הערבי יש תוכנית נפרדת, סעיף נפרד שיש בו 5 מיליונים.

משולם נהרי: צאו וחשבו את הפרופורציה בין 15 המיליון שמיועדים לכולם לעומת 5 המיליונים.

משולם נהרי: וזה לא מהיום.

משולם נהרי: זאת תוכנית ייעודית למגזר הערבי, ואני לא יכול לעשות את זה למשל למגזר החרדי.

משולם נהרי: ביקשתי לייעד למגזר החרדי – לא, זה בלתי אפשרי.

ואסל טאהא: יש הסכם קואליציוני – – –

משולם נהרי: מה ההסכם הקואליציוני אומר?

משולם נהרי: שיש תוכנית רווחה?

משולם נהרי: שכחת שיש קריטריונים.

משולם נהרי: מה זה הסכם קואליציוני?

משולם נהרי: כל כסף קואליציוני צריך לעבור דרך משרד ממשלתי ולמשרד ממשלתי יש קריטריונים, אתה לא יכול.

משולם נהרי: אני יכול להעביר לשם 100 מיליון ולהגיד: תנו למגזר החרדי?

משולם נהרי: לא.

משולם נהרי: יש כללים ויש קריטריונים.

משולם נהרי: אבל למגזר הערבי פתחו תקנה נפרדת ומהתקנה הזאת הם נהנים; אנחנו לא יכולים גם ליהנות.

משולם נהרי: משרד התחבורה – 83.4 מיליון.

משולם נהרי: אני מדבר רק על מגזר המיעוטים.

משולם נהרי: מע"צ – 19.3 מיליון.

טלב אלסאנע: יש צרכים – – –

משולם נהרי: לכולם יש צרכים.

ואסל טאהא: מע"צ זה העדפה – – –

משולם נהרי: אתה רואה שיש העדפה, אתה רואה שיש העדפה מעבר לתקציבים השוטפים.

משולם נהרי: תקציב ייעודי מגזרי, שזה כמעט לא קיים.

משולם נהרי: אני שוב חוזר ואומר, אני מדבר על תקציבים ייעודיים, מגזריים – מינהל מקרקעי ישראל 185.6 מיליון.

משולם נהרי: אם יש לכם סבלנות, אתן לכם את הפירוט של כל שקל לאן הוא הולך ואתם תופתעו.

משולם נהרי: משרד התמ"ת – 154 מיליון ייעודי.

משולם נהרי: אם אתה רוצה לדעת, יש פה החלטת ממשלה.

משולם נהרי: יש הכשרת שטחים באזורי תעשייה במגזר המיעוטים, יש הכשרת שטחים באזורי בדואים בצפון – החלטת ממשלה.

משולם נהרי: חממות נצרת, מסלול תעסוקה, מעונות-יום ומשפחתונים, מעונות-יום ומשפחתונים למיעוט הבדואי, הכשרה מקצועית לנוער, הכשרה מקצועית לנוער למיעוט הבדואי, הכשרה מקצועית למבוגרים, לבדואים, הכשרה מקצועית מה"ט וגם לבדואים.

טלב אלסאנע: אתה יכול לתת את הפירוט הזה בכתב?

משולם נהרי: הכול יהיה רשום בסטנוגרמה.

דוד רותם: הכול יהיה רשום בפרוטוקול.

משולם נהרי: אני עומד מאחורי כל מספר.

משולם נהרי: אמרתי שאני לא מוכן לתת נתונים אם אני לא יודע מספרים מדויקים.

משולם נהרי: אני אומר לך: היה שווה לי.

משולם נהרי: אולי נדאג גם למיעוט החרדי – אולי משהו, לא הכול.

משולם נהרי: תיירות – 12.8 מיליון; משרד הבינוי והשיכון – 58.9 מיליון; משרד הבריאות – 11.6 מיליון; רווחה – 3.5 מיליונים; משרד הפנים – 11.6 מיליון; רשויות מקומיות – זה ממש נתון מדהים – מיליארד ו-217.9 מיליון.

משולם נהרי: כולנו יודעים – וטוב שתשמעו את זה – ששיעור התושבים הערבים ברשויות שמקבלות מענקי איזון הוא 11%, והם מקבלים 32% ממענקי האיזון, כלומר פי-שלושה מבמגזר היהודי.

משולם נהרי: רק ביום ראשון שמענו בממשלה סקירה על הדרכים לעודד את הגבייה במגזר הערבי.

משולם נהרי: התברר ששיעור הגבייה במגזר הערבי הוא 25%.

משולם נהרי: דובר על הגדלת מענקי האיזון, ובלבד שהגבייה שם תוגדל.

משולם נהרי: שיעור הגבייה שם הוא 25%, אבל כשמקבלים מענקי איזון מקבלים פי-שלושה מהמגזר היהודי.

משולם נהרי: עדיין לא נגמר: תשתיות מים – 67.2 מיליון; מדע, תרבות וספורט – 34.8 מיליון; חקלאות – סכום קטן – 0.5 מיליון; משרד ראש הממשלה – 130 מיליון; משרד המשפטים – 17.4 מיליון.

משולם נהרי: סך הכול: 2 מיליארדים ו-219.6 מיליון.

משולם נהרי: זה מה שניתן כתקציב ייעודי למגזר הערבי, נוסף על כל התקציבים השוטפים.

משולם נהרי: אני חושב שזה מכובד.

משולם נהרי: אני חושב שממשלות קודמות – אני לא יכול לומר שהן לא סייעו למגזר הערבי; מאז אני זוכר את עצמי, במשרד החינוך תמיד בנו תוכניות למגזר הערבי, תמיד דיברו על קיפוח.

משולם נהרי: גם אני, כשהייתי מי שנותן את התשובות, אמרתי שיש קיפוח, בפרט בנושא הבנייה.

משולם נהרי: אני זוכר את התשובות שלי כשהייתי סגן שרת החינוך, על היישוב הבדואי בנגב ועל מצוקת בתי-הספר שם, אבל אני חייב להודות שפה אני רואה לפני סכומים – הקצאה בסדר-גודל שממשלות קודמות לא נתנו.

משולם נהרי: לפני שבוע שמענו את ראש הממשלה אומר שמתוך 8,000 הכיתות שאמורות להיבנות בחמש השנים הקרובות, כ-40% הן למגזר הערבי.

משולם נהרי: צריך גם לזכור, חבר הכנסת טלב אלסאנע – וזה כבר תלוי בכם – שכדי לקבל שירותים ברמה נאותה צריך שהאנשים גם יקפידו על קיום החוקים, שאנשים לא יעשו ככל העולה על רוחם, שאנשים לא יבנו בכל מקום שהם רוצים ולא יסללו כבישים בכל מקום שהם רוצים, אלא שהכול ייעשה על-פי חוק.

משולם נהרי: זה יעזור לממשלה ליישם את המדיניות שלה בתחום הפיתוח, בתחום בניית מוסדות החינוך, ובכל מה שקשור לרווחת היישובים, בפרט ההתיישבות בפזורה, שאני יודע שהיא סובלת מאוד.

משולם נהרי: יוצא מזה, חבר הכנסת אלסאנע – ואת זה אני אומר לסיום: זכויות כן וחובות לא?

משולם נהרי: כדי לקבל זכויות צריך גם למלא חובות, אבל הממשלה הקדימה ונתנה את הזכויות.

משולם נהרי: עכשיו, מה שמוטל עליכם זה החובות.

טלב אלסאנע: אדוני סגן השר – –

משולם נהרי: אני לא סגן שר.

טלב אלסאנע: – – אתה מנסה לתת לגיטימציה לסטריאוטיפים שאתה יודע שהם מוטעים.

טלב אלסאנע: כל הדיבורים האלה כאילו לערבים אין חובות – אתה יודע שזאת שטות.

טלב אלסאנע: אין חובה על-פי חוק שהערבים לא ממלאים – – –

משולם נהרי: לא הבנת אותי נכון.

משולם נהרי: אמרתי שבכל הקשור לשמירת החוקים ברשויות המקומיות יש להקפיד, כי זה יעזור לממשלה לקיים את המדיניות שלה.

משולם נהרי: על זה אני מדבר, ואני חושב שזה חשוב גם לכם.

משולם נהרי: אני יודע שגם אתם מתמודדים התמודדות קשה בתוך האוכלוסייה כשצריך להזיז משהו או לשנות תפיסות עולם.

משולם נהרי: זה לא פשוט.

משולם נהרי: אני יודע שזה לא פשוט, אבל צריך לעשות את זה.

משולם נהרי: מה שחשוב הוא שהמספרים מדברים בעד עצמם.

משולם נהרי: על כן אני מבקש להסיר את הצעת האי-אמון.

דוד רותם: תודה, אדוני השר.

דוד רותם: חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה שהדיון יהיה דיון משולב במסגרת זמן של שלוש דקות.

דוד רותם: אני מזמין את סגן יושבת-ראש הכנסת, חבר הכנסת יולי אדלשטיין, ראשון הדוברים.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

דוד רותם: אחריו ידבר חבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש שרים?

יולי יואל אדלשטיין: השר משולם נהרי נשאר אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אני תוהה מה – לכאורה – הקשר בין הצעות האי-אמון; יש שתי הצעות, של האיחוד הלאומי עם יהדות התורה ושל סיעת הליכוד, בנושא הקפאת הבנייה ותוכניות ראש הממשלה בנושא ירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעה, לכאורה שונה לגמרי, של חבר הכנסת טלב אלסאנע, בנושא הטיפול באוכלוסייה הערבית – או קיפוח האוכלוסייה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיש קשר.

יולי יואל אדלשטיין: לא בכדי פירט השר משולם נהרי את כל ההטבות שנתנו משרדים שחלקם, לפחות, בראשות ש"ס, לאוכלוסייה הערבית; אני מקווה שאם ראש הממשלה ימשיך עם התוכניות המטורפות שלו בנושא ירושלים ובהקפאת כל ההתיישבות ביהודה ושומרון, לסיעות ש"ס וישראל ביתנו לא תהיה עוד ברירה והם יפרשו.

יולי יואל אדלשטיין: ואז, כדי לשרוד, אולמרט יזמין לקואליציה את הסיעות הערביות, והתמונה תתהפך: טלב אלסאנע והחברים שלו יצטרכו לדאוג לצרכים של האוכלוסייה החרדית.

יולי יואל אדלשטיין: לכן השר נהרי פירט תחום-תחום ומספר-מספר, כדי שעוד מעט הוא יוכל לומר: הנה, אנחנו דאגנו לאוכלוסייה הערבית, עכשיו תדאגו אתם לאוכלוסייה החרדית.

יולי יואל אדלשטיין: זה אולי הדבר החצי-מצחיק האחרון שאני יכול לומר, אדוני היושב-ראש, כי המציאות לגמרי לא מעלה חיוכים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שראינו כאן

יולי יואל אדלשטיין: דוגמה – בדקה שנותרה לי אי-אפשר לפרט את הכול – כשעלתה השרה המקשרת והתחילה להטיף מוסר לחבר הכנסת ישראל כץ, שהציג את האי-אמון בשם הליכוד: מה התוכניות שלכם, ומה אתם אומרים לציבור, הקשתה השרה; אנחנו באים עם תוכניות, ומה התוכניות שלכם?

יולי יואל אדלשטיין: אומרת את זה שרה שבכנסת הקודמת, כמו שלל החברים שלה, באה עם כל מיני תוכניות, ואנחנו פירטנו להם אחת לאחת מה תהיה התוצאה שלהן.

יולי יואל אדלשטיין: הם אמרו שהתנתקות תביא לשיפור מעמד ישראל בעולם, ואנחנו רואים את התוצאות; הם אמרו שההתנתקות תביא לשלום, ואנחנו רואים את התוצאות; הם אמרו שיש פתרון לכל מתיישב – שנתיים וחצי אחרי, ואין אפילו משפחה אחת בבית קבע; הם אמרו שאם ייפלו טילים על אשקלון אנחנו נַראה, אנחנו נפציץ – נופלים טילים על אשקלון, ושום דבר לא קורה.

יולי יואל אדלשטיין: אין פוצה פה ומצפצף.

יולי יואל אדלשטיין: והאנשים האלה עוד באים ומטיפים מוסר?

יולי יואל אדלשטיין: הם באו עם תוכנית?

יולי יואל אדלשטיין: הם הרסו כל מה שהיה אפשר להרוס ועכשיו הם מסבירים שלמישהו אחר אין תוכנית?

יולי יואל אדלשטיין: אוי ואבוי לתוכניות האלה של הממשלה הנוכחית, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אנחנו מציעים שבאי-אמון – אם לא היום, בשבוע הבא; אם לא בשבוע הבא, מייד אחרי דוח-וינוגרד – נשים קץ לממשלה הזאת, ואולי תבוא ממשלה עם תוכניות קצת פחות מפורטות, אבל אולי גם קצת פחות מטורפות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אדלשטיין.

דוד רותם: חבר הכנסת נסים זאב.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאמין שכל הנושא של עצירת הבנייה בהר-חומה הוא עד שהענן הכבד הזה יחלוף מעל ראשנו, ובוש יחזור לארצות-הברית.

נסים זאב: אי-אפשר להאמין שראש הממשלה באמת חושב ברצינות לעצור את הבנייה בירושלים.

נסים זאב: איפה העצמאות של מדינת ישראל?

נסים זאב: הרי ירושלים מחולקת, לא מהיום.

נסים זאב: בירושלים יש שכונות יהודיות, ויש שכונות ערביות.

נסים זאב: יש לנו ואדי-ג'וז, יש לנו ראס-אל-עמוד, ויש לנו גם שכונות בתוך ירושלים – פסגת-זאב.

נסים זאב: מה ההבדל בין פסגת-זאב להר-חומה?

נסים זאב: אם מישהו רוצה לעצור את הבנייה, יעצור אותה בכל מקום, גם בהר-נוף.

קריאה: – – –

נסים זאב: אני צודק.

נסים זאב: אז או שיש מדיניות לממשלה, או שיש לה עמוד שדרה, או שאין לה עמוד שדרה.

נסים זאב: אי-אפשר לתעתע בציבור.

חיים אמסלם: זה רק בכאילו.

נסים זאב: הנושא של הר-חומה עלה לכותרות עוד לפני שנים, כאשר ראש הממשלה הנוכחי היה התומך הנלהב בבנייתה של שכונת הר-חומה.

נסים זאב: השכונה הזאת קמה על-פי החלטת ממשלה וממשלות קודמות.

נסים זאב: הממשלה הזאת חייבת להמשיך את המדיניות של הממשלות הקודמות.

נסים זאב: אם מפסיקים את הבנייה, מפסיקים את החמצן.

נסים זאב: הפסקת הבנייה משמעותה גזר-דין מוות לשכונה הזאת, היא לא תתפתח.

נסים זאב: על התפתחותה של ירושלים זה בוודאי ישפיע.

נסים זאב: אבל מעבר לכל דבר, התקדים הוא תקדים מסוכן לכל הקיום שלנו בארץ-ישראל.

נסים זאב: לעצירת הבנייה יהיו השלכות מרחיקות לכת.

נסים זאב: אנחנו מעבירים מסרים שיהיו בעוכרינו בסופו של דבר.

נסים זאב: צריך גם לזכור דבר שהוא מאוד חשוב.

נסים זאב: מי שלא מכיר את השכונה הזאת, אולי חושב שזה נמצא באיזה מקום שהוא רחוק מהעין, באיזה מדבר.

נסים זאב: קודם כול, השכונה הזאת מעולם לא היתה מיושבת על-ידי ערבים.

נסים זאב: הבנייה היא בנייה ברצף טריטוריאלי עם שכונה כמו רמת-רחל, תלפיות-מזרח.

נסים זאב: אנחנו צריכים להפנים ולומר את האמת ולדעת את האמת, מתוך הכרה ברורה שהסכסוך הוא לא על אדמה.

נסים זאב: הסכסוך הוא על עצם קיומנו.

נסים זאב: אם אנחנו רוצים לעשות שלום, וחושבים שאבו מאזן הוא האיש הרלוונטי כדי לעשות אתו משא-ומתן, צריך להבין שההשתלטות של ה"חמאס" היא מוחלטת ביהודה ושומרון.

נסים זאב: ה"חמאס" ייכנס לכל שטח שנעזוב.

נסים זאב: גם היום, בכל – – –

חיים אמסלם: הם – – –

נסים זאב: אני כבר אסיים.

נסים זאב: לכן, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, כמו שאני מכיר אותו הרבה שנים, הוא לא תמיד מתכוון למה שהוא אומר, וגם במקרה הזה.

נסים זאב: הימים יוכיחו.

נסים זאב: אנחנו לא נוכל להישאר בקואליציה שתחלק את ירושלים, או בכלל תתחיל להכריז על החזרת שטחים, כאשר אנחנו יודעים שמי שיתפוס אותם אלו בדיוק אלה שאנו חוששים מהם – ארגוני ה"חמאס" ו"הג'יהאד האסלאמי".

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת אריה אלדד – בבקשה, אדוני.

אריה אלדד: אדוני היושב-ראש, נדמה לי שאין לנו כאן יותר מדי שרים.

דוד רותם: חבר הכנסת נסים זאב.

דוד רותם: איפה השר?

אריה אלדד: הממשלה אינה נוכחת, אבל אין בכך כדי להעלות או להוריד.

אריה אלדד: היא ממילא לא גוף שמביא תועלת לעם ישראל או לארץ-ישראל, אז גם בהיעדרה זה בסדר.

אריה אלדד: אני רוצה לדבר על אחת מבעיות היסוד של מדינת ישראל, והיא הפער שבין חקיקה לאכיפתה.

אריה אלדד: יש לנו הרבה מאוד חוקים טובים במדינה, אבל לא אוכפים אותם.

אריה אלדד: אחד החוקים המשובחים שהכנסת השבע-עשרה הוציאה מהסדן שלה, הוא חוק זכות יוצרים.

אריה אלדד: חוק זכות יוצרים הוא חוק יוצא מהכלל, הוא אומר שאי-אפשר להעתיק או לשכפל יצירה אלא אם משלמים תמלוגים למי שיצר אותה, או אם פקע כבר התוקף ועברו מספיק שנים, לפחות יש לציין ממי העתיקו.

אריה אלדד: ראש הממשלה שולח מכתב לשר הביטחון, לשר השיכון ולשר החקלאות ואומר להם: אסור לקנות ואסור למכור ואסור לבנות ואסור להרחיב ואסור לשפץ ואסור לתכנן, ולא כותב שהוא גנב את הטקסט הזה מהספר הלבן הבריטי.

אריה אלדד: יש הפרה של חוק זכות יוצרים והבית הזה שותק.

אריה אלדד: הוא לא נתן קרדיט לא לצ'רצי'ל, ולא לפאסיפלד ב-1930, ולא למקדונלד מ-1938.

אריה אלדד: לקח טקסט של הספר הלבן של המדיניות האנטי-ציונית, שולח אותו בתור מכתב בחתימתו של ראש ממשלה, ואינו מתייחס אפילו במלה למחברים של הטקסטים האלה, לאלה שכבר אסרו מכירת אדמות ליהודים בארץ-ישראל, לאלה שכבר אסרו התיישבות בכל חלקי הארץ, לאלה שאסרו לבנות בית.

אריה אלדד: אגב, גם בימי הנציב העליון הבריטי לא הגדילו עשות עד כדי כך שהיה צריך אישור של הנציב העליון כדי לסגור מרפסת בגוש-עציון, ואולמרט רוצה גם את זה.

אריה אלדד: אבל יכול להיות שיש לו איזושהי זיקה אישית לענייני נדל"ן, ולכן המעורבות הגבוהה שלו.

אריה אלדד: מי שיודע לקנות בזול ולמכור ביוקר, ואחר כך עוד לגור בשכר דירה סמלי באיזה נכס, יש לו עניין עמוק מאוד בכך שלא יסגרו מרפסת, גם לא באריאל, וגם לא במעלה-אדומים, בלב הקונסנזוס, בלי שראש הממשלה יאמר את דברו על הנכסים הללו אם מותר לבנות בהם או אסור לבנות בהם.

אריה אלדד: הדברים כואבים מכדי שאפשר יהיה להתייחס אליהם רק בציניות.

אריה אלדד: הממשלה הזאת היא פוסט-ציונית.

אריה אלדד: הערכים הבסיסיים שהביאו להקמתה של מדינת ישראל כאותה ארץ שמיועדת להתיישבות צפופה של יהודים בכל חלק מחלקיה, אינם מאפיינים עוד את הממשלה על כל מרכיביה.

אריה אלדד: תודה רבה.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חברת הכנסת ליה שמטוב, בבקשה.

דוד רותם: אחריה – חבר הכנסת משה שרוני.

ליה שמטוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא העומד על הפרק היום הוא מדיניות הממשלה כלפי האזרחים הערבים בכלל ותושבי הכפרים הבלתי-מוכרים בפרט.

ליה שמטוב: אני מכבדת את הציבור הערבי, אני מכבדת את חברי הכנסת הערבים.

ליה שמטוב: אולם יש דברים שחייבים להיאמר.

ליה שמטוב: מדינת ישראל היא מדינה של העם היהודי, היא מדינה המוקפת במדינות ערביות.

ליה שמטוב: כמו שגם קבוצות ערביות נאבקות על הגדרתן ועצמאותן כך גם זכותם של היהודים לחיים במדינה עצמאית משלהם.

ליה שמטוב: מדי פעם צצות ועולות מחדש כאן פה בכנסת, בבית הזה, קריאות של השפלה, ביזוי ואפליה של הציבור הערבי בישראל.

ליה שמטוב: ואני שואלת, למה?

ליה שמטוב: ישראל ביתנו הציעה פתרון אמיתי לסכסוך הישראלי-הפלסטיני: תמיכה והכרה בישות פלסטינית לצדה של מדינת ישראל בתמורה לפתרון מלא של כל הבעיה היהודית-הערבית – מה שכולנו מכירים בשם חילופי שטחים.

ליה שמטוב: בשבוע שעבר שמעתי ברדיו על תוצאות הסקר שנעשה בקרב הציבור הערבי בישראל.

ליה שמטוב: תושבי ישראל הערבים אינם מעוניינים שהשליטה באזורים שהם גרים בהם תעבור לידי הרשות הפלסטינית.

ליה שמטוב: ואני שואלת: מדוע?

ליה שמטוב: הרי כל הזמן עולים פה לדוכן חברי כנסת ערבים וצועקים: ביזוי, אפליה, קיפוח, כיבוש.

ליה שמטוב: אז ממה נפשכם?

ליה שמטוב: אם אנו היהודים כל כך לא בסדר, והשטחים שאנו שולטים בהם שייכים לעם הפלסטיני, למה ערביי ישראל כל כך רוצים להישאר תחת השלטון המושחת והמקפח הזה?

ליה שמטוב: אף אחד לא דיבר חלילה על טרנספר או על לקיחת אנשים בניגוד לרצונם והוצאתם מהבתים – זה דבר שלא יעלה על הדעת בכלל, נכון?

ליה שמטוב: ליהודים מותר לעשות את זה; מותר לזרוק יהודים מהבתים.

ליה שמטוב: לערבים – חס וחלילה.

ליה שמטוב: ישר צועקים: קיפוח, גזענות, אפליה.

ליה שמטוב: לי לא ברור כלל את מי חברי הכנסת הערבים מייצגים – את ערביי ישראל או את האויב הפלסטיני ביהודה, שומרון ועזה.

ליה שמטוב: בואו נשים את הדברים על השולחן.

ליה שמטוב: דווקא מאוד כדאי להיות ערבי בישראל: לא צריך לשלם ארנונה, בונים בתים בלי רשיון, מקבלים העדפה בקבלה לאוניברסיטה, בקבלה לעבודה, גרים בבית צמוד קרקע, לא צריך חס וחלילה לגור בבניין דירות, והכי חשוב – יש ממשלה יהודית, ממשלה רעה מאוד, שאפשר לצעוק לעברה כל הזמן: גזענים, מושחתים ועוד.

ליה שמטוב: ממשלות ישראל לדורותיהן ניסו למצוא פתרונות לציבור הערבי בכלל ולציבור הבדואי בפרט, והשר הקריא פה את הנתונים – כמה רצו להשקיע בדרום, כדי שהבדואים ואוכלוסייה אחרת יוכלו לגור בבתים.

ליה שמטוב: אבל הבדואים סירבו, כי הם העדיפו לגור במקום שבו הם גרים היום.

ליה שמטוב: אם אתם לא רוצים, תעברו לשלטון פלסטיני, שם בלי ספק יהיה גרוע יותר, אבל שם לא תצעקו "גזענים".

ליה שמטוב: תודה.

דוד רותם: תודה לחברת הכנסת שמטוב.

דוד רותם: חבר הכנסת משה שרוני, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אברהם רביץ.

משה שרוני: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי הכנסת, כשאני מסתכל על אולם המליאה כשמגישים הצעות אי-אמון, אני שואל את עצמי, איפה כל האנשים שהגישו את ההצעות?

משה שרוני: לא כאן.

משה שרוני: צריכים לכבד – כמו שאני כיבדתי את האנשים שדיברו, צריכים לכבד גם את אלה שצריכים לענות להם, ויש לבדוק מחדש את תקנון הכנסת בנושא הגשת הצעות אי-אמון.

משה שרוני: לגבי ההקפאה, יש הבדל מהותי בין הקפאה ובין ביטול הבנייה, ואנשים כנראה לא יודעים את ההבדל בין מקבל רשיון באישור ובין שלא מקבל באישור, ואני חושב שאנו מספיק מבוגרים ומספיק מבינים כדי לדעת שיש הבדל מהותי בין ביטול ובין הקפאה או קבלת רשיון.

משה שרוני: הייתי מוסיף עוד כמה דברים, אבל היות שהאנשים שהגישו את הצעות האי-אמון לא נמצאים כאן, זה נראה לי לא רצוי.

משה שרוני: לגבי הצעת האי-אמון של רע"ם-תע"ל, חד"ש ובל"ד, אני חושב שהשר נהרי נתן תשובה מדויקת מעל ומעבר, ובפעם הראשונה, אני חושב, מאז אני בכנסת ישראל, הדיוק והאובייקטיביות היו אצל השר משולם נהרי.

משה שרוני: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת שרוני.

דוד רותם: חבר הכנסת אברהם רביץ, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת אבשלום וילן.

אברהם רביץ: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי הכנסת, אני שוב חוזר ומציג לפניכם את משנתי, ואני ממש מבולבל מהחלטת הממשלה, אם אומנם היתה החלטה כזאת.

אברהם רביץ: בהחלטת הממשלה אומרים, לא לבנות יותר בירושלים.

אברהם רביץ: בשיחה שהיתה לסיעה שלנו לפני כשבועיים עם ראש הממשלה הוא הכחיש נמרצות ואמר שלא היתה שום החלטה מסוג זה, שלא דובר בשום פורום על ירושלים, על חלוקתה או על שינוי כלשהו.

אברהם רביץ: אבל יש קול במחנה שאומר את הדבר הזה, ואני לא מבין מדוע.

אברהם רביץ: נאמר לרגע שצועדים להסכם עם הפלסטינים ורוצים לתת להם אחיזה מסוימת בירושלים – שירושלים תהיה גם בירת הרשות הפלסטינית.

אברהם רביץ: מה זה קשור בכלל לנושא הבנייה?

אברהם רביץ: נגיד שירצו לתת משהו סמלי כדי לפצות אותם על המאוויים הקיימים, ובלי זה לא יהיה הסכם שלום, וייתנו להם משהו שם.

אברהם רביץ: מדוע זה בהחלט קשור לבנייה של היישוב היהודי בירושלים – בכל מקום בירושלים?

אברהם רביץ: אני רוצה להרחיב את השאלה.

אברהם רביץ: הרי צריכים סוף-סוף להבין שביהודה ושומרון, מקום שגרים בו עשרות אלפי יהודים, בערים ובמושבים, אף אחד לא מדבר על כך.

אברהם רביץ: אולי יש כאלה שמדברים עם חלומות יחזיון, על פינוי האנשים משם, אבל זה הרי לא הולך לקרות.

אברהם רביץ: לכן, מה חשוב אם ביישובים קיימים ייבנו בתים נוספים?

אברהם רביץ: למי זה צריך להפריע, אם בין כך ובין כך יהיו שם יהודים?

אברהם רביץ: לכן אני חושב שמערבים כאן מין בשאינו מינו.

אברהם רביץ: אם אחת ולתמיד נצא כלפי עם ועולם וננתק את הצורך בהסכם כלשהו עם הרשות הפלסטינית מהעובדה – שאיני יודע איזה שטן הגה אותה – שאם יש רשות פלסטינית בארץ-ישראל יהודים לא יוכלו לגור שם.

אברהם רביץ: השתגעתם?

אברהם רביץ: זה יקרה בכלל?

אברהם רביץ: לכן, ברגע שנבין ונקבל את העובדה שיהודים – כמו שערבים גרים בחלקי ארץ-ישראל במדינת ישראל, יהודים יוכלו לגור בכל מקום בארץ-ישראל, בשקט, בשלווה, בשלום, לבנות ולהיבנות בה, כפי שגרים אנשים – ויהודים – בכל העולם, רק אז נוכל לחלום על משהו שנקרא הסכם בין שני העמים, וקל וחומר בן בנו של קל וחומר לגבי ירושלים.

אברהם רביץ: אני לא יודע למה זה כל כך צריך להפריע לי שכל אומות העולם יבואו לירושלים, וריננו במרום ציון, ולכל אחד יהיה בה משהו – באופן סמלי זאת בירת כל מדינות העולם, ירושלים – ויבואו לכאן.

אברהם רביץ: אני גאה בכך.

אברהם רביץ: אבל מדוע זה עומד בסתירה לעובדה שיהודים, שזו הארץ המובטחת שלהם, שהם כמהים לה, ימשיכו להיות כאן?

אברהם רביץ: לכן, לא צריך להתבלבל.

אברהם רביץ: גם כאשר מדברים עם אומות העולם ועם הפלסטינים על הסדר כלשהו, זה לא מחייב, בהחלט – לא אמור לחייב – את העובדה שיהודים לא יוכלו לחיות בשלום, בשלווה ובשקט גם ליד העם הפלסטיני.

אברהם רביץ: תודה, אדוני.

דוד רותם: תודה.

דוד רותם: חבר הכנסת אבשלום וילן, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת עבאס זכור.

אבשלום וילן: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, רבותי השרים, הצעות האי-אמון שהוגשו הפעם, אלה שעוסקות בהפסקת הבנייה בירושלים רבתי ובהתנחלויות, הן לדעתי לא יותר מאשר גלגול עיניים לשמים.

אבשלום וילן: וצריך להבין: ישראל התחייבה לפנות בשלב הראשון של מפת הדרכים את כל המאחזים הבלתי-חוקיים בשטחים ולהקפיא את הבנייה בהתנחלויות.

אבשלום וילן: מי שלא מבין שבסופו של דבר, בין הירדן לים יהיו שתי מדינות – תהיה מדינה פלסטינית ותהיה מדינה יהודית דמוקרטית שחי בתוכה מיעוט ערבי עם שוויון זכויות מלא – – –

אברהם רביץ: מה עם המיעוט היהודי?

אבשלום וילן: כל מי שחושב שיהיה אפשר לקיים מיעוט יהודי בתוך המדינה הפלסטינית, איננו יודע על מה הוא מדבר, ולוּ מהסיבה הפשוטה – –

דוד רותם: הוא מכיר את העם הפלסטיני.

אבשלום וילן: – – 22% מהשטח, זה מה שנותר לפלסטינים מהשטח שבו הם ישבו לפני 120 שנה.

אבשלום וילן: כשם שבהסכם השלום עם מצרים, חבר הכנסת רביץ, החזרנו את כל סיני; כשם שבמאי 2000 נסוגונו מלבנון על-פי הסכמים משנת 1923, עד הסנטימטר האחרון, וכשם שארבעה ראשי ממשלה הציעו לסורים הסדר המבוסס על קווי 67' – שביתת הנשק – וההבדל שביניהם, אין שום סיכוי שבעולם שהפלסטינים יסכימו לפחות מזה.

אבשלום וילן: ולכן, כל הרעיון שכאילו אנחנו, בכוח שליטתנו, בכוח הזרוע, נמשיך לבנות בהתנחלויות, נמשיך לריב עם הקהילה הבין-לאומית – לך אין בעיה, חבר הכנסת רביץ; אתה יכול לקחת את מקל הנדודים ולחיות בכל מקום בעולם כיהודי.

אבשלום וילן: אני לא.

אבשלום וילן: ואני אומר לך הרבה יותר מזה: אם מה שהצגת פה יימשך – אם מה שהצגת פה קודם, מעל הדוכן, אם התפיסה הזאת תימשך – מה שיקרה בסופו של דבר הוא שלא יהיו שתי מדינות; תהיה תביעה למדינה אחת, שבה לכל אחד יש הזכות לבחור ולהיבחר לכנסת, ואז יהיה לך פה פרלמנט עם רוב פלסטיני.

אבשלום וילן: לזה אתה רוצה להגיע?

אברהם רביץ: לא.

אבשלום וילן: לזה אנחנו נגיע עם התפיסה שלכם – החלום על ארץ-ישראל השלמה, שכבר מזמן אינו ישים במציאות של המזרח התיכון.

אבשלום וילן: כל זמן שתתעקשו להמשיך לבנות עוד בית ועוד התנחלות, ולא לעמוד מול פני המציאות ולהבין שאין ברירה אלא ללכת לפתרון פוליטי שיפריד בינינו ובין הפלסטינים, ולהתחיל לבנות חיי שכנות נורמליים, עם כל המגבלות ועם כל הקשיים – –

דוד רותם: נא לסיים.

אבשלום וילן: – – אנחנו בעצם נשלם מחיר נורא.

אבשלום וילן: יש לצערי היום ברית מאוד מוזרה; הקיצונים בצד השני והקיצונים אצלנו – בלי שהם מתכוונים לכך – מזינים – בלי שהם חושבים על כך בכלל – זה את זה.

אבשלום וילן: זה אומר כולה שלי, זה אומר כולה שלי, והסוף – הרס, מוות וחורבן.

אבשלום וילן: הגיע הזמן לצאת מזה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אבשלום וילן.

דוד רותם: חבר הכנסת עבאס זכור, ואחריו – חבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד רותם: חבר הכנסת עבאס זכור אינו נוכח.

דוד רותם: בבקשה, חבר הכנסת ברכה.

קריאה: מי אחריו?

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת ואסל טאהא.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אחד מנושאי הצעות האי-אמון הוא מדיניות הממשלה כלפי האוכלוסייה הערבית.

מוחמד ברכה: אני לא רוצה לדבר על מגוון הבעיות והמצוקות של האוכלוסייה הערבית; אני רוצה להתמקד רק בעניין אחד, והוא עניין תוכנית המיתאר שעומדת לדיון בוועדה המחוזית לתכנון ובנייה בחיפה – של באקה-אל-ע'רביה וג'ת.

מוחמד ברכה: ב-17 בחודש תתכנס הוועדה המחוזית כדי לדון בתוכנית המיתאר, שמתבססת על צילומי אוויר משנת 2003, כלומר, לא מובא בה בחשבון אפילו המצב הקיים, והיא אמורה, כאילו, לתכנן את שני היישובים עד שנת 2020.

מוחמד ברכה: היום חיים בשני היישובים – בעיר באקה ובכפר ג'ת – קצת יותר מ-30,000 אנשים; ההערכה של משרד הפנים היא שב-2020 יהיו 45,000 תושבים בשני היישובים האלה; ההערכה של התושבים ושל המרכז לתכנון אלטרנטיבי היא שיהיו 52,000 תושבים.

מוחמד ברכה: האנשים נדרשים לתכנן את היישוב על-פי אמות מידה שאינן קשורות לאופי הבנייה במגזר הערבי.

מוחמד ברכה: מדובר על מלאי של 4,000 דונם, שאמורים לבנות בהם על דונם ארבע יחידות דיור.

מוחמד ברכה: זה יכול להתקיים ברעננה, או בכפר-סבא, אבל זה לא יכול להתקיים ביישוב ערבי, כי האדמות האלה הן רכוש פרטי, ומה שנדרש הוא דווקא שהמדינה תפריש מהאדמות שהפקיעה משני היישובים – והאדמות האלה הפכו לאדמות מדינה – שהמדינה תפריש לפיתוח שני היישובים.

מוחמד ברכה: מתוכנן אזור תעשייה בתוך הטווח – בתוך המתחם של שני היישובים.

מוחמד ברכה: יש לזכור שבשנים האחרונות שתי מכות ניחתו על שני היישובים האלה – גם בניית הגדר על "הקו הירוק" או בסביבות "הקו הירוק", בפזילה או יותר מזה פנימה, וגם נסלל כביש 6, שבעצם תחם את היישוב בין שני הגדרות האלה, בין שני המתחמים האלה, ונותרו קרוב ל-3,000 דונם של תושבי שני היישובים, שהם ממערב לכביש 6.

מוחמד ברכה: לכן הדרישה היא שאזור התעשייה יהיה דווקא על האדמות האלה, שכנראה לא יקבלו אישור להיות אזורי בנייה ושטחי בנייה, ולכן הדרישה היא ששם יהיה אזור התעשייה, והאדמות המצומצמות והמוגבלות שנשארו בין שני המתחמים האלה, כביש 6 והגדר, ישמשו לפיתוח שני היישובים.

מוחמד ברכה: התכנון הוא לא תכנון ל-2020, אלא ניסיון לחנוק את שני היישובים האלה, והדברים האלה כנראה נראים – – –

דוד רותם: נא לסיים.

מוחמד ברכה: אני מסיים, אדוני.

מוחמד ברכה: שמתי לב לשעון.

מוחמד ברכה: מישהו כנראה בונה על העובדה שרק לפני כמה חודשים מונתה ועדה קרואה מטעם משרד הפנים, ותחת צלה של הוועדה הקרואה אפשר להעביר תוכנית מיתאר לטווח ארוך שבעצם תחנוק את שני היישובים.

מוחמד ברכה: ועדה קרואה אמורה להבריא את היישוב ולא לתרום לחנק שלו ולצמצום ההתפתחות שלו – גם מבחינת בנייה, גם מבחינת תעשייה, גם מבחינת פרנסה וגם מבחינת הנגישות של כבישי גישה ושל כבישי יציאה.

מוחמד ברכה: תודה רבה, אדוני.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

דוד רותם: חבר הכנסת ואסל טאהא, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, הצעתו של הרב רביץ לאפשר גם ליהודים וגם לערבים לבנות בכל מקום שהם ירצו היא הצעה ראויה, בתנאי שכבודו יאמץ ויטפח את הקונספציה החדשה שלו – שיפתח אותה למדינה דו-לאומית.

ואסל טאהא: אז אני באמת אתחיל לחשוב ולקבל את זה, ואז אהיה חופשי לבחור איפה לגור – במדינה דו-לאומית אהיה חופשי לבחור איפה לגור.

ואסל טאהא: אבל מה שקורה עכשיו, חבר הכנסת רביץ, מדאיג מאוד.

ואסל טאהא: ממשלת ישראל, מדינת ישראל, מתחייבת, מול כל העולם, לפרק מאחזים, להקפיא בנייה בלתי חוקית.

ואסל טאהא: באים היום שר הביטחון ועוזרו ומפרסמים: אם אנחנו נפרסם את כל הנתונים, זה יפגע בביטחון מדינת ישראל, זה יפגע בקשרי החוץ של מדינת ישראל.

ואסל טאהא: אז הם מסתירים אינפורמציה ומידע ולא מאפשרים לפרסם את המידע ואת האינפורמציה החשובה הזאת, שמרוכזת בדוח-שפיגל.

ואסל טאהא: עד עכשיו אף אחד לא יודע איזה מין מידע יש שם, אבל כל מה שאנחנו יודעים הוא ששם מרוכז מידע חשוב מאוד וגדול על הבנייה הבלתי-חוקית.

ואסל טאהא: הממשלה עצמה, הרב רביץ, תוקפת את הכפרים הלא-מוכרים, תוקפת את הערבים שבונים בלי היתר ומעלימה עין ומסתירה מאידך מידע על כל הבנייה הבלתי-חוקית שבונים לא רק במאחזים אלא גם בהתנחלויות הבלתי-חוקיות, שם מתרחשת בנייה בלתי חוקית אדירה.

ואסל טאהא: שר הביטחון, הממשלה, ראש הממשלה – כולם מעלימים עין וכולם מסתירים את האינפורמציה, מפני שזה פוגע בביטחון המדינה.

ואסל טאהא: העשייה הבלתי-חוקית הפכה להיות פגיעה בביטחון המדינה.

ואסל טאהא: תאר לעצמך, הרב רביץ, מה קורה במדינה הזאת.

ואסל טאהא: הבנייה הבלתי-חוקית פוגעת בביטחון המדינה, לכן מסתירים ולא מאפשרים לראות את דוח-שפיגל ואת דוח-ששון, ומונעים מעיתונאים, מונעים מאנשים לראות ולקרוא מה יש בדוח הזה.

ואסל טאהא: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהכפרים הבלתי-מוכרים שדיברו עליהם חברי זה מושג ייחודי למדינת ישראל.

ואסל טאהא: אני חוזר שוב ושוב ואומר: המושג הזה הוא מושג ייחודי למדינת ישראל.

ואסל טאהא: בכל מדינות העולם אין מושג כזה "כפרים לא-מוכרים", רק במדינת ישראל.

ואסל טאהא: יישובים שהיו לפני קום המדינה – לא מוכרים.

ואסל טאהא: רציתי לומר לחברת הכנסת ליה שמטוב, שאני מקווה שתשמע אותי, שבאה כאן להטיף לנו מוסר.

ואסל טאהא: לפני עשר שנים היא הגיעה למדינת ישראל, והיא גרה בנצרת-עילית – ואני יודע איפה היא גרה – רק רציתי להזכיר לה שהאדמה שעליה בנוי הבית שלה או של הדירה שבה היא מתגוררת שייכת למשפחות של סבא של מישהו ממזרח העיר נצרת-עילית.

דוד רותם: אחרי שגירשו את הסבא של ליה שמטוב מביתו.

ואסל טאהא: לכן אין צורך שתטיף מוסר, לא היא ולא השר המורה שלה, ליברמן.

ואסל טאהא: רציתי להזכיר לה שאנחנו כאן מלח הארץ, אבני הארץ, טרשי הארץ, אנחנו חלק בלתי נפרד מהנוף של הארץ הזאת.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ואסל טאהא.

דוד רותם: אחרון הדוברים – חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

דוד רותם: אני מבקש לצלצל, כי בעוד שלוש דקות אנחנו נצביע.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, שאלו פעם מהו סוד הטוטם – זה המוט הגדול שעומד בפתח האוהלים והבתים של אנשים במקסיקו, באמריקה הלטינית; ואמרו האנתרופולוגים שתחילתו של הסיפור היא כדלהלן: על מנת לגרש שדים ורוחות היו אנשים שם שמים מוט לא גדול.

מנחם בן-ששון: זה עובד, שדים ורוחות יודעים לפחד מכל דבר שעומד כנגדם.

מנחם בן-ששון: לקח אנתרופולוג שהגיע לביקור באותם המקומות את המוט אליו ושם אותו במקום בולט אצלו במחלקה באותה אוניברסיטה.

מנחם בן-ששון: לימים הגיע מישהו אחר לביקור וראה מוט יותר גדול, והוא הביא את המוט הזה אליו למחלקה, ואז האנשים במחלקה שלו אמרו: אצלנו יש מוט גדול יותר.

מנחם בן-ששון: מכאן ולהבא התחילה התחרות של מה נראה יותר, מה מכובד יותר, איזה טוטם יותר מפחיד, לא משום שזה היה לצורך השבטים, זה היה לצורכם של האנתרופולוגים.

מנחם בן-ששון: כי כשהגיעו האנתרופולוגים רצו להקסים אותם ולהראות להם שיש אצלם מה שמגן נגד שדים ורוחות בצורה עוד יותר מרשימה.

מנחם בן-ששון: באחרית הימים המשלים יהיו דומים לנמשלים.

מנחם בן-ששון: כאן שמץ של דמיון מצאתי.

מנחם בן-ששון: מדוע?

מנחם בן-ששון: משום שמגיעים ימים שהם ימים של צומת פוליטי, ובאותם צמתים פוליטיים מתעוררים כולם על אותו עניין.

מנחם בן-ששון: צריך היה לשמוע את האי-אמון, שאת חלקו שמעתי בחדר ואת חלקו שמעתי כאן, ולראות כיצד מכה אי-אמון את האי-אמון.

מנחם בן-ששון: אלה טוענים: בנייה מוגזמת בהתנחלויות; אלה טוענים: ייבשתם את ההתנחלויות.

מנחם בן-ששון: בנייה מוגזמת במגזר הבדואי, למה אתם שותקים?

מנחם בן-ששון: אלה טוענים: בנייה מוגזמת במגזר הבדואי; אלה אומרים כנגדם: יש בנייה מוגזמת בירושלים, בחלקים שאינם החלקים ההיסטוריים הראויים לבנייה בה.

מנחם בן-ששון: אם תיקח את דברי הפרלמנט בשעות האחרונות, בנגזרת שנקראת אי-אמון, ותגיד: אלה דוברי אמת ואלה דוברי אמת – הרי לא צריך משיב.

מנחם בן-ששון: אלה משיבים לאלה: רבותי, אצלכם בונים יותר.

מנחם בן-ששון: ואני אומר, לצורך המהלך שאנחנו נמצאים בתוכו: ראשית, קחו את דבריו של השר נהרי ככתבם וכלשונם.

מנחם בן-ששון: אל תפרקו את זה לכל השורות שהוא פירט באוזניכם, רק תיקחו את הכותרת:

מנחם בן-ששון: 2.2 מיליארדים תוספת – כך אמר השר – בתקנות תקציביות ייעודיות למגזרי המיעוטים.

מנחם בן-ששון: ועמד השר נהרי, פריט אחרי פריט, והראה לכם שורה אחרי שורה בתקנות איפה בונים כבישים – זה לא מספיק – ואיפה בונים בתים – זה לא די – ואיפה בונים בתי-ספר, ואף פעם לא ייתם כי הצרכים תמיד מרובים.

מנחם בן-ששון: צורכי מדינת ישראל מרובים, אבל, חברים, זה לא פיוט לימים הנוראים.

מנחם בן-ששון: דעתכם אינה קצרה.

מנחם בן-ששון: אתם, הפרלמנטרים, דעתכם רחבה מני ים, ואתם הרי יודעים לקרוא את המספרים ואת השורות, וגם את הטקסטים.

מנחם בן-ששון: הרי ראש הממשלה לא ביקש להפסיק בנייה, ואתם יודעים שהוא לא ביקש להפסיק בנייה, אלא הוא אמר שהוא רוצה שיובאו הדברים לידיעתו.

מנחם בן-ששון: היעלה על הדעת שמישהו יפסיק בתוכניות?

מנחם בן-ששון: ואתם יודעים שלא, ולא צריך בשביל זה את הכותרות הראשיות.

מנחם בן-ששון: כמו שאמרתי, אתם יודעים לקרוא באותיות הקטנות.

מנחם בן-ששון: בונים בתלפיות-מזרח ובונים בגילה ובונים בהר-חומה.

מנחם בן-ששון: צועקים חברינו: אלה הן בניות שהן מעבר ל"קו הירוק".

מנחם בן-ששון: ואני אומר: ירושלים גם במשפט תיפדה, אבל בוודאי בבנייה שהיא נבנית בשכונותיה השונות, באזוריה השונים.

מנחם בן-ששון: אני לא רוצה להפריע לשר השיכון במה שהוא מסביר לשר התרבות, אבל הוא בוודאי מוסיף לו עוד ועוד, השר בוים, ממה שהוא בונה בימים הללו גם בירושלים, גם ביהודה, גם בשומרון, על-פי תוכניות ועל-פי מתווים שנקבעו מראש.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, אמרתי בראשית דברי, אם אתם רוצים להתחרות איש ברעהו ערב הכרעות פוליטיות משמעותיות בתולדות המדינה, במשא-ומתן, ביחסים שבינינו לבין שכנינו, ולנקר עיניים במפות, יש לכם אפשרות לנקר אלה את עיניהם של אלה.

מנחם בן-ששון: אם אתם רוצים להעלות נושא רציני לסדר-היום, נושא שחשוב מכול לדון בו ולדרוש בו ולתהות בו, בלי לנקר עיניים, הרי השאלה שאתם צריכים לשאול את עצמכם היא כיצד לסייע לממשלת ישראל במהלך המדיני שהיא נמצאת בתוכו, כיצד להוליך אותה כמה שיותר צעדים קדימה, לולא הייתם אופוזיציה דסטרוקטיבית, ואילו הייתם רוצים להיות קונסטרוקטיבית.

מנחם בן-ששון: ובפרט אני מדבר אל סיעות שרואות את עתידו של האזור כעתיד של שיתוף פעולה.

מנחם בן-ששון: מה אתם רוצים, לחסום, לבלום, להפריע, להפיל?

מנחם בן-ששון: הרי לא לזאת כוונתכם.

מנחם בן-ששון: התקווה שלכם היא ראש הממשלה הנוכחי והממשלה הנוכחית.

מנחם בן-ששון: הוא התקווה שלכם לא כאופוזיציה דסטרוקטיבית, אלא כמי שרוצים לבנות נכון את האזורים השונים של מדינת ישראל.

מנחם בן-ששון: הנתונים שהבאתם מנהמת לבכם, ממצוקותיכם, הצעקות והזעקות שהבאתם מד' האמות שאתם חיים בתוכן, הם בוודאי לא שגויים.

מנחם בן-ששון: אבל אתם כפרלמנטרים מצווים לראות את התמונה הגדולה, את התמונה הרחבה.

מנחם בן-ששון: לראות את ההשקעות החדשות שנעשות, לראות את הבנייה הגדולה שנעשית.

מנחם בן-ששון: המכנה המשותף של ההצעות של היום, ראוי לו שיידחה מן הסיבה המקורית שאמרתי.

מנחם בן-ששון: הוא צריך להידחות משום שהקואליציה עובדת, האופוזיציה מימין שטוענת שאין בנייה נדחית על-ידי האופוזיציה משמאל שטוענת שיש בנייה.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, הצעת האי-אמון צריכה להידחות בגלל "ממה נפשך" – כי אם נאמין לשמאל, בונים יותר מדי בימין; בונים יותר מדי בירושלים, ביהודה ושומרון.

מנחם בן-ששון: כי אם נאמין לימין, בונים יותר מדי במגזר הבדואי ובונים יותר מדי במגזר הערבי.

מנחם בן-ששון: וכיוון שאני מאמין הן לימין והן לשמאל, ובעיקר לממשלה שהביאה נתונים על בנייה, על פיתוח ועל אי-קיפוח, הצעת האי-אמון הזאת ראויה שתידחה, בפרט לאור הימים הגדולים שמצפים לנו בקרוב, הם ימים של משא-ומתן מדיני.

מנחם בן-ששון: כה לחי.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על שלוש הצעות נפרדות.

דליה איציק: בתחילה אנחנו מצביעים על הצעת סיעת האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה.

יעקב ליצמן: איפה השר ליברמן?

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה – 19 נגד – 57 נמנעים – 7 הצעת סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל – יהדות התורה להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעות האיחוד הלאומי – מפד"ל ויהדות התורה לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה – 20 נגד – 57 נמנעים – 6 הצעת סיעת הליכוד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון מטעם סיעת הליכוד לא התקבלה.

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת רע"ם-תע"ל, בל"ד וחד"ש.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה – 25 נגד – 58 נמנעים – 1 הצעת סיעות רע"ם-תע"ל–חד"ש–בל"ד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

דליה איציק: גברתי השרה רוחמה אברהם, ראש הממשלה, עד שלא באתם לפה היה שקט.

דליה איציק: אני קובעת שהצעת האי-אמון לא התקבלה.

דליה איציק: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/354).

דליה איציק: ]

דליה איציק: אנחנו עוברים להצעת חוק משק החשמל(תיקון מס' 7) – קריאה ראשונה.

דליה איציק: אדוני שר התשתיות, אתה מתכבד להציג כאן את הצעת החוק ולאחר מכן אנחנו עוברים לדיון כאילו זאת קריאה ראשונה, וזאת קריאה ראשונה.

דליה איציק: בבקשה.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

דליה איציק: גברתי השרה המתאמת, שבי ליד ראש הממשלה.

אהוד אולמרט: מותר?

דליה איציק: יש לה רגשי גדלות.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת נועדה להשוות בין חברות שאינן ממשלתיות לבין חברות ממשלתיות בפעילותן לפי חוק החשמל בתחומי החלוקה וההספקה, ועל-ידי כך למנוע פגיעה בהספקה הסדירה של חשמל לצרכנים.

בנימין בן-אליעזר: במסגרת התיקון שהוצע לחוק משק החשמל ב-2007 בוטלה האפשרות להעניק לאדם רשיון חלוקה יחד עם רשיון הספקה.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, מה השיחות הללו שם?

דליה איציק: הדובר לא שומע את עצמו.

דליה איציק: מה קרה לכם היום?

בנימין בן-אליעזר: במסגרת אותו תיקון נקבעה הוראת מעבר, המאפשרת לתת לחברה ממשלתית רשיון חלוקה יחד עם רשיון הספקה, עד תחילת 2012 או עד 2013, בתנאים מסוימים.

בנימין בן-אליעזר: אף שלא היתה כוונה ליצור הבחנה בין חברות ממשלתיות לחברות שאינן ממשלתיות בעניין זה, אותו תיקון לא חל על חברות שאינן ממשלתיות.

בנימין בן-אליעזר: בפרט התיקון לא הוחל על חברת החשמל למזרח-ירושלים, שמבצעת חלוקה והספקה למזרח-ירושלים.

בנימין בן-אליעזר: הרשיון הקודם של החברה פקע ב-31 בדצמבר 2007.

בנימין בן-אליעזר: אי לכך אנחנו מבקשים לתקן את חוק משק החשמל ולהחיל במסגרתו הוראות מעבר דומות לגורמים פרטיים ולאפשר להם לבצע חלוקה עם הספקה באותו תאגיד.

בנימין בן-אליעזר: התיקון המוצע יחול גם על גורמים נוספים מלבד חברת החשמל למזרח-ירושלים, אשר יהיו רשאים גם הם לקבל שני רשיונות.

בנימין בן-אליעזר: אני מודה לך, גברתי.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: אנחנו עוברים לדיון קצר מאוד.

דליה איציק: שלוש דקות לחבר הכנסת אברהם רביץ.

אברהם רביץ: מוותר.

דליה איציק: חבר הכנסת מאיר פרוש – לא נמצא פה.

דליה איציק: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: מוותר.

דליה איציק: חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחריו – חבר הכנסת טלב אלסאנע, ואנחנו עוברים מייד להצבעה.

דליה איציק: לפנים משורת הדין אתן גם לחבר הכנסת בני אלון.

דליה איציק: חבר הכנסת בני אלון הוא איש עדין, אני רוצה לתת לו לדבר.

מוחמד ברכה: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, רבותי חברי הכנסת, עיקר הדברים שלי הם לא בנושא של הוראות המעבר שמציע השר, אלא בנושא שהוא מכיר אותו וקרוב אליו.

מוחמד ברכה: על-פי חוק החשמל נקבעו קריטריונים ברורים לחיבור בתים לרשת החשמל, והבתים שעונים על הקריטריונים אמורים להתחבר על-פי כל דין ועל-פי החוק.

מוחמד ברכה: אבל, אדוני השר בן-אליעזר, זה ידוע לך ואני רוצה להעלות את זה כאן מעל דוכן הכנסת, קורה שבכמה מקומות – ואני מכיר לפחות שלושה מקומות כאלה – בעלי-בתים זכאים להתחבר לרשת החשמל, והם עונים על כל הקריטריונים על-פי חוק החשמל, אבל הם נתקלים בסירוב או בסחבת של ועדות תכנון ובנייה למיניהן, ומשרד הפנים בעניין הזה מערים קשיים.

מוחמד ברכה: אני חושב שהדואליות הזאת חייבת להיפסק.

מוחמד ברכה: בשלב הזה, במאה הזאת, בשנה הזאת, אי-אפשר לכפות על אנשים לחיות ללא חשמל.

מוחמד ברכה: אני מדבר על שכונת סרקיס ליד שפרעם, אני מדבר על בתים ליד המחצבות ממזרח לשפרעם וגם על מקומות אחרים.

מוחמד ברכה: לא יכול להיות שבגלל סחבת ביורוקרטית או הערמת מכשולים פורמליים ופרוצדורליים אנשים יחיו בחשכת ימי הביניים.

מוחמד ברכה: לכן אני מבקש מהשר וממשרד התשתיות שיפעלו לממש וליישם את חוק החשמל במלואו, ולא יאפשרו לכל מיני תירוצים פרוצדורליים למנוע מאנשים להתחבר לרשת החשמל.

מוחמד ברכה: תודה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, מוותר?

דליה איציק: לא מוותר.

דליה איציק: חבר הכנסת טלב אלסאנע – אני רואה שהוא לא כאן.

דליה איציק: אתה רוצה עוד לדבר?

מיכאל איתן: לא.

מיכאל איתן: אני רוצה רק לשאול.

דליה איציק: בבקשה, אדוני.

מיכאל איתן: אולי את יכולה להסביר לנו למה יש כאן דחיפות?

מיכאל איתן: אני רואה שיש כאן בעיה של דחיפות, בגלל התאריכים.

מיכאל איתן: אולי מישהו יכול להסביר – אני מבין שרוצים גם להביא את זה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית היום.

דליה איציק: אני חייבת להגיד לך, אדוני, חבר הכנסת איתן, שאני לא יכולה להסביר לך.

דליה איציק: אני חייבת לומר.

דליה איציק: אני יכולה לאפשר שהשר אחר כך יענה.

דליה איציק: בסדר?

בנימין בן-אליעזר: מה קרה?

דליה איציק: חבר הכנסת מיקי איתן שואל מה הדחיפות.

בנימין בן-אליעזר: משום שהרשיון פג תוקפו – – –

דליה איציק: זה אי-אפשר שם.

דליה איציק: זה משהו נורא.

דליה איציק: חבר הכנסת מיקי איתן, הוא משיב לך.

בנימין בן-אליעזר: משום שפג תוקפו של הרשיון – – –

קריאה: לא ידעו?

בנימין בן-אליעזר: ידעו, ידעו, אבל בגלל ויכוחים שהיו בין משרד המשפטים למשרד האוצר ולמשרד התשתיות זה התעכב עד עכשיו.

בנימין בן-אליעזר: זה הכול.

דליה איציק: כבוד השרים.

מיכאל איתן: – – – יום יומיים?

בנימין בן-אליעזר: מה קרה?

בנימין בן-אליעזר: מה הבעיה עם זה?

מיכאל איתן: זה לא הגיוני שהכנסת – בכמה שעות – – –

בנימין בן-אליעזר: אז מה אתה רוצה?

מיכאל איתן: אז הכנסת לא יכולה בכמה שעות – – –

בנימין בן-אליעזר: אז תעלה ותדבר.

מיכאל איתן: טוב.

מיכאל איתן: זה לא הגיוני.

מיכאל איתן: זה לא הגיוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, החוק שבו אנחנו דנים, תוקפו פג בסוף השנה שעברה, ב-31 בדצמבר 2007, ולכן השר רוצה להעביר אותו כמה שיותר מהר, כי הוראות המעבר בעצם לא חלות היום.

ג'מאל זחאלקה: אין הוראות מעבר בעצם, כפי שאני מבין.

דוד רותם: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט ולאפשר לחבר הכנסת זחאלקה לגמור את דבריו.

ג'מאל זחאלקה: הוראת השעה שמדובר בה מאפשרת הפעלת חברות שאינן ממשלתיות לאספקת חשמל, לרבות חברת החשמל המזרח-ירושלמית.

ג'מאל זחאלקה: לכן זה חוק נחוץ, ואנחנו נתמוך בו.

ג'מאל זחאלקה: חברת החשמל, אדוני השר, היא עדיין אחת החברות המובילות באי-העסקת אזרחים ערבים – האחוזים מאוד מאוד נמוכים.

ג'מאל זחאלקה: אני יכול להגיד שכמעט אין אזרחים ערבים שעובדים בחברת החשמל, וזה בניגוד לחוק של ייצוג הולם, בניגוד לכללי הצדק הטבעי – – –

בנימין בן-אליעזר: – – – אין חוק; יש החלטות הממשלה בעניין שילוב עד שמונה חודשים.

בנימין בן-אליעזר: אני מוביל שיהיה חוק כזה.

בנימין בן-אליעזר: כרגע אין חוק.

ג'מאל זחאלקה: מצוין.

ג'מאל זחאלקה: היינו הך.

ג'מאל זחאלקה: יש חוק בדרך, נכון, אתה צודק.

ג'מאל זחאלקה: חוק החברות הממשלתיות הוא בהליכי חקיקה מתקדמים.

ג'מאל זחאלקה: אבל העיקרון שאומץ, של ייצוג הולם, אינו מופעל בחברת החשמל.

ג'מאל זחאלקה: יש החלטות ממשלה, השר אומר, אבל חברת החשמל אינה מיישמת אותן, ואין עובדים ערבים בחברת החשמל.

ג'מאל זחאלקה: דבר נוסף, הממשלה לא אישרה את הצעת החוק להספקת – לחיבור בתים שלא קיבלו רשיון לחשמל.

ג'מאל זחאלקה: יש הצעת חוק, הוראת שעה בעצם, שחודשה כמה פעמים, ובפעם האחרונה הממשלה לא מחדשת אותה.

ג'מאל זחאלקה: נוצר מצב שבו בתים רבים, אלפי בתים, מנועים מלקבל חשמל, ומה שקורה הוא דבר מסוכן מאוד; אין היום בית שלא מקבל חשמל, ואז מעבירים חשמל בחוטים, בצורה לא בטיחותית, שעלולה לגרום אסונות.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאת הבעיה הזאת אפשר לפתור.

ג'מאל זחאלקה: יש להפריד בין הליכי האישור שלוקחים הרבה זמן לבין הספקת החשמל, שצריכה להיות מותנית בבטיחות הבית, במקומו וכו', וזה לא קשור לאישור – – –

דוד רותם: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: זה עיקרון שאומץ בעבר במשרד התשתיות, ואני מבין שיש רוויזיה בעניין הזה, וחזרה לאחור, במקום שנעשה צעדים קדימה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר התשתיות לטפל בבעיות אלה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה.

דוד רותם: חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת בני אלון, ואז – חבר הכנסת מיקי איתן, ובזה אני סוגר את רשימת הדוברים.

טלב אלסאנע: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כבוד חברי הכנסת, לאחרונה נפגשתי עם מנכ"ל חברת החשמל, ומתברר, אדוני היושב-ראש, שמ-19 חברי מועצת ההנהלה יש רק 12 דירקטורים בחברת החשמל.

טלב אלסאנע: והשאלה הנשאלת היא מדוע לא לקלוט, בהזדמנות הזאת, להנהלה של חברת החשמל נציגים מקרב האוכלוסייה – – –

בנימין בן-אליעזר: דירקטור בחברת החשמל – – –

טלב אלסאנע: יש רק אחד, אבל חסרים תשעה, אז במסגרת התשעה החסרים אפשר לעשות איזון.

בנימין בן-אליעזר: עכשיו קיבלנו החלטה – הדירקטוריון קיבל, לא אני – לקלוט 150 עובדים ערבים.

טלב אלסאנע: מצוין.

טלב אלסאנע: מצוין.

טלב אלסאנע: אז אפשר לקלוט.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין: א.

טלב אלסאנע: זה שקלטו אחד זה מבורך, אבל זה לא מספיק; ב.

טלב אלסאנע: יש יותר מ-9,000 עובדים בחברת החשמל, ועד היום, הייצוג של הציבור הערבי, שהוא יותר מ-20%–25% משוק הצרכנים של חברת החשמל, שחברת החשמל מדי חודש בחודשו שולחת להם שובר תשלום עבור החשמל – אין 20% מהציבור הערבי בקרב העובדים.

טלב אלסאנע: עד היום אחוז העובדים הערבים בחברת החשמל נמוך, כבוד שר התשתיות בן-אליעזר.

טלב אלסאנע: בפרט בקרב העובדים המקצועיים.

טלב אלסאנע: אומנם מקימים עכשיו יחידת אנשי קשר, ויש היום עובדים שצריכים לעבוד בדרך זו אחרת – עובדים נוספים.

טלב אלסאנע: ההחלטה לקלוט 150 עובדים, שאני מברך עליה, היא החלטה חדשה.

בנימין בן-אליעזר: יש לי הצעה.

טלב אלסאנע: בבקשה, נשמע אותך.

בנימין בן-אליעזר: – – –

טלב אלסאנע: אין ספק.

טלב אלסאנע: אין ספק.

טלב אלסאנע: אני רוצה לציין את ההחלטה הזאת, שהיא בגדר חידוש, אבל צריך, לדעתי, גם לפרסם, לקלוט, ליישם – כי ההחלטה הזאת התקבלה לפני כמה חודשים, ואני לא יודע כמה כבר נקלטו, אני לא יודע באיזו מידה מודיעים, ומפרסמים ומזמינים, והאנשים שניגשים – אני לא יודע מה רמת המקצועיות שנדרשת, באיזה דרג קולטים עובדים חדשים.

טלב אלסאנע: יש נושא שהעליתי בפגישה שאתה השתתפת בה – אצלך במשרד.

טלב אלסאנע: יש בתי-ספר, כבוד השר – אני יכול לדבר עם השר?

טלב אלסאנע: – יש בתי-ספר שהוקמו על-פי החלטת הממשלה, ולומדים בהם אלפי תלמידים – אלפי תלמידים לומדים בבתי-הספר, ובתי-הספר האלה לא מחוברים לחשמל.

טלב אלסאנע: לא מדובר בבית פרטי, וגם לא בעסק.

טלב אלסאנע: מדובר בבתי-ספר – מוסדות ציבוריים – שלא מחוברים לרשת החשמל עד היום.

טלב אלסאנע: מה ההיגיון בדבר?

טלב אלסאנע: מה הסיבה לדבר, כאשר יש היתרי בנייה?

טלב אלסאנע: יש גם מרפאות שאינן מחוברות לרשת החשמל – – –

דוד רותם: נא לסיים.

טלב אלסאנע: את הדבר הזה צריך לעשות.

טלב אלסאנע: את הדבר הזה אני סבור שהתחייבת לעשות, ואני חושב שצריך לעשות אותו, וכמה שיותר מוקדם.

טלב אלסאנע: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת טלב אלסאנע.

דוד רותם: חבר הכנסת בני אלון, ואחריו – חבר הכנסת מיקי איתן, אחרון הדוברים.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

דוד רותם: אלא אם כן השר יבקש לענות.

דוד רותם: אדוני השר, רק אם תבקש.

דוד רותם: אם לא תבקש, אנחנו נצביע.

דוד רותם: בבקשה, אדוני.

בנימין אלון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש מכל חברי הכנסת שנמצאים כאן להצביע נגד החוק הזה, ואני אסביר למה.

בנימין אלון: קודם כול, הוויכוחים האלה, מה פירוש, זה פקע ב-31 בדצמבר כי משרד המשפטים ומשרד התשתיות לא הסתדרו.

בנימין אלון: קצת יותר כבוד ללשון החוק, לרוח החוק ולחוק עצמו.

בנימין אלון: אבל למהותו של עניין, לא אגע בפרוצדורות.

בנימין אלון: אדוני השר, מכובדי עד למאוד, המצב הזה שבירושלים, כשיש חוק-יסוד: ירושלים, שהחוק הזה אומר שזאת עיר בירה אחת והיא מאוחדת, ואנחנו נושאים את החרפה הזאת שיש חברת חשמל מזרח-ירושלמית – התרגלנו לזה; זה הפך להיות דבר קיים.

בנימין אלון: איזה מין דבר זה?

בנימין אלון: מדוע בכלל אין לך מדיניות שמראה לנו איך מחברים את התשתיות של ירושלים לתשתית אחת?

בנימין אלון: זה עוד משתלב עם נושאי האי-אמון שהיו פה קודם.

בנימין אלון: כשאנחנו שומעים שראש הממשלה אוסר על שר השיכון לבנות שכונות חדשות במזרח-ירושלים – וניסיתי לברר את העובדות עם שר השיכון קודם לכן – יש חברת חשמל כללית לירושלים ויש חברת חשמל אחרת למזרח-ירושלים?

בנימין אלון: ויתירה מזאת, גם ברמה הפרקטית, מעבר לרמה העקרונית – וחברי כנסת מתייחסים לזה כאילו כלום, רק שכחו לחדש להם את הרשיון.

בנימין אלון: לא.

בנימין אלון: כל החוק שאושר בזמנו היה רק לחברה ממשלתית, ובצדק משרד המשפטים לא רוצה להחיל את זה על חברה שהיא בפירוש לא ממשלתית; שהיא חברה שהיא המשך למצב שהיה במזרח-ירושלים לפני מלחמת ששת הימים.

בנימין אלון: למה להשאיר את השריד הזה?

בנימין אלון: שלא לדבר על זה שיש לנו בעיות עם שכונות יהודיות במזרח-ירושלים.

בנימין אלון: שכונת שמעון הצדיק, שזאת שכונה שנגאלה אחרי שחרבה במלחמת השחרור, וגרו בה יהודים מאז ימי רבי שמואל סלנט – הכולל הספרדי והאשכנזי – עד היום יש שם בעיות אין-ספור כי החשמל הוא פרימיטיבי, והוא של חברת החשמל המזרח-ירושלמית, והם לא מחוברים לחברת החשמל הכללית.

בנימין אלון: כך גם ב"בית אורות", ואני זכיתי להיות שם, וגם במקומות אחרים.

בנימין אלון: מדוע בעיר הבירה שלנו יש חלוקה כזאת לשתי חברות, ואף אחד בכלל לא מתייחס לזה, זה כאילו עניין טכני – – –

דוד רותם: נא לסיים.

בנימין אלון: צריכה להיות מדיניות שתבטל את המצב הזה של חלוקת ירושלים בתשתית של חשמל.

בנימין אלון: כל שכן ששר התשתיות היה חייב לדרוש מחברת החשמל המזרח-ירושלמית לדאוג לכל השכונות היהודיות שסובלות מההפסקות של החברה הזאת לפני שהוא בא לבית עם החידוש הזה.

בנימין אלון: אני רק שומע שהשר מתנצל על כך וכך מינויים של ערבים בחברת החשמל, אבל על הנושא הזה הוא לא מרגיש צורך להתנצל.

בנימין אלון: אני חושב שזה ציני, אני חושב שיש כאן דבר חמור ביותר, ואני קורא לחברי הכנסת שלא לתמוך בחוק הזה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אלון.

דוד רותם: אחרון הדוברים, חבר הכנסת מיכאל איתן, בבקשה.

דוד רותם: עד שלוש דקות.

מיכאל איתן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש להסב את תשומת לב חברי הכנסת לא לעניין התוכני שישנו בחוק, אלא דווקא לעניין הפרוצדורלי.

מיכאל איתן: אני קורא בהצעת החוק, שמורכבת משני סעיפים, את סעיף 2 שאומר: "תחילתו של חוק זה ביום כ"ג בטבת התשס"ח, 1 בינואר 2008".

מיכאל איתן: אני לא מבין, מתי זה 2008?

מיכאל איתן: אנחנו ב-2008 עכשיו?

מיכאל איתן: מתי זה ינואר?

מיכאל איתן: עכשיו אנחנו בינואר?

מיכאל איתן: כן.

מיכאל איתן: אבל מתי 1 בינואר?

מיכאל איתן: אני לא מבין, על מה אנחנו מצביעים?

מיכאל איתן: תחילתו של החוק הזה ב-1 בינואר, אבל עוד לא חוקקנו אותו – – –

בנימין בן-אליעזר: על זה מצביעים.

מיכאל איתן: אתה אומר, אדוני השר, שעל זה מצביעים.

מיכאל איתן: זאת אומרת, אנחנו יכולים להצביע עכשיו שהירח עשוי מגבינה צהובה, וזה יהפוך אותו להיות עשוי מגבינה צהובה כי הכנסת החליטה.

בנימין בן-אליעזר: יש לי עניין?

בנימין בן-אליעזר: פעם שיחקתי בכנסת?

בנימין בן-אליעזר: אני מסביר לך, יש ויכוחים בין משרד המשפטים למשרד האוצר – – –

מיכאל איתן: אין לי טענה אישית כלפיך.

מיכאל איתן: אתה בא עכשיו לכנסת ואומר לנו: חברים יקרים, במשך חודשים ארוכים היו ויכוחים בין האוצר, משרד המשפטים ומשרד התשתיות.

מיכאל איתן: אני מכיר בכך שאם היה במשך חודשים ארוכים ויכוח קשה, זאת אומרת שזאת בעיה לא פשוטה, זה לא דבר של מה בכך – –

בנימין בן-אליעזר: הם הגיעו להבנה.

מיכאל איתן: – – וסוף כל סוף הגיעו להבנה.

מיכאל איתן: בסדר.

מיכאל איתן: עכשיו, כשהגיעו להבנה, באים אל חותמת הגומי, והכנסת צריכה לעמוד דום, לא לקיים דיונים, לא לחשוב אפילו יומיים, אלא אתם רוצים להעביר את החוק הזה עוד היום.

מיכאל איתן: איך אתה עושה דבר כזה?

מיכאל איתן: אתה לבד בא ומסביר, חברים, יש כאן בעיה איומה, קשה, עם סלעי מחלוקת כבדים.

מיכאל איתן: חודשים ישבו מומחים של משרד האוצר ומשרד המשפטים ומשרד התשתיות עד שהגיעו להסכמה ויצא עשן לבן ומביאים את זה לכנסת.

מיכאל איתן: מותר לכנסת 24 שעות לדון בזה?

מיכאל איתן: מותר לכנסת לשמוע את הנציגים שחלקו זה על זה חודשים?

מיכאל איתן: אתם רוצים להעביר את זה היום, עוד הלילה?

מיכאל איתן: מאחר שכתבת כאן שתחילתו של החוק הזה היא ב-1 בינואר, זה חוק רטרואקטיבי, וכבר לא יהיה אסון אם תיתן את הכבוד לכנסת, והכנסת תדון בזה יום, יומיים, שלושה, תזדרז, תריץ את עצמה.

מיכאל איתן: אבל מול החודשים הארוכים שגרמו לעיכוב ולחריגה של הממשלה, איזה היגיון יש לבוא ולקבל את בקשתך לחוקק בארבע שעות חוק שהממשלה דנה בו חודשים ארוכים?

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת איתן.

דוד רותם: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

דוד רותם: מי בעד?

דוד רותם: מי נגד?

דוד רותם: נא להצביע.

דוד רותם: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 נגד – 4 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק משק החשמל (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

דוד רותם: 40 בעד, ארבעה נגד, שני נמנעים.

דוד רותם: אם כך, אני קובע שהצעת חוק משק החשמל (תיקון מס' 7), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/350).

דוד רותם: ]

דוד רותם: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את השר לביטחון פנים אבי דיכטר להציג את החוק.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, עניינה של הצעת החוק שלפניכם הוא הארכת תוקפו של חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) בחמש שנים נוספות.

אבי דיכטר: מטרת החוק היא לתת כלים להתמודדות עם הסכנה הנשקפת לביטחון תושבי ישראל מצד תושבים של אזורי יהודה, שומרון וחבל-עזה הנכנסים לישראל או שוהים בה שלא על-פי היתר כדין או בניגוד לתנאי ההיתר.

אבי דיכטר: החוק נחקק לראשונה בשנת 1996 כהוראת שעה ותוקפו הוארך על-ידי הכנסת מעת לעת.

אבי דיכטר: תוקפו עומד לפקוע ב-30 במרס 2008.

אבי דיכטר: החוק קובע כעבירות על-פי חוק הכניסה לישראל בין השאר את ההתנהגויות האלה: העמדת מקום לינה או סיוע בעניין זה לתושב האזור שנכנס לישראל או יושב בה שלא כדין; העסקת תושב האזור שאינו רשאי לעבוד בישראל על-ידי מעביד או מתווך כוח-אדם; הסעת תושב האזור שאינו רשאי לעבוד בישראל על-ידי מעביד או מתווך כוח-אדם בין בעצמו ובין על-ידי עובדו או שליחו.

אבי דיכטר: יצוין כי לפני כשנה תוקן החוק בשני סעיפים: ראשית, עוגנה בחוק חובת דיווח מטעמי לוועדת הפנים והגנת הסביבה על המקרים ועל מספר המקרים שבהם הוחל החוק, ושנית, הוגבלה החזקה הקבועה בחוק לגבי מודעותו של נאשם שהוא נהג מונית לעובדה שאדם שהסיע הוא תושב השטחים השוהה בישראל באופן בלתי חוקי.

אבי דיכטר: החוק קובע, אדוני היושב-ראש, כי אם הוכחה מודעותו של אדם לכך שהלין, העסיק או הסיע תושב השטחים, לרבות בעצימת עיניים, עליו חובת הראיה לכך שלא ידע שאותו תושב השטחים שוהה בישראל שלא כדין.

אבי דיכטר: במסגרת תיקון החקיקה נקבע כי נטל הוכחה זה יחול רק על נסיעות של נהג מונית שהתקיימו במרחב התפר בשטח שמפורט במפה שצורפה לחוק.

אבי דיכטר: אין פירוש הדבר שבשאר חלקי המדינה מותר להסיע שוהים בלתי חוקיים, אלא שבמקומות אלה לא תחול על נהג המונית החזקה האמורה.

אבי דיכטר: מאחר שלצערנו החשש הביטחוני שעמד בבסיס החוק בעינו עומד, יש לשוב ולהאריך את תוקף החוק.

אבי דיכטר: אני מקווה שהארכת תוקף החוק – עם מכלול הצעדים הננקטים על-ידי גורמי הביטחון הנוגעים בדבר – תסייע לממשלה במלחמתה בטרור.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אבקש לאשר חוק זה בקריאה ראשונה ולהעביר אותו לוועדת הפנים לשם הכנתו לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון.

דוד רותם: חבר הכנסת אורי אריאל – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים אורון – אינו נוכח; חבר הכנסת מוחמד ברכה, בבקשה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אני נועל את הרשימה.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, התופעה שהתקנה הזאת כביכול נועדה לטפל בה היא מציאות מלאכותית שיצרה הממשלה.

מוחמד ברכה: היא יצרה אותה בעצם המצור והשליטה על השטחים הכבושים, במניעת פרנסה ובמניעת היכולת לחיות בכבוד.

מוחמד ברכה: האנשים שמדובר בהם, אלה שיש למנוע מהם סיוע או אכסניה כלשהי, לא באים לכאן כתיירים; הם לא באים לכאן כמפגעים ולא באים לכאן כדי לדעת את הארץ.

מוחמד ברכה: הם באים לכאן בעיקר כדי להתפרנס.

מוחמד ברכה: הם באים לחפש פת לחם, והחוק הזה, שתחילתו בחטא והמשכו בחטא, עובר היום כל גבול, כי הממשלה באה לבקש את הארכת תוקף התקנה הזאת עוד בחמש שנים – אותה ממשלה התחייבה, כביכול, באנאפוליס לסיים משא-ומתן להסדר שלום בתוך שנה, אבל בעצם היא רואה את עצמה בעוד חמש שנים, ואולי גם בעוד עשר שנים, כשליט הבלעדי על השטחים, כמי שנותן ולוקח, כמי שמכניס ומוציא, כמי ששולט, כמי שמאכיל וכמי שמרעיב.

מוחמד ברכה: הציניות חוגגת מעל ומעבר לא רק בעצם מהות התקנה שבאים להאריך את תוקפה, אלא בעובדה שבאים להאריך אותה עוד בחמש שנים תמימות.

מוחמד ברכה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שלתקנה הזאת אין מקום.

מוחמד ברכה: מדינת ישראל, כמדינה כובשת, על-פי החוק הבין-לאומי, צריכה לדאוג לפרנסתם ולמחייתם של האנשים שחיים תחת שליטתה.

מוחמד ברכה: גם אם יש יצור חדש, שלא הוכר קודם בחוק הבין-לאומי, מין יצור ביניים שנקרא הרשות הפלסטינית, מדינת ישראל היא עדיין המדינה הכובשת, ולכן היא אמורה לספק תשובות בעניין פרנסתם של האנשים, ולא לטפל בתוצאות הלוואי של הכיבוש.

מוחמד ברכה: מטילים מצור, מטילים מגבלות על הכנסת סחורות, מטילים מגבלות על אפשרות של התפתחות, מפקיעים קרקעות פלסטיניות, בונים התנחלויות, בונים גדרות – הגדר היא אותה גדר גזענית – ואחר כך אומרים לאנשים: תחיו, תחיו בתוך המכלאה הזאת.

מוחמד ברכה: זה דבר שאין לו מקום ואין לו הצדקה.

מוחמד ברכה: התקנה הזאת באה לתת הצדקה נפשעת למציאות נפשעת עוד יותר, אבל הפעם במינון בלתי מתקבל על הדעת – עוד חמש שנים.

מוחמד ברכה: תציעו חוק ותגידו שאתם רוצים לכפות את השליטה של מדינת ישראל על כל השטחים וזהו.

מוחמד ברכה: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת ברכה.

דוד רותם: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת חנא סוייד.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, החוק שהממשלה מביאה לפנינו הוא חוק רע מבחינה משפטית אבל חשוב מאוד מבחינה פוליטית.

דב חנין: נתחיל בבחינה המשפטית – החוק הזה בא להאריך תוקף חוק שחוקקה הכנסת עוד בשנת 1996, חוק שקבע תיקוני חקיקה בחוק עובדים זרים ובחוק הכניסה לישראל וקבע מערכת חדשה של עבירות שחלות על סוגים שונים של אנשים שמסייעים לאזרחי השטחים הכבושים כאשר הם נכנסים לישראל או נמצאים בתוכה.

דב חנין: החוק המקורי הוא חוק בעייתי, הוא חוק גורף, הוא חוק מרחיק לכת מבחינת ההסדרים שיש בו, אבל לא פחות חמורה הטכניקה שבה הממשלה בוחרת להאריך את תוקפו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על חקיקה שהתחילה את דרכה ב-1996, ומאז היא מוארכת כבדרך שגרה, בדרך של הוראות שעה שמתחדשות מפעם לפעם בלי שהכנסת עושה לעצמה חשבון נפש רציני ומקיף ומבררת את השאלה אם אומנם אנחנו צריכים את כל ההוראות האלה, מה מכל ההוראות האלה אינו דרוש, מה מכל ההוראות האלה אינו מתאים, מה מכל ההוראות האלה פוגע מדי בזכויות אזרחיות ואינו תורם לביטחון.

דב חנין: השאלות האלה הן שאלות רציניות שהכנסת צריכה לדון בהן, אבל הכנסת אינה דנה בהן כאשר אנחנו משתמשים בטכניקה של הוראות שעה המתחדשות שוב ושוב, ובעצם בכל פעם אנחנו נמנעים מלקיים דיון רציני ומקיף, כי אנחנו עוסקים בסך הכול בהוראות שעה.

דב חנין: הבעיה הגדולה בהוראת השעה הנוכחית היא שלהבדיל מהוראות השעה השגרתיות שאנחנו נתקלים בהן בכנסת, הוראת השעה הזאת היא לא הוראת שעה אמיתית.

דב חנין: כמעט הייתי אומר שהיא הוראת שעה לדורות – היא הוראת שעה לחמש שנים.

דב חנין: החוק הזה, שהוא רע מאוד מבחינה משפטית, הוא גם חוק חשוב מאוד מבחינה פוליטית, כי כאשר ממשלת ישראל אומרת לנו שזאת המציאות שהיא רואה בחמש השנים הקרובות, היא גם אומרת לנו בשפה ברורה לחלוטין שכל דיבורי השלום היפים שלה הם דיבורים בעלמא.

דב חנין: הממשלה אומרת לנו בצורה גלויה לחלוטין, שגם בחמש השנים הקרובות אנחנו נמשיך במציאות של עימות דמים קשה שבו יישפך דם ויצטרכו הוראות שעה רעות כאלה.

צבי הנדל: זה תלוי בחברים שלך.

דב חנין: זה תלוי בחברים שלך, חבר הכנסת הנדל.

דב חנין: ולכן אדוני היושב-ראש, חשיבותו הפוליטית של החוק הזה רבה יותר מאשר כל ההכרזות המדיניות ששמענו מממשלת ישראל הנוכחית.

דב חנין: תודה רבה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

דוד רותם: חבר הכנסת חנא סוייד – אינו נוכח; חבר הכנסת אברהם רביץ – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הוראת שעה זו חודשה בשנים האחרונות כל שנה למשך שנה.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו בא השר ומציע להאריך אותה בחמש שנים.

ג'מאל זחאלקה: בדברי ההסבר לחוק נאמר:

ג'מאל זחאלקה: תקופת הוראות השעה שנקבעו בחוק עומדת להסתיים ב-31 במרס 2008.

ג'מאל זחאלקה: כאן באה קביעה פוליטית.

ג'מאל זחאלקה: מאחר שהמצב הביטחוני שהביא לחקיקת הוראות השעה עומד בעינו, ולא נראה שינוי בעתיד הקרוב, מוצע להאריך את תוקפן בחמש שנים נוספות.

ג'מאל זחאלקה: מה זה אומר?

ג'מאל זחאלקה: זה לא הצהרה פוליטית כמו שהצהיר אהוד ברק, בחמש השנים הבאות לא תהיינה נסיגות, אלא זה בא בהצעת חוק ממשלתית שקובעת בעצם שבחמש השנים הבאות המצב יישאר בעינו.

ג'מאל זחאלקה: זו הקביעה, וזו קביעה פוליטית שמעיבה או מכסה או הרבה יותר חזקה מכל ההצהרות הפוליטיות האחרות של הממשלה.

ג'מאל זחאלקה: הצעדים שנדרשים על-פי חוק זה הם צעדים דרקוניים.

ג'מאל זחאלקה: מדינת ישראל שמה את העם הפלסטיני בבית-סוהר, ככה ברצועת-עזה וככה בגדה המערבית.

ג'מאל זחאלקה: היא הגורם הכובש, והיא בעצם מגבילה באופן חמור ביותר את האפשרות של אנשים למצוא עבודה, לחיות, להביא לחם הביתה, ובעצם הופכת את החיים של האנשים בשטחים הכבושים לבלתי נסבלים.

ג'מאל זחאלקה: המצב הכלכלי מידרדר בשנים האחרונות, וממשלת ישראל נושאת באחריות למצב זה ובעיקר על-ידי חוק כמו החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שבא לגזול פרנסה מאנשים, לגזול מאנשים את האפשרות לבקר את קרוביהם, לגזול מאנשים את האפשרות לבוא לטיפול רפואי – זה בעצם החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: עשרות אלפי אנשים שרוצים למצוא עבודה כי אין עבודה תחת הכיבוש הישראלי, כי אין ישות מדינית, כלכלית, שסוחרת עם העולם ומתפתחת בשטחים הכבושים, ואומרת להם, אסור לכם לפתח תעשייה נאותה על-ידי קשרים, כי אתם לא ישות פוליטית, ומצד שני אסור לכם לבוא ולעבוד בארץ.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק דרקוני, זה חוק שאומרים שהוא בא בשם הביטחון.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה חוק שמסלים את המצב ושופך שמן על גלגלי מעגל הדמים בארץ.

ג'מאל זחאלקה: מי שרוצה באמת שלום צריך קודם כול לבוא לכנסת ולבטל את החוק הזה ולא להביא ולהאריך את תוקפו בחמש שנים.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת זחאלקה, אחרון הדוברים, חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב ראש, כנסת נכבדה, החוק בעצם בא להגביל את המעסיקים, מסיעים, מלינים של תושבי יהודה, שומרון וחבל-עזה ולקבוע את הקנסות כפי שמוצע בחוק.

נסים זאב: הטכניקה היום של ערביי ישראל – הם בעצם מארחים את ערביי יהודה ושומרון.

נסים זאב: אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בשכונות; אפילו בשכונות סמוכות לבני-ברק, תל-אביב, במרכזי הערים.

נסים זאב: שוכרים דירות בתוך השכונות והם מארחים את האנשים שלהם.

נסים זאב: אני לא בטוח שהחוק בעצם מסייע במלחמה בטרור.

נסים זאב: היום המדיניות להסיר יותר מחסומים, מאפשרים יותר ויותר רשיונות עבודה.

נסים זאב: יש כאן למעשה תרתי דסתרי, ואני רוצה להסביר לך, אדוני השר.

נסים זאב: כי אם אתה בא ואומר: האיש הזה חשוד כי אולי הוא טרוריסט, אולי הוא מחבל.

נסים זאב: אז אתה בעצם אומר: הוא יכול להיכנס לגבולות "הקו הירוק", אבל הוא לא יכול לעבוד.

נסים זאב: אם אנחנו מדברים על לינה או על הסעה אז אתה יכול לומר: מטרת ההסעה של ישראלי ברכב ישראלי באה אולי להסתיר את זהותם בתוך המחסומים כאשר אולי עוברים איזה מחסום, לא רוצים להראות שבאים ערביי השטחים לעבוד בתוך "הקו הירוק".

נסים זאב: אבל כשאתה אומר שאותם אנשים יכולים לעבור, יכולים לעבור את המחסום על-פי כל דין, אז למה הם לא יכולים גם לעבוד?

נסים זאב: אני בעד להחמיר בכל מה שקשור ללינה לגבי אותם שמסיעים, כי אני חושב שצריכה להיות פה הזדהות ברורה ולאפשר לכוחות הביטחון כן לבדוק לעומק אם יש איזה חשוד.

נסים זאב: אבל לגבי אותם שמעסיקים, אני חושב שצריך קצת לנהוג בקריטריונים אחרים.

נסים זאב: אנחנו רואים לפעמים שנותנים רשיון לערבים לעבוד במעלה-אדומים אבל לא נותנים להם לעבוד בירושלים.

נסים זאב: אני רוצה להבין, במעלה-אדומים הוא יכול לעבוד כי הוא לא חשוד.

נסים זאב: אם הוא חשוד פה, הוא גם צריך להיות חשוד שם.

נסים זאב: ואם מותר לו לעבוד במעלה-אדומים ואין לנו איזה מחסום או משהו שעוצר בין השכונות, איזו מגבלה, אני חושב שאין בזה שום היגיון, ואני שוב חושב ואומר שצריך אולי לקיים מדיניות מחודשת בין מעבידים לבין מסיעים ומלינים.

דוד רותם: תודה רבה.

דוד רותם: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד רותם: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד רותם: 21 בעד, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

דוד רותם: אני קובע שהצעת חוק שהייה שלא כדין (איסור סיוע) (הוראת שעה) (תיקון מס' 11), התשס"ח–2007, נתקבלה והיא תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד רותם: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/353).

דוד רותם: ]

דוד רותם: הנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 18), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה.

דוד רותם: אני מזמין את השר יצחק הרצוג להציג את הצעת החוק.

דוד רותם: בבקשה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחות ואורחים נכבדים, היום אנחנו מתקדמים בצעד משמעותי מאוד לעבר שידור ציבורי בריא, לעבר שידור ציבורי שמשרת את כלל הציבור, לעבר שידור ציבורי שהוא מרכיב אמין, עצמאי ובוטח בעצמו בהוויה הדמוקרטית הסבוכה והמורכבת של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: היום אנחנו מניחים לפני הכנסת את תיקון 18 לחוק רשות השידור, התשכ"ה-1965.

יצחק הרצוג: תיקון 18 הוא מהפכה מקיפה וכוללנית במצבה, בתפקודה ובמוסדותיה של רשות השידור, בהבטחת השידור הציבורי ובקיומם של כל אלה.

יצחק הרצוג: אני אציין זאת: בסעיף 3 – תפקידי הרשות – אני אציג את זה לפני הבית היות שאנחנו צריכים לחזור ולשנן את הפסיפס החברתי המרהיב והחשוב של מדינת ישראל, שעליו אמונה רשות השידור.

יצחק הרצוג: חבר הכנסת סער, זה קצת מפריע לי, ואני גם יודע שלחברתנו הנושא הזה דווקא חשוב.

איתן כבל: גם לגדעון.

אתה מרמז שכאילו לי זה לא חשוב?

יצחק הרצוג: זה פשוט מפריע, וזה אירוע חשוב.

יצחק הרצוג: במקום סעיף 3 לחוק העיקרי יבוא: "הרשות תקיים את השידורים בין השאר בתחומי החברה, החינוך, הכלכלה, המדיניות, התרבות, האמנות, המדע, מורשת ישראל, הבידור והספורט, במטרה – 1.

יצחק הרצוג: לשקף את המציאות ואת ההוויה החברתית בישראל ובעולם; 2.

יצחק הרצוג: לשדר מידע אמין; 3.

יצחק הרצוג: להרחיב את ההשכלה ולהפיץ דעת; 4.

יצחק הרצוג: לקיים שידורי איכות; 5.

יצחק הרצוג: לקדם את היצירה המקורית הישראלית ואת השפה העברית; 6.

יצחק הרצוג: לקיים שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסייה הדוברת ערבית ולקדם את ההבנה והשלום עם מדינות שכנות; 7.

יצחק הרצוג: לחזק את ערכי הדמוקרטיה, הציונות, הפלורליזם והסובלנות; 8.

יצחק הרצוג: לשקף ולתעד את חייהם ואת תרבותם של אזרחי ישראל ושל העם היהודי בתפוצות, את תרבות העמים ואת היצירה האנושית; 9.

יצחק הרצוג: לשקף את ההוויה הישראלית בשידור אל מחוץ לישראל ולקיים שידורים ליהודי התפוצות; 10.

יצחק הרצוג: לשקף את הקשר עם המורשת היהודית וערכיה ולהעמיק את ידיעתה".

יצחק הרצוג: אלה הן מטרות הרשות, המלוטשות והמחודדות.

יצחק הרצוג: לאחר עבודה יסודית מאוד, שנמשכה שנים – ועדות על ועדות – אני מניח לפני הכנסת, כשר הממונה על רשות השידור, את החוק שיאפשר לרשות השידור לתפקד בדורות הבאים בלא תלות פוליטית, בשיקולים נקיים וטהורים, ביכולת ניהול אמיתית, בשיתוף פעולה מלא של ההנהלה והעובדים, ביכולת – באמת ובתמים – לשקף את ההוויה הישראלית, בלי שיקולים זרים, בלי שיקולים כלכליים, בלי שיקולים שהם אך ורק שיקולי שוק ורייטינג.

יצחק הרצוג: אני חושב – ומקווה שתסכימו אתי – שהדבר הזה הוא חיוני – חיוני ממש – לדמוקרטיה הישראלית.

יצחק הרצוג: אני אומר ש"היינו כחולמים", מכיוון ששנים על שנים כוחות פוליטיים עשו הכול כדי להשתלט על הרשות ולנכס אותה לעצמם, וכוחות פוליטיים חשבו שזו חצרם הפרטית, העסק הפרטי שלהם ושל מפלגתם, וכך הלכה הרשות – ויכולת השידור שלה – ונפגעה, והשידורים לא שיקפו אל-נכון את מטרותיה.

יצחק הרצוג: הדבר גרם, בתהליך סטיכי, להידרדרות הרשות, ואנו נמצאים באחד החודשים היותר-קשים שלה – בניסיון להבריא אותה, לייצב אותה, ללכת הלאה ולצאת למרחב בשתי זרועות: חוק חדש והסדר הבראה אמיתי חדש.

יובל שטייניץ: אתה מדבר על הרשות הפלסטינית?

יצחק הרצוג: בהצעת חוק זו מוצעים תיקונים לחוק רשות השידור, שנועדו לתת מענה לתמורות ולשינויים שחלו בשידור הציבורי מאז חקיקת החוק, בשנת 1965, מתוך שמירה על עצמאותה ועל צביונה הייחודי של רשות השידור כגורם משדר שאינו תלוי בגורמי מימון מסחריים או בכל מיני שיקולים שלעתים אנו מוצאים במחוזותינו.

יצחק הרצוג: כשאני מסתכל במפת התקשורת הישראלית, שהיא אומנם פסיפסית ומשופעת בהרבה מאוד כלים, אני גם מודאג; אני מודאג מהשתלטות של אוליגרכים ואני מודאג מהשתלטות של אילי הון.

יצחק הרצוג: אני רוצה לראות שידור ציבור עצמאי.

יצחק הרצוג: ההצעה מתבססת, בין השאר, על המלצות הוועדה לרפורמה בשידור הציבורי בישראל, המכונה ועדת-דינור, על שמו של רענן דינור, ששימש אז מנכ"ל משרד התמ"ת והיום הוא מנכ"ל משרד ראש הממשלה, והוקמה ברצף של חמש או שש ועדות קודמות שהמליצו פחות או יותר את אותו הדבר וכשלו פעם אחר פעם ביכולת הפוליטית להביא את זה לידי מימוש במליאת הכנסת.

יצחק הרצוג: בוועדה כיהנו נציגי ציבור ונציגי משרד המשפטים, משרד האוצר ומשרד התמ"ת, והיא הגישה את המלצותיה לשר התמ"ת דאז, אהוד אולמרט, ראש הממשלה דהיום – בחודש ינואר 2005.

יצחק הרצוג: בהצעת החוק מוצע שינוי מבני ברשות השידור כך שמוסדותיה יתמנו באופן מקצועי וניהולה יהיה כפוף למנגנוני בקרה הדומים ככל האפשר לאלה הקיימים בחברות ממשלתיות.

יצחק הרצוג: מוצע לשנות את מבנה הרשות באופן שיאפשר לה גמישות תפעולית וניהולית כמתחייב בגוף משדר.

יצחק הרצוג: לפי ההצעה יבוטלו מליאת רשות השידור והוועד המנהל, ותחתיהן תמונה מועצה בעלת מאפיינים של דירקטוריון שמעמד חבריה יהיה דומה לזה של דירקטורים.

יצחק הרצוג: המועצה תתווה את מדיניות הרשות ותפקח על יישומה.

יצחק הרצוג: ניהולה השוטף של הרשות ייעשה בידי המנהל הכללי של הרשות ומנהלי השידור, הם מנהלי הטלוויזיה והרדיו.

יצחק הרצוג: נוסף על כך מוצע כי המועצה תמנה ועדת ביקורת וימונה לרשות מבקר פנים ורואה-חשבון שיבקר אותה, ויעוגן מעמדו של היועץ המשפטי לרשות.

יצחק הרצוג: כל אלה יבטיחו את ניהולה התקין של רשות השידור ואת עמידתה ביעדים שקבעה המועצה, ובכללם היעדים התקציביים.

יצחק הרצוג: עוד מוצע לקבוע מנגנוני בחירה והעברה של נושאי משרה מכהונתם ברשות השידור על בסיס מקצועי ובמעורבות מופחתת של הממשלה.

יצחק הרצוג: אחת הרעות החולות כל השנים היתה העובדה שלא היה אפשר לנהל את הרשות כפי שנעשה בגופי שידור או בתאגידים שמתנהלים באופן תקין, ומנגנונים אלה ייקבעו כדי להגביר את עצמאותה של הרשות ואת אי-תלותה בדרג הפוליטי ובשיקולים פוליטיים.

יצחק הרצוג: על-פי המוצע, בחירת המועצה תיעשה בידי ועדת מינויים, שבראשה יכהן שופט מחוזי בדימוס שיציע השר הממונה בהסכמת שר המשפטים.

יצחק הרצוג: נוסף על כך, מוצע כי בחירת המועמדים לתפקידי המנהל הכללי של הרשות ומנהלי השידור תיעשה בידי ועדה לאיתור מועמדים.

יצחק הרצוג: כדי להתאים את פעילות הרשות לשינויים שחלו בשוק התקשורת בשנים האחרונות, מוצע לתקן את הסעיף שעוסק בתפקידי הרשות ולהתאימו למציאות ימינו.

יצחק הרצוג: בהתאם לכך – כדי להתאים את פעילות הרשות לשינויים שחלו בשוק התקשורת – מוצע לקבוע כי הרשות תוכל לשדר את שידוריה גם באתרי האינטרנט שלה.

יצחק הרצוג: כמו שאתם רואים ששדרן ב-CNN אומר: היכנסו עכשיו ל-cnn.com.

יצחק הרצוג: וכמו שאתם רואים את זה בערוצים אחרים, יש צורך בכך גם ברשות השידור.

יצחק הרצוג: אני מבחין בין זה ובין נושא הגבייה, כפי שהעיר לי היושב-ראש.

יצחק הרצוג: בעניין הגבייה באינטרנט ודאי וודאי נדון בוועדה כאשר החוק יגיע לוועדה.

יצחק הרצוג: מוצע לעגן את סמכותה של הרשות לשדר תשדירי שירות ותשדירי חסות ולהפיץ מוצרים הקשורים לשידורי הרשות ולהרחיב את סמכותה של הרשות לגבות אגרה – גביית אגרה על עצם האפשרות לצפות בשידורי הטלוויזיה, לאו דווקא באמצעות מקלט טלוויזיה.

יצחק הרצוג: אשר לעניין האינטרנט, נדון בכך, כפי שהתחייבתי גם בוועדה, והכול פתוח לדיון.

יצחק הרצוג: כדי להבטיח את שקיפותה המלאה של הרשות, מוצע כי המועצה תנהל פרוטוקולים של ישיבותיה והם יהיו פתוחים לעיון הציבור, וכי אחת לשנה תגיש הרשות דוח על התנהלותה שאף הוא יוצג לציבור.

יצחק הרצוג: היום הוא אפוא יום היסטורי לשידור הציבורי ולכל מי שאכפת לו מהשידור הציבורי.

יצחק הרצוג: נפל בחלקי הכבוד להביא לקו הגמר את הצעת החוק, שכפי שאמרתי, עמלו עליה רבים וטובים, ובכלל זה קודמי, חבר הכנסת איתן כבל, שהיה השר הממונה על הרשות השידור.

יצחק הרצוג: למעשה, אני מביא היום הצהרה שאומרת כן לשידור ציבורי אמיתי.

יצחק הרצוג: וכפי שאמרתי, כדי להתקדם אנחנו מתקדמים במקביל, והיושבים בבית הזה מודעים לכך, שבמקביל לכך קיים משבר תקציבי קשה הפוקד את הרשות זה זמן רב.

יצחק הרצוג: החוק החדש של רשות השידור הינו אחד משני העוגנים העיקריים להצלת רשות השידור.

יצחק הרצוג: לצד החוק מחויבת רשות השידור להוביל ולקדם את הרפורמה המוצעת שאושרה במינהלת רשות השידור ובממשלה.

יצחק הרצוג: אני מאמין כי קידום במקביל של החוק והרפורמה יוביל לשיקום השידור הציבורי בישראל.

יצחק הרצוג: יחד עם העובדים שהם נכס חיוני וטוב של רשות השידור, אף שהרפורמה מלווה בצעדים כואבים, וכולנו מודעים לכך, נוכל לפני שעת השי"ן להביא להבראתה ולהציל אותה מקריסתה.

יצחק הרצוג: לכן עלינו לשנס מותניים עם כל הגורמים המעורבים, ובכללם העובדים, ההסתדרות, ההנהלה, וכל מי שעוסק בנושא, המפיקים, התסריטאים, הבימאים, כל מי שאכפת לו מהרשות, מהשידור הציבורי ומהיצירה הישראלית המקורית.

יצחק הרצוג: בהקשר זה אני רוצה להודות לשר האוצר, לאגף התקציבים, הממונה על השכר, על ניהול משא-ומתן, גם בימים אלה ממש, ומקווה שנזכה לרוח גבית כדי להגיע להסדר מקיף עם העובדים.

יצחק הרצוג: אני מודה מאוד להסתדרות, ליושב-ראש ההסתדרות עופר עיני, למזכ"ל הסתדרות עובדי המדינה אריאל יעקובי, על נכונותם והרוח הטובה שלהם, אף שכמו שאנחנו יודעים, לכולנו נכונו עוד ימים לא פשוטים כדי להגיע להבראה.

יצחק הרצוג: אבל תפקידנו לשמור על זכויות העובדים.

יצחק הרצוג: כפי שאמרתי, שידור ציבורי הכרחי להבטחת דמוקרטיה תוססת ותקינה.

יצחק הרצוג: צר לי שיש בתוכנו כאלה שהם חסרי אמון.

יצחק הרצוג: אני מאמין בשידור הציבורי, ואני מאמין שהוא חיוני לכולם, לכל רבדיה של החברה הישראלית.

יצחק הרצוג: לסיום, אני רוצה לומר תודה לך, חבר הכנסת איתן כבל, קודמי בתפקיד השר הממונה על רשות השידור, על שהסכמת – באומץ -לראשונה לקבל את המודל שלפיו הממשלה לא תהא זאת שמנהלת את רשות השידור, אלא היא תהא גוף עצמאי.

יצחק הרצוג: בהקשר זה אני רוצה לומר שהדירקטוריון של הרשות יכלול גם נציגים של ארגונים חברתיים, לראשונה.

יצחק הרצוג: הדבר הזה הוכנס בעצתו של חברי השר שלום שמחון ונכלל בחוק.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה דבר מאוד מאוד חשוב.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לראש הממשלה אהוד אולמרט על הגיבוי, על הליווי בתור שר התמ"ת והשר הממונה על רשות השידור; למנכ"לו רענן דינור אשר עמד בראש הוועדה אשר הולידה את טיוטת הצעת החוק.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות לאנשי משרד המשפטים, למשנה ליועץ המשפטי לממשלה דוידה לחמן-מסר, ששתתה מכוס התרעלה המכונה רשות השידור שנים רבות, ואשר עוסקת בכך, בהבטחת השידור הציבורי, באמונה ובמסירות; לעוזרתה עורכת-הדין דנה נויפלד, שנשאה בעול ולקחה על עצמה משימה אישית לקדם, לגבש ולנסח את הצעת החוק; לעורכת-הדין שלומית ברנע, היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה, ולעוזרה הנאמן, עורך-הדין אבי חליבה, על עזרתם הבלתי נלאית באמת, בכל פרט ופרט, בכל שעה משעות היום.

יצחק הרצוג: אני רוצה להודות במיוחד להנהגת רשות השידור, ליושב-ראש משה גביש, שללא שכר, שעות על שעות ובמנהיגות אמיתית מוביל את הרשות לחוף מבטחים; למנכ"ל רשות השידור מוטי שקלאר שאמון על הטיפול והניהול של רשות השידור בשעות קשות.

יצחק הרצוג: לסיום, אני רוצה להודות לראש המטה שלי, עורכת-הדין מיכל חומסקי, על הסיוע הכביר בהבאת המשימה הזאת אלי סיום, בפרק הזה היום כאן ועכשיו.

יצחק הרצוג: אני מאוד מקווה שהבית הזה יאשר את החוק, שנעביר אותו לוועדת הכלכלה של הכנסת בראשותו של חבר הכנסת גלעד ארדן, ונאיץ את הטיפול, והשידור הציבורי בישראל, שהוביל את האיכות והשליחות הנדרשת משידור כזה לעם ישראל, יחזור ויכבוש את מקומו הראוי לו.

יצחק הרצוג: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דוד רותם: תודה לשר הרצוג.

דוד רותם: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אורי אריאל.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת איתן כבל.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, דברים כה נרגשים, והייתי אומר: קמה מדינת ישראל, ברוך השם.

אורי אריאל: אלא שבמשך עשרות שנים, לעתים נדמה לי שהרשות הזאת מתעללת בציבור אזרחיה שהיא כה צריכה לשרת.

אורי אריאל: הטענות הן גם מימין וגם משמאל, אני חושב שאולי קצת יותר מהכיוון שלנו, וכבר הודו והתוודו כמה עיתונאים על הניהול השמאלני.

איתן כבל: תלוי – – –

שלי יחימוביץ': הם כבר לא עיתונאים.

אורי אריאל: הם כבר לא עיתונאים, הם כבר הגיעו לכנסת.

יצחק הרצוג: הטענות היום הן רק מהשמאל.

אורי אריאל: התלונות הן רק מהשמאל, יפה.

אורי אריאל: מישהו יכול לחשוב שיש פה איזה איזון, ואני לא חושב שזה המצב.

אורי אריאל: לצערי הרב, ברשות עדיין לא הפנימו את הצורך להיות באמת רשות ממלכתית, שזה עיקר העיקרים בעניין הזה, ולהתחשב בכל חלקי הציבור בארץ – כל העדות וכל הזרמים.

אורי אריאל: לצערנו, היינו צריכים להגיע עד כדי משבר, כפי שקורה לעתים בארגונים, שבלי המשבר הזה לא יתקיים בנו "מעז יצא מתוק".

אורי אריאל: השר לשעבר כבל שעסק בזה רבות, ניסה לשנות את המהלך הזה לכיוון אחר, כפי שאכן מופיע בחוק.

אורי אריאל: אני אגיד את זה בצורה הזאת: הניסיון הוא ניסיון אמיתי וכן.

אורי אריאל: אני חושש שהתוצאה לא תצלח, כי מכניסים ארגונים כפי שהשר ציין, ארגוני רוח וארגונים חברתיים ואחרים, שנדמה לי שגם פה יש חשש – והלוואי שנתבדה – שגם הם מייצגים קו מאוד מסוים.

אורי אריאל: אם הדבר הזה יחזור עוד הפעם, רק שזה לא תהיה הממשלה, אלא אלו יהיו ארגונים אחרים, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

אורי אריאל: לכן, אני לפחות לא יכול להצביע בעד החוק הזה.

אורי אריאל: השאלה, האם להתנגד, היא שאלה.

אורי אריאל: אדוני השר, לעשות מזה יום חג – נא לא להיסחף.

אורי אריאל: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת אריאל.

דוד רותם: חבר הכנסת איתן כבל.

דוד רותם: אחריו – חבר הכנסת משה גפני, אם הוא יהיה כאן.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורי אריאל, יש אנשים שבשבילם היום הזה הוא יום חג.

איתן כבל: בשבילי זה יום חג, ואני לא מרגיש לרגע שאני נסחף, כמי שמאמין באמונה שלמה בשידור הציבורי ויודע שיכלה להיות דרך הרבה יותר קלה שאולי אנשים היו יושבים בטריבונה ומוחאים כף למהלך שבו רצו לסגור את רשות השידור, והשידור הציבורי היה נמחק ממדינת ישראל.

איתן כבל: אני ער מאוד לכל החוליים ולכל הבעיות שהתקיימו ומתקיימים ברשות השידור, אבל עם זאת אני מאמין בשידור הציבורי ואני שמח שהשר הרצוג מאמין בשידור הציבורי.

איתן כבל: יש רבים וטובים במדינת ישראל שמאמינים בשידור הציבורי, כמו שיש כאלה לא רק בישראל, אלא בכל העולם מתקיים שידור ציבורי.

איתן כבל: חלק מהחוליים של השידור הציבורי נבעו מאותו קשר גורדי שהיה לו עם הפוליטיקה במדינת ישראל.

איתן כבל: אינני יכול להבטיח גם בחוק שהובא ועמלתי עליו לילות כימים, אינני יכול להבטיח שהקשר הזה לעולם לא יתקיים.

איתן כבל: אבל אתה כן בונה מנגנונים כדי להבטיח כמה שאפשר שההתנהלות תהיה התנהלות נקייה, עד כמה שאתה מסוגל.

איתן כבל: לומר לך שזה יקרה עד הפסיק הקטן אני לא יודע – אני אומר לך את זה ביושר.

איתן כבל: אם תשים לב גם תראה שהחוק מונח כאן כך שניתנת לחברי הכנסת האפשרות להעיר, להוסיף – גם כשישבנו ודנו בזה לא חשבנו שכל החוכמה כולה נתונה אך ורק בידינו – מתוך אותה ראייה ישרה וכנה של חשיבות השידור הציבורי, ובאמת, שכל בית – אני אומר את זה במלה גדולה – יכול למצוא עצמו בדרך כזאת או אחרת בבית הזה שנקרא השידור הציבורי, שאמור להיות פלטפורמה לכולם.

איתן כבל: אני מתכוון לזה.

איתן כבל: זה מה שהנחה אותי, וכשנכנסתי לתפקידי באתי מראש כשר ממונה, והמשימה שלי היתה בסוף התהליך להפקיע מעצמי את כל הסמכויות, וזה לא דבר של מה בכך.

איתן כבל: עשיתי את זה מתוך אמונה בצורך בשידור ציבורי חזק וטוב.

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני השר, שאחד הדברים שחשובים כאן הוא לא רק להחיל חוק, אלא גם לחשוב קדימה.

איתן כבל: חלק מהדברים שדנים בהם בוועדות – ויודע חבר הכנסת גלעד ארדן, שהוא יושב-ראש הוועדה וינהל את הדיונים – הם השאלה איך להילחם את המלחמה הבאה ולא את המלחמה של העבר, כי בבסיס, התקשורת בעולם כל כך מתפתחת ורצה קדימה שהחוק הזה מחייב גם להסתכל על ההתפתחות כמה עשרות שנים קדימה.

איתן כבל: ככל שהדבר תלוי בי, אקצה את כל הנדרש כדי שהחוק הזה יעבור כמה שיותר מהר, ואני מאמין באמונה שלמה שרוב חלקי הבית, מימין ומשמאל, דתיים וחילונים, ידעו להתאחד סביבו.

איתן כבל: הוא לא חוק פוליטי, אלא חוק שבא לעשות רשות שידור ציבורית לכולם.

איתן כבל: תודה.

דוד רותם: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

דוד רותם: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

דוד רותם: חבר הכנסת חיים אורון, בבקשה.

חיים אורון: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לברך את השר הממונה, השר בוז'י הרצוג, ואת השר שקדם לו, ידידי חבר הכנסת איתן כבל, על העבודה שעשו ועל כך שהביאו את הצעת החוק הזאת לקריאה ראשונה.

חיים אורון: איני רוצה לברך על המוגמר מהטעם הפשוט, שאומנם אני מקווה שהחוק, בעיקרו, יצא מהכנסת במתכונת דומה לזו שהוא נכנס בה, אבל היום בהצבעתי בעד החוק בקריאה ראשונה אני לא מתחייב לכל שורה בו.

חיים אורון: קיבלנו, אלה מאתנו שעוסקים בנושא, הערות ותזכירים.

חיים אורון: אני לא מתחייב לקבל גם את ההערות והתזכירים של כל מיני גורמים, גם בתוך הרשות וגם מחוץ לה.

חיים אורון: תתנהל פה מלאכת החקיקה, והיא, אני מקווה, תאפשר לנו להוציא מתחת ידינו מסמך שבאמת יבטיח באופן חוקי שידור ציבורי עצמאי במדינת ישראל.

חיים אורון: לכן אני גם לא רוצה להיכנס לפרטי הצעת החוק, שמקיפה תחומים רבים.

חיים אורון: אדוני השר, מתנהל בכנסת כרגע מהלך בשלושה מסלולים.

חיים אורון: אחד עבר בשבוע שעבר פה-אחד, ואני שמח על כך, והוא הפחתת אגרת רשות השידור, ואני מקווה שבהמשך ההקפאה לשנה אחת תיפסק ואולי אפילו יהיה לנו אומץ להעלות קצת – אבל זה נושא אחר.

חיים אורון: המסלול השני, שאני רואה בו את המסלול הכי קשה, הוא המסלול שלא מתנהל כאן

חיים אורון: אך לדעתי הוא יגיע לכאן, וזה המשא-ומתן שמתנהל כרגע בשקט עם ועד העובדים.

חיים אורון: הוא מאוד קשה ומסובך, בשלב מסוים הוא עשוי להיות תנאי לכן או לא, ואני מקווה שהממשלה – ופה אני פונה אליך במפורש כחבר הממשלה – תהיה מספיק נבונה ופתוחה כדי שנצליח לעבור את הנושא הזה, שהוא תנאי לביצוע כל הדברים האחרים.

חיים אורון: שני המהלכים האלה הם סכום כסף מאוד גדול.

חיים אורון: יש מי שאמר מיליארד, יש מי שאמר 900 מיליון – בכל אופן מדובר בסדרי גודל כאלה.

חיים אורון: אם אחר כך בשלב מסוים תתחיל התמקחות, ובעצם נקבל רשות שידור צולעת במימון השוטף ובמימון הקבוע והמתמשך שלה, לא עשינו דבר.

חיים אורון: בלי לפגוע ברשתות המשדרות בארץ היום – ואני לא רוצה לנקוב בשמות כדי לא לומר איזו כן ואיזו לא – אנו נאבקים פה על שידור ציבורי ברדיו ובטלוויזיה, ומדברים על שידור ציבורי שיש בו מגוון ערוצים, שיש בו "קול המוזיקה", ועלינו להבטיח שלא ייעשו תרגילים של איחוד שידורי האיכות שבסופם שידורי האיכות יסתכמו בשש שעות ובסוף הם יהיו פינה.

חיים אורון: לא זאת הכוונה.

חיים אורון: ואני יודע שהאמירה הזאת על "קול המוזיקה" עלולה להישמע כאמירה אליטיסטית.

חיים אורון: זאת לא אמירה אליטיסטית – זה בדיוק תפקידו הייחודי של שידור ציבורי.

חיים אורון: מלאכה רבה לפנינו.

חיים אורון: הצעת החוק הזאת היא שלב חשוב, ואני מקווה שגם בשלבים אחרים נצליח לעבוד בשיתוף פעולה, וכפי שהצעת החוק הקודמת עברה על דעת כל סיעות הבית – אם אני לא טועה, היא עברה פה-אחד – אני מקווה שיהיה אפשר להוליך את המהלך הזה כולו פה-אחד.

חיים אורון: יש הפעם סיכוי.

חיים אורון: הממשלה מספיק חלשה כדי שנוכל להעביר חוק רשות שידור מרוחק ממנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים אורון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוחמד ברכה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מוחמד ברכה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין ספק שיש מקום לרפורמה מלאה ברשות השידור, ברוח הזמן, וגם לי אין שום ספק שיש צורך לחזק את השידור הציבורי, אבל יש לי בעיה עם האגרה, עם חוסר השוויוניות בגבייתה וגם עם הברוטליות שלעתים מתלווה לגבייה.

מוחמד ברכה: שידור ציבורי צריך להיות ממומן מתקציב המדינה – כפי שיש מוסדות להשכלה גבוהה שמתקיימים בהתנהלות עצמאית אבל ממומנים בעיקר מתקציב המדינה, יש מקום לעשות את אותו הדבר גם בשידור הציבורי.

מוחמד ברכה: אבל למרבה הצער, לשידור הציבורי יש כנראה גוון מסוים.

מוחמד ברכה: הרי מבחנו של שידור ציבורי הוא ביכולתו לייצג לא רק את האמירה המרכזית בחברה, אלא גם את המיעוט, את השוליים, את האמירה האחרת, ולמרבה הצער הדבר הזה לא מתקיים בשידור הציבורי במדינת ישראל מבחינת התוכן.

מוחמד ברכה: לא רק זה, אלא שיש כאלה שמופקדים על השידור הציבורי, או מנהלים אותו, ויש גם עובדים בשידור הציבורי, שמבטאים עמדה של אחד הצדדים בכל מיני ויכוחים ציבוריים.

מוחמד ברכה: אני, כאיש ציבור שנבחר לכנסת, נתקל מדי פעם כשאני מגיע לשידור הציבורי בשאלות של מראיין המנוסחות ב"אתם" ו"אנחנו"; פתאום המראיין מזדהה עם הצד שהוא בא ממנו, וכאילו מייצג את הממלכתיות, את הציבור, לעומת איזה יוצא מן הכלל.

מוחמד ברכה: זה דבר שאני חושב שאין לו מקום – לא מבחינה אתית, לא מבחינה ציבורית ולא מבחינה מהותית.

מוחמד ברכה: יש לי שתי הערות על התכנים.

מוחמד ברכה: קודם כול, צריך להבטיח את זכויות העובדים.

מוחמד ברכה: אני יודע שהשר שיבח את יושב-ראש ההסתדרות ואת הסתדרות עובדי המדינה, אבל אני חושב שהדבר הזה, צריך להקפיד עליו, ובעיקר צריך להגיע להסדר עם העובדים עצמם.

מוחמד ברכה: זה דבר ראשון.

מוחמד ברכה: הדבר השני – המוסדות והגופים שצריך להתייעץ אתם, אדוני השר, כדי להקים את המועצה של רשות השידור – אתה שומע?

יצחק הרצוג: כל מלה.

מוחמד ברכה: אני כמובן לא מתנגד לאף גוף שקיים ברשימה שנמצאת בחוק, אבל אין ספק שצריך ללכת – בכל מה שקשור לאוכלוסייה הערבית – לגוף שמייצג את האוכלוסייה הערבית: לוועד ראשי הרשויות; ולא לעמותה שאני מכבד את תפקידה, אלא שהיא עמותה שמאגדת אנשים במקרה שהתאגדו תחת חסותה, אבל לא יכול להיות שככה יהיה המגע בין המועצה לבין הציבור הערבי.

מוחמד ברכה: כמובן, זה יכול להיות נכון לגבי ציבורים אחרים, אבל אין ספק שצריך להרחיב את היריעה על מנת שמגוון הדעות ומגוון צבעי ההרכב של החברה הישראלית יבואו לידי ביטוי בשידור הציבורי.

מוחמד ברכה: תודה רבה.

יצחק הרצוג: התפרצת לדלת פתוחה.

מוחמד ברכה: מצוין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוחמד ברכה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת אברהם רביץ, מאיר פרוש, ואם לא נזכה לראות אותם, אז חבר הכנסת טלב אלסאנע.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, יש כמובן טעם לפגם בדרך שבה הכנסת דנה בהצעות חוק ממשלתיות.

דב חנין: כנראה הממשלה לא מכבדת מספיק את עצמה או לא מכבדת מספיק את עבודת ההכנה שנעשית במסגרת הממשלה אם היא מביאה לנו הצעות חוק ממשלתיות שהוקדשה בהן עבודה כל כך רבה ומבקשת מאתנו לקיים דיון כל כך מהיר וחפוז בהצעות האלה ולאשר אותן עוד באותו יום.

דב חנין: זאת דרכה של הממשלה.

דב חנין: אני חושב שזאת דרך לא ראויה, ואני מצטער שזה נעשה גם במקרה של הצעת החוק הזאת, שהיא אכן הצעת חוק מקיפה.

דב חנין: אני קראתי אותה.

דב חנין: אני חייב לומר שכמה מהסעיפים שלה עוררו אצלי שאלות.

דב חנין: על כמה מהסעיפים יש לי גם תשובות, אבל אני חושב שראוי היה שיינתן לכנסת זמן רב יותר לדיון ולהתלבטות ולחשיבה בהצעת חוק כזאת לפני שהיא מאושרת בקריאה ראשונה.

דב חנין: השידור הציבורי חשוב ויקר, השידור הציבורי הוא פונקציה הכרחית בחברה דמוקרטית מתקדמת, ולכן חיוני להבטיח את השידור הציבורי וחיוני להבטיח את עצמאותו של השידור הציבורי.

דב חנין: עצמאותו של השידור הציבורי צריכה להיות מובטחת גם כלפי הממשלה וגם כלפי בעלי ההון ששולטים בערוצים האחרים של השידור שאינם ציבוריים.

דב חנין: בשני הדברים האלה, אדוני השר, אני חושש שהצעת החוק איננה מספקת לנו תשובות מספיק טובות.

דב חנין: המנגנון שהחוק מציע הוא מנגנון מינויים שבו יש חוליה מרכזית, שמרגע שהיא מתמנה – היא ממנה מלמעלה למטה את כל הפונקציונרים המרכזיים ברשות השידור.

דב חנין: אני חושב שהמערכת הזאת של ה-Top-Down איננה מערכת נכונה, איננה מערכת דמוקרטית מספיק, איננה מערכת משתפת מספיק, איננה מערכת שנותנת מקום מספיק לאותם כשרונות, יוזמות ורצונות של אנשים שעובדים בשידור הציבורי, וצריך להיות להם מעמד – לא רק במסגרת של Top-Down, לא רק התייעצות אלא בחירות וקביעה מלמטה למעלה של בעלי תפקידים ובעלי מעמד.

דב חנין: גם בנושא של עצמאות משלטון ההון, כמה מהפרטים בהצעת החוק הזאת מעוררים ממש דאגה.

דב חנין: כך, למשל, ועדת המינויים שהחוק קובע – שהיא ועדה רבת-סמכויות, היא נמצאת בסעיף 5 להצעת החוק, שמתקן את סעיף 7 לחוק העיקרי – הוא קובע ועדת מינויים, שהממשלה ממנה חמישה חברים, ביניהם שני חברים שממנה יושב-ראש הוועדה מתוך רשימת מועמדים שיציגו 19 גופים ציבוריים שונים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

דב חנין: – – שעוסקים בתחום הרוח, החברה והתרבות.

דב חנין: אבל, שימו לב, עמיתי חברי הכנסת, נציג אחד מתוך החמישה ממנה היושב-ראש מתוך רשימה שיקבעו גופים כלכליים המנויים בתוספת השנייה.

דב חנין: מי הם הגופים הכלכליים המנויים בתוספת השנייה?

דב חנין: אם כן, אדוני היושב-ראש, בתוספת השנייה יש רק גוף אחד ויחיד – לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.

דב חנין: לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים – אדוני השר, אדוני השר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, זמנך תם.

דב חנין: אני מסיים.

דב חנין: לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים – אדוני השר.

דב חנין: גברתי השרה המקשרת, אני מנסה לשכנע את השר שהוא עושה מהלך שהוא לא צריך להיות שלם אתו והוא צריך לשנות אותו.

דב חנין: לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים מקבלת נציג אחד מתוך חמישה באותה ועדת מינויים שקובעת את אופיו של השידור הציבורי.

דב חנין: אם זה לא שליטה של ההון – אני לא יודע מהי שליטה של ההון.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם רביץ – איננו; חבר הכנסת מאיר פרוש – איננו; חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אם גם אתה רוצה לשכנע את השר במשהו, אז תנסה לעשות את זה בתחילת נאומך ולא בסופו.

חיים אורון: ומי עוד?

חיים אורון: הוא האחרון?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: הפעם חבר הכנסת נסים זאב הוא לא האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו עוד ידבר חבר הכנסת אחמד טיבי אם יופיע, ואם לא – אז חבר הכנסת נסים זאב יהיה כדרכו אחרון.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין ספק שהצעת החוק נחוצה.

ג'מאל זחאלקה: השידור הציבורי חולה – גם מבחינה כלכלית, גם מבחינת תכנים וגם מבחינת פופולריות, ואם הוא יעמוד למבחן, הוא יקבל ציונים מאוד נמוכים, ואפילו "נכשל" ברוב המבחנים, אם לא בכולם.

ג'מאל זחאלקה: אחד הכישלונות הגדולים של השידור הציבורי הוא ביחס לציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: גם השידורים בערבית אינם שידורים, הם כמעט לא קיימים באופן משמעותי, ואם הם ישנם ומה שיש – אנשים לא רואים, הם שידורים מטעם ולא שידורים שמייצגים את הנעשה בציבור הערבי בארץ.

ג'מאל זחאלקה: זה עדיין אותו דבר כמו שהיה בעבר – שידורים שמתעלמים מהרצונות של הציבור הערבי, ומטרתם היא דברי המלך אל ההמון, דברי הממשלה אל הציבור הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זה פרופגנדה, ואני מציע לכמה עיתונאים בארץ שיקבלו תרגומים איך הדברים נעשים ואיך החדשות משודרות ומה עומד בסדר-היום וכמה חברי כנסת ערבים מתראיינים בחדשות בטלוויזיה – לכן אין לתמוה על כך שאחוזי הצפייה בחדשות בטלוויזיה בשפה הערבית הם מהנמוכים בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אפילו חדשות ערוץ ההיסטוריה יכול להתחרות מבחינת רייטינג בשידורים בשפה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: אחר כך באים ומבקשים מהציבור הערבי לשלם אגרה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם – אין אף אחד בציבור הערבי שמשוכנע שהוא מקבל תמורה בעד האגרה.

מיכאל איתן: ובציבור היהודי יש?

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שיש אנשים.

מיכאל איתן: יכול להיות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שתקבל 30%–40%, אני יודע כמה.

ג'מאל זחאלקה: בציבור הערבי – אפס.

מיכאל איתן: לא תקבל 40%-30%.

ג'מאל זחאלקה: אפס, אפס.

ג'מאל זחאלקה: כל מי שתשאל, יגיד לך: אין תמורה בעד האגרה, אני לא מקבל שירות נאות.

ג'מאל זחאלקה: ואנשים, איך אומרים, הצביעו ב-remote control נגד השידור הציבורי בשפה הערבית.

ג'מאל זחאלקה: גם הרדיו אותו דבר, אם כי יש שיפורים פה ושם, אבל בתמונה הכללית הדברים לא נשתנו.

ג'מאל זחאלקה: יש גם בעיה עם האגרה עצמה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – שהיא מס רגרסיבי, ואני מציע לשר לשקול כך שציבור שלא נהנה – לפטור אותו מאגרה, עד שיבוא יום שבו יקבל הציבור הזה ייצוג הולם גם בעובדים, גם בטלוויזיה בשפה העברית, ויהיו שידורים בשפה הערבית שייצגו את הציבור הערבי ולא את דבר המלך אל ההמון.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמעתי שכבוד השר אומר שהיום הוא יום היסטורי, יום היסטורי לעם ישראל.

נסים זאב: אשרינו, עם ישראל, שזכינו להגיע לזמן שבו אפשר לראות את שידורי הטלוויזיה דרך האינטרנט.

נסים זאב: יום גדול הוא לנו.

אורי אריאל: על זה מדובר בפרשת השבוע כשכתוב על מכת החושך?

נסים זאב: עברנו כבר.

נסים זאב: זה כבר אחרי החושך.

יצחק הרצוג: – – – רשת "מורשת" ברדיו – הערוץ היחיד שמשדר שידורים בתחום היהדות.

נסים זאב: אדוני השר, כדי להבטיח לרשות השידור מקורות תקציביים, אין לי בעיה עם זה.

נסים זאב: אין לי בעיה גם עם זה שצריך למצוא להם מקורות תקציביים ולקבוע אגרה שנתית.

נסים זאב: אבל צריך לזכור שלא כל מי שיש לו מחשב, או כל מי שיש לו אינטרנט, אפשר היום לחייב אותו באגרת טלוויזיה.

יצחק הרצוג: זה ייבחן.

נסים זאב: כפי שזה מוצע בחוק כרגע, זה מובן מאליו.

נסים זאב: אם אי-אפשר היום לעגן את זה בחוק ולומר שתהיה בקרה מסוימת, כך שמי שירצה יקבל את השידור ומי שלא ירצה – זכותו לא לראות את התוכניות.

נסים זאב: אם אדוני השר אומר שאפשר בישיבת הוועדה לסווג את זה ולומר לכל אלה שיש להם מחשב ואינטרנט לשם עסקים ולא לשם שידורים – אגב, אדוני השר, היום יש פלאפונים שאתה יכול לראות בהם גם טלוויזיה, גם ערוץ-1 ו-2.

נסים זאב: אני לא יודע אם מישהו מאתנו מסתכל בזה בכלל.

נסים זאב: כל מי שיש לו היום פלאפון כזה יחייבו אותו באגרת טלוויזיה – כי מה ההבדל אם אני רואה את זה דרך הפלאפון או דרך המחשב?

יולי יואל אדלשטיין: אל תיתן רעיונות.

נסים זאב: זה באותה קטגוריה לדעתי.

נסים זאב: הדבר החשוב ביותר – אם אנחנו באמת רוצים לראות שידורים שהם לכלל הציבור, ומשקפים את דעות כלל הציבור בישראל – לצערי הרב, אלה שמשדרים היום בטלוויזיה וברדיו יש להם דעות משל עצמם, הם מביעים את הדעות של עצמם, נותנים פרשנויות לפי האידיאולוגיה שלהם.

נסים זאב: אני לא אומר שזה רע, אבל אי-אפשר שזה ייחשב חלק מהשקפת העולם או מהעמדה של מדינת ישראל, של ממשלת ישראל.

נסים זאב: לצערי הרב, לא פעם אנחנו משחירים את עצמנו בעיני העולם, ואחר כך אנחנו שואלים מה קורה ליחסי החוץ של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לא שמעתי את כבוד השר כאשר הציג את החוק.

אחמד טיבי: אתה יודע מה הבעייתיות והקשר הכמעט חד-צדדי – אפילו לא אמביוולנטי – בין הציבור הערבי כציבור צרכני מדוכא ובין רשות השידור – ערוץ-1, רשת ב' וכדומה?

אחמד טיבי: אני רוצה להציג כמה דוגמאות, אדוני השר.

אחמד טיבי: יכול להיות שכבר שמעת ממני את הדוגמאות האלה.

אחמד טיבי: מאז שנת 2000 – מאז הפגנות אוקטובר – אדוני השר, יש החלטה להחרים את נבחרי הציבור הערבים בתוכניות טוק-שואו, וכמעט לא להעלות אותם למסך, כדי לא להרגיז את הציבור בבית.

יצחק הרצוג: טענתך המצוינת נבדקה בעקבות הטיעון, ואני מודה לך.

אחמד טיבי: אני יודע שאדוני בדק את הטענה הזאת.

אחמד טיבי: לי יש נתונים.

אחמד טיבי: מספרים.

אחמד טיבי: אני חושב שהם הועברו אליך.

אחמד טיבי: במשך כמה שנים, במיוחד בתוכנית "פוליטיקה" – אגב, אין שם גזענות; מראיינים ערבים, אדוני השר.

אחמד טיבי: אם יש אייטם שמצריך להביא יהודים, ערבים וכו', מביאים ערבים – אבל מביאים חברי כנסת יהודים ואישים ערבים שהם לא חברי הכנסת.

אחמד טיבי: הגדילה לעשות התוכנית הזאת כמה פעמים כאשר לדיון בענייני נישואים – חוק האזרחות למשל – הביאו עורך-דין ערבי עילג, בדרך כלל רצוי שהוא לא ידבר עברית טובה, ומולו חבר כנסת שהנושא הזה חשוב לו מאוד, למשל אפי איתם.

אחמד טיבי: זה חבר הכנסת שהביאו.

אחמד טיבי: לא הביאו חברי כנסת ערבים.

אחמד טיבי: יש חברי כנסת ערבים, אגב, שנשואים לנשים מהשטחים.

אחמד טיבי: בנושא הנגב הביאו את חבר הכנסת אהרונוביץ – אז הוא היה חבר כנסת – ואת טלב אלסאנע לא הביאו, אף שהוא חבר כנסת מהנגב.

אחמד טיבי: הביאו ערבי אחר.

אחמד טיבי: כמה פעמים בודדות היתה חריגה מהחרם הזה.

אחמד טיבי: גם ברשת ב' בקושי מראיינים ערבים.

אחמד טיבי: לכן, האגרה שכאילו צריך לשלם כדי לשמור על השירות הציבורי לא מדברת לערבים.

אחמד טיבי: אין במגזר הערבי נושא שיש עליו הסכמה כללית יותר מאי-תשלום אגרה, וחברי הכנסת הערבים נתבעים על-ידי הציבור שלהם להעלות הצעת חוק כזאת, להתנגד להצעות לשמור על האגרה וכדומה.

אחמד טיבי: אדוני, חבר הכנסת זחאלקה הזכיר לי שאתה התחייבת כאן – או אמרת שאתה מוכן שיהיה נציג ערבי – שתמנה נציג ערבי מוועדת המעקב.

יצחק הרצוג: לא אמרתי את זה כך.

יצחק הרצוג: אמרתי שבהצעת החוק מדובר על שיתוף אזרחים ערבים כראוי בכל המוסדות.

ג'מאל זחאלקה: ועדת המינויים.

יצחק הרצוג: אם יש צורך – למנות נציגים ערבים לוועדות המינויים ולמוסדות.

יצחק הרצוג: אני חושב שהוכחתי בכל הקריירה שלי שאני הולך מעל ומעבר.

יצחק הרצוג: לא דיברתי על ועדת המעקב, דיברתי על – – –

אחמד טיבי: אנחנו לא עומדים על זה שיהיה נציג של ועדת המעקב, אם יהיה נציג ערבי אותנטי, לא ערבי מטעם.

אחמד טיבי: איש מקצוע.

יצחק הרצוג: כמוך.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אגב, לא תמיד כשממנים ערבי זה לשביעות רצוננו.

אחמד טיבי: לפעמים יהודי סביר יותר מערבי מחמד.

יצחק הרצוג: ברור.

אחמד טיבי: לכן, אדוני, ועדת מינויים היא מקום טוב למנות איש מקצוע ערבי.

אחמד טיבי: זה מסר.

אחמד טיבי: זאת אמירה.

אחמד טיבי: אם הדבר הזה יצא מתחת ידיך, תבורך.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה, כך שמי שרוצה תמורה בעד האגרה, שיתפוס את מקומו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 18), התשס"ח–2008, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק רשות השידור (תיקון מס' 18), התשס"ח–2008, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 13 בעד, שני מתנגדים ונמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אאפשר כרגע לשרה רוחמה אברהם-בלילא לענות על שאילתא של חבר הכנסת מיכאל איתן.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1555:

יולי יואל אדלשטיין: ההבטחה להקים בית-חולים באשדוד – בבקשה, גברתי השרה.

איתן כבל: עוד לא הקימו?

יולי יואל אדלשטיין: חה, חה, חה, חבר הכנסת כבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל איתן שאל את ראש הממשלה ביום י"ט בחשוון התשס"ח (31 באוקטובר 2007):

יולי יואל אדלשטיין: נודע לי כי יום לאחר שהבטחת להקים בית-חולים באשדוד העלתה הממשלה בחוק ההסדרים סעיף המבטל את חוק בית-החולים באשדוד.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הבטחת להקים בית-חולים באשדוד?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע הועלה הסעיף המבטל את חוק בית-החולים באשדוד?

רוחמה אברהם-בלילא: במענה על השאלה החשובה שהעלה חבר הכנסת מיכאל איתן, זאת סאגה שמתמשכת כבר שנים, על אחת כמה וכמה כשראינו בערוץ-2 את כל ההבטחות ואת כל מה שקורה בנושא בית-החולים באשדוד.

רוחמה אברהם-בלילא: להלן תשובתי.

רוחמה אברהם-בלילא: ב-16 באוקטובר 2007 הודיע ראש הממשלה בכנס קליטה באשדוד שוועדת המכרזים של משרד האוצר אישרה את מסמכי היסוד שעל-פיהם יתנהל המכרז להקמת בית-החולים.

רוחמה אברהם-בלילא: ראש הממשלה הוסיף באותו כנס כי הוא מקווה שתהליך זה יסתיים במהירות כדי שיהיה אפשר להקים את בית-החולים באשדוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני רוצה לעדכן אותך, ואפילו שמחה לעשות זאת, שביום שני שעבר, 31 בדצמבר 2007, התכנסה ועדת המכרזים ודנה במכרז להקמת בית-החולים.

רוחמה אברהם-בלילא: כעת מתקיים תהליך לבחינת שלוש ההצעות שהוגשו למכרז על-פי הקריטריונים שקבע משרד הבריאות.

רוחמה אברהם-בלילא: גם אני וגם הבית הזה מקווים ומייחלים שכאשר יסתיים הליך בחירת החברה יוקם, סוף-סוף, מהר ככל האפשר, בית-חולים לטובת תושבי העיר אשדוד וסביבתה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיכאל איתן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכאל איתן: השאילתא התייחסה גם לסעיף בחוק ההסדרים, ועל חלק זה לא ענית.

מיכאל איתן: אני מקווה מאוד שהקמת בית-החולים באשדוד לא תפגע בתוכניות שהפכו להיות אקטואליות מאוד למיגון ולשדרוג בית-החולים באשקלון.

מיכאל איתן: לצערי הרב, במציאות שבה אנחנו רואים את כלי הנשק הפלסטיניים מגיעים לטווחים של אשקלון, אני חושב שצריך לפעול גם לשדרוג בית-החולים "ברזילי" באשקלון.

רוחמה אברהם-בלילא: אני חושבת שאתה מעלה פה סוגיה חשובה מאוד.

רוחמה אברהם-בלילא: כל מה שאני יכולה לומר לך הוא שגם אני לא הייתי רוצה לראות מצב שבו הקמת בית-החולים באשדוד תפגע באפשרות הניהול התקין – ובכלל זה המיגון – של בית-החולים באשקלון.

רוחמה אברהם-בלילא: לא עניתי לך על 31 בדצמבר מכיוון שכל הסוגיה הזאת של חוק ההסדרים – הרי זאת לא הפעם הראשונה שבית-החולים באשדוד הוכנס כעז, אין לי ביטוי טוב מזה, לחוק ההסדרים.

רוחמה אברהם-בלילא: חוק ההסדרים עבר, והחוק הזה הוצא ממנו.

רוחמה אברהם-בלילא: עובדה שחוק ההסדרים, שקורא לביטול החוק הזה, יצא ממסלול הביטול שלו, ועל כן אני יכולה רק לקוות שגם עצם ההוצאה של החוק מחוק ההסדרים, וגם זה שסוף-סוף יצא מכרז לבחירת אחת משלוש החברות אשר התמודדו על המכרז הזה – שני הדברים האלה מקרבים אותנו לרגע שכולנו צריכים לייחל לו, וסוף-סוף יוקם בית-חולים באשדוד.

רוחמה אברהם-בלילא: אני תומכת מאוד בהליך הזה.

רוחמה אברהם-בלילא: תודה.

מיכאל איתן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן, שהעלה את הסוגיה החשובה הזאת, ולשרה המקשרת, על התשובה המפורטת והאופטימית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/352).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2007.

מתן וילנאי: סעיף 29ב(א) בחוק שירות הביטחון מטיל מגבלות על קריאת חייל לשירות מילואים לצורך תעסוקה מבצעית אם מלאו לו 41 שנה והוא שירת יותר מעשר שנים ביחידה קרבית.

מתן וילנאי: עקב אירועי השנים האחרונות והמשימות הביטחוניות המוטלות על צה"ל קיים מחסור בכוח-אדם, בפרט בתפקידי קצונה, ביחידות המילואים הלוחמות.

מתן וילנאי: כדי להיענות לצרכים המבצעיים נחקק בדצמבר 2001, כהוראת שעה לשנה, חוק שירות ביטחון המאפשר לקרוא ליוצאי צבא קצינים שמלאו להם 41 שנה לשירות מילואים לצורך תעסוקה מבצעית, למרות ההגבלות הקבועות בחוק העיקרי כאמור, אם הרמטכ"ל או מי שהוסמך על-ידיו השתכנע כי יש טעמים המצדיקים זאת.

מתן וילנאי: בשל המצב הביטחוני השורר במדינה, אשר מחייב את הצבא גם כיום להיערכות שונה ומוגברת של מערך המילואים, עדיין יש צורך בגיוס קצינים במילואים המשרתים ביחידות קרביות לתעסוקה מבצעית, גם אם מלאו להם 41 שנה.

מתן וילנאי: מוצע להאריך את תקופת תוקפן של ההוראות שבסעיף 1א להוראת השעה הקובעת את הזכאות לתשלום מיוחד של קציני מילואים שגילם יותר מ-41 שנה והם נקראים לביצוע תעסוקה מבצעית.

מתן וילנאי: אני מבקש כי הצעת החוק תאושר ותועבר להמשך הליכי החקיקה בוועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בקריאה ראשונה, לכן יש רשימת דוברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע כי הרשימה סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אורי אריאל, יעקב מרגי, משה גפני, חיים אורון, אברהם רביץ ומאיר פרוש – אינם נוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזאת הזדמנות להודות לחיילי המילואים שעושים את עבודתם – קצינים במיוחד.

נסים זאב: כל הצעות החוק שהונחו על שולחן הכנסת בשנתיים האחרונות נועדו להביע יותר הוקרה לקצינים שמשרתים, ואני חושב שאנחנו בהחלט נתמוך בהצעת החוק הזאת.

נסים זאב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו מצטרפים לברכות לחיילי המילואים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו נוכח, ובכך הסתיימה רשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (הגבלות קריאה לשירות מילואים של קצין – הוראת שעה) (תיקון מס' 6), התשס"ח–2007, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חמישה בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת חוץ וביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה לסגן מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה לקידום מעמד האשה בעקבות דיון מהיר בנושאים:

נאזם בדר: הסיכון להישנות סרטן בלוטת התריס בנשים בשל אי-הכללת התרופה המאפשרת את אבחונו בסל התרופות, של חברת הכנסת אורית נוקד; עבריינות באי-תשלום מזונות, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ; נתוני דוח ההפלות בישראל – המצב בקרב בני הנוער, של חבר הכנסת אורי אריאל.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בנושא: הפגיעה במשפחתונים, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בנושא: התבוללות יהודים במערב – הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת יצחק זיו.

נאזם בדר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן המזכיר.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/352).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2007 – יציג את הצעת החוק לקריאה ראשונה סגן שר הביטחון, חבר הכנסת מתן וילנאי.

מתן וילנאי: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור מליאת הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2007.

מתן וילנאי: סעיף 24א לחוק שירות הביטחון מאפשר הצבתו של יוצא צבא כהגדרתו בחוק האמור ביחידות של משטרת ישראל שאינן משמר הגבול, שעיקר תכלית פעילותן הוא ביטחון המדינה ותושביה.

מתן וילנאי: הסעיף הוסף בחוק שירות ביטחון בשנת 1995 ונקבע כהוראת שעה לשנתיים.

מתן וילנאי: הוראת השעה הוארכה כמה פעמים ולאחרונה הוארך תוקפה עד 31 בדצמבר 2007.

מתן וילנאי: בשל המצב הביטחוני השורר כיום נדרשת משטרת ישראל למאמצים מיוחדים באחריות לסיכול פיגועים לשם שמירה על ביטחון הפנים במדינה.

מתן וילנאי: אחת הדרכים לסייע למשטרה בביצוע מטלות אלה היא תגבורת של חיילים בשירות חובה, בנוסף לחיילים המשרתים במשמר הגבול.

מתן וילנאי: מוצע להאריך את הוראת השעה בשישה חודשים, עד יום כ"ז בסיוון התשס"ח, 30 ביוני 2008, וזאת מאחר שבימים אלה נבחן נושא הצבת יוצאי צבא ביחידות משטרת ישראל בכללותו.

מתן וילנאי: עם סיום הבחינה, כאמור, תתוקן הוראת השעה בהתאם.

מתן וילנאי: יודגש, כי יוצא צבא בשירות משטרה, לפי סעיף 24א, מוצב רק בהסכמתו, וכן כי ליוצאי צבא המוצבים בשירות המשטרה יש מעמד זהה לחיילי צה"ל בכל הנוגע לחוקים הנוגעים לחיילים משוחררים ולחוקי השיכון.

מתן וילנאי: אני מבקש שהכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ותעבירה לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מתן וילנאי, סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, רשימת הדוברים סגורה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי אריאל הוא ראשון הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, אדוני סגן שר הביטחון, חברי חברי הכנסת, זו נראית לך הצעה כל כך פשוטה, אדוני סגן שר הביטחון, שאתה אפילו לא טורח להרחיב מעט במשמעות החוק, בתקדימים שהוא יכול ליצור.

אורי אריאל: הרי מה אתה אומר לעם ישראל?

אורי אריאל: מה אתה אומר לנו, למחוקקים?

אורי אריאל: שילדינו, כולנו, כולל שלך, שלי, של אחרים פה – דרך אגב, הם לא רבים, כידוע לך, אלה שמתגייסים.

אורי אריאל: יש קבוצות כאלה וכאלה, בלי להיכנס אליהן, כי אני לא דן על זה, שאינם מתגייסים.

אורי אריאל: אבל אלה שכן מתגייסים, כדי להגן על המולדת – זו המשמעות, בשביל זה אנחנו התגייסנו, בשביל זה ילדינו מתגייסים – יכולים לשרת גם במשטרה.

אורי אריאל: טוב, עכשיו תאמר שזה במשטרה אבל במטרות שקרובות לעניין ביטחוני.

אורי אריאל: נו, אדוני סגן שר הביטחון, מעבר להרגל, שאתה כל כך הרבה שנים היית בצבא, ואני אומר את זה לזכותך, והתרגלנו שעושים את זה – מעבירים גם למג"ב וגם למורות חיילות כאלה שהן לא בדיוק חיילות, ומתנדבים שהם לא בדיוק כאלה – מה, באמת, צריך עוד להגדיל את זה?

אורי אריאל: זה פשוט?

אורי אריאל: מביאים חוק, אומרים כמה מלים וזה בסדר?

אורי אריאל: אני אומר לך: זה לא בסדר.

אורי אריאל: אני אומר את זה מתוך שיא הכבוד אליך ואל השר לביטחון פנים ואחרים: אתם משתמשים בצורה לא ראויה, ונושאים את שם הביטחון – תסלחו לי שאני אומר לכם מלים קשות – לשווא.

אורי אריאל: לא ברצונכם.

אורי אריאל: לא שאתם רוצים, חס וחלילה, להוליך פה מישהו שולל וכו'.

אורי אריאל: הילדים האלה, הילדים שלנו, מתגייסים לצה"ל.

אורי אריאל: צבא-הגנה לישראל.

אורי אריאל: לא מתגייסים, לא למג"ב, שנניח, אתה עוד אומר:

אורי אריאל: זה משמר הגבול – אנחנו יודעים שמשמר הגבול נמצאים גם בעוד כמה מקומות חוץ מהגבול.

אורי אריאל: פעם זה היה ככה, היום משמר הגבול הוא בכל המדינה, כולל בתחנה המרכזית בתל-אביב – לא בשביל זה מתגייסים לשירות חובה.

אורי אריאל: אתם רוצים עוד תקנים?

אורי אריאל: תגידו שאתם רוצים עוד תקנים, זה בסדר גמור.

אורי אריאל: המשטרה ראויה לסיוע.

אורי אריאל: כן.

אורי אריאל: אז העברנו את החוק להאזנות, או כל מה שהיה לפני שבוע או שבועיים – חוק מרחיק לכת, אבל הבית הזה התאחד מתוך ראיית הצורך מול גלי הפשע וכדומה.

אורי אריאל: ואני רוצה לבקש מכם – – –

אבי דיכטר: לתקן טעות קטנה, הוא חייב להתנדב לשירות במשטרה.

אורי אריאל: כן, הוא חייב להתנדב.

אורי אריאל: רק שנייה – אני מדבר עכשיו על הראייה הלאומית, אני לא מדבר על הפרט.

אורי אריאל: אני מסכים.

אורי אריאל: התיקון – – –

אבי דיכטר: אנחנו באותו צד של הלאום, אם לא זיהית.

אורי אריאל: טוב.

אורי אריאל: שמעתי הערה מאוד מעניינת, אני לא יודע מי שמע – אני לא אחזור עליה.

אורי אריאל: הדבר הזה, המציאות הזאת, שאתם בשירות חובה, לוקחים מלש"בים – מועמדים לשירות הביטחון – ומכניסים אותם למשטרת ישראל, הוא לא נכון והוא לא ראוי, ואני אומר לכם שנכון שתשקלו את זה עוד פעם.

אורי אריאל: ואם בסוף גם תואילו להסביר, אדוני סגן שר הביטחון, מה יקרה בעוד חצי שנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אורי אריאל: נדמה לי שזה לחצי שנה, החוק.

אורי אריאל: נכון?

מתן וילנאי: מכיוון שאני מקבל כל מלה שלך, כמעט, ואני חושב שאתה צודק, אמרנו – והדיון הזה היה לפני 12 שנה, ועמדתי אז היתה כעמדתך היום – אמרנו שעכשיו נתחיל לבדוק את כל התהליך.

מתן וילנאי: אני מקווה שבעוד חצי שנה נבוא – – –

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, משפט אחד.

אורי אריאל: אני מודה לסגן שר הביטחון על דבריו, ואני מכאן לוחץ את ידך בברכת חזק ואמץ, על כך שזה רק חצי שנה, אבל נדמה לי שאם נהיה פה שנינו בכנסת בעוד חצי שנה – ואני מקווה שלא, כי יהיו בחירות – אזי פה יעמוד מישהו ויסביר למה צריך להאריך את זה רק בעוד חצי שנה.

אורי אריאל: ככה זה 12 שנה, וככה לצערי הרב זה יימשך.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו ידך הארוכה לא תגיע מכאן עד לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת יעקב מרגי, , חיים אורון, , מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נסים זאב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חוץ מזה, חבר הכנסת אריאל, גם אם יהיו בחירות, זה לא פוסל את האפשרות ששניכם תהיו גם בכנסת הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: גם אתה וגם מתן וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: אני, אישית, לא אתנגד לזה.

אורי אריאל: צודק.

אברהם מיכאלי: שללת מעצמך זכות להיבחר.

אורי אריאל: אמרתי "אם".

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ברור שמשטרת ישראל נדרשת למאמצים מיוחדים, בפרט בתקופה הזאת, שאנחנו חיים תחת פיגועים וסיכולי פיגועים.

נסים זאב: זה דבר שעומד בראש המערכת של משטרת ישראל.

נסים זאב: ואחת הדרכים כדי להתמודד – צריך יותר כוח-אדם, וחיילים בשירות חובה – כנראה שזוהי התשובה, למעשה.

נסים זאב: אני לא מסכים שזה לשישה חודשים, אני חושב שמה שהיה הוא שיהיה, והוא גם יימשך.

נסים זאב: אני לא רואה מהפך כלשהו, שכבר עידן השלום באמת מתקרב, ואחרי הפגישה של ראש הממשלה עם בוש נקבל אולי ימים יותר זוהרים ויותר ורודים.

נסים זאב: אז למה כל פעם לחזור על זה רק כדי להלאות פה את הכנסת בנאומים נוספים ובעוד משיכה של הצעת חוק, בבחינת חוזר וניעור?

נסים זאב: רק דבר אחד הייתי רוצה להעלות, את העניין של מי שעומד במחסומים, ומי שעומד, למשל, בעוטף-ירושלים.

נסים זאב: יש נקודות או מוקדים רגישים יותר, שהיו רוצים לראות יותר חיילים, ושזה כאילו תחת הפיקוח של צה"ל.

נסים זאב: אז אני אומר: יכול להיות שזה בעצם יכול לתת את המענה, שמשטרת ירושלים, בעטיפה של משטרת ישראל, עומדת בחזית בעניין השמירה והביטחון, אבל בפועל, מי שנותן את השמירה ומבצע את השמירה, עם הכללים של משטרת ישראל, עם כל המגבלות שיש בזה – ואנחנו יודעים שהפקודות וההוראות שיש בין משטרת ישראל לבין צה"ל הן פקודות שונות, גם בנושא של פתיחה באש.

נסים זאב: העניין הזה צריך באמת להיבדק.

נסים זאב: יכול להיות שאם כבר אנחנו ממשיכים בערוץ הזה, של חיילים בתוך משטרת ישראל, אולי לתת להם גם איזה מין אוטונומיה בעניין של ההוראות המיוחדות, כאשר מדובר באותם מחסומים, באותם מוקדים רגישים, שהערנות שם צריכה להיות הרבה יותר רצינית ורחבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נסים זאב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2007, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 8), התשס"ח–2007, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 9, אחד מתנגד, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה, ותוכן לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/351).

יולי יואל אדלשטיין: ] (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, שהיא הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 13), התשס"ח–2007 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מתן וילנאי, סגן שר הביטחון, יציג את החוק.

רוחמה אברהם-בלילא: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נודיע.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי השרה, בסדר גמור.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 13), התשס"ח–2007.

מתן וילנאי: עניינה של הצעת החוק הוא שלושה נושאים.

מתן וילנאי: ראשית, על-פי החוק הוקמו ועדות תעסוקה שתפקידן לסייע לחיילים משוחררים שזכויותיהם על-פי החוק הופרו.

מתן וילנאי: הוועדות מונות ארבעה חברים.

מתן וילנאי: החוק לא קבע את תקופת כהונתם של חברי הוועדה, והפועל היוצא הוא כי מדובר במינוי ללא הגבלה.

מתן וילנאי: מוצע להגדיר בחוק כי תוקף המינוי יהיה לשלוש שנים, וניתן יהיה לחדש את המינוי לתקופות כהונה נוספות.

מתן וילנאי: שנית, בסעיף 41א לחוק, שעניינו שמירת זכויות עובד המשרת במילואים, הביע המחוקק את דעתו כי יש לתת הגנה מיוחדת לעובדים בתקופת שירותם וסמוך לחזרתם לעבודה.

מתן וילנאי: בהליכים שהתנהלו בפני ועדות תעסוקה בבקשות לקבלת היתר לפי הסעיף האמור פעלו ועדות התעסוקה באופן המצמצם את סוג המקרים שבהם ניתן ההיתר לפיטורים למקרים חריגים – מעילה או הפרת אמונים של העובד, מקרים נוספים שעל-פי דיני העבודה ניתן לפטר את העובד ללא מתן הודעה מוקדמת וכן מקרים של סגירת העסק או חלק ממנו המחייבים פיטורי עובדים תוך זמן קצר.

מתן וילנאי: באחד הערעורים על החלטות הוועדה שהתנהלו בבית-הדין לעבודה קבע בית-הדין לעבודה הארצי כי לשון החוק אינה סובלת את הפרשנות שניתנה לה על-ידי ועדות התעסוקה וכי ועדת התעסוקה נדרשת להתיר פיטורים כל אימת שלא נמצא קשר בין הפיטורים לשירות המילואים, אלא בנסיבות הומניטריות מיוחדות המצדיקות אי-מתן היתר.

מתן וילנאי: פרשנות זו מצמצמת באופן ניכר את ההגנה על חיילי המילואים.

מתן וילנאי: בהצעת החוק מוצע לתקן את החוק באופן שיבהיר כי מתן ההיתר לפיטורים של עובד בתקופות האמורות יינתן רק מטעמים מיוחדים שיירשמו.

מתן וילנאי: כך יישמר הכלל שלפיו לא יינתן היתר לפיטורי עובד בתקופת שירותו ובתקופה הסמוכה לאחריה, אלא במקרים חריגים מיוחדים המצדיקים זאת.

מתן וילנאי: שלישית, סעיף 41א לחוק אוסר פיטורי עובד מכל סיבה שהיא בזמן שירותו במילואים וחודש ימים שלאחר מכן, אלא בהיתר מאת ועדת התעסוקה.

מתן וילנאי: סעיף 23(ב1) לחוק קובע, בין השאר, כי בערעור על החלטת ועדת התעסוקה בבקשות להיתר האמור המובאות בפניה תתייצב ועדת התעסוקה כמשיבה בערעור.

מתן וילנאי: מוצע לבטל את הדרישה לצירוף הוועדה כמשיבה בערעור, כאמור, הואיל ומדובר בדיון משפטי בין שני פרטים – המעסיק והעובד המפוטר – אשר ועדת התעסוקה הכריעה בו בהכרעה מנומקת, ואין כל יתרון בהבאתה להסביר את החלטתה בפני ערכאת הערעור.

מתן וילנאי: במקרים מתאימים, כמו בכל הליך משפטי שמורה ליועץ המשפטי לממשלה זכות לבקש להתייצב לדין מכוח פקודת סדרי הדין.

מתן וילנאי: אני מבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ותעביר אותה להמשך הדיון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, אם אתה רוצה להישאר על הדוכן אני אחשב את קולך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כל הדוברים עומדים בסיכום, אז אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 13), התשס"ח–2007.

מתן וילנאי: תוסיף גם אותי.

יולי יואל אדלשטיין: בוודאי.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חיילים משוחררים (החזרה לעבודה) (תיקון מס' 13), התשס"ח–2007, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 9, כולל סגן שר הביטחון חבר הכנסת מתן וילנאי; אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוץ וביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/351).

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון חבר הכנסת וילנאי יציג למליאה את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 3), התשס"ח–2007, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מתן וילנאי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא לאישור הכנסת בקריאה ראשונה את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 3), התשס"ח–2007.

מתן וילנאי: סעיף 6(ה) בחוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם מסמיך ועדה רפואית מטעמים חריגים ומטעמים של אובדן השתכרות בפועל לקבוע כי דרגת הנכות התפקודית של חייל מילואים שנפגע עקב השירות תהיה גבוהה ביותר ממחצית מדרגת הנכות הרפואית שנקבעה לו על-ידי אגף השיקום במשרד הביטחון.

מתן וילנאי: המגבלה הקיימת בדרך כלל לגבי דרגת הנכות התפקודית נקבעה בתקנה 17 לתקנות שירות הקבע (כללים ומבחנים לקביעת דרגת נכות), אשר הוראותיה חלות לגבי קצבאות לחיילי מילואים לפי סעיף 6(ד) לחוק.

מתן וילנאי: הוראת סעיף 6(ה) לחוק נקבעה כדי לאפשר קביעת דרגת נכות גבוהה יותר מהדרגה המרבית המתאפשרת על-פי תקנות שירות הקבע במקרים שבהם החייל שנפגע הוא חייל מילואים, וזאת בשל השונות בפגיעה התפקודית הפוטנציאלית בין מי שמשרת בצה"ל באופן קבוע, סדיר או קבע, ובין מי שהתייצב לשירות מילואים שהוא זמני מטבעו ולפציעתו עשויה להיות השפעה גדולה יותר על תפקודו במקום העבודה הקבוע.

מתן וילנאי: במקורו נחקק סעיף 6 כהוראת שעה לחמש שנים, עד 19 במאי 2007.

מתן וילנאי: תוקפו של הסעיף האמור הוגבל לתקופה קצובה כדי לאפשר למערכת הביטחון לבחון, לאחר תקופה של חמש שנים, את הצורך בסעיף זה.

מתן וילנאי: הצעת החוק שלפניכם מבקשת להאריך את תוקפו של סעיף 6(ה) כדי לאפשר בחינה נוספת של הוראת הסעיף ויישומה.

מתן וילנאי: אני מבקש כי הצעת החוק תובא לוועדת החוץ והביטחון להמשך תהליך החקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת וילנאי.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן הדוברים מבקשים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 3), התשס"ח–2007 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תשלום קצבאות לחיילי מילואים ולבני משפחותיהם (תיקון מס' 3), התשס"ח–2007, לוועדת החוץ הביטחון נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 10, כולל סגן שר הביטחון חבר הכנסת וילנאי; אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, השר שלום שמחון, שר החקלאות ופיתוח הכפר, ישיב על שאילתות של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, נא לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1609 של חבר הכנסת אמנון כהן שאינו נוכח – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ד' בכסלו התשס"ח (14 בנובמבר 2007): פורסם כי בגין עמדת הרבנות הראשית, המקשה לכאורה על אזרחים המסתפקים בהיתר המכירה, מערים משרדך קשיים על אלו המקפידים על שמיטה לחומרה וצורכים רק ירקות מאוצר בית-דין או מיבול נוכרי והם משלמים מחירים מופקעים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מדוע מקשים על שומרי מצוות המחמירים עם עצמם?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: האם נעשה על-ידי משרדך צעד כלשהו שהיה בו כדי לפגוע בשומרי שביעית?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: הטענה אינה נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: המשרד אינו מערים קשיים.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: ההיפך הוא הנכון, משרד החקלאות נערך מבעוד מועד לסייע לכל שומרי השביעית, המקפידים על-פי אמונתם על הלכות שנת השמיטה, בין כצרכנים ובין כחקלאים.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1619 של חבר הכנסת יוסי ביילין – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ביילין שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ד' בכסלו התשס"ח (14 בנובמבר 2007): משרד החקלאות מסייע לפרויקטים חקלאיים.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא היקף הסיוע שניתן לפרויקטים חקלאיים ביהודה ושומרון בשנים 2007-2006 – באמצעות החטיבה להתיישבות, מענקי השקעה, פרויקטים מיוחדים או כל הוצאה אחרת?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה הוא היקף הסיוע בכל אחת מהמועצות האזוריות ביהודה ושומרון?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם שלושת ענפי החקלאות שזכו לסיוע הגבוה ביותר ביהודה ושומרון?

יולי יואל אדלשטיין: 4.

יולי יואל אדלשטיין: מה הם שלושת הענפים הללו ביהודה ושומרון ללא בקעת-הירדן?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: היקף הסיוע ליהודה ושומרון – החטיבה להתיישבות: 2006 – 2,633 אלפי ש"ח, 2007 – 1,119 אלפי ש"ח; משרד החקלאות: 2006 – אין השקעות, 2007 – 154 אלפי ש"ח.

יולי יואל אדלשטיין: 1,235 אלפי ש"ח בקשות בטיפול עדיין לא אושר.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: היקף הסיוע לפי מועצה אזורית: 3–4.

יולי יואל אדלשטיין: הענפים המובילים – חטיבה להתיישבות: 1.

יולי יואל אדלשטיין: הכשרת השטחים; 2.

יולי יואל אדלשטיין: גידור שטחי חקלאות; 3.

יולי יואל אדלשטיין: פיתוח מקורות והובלתם.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החקלאות: 1.

יולי יואל אדלשטיין: נטיעות כרם יין; 2.

יולי יואל אדלשטיין: נטיעות זיתים.

יולי יואל אדלשטיין: הנתונים אינם כוללים את בקעת-הירדן.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1651 של חבר הכנסת דוד אזולאי שאינו נוכח – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום י"א בכסלו התשס"ח (21 בנובמבר 2007): פורסם כי משרדך גורם לעליית מחירי ירקות ופירות המובאים מחקלאים לא-יהודים במסגרת המאבק נגד הרבנות הראשית.

יולי יואל אדלשטיין: נפגעים מכך משפחות חרדיות וילדיהן.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם נכון הדבר?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – האם ננקטו צעדים שגרמו להאמרת מחירים לציבור החרדי?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

יולי יואל אדלשטיין: התשובה שלילית.

יולי יואל אדלשטיין: המשרד פעל ופועל להבטיח אספקה שוטפת של פירות וירקות במחירים סבירים לשומרי השביעית, בין שמקורם בתוצרת של חקלאים לא-יהודים מישראל ומיו"ש ובין שמקורם מיבוא פטור ממכס.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1727 של חבר הכנסת טלב אלסאנע – אינו נוכח; לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007): נוכח הרצון לטפח את ענף החקלאות במגזר הערבי, רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לטיפוח ענף החקלאות במגזר הערבי?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לעידוד מגדלי צאן בדואים בנגב?

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: מה ייעשה לעידוד הקמת חממות ומכלאות במגזר הבדואי?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: פיתוח החקלאות בכלל המגזר הערבי – משרד החקלאות שם לנגד עיניו את פיתוח החקלאות במגזר המיעוטים כמטרה, והדבר בא לידי ביטוי, בין היתר, בייעוד תקציב גדול של 20 מיליון ש"ח להשקעה בפיתוח החקלאות במגזר המיעוטים בשני מישורים עיקריים – השקעה במישור התשתיות: א.

יולי יואל אדלשטיין: דרכים חקלאיות – משרד החקלאות משתתף במימון שיקום הדרכים החקלאיות בכל היישובים הערביים בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: כל יישוב יוכל לבחור את מסלול המימון המתאים לו (60% מענק, 80% מענק, או אפילו מימון 100% של משרד החקלאות); ב.

יולי יואל אדלשטיין: הוצאת עדרים אל מחוץ ליישובים לשטח מרוכז – משרד החקלאות מסייע בהוצאת הדירים והרפתות שנמצאים במרכזי היישובים הערביים וריכוזם באתרים שיקומו על קרקעות מדינה מחוץ ליישוב הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: הוחלט בשלב זה להתחיל את הפרויקט כפיילוט בכמה יישובים שכבר התקדמו בנושא איתור קרקע מדינה וכמובן קיימת בתחומו תופעה של גידול עדרים במרכז היישוב.

יולי יואל אדלשטיין: משרד החקלאות משתתף במענקים גבוהים במיוחד לנושא התכנון והתשתיות (80% מענק), בנוסף למענקים בהעתקת הדירים (60% מענק); ג.

יולי יואל אדלשטיין: שיקום צנרת המים באגודות המים – משרד החקלאות משתתף בשיקום והחלפת קווי המים הראשיים לאגודות החקלאיות ביישובים הערביים בכל הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: השתתפות המשרד בפרויקט זה הינה 60% מענק; ד.

יולי יואל אדלשטיין: תיירות חקלאית – משרד החקלאות משתתף במימון הכנת תוכניות לתיירות חקלאית ביישובי המגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: השקעה במישור הענפי והמשק הבודד – ניתן לחלק את נושאי פיתוח החקלאות במגזר הערבי ברמת המשק הבודד לשלושה ענפים עיקריים: א.

יולי יואל אדלשטיין: ענף בעלי החיים.

יולי יואל אדלשטיין: ענף הצאן – העתקת הדירים לשטח פרטי.

יולי יואל אדלשטיין: במקביל לפרויקט ריכוז העדרים באדמות מינהל, משרד החקלאות משתתף במימון הוצאת העדרים שלא לאתרים מרוכזים אלא לקרקעות פרטיות.

יולי יואל אדלשטיין: במקרה הזה ניתן להשתתף רק בהעתקה של המבנים (סכום ההשקעה המקסימלי הוא 800,000 ש"ח באחוז מענק של 60%), ומדובר בקבוצת חקלאים שיש בבעלותם קרקע פרטית שעליה אפשר לקבל היתר בנייה כחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הקמת מכוני חליבה לדירי צאן קיימים עם מכסת חלב מאושרת:

יולי יואל אדלשטיין: משרד החקלאות משתתף במימון הקמת מכוני חליבה בשיעור של 60% מההשקעה (השקעה מקסימלית עד 250,000 ש"ח), וזה מותנה במכסת חלב מאושרת במשק ומספר אמהות מינימלי של 250.

יולי יואל אדלשטיין: ענף הפטם.

יולי יואל אדלשטיין: אישור מכסות פטם – משרד החקלאות החליט על הוספת מכסות פטם חדשות למגזר המיעוטים.

יולי יואל אדלשטיין: ב.

יולי יואל אדלשטיין: ענף הירקות.

יולי יואל אדלשטיין: השקעה בהקמת חממות לגידולי ירקות לשוק המקומי – במסגרת התוכנית לחיזוק הצפון החליט משרד החקלאות לתמוך בהקמת חממות לגידול ירקות לשוק המקומי במענק של 30%.

יולי יואל אדלשטיין: השקעה בהקמת בתי-צמיחה לגידולי ירקות לשנת השמיטה (לשוק המקומי): במסגרת ההיערכות לשנת השמיטה 2007/08 החליט משרד החקלאות לתמוך בהקמת בתי-צמיחה (חממות, מנהרות עבירות ובתי-רשת) לגידולי ירקות לשוק המקומי (בכל הארץ), המענק המאושר יהיה בשיעור של 30% מההשקעה.

יולי יואל אדלשטיין: במקביל למימון הקמת מבנים לשמיטה, משרד החקלאות מקצה כמות מים קבועים לצורך השקיית גידולים, והכמות תאושר בהתאם לנוהל המקובל.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף זה מתייחס ליישובי הצפון בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: ג.

יולי יואל אדלשטיין: ענף המטעים.

יולי יואל אדלשטיין: הקמת בתי-אריזה – במסגרת התוכנית לחיזוק הצפון החליט משרד החקלאות לתמוך בהקמת בתי-אריזה וקירור למטעים, סעיף זה מתייחס ליישובי הצפון בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: תמיכה בנטיעת זיתים ושקדים – משרד החקלאות מסייע גם במימון נטיעת זיתים ושקדים באחוז מענק משתנה לפי המיקום הגיאוגרפי (מימון של 20% במרכז, המימון בצפון בין 25% ל-40%).

יולי יואל אדלשטיין: בנוסף לאמור לעיל, חקלאי מגזר המיעוטים יכולים גם להגיש בקשות נוספות וליהנות מניצול תקציב נוסף במסגרת התקציב הרגיל של מינהלת ההשקעות במשרד.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מגדלי צאן בנגב; הקמת חממות ומכלאות במגזר הבדואי – המגזר הבדואי בנגב כחלק מהמגזר הערבי גם הוא נהנה מכל הרשום לעיל.

יולי יואל אדלשטיין: ובנוסף לכך יש כמה פרויקטים שמטופלים ומתוכננים באופן ייחודי למגזר הבדואי בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: א.

יולי יואל אדלשטיין: הקמת פארק חממות לגידולי יצוא באזור רהט בהשקעה מתוכננת של כ-70 מיליון ש"ח; ב.

יולי יואל אדלשטיין: אותרו שטחי מדינה באזור דודאים וחורה אשר מיועדים לריכוז העדרים באזור בהשקעה מתוכננת של כ-20 מיליון ש"ח; ג.

יולי יואל אדלשטיין: אושרו מכסות פטם חדשות למגדלים בדואים בנגב; ד.

יולי יואל אדלשטיין: תוספות מים שפירים לגדולי יצוא; ה.

יולי יואל אדלשטיין: תוספות מי קולחין לגידולי שוק מקומי.

יולי יואל אדלשטיין: שאילתא מס' 1754 של חבר הכנסת יעקב כהן שאינו נוכח – לפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב כהן שאל את שר החקלאות ופיתוח הכפר ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007): פורסם בעיתון "המודיע" שבמועצה לענף הלול יזמו מהלך של "ייבוש שווקים" שמטרתו לצמצם את מלאי העופות בשוק.

יולי יואל אדלשטיין: התוצאה תורגש בקרוב בהתייקרות העופות.

יולי יואל אדלשטיין: רצוני לשאול: 1.

יולי יואל אדלשטיין: האם הידיעה נכונה?

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן – מה ייעשה כדי לשמור את מחירי העופות ברמתם הנוכחית?

יולי יואל אדלשטיין: תשובת שר החקלאות ופיתוח הכפר שלום שמחון: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

יולי יואל אדלשטיין: מועצת הלול אינה יוזמת כל מהלך של ייבוש שווקים.

יולי יואל אדלשטיין: 2.

יולי יואל אדלשטיין: מועצת הלול, מתוקף תפקידה ועל-פי סמכותה בחוק, מסדירה את היקפי הייצור בשלוחות השונות באופן שכמויות התוצרת לצרכן הסופי תהיינה סדירות לאורך השנה ומחיריה סבירים ותואמים גם את עלויות הייצור.

יולי יואל אדלשטיין: לאור זאת יש להביא בחשבון שעקב עליית מחירי התשומות העיקריות בגידול עופות ובמיוחד גרעיני מספוא, מחירי התוצרת צפויים לעלות, כפי שעלו בשנה האחרונה בשיעורים ניכרים מחירי הלחם, החלב ושאר מוצרי מזון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שהגרון שלך לא התעייף מהתשובות הארוכות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת שלום שמחון, השר החקלאות ופיתוח הכפר.

שלום שמחון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, א' בשבט תשס"ח, 8 בינואר 2008, בשעה 16:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.