ישיבת מליאה, כנסת 17, פרוטוקול מספר הישיבה המאה-ותשעים-ושמונה של הכנסת השבע-עשרה, 2008-01-22 00:00

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אדוני השר שאיננו כאן, הנני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

דליה איציק: היום יום שלישי, ט"ו בשבט התשס"ח, 22 בינואר 2008.

דליה איציק: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

איל ינון: ברשות יושבת-ראש הכנסת, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 48), התשס"ח–2008; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008.

איל ינון: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק מוות מוחי-נשימתי, התשס"ח–2008, של חבר הכנסת עתניאל שנלר; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 11) (חובת שמיעה לפני דחיית בקשה), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת נאדיה חילו וגדעון סער; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 45) (הודעה מוקדמת לפיטורים), התשס"ח–2008, של חברי הכנסת גדעון סער ולימור לבנת.

איל ינון: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 10 לתקנון הכנסת.

דליה איציק: תודה למזכיר הכנסת.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת.

דליה איציק: כמו שנתבקשנו – ראשית, יום הולדת שמח.

דליה איציק: אנחנו נעבור להצבעה, ונדבר היום על מה שעברנו במשך היום.

דליה איציק: הצבעה.

דליה איציק: אדוני השר, השלום והברכה לך.

דליה איציק: מייד מזכירות הכנסת תיתן לי את הרישום.

דליה איציק: איפה לימדת היום?

דליה איציק: מה למדת בגן היום?

בנימין בן-אליעזר: – – –

דליה איציק: באמת?

דליה איציק: אז תספר לנו אחר כך.

דליה איציק: חבר הכנסת זאב אלקין – אתה ראשון.

דליה איציק: נרשמת, לא? חבר הכנסת שרוני, בבקשה.

משה שרוני: גברתי יושבת-ראש הכנסת, מכובדי השר, חברי הכנסת, אני רוצה להודות ליושבת-ראש הכנסת על היוזמה שבה חברי הכנסת היו היום בכל בתי-הספר.

משה שרוני: יוזמה מבורכת.

משה שרוני: כל הכבוד, גברתי.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת שרוני.

בנימין בן-אליעזר: – – –

דליה איציק: כן, נכון, תיכף תספר לנו.

דליה איציק: אתה היית בראשון.

בנימין בן-אליעזר: – – –

דליה איציק: לא נתנו לך לצאת.

בנימין בן-אליעזר: שאלה אחרונה – איזה מין תלמיד היית.

דליה איציק: מה אמרת?

דליה איציק: את האמת?

בנימין בן-אליעזר: אמרתי להם שהייתי שובב.

דליה איציק: היה מישהו שאמר לך שהוא רוצה להיות שר התשתיות כשיהיה גדול?

קריאה: – – –

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.

דליה איציק: מייד אחריך – חבר הכנסת זאב אלקין.

מיכאל מלכיאור: כבוד היושבת-ראש, קודם כול, גם אני מברך את הכנסת ליום חגה ועל היוזמה הברוכה לשלוח אותנו לבתי-ספר.

מיכאל מלכיאור: אומנם אני עושה את זה לעתים, לא רק כשאת שולחת אותנו, כי זה חלק מתפקידי, וכמעט בכל שבוע אני נמצא בבית-ספר, אבל הלכתי גם היום.

מיכאל מלכיאור: הייתי בבית-הספר "רעות" בירושלים, בית-ספר שלומדים בו דתיים ושאינם דתיים יחד, בחינוך משולב גם עם ילדים עם צרכים מיוחדים, ודיברתי בפני כל בית-הספר ואחר כך בפני קבוצות יותר קטנות.

מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק להעיר דבר אחד; גם דיברתי עם כמה אנשים אחרים שהיו בבתי-הספר היום.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה נושא שאת מאוד מודעת לו.

מיכאל מלכיאור: הניכור של הצעירים שלנו כלפי הבית הזה היום, כלפי הממשלה, כלפי כל הציבוריות, זה ניכור מסוכן לעתיד הדמוקרטיה הישראלית.

מיכאל מלכיאור: שאלות כמו: מה זה עוזר שמקבלים החלטות ממשלה כשלמעלה מ-70% מהחלטות הממשלה לא מתבצעות?

מיכאל מלכיאור: מה זה עוזר לחוקק חוקים כשהממשלה אחר כך מחליטה אם היא רוצה לעקוף את החוק או לא? – אלה שאלות שמסכנות את הדמוקרטיה שלנו.

מיכאל מלכיאור: אני יודע שאת יוזמת דברים שונים בנושא, אבל הטיפול בנושא ממש דחוף, כי זה יסוד הקיום שלנו פה, ואני מעיר זאת יחד עם התחושה של החגיגיות, שכל חברי הכנסת יצאו ודיברו עם תלמידים בגובה העיניים.

מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר חשוב שצריך לקרות באופן קבוע.

מיכאל מלכיאור: תודה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אחד מחברי הכנסת אמר לי היום שפעם בשבוע כולנו צריכים ללכת ולעשות את זה.

דליה איציק: בבקשה, חבר הכנסת אלקין.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

זאב אלקין: אני, כמו חברי, רוצה לברך אותך על היוזמה.

זאב אלקין: זכיתי היום לבקר בבית-ספר שהבעיה הכי קשה היתה להגיע אליו.

זאב אלקין: זה בית-ספר מרשת "שובו" בירושלים, שממוקם ממש ליד ביתו של ראש הממשלה, אז להגיע אליו זאת משימה בפני עצמה.

זאב אלקין: המפגש היה מרתק.

דליה איציק: באיזו כיתה?

זאב אלקין: זה היה מפגש לתלמידי כיתות י' עד י"ב.

זאב אלקין: אגב, הרשת היא תופעה ייחודית משל עצמה, וקיבלתי גם שיעורי בית לבית הזה:

זאב אלקין: בשיחה עם התלמידים הגענו לליבון הנקודה שידועה היטב לכולנו – שלמעשה עד היום לא השלמנו את שיעורי הבית של הכנסת הראשונה.

זאב אלקין: הכנסת הראשונה היתה אספה מחוקקת ורק בכוחות עצמה הכריזה על עצמה כפרלמנט – – –

דליה איציק: תלמידים יודעים את זה, אבל לא בטוח שכולם יודעים את זה.

זאב אלקין: נכון – בלי שהשלימה את שיעורי הבית.

זאב אלקין: למעשה, בזמנו אמרה הכנסת הראשונה שהיא ממשיכה לתפקד כפרלמנט על-תנאי כל עוד לא תשלים את העבודה על החוקה, והיא הורישה את זה לכנסת השנייה, והשנייה לשלישית וזה התגלגל עד אלינו.

זאב אלקין: למעשה, עד היום אנחנו כנסת על-תנאי ותפקידנו, סוף סוף, כך אני מקווה, בקדנציה הזאת, להמשיך ולהשלים את מלאכת הכנת החוקה, ואז הדבר יבוא על תיקונו.

זאב אלקין: מה שלא נעשה בכנסת הראשונה אולי יבוא על תיקונו בכנסת השבע-עשרה.

זאב אלקין: אלה שיעורי הבית שקיבלתי מן התלמידים.

דליה איציק: תודה, חבר הכנסת אלקין.

דליה איציק: אנחנו עוברים לחברת הכנסת אביטל.

קולט אביטל: גברתי, גם אם זאת חזרה, אני מבקשת לברך אותך, את הבית הזה, לרגל יום חגנו, וגם על היוזמה לשגר אותנו לבתי-ספר.

קולט אביטל: אני הייתי בבית-הספר התיכון "זיו" כאן בירושלים, ועברתי בשתי כיתות, ט' וי"א.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד שני דברים.

קולט אביטל: זאת היתה חוויה מרנינה.

קולט אביטל: התלמידים התכוננו היטב וידעו בדיוק מהי הכנסת ומי אני ומה עשיתי, והכינו שאלות מקסימות.

קולט אביטל: שנית, הם פשוט היו מלאי אהדה לכנסת, לא כפי שאמר חבר הכנסת מלכיאור.

קולט אביטל: אני יצאתי משם בהתרוממות רוח.

קולט אביטל: אני חושבת שהיה שם גם תרגיל שהם עשו, מה שנקרא "מודל האו"ם".

קולט אביטל: יש שם קבוצה של תלמידים שעומדת לצאת לקטאר כדי לייצג את ישראל.

קולט אביטל: ואחרון חביב, הם הכינו כיבוד שראוי לציון, כי הם עצמם הכינו אותו עם המורה לכלכלת בית.

קולט אביטל: יצאתי משם עם הבטחה מטעם המפקחת, ככה שיש לי עתיד.

קולט אביטל: אם לא אגיע לכנסת, אני יכולה לחזור להוראה.

קולט אביטל: דבר נוסף משמח, אני רוצה להגיד שראיתי באינטרנט שהסרט שלנו, "בופור", התקבל כמועמד לאוסקר.

דליה איציק: תודה לחברת הכנסת קולט אביטל.

דליה איציק: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.

אריה אלדד: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אריה אלדד: חברי חברי הכנסת, הפרחים שמונחים כאן, במרכז, לכבוד יום חגה של הכנסת, מגיעים לך בעניין הזה באופן אישי.

אריה אלדד: לא שאני שילמתי בשבילם אבל תקבלי אותם.

דליה איציק: גם אנחנו לא שילמנו.

דליה איציק: לטובת חברת כנסת שאיננה כאן, גם אנחנו לא שילמנו עבורם, כדי שהיא תנוח.

אריה אלדד: אני חושב שהיוזמה שלך לשגר את חברי הכנסת לבתי-הספר בארץ היא יוזמה חשובה מאוד, נכונה מאוד.

אריה אלדד: היא יכולה במשהו לשפר את תדמית הבית הזה ואת מקומה של הכנסת בדמוקרטיה הישראלית.

אריה אלדד: הייתי ב"מקיף גילה", ושאלות לא פשוטות נשאלתי שם, בין השאר על השחיתות במדינה ועל מקומם של חברי הכנסת במאבק בשחיתות, ומה אני עושה בעניין הזה בכלל.

אריה אלדד: שמחתי לקרוא ב"מעריב" בתחילת השבוע שהשר חיים רמון החליט, בגלל הביקורת הציבורית, להימנע מביקורים, אבל נשאלתי גם על חברי הכנסת שתלויות כנגדם חקירות פליליות שנושאים את שם הדמוקרטיה היום בבתי-ספר אחרים.

אריה אלדד: זה בלי ספק לא עוזר לנו לבצר את מעמד הבית הזה, כשהציבור מרגיש שאנחנו לפעמים דורשים נאה ולא תמיד מקיימים נאה.

אריה אלדד: על כל פנים, היוזמה מבורכת ואני מקווה שהיא תימשך גם בשנה הבאה.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת אריה אלדד.

דליה איציק: לטובת חברי הכנסת שעדיין לא הוגש כתב אישום נגדם, חבר הכנסת אלדד, אנחנו גם מחנכים תלמידים לקרוא טקסט באופן ביקורתי, וגם כשהם קוראים בעיתון, עדיין זו איננה ראיה ואיננה הוכחה.

דליה איציק: עד שלא מוגש נגד אדם כתב אישום ולא הוכחה אי-חפותו, הוא עדיין בחזקת חף מפשע.

דליה איציק: אגב, אלו שאלות שגם אני שאלתי היום, וזה מעניין, זה נושא שפעם צריכים לדבר עליו.

דליה איציק: לא מאמינים לתקשורת, אבל כשמדובר בפוליטיקאים – מאמינים לה מייד.

דליה איציק: זה מדהים ושווה לראות פעם מה קורה.

דליה איציק: תחשוב על איזה רעיון שנדבר עליו, כי אני מאוד מחשיבה אותך, ויש פה הרבה חברי כנסת מאוד חרוצים, שמרביתם עושים פה עבודה נהדרת, ויש כמה שהם פחות טובים, כמו בכל מקום.

דליה איציק: אבל זה לא יכול להיות – כי בחיים יש קופת-חולים ויש בית-הבראה ולא יכול להיות שרק קופת-החולים תצא החוצה, שרק הלא-טובים יקבלו ביטוי.

דליה איציק: יש לי הרגשה שיש חוסר איזון לעומת מה שקורה בחוץ, ואני מאוד כואבת.

דליה איציק: זה אולי מה שהרב מלכיאור אמר קודם, שיש איזו תחושה שכולנו כאלה וזה מסוכן, כי אם כולם כאלה אז כולכם מושחתים וכך, וזה מאוד חבל.

דליה איציק: אני יכולה לקחת את כל חברי הכנסת שעומדים כאן – אין אחד שלא יכול היה ללכת למקום אחר ולעשות יותר כסף, מה שקוראים היום באופן מודרני "לעשות לביתו".

דליה איציק: והוא נמצא פה לא כי הוא עושה לביתו, אלא כי הוא באמת מאמין, כי הוא רוצה להשפיע ולדחוף דברים.

דליה איציק: זה כאב לא פשוט ואני לא יודעת איך מתמודדים אתו.

דליה איציק: אני יודעת שזה מוכר יותר עיתונים ואנחנו יודעים שאלה מניעים כלכליים מאוד גדולים, ויש כאלה שקוראים לזה קרב אבוד, כי כל הדמוקרטיות המערביות והפרלמנטים המערביים בסימן ירידה והם לא נהנים מפופולריות.

דליה איציק: אבל אני לא מתנחמת בזה.

דליה איציק: זה עניין ששווה לחשוב עליו, אם אנחנו במו ידינו לא יוצרים מצג שווא, כאילו כולנו מושחתים.

דליה איציק: חבר הכנסת פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, גם אני הייתי היום בבית-ספר, תודה לך.

מאיר פרוש: בהמשך כנראה נדבר גם על זה, אבל היום אנחנו מציינים את ט"ו בשבט, ראש השנה לאילנות.

מאיר פרוש: יש ליום זה משמעות הלכתית ידועה, אבל ביום זה מוענקת לנו גם ההזדמנות לתהות על קשר הגומלין בין ברכת שמים ממעל לבין מעשינו עלי אדמות.

מאיר פרוש: יום זה מציין, בין היתר, את פריחת הצמחייה והטבע בארץ-ישראל, את טיב הפירות שחמדת ארץ-ישראל מניבה וכמובן את בניין ארץ-ישראל ואת מצוות יישוב ארץ-ישראל.

מאיר פרוש: בט"ו בשבט, יותר מבכל יום אחר, עינינו נשואות לשמים לברכת הגשם.

מאיר פרוש: חז"ל אמרו: "גדול יום הגשמים כיום שנבראו בו שמים וארץ", כי עולם ללא גשמים הוא עולם חסר ובאין גשמים נדם הטבע ואין צמחייה.

מאיר פרוש: עצירת הגשמים השנה מדאיגה מאוד.

מאיר פרוש: מחצית החורף כבר מאחורינו ועדיין אין סימנים לגשמים שימלאו את מאגרי מי התהום.

מאיר פרוש: גם מפלס הכינרת, לצערנו, הוא פחות מהקו האדום.

מאיר פרוש: צריך כמובן להתפלל בדבקות "משיב הרוח ומוריד הגשם", אבל צריכה גם הממשלה לתת דעתה כיצד להיערך לאפשרות שחלילה תהיה זו שנה שחונה.

מאיר פרוש: נקווה היום, בט"ו בשבט, שיתקיים בנו הפסוק: כי השם אלוקיך מביאך אל ארץ נחלי מים, עיינות ותהומות יוצאים בבקעה ובהר.

מאיר פרוש: וכולנו מבקשים: גשם, גשם, גשם.

דליה איציק: אמן.

דליה איציק: חבר הכנסת מיכאלי, בבקשה.

אברהם מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטרף אל הברכה, קודם כול לכנסת ביום חגה – יום הולדת שמח; וגם, גברתי היושבת-ראש, היוזמה שלך הפעם במקום, וגם זוכה לתהודה בשטח ולא רק בין חברי הכנסת.

אברהם מיכאלי: כשאנחנו מבקרים בשטח, בסיורים רגילים, זה שונה מאשר כשמבקרים ביום כזה מיוחד, וגם מסבירים לתלמידים.

אברהם מיכאלי: אני ביקרתי היום בבית-ספר "אור אבנר" באור-יהודה.

אברהם מיכאלי: זה בית-ספר תיכון, ישיבה תיכונית.

אברהם מיכאלי: כשמסבירים לתלמידים את הקשר בין הביקור לבין היום המיוחד של ט"ו בשבט וגם יום הולדתה של הכנסת, התלמידים מעלים תהיות ושאלות על מהותה של הדמוקרטיה, על מהותה של הכנסת.

אברהם מיכאלי: אכן חשוב מאוד לשפר את תדמיתנו אנחנו.

אברהם מיכאלי: אם אנחנו כל הזמן מתייחסים אל עצמנו כאל אנשים שלא ממלאים את תפקידם או חוטאים בכל מיני דברים שבאמת אין להם כל בסיס, אז איך הילדים, איך הנוער, איך הציבור יסתכל עלינו.

אברהם מיכאלי: אני חושב שלא קל לנו לצאת מול התקשורת על התקפות כאלה ואחרות שעושים עלינו, אבל אם אין לנו אף אחד אחר, אנחנו צריכים להתגייס לכך ולהוכיח את הפן היפה של הכנסת, הפן של העושים במלאכת הקודש, כפי שגברתי ציינה.

אברהם מיכאלי: אין מה לעשות, צריך להתגייס לזה כי הנוער מצפה לזה.

אברהם מיכאלי: הנוער שואל בשביל מה הכנסת אם כך וכך.

אברהם מיכאלי: לכן, לעשות לבד זה לא מספיק, כנראה שצריכים גם להיות יחצנים של הכנסת כדי שיראו את הפן היפה שלנו.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת מיכאלי.

דליה איציק: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שזו יוזמה ברוכה, חשובה.

יעקב מרגי: נעשה היום שירות אדיר לבית-המחוקקים, לדמוקרטיה הישראלית.

יעקב מרגי: אני זכיתי להיות בשני בתי-ספר: גם בשדרות, הקדמתי אותך בשעה וחצי, ולאחר מכן גם באולפנה בנתיבות.

יעקב מרגי: מלכתחילה הלכתי לדבר על הגאווה הלאומית, זקיפות הקומה הישראלית והיהודית, על חוזקה של הדמוקרטיה, על חוזקו של צה"ל, על חוזקה של המשטרה, על חוזקה של מערכת החינוך – למרות כל הכשלים, שאנחנו אמורים לטפל בהם.

יעקב מרגי: רציתי להפנות את תשומת לבם דווקא לתקשורת פה, שזוכה מאתנו לאירוח נדיב ומכובד ללא הגבלה.

יעקב מרגי: אחת התלמידות נגעה בנקודה כשבאתי בטענה לאותו כתב.

יעקב מרגי: אחרי חודש וחצי של עבודה עם הישגים על חוק ההסדרים, ולילה של הצבעות ודיונים, עיתון שמכבד את עצמו – הוא מצא לנכון לכתוב במוסף הכלכלי שחברי הכנסת לא ידעו על מה הם מצביעים.

יעקב מרגי: לא ניתוח כלכלי, לא פרשנות כלכלית, לא מדיניות.

יעקב מרגי: אם זה מה שמעניין את הכתבים, זה מה שהם מציירים בחוץ לדור הבא שלנו.

יעקב מרגי: בשעתיים וחצי שהייתי היום עשיתי את זה בגאווה והסברתי להם שצריך תקשורת, צריך לקרוא, אבל צריך גם לבדוק מה הם כותבים.

יעקב מרגי: תודה.

דליה איציק: תודה לחבר הכנסת מרגי.

דליה איציק: חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, מנתוני השנתון הסטטיסטי לשנת 2005/06, שפורסמו על-ידי "מכון ירושלים לחקר ישראל", עולה כי 33% ממשפחות תושבי ירושלים ו-56% מילדי ירושלים חיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: יותר ממחצית ילדי ירושלים, אתם שומעים טוב, חיים מתחת לקו העוני.

שמואל הלפרט: זאת בעת שלאוצר יש עודף של מיליארדים, הוא מוריד אלפי שקלים בכל חודש מתשלום המסים לעשירונים העליונים.

שמואל הלפרט: כבוד היושבת-ראש, יש הרבה סיבות להפלת הממשלה הזאת, אבל בדבר אחד אני בטוח, שהדמעות של מאות אלפי ילדים רעבים על לא עוול בכפם יאיצו את הפלת הממשלה הזאת, המתאכזרת לילדים המסכנים, ויפה שעה אחת קודם.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לגילה אלדר, שעשתה עבודה מדהימה – מנהלת היחידה לחינוך לדמוקרטיה בכנסת; למירי יכין שקורסת לנו – מנהלת אגף הטקסים והאירועים, לכל הצוות המצוין שלה, יעל ועוד יעל.

דליה איציק: כמובן, תודה למשרד החינוך, זו לא היתה עבודה פשוטה.

דליה איציק: למנכ"ל ולמזכיר הכנסת, לצוות הנפלא שעובד אתי.

דליה איציק: תודה בשמכם.

דליה איציק: חבר הכנסת אלי גבאי, בבקשה.

אליהו גבאי: גברתי יושבת-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, אנחנו שומעים שגורמים בעולם מנסים לדון על צמצום הדלק או החשמל לעזה.

אליהו גבאי: הגמגום שלנו אם לתת להם דלק יותר או פחות או לצמצם חשמל או דלק יוצר אי-הבנה, יוצר בלבול, ולא מבינים בכלל על מה אנחנו דנים, אם מדינת ישראל לא תאמר בצורה ברורה וחד-משמעית שלשטח אויב אנחנו לא מספקים שום דבר אסטרטגי שיכול לסייע להם במלחמה נגדנו.

אליהו גבאי: לכן, אני אומר כאן שהעזתים ימשיכו לשלוח "קסאמים" לשדרות כל זמן שמדינת ישראל תמשיך לשלוח להם דלק וחשמל ומוצרי ומזון.

אליהו גבאי: עד שהם לא יבינו שבגלל כל מה שהם שולחים, הם לא יקבלו שום מזון או דלק או חשמל שמסייע להם, הם עלולים להמשיך, וזה יוצר בלבול ואי-בהירות בעולם לגבי מעמדנו ביחס לשטח האויב שנקרא עזה.

אליהו גבאי: עלינו לומר בצורה ברורה וחד-משמעית שאין דלק, אין מזון.

אליהו גבאי: ומי שרוצה, שמדינות אחרות יספקו להם ולא אנחנו, שאלינו הם שולחים "קסאמים".

אליהו גבאי: תודה רבה.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת זחאלקה, ואחריו – השר חבר הכנסת בנימין בן-אליעזר.

דליה איציק: הוא היה בראשון ולימד שעתיים, ואחד התלמידים ביקש להיות שר התשתיות, והשר מאוד נבהל מזה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום הייתי במעבר ארז ואף השתתפתי בהפגנה שבה השתתפו מאות אנשים.

ג'מאל זחאלקה: היו כמה חברי כנסת ערבים ומולנו עמדו חברי הכנסת אפי איתם ויצחק לוי עם כ-50 מאנשי הימין.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו באנו למעבר כדי להכניס סיוע הומניטרי, תרופות ואוכל.

ג'מאל זחאלקה: הצבא מנע את הכנסת הסיוע ההומניטרי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שבמצב שנוצר אין פתרון אלא להגיע להפסקת אש דו-צדדית.

ג'מאל זחאלקה: כל הניסיון להרעיב את האנשים בעזה, לנסות להעניש אותם ענישה קולקטיבית ולהפציץ ולהרוג, לא יועיל.

ג'מאל זחאלקה: מה שכן יועיל זה להגיע להפסקת אש, ויש אפשרות להפסקת אש, וזה הסוד שממשלת ישראל מסתירה מהאזרחים.

דליה איציק: חבר הכנסת זיו.

יצחק זיו: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני אף פעם לא יודע למה לצפות מהיושבת-ראש.

יצחק זיו: בכל פעם אני מופתע מחדש.

דליה איציק: תודה רבה.

יצחק זיו: אם זה הפרחים, אם זה איך שהכנסת נראית.

יצחק זיו: אבל דבר אחד אני יכול לומר, שהמבצע של הביקורים בבתי-הספר היום הוא גולת הכותרת.

יצחק זיו: אסור להפסיק זאת.

יצחק זיו: לשמוע ולראות את אותם נערים בוגרים – היו לי ארבע כיתות באולם – לשמוע את השאלות שלהם ולהסביר להם איך הכנסת עובדת; הם אף פעם לא ידעו.

יצחק זיו: מרכזת השכבה אמרה שהיא מזמינה אותי לשיעורי אזרחות, כי מה שהיום היה שם, זה לא ייאמן.

יצחק זיו: תבורכי.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: אם כך, לחברת הכנסת קולט אביטל, לך ולי יש תפקיד בבוא העת.

דליה איציק: יקבלו אותנו להוראה.

דליה איציק: נעבור לחבר הכנסת אופיר פינס.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, הייתי בראשון אחרי שר התשתיות.

אופיר פינס-פז: היתה לו הופעה יוצאת מן הכלל.

אופיר פינס-פז: האמת, אני רוצה להגיד לכם שהייתי בראשון, בגימנסיה הריאלית, ומנהלת הגימנסיה אמרה: או, סוף-סוף הגעת, ונתנה לי את תעודת הבגרות שלי.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, בדרכי חזרה לירושלים שמעתי דו-שיח בין אחמד טיבי לאפי איתם.

אופיר פינס-פז: מישהו שמע?

אופיר פינס-פז: זה היה זוועת אלוהים.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, רמת הגידופים והקללות שנשמעו ביניהם – זה היה דבר שמאז שאני בכנסת לא שמעתי שום דבר דומה לזה.

דליה איציק: אחר כך שואלים למה התדמית שלנו היא כזאת.

אופיר פינס-פז: תבקשי שיביאו לך את הטקסט של הדברים, הכול שודר ב"קול ישראל" וב"גלי צה"ל".

אופיר פינס-פז: לדעתי אסור לנו לעבור על הדבר הזה לסדר-היום, חד וחלק.

דליה איציק: את תעודת הבגרות קיבלת?

דליה איציק: ציונים טובים?

אופיר פינס-פז: לא.

דליה איציק: עכשיו היית צריך לעבור גם פסיכומטרי.

דליה איציק: חבר הכנסת בן-ששון.

מנחם בן-ששון: חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר – צריך בסדר הפוך, אבל הרי זה ט"ו בשבט, איך נדע שהיום שונה?

מנחם בן-ששון: בבית-הספר שלימדתי בו כך וכך שנים קיבלתי את המכתב שכתוב בו שאני מבקש לצאת לחופשה לשנת לימודים, שעדיין לא חזרתי ממנה.

מנחם בן-ששון: אמרתי שמה שבטוח, תמיד כדאי שעוד אופציה תישאר פתוחה.

דליה איציק: יצאת לחל"ת.

מנחם בן-ששון: זאת היתה ההגדרה אז, כן.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, הפגישה היתה עם תלמידי החטיבה הגבוהה, שהכינו מראש את שיעוריהם, בבית-הספר "הימלפרב" בירושלים.

מנחם בן-ששון: נקודת האור היחידה היית את, לצערי.

מנחם בן-ששון: אני אומר "לצערי" לא משום שחלילה אני לא רוצה להחמיא לך, אלא משום שאנחנו זכינו לקיתונות – מימין ומשמאל, כמובן יותר השלטון מאשר מי שבאופוזיציה, מה שהיה מתחלף אם היו מתחלפים המְשחקים – לקיתונות של שופכין, לאי-אמון, לאי-הערכה, לדברים שמנית קודם, וחבר הכנסת פינס היטיב להביא עוד סיבה אחת כדי שיחזרו אליהם.

מנחם בן-ששון: השאלה של התלמידים היא: אנחנו נמצאים היום ברשימות ההתנדבות של יחידות העילית.

מנחם בן-ששון: ברור לנו שאנחנו רוצים לשרת.

מנחם בן-ששון: ברור לי שהם המנהיגים של מחר, הרי אנחנו יודעים מנין הם מגיעים.

מנחם בן-ששון: ברור לכולנו שזוהי השליחות שמוטלת עליהם.

מנחם בן-ששון: יש כל מיני גישות להתמודד עם הבעיה.

מנחם בן-ששון: עם השאלה של הניכור האמיתי מן הפוליטיקה, שאני מניח שחלקנו חטא בו עד שלשום, ואולי עד שהגיע אל הבית הזה – את חטאי אני מזכיר, גם אני חטאתי בו.

מנחם בן-ששון: אמרתי את זה כמה פעמים.

מנחם בן-ששון: ביום שנכנסתי הנה אמר לי חבר הכנסת ריבלין: מהיום אתה חשוד.

מנחם בן-ששון: והאמירה לא היתה אמירה צינית, היא אמירה שתיארה הלוך רוח בציבור בישראל.

מנחם בן-ששון: ואני אומר את הדברים עכשיו בסימן שאלה, כי שם אמרתי אותם בסימן קריאה, כי היה ברור לי שפעם ידעתי ללמד.

מנחם בן-ששון: אזרחות היה מקצוע שלימדתי אותו.

מנחם בן-ששון: איך תסביר שהשקיפות הפוליטית היא שמאפשרת לראות גם את מערכת העיכול, שעוברים שם מיצי קיבה ומזון שמתעכל והופך לפסולת, ודם, ואם אתה מתקרב אל הגוף יש לו ריח פה ויש לו קולות משלו?

מנחם בן-ששון: הפוליטיקה היא עולם של פשרות, אף אחד לא יכול למצות בה את האידיאולוגיה שלו בִּמְרַבָּהּ, עד שהוא לא מקבל 120 חברי כנסת, ובוודאי אם הוא היה מקבל 120 חברי כנסת היה נופל מרום מעמדו למעמקי הנשייה, משום שהוא היה נופל מזחיחות הדעת בגובה כזה.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, החיים הציבוריים הם לא רק הרע במיעוטו, זה אידיאל מסוים שבעיני הצעירים מצטייר כאידיאל שאי-אפשר לממש אותו, אבל השקיפות שהיא חלק מחיינו הופכת את האידיאל הזה למה שבזים לו.

מנחם בן-ששון: לא מבינים אותו.

מנחם בן-ששון: אין לי פתרון קל.

מנחם בן-ששון: אני אומר את זה גם ליחידה לחינוך לדמוקרטיה, אני אומר את זה גם לחברים ממשרד החינוך, שטרחו ביום הזה, אני אומר את זה לכולנו.

מנחם בן-ששון: מה שזכית בו את בשבח, הוא בעמדה הממצעת של מנהיגות של הכנסת שיודעת לגשר ויודעת להביע דברים שעומדים במחלוקת בצורה מפושרת או בצורה שיש בה איזה מכנה משותף של הבית.

מנחם בן-ששון: אבל כולנו נמצאים תחת אותו מכנה משותף.

מנחם בן-ששון: השאלות היו קשות.

מנחם בן-ששון: הן נגעו לא רק לכותרות של היום, אלא גם לשאלה של טיבה של שליחות פוליטית – מה אתה עושה שם, מה אנחנו עושים שם.

מנחם בן-ששון: אף-על-פי שברור לאותם נערים מהי דמוקרטיה ייצוגית, אף-על-פי שברור להם מה חשיבותה של מדינת ישראל, אף-על-פי שברורה להם מהותה של הציונות, לפי דרכם בוודאי, אף-על-פי שהם יודעים לאן הם רוצים להוליך ביום שיצטרכו להוליך, ואז הם יבואו לעולם הפשרה, לחיים האמיתיים שאנחנו חיים, אלה שתיארתי אותם קודם כחיים של בשר-ודם, שיש לו גם שכל וגם לב מבין, אבל הרבה פעמים שומעים רק את הקול, רואים רק את הצבע, מריחים רק את הריח.

מנחם בן-ששון: זאת לא רק בעיה של תקשורת – זאת שאלה של סדרי עדיפויות שלנו, כנראה – שהרבה פעמים אנחנו יודעים שהיא קיימת על סדר-היום של הציבור, ואנחנו יודעים שאנחנו משרתים אותו, ואנחנו חוטאים הרבה פעמים בשירות שנעשה אולי במצח נחושה, בקול רם מדי, אולי בחוסר תשומת לב לממד הנוסף הזה.

מנחם בן-ששון: זאת אולי הסיבה לכך שאת זכית במה שזכית, זאת אולי הסיבה – אשתמש בביטוי המוני – לכך שאנחנו חטפנו מה שחטפנו.

מנחם בן-ששון: וכולנו משרתים, או רוצים להיות משרתים נאמנים.

מנחם בן-ששון: לכן, אני יוצא מן היום הזה, ראשית, כמובן, בברכות, והמעשה הוא מעשה אדיר, והשליחות היא שליחות שחייבים למלא אותה.

מנחם בן-ששון: אבל הבעיה היא לא רק בעיה של תקשורת, הבעיה היא לא רק בעיה של קריקטורה.

מנחם בן-ששון: יש משהו בשליחות שלנו שהוא לא מספיק מובן.

מנחם בן-ששון: אני יודע, ובכך אני משלם, שאת השקט מוצאים רק בבתי-קברות, והקול והרעש והריח של האדם החי – יש לו עוצמות משלו.

מנחם בן-ששון: אבל העוצמה צריכה להיות גם באיזו צורה, אם לא מוערכת, לפחות מוכרת דיה, ואני מפחד שלא מבינים מספיק מה אנחנו עושים פה.

מנחם בן-ששון: סליחה.

דליה איציק: איך אני שמחה שלא ויתרתי לך והכרחתי אותך לדבר.

דליה איציק: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת עתניאל שנלר, ואחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

עתניאל שנלר: תודה.

עתניאל שנלר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום עברתי חוויה יוצאת מן הכלל, חוויה מדהימה.

עתניאל שנלר: עברתי חוויה מדהימה בבית-הספר על-שם וילנאי, אביו של מתן, במעלה-אדומים, ולא חוויתי את מה שסיפרתם.

עתניאל שנלר: חוויתי אהבה והערכה לכנסת ישראל, עם עיניים פקוחות.

עתניאל שנלר: אכן, פתחתי אני את הדברים בשיעור קצרצר, של כמה דקות.

עתניאל שנלר: לימדתי את משל יותם, ואני רוצה לומר לכם שזה מה שעשיתי אתמול בערב אצלי בבית.

גדעון סער: זה בדיוק המשל שמתאים.

עתניאל שנלר: כשהגעתי מאוחר אספתי את מי שעוד נשאר, ולמדנו שני דברים.

עתניאל שנלר: לצד האכילה והברכות, למדנו את המצווה הראשונה שבהלכות מלכים של הרמב"ם, "שום תשים עליך מלך".

עתניאל שנלר: זאת מצווה דמוקרטית.

עתניאל שנלר: לא תשים את עצמך מלך, הדמוקרטיה תשים מלך.

עתניאל שנלר: ולמדנו את אותו משל.

עתניאל שנלר: רציתי לברך אותנו כולנו, שלא נהיה ארז חזק, שנראה יפה, אבל אין בו בהכרח פירות; נראה זקוף וחזק, אבל אין לו תוחלת ארוכה.

עתניאל שנלר: וודאי שלא נהיה אותו אטד, עם הקוצים, כל מלה.

עתניאל שנלר: שמענו מה היה היום – עוקצים, כי האטד היודע לעקוץ הוא נהדר בלשרוף, והמלה העוקצת היא הגפרור של האש שאוכלת כל דבר טוב.

עתניאל שנלר: בחברה ישראלית, שארץ-ישראל התברכה בה, אני מעדיף להיות הגפן של היין המשמח לבב אנוש ומעדיף להיות התאנה והתמר, המתוקה מדבש, ואני מעדיף להיות עץ הזית.

עתניאל שנלר: בעץ הזית יש הכול, יש לו השמן של האור, השמן של הכלכלה, השמן המחבר בין הטעם למנורה וליונה, שחיפשה לעשות שלום עם עלה של זית, לצד כל שאר הסמלים של המנורה שלנו, סמל המדינה.

עתניאל שנלר: כן, כל אחד ואחד מאתנו הוא פרי אחר.

עתניאל שנלר: ארץ-ישראל נתברכה בכולם וכולם ברוכים, וגם בתוך כל אחד ואחד מאתנו, הזית, יש גם השמן וגם מה שאוכלים וגם החרצן, והכול חשוב.

עתניאל שנלר: כי גם מהפסולת, לכאורה, יש ההמשך ויש לה תפקיד חשוב, כי הגרעין ניטע והוא עץ הזית של המחר.

עתניאל שנלר: אני רוצה לאחל לכנסת ישראל ביום חגה, שאנחנו נהיה מספיק ערניים לכך שכל עץ בודד, נתברכה בו הארץ, בכל אחד משבעת המינים, וכולם ברוכים באותה מידה, אבל כוחנו הוא שבעת המינים – השלמות של השבע של מדינת ישראל ושל כנסת ישראל.

עתניאל שנלר: תודה.

דליה איציק: תודה רבה.

דליה איציק: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

דליה איציק: האם יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין.

דליה איציק: חבר הכנסת סער.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, אמרו לי שלימדת שיעור טוב היום.

גדעון סער: מי אמר לך?

דליה איציק: הלשינו לי.

דליה איציק: מה זאת אומרת?

דליה איציק: יש גיליון ציונים, ותיכף תקבל אותו.

דליה איציק: חבר הכנסת אילטוב, גם אתה תדבר.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך אותך ואת כל מי שהיה שותף להחלטה הזאת.

יואל חסון: היתה היום תחושה – הרגשנו שכולנו נשלחים לאיזו משימה באותו זמן ובאותו רגע, ובשיחות טלפון שקיבלתי או עשיתי בזמן או לפני הזמן כולם שאלו אותי: לאיזה בית-ספר אתה הולך?

יואל חסון: איפה תהיה?

יואל חסון: זה באמת חלחל והעביר מסר מיוחד מאוד.

יואל חסון: הייתי בבית-ספר שגם למדתי בו בחטיבת הביניים, בכפר-הנוער דוד רזיאל, שהיום הוא בית-ספר על"ה למדעים.

יואל חסון: כמו שאתם יודעים, דוד רזיאל היה אחד ממפקדי האצ"ל.

יואל חסון: היתה לי שם תחושה מדהימה, כי פגשתי קבוצת ילדים, בני-נוער, בכיתה י"ב – ודרך אגב, רוב בית-הספר מורכב מילדים ממשפחות מברית-המועצות לשעבר.

יואל חסון: ראית שם בית-ספר שבעשר השנים האחרונות מתעסק ומשקיע במדעים.

יואל חסון: יש שם ילדים שבשנים האחרונות הגיעו להישגים עצומים, גם ברמה האישית, אבל גם ברמה הלאומית.

יואל חסון: פיתוחים מדעיים וטכנולוגיים שונים שפותחו בבית-הספר הזה זכו בפרסים ראשונים גם בארץ וגם בחו"ל, ואפילו יש כל מיני המצאות שמגיעות ממש לרמת פטנטים ומגיעים הלאה ויהפכו לשם דבר בעולם.

יואל חסון: היה כיף לראות ילדים שבאו לכאן ממשפחות עולות חדשות ומרגישים שהם קודם כול נמצאים במקום שלהם.

יואל חסון: דרך אגב, החיבור בבית-הספר הזה – ובדקתי זאת, וגם התלמידים אמרו – יש בבית-הספר 100% גיוס לצבא.

יואל חסון: יש שם מוטיביציה אדירה.

יואל חסון: אלה ילדים שרובם לא נולדו בארץ, והשורשים שלהם לא כאן, אבל הם משתרשים פה מדקה לדקה.

יואל חסון: הדבר המעניין שאמרה לי שם מנהלת בית-הספר הוא: דווקא פה לימודי הציונות הם הכי עמוקים, כי אין פה ציניות, כי הם באמת רוצים לדעת, כי הם באמת לא היו ולא ידעו ואין להם הכלים, והם רוצים לדעת.

יואל חסון: גיליתי חבורה מדהימה שמחזקת לי כל הזמן את התחושה – איזה מזל שאין לנו נפט וזהב וכל הדברים, כי יש לנו רק הראש שלנו.

יואל חסון: זה הדבר שאנחנו צריכים להשקיע בו.

יואל חסון: בבית-הספר משקיעים בראש, ובזכות זה יש הישגים עצומים למדינה הזאת.

יואל חסון: תודה.

דליה איציק: אני מציעה שתיקח אחר כך את הסטנוגרמה – יש ערוץ הכנסת – ותשלח אותה לבית-הספר.

דליה איציק: הם ודאי ישמחו לשמוע.

דליה איציק: דרך אגב, כל חברי הכנסת שרוצים לשלוח את הסטנוגרמה של היום הזה לבית-הספר שהם היו בו, מוזמנים להזמין זאת.

דליה איציק: חבר הכנסת ריבלין, בבקשה.

ראובן ריבלין: גברתי יושבת-ראש הכנסת, בראשונה, אני רוצה להודות לך על שהחזרת אותי אחרי 62 שנה לבית-הספר שבו למדתי 12 שנה, ותודת התלמידים על כך ששלחת אותנו לבתי-הספר ביום שבו היינו בכנסת במשך שנים, מבצעים את מצוות הנטיעה יחד עם מחנות צה"ל השונים ברחבי הארץ, ומביאים גם שניים-שניים, מימין ומשמאל, את דבר הכנסת ואת חיוניותה.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שהילדים מבינים שהסינרגיה של הכנסת יותר גדולה מכל מרכיביה, וגם אם מפעם לפעם נשמעים ועולים קולות צורמים, ולצערי הרב הם רבים ורבים מדי – ולא באשמתךְ או באשמת מאן דהוא אלא באשמת כל אחד ואחד מהחברים אשר פעמים רבות עוברים את הגבול – כולם הבינו שכאן לא רק מתווכחים אלא מתקבלות ההכרעות וכאן נמנעות חלילה מחלוקות היכולות להביא, חלילה, לידי איזה קרע שעליו לא נוכל להתגבר.

ראובן ריבלין: אמרנו, כי היתה שיחה ביני לבין התלמידים, שיום הולדת הוא בדרך כלל יום של חשבון-נפש.

ראובן ריבלין: אני מוכרח לומר שאחד התלמידים אמר שאתמול הוא שמע את שר הביטחון נואם נאום שבו הוא מציג תוכנית מדינית וצבאית ועונה על שאלות מכריעות המעסיקות את הציבור בכלל, ואף פעם הוא לא ראה אותו מעל במת הכנסת בשבעה חודשים מאז שהוא נבחר להיות לשר הביטחון, ובעיניו מועמד לראשות ממשלה.

ראובן ריבלין: עד כדי כך חשוב שר הביטחון של מדינת ישראל שאין לו זמן לבוא לכאן, לכנסת, ולהודיע לנבחרי הכנסת – אשר עליהם מוטלת החובה לדאוג לאותם חברים שבצדק יושבת-ראש הכנסת, כסמל לאומי, הלכה אליהם היום, אל אנשי שדרות – ולתת לנו את תוכניתו או את דבר הצבא והביטחון.

ראובן ריבלין: לפעמים קשה שלא לבקר את עצמנו.

ראובן ריבלין: אני חושב שאין מקום אחר לשר בישראל ולמנהיג בישראל אלא לבוא ולפרוס את תוכניתו כאן, בפני הכנסת, וכאן הוא צריך לתת את הדין-וחשבון, ואנחנו אחראים גם לכך שהוא ילך בדרך שבה אנחנו רואים ועוקבים אחריו, ולא ידבר במקומות אחרים, אשר נועדים לאנשים שיכולים להיטיב עם אנשים כאלה או אחרים, אבל בשום פנים ואופן הם לא אלה המכריעים.

ראובן ריבלין: טוב תעשה הכנסת אם ביום שהיא חוגגת את יום הולדתה גם תהרהר במעשיה, ונחזיק כולנו בעמדה החד-משמעית: כאן מקום ההכרעה, וכאן המקום שמנהיגי הדור צריכים לתת את הכבוד לכנסת, שהיא נציגת הריבון, ונציגתו היחידה.

מנחם בן-ששון: באיזה בית-ספר למדת?

ראובן ריבלין: הגימנסיה העברית.

דליה איציק: הגימנסיה העברית.

ראובן ריבלין: אבי היה מורה שם.

מנחם בן-ששון: – – – לא ידעתי שהוא שלח אותך לשם.

ראובן ריבלין: פשוט – – –

דליה איציק: אזור רישום.

דליה איציק: אזורי רישום.

ראובן ריבלין: הייתי יותר "חנון" – – –

דליה איציק: חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבקשה.

דליה איציק: אחריו – חברי הכנסת גדעון סער, רוברט אילטוב ודב חנין.

קריאה: – – –

דליה איציק: קולה של האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול, אני מצטרף לאלה שכבר דיברו ובירכו על היוזמה.

יולי יואל אדלשטיין: היו חששות, אבל בסופו של דבר אני חושב שאפילו עם הציניות האופיינית לרבים מאתנו, גם במשכן הזה וגם אלה שמכסים את הפעילות של המשכן הזה, לא היה אפשר שלא להשתכנע שהיום יצא לפועל והצליח.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה רק לחלוק אתךְ ועם החברים את חוויית הביקור שלי בבית-ספר "שובו" בבית-שמש.

יולי יואל אדלשטיין: רשת "שובו" התחילה כרשת עצמאית שמיועדת לקליטת עולים חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: היו לא מעט חששות, והתנגדויות אפילו – – –

מאיר פרוש: עדיין מתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: עדיין יש כאלה בערים מסוימות שמתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע שיש כמה חברי כנסת שמטפלים יפה בעניינים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, אני חייב לומר שכאן ראיתי את אחד הפרדוקסים שאנחנו כבר ראינו לא פעם, אבל כל פעם מתפלאים עליהם מחדש.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שאמרתי לךְ, בית-הספר הזה נועד מלכתחילה לעולים חדשים.

יולי יואל אדלשטיין: היו אנשים שמאוד רצו להעביר מסר יהודי וציוני לעולים החדשים.

יולי יואל אדלשטיין: היום נכנסתי לבית-הספר ושאלתי את המנהלת: תגידי, אני מסתכל על הכיתה הזאת, ואני מבין בלשון המעטה שהיא לא על טהרת העולים החדשים, והיא אומרת: מה פתאום?

יולי יואל אדלשטיין: השנה לא קלטנו אפילו עולה אחד, כי אין עולים חדשים שהגיעו השנה לבית-שמש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל מגוון הילדים לומדים ונהנים.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שהתרשמתי מאוד מכך שבית-הספר נערך נכון ומכין את התלמידים.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי היושבת-ראש, אפילו את התלמידים בכיתה ה' לא יכולתי להכשיל בשום שאלה על הכנסת, גם לא מהן שלוש הרשויות בדמוקרטיה ולא כל מיני שאלות קצת יותר מסובכות מהשאלה כמה חברי כנסת יש.

יולי יואל אדלשטיין: הילדים ידעו להתמודד ושאלו שאלות, ואני רק יכול להצטער באמת על כך שהמפגשים האלה הם לא תכופים יותר, כי אני בטוח – וזה כבר הנושא שנדון עליו בדיון הסיעתי – שאם אנחנו מדברים על שיפור תדמיתה של הכנסת, אז המגע הבלתי-אמצעי וההתמודדות עם השאלות האמיתיות שבאות לפעמים מהנוער, ואפילו מהילדים, תורמים מאוד לעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דליה איציק: חבר הכנסת אדלשטיין, תודה.

דליה איציק: זו גם הזדמנות לומר לסגני יושב-ראש הכנסת שיושבים אתי, אם אלה פה חברי הכנסת קולט אביטל, יצחק זיו ואתה, תודה על התמיכה.

דליה איציק: בסך הכול מעלים רעיונות.

דליה איציק: אנחנו לא קבלני הצלחות, אבל אנחנו בהחלט מנסים להיות קבלנים לרעיונות, ליזום, לראות ולחדש.

דליה איציק: לפעמים זה יותר מצליח, ולפעמים זה פחות מצליח.

דליה איציק: אבל לולא אתם והתמיכה שלכם זה לא היה קורה.

דליה איציק: תודה לכם.

דליה איציק: חבר הכנסת סער, בבקשה.

גדעון סער: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מכובדי שר התשתיות הלאומיות, גם אני מאלה שחזרו הבוקר לבית-הספר התיכון – אף שזה נראה כאילו זה קרה אתמול, בכל זאת חלפו כמעט 23 שנים מאז, וההתרשמויות שלי הן כדלקמן: אחת, שיש לנו נוער מצוין: ערני, מבין, סקרן ושיודע לשאול.

גדעון סער: זה נכון לגבי בית-ספר "תיכון חדש", לגבי כל הדורות: לא רק אני, גם אחי, אחותי ואמא שלי למדו באותו בית-ספר.

גדעון סער: שתיים, שהמבצע הזה היה מבצע חשוב.

גדעון סער: אנחנו מודעים ומרבים לדבר על התדמית של הבית הזה בחוץ.

גדעון סער: מה שהרגשתי, כולל מדברים שאמרה לי מנהלת בית-הספר, הוא שהיה חשוב לבוא ולשוחח, שיחה די ארוכה, כמעט שעתיים, עם התלמידים, לענות על השאלות שלהם.

גדעון סער: אגב, לא הרציתי להם, דיברתי דקה ואחר כך הם שאלו שאלות ואני השבתי לאורך כל הזמן.

גדעון סער: יכול להיות שיש מקום, גברתי, להפוך את זה למשהו קבוע.

גדעון סער: בכל זאת, זו חשיפה לציבור מאוד רחב, אומנם של בני נוער – וזה אולי אפילו עוד יותר חשוב.

גדעון סער: לא צריך לעשות את זה דבר חד-פעמי.

גדעון סער: יכול להיות שצריך לעשות את זה דבר קבוע, אולי כל יום הולדת של הכנסת, אינני יודע.

גדעון סער: את זה הנשיאות בוודאי תשקול.

גדעון סער: הדבר השלישי, האווירה הלא-פשוטה שיש היום במערכת החינוך, הדכדוך שיש בקרב מורים.

גדעון סער: מערכת החינוך לא יצאה מהמשבר באמת, ואם העתיד חשוב לנו, והוא חשוב לכולנו, אנחנו מחויבים לחשוב ברצינות, בצורה ממלכתית, איך אנחנו מעלים את מערכת החינוך על פסים נכונים.

גדעון סער: זה לא יכול לקרות בלי לתת מעמד אחר למורים ותחושה אחרת לגמרי מהתחושה שבה הם מתפקדים – בכלל בשנים האחרונות, אני לא יכול להגיד כמה שנים, אני שמעתי את זה היום.

גדעון סער: אני חושב שזה בנפשנו.

דליה איציק: תודה לך, חבר הכנסת סער.

דליה איציק: חבר הכנסת אילטוב.

דליה איציק: אחר כך אתה, אדוני השר, תצטרך לספר לנו איך היה אצלך.

רוברט אילטוב: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לך על הנוסטלגיה שחווינו היום.

רוברט אילטוב: גם אני הייתי היום, כמו חבר הכנסת יולי אדלשטיין, בבית-הספר "שובו".

רוברט אילטוב: דווקא היום ראיתי שם ילד שעלה לישראל לפני שלושה ימים, והוא כבר נקלט.

דליה איציק: מאיפה?

רוברט אילטוב: מברית-המועצות לשעבר.

מאיר פרוש: באיזה בית-ספר, באיזו עיר?

רוברט אילטוב: בנתניה.

רוברט אילטוב: הייתי בזמנו סגן ראש העיר.

רוברט אילטוב: יש עוד חברי מועצה שנרתמו, כמו הרב לחובר, ואני חושב שבית-הספר הזה הולך להצליח.

רוברט אילטוב: יש שם כ-300 תלמידים.

רוברט אילטוב: בית-הספר בזמנו נתקל בהתנגדויות חריפות, גם בממסד העירוני וגם במשרד החינוך.

רוברט אילטוב: אותה הבעיה גם בכפר-סבא, ששם ראש העיר, במשך תקופה ארוכה, התנגד לחלוטין לכך שיש בית-ספר.

רוברט אילטוב: אבל הגענו להסדר, בית-הספר קיים, פועל, נושם ובועט.

יולי יואל אדלשטיין: אבל יש שוב סכנת סגירה.

רוברט אילטוב: אני לא רוצה לחזור לבעיות כרגע, תמיד יש בעיות.

רוברט אילטוב: אני שאלתי: מי הגיע מברית-המועצות?

רוברט אילטוב: בערך 70% מהכיתה הרימה יד.

רוברט אילטוב: שאלתי אם יש מצרפת, חלק גדול מהילדים שנשאלו הרימו ידיים, גם ישראלים.

רוברט אילטוב: שאלתי באיזו שפה מדברים, כולם מדברים עברית.

רוברט אילטוב: אני חושב שבית-הספר הזה, שקלט כ-5,000 תלמידים ברחבי הארץ, הוא חשוב, כי רוב התלמידים האלה לא נקלטים במוסדות הרגילים, ושם הם כן מצליחים.

רוברט אילטוב: הם לומדים גם מתמטיקה.

רוברט אילטוב: מהשאלות ששאלתי התרשמתי שיש לנו חומר טוב, ילדים טובים, משכילים, עם פוטנציאל גבוה מאוד.

רוברט אילטוב: כנראה שבמקום כלשהו במערכת החינוך יש לנו חור שצריך לבחון אותו מקרוב ולבדוק איפה אנחנו טועים בקבלת ההחלטות שלנו, ולטפל בכך.

רוברט אילטוב: שוב, אני רוצה להודות לך על החוויה שחווינו היום.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

דליה איציק: תודה לך, אדוני.

דליה איציק: חברי חברי הכנסת, לפני שהשר יאמר את דברו – חבר הכנסת דב חנין, שכחתי אותך, אני מתנצלת.

דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לכל אלה שבירכו אותך על היוזמה הזאת.

דב חנין: גם לי היו הזכות והעונג לחזור לבית-הספר שבו למדתי בעצמי.

דליה איציק: מאז לא היית שם?

דב חנין: הייתי שם פעמיים, אבל האמת היא שהרבה שנים לא הייתי ונהניתי מאוד לחזור לבית-הספר.

דב חנין: לא פגשתי את המורים.

דב חנין: אגב, גיליתי שזה בית-ספר שממנו יצאו ארבעה חברי הכנסת בכנסת הנוכחית, גם חברת הכנסת אביטל למדה אתי.

דליה איציק: איזה בית-ספר?

דב חנין: בית-ספר תיכון עירוני ה' בתל-אביב.

דליה איציק: מי עוד?

דב חנין: חבר הכנסת צחי הנגבי וחבר הכנסת מיכאל איתן.

דב חנין: אז אנחנו מייצגים כאן ארבע סיעות, עבודה, קדימה – – –

דליה איציק: בית-ספר למנהיגות.

דב חנין: כן.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני פגשתי חבורה נהדרת של תלמידים, אבל גיליתי אצלם את מה שאנחנו רואים בהרבה מאוד מקומות בחברה שלנו: גיליתי אצלם את אותו משבר אמון ויחס קשה כלי המערכת הפוליטית הדמוקרטית.

דב חנין: המשבר של האמון בכנסת הוא חלק ממשבר האמון בדמוקרטיה.

דב חנין: אין ספק שיש בעיות בדמוקרטיה שלנו; יש בעיות קשות בדמוקרטיה שלנו.

דב חנין: יש סיבות לספקות, של הציבור וגם של הנוער, במה שקורה אצלנו במערכת הדמוקרטית.

דב חנין: אבל כל הליקויים שקיימים במערכת שלנו, כל הליקויים שקיימים במערכת הדמוקרטית, כל הליקויים והחולשות של הפוליטיקה שלנו, אסור שיובילו למסקנה – שהיא מסקנה רווחת מאוד אבל מסוכנת – של בריחה מהפוליטיקה.

דב חנין: אם יש לאנשים ביקורת על הפוליטיקה, הדרך הראויה והנכונה היא שהם ינסו לעשות פוליטיקה טובה יותר, איש איש לפי אמונתו, השקפותיו, ערכיו, דרכו.

דב חנין: אם יש ביקורת על הפוליטיקה, הדרך היא לעשות פוליטיקה אחרת וטובה יותר.

דב חנין: מבחינה זו, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהיה חשוב מאוד לשוחח עם התלמידים על הכנסת ועל מה שמתרחש בה.

דב חנין: המושגים שיש לתלמידים, גם לתלמידים משכילים שלומדים – כולם ידעו לספר לי איך עוברת הצעת חוק, מהשלב הטרומי, קריאה ראשונה, שנייה ושלישית וכדומה – אבל המושגים שיש להם על עבודת היום-יום בכנסת מאוד חלקיים, לפעמים אפילו לוקים בחסר.

דב חנין: הכנסת נתפסת בעיני הציבור, במקרים רבים, כמקום שבו אנחנו בעיקר צועקים אחד על השני, לפעמים אנחנו סתם עושים כל מיני שטויות ומעשים מוזרים.

דב חנין: מעט מאוד מהציבור הרחב מכיר את העבודה הרבה, המקצועית והמסורה שנעשית בבניין הזה, מצד חברי כנסת שבאים ממקומות שונים, מצד צוות מקצועי שעומד לרשותנו ועושה לפעמים לילות כימים – אני אומר את זה מניסיוני בעבודה עם צוות משפטי של המחלקה המשפטית בכנסת – כדי לעמוד בלוחות זמנים של דיונים על חוקים ושל הכנת דיונים בוועדות.

דב חנין: במסירות רבה, במקצועיות רבה, איש איש לפי דרכו, לפי אמונותיו, לפי ערכיו, בניסיון לקדם את הדברים שאנחנו מאמינים בהם.

דב חנין: אני חושב שהמפגש הזה, הבלתי אמצעי, אנחנו עושים אותו גם כאן בכנסת עם תלמידים שמגיעים לכאן, אבל אני חושב שחשוב דווקא להגיע לתלמידים שלא מגיעים לכאן ולדבר אתם, לשמוע מהם גם את השאלות, גם את הטענות הקשות, גם לתת תשובות וגם לספר מה קורה בכנסת ולמה הזירה הזאת היא זירה משמעותית, למה צריך לעקוב אחר מה שקורה פה.

דב חנין: למה ציבור התלמידים והנוער צריך להיות ער מאוד לדברים שקורים פה, להביע את דעתו, אם הוא מתנגד, אם הוא תומך, אבל להיות מעורב.

דב חנין: הדברים האלה חשובים מאוד.

דב חנין: לכן, גברתי היושבת-ראש, הייתי שמח אם הפעולה הזאת לא היתה פעולה חד-פעמית, אלא אם לפחות היינו מקבלים – או אתם בנשיאות הייתם מקבלים – החלטה עקרונית שזאת הדרך שבה הכנסת מציינת את יום ההולדת שלה.

דב חנין: לפחות אחת לשנה נצא לבתי-ספר, נצא אולי להיפגש בכלל עם הציבור, באופן יזום: שהכנסת תיזום מהלך שחברי הכנסת יוצאים לשטח, לציבור הישראלי, מספרים על הכנסת, שומעים את השאלות, שומעים את ההערות ומתייחסים לדברים האלה.

דב חנין: אז שוב תודה.

דליה איציק: אני מודה לך, חבר הכנסת דב חנין.

דליה איציק: ברשותכם, בכמה דקות אני רוצה לשתף אתכם.

דליה איציק: הייתי היום בשדרות.

דליה איציק: אני מוכרחה לומר שראיתי עיר עצובה אבל לא מיואשת.

דליה איציק: בהחלט עיר עצובה.

דליה איציק: בכוונת מכוון, כמובן, בחרתי בעיר הזאת, כבר הרבה זמן רציתי להיות שם.

דליה איציק: יש תמיד איזו דילמה לאנשי ציבור, כשהם הולכים לאיזה מקום, אומרים: נו, הם באו להצטלם.

דליה איציק: כשהם לא הולכים לשם, אומרים: הם לא באים, הם מפקירים את הזירה.

דליה איציק: זה תמיד מסוג של דילמות שאתה מתלבט בהן, כי בסך הכול מקום עצוב – מה יש לדבר, שבע שנים.

דליה איציק: אמרה לי אחת התלמידות שם משהו שנורא נגע לי ללב.

דליה איציק: היא אמרה: יכול להיות שאין פתרון, ואתם באים לפה כולכם ואומרים שאנחנו חזקים ואמיצים.

דליה איציק: אנחנו יודעים שאנחנו אמיצים, אנחנו לא צריכים את האישור שלכם.

דליה איציק: אנחנו מרגישים את זה כל שעה.

דליה איציק: אנחנו לא יודעים אם יש פתרון או אין פתרון.

דליה איציק: דבר אחד אנחנו יודעים: שאסור לשתוק להם; דבר אחד אנחנו מבינים: שסוף-סוף צריך להגיב.

דליה איציק: אני מצטרפת לקריאה הזאת.

דליה איציק: חבר הכנסת דב חנין, אתה עורך-דין, ואני בטוחה שאתה לא אוהב את תוכן דברי.

דליה איציק: אבל אתה עורך-דין.

דליה איציק: כשלוקחים עורך-דין, לפעמים הוא מפסיד לך ב"קייז".

דליה איציק: אבל כשאתה יודע שהוא נלחם על ה"קייז" שלך, זה עושה לך משהו.

דליה איציק: התחושה של תושבי שדרות – אגב, כבר הרבה מאוד שנים, זה לא רק בשנה הזאת – היא – – –

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, כעורך-דין אני רוצה לומר לך שאמנות העורך-דין היא קודם כול לדעת באילו מקרים לא לקחת את הלקוח.

דליה איציק: פה אין כל כך ברירה לממשלה, כידוע לך.

דליה איציק: היא לא בוררת אילו בעיות לקחת.

דליה איציק: לכל ממשלה לא היתה ברירה.

קריאה: שדרות זה לא לקוח.

דליה איציק: כן, בדיוק.

דליה איציק: היא תגיד: שדרות זה לא הלקוח שלי.

דב חנין: ללא ספק.

דב חנין: אבל – – –

דליה איציק: אני לא בטוחה שהממשלה לוקחת למלחמה את שדרות.

דליה איציק: אני בטוחה שהרבה ממשלות, וגם הממשלה הזאת, לא מספיק הגיבו כשהיה צריך להגיב.

דליה איציק: אתה יודע, בעניין הזה יש לי ויכוח אתך, ואל תאשים אותי שאני מקוטלגת, לא בימין ולא בשמאל ולא בזה.

דליה איציק: אני ממש מרגישה שמשתמשים באיפוק שלנו.

דליה איציק: אם קריאתי יכולה לעשות איזה משהו דל, אז הנה תרומתי לעניין הזה.

דליה איציק: אני באמת חשה שיש גבול ליכולת האיפוק.

דליה איציק: אוכלוסייה אזרחית וחפה מפשע, אסור לה להיפגע.

דליה איציק: עם זה, שהיא תפעיל לחץ, בבקשה, גם על המנהיגות המקומית.

דליה איציק: אבל מה שאני רוצה להגיד זה להתחבר רגע למה שאתה אמרת ולחבר הכנסת סער ולאחרים.

דליה איציק: יש כוח במאסה הקריטית הזאת שיצאה היום.

דליה איציק: זה נכון שחברי הכנסת – גם אני עושה את זה מדי פעם.

דליה איציק: אנחנו נפגשים פה עם התלמידים, אנחנו הולכים לבתי-ספר.

דליה איציק: יש פה אמירה.

דליה איציק: אחד הדברים שמטרידים אותי, ואני בטוחה שגם חברי חבר הכנסת רובי ריבלין, בהיותו יושב-ראש הכנסת לשעבר, גם הוא קיבל הרבה מאוד סקרים מהסוג האומר – ואתם מרגישים את זה.

דליה איציק: במצבה של הכנסת, במצבם של חברי הכנסת, בפופולריות של חבר הכנסת, בפופולריות של יושב-ראש הכנסת – בשכבת הצעירים אתה רואה שיש ירידה עצומה.

דליה איציק: יש לה הרבה מאוד סיבות, אבל לא רק הסיבה שהם עסוקים, ולא רק הסיבה שהם אדישים, ולא רק הסיבה שהם מנוכרים.

דליה איציק: לכל הדברים הללו יש סיבה שאנחנו צריכים להיות מודאגים בגללה ומודעים לה.

דליה איציק: אמר יולי אדלשטיין נכון: נביא את זה לדיון בסיעה.

דליה איציק: אני מרגישה שזה לא דיון סיעתי, אלא דיון של הכנסת.

דליה איציק: יכול מאוד להיות שצריך לחשוב – אני לא יודעת להגיד לכם אם פעם בחודש.

דליה איציק: אני לא יודעת איך חבר הכנסת ריבלין התמודד עם זה.

דליה איציק: אבל יכול מאוד להיות שצריך לעשות משהו קבוע יותר.

ראובן ריבלין: יש בתי-ספר שמבקשים ומזמינים את חברי הכנסת לבוא אליהם.

דליה איציק: אני יודעת את זה.

דליה איציק: אני אומרת שיש כוח למאסה הקריטית הזאת, שיוצאים כולם.

ראובן ריבלין: אולי צריך שגברתי תיידע את כל בתי-הספר שאם הם רוצים מדי פעם בפעם – ביום ראשון או ביום חמישי, זה יום שחברי הכנסת – – –

דליה איציק: לא, יש כוח בארגון של כל הדבר הזה.

ראובן ריבלין: זה בטוח.

דליה איציק: כשיוצאים כמעט 120, ושכל משרד החינוך ער, ומכינים את זה, ובתי-הספר.

דליה איציק: יכול להיות שבאמת צריך לחשוב על זה.

דליה איציק: אולי אפילו פעם בחודשיים – פעם בשנה זה מאוד מעט, ממש מעט – כדי שתהיה לזה השפעה, ושנביא לפה.

דליה איציק: תראו את הרשמים שלכם, הם מאוד מעניינים.

דליה איציק: אני דווקא חשבתי שרובכם תבואו מוכים ותגידו: אוי ואבוי איך הם מתייחסים אלינו.

דליה איציק: אני מאוד שמחה ששמעתי גם תגובות אחרות.

דליה איציק: גם אני שמעתי תגובות אחרות, ולא רק ביקורת, והייתי מופתעת, כי גם לי יש שלושה ילדים בבית ואני מכירה את הביקורות הללו מתוך הבית.

דליה איציק: אין יותר קשה מלהתמודד עם הילדים הפרטיים שלך ששואלים שאלות נוקבות.

דליה איציק: עם זה, ההרגשה שלי היא שצריך לעשות משהו בעניין הזה.

דליה איציק: אני מודה שאני לא יודעת בדיוק מה.

דליה איציק: יש לי נטייה לחשוב שפעם בחודש כזה – תאמינו לי, לא נעים לי להגיד – זה שווה יותר מהשעתיים שאנחנו שואלים פה, ויסלחו לי, עם כל הכבוד לכל מיני דברים שאנחנו עושים פה.

דליה איציק: זה שווה אפילו את דקת הדיון הזאת, או את שתי הדקות.

דליה איציק: זו באמת תרומה של ממש.

דליה איציק: גם לי יש נטייה לחשוב שמכירים אנשים באופן בלתי אמצעי, מכירים את חברי הכנסת, רואים את הדילמות ואת הלבטים – מה שנראה בחוץ סחר-מכר, פה בבית זו מהותה של דמוקרטיה.

דליה איציק: הפשרה, ההתכנסות לידי הבנה.

דליה איציק: במקום אחר זה תיכף נראה מוכרים, קונים.

דליה איציק: זו דמוקרטיה, יש שיח וסיג, יש דיון, יש עיון וליבון.

דליה איציק: יש מיעוט שצריך להתחשב בו, כי לרוב בדרך כלל יותר קל.

דליה איציק: לקואליציה בדרך כלל יותר קל, ולאופוזיציה יותר קשה בהיותה מיעוט, וכו' וכו'.

דליה איציק: כל הדברים הללו הם לא תמיד מובנים בחוץ.

דליה איציק: גם לאנשים מבוגרים הם לא מובנים.

דליה איציק: הכי נורא, והתחושה הכי איומה שכולנו מכירים – אני זוכרת שלא היה לחברי הכנסת רכב.

דליה איציק: יום אחד מישהו מסמן לי סימנים, ואני חושבת שהוא בוודאי מעיר לי על הנהיגה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: איפה הנהג שלך?

דליה איציק: לא – זה הרכב שנתנו לך?

דליה איציק: אז בכלל לא קיבלנו רכב.

דליה איציק: הרי ברמזור כולם, גם מכוניות טובות וגם גרועות נעצרות באותו מקום; זה המזל, גם עשיר וגם עני.

דליה איציק: אני פותחת את החלון ואני בהלצה אומרת לו: אדוני, למה אתה מטריד אותי, מה אתה רוצה?

דליה איציק: והוא אומר: זה הרכב שנתנו לך?

דליה איציק: אני אומרת לו: בפעם הבאה אני אגיע למוסך מוקדם ואני אקח את הרכבים הטובים.

דליה איציק: אי-אפשר להאמין – אתם בוודאי מקבלים כך, ואתם מקבלים כך.

דליה איציק: זה כאב לב גדול, וצריך לראות מה עושים עם זה.

דליה איציק: עם זה, צריך לראות גם – ואני יודעת מה רובי חושב על זה, אבל אני חושבת שהיה כדאי פעם לשבת ולראות גם את מערכת המשפט, מה שהיא עושה.

דליה איציק: אני עכשיו נחשפת יותר לחומרים, וכשאני נחשפת אליהם ואני רואה שחמש דקות אחרי שמדברים אתי זה כבר פותח את החדשות, שחבר הכנסת נחקר כך וכך; המסכן לא יודע, לפעמים אין לו מושג.

דליה איציק: אבל בסוף, כשאתה עושה רשימה, אז יש מצעד נחקרים.

דליה איציק: אחר כך לך תסביר שזה כך.

דליה איציק: ואחרי שלוש וארבע וחמש שנים – ואני אומרת רובי, כי רובי יודע לדבר על זה באופן אישי, על מה שעוללו גם לו.

דליה איציק: העניין הזה צריך להיות מטופל ברמות אחרות, לא באגרסיה.

דליה איציק: אבל בהחלט בשיח, פנים אל פנים; להישיר מבט לעיניים.

דליה איציק: יש הרבה מאוד אנשים, יש הרבה מאוד אנשי ציבור שלא סרחו ונעשה להם עוול.

דליה איציק: מובן שאסור בשום אופן שאנחנו נתחבר לכאלה שסרחו, ושלא נעשה להם עוול, אבל זה מכתים את כל הבית, לפעמים על לא עוול בכפנו.

דליה איציק: נוסף על זה – התקשורת.

דליה איציק: תראו מה קורה שכמחברים את כל הדברים הללו יחד.

דליה איציק: לעומת זאת – בשורה.

דליה איציק: סקר אחרון שלא אני פרסמתי – תסתכלו בתקשורת – הכנסת במגמת עלייה.

דליה איציק: בשורה לא משמחת – אני כמובן לא שמחה על זה – בית-המשפט העליון במגמת ירידה.

דליה איציק: בדרך כלל זה היה הפוך לגמרי.

דליה איציק: אני כמובן לא שמחה, כי בית-המשפט העליון הוא דבר חשוב מאוד, וצריך לחזק ולבצר אותו.

דליה איציק: עם זה, זו מגמת עלייה שצריך לראות איך לשמר אותה ומה עושים אתה.

דליה איציק: תאמינו לי, חברי הכנסת, בלי להתחנף, אני מסתכלת על מרבית חברי הכנסת, אני עוברת כל הזמן, ואני מראה לעיתונאי ואני אומרת לו: תסתכל על זה, ותסתכל על זה, ותסתכל על זה.

דליה איציק: זה היה יכול להיות כאן, וזה היה יכול להיות כאן, וזה היה יכול להיות פה.

דליה איציק: כשאתה לוקח את הרשימה של מרבית חברי הכנסת, אתה אומר לעצמך: לא רק שאין לכנסת במה להתבייש, אלא היא באמת חבורה איכותית.

דליה איציק: איכשהו זה לא משתקף החוצה.

דליה איציק: אני מודה שלי אין תשובות חד-משמעיות.

דליה איציק: אני עצמי מתלבטת בזה המון.

דליה איציק: אני לא כל כך יודעת מה לעשות, ואני מרגישה צורך לשתף אתכם בהתלבטויות שלי.

דליה איציק: אני מאוד מודה לכם על כך שנתתם לבכם לדבר המוצלח הזה.

דליה איציק: בבקשה, אדוני השר, תספר לנו איך היה בראשון-לציון.

דליה איציק: אחר כך אנחנו נלך לאכול בחוץ קצת מפירות ט"ו בשבט.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אחרי 24 שנים בכנסת ישראל, אני מוכרח לומר לכם שזה אחד הימים היותר מעניינים שהיו לי.

בנימין בן-אליעזר: לכן, אני מברך על הרעיון האדיר הזה.

בנימין בן-אליעזר: התכנון היה שאני אופיע במקיף ב' בראשון-לציון כשלושת-רבעי שעה.

בנימין בן-אליעזר: תתפלאי לשמוע – אני הוא שהחזקתי את עצמי להישאר שם כמעט שעתיים.

ראובן ריבלין: מה אשמים התלמידים?

בנימין בן-אליעזר: מה אני אעשה?

מנחם בן-ששון: זה הדמוקרטיה.

בנימין בן-אליעזר: אני כבר יושב פה שעה ושומע – כל אחד מספר על חזרתו לבית-הספר.

בנימין בן-אליעזר: אני לא זכיתי לזה.

בנימין בן-אליעזר: אני סיפרתי לתלמידים שבגיל 12 מצאתי את עצמי עם אבא בבית-סוהר, מוברח על-ידי התנועה הציונית דרך אירן, פרס.

בנימין בן-אליעזר: לקח לי כמעט חודשיים עד שהגעתי לאירן, כמעט נהרגתי בדרך.

בנימין בן-אליעזר: משם חיברו אותי למשפחה לא-לי כדי לקבל Laissez Passer ולעלות לישראל.

בנימין בן-אליעזר: כשנחתי בלוד לקחו אותי ישר לקיבוץ מרחביה, ושם התחנכתי.

בנימין בן-אליעזר: סיפרתי לילדים שאחרי שלוש שנים קיבלתי עלייה בדרגה.

בנימין בן-אליעזר: הורי סוף כל סוף הגיעו, שחררו את אבי.

בנימין בן-אליעזר: את המשך חיי, עד שהגעתי לצבא, ביליתי במעברה שקוראים לה פרדסייה.

בנימין בן-אליעזר: אני סיפרתי להם שאני מקנא בהם, משום שהם זכו למשהו אחר, וכך גם הילדים האחרים שלי.

בנימין בן-אליעזר: אני כשחזרתי לפרדסייה למדתי בלילה, אבל עבדתי ביום.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח לומר לכם שיצאתי משם מעודד, אני בכלל חושב שאם כל אחד מאלו שהלכו לשם ימצא זמן ויתמצת את מה ששמע היום ונוציא את זה כחוברת, זה יהיה דבר מדהים.

בנימין בן-אליעזר: אני חושב שזה דבר מעניין ומחנך.

בנימין בן-אליעזר: הועלו המון שאלות, אבל השאלה המרכזית שעלתה – הם מצויים בכול, בסקר על הכנסת, בזילות מעמדה של הכנסת, בצעקות בכנסת, במערכת החינוך; שאלות מקצועיות, כמו באיזו מידה השרים מוכנים לתפקידים שלהם, איך מכינים חבר כנסת לחקיקה.

בנימין בן-אליעזר: ואתה אומר: אלו ילדים נפלאים, אלה בעצם המנהיגים של מחר, זה דבר מדהים.

בנימין בן-אליעזר: שאלו הרבה על שדרות, על העמדה שלנו בעניין שדרות, מה אנחנו עושים.

בנימין בן-אליעזר: ועניתי להם במלוא הרצינות מה אני חושב שצריך לעשות בשדרות.

בנימין בן-אליעזר: אבל השאלה המעניינת היא מה בעצם קרה לנו.

בנימין בן-אליעזר: סיפרתי להם שגדלתי בדור שלא היו בו שאלות על צדקת הדרך, וכשרצינו להעניש חייל לוחם אמרנו לו: הלילה אתה לא יוצא לפעולה.

בנימין בן-אליעזר: והלוחם בכה וביקש שניתן לו הכול רק שלא נגיד לו שהוא לא יוצא לפעולה.

בנימין בן-אליעזר: משהו השתבש, משהו השתנה.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לומר לך, גברתי היושבת-ראש, הייתי מספיק אמיץ לומר להם שזה גם הכישלון של הדור שלנו, שלא ידענו להכין את הדור הבא, את הדור של הילדים האלו.

בנימין בן-אליעזר: עם מערכת ערכית, עם דגל שיחזיקו בו, עם משהו שיגידו: בשביל זה אני פה.

בנימין בן-אליעזר: אני אומר את זה דווקא על רקע בקיאות הילדים האלה; הם יודעים לזהות שהם עולם אחר, עולם של אינטרנט, בעצם כל העולם פתוח לפניהם.

בנימין בן-אליעזר: הנכד שלי, סגן ישי, שנלחם בבינת-ג'בל במלחמה האחרונה, השתחרר.

בנימין בן-אליעזר: ילד מבריק בן 22.

בנימין בן-אליעזר: שאלתי אותו: איך דוחפים אותך קדימה, איך עוזרים לך?

בנימין בן-אליעזר: והוא אמר: סבא, לא צריך, יש לי כבר עבודה דרך האינטרנט, חיפשתי עבודה במחשבים ומצאתי בדבלין, אירלנד.

בנימין בן-אליעזר: זה היה מפורסם, העברתי להם את כל הנתונים, העבירו לי שאלון, עניתי על זה, שלחו לי חוזה.

בנימין בן-אליעזר: והוא בדבלין.

בנימין בן-אליעזר: לא חשוב שאחרי כמה חודשים שם, כשראיתי שטוב לו, הבאתי אותו להבנה שהבית שלו הוא פה והוא חזר לפה.

בנימין בן-אליעזר: אני רוצה לומר לכם שהוא דוגמה לנוער ששואל שאלות קשות: מה הותרתם לי פה?

בנימין בן-אליעזר: מה יש לי פה?

בנימין בן-אליעזר: בשביל מה אני נמצא פה?

בנימין בן-אליעזר: אנחנו יכולים לספק תשובות, אבל הבעיה, גברתי היושבת-ראש היא מה קורה בפנים, מה הוא מרגיש, מה הוא חושב באמת.

בנימין בן-אליעזר: הוא היום חושב שהוא עומד בעולם ערום, שבו הוא משרת בצבא, אחר כך הוא הולך למילואים 60 יום בשנה במקרה הרע – במקרה הטוב 35 יום – שהוא מתמודד על הקיום שלו במדינה הזאת.

בנימין בן-אליעזר: והוא מוכשר לכל הדעות ולא מבין מה קורה.

בנימין בן-אליעזר: הוא צריך לקבל תשובה למה הוא צריך להילחם, למה הוא צריך להישאר פה.

בנימין בן-אליעזר: היום אני מוכרח לומר שיצאתי משם עם יותר שאלות מאשר תשובות, אף-על-פי שהיה דו-שיח מרתק ומעניין, ואתה רואה את הערנות ואת המעקב שלהם.

בנימין בן-אליעזר: כל השאלות התחילו מזה שסיפרתי איך הייתי בגילם בבית-הספר – עד השאלה האחרונה, שמישהו הצליח להביא לכך שהדיון הרציני בחדר הסתיים בכך ששאלו אותי איך אני מגיב על הדמות שלי ב"ארץ נהדרת".

בנימין בן-אליעזר: אמרתי שאני יוצא בקריאה מפה שיחזירו את הדמות מהר לכותרות, כי העם הזה, מול כל מה שהוא עבר, כדאי שיהיו לו כמה רגעים של חיוך.

בנימין בן-אליעזר: אני מאוד ממליץ, ואני מוכן להתנדב ולכתוב לך, גברתי, על דף אחד, את עיקרי ההתרשמות שלי מהשאלות, מהביקורת ומהמסרים של הנוער הנפלא הזה.

בנימין בן-אליעזר: אני חושב שצריך לעשות את זה כדי שיהיה לנו מסמך כתוב.

בנימין בן-אליעזר: זה דבר מדהים.

בנימין בן-אליעזר: שכל אחד יוכל ללכת לחטט ולראות, אפשר גם לשלוח אותו לבית-הספר.

בנימין בן-אליעזר: זה מה שמבטיח שכל אחד יהיה נאמן לכל מה שהוא כותב, ולקיים את הנוהל הזה מדי שנה.

בנימין בן-אליעזר: אני בכלל חושב שצריכות להיות יותר הזדמנויות.

בנימין בן-אליעזר: למדתי מזה שהחיכוך אתם זה כמו שאתה מתחכך עם קהל מעניין והרבה דברים סתומים נפתחים, ופתאום יש דו-שיח ופתאום הוא אומר שעכשיו הוא מבין: עכשיו אני יודע, למה אתם לא מסבירים את זה.

בנימין בן-אליעזר: בעולם הזה של המדיה ושל העיתונות הם קולטים אותנו רק בנקודות השחורות שלנו.

בנימין בן-אליעזר: ניסיתי להסביר להם איזו עבודה חשובה נעשית כאן בכנסת; למה עדיין הכנסת הזאת כן מייצגת נאמנה את החברה ההטרוגנית שלנו, והיא הטרוגנית; למה בכל אופן מתקיימים כאן דמוקרטיה וחופש ביטוי ומה העבודה הקשה של חברי הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: נתתי דוגמאות של הרבה חברים שיושבים פה בבית – על העבודה שלהם שהם עושים, שאותה לא שומעים ולא קולטים.

בנימין בן-אליעזר: הם קולטים את הצעקות, הם קולטים את השחיתויות, הם קולטים את מה שהם קוראים בעיתונות, ולא יודעים מה קורה פה.

בנימין בן-אליעזר: לכן צריך להמשיך בדבר הזה, לפרסם ולבקש שזה יהיה בכתב.

בנימין בן-אליעזר: דבר אחרון, צריך להרבות בהופעות כאלו.

בנימין בן-אליעזר: צריך למצוא הזדמנות שוב באמצע שנה לעשות את זה, זו תרומה בלתי רגילה, ללכת פעם בכמה חודשים לשעה בבית-ספר – 100, 120 חברי הכנסת.

בנימין בן-אליעזר: זו תרומה שיכולה לשנות הרבה, גם בשאלות היסוד שהם שאלו, בשביל מה אנחנו פה.

בנימין בן-אליעזר: תודה רבה.

דליה איציק: תודה רבה לך, אדוני שר התשתיות.

דליה איציק: נבדוק את מה שאמרת ובאמת נעשה זאת.

דליה איציק: מה שרציתי להגיד הוא שיש הבדל גדול – כשאנחנו באים ערב בחירות, אנחנו חשודים שבאנו לקנות קולות.

דליה איציק: לכן הפתיחות להקשיב לנו לא בערב בחירות היא הרבה יותר גדולה.

דליה איציק: זה דבר שהוא מקובל בערב בחירות, ללכת לבתי-ספר.

דליה איציק: חברת הכנסת רונית תירוש היתה מנכ"לית משרד החינוך, איך אפשר לא לאפשר לך?

בנימין בן-אליעזר: שימי לב שהיא נהיית יפה יותר מיום ליום.

קריאה: זה מאז שהיא לא עובדת במשרד החינוך.

רונית תירוש: תודה.

רונית תירוש: זה הכול לפרוטוקול.

רונית תירוש: גברתי היושבת-ראש, לפעמים זה נעים לעבוד בחברת גברים שמפרגנים ומשבחים.

דליה איציק: גם נשים מפרגנות לך כאן, אני מכירה לפחות אחת כזאת.

רונית תירוש: הייתי היום בעירוני ט', בית-ספר שאני בוגרת שלו, לאחר מכן לימדתי בו ולבסוף אף ניהלתי אותו.

רונית תירוש: כמעט מעוז הליכוד.

רונית תירוש: אני הולכת להעביר אותם לקדימה.

רונית תירוש: בית-הספר ממוקם בדרום-מזרח העיר תל-אביב–יפו ויש בו תלמידים נפלאים.

רונית תירוש: אני חייבת לומר שהצהרתי שם שכשאני אהיה גדולה, כנראה אחזור ללמד שם.

רונית תירוש: זו הסביבה הכי אמיתית, הכי נעימה, להיות בה.

רונית תירוש: הם ביקשו ממני להעביר שני מסרים.

רונית תירוש: ראשית, הם שואלים למה לא כל העם בוחר את הנשיא.

רונית תירוש: הם חושבים שכל העם צריך לבחור את הנשיא, ובד בבד מייחלים ומצפים בכהונה הבאה לראות אשה בנשיאות.

רונית תירוש: זה מסר אחד שמאוד נעם לי לשמוע.

רונית תירוש: המסר השני – ביקשו ישירות אלייך, גברתי היושבת-ראש, אני אפילו אקריא את השאלה: מדוע הכנסת אינה מחוקקת חוק בנושא חובת נוכחות של חברי הכנסת במליאה?

רונית תירוש: חובת נוכחות מלאה.

רונית תירוש: אז לתשומת לבך, במסגרת השינויים שאת כרגע מבצעת בעבודת המשכן, בעבודת המחוקקים והאנשים בבית הזה.

רונית תירוש: אני רוצה לספר בשמחה שהנושא הפוליטי נמצא על סדר-היום בבתי-הספר, בוודאי התיכוניים.

רונית תירוש: האקטואליה מעסיקה את בני-הנוער שלנו.

רונית תירוש: מובן שהיה להם אינטרס מאוד ברור.

רונית תירוש: ביקשתי דוגמאות להצעות חוק, ואמרתי להם: תחשבו באופן ספונטני, ולימים אשמח לשמוע מכם רעיונות להצעות חוק.

רונית תירוש: מובן שבאופן הספונטני ביותר, מה שעניין אותם זה הנושאים שקשורים אליהם – נהיגה, ליווי וכדומה.

רונית תירוש: מובן שהם ביקשו הקלות.

רונית תירוש: הסברתי מדוע אני חושבת שהחוקים הקיימים היום הם חוקים נכונים וטובים, והם למעשה לטובתם ולשמירת בריאותם.

רונית תירוש: השיח היה מאוד קולח וערני, ואני מקווה שעשינו להם חשק לבוא ולקחת חלק, קודם כול בעבודה הציבורית באשר היא, ולימים אף לאייש את הספסלים של המשכן המכובד הזה.

רונית תירוש: אז תודה על הרעיון הנפלא לשלוח את כולם חזרה לבתי-הספר.

רונית תירוש: תבורכי, ושתמיד נתברך ביוזמות טובות שכאלה.

דליה איציק: תודה לך, חברת הכנסת תירוש.

דליה איציק: חבר הכנסת נסים זאב, ותחתום – חברת הכנסת מרינה סולודקין.

נסים זאב: גברתי היושבת-ראש, גם אם לקחתי היום חלק, אומנם לא רחב מדי, אבל הנושא שעניין במסגרת ט"ו בשבט הוא "כי האדם עץ השדה", והמשמעות של המים, ודווקא היום, ביום ט"ו בשבט, נתברכנו בגשם שמשפיע – המים משפיעים על הנטיעות והמים זה התורה, וככל שהעץ שתול על פלגי מים כך ייתן פריו בעתו וכו'.

נסים זאב: אבל הנושא המרכזי שהיה זה הנושא של מדינה יהודית ודמוקרטית – האם זה לא עומד בסתירה זה מול זה, והאם אפשר לקיים במסגרת ההלכה שלנו, לעגן את זה בחוקה, שנוכל להצביע על מדינה יהודית ודמוקרטית, כאשר לכאורה הדבר כאילו עומד בסתירה, ולפעמים בסתירה מוחלטת.

נסים זאב: הסברתי שגם בתורה יש דמוקרטיה, למשל העניין של חלוקת הארץ.

נסים זאב: שם כתוב: "אך בגורל יחלק את הארץ".

נסים זאב: זה לא היה משהו שהכתיבו – כל אחד יהיה במקום מסוים.

נסים זאב: גם התורה שלנו יש בה הרבה נושאים, למשל בנות צלופחד, ויש הרבה דברים שמובאים בתורה שבעצם מראים את החלק הדמוקרטי שבמסגרת חוקת התורה.

נסים זאב: הנושא הנוסף שנשאל, ומתבקש לשאול, הוא איך אנחנו, כחברי כנסת חרדים, יכולים להצביע על חוקים שעומדים בסתירה מוחלטת להלכה, ויש הרבה חוקים כאלה.

נסים זאב: רונית תירוש בוודאי זוכרת שרק לפני שבועיים היא הביאה הצעת חוק, ואמרתי לה שאני אף פעם לא אוכל להצביע על החוק, כי זה עומד בסתירה מוחלטת להלכה, ואין שום היתר, ואני חייב להתנגד בכל מקרה.

נסים זאב: הצעתי הצעה אחרת, זו בדיוק התשובה.

נסים זאב: אנחנו יכולים, במסגרת החוק, בדו-שיח ובהבנה מראש, להגיע לכך שגם החוק שמוצע יהיה על-פי ההלכה, וגם כיום מתנהלים דיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט, למשל על נושא של ממון ודיני ירושה, ויש הרבה נושאים שעל-פי ההלכה הם שונים מהחוקה או מהחוקים הקיימים.

נסים זאב: התפקיד שלנו הוא להביא נושאים וחוקים – ככל שניתן לשלב את החוק ואת ההלכה היהודית עם החוקים הקיימים היום במדינת ישראל.

דליה איציק: זו דילמה שאני יודעת שחברי כנסת מתחבטים בה.

דליה איציק: בינתיים אומר לי חבר הכנסת סער – היום בכוונה אפשרנו את הנאומים הללו בעקבות מה שקרה היום, והחוויות האלה מאוד מעניינות בעיני.

דליה איציק: אולי ברשות

דליה איציק: כם – ואני לא שאלתי את חבר הכנסת יולי אדלשטיין, כי הוא כן צריך לדבר היום – – –

גדעון סער: אני מוסמך לדבר בשמו.

דליה איציק: אבל אני לא מוסמכת לדבר בשמו, ולא בטוח שאתה מוסמך.

דליה איציק: אנחנו נשאל אותו.

דליה איציק: אומר חבר הכנסת סער, בגלל שהארכנו את כל העניין – אולי נוותר על נאומי הסיעות, אבל זה ייעשה רק אם אתם רוצים, זה לא הכרחי – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם הסיעות מסכימות, אני מוכן.

דליה איציק: בסדר, נעשה דבר כזה.

דליה איציק: נסיים עם חברת הכנסת מרינה סולודקין.

דליה איציק: תגידו לי אם יש ברכה מיוחדת לט"ו בשבט – נברך, נצא, נעשה כיבוד קטן, נחזור חזרה חמש דקות ונסיים.

דליה איציק: חברת הכנסת מרינה סולודקין, בבקשה.

מרינה סולודקין: גברתי היושבת-ראש, קודם כול, אני צריכה לברך.

מרינה סולודקין: זו היתה יוזמה כל כך ברוכה.

מרינה סולודקין: הגעתי לאשדוד לבית-ספר תיכון והייתי בכיתה י"א – זה היה מקיף עירוני.

מרינה סולודקין: אני צריכה לומר שמייד הרגשתי עידוד מהתלמידים, מצד בית-הספר – מהמורה לאזרחות.

מרינה סולודקין: המורה לאזרחות הביאה את כל המורים לאזרחות לפגישה שלנו.

מרינה סולודקין: הגיע גם ראש העיר צבי צילקר, וזה היה כל כך מכובד וכל כך במקום.

מרינה סולודקין: היו שאלות מאוד רציניות.

מרינה סולודקין: השאלה הראשונה היתה, איך הצלחת אחרי חמש שנים בארץ להגיע לכנסת ישראל.

מרינה סולודקין: אמרתי שהיתה בדיחה שאני מייד מהמטוס באתי עם מזוודות לכנסת.

דליה איציק: מרינה, תספרי להם כמה עבדת קשה.

מרינה סולודקין: קודם כול, יש לנו דור חדש, נפלא, רציני, פטריוטי.

מרינה סולודקין: אהבתי מאוד – היו שאלות מאוד קשות בנושא מערכת החינוך.

מרינה סולודקין: הם מאוד לא אהבו את שביתות המורים שהיו.

מרינה סולודקין: הם מאוד מזדהים עם הסטודנטים שקיבלו על הראש את שביתת המרצים.

מרינה סולודקין: הם מאוד דואגים בגלל מה שקורה במדינה, ובטח – אמרו כאן כמה אנשים שגם אשדוד זה דרום, אז מה שקורה בשדרות זה כואב.

מרינה סולודקין: אני רוצה לומר לך, עכשיו אנחנו יותר מבינים מה קרה – למה הכנסת לא במקום גבוה בתודעה הציבורית.

מרינה סולודקין: יש לנו מתווכים גרועים.

מרינה סולודקין: כשאנחנו מופיעים לפני הציבור, השיח הוא אמיתי, הוא ישיר, הוא רציני.

מרינה סולודקין: כשבוחנים מה לספר על הכנסת ומה לא לספר, לא על עבודת הוועדות, לא על חוקים, לא על דיונים במליאה – אז אנחנו מקבלים כמעט כלום.

מרינה סולודקין: קודם כול, אני אומרת שאשה כיושבת-ראש הכנסת מחדשת כל דבר, גם את הכנסת.

מרינה סולודקין: אני עוד פעם מודה – אגף חדש, אגף קדמה.

מרינה סולודקין: אני 12 שנה בכנסת, ורק עכשיו אין לי בושה כשאני מקבלת את הציבור בכנסת.

מרינה סולודקין: זה מאוד חשוב, ועכשיו זה מאוד מאוד ראוי.

מרינה סולודקין: אני גם תומכת בחברים שאמרו דבר מאוד חשוב: פעמיים בשנה אנחנו חייבים להגיע לציבורים הגדולים.

מרינה סולודקין: תודה רבה לכם.

דליה איציק: אני בהחלט לוקחת את זה לתשומת לבי.

דליה איציק: נחשוב אחר כך ונבוא עם רעיונות.

דליה איציק: יש מישהו שרוצה לומר משהו?

דליה איציק: חברת הכנסת ליה שמטוב, נסיים אתך.

דליה איציק: אנחנו נברך, נתכבד קצת בפירות הארץ ונחזור.

דליה איציק: בבקשה, חברת הכנסת ליה שמטוב.

ליה שמטוב: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, כבוד השר, יום הולדת שמח.

ליה שמטוב: אני ביקרתי היום בנצרת-עילית, בבית-ספר "אורט יגאל אלון", ונפגשתי עם שכבת י'.

ליה שמטוב: כששמעתי פה את חברי הכנסת מספרים שהם ביקרו בבתי-ספר שהם למדו בהם, קינאתי קצת, אבל ביקרתי בבית-הספר שהילדים שלי למדו בו.

יולי יואל אדלשטיין: בשנה הבאה ניסע לשם.

ליה שמטוב: דרך אגב, בצ'רנוביץ הם יחגגו בשנה הבאה 600 שנה לצ'רנוביץ, שם אני נולדתי.

ליה שמטוב: אני ביקרתי בבית-הספר שלי אחרי 25 שנה.

ליה שמטוב: אני, כמו כל חברי הכנסת, רוצה להודות לך על ההזדמנות לפגוש את הילדים, שהם העתיד שלנו, הילדים שאחר כך יכולים לתפוס את מקומנו.

ליה שמטוב: אני גם רוצה לברך את הכנסת ליום הולדתה ה-59.

ליה שמטוב: אני מקווה ורוצה לקוות שבשנה הבאה בכל זאת נגיע לזה ונשלים את החוקה לישראל, שאנחנו עובדים עליה ועובדים מיומה הראשון של הכנסת.

דליה איציק: תודה רבה לך.

דליה איציק: חמש דקות הפסקה.

דליה איציק: (הישיבה נפסקה בשעה 17:33 ונתחדשה בשעה 17:42.

דליה איציק: )

דליה איציק: ["דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 14009.

דליה איציק: ]

קולט אביטל: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו מחדשים את הדיון.

קולט אביטל: אנחנו רוצים להתקדם.

קולט אביטל: אנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 17) (שירות לאומי לספורטאים מצטיינים).

קולט אביטל: אני מבינה שאנחנו סיכמנו את הדיון, אין צורך בתשובות.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 17) (שירות לאומי לספורטאים מצטיינים), התשס"ח–2008, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

קולט אביטל: ובכן, בעד הצביעו 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 17) (שירות לאומי לספורטאים מצטיינים) התקבלה בקריאה ראשונה והיא תעבור לדיון בוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

קולט אביטל: חברת הכנסת לימור לבנת, גם אני שמחה, אבל נא לשבת.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון מס' 3), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הבחירות (דרכי תעמולה) (תיקון מס' 24), התשס"ח–2008, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

קולט אביטל: אני מודה לך, גברתי.

קולט אביטל: אני מבקשת משר התשתיות הלאומיות לעלות לבמה.

קולט אביטל: תודה.

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד לענות על שאילתא – – –

קולט אביטל: שנייה, אדוני השר.

קולט אביטל: הסדר הוא שאני מקריאה, ואם אדם איננו באולם – זה לפרוטוקול.

קולט אביטל: ובכן, שאילתא מס' 1114 של חבר הכנסת – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י"א בתמוז התשס"ז (27 ביוני 2007): לאחרונה פורסם חלקו הראשון של הדוח הרביעי של ה-IPCC, אשר קבע שמשבר האקלים צפוי להביא לשינוי במשטר ההידרולוגי.

קולט אביטל: כיום צריכת המים לנפש בגדה המערבית היא 50%–60% מהכמות המומלצת על-ידי ארגון הבריאות העולמי.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם ממשלתך נערכת לשינוי?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: האם מכסות המים לרשות הפלסטינית ייוותרו בעינן?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

קולט אביטל: יש הסכם בין הרשות הפלסטינית לישראל המסדיר את כל ההתנהלות בנושא המים והביוב.

קולט אביטל: האחריות לאספקת המים לאוכלוסייה הפלסטינית מוטלת על הרשות הפלסטינית.

קולט אביטל: ישראל מיישמת את כל התחייבויותיה הנובעות מהסכם המים ואף מעבר לכך.

קולט אביטל: אכן, שינויי אקלים משפיעים על המצב ההידרולוגי וכמויות המים השפירים מתמעטות.

קולט אביטל: השפעה זו היא על כל האזור, ולא רק על הפלסטינים.

קולט אביטל: פתרון מצוקת המים של מי מהצדדים לא יבוא על חשבון צד אחר – כך נקבע בהסכם וכך ראוי – אלא על-ידי טיהור כל השפכים ושימוש בהם לחקלאות והפניית מים שפירים לצריכה ביתית, צמצום הפסדי המים ברשתות המים ותכנון והתפלת מי ים.

קולט אביטל: ישראל מיישמת את הפתרונות הנ"ל, המתחייבים הן מהסכם המים והן מהמציאות, ואנו מציעים לפלסטינים לפעול באותה דרך.

קולט אביטל: ישראל מוכנה לסייע לפלסטינים בייעוץ ואף בהקצאת אתר מיוחד, באזור חדרה, להקמת מתקן התפלה עבור הפלסטינים בשומרון.

קולט אביטל: נראה שהמדינות התורמות יממנו את המתקן.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1388 של חברת הכנסת .

קולט אביטל: חברת הכנסת אורית נוקד שאלה את שר התשתיות הלאומיות ביום כ"ה בתמוז התשס"ז (11 ביולי 2007):

קולט אביטל: השימוש בפחם ואף בגז טבעי בתחנות הכוח גורם נזקים סביבתיים ובריאותיים חמורים.

קולט אביטל: ישראל משופעת בקרינת שמש, אולם נמשך קידום פרויקטים – מתקן ההתפלה ותחנות כוח פרטיות – שפועלים באנרגיה פוסילית.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מדוע לא תינתן עדיפות ברורה לייצור חשמל מאנרגיה אלטרנטיבית?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מדוע אין סיוע לפיתוח פתרונות ביתיים להפקת חשמל סולרית?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: שיקולים אסטרטגיים וכלכליים מחייבים את גיוון השימוש בדלקים שונים.

קולט אביטל: עלות השימוש באנרגיה סולרית – אחד הסוגים העיקריים של אנרגיה חלופית – היא כ-2,700 דולר לקילוואט מותקן בטכנולוגיה תרמית וכ-5,000 דולר לקילוואט מותקן בטכנולוגיה פוטוולטאית.

קולט אביטל: לעומת זאת, עלות הקמת תחנת כוח פחמית היא כ-1,500 דולר לקילוואט מותקן ו-700 דולר לקילוואט מותקן למחזור משולב.

קולט אביטל: המשרד בהחלט מעודד שימוש בטכנולוגיה חלופית.

קולט אביטל: למשל, מסמך עקרונות שנחתם לאחרונה על-ידי שר האוצר ועל-ידי קובע ש-10% מייצור החשמל יתבסס על טכנולוגיה חלופית.

קולט אביטל: רשות החשמל, גוף הכפוף אלי, קבעה בהנחייתי תעריפים אטרקטיביים לטכנולוגיה סולרית תרמית.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: בתחום הביתי, הטכנולוגיה הסולרית הרלוונטית היא הטכנולוגיה הפוטוולטאית.

קולט אביטל: בנושא זה הוריתי לרשות החשמל להכין תעריפים לטכנולוגיה זו.

קולט אביטל: מינהל החשמל במשרדי מרכז עבודה שבה יפורטו הצעדים הנדרשים להטמעת הטכנולוגיה הפוטוולטאית.

קולט אביטל: בימים אלו, כאמור, מושלמת עבודת המטה בנושא התעריפים, ואלה צפויים להיכנס לתוקף בתוך זמן קצר ולאפשר למשקי הבית הפרטיים להתקין מערכות לייצור חשמל בתעריף אטרקטיבי.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1429 של חבר הכנסת אופיר פינס-פז – בבקשה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ג' באב התשס"ז (18 ביולי 2007):

קולט אביטל: היישוב הערבי עין-חוד, שהוכר רשמית בשנת 2005, עדיין לא חובר לחשמל, וגם כביש הגישה אליו טרם נסלל.

קולט אביטל: לפני שנתיים הכין משרד התחבורה תוכנית לסלילת כביש הגישה ליישוב.

קולט אביטל: הוקצו 13 מיליון שקל – במקום 19 מיליון – לטובת סלילתו.

קולט אביטל: עד היום הועברו 1.6 מיליון שקל בלבד, מה שהספיק ליישור הקרקע ולבניית התוואי בלבד.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מדוע טרם חובר היישוב לחשמל ולדרכי גישה? 2.

קולט אביטל: האין זו אפליה?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מה ייעשה לטיפול במצב?

בנימין בן-אליעזר: חבר הכנסת אופיר פינס שאל על כך שלאחרונה נהוג בחברת "מקורות" לנתק רשויות – – –

קולט אביטל: לא, בקשר לעין-חוד – 1429.

בנימין בן-אליעזר: לגבי היישוב הערבי עין-חוד, השאלה היא – מדוע טרם חובר לחשמל ולדרכי גישה.

בנימין בן-אליעזר: עבודות החשמל, גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת פינס, נמצאות בעיצומן.

בנימין בן-אליעזר: הנחת כבל מתח גבוה באורך 1.6 ק"מ הסתיימה ביום 26 ביולי 2007.

בנימין בן-אליעזר: חשמול תחנת הטרנספורמציה הפנימית הושלם ב-30 ביולי 2007.

בנימין בן-אליעזר: שאלת: האין זו אפליה?

בנימין בן-אליעזר: משרד התשתיות הלאומיות מקפיד על יחס הוגן לכל אזרחי המדינה, ללא הבדל דת או גזע.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שאלה נוספת.

אופיר פינס-פז: אדוני השר, אני רוצה להודות לך על התשובה, ופשוט כדי שאני אבין: זאת אומרת שכרגע, בכפר החדש שהוכר – הוא לא חדש הוא קיים הרבה שנים, אבל כשאני הייתי שר הפנים הכרתי בו – היום הוא מחובר לחשמל, או עדיין יש דברים שצריך לעשות כדי להשלים את העבודה?

בנימין בן-אליעזר: לפי התשובה שנתתי לך, אני חוזר ואומר שוב: הנחת הכבל באורך קילומטר וחצי, קילומטר ו-600 מטר הסתיימה ב-26 ביולי, ותחנת הטרנספורמציה הפנימית הושלמה ב-30 ביולי.

אופיר פינס-פז: אני לא חשמלאי, אני לא יודע.

בנימין בן-אליעזר: אני מניח שחשמל – אם היה שונה, הייתי מודיע, ואם יהיה שונה – אודיע לך.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1471 של חבר הכנסת משה כחלון – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת משה כחלון שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י' באב התשס"ז (25 ביולי 2007):

קולט אביטל: מחירי הדלק להסקה עלו במידה ניכרת בשנים האחרונות והגיעו למחיר של 4.50 ש"ח בערך לליטר.

קולט אביטל: במקומות קרים, דוגמת ירושלים, תושבי העיר משלמים סכומים גבוהים עבור ההסקה במהלך חודשי החורף.

קולט אביטל: רצוני לשאול: לנוכח הנתונים הכלכליים והצריכה בקרב האוכלוסייה, מה ייעשה בנדון לקראת החורף הקרוב?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) לגופו של עניין, רשות המסים באוצר מעלה את הבלו על סולר לתחבורה באופן מדורג, על מנת להשוותו לזה המוטל על הבנזין – זאת כדי להגיע לשימוש נכון במקורות הדלק במשק.

קולט אביטל: עד 1 בינואר 2009 ישתווה הבלו על הסולר לבלו על בנזין – כ-2.24 ש"ח לליטר.

קולט אביטל: במסגרת המדיניות הממשלתית, הוטל אותו המס גם על סולר להסקה ועל נפט לחימום, על מנת למנוע מהילות דלקים בתחנות בשל הפרשי המס.

קולט אביטל: במקביל, הוחלט לנקוט צעדים משלימים להקלת השימושים התעשייתיים, תחבורה ציבורית, חקלאות וכו', על-ידי החזר כ-50% מהמס לזכאים.

קולט אביטל: בימים אלה יוזם המשרד דיון עם רשות המסים על מנת למצוא דרכים מעשיות להפחתת העלויות לחימום והסקה בחורף, בעיקר במקומות הגבוהים והקרים – ירושלים, הגליל וכו' – ובפרט לאוכלוסיות החלשות.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1499 של חבר הכנסת חנא סוייד – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י"ז באב התשס"ז (1 באוגוסט 2007):

קולט אביטל: ביישוב עראבה יש צורך מיידי בשדרוג מערכת הביוב הפנימית והחיצונית.

קולט אביטל: ביוב השכונה הצפונית מתעכב בגלל מחסור במימון.

קולט אביטל: שדרוג הקו הראשי להולכת הביוב מהיישוב למט"ש מתעכב, חלק מהביוב זורם לנחל חילזון, והוגשה תביעה משפטית נגד המועצה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מה ייעשה לזירוז הקצאת מימון לביצוע עבודות השדרוג?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מה ייעשה להקפאת ההליכים המשפטיים?

בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1–2.

בנימין בן-אליעזר: ראשית, יובהר כי הסיוע הניתן לרשויות המקומיות על-ידי משרד התשתיות הלאומיות באמצעות המינהל לפיתוח תשתיות ביוב הינו בהלוואות ל-20 שנה ובמענקים – 50%-50%.

בנימין בן-אליעזר: מתן הסיוע מותנה, בין היתר, בהתקדמות בהליך הקמת התאגיד האזורי ובהעמדת "כושר החזר" לכיסוי ההלוואה, וזאת בהתאם להחלטת הממשלה 1140 מיום 4 בפברואר 2007.

בנימין בן-אליעזר: ככל שידוע לי, מועצת עראבה וחברי מליאת המועצה מסרבים לאשר הצטרפות לתאגיד אזורי למים וביוב, המוקם בימים אלה על-ידי משרד הפנים, בסיוע משרדי.

בנימין בן-אליעזר: על אף זאת פועל משרדנו, לפנים משורת הדין, לקדם את המשך פיתוח תשתיות הביוב בעראבה, ולאחרונה אישרנו תקציבים בהיקף של כ-6 מיליוני ש"ח, הכוללים גם את השלמת התחברות השכונה הצפונית.

בנימין בן-אליעזר: להשלמת התמונה יש לציין כי בעשור האחרון הושקעו למעלה מ-20 מיליון ש"ח בתשתיות הביוב בעראבה.

בנימין בן-אליעזר: 3.

בנימין בן-אליעזר: במענה על פנייתך בנוגע להקפאת ההליכים המשפטיים, הליכים אלה אינם בתחום אחריות משרדי אלא באחריות המשרד להגנת הסביבה, וככל הידוע לי, הליכים אלה יימשכו כל עוד תסרב המועצה לשתף פעולה בהליך הקמת התאגיד, המוקם על-פי חוק תאגידי מים וביוב ובהתאם להחלטות הממשלה, כאמור לעיל.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1520, שלי.

קולט אביטל: חברת הכנסת קולט אביטל שאלה את שר התשתיות הלאומיות ביום י"ב בחשוון התשס"ח (24 באוקטובר 2007): ב-12 באוגוסט 2007 פורסם בעיתון "הארץ" כי איכות הדלק בתחנות אינה נבדקת כראוי בשל צמצום המשאבים מצד משרד התשתיות, והתוצאה היא נזקים גדולים לאזרחים.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מה הוא התקציב המיועד לפיקוח על מהילות הדלק, וכיצד הוא מנותב?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מה ייעשה כדי להגביר את הפיקוח בנושא?

קולט אביטל: שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: 1.

קולט אביטל: השאלה היא מה הוא הסכום המיועד לפיקוח על מהילות הדלק וכיצד הוא מנותב.

קולט אביטל: התשובה שלנו, גברתי היושבת-ראש:

קולט אביטל: משרד התשתיות הלאומיות מקצה מדי שנה למעלה מ-1 מיליון שקלים לבדיקת איכות דלקים בכ-1,000 תחנות דלק ציבוריות.

קולט אביטל: כל התחנות מבוקרות בממוצע פעמיים בשנה.

קולט אביטל: בביקורת נלקחות דגימות של בנזין לסוגיו ושל סולר לתחבורה.

קולט אביטל: דגימות הדלק שנלקחות מהתחנות מועברות לבדיקת איכות בשתי מעבדות מוסמכות ומורשות על-ידי הרשות הלאומית להסמכת מעבדות והממונה על התקינה במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.

קולט אביטל: מהלך שיזם המשרד, לפרסם מעת לעת את התחנות שבהן נמצא דלק לא תקין – עונש מרתיע בפני עצמו – גרם לקיטון במספר התחנות שבהן נתגלה דלק לא תקין.

קולט אביטל: משרד התשתיות יזם שני מהלכים, ותומך בהם, ולדעתנו יש בהם כדי להקטין את היקף הזיופים, ללא הקצאת מקורות כספיים: חיתום אלקטרוני של מכליות דלק, כך שכל התערבות זרה ולא מאושרת של גורם זר בדלק נרשמת; צו בנדון אושר לאחרונה על-ידי ועדת הכלכלה של הכנסת.

קולט אביטל: הדבר השני, חוק להחמרת הענישה – הצעת חוק של חבר הכנסת פרוש – המטיל אחריות ועונשים כבדים על בעלי התחנות שבהן נתגלה דלק לא תקין, עד כדי סגירת התחנה לפרק זמן קצוב, פרסום שם התחנה בתקשורת ועונשים כספיים ניכרים.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: לשאלה השנייה שלך, מה ייעשה כדי להגביר את הפיקוח בנושא: אני מעריך שהצו והחוק מטילים על בעליהן ומפעיליהן של התחנות קנסות כספיים גבוהים מאוד, ודאי לא כמו אלו שהוטלו בעבר על-ידי בתי-המשפט, כולל אישומים פליליים.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אין שאלה נוספת.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1578 של חבר הכנסת סער.

קולט אביטל: חבר הכנסת גדעון סער שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ד' בכסלו התשס"ח (14 בנובמבר 2007):

קולט אביטל: נודע לי כי בזמן האחרון סובלים תושבי יהודה, שומרון והבקעה – לדוגמה, גינות-שומרון – מהפסקות חשמל ומנפילות מתח רבות, המפריעות למהלך החיים השוטף וגורמות נזק רב למוצרי החשמל.

קולט אביטל: הבעיה היא תשתית ישנה שאין תוכניות לתקן אותה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מה ייעשה לפתרון הבעיה?

קולט אביטל: שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: בהתייחס לשאלות של חבר הכנסת גדעון סער, אני מתכבד להשיב: 1.

קולט אביטל: בחודש נובמבר 2007 חל גידול ניכר בתופעת ההפרעות החולפות באזורי הפריפריה במחוז ירושלים.

קולט אביטל: ההפרעות נבעו בעיקר מהשפעה חריגה של תופעה עונתית שבה לחות גבוהה בשילוב אבק שהצטבר על רכיבי רשת במשך חודשי הקיץ גרמו להפרעות חולפות.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: קיימת תוכנית לשיפור אמינות האספקה לאזורי הפריפריה – שבהם נכללים הבקעה והשומרון.

קולט אביטל: חלק מהתוכנית מבוצע בימים אלה.

קולט אביטל: באזור הבקעה מבוצעת סגירת מעגל האורך של כ-15 ק"מ, וקיימת תוכנית לביצוע שיפורים נוספים בתשתית החשמל.

קולט אביטל: בשומרון הוצבה בימים אלו תחנת משנה ניידת בעמנואל, להגברת יכולת ההשנאה, ולקראת חורף 2009 תיכנס לניצול תחנת משנה אבן-העזר, שממנה יצאו קווים חדשים נוספים לשומרון.

קולט אביטל: באזור גינות-שומרון אירעה תקלה חוזרת בחודש נובמבר.

קולט אביטל: לאחר סריקות זוהה רכיב רשת שניזוק, ועם החלפתו נפסקו התקלות.

קולט אביטל: בנוסף, בוצעו כמה פעולות תפעוליות ברשת החשמל האזורית לשמירה על אמינות האספקה, ומבדיקת חברת החשמל עולה כי לא אירעו תקלות נוספות.

קולט אביטל: שאלה נוספת לחבר הכנסת סער.

גדעון סער: ראשית, אני רוצה להודות לשר על תשובתו המפורטת.

גדעון סער: אני רוצה לוודא שמה שאני מבין ממנה הוא נכון: שאין גישה שונה, שמסיבות פוליטיות לא מטפלים בתשתיות שהן ישנות באזור הזה.

בנימין בן-אליעזר: לא.

גדעון סער: אני מודה לאדוני.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1655 של חבר הכנסת וילן – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת אבשלום וילן שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י"א בכסלו התשס"ח (21 בנובמבר 2007): על-פי המידע שברשותי, בעקבות דליפת נפט במבואות חיפה, קווי הצינור של חברת קצא"א – קו צינור אילת–אשקלון – להובלת נפט מיושנים ויכולים לגרום אסון אקולוגי במקרה של דליפה.

קולט אביטל: אין בקרה על המערכות של חברת קצא"א ולא מקדמים שימוש במערכות בקרה מתקדמות על צינורות החברה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מה ייעשה בנדון?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: ב-22 באוקטובר 2007, בשעות הערב, אירע פיצוץ בקו נפט גולמי של חברת קצא"א, בשולי כביש 4, מול טירת-כרמל.

קולט אביטל: האירוע טופל מיידית על-ידי צוותים של קצא"א בסיוע כוחות ההצלה המקומיים והמשרד להגנת הסביבה.

קולט אביטל: ככל הידוע למשרד, לחברת קצא"א יש מערכת לניטור דליפות, המאתרת דליפות גם בקנה מידה קטן בתוך דקות – דליפה גדולה יותר מתגלה בתוך שניות.

קולט אביטל: עד סוף 2008 תופעל בקצא"א מערכת חדישה, שתאתר כל דליפה שבסדר גודל של עשרות ליטרים בתוך שניות.

קולט אביטל: המערכת תהיה מהמשוכללות הקיימות כיום בעולם.

קולט אביטל: קווי הדלק התת-קרקעיים המופעלים כיום אכן אינם חדשים והונחו לפני עשרות שנים.

קולט אביטל: חברת קצא"א – וגם חברת תש"ן בקווי התזקיקים – מבצעת ביקורת שוטפת לאורך כל קווי הנפט הגולמי שבבעלותה, מבצעת טיפול ואחזקה מונעת, ואם נדרש – משדרגת ומחליפה קטעים פגומים; אף שהדבר גורם שיבושי אספקה.

קולט אביטל: בכל מקרה שאירעה דליפה, הדבר מתגלה כמעט מיידית והחברות ערוכות עם צוותי כוננות למתן טיפול ומענה בזמן הקצר ביותר, תוך שיתוף פעולה עם כוחות ההצלה המקומיים והמשרד להגנת הסביבה, האחראי על ניהול האירוע.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: נציין כי משרדנו עוקב אחר הנושא, אולם הסמכויות החוקיות היחידות נתונות למשרד להגנת הסביבה, הממונה על הובלת חומרים מסוכנים ובהם דלקים, וכן למשרד התמ"ת – מפקח עבודה ראשי – במסגרת תקנות אחסנת נפט.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 1706 של חבר הכנסת אופיר פינס בקשר למים לרשויות המקומיות.

קולט אביטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י"ח בכסלו התשס"ח (28 בנובמבר 2007): לאחרונה נהוג בחברת "מקורות" לנתק רשויות מקומיות שלהן חובות לחברה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם יש תמיכה במדיניות זו? 2.

קולט אביטל: האם תתמוך בתיקון לחוק אשר יבטל את סמכות הפסקת אספקת המים לרשויות?

קולט אביטל: שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת אופיר פינס, בהתייחס לשאלות שהועלו, להלן ההתייחסות שלנו: 1.

קולט אביטל: נקודת המוצא כיום היא כי מים, כהגדרתם, הם מצרך לכל דבר.

קולט אביטל: יתירה מכך, הם משאב במחסור.

קולט אביטל: על מנת לקבל אספקת מים צריך לשלם עבורה, וזאת בכדי לשמור על משק מים מאוזן במדינה.

קולט אביטל: רשות המים אינה עיוורת לסוגיות ההומניטריות העולות בנושא, אך היא מחויבת, מנגד, לפקח בראייה כללית על משק המים, אשר גם כך תלוי על בלימה.

קולט אביטל: אני רוצה שתדע שבמשרדי נרשמו השנה קרוב ל-140 פעם הוראות שלי – ואל דאגה, זה לא קשור למפלגה – שבהן הוריתי לחדש את המים.

קולט אביטל: אבל יש גבול לכמה אתה יכול לעמוד ולשתוק מול הפקרות, שבה ראשי רשויות לא מבצעים את התפקידים שלהם, ומחשש הם לא דורשים תשלום עבור המים.

קולט אביטל: אדגיש כי חברת "מקורות", מעבר להיותה חברה כלכלית אשר צריכה לקבל תמורה על שירותיה, אינה רשאית לספק מים ללא תשלום, מאחר שהמים הם קניין הציבור והם נתונים לשליטתה של המדינה.

קולט אביטל: חברת "מקורות" אינה נוהגת לנתק מים אלא מפעילה את כל מנגנוני המידתיות העומדים לרשותה, כגון התראות, הסדרי תשלומים, דחיות חוב, צמצום זמני של זרימת מים, הפסקה זמנית של מים.

קולט אביטל: כל אלו במצבי קיצון, שבהם הרשויות צוברות חובות עצומים עד כדי פגיעה כלכלית מהותית.

קולט אביטל: כיום קיימים שני מנגנונים עיקריים במסגרת חקיקתית הבאים להתמודד עם מצב שבו עולה דילמת ניתוק המים ולמנוע אותו.

קולט אביטל: ראשית, אציין את מנגנון הקמתם של תאגידי המים והביוב אשר למעשה מבטיח קיומו של משק מים יעיל ואיכותי ברשויות.

קולט אביטל: אני מניח שאתה יודע על מה אני מדבר, בתוקף היותך שר הפנים בעבר.

קולט אביטל: ביחס לרשויות שעדיין לא עברו את תהליך התאגוד ולחלופין הן רשויות חלשות מבחינה כלכלית אשר אינן מצליחות לנתב את כספי הצרכנים אל כיסוי חובותיהם, הרי שיש מנגנון "צביעת כסף" בסעיף 152א לחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א–2001.

קולט אביטל: סעיף זה, שאתה מכיר אותו, למעשה מאפשר לרשות לנהל חשבון בנק נפרד, שאליו יוכנסו כספי התושבים רק למטרת תשלום עבור מים.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אי-אפשר להתעלם מהסמכות הנתונה כיום לרשות המים בסוגיה.

קולט אביטל: אפנה אותך לסעיף 102 לחוק המים, שבו ניתן לראות בבירור כי המחוקק כבר נתן דעתו בעניין ונתן בידי הרשות את הסמכות לקבוע כללים, תנאים, מקרים, שבהם תופסק או תצומצם אספקת המים.

קולט אביטל: אכן, רשות המים עדיין לא קבעה כללים אלו, אך אלו ייקבעו בהקדם.

קולט אביטל: סמכות זו מייתרת את הצורך בתיקון המוצע על-ידך.

קולט אביטל: לסיכום, משק המים הינו משק ייחודי, הפועל על בסיס משאב במחסור.

קולט אביטל: זהו משק המחייב ראייה כוללת ומאוזנת לטובת הציבור בכללותו.

קולט אביטל: כיום ניתוק מים מתבצע באזורים וברשויות מועדים לכך מבחינה כלכלית ומבחינה ארגונית פנימית ברשות.

קולט אביטל: שני המנגנונים אשר צוינו לעיל בכוחם לפתור את הבעיה, והם אף מוכחים כיעילים מאוד ברחבי הארץ.

קולט אביטל: יתירה מכך, כיום נתונה לרשות הממשלתית למים ולביוב הסמכות לגבש כללים ביחס למכלול השיקולים ולייצר מנגנון נוסף לטפל בסוגיה.

קולט אביטל: רשות המים תציע משטר גבייה וניתוקים, שייעל את הגבייה ויקטין פגיעת הפסקת מים באזרחים.

קולט אביטל: אני מודה לך.

קולט אביטל: תודה.

קולט אביטל: שאלה נוספת?

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לשר התשתיות על התשובה המפורטת והמשמעותית, לפחות בעיני.

אופיר פינס-פז: כפי שאמרת, אני מבין משהו בתחום הזה.

אופיר פינס-פז: אבל אני רוצה, ברשותך, להעלות שתיים או שלוש סוגיות שהייתי רוצה שתחזור אתן למשרד להמשיך דיון פנימי שלכם.

אופיר פינס-פז: אחת, כפי שאתה אמרת, ואני מסכים אתך, מים הם משאב במחסור, משאב לאומי.

אופיר פינס-פז: אבל כפי שאתה אמרת, נאלצת להתערב 140 פעם בשיקול דעת מיניסטריאלי במקומות שחשבת שנעשה עוול.

אופיר פינס-פז: זה לא פעם ולא פעמיים.

אופיר פינס-פז: זאת אומרת – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת פז, לא נהוג לשאת נאומים.

קולט אביטל: שאלות קצרות בבקשה.

אופיר פינס-פז: טוב שאת מזכירה לי, תודה.

אופיר פינס-פז: אני אצמצם את הדברים.

אופיר פינס-פז: אחת, היום השיטה היא כזאת שמדובר בענישה קולקטיבית, וזו הבעיה המרכזית.

אופיר פינס-פז: כשלא משלמים גדעון ואני ומיכאלי, אתה בעצם מנתק את המים לכולם, או חברת "מקורות".

גדעון סער: יאמינו שאני לא משלם.

אברהם הירשזון: – – –

אופיר פינס-פז: אני נותן את זה כדוגמה, אבל זה כן נכון.

אופיר פינס-פז: השאלה שלי, אם השר יהיה מוכן להנחות את "מקורות" להפסיק את הענישה הקולקטיבית, ואם באמת כלו כל הקצים וצריך לנתק את המים, שינתקו למי שלא משלם ולא למי שמשלם.

אופיר פינס-פז: שתיים, אני לא יודע אם אתה יודע, אני מניח שכן: הריבית ש"מקורות" גובה על פיגור בתשלומי מים היא ריבית שאני משווה אותה לריבית של השוק האפור.

אופיר פינס-פז: אין דבר כזה בעולם, זה ריבית החשב הכללי, זה ריבית שכל חוב גדל בצורה מאוד קשה, וזה יוצר את הקושי הגירעוני, ומכאן את מדיניות הניתוקים.

אופיר פינס-פז: האם תשקול לשנות את הריבית הנוהגת בחברת "מקורות", להפוך אותה ליותר מידתית?

אופיר פינס-פז: תודה.

בנימין בן-אליעזר: אענה על זה בקיצור.

בנימין בן-אליעזר: בנושא הראשון, אתה יודע כמוני שמדובר באוכלוסיות מסוימות באזורים מסוימים.

בנימין בן-אליעזר: דחיפות המקרים שבהם אנחנו צריכים לשלם מים, ואתה יודע שמדובר באזורים, אתה מגיע לשם – אתה מספק לנקודה מסוימת, והגבייה נגד העירייה.

בנימין בן-אליעזר: הבעיה היא שהאזרח משלם, העירייה לא משלמת.

בנימין בן-אליעזר: זה לא קורה אצלי בראשון-לציון, כי בראשון-לציון אני משלם לבד.

בנימין בן-אליעזר: כלומר, אני מתחשבן עם "מקורות" או העירייה מתחשבנת אתי.

בנימין בן-אליעזר: מה שקורה כרגע, עיקר הבעיות שלנו הן עם העיריות עצמן, ואם הן לא ידעו לעשות סדר, לא נוכל לשנות את זה, אבל אבדוק את זה.

בנימין בן-אליעזר: הדבר השני, בעניין הריבית.

בנימין בן-אליעזר: אני מוכרח להודות שזו סוגיה שאני לא בקיא בה.

בנימין בן-אליעזר: אבדוק אותה ואתייחס אליה אם יהיה צורך.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 1713 של חבר הכנסת טלב אלסאנע.

קולט אביטל: חבר הכנסת טלב אלסאנע שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ג' בטבת התשס"ח (12 בדצמבר 2007):

קולט אביטל: במסגרת התכנון להעברת קווי דלק וגז אין התחשבות במיקומם של יישובים בדואיים.

קולט אביטל: קו הדלק המחבר בין אשל-הנשיא לשדה התעופה נבטים עובר ליד בית-ספר "אלאמל" ומהווה מפגע סביבתי.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: מדוע לא ישונה תוואי קו הדלק העובר ליד בית-ספר "אלאמל" בנגב?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: מדוע במהלך התכנון להנחת קווי גז ודלק אין התחשבות בהשפעותיהם על התושבים ועל היישובים הבדואיים בנגב?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מה ייעשה בנדון?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 3-1.

קולט אביטל: בהתייחס לשאלות שהעלית, להלן התייחסותי: קו הדלק המוביל דס"ל – סלק סילוני – לשדה התעופה נבטים הינו תשתית אסטרטגית שהונחה עוד בשנות ה-80 על-ידי משרד הביטחון, בהרשאה, ובתיאום עם מינהל מקרקעי ישראל, כחלק מהיערכות צה"ל בנגב בעקבות הנסיגה מסיני.

קולט אביטל: בעת הנחת הצינור לא היתה מצויה כל תשתית בינוי במקום.

קולט אביטל: בית-הספר נבנה מאוחר יותר בסמוך לקו הדלק, ועליו הוספו ברבות השנים תשתיות נוספות.

קולט אביטל: חרף מציאות זו של סמיכות בין תשתית זו לקו הדלק אין בכך כל סיכון בטיחותי – ולא בשל זהירות היתר שננקטה על-ידי בוני בית-הספר.

קולט אביטל: רק לאחרונה שופץ הקו, דבר המשפר עוד יותר את בטיחותו ומביא לרמת סיכון נמוכה לציבור.

קולט אביטל: קו הדלק עובר בתחום שני היישובים של המועצה האזורית אבו-בסמה: מולָדה ואום-בטין.

קולט אביטל: עתה נמצאות בהכנה תוכניות מיתאר ליישובים אלה.

קולט אביטל: נציגי תש"ן נפגשו עם הגורמים המקצועיים הבכירים במשרד הפנים במחוז דרום וכן עם מתכנני התוכניות עצמם על מנת לתאם את שילוב קו הדלק בתוכניות אלה.

קולט אביטל: לאחרונה ביצעה תש"ן שיקום של קו הדלק עבור משרד הביטחון.

קולט אביטל: לפני תחילת עבודות אלה, תש"ן הגיעה להסדרים פרטניים עם המחזיקים השונים לאורך קו הדלק, על מנת לאפשר את ביצוע העבודות ללא חיכוכים מיותרים.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לשאילתא מס' 1717 של חבר הכנסת .

קולט אביטל: חבר הכנסת שאל את שר התשתיות הלאומיות לאומיות ביום י"ז בטבת התשס"ח (26 בדצמבר 2007): למיטב ידיעתי, חברת החשמל חדלה למגן את עמודי החשמל מפני התחשמלות ציפורים.

קולט אביטל: בארץ קיים מספר רב של בעלי כנף המיוחדים לנוף הארץ-ישראלי ומחובתנו לשמור עליהם.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – האם חברת החשמל מיגנה בעבר את עמודי החשמל?

קולט אביטל: 3.

קולט אביטל: מדוע הופסק מיגון עמודי החשמל מפני התחשמלות ציפורים?

קולט אביטל: 4.

קולט אביטל: מה עושה חברת החשמל למיגון עמודי החשמל ברחבי הארץ?

קולט אביטל: שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: 1–3.

קולט אביטל: הסוגיה מעניינת.

קולט אביטל: חבר הכנסת שואל: למיטב ידיעתו, חברת החשמל חדלה למגן את עמודי החשמל מפני התחשמלות ציפורים.

קולט אביטל: התשובה שלי פשוטה: חברת החשמל הפסיקה לזמן מסוים את מיגון עמודי המתח הגבוה נגד התחשמלות ציפורים.

קולט אביטל: בעבר, חברת החשמל קיימה יחד עם גורמי שמורות הטבע את פרויקט "פורסים כנף", שבו מיגנו עמודי חשמל במתח גבוה במקומות שסומנו כפגיעים על-ידי גורמי שמירת הטבע.

קולט אביטל: במסגרת הפרויקט מוגנו כ–1,100 עמודי מתח גבוה בעלות של כ-2.5 מיליוני שקלים.

קולט אביטל: התועלת למשק המדינה ממניעת הפסקות החשמל שנגרמו עקב התחשמלות הציפורים לא הצדיקה את ההשקעה הנ"ל.

קולט אביטל: חברת החשמל ביצעה את הפרויקט כחלק ממחויבותה הציבורית לערכי הטבע ולשימורו.

קולט אביטל: חברת החשמל הפסיקה את המיגון לעמודי המתח הגבוה במסגרת הפרויקט "פורסים כנף" בשנת 2005, עקב מצבה הפיננסי הקשה.

קולט אביטל: למרות הפסקת הפרויקט, חברת החשמל המשיכה בהתקנת מיגונים שהיו במלאי לפי דרישת גורמי שמירת הטבע, עד לאזילתם לפני כמה חודשים.

גדעון סער: אזילתם של מה?

בנימין בן-אליעזר: של המתקנים האלה, המיגונים האלה, זה מתקן מסוים.

בנימין בן-אליעזר: היו במלאי, נתנו הוראה להמשיך עד הסוף וזה נגמר לפני חודשיים.

בנימין בן-אליעזר: 4.

בנימין בן-אליעזר: בעקבות פניות של רשות הטבע והגנים ושוחרי טבע אחרים החליטה חברת החשמל לחדש את תהליך רכש המיגונים נגד התחשמלות הציפורים החל מ-1 בינואר 2008.

בנימין בן-אליעזר: חברת החשמל, בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, הכינה תוכנית מיגון בהיקף של כ-1.8 מיליון שקלים לשלוש השנים הקרובות.

בנימין בן-אליעזר: בשלב זה אושרה התוכנית לשנת 2008 בלבד.

גדעון סער: באיזה היקף?

בנימין בן-אליעזר: המשך ביצוע התוכנית מותנה במצבה הכספי של חברת החשמל.

בנימין בן-אליעזר: בשלב הראשון, אנחנו ממגנים, מכל רשימת האיתורים שהועברה לנו על-ידי חברות הטבע, אני מניח ששליש מזה.

בנימין בן-אליעזר: בתוכנית תלת-שנתית – – –

גדעון סער: רק ב-2008.

בנימין בן-אליעזר: תעזור לי ב-2009 לחדש את זה.

בנימין בן-אליעזר: חברת החשמל חידשה את המגעים עם מנכ"ל רשות הטבע והגנים ומנכ"ל החברה להגנת הטבע על מנת להמשיך את הפרויקט "פורסים כנף", וזאת בכפוף לאישורים הנדרשים.

קולט אביטל: שאלה נוספת.

גדעון סער: אני מודה לשר על התשובה המפורטת.

גדעון סער: רק אם ניתן יהיה לבדוק ולהעביר לי את הנתון, מה התקציב המדויק שאושר ל-2008 בנושא הזה.

גדעון סער: בכוונתי, לקראת שנת התקציב 2009, לעקוב כדי לראות שהתהליך הזה נמשך גם בשתי השנים הנוספות של התוכנית.

בנימין בן-אליעזר: אני מתחייב לעשות את זה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1767 של חברת הכנסת ליה שמטוב – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חברת הכנסת ליה שמטוב שאלה את שר התשתיות הלאומיות ביום י' בטבת התשס"ח (19 בדצמבר 2007):

קולט אביטל: נודע לי כי גורמים בוועדת ההיגוי הממשלתית להיערכות לטיפול ברעידות אדמה אומרים כי מדינת ישראל מפגרת לעומת מדינות אחרות במידת מוכנותה לרעידת אדמה חזקה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: כיצד נערך משרדך, ומה נעשה למיגון מפעלים עם חומרים מסוכנים, בתים, בתי-מלון וכיוצא בזה?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) כל משרדי הממשלה מבצעים פעולות לשיפור מוכנותם לרעידות אדמה, כל משרד בתחומו.

קולט אביטל: בנוגע לבניית מבנים חדשים: מבנים רגילים, כגון מבני מגורים, מבני משרדים, מלונות וכו', נבנים על-פי תקן ישראלי לעמידות מבנים ברעידות אדמה, תקן 413.

קולט אביטל: תקן זה קיים משנת 1975, והוא תקן מחייב על-פי חוק.

קולט אביטל: לגבי מבנים ומתקנים שעלולה להיות להם השפעה שלילית על הסביבה, כגון מתקני תעשייה עם חומרים מסוכנים, תחנות כוח, מתקני טיהור שפכים ועוד, המשרד להגנת הסביבה מחייב הכנת תסקיר השפעה על הסביבה.

קולט אביטל: במסגרת התסקיר מחויב היזם להתייחס גם לסיכוני רעידות אדמה ולעמידות המתקן.

קולט אביטל: בנוגע לחיזוק מבנים קיימים: הממשלה אישרה בשנת 2005 את תוכנית המיתאר הארצית לחיזוק מבנים לעמידות ברעידות אדמה, תמ"א 38.

קולט אביטל: תוכנית זו מאפשרת לבעלי מבנים שנבנו לפני 1980 לקבל זכויות בנייה נוספות.

קולט אביטל: מכירת הדירות החדשות שייבנו אמורה לממן את עלות חיזוק המבנה ואת שיפוצו.

קולט אביטל: על מנת לעודד בעלי מבנים לממש את הזכויות שניתנו להם מכוח תמ"א 38, יזמה הממשלה שינויי חקיקה שמטרתם מתן הקלות במסים ובהיטלים והקטנת מספר הדיירים שנדרשת הסכמתם לביצוע שינויים ברכוש המשותף לצורך חיזוק המבנה.

קולט אביטל: הצעות החוק עברו בקריאה ראשונה.

קולט אביטל: המשרד להגנת הסביבה מחייב מפעלים, במסגרת תנאים למתן רשיון עסק והיתר רעלים, לבדוק ולחזק מתקנים קיימים המכילים חומרים מסוכנים.

קולט אביטל: נוסף על כך, ועדת מנכ"לים המליצה בשנת 2006 להקצות 10 מיליארדי שקלים לטובת חיזוק מבני ציבור קיימים, ובכלל זה בתי-ספר ובתי-חולים.

קולט אביטל: תקציב זה קוצץ כעבור זמן ל-5 מיליארדי שקלים, שיתפרסו על פני 20 שנה.

קולט אביטל: בימים אלה מונחת על שולחן הממשלה הצעת החלטה לתקצוב בהיקף של 5 מיליארדי שקלים אלו לטובת ביצוע ההמלצות.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1777 של חבר הכנסת נסים זאב.

קולט אביטל: חבר הכנסת שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום י' בטבת התשס"ח (19 בדצמבר 2007):

קולט אביטל: פורסם כי המדינה עומדת להסיר את הפיקוח על מחירו של בנזין 96 אוקטן, ועקב כך המחיר יעלה.

קולט אביטל: מעטים, בעיקר בעלי מכוניות ישנות, צורכים דלק זה, וייאלצו לשלם מחיר גבוה.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מדוע לפגוע בבעלי מכוניות ישנות, שהם בעלי אפשרויות נמוכות יותר בדרך כלל?

בנימין בן-אליעזר: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת נסים זאב, 2-1.

בנימין בן-אליעזר: בנזין 96 אינו קיים בעולם כבר יותר מעשר שנים, ומחירו, שנקבע באופן מלאכותי, לא היה ריאלי וגרם לבזבוז משאבים לוגיסטיים במשק הדלק, על חשבון החדרת דלקים ירוקים וידידותיים יותר לסביבה.

בנימין בן-אליעזר: כלי הרכב המשתמשים בבנזין 96 יכולים – על-פי חוות דעת של מהנדסי רכב – להשתמש בבנזין 95, שמחירו לצרכן מפוקח, ולהוסיף תוסף לסיכת מכלולי המנוע לפי הצורך.

בנימין בן-אליעזר: שיעור הצריכה של החייבים בדלק זה הוא כ-1% מסך צריכת הבנזין, בעוד ייצורו, שינועו ואחסונו תופסים כ-25% מהמשאבים הלוגיסטיים במשק הדלק.

בנימין בן-אליעזר: נציין כי חלק ניכר מהמשתמשים בבנזין 96 אינם חייבים בשימוש בדלק זה, ובכוונתנו לצאת, במקביל, במסע פרסום שידריך את הצרכנים לצרכנות נכונה, שתצמצם מאוד את הפגיעה בהם.

בנימין בן-אליעזר: לאור זאת החליט משרד התשתיות הלאומיות לפעול להסרת הפיקוח על מחירו של בנזין 96.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני השר.

קולט אביטל: שאילתא מס' 1863 – לפרוטוקול.

קולט אביטל: חבר הכנסת אליהו גבאי שאל את שר התשתיות הלאומיות ביום ט' בשבט התשס"ח (16 בינואר 2008):

קולט אביטל: פורסם כי בשלוש השנים האחרונות איבד מפלס המים כ-2 מטרים וכי מאגרי המים מתייבשים בשל המחסור במי הגשמים.

קולט אביטל: רצוני לשאול: 1.

קולט אביטל: האם נכון הדבר?

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: אם כן – מה ייעשה כדי להתמודד עם מצב שבו יהיה מחסור במים?

קולט אביטל: תשובת שר התשתיות הלאומיות בנימין בן-אליעזר: (לא נקראה, נמסרה לפרוטוקול) 1.

קולט אביטל: הדבר נכון.

קולט אביטל: מפלסי המים במאגרי המים של מדינת ישראל ירדו במידה ניכרת בשנים האחרונות.

קולט אביטל: אם לא יינקטו צעדים משמעותיים, אנחנו נעמוד בפני מחסור חריף כבר בשנה הבאה.

קולט אביטל: 2.

קולט אביטל: כדי להתמודד עם המצב אנחנו פועלים להגדלת היצע המים ולצמצום הצריכה באופן הזה: בהמשך למדיניות שר התשתיות הלאומיות בנושא והחלטת הממשלה שאותה העביר, התקבלה החלטה במועצת רשות המים על הגדלת היצע מי הים המותפלים להיקף של 505 מלמ"ק לשנה במהירות האפשרית.

קולט אביטל: ברשות המים פועלים בימים אלה ליישום ההחלטה.

קולט אביטל: בכוונת רשות המים לצאת בקרוב לקמפיין תקשורתי רחב – רדיו, טלוויזיה, אינטרנט – להגברת המודעות לחיסכון במים.

קולט אביטל: רשות המים ממשיכה לעודד הקמת מפעלים להשבת קולחין לחקלאות.

קולט אביטל: מעבר לשימוש בקולחין להשקיה חקלאית ישחרר מים שפירים לשימושים אחרים.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני השר.

קולט אביטל: סיימנו את השאילתות.

קולט אביטל: [מס' מ/339, פ/2863/17; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 12918, חוב' ו', עמ' 12045; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008.

קולט אביטל: יציג אותה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

קולט אביטל: להצעת החוק הזאת יש הסתייגות, אבל המסתייגים אינם נמצאים כאן.

קולט אביטל: אי-לכך, אחרי הצגתה על-ידי יושב-ראש הוועדה נעבור להצבעה.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מנחם בן-ששון: היא מיזוג של שתי הצעות חוק, ממשלתית ופרטית, של חבר הכנסת חיים אורון.

מנחם בן-ששון: היא מתקנת את התוספת לחוק הסיוע המשפטי – שיינתן סיוע משפטי למשתתפים בתוכנית לעידוד שילוב מקבלי גמלאות בעבודה.

מנחם בן-ששון: פרק ז' בחוק המדיניות הכלכלית לשנת 2004 עיגן את התוכנית המכונה היום "אורות לתעסוקה", שמטרתה לקדם שילוב של מקבלי גמלאות בעבודה ולמצות את כושר ההשתכרות תוך שיתופם באחריות לכך, כדי שיתאפשר להם מעבר מתלות בגמלאות לעצמאות חברתית וכלכלית.

מנחם בן-ששון: היא מופעלת כתוכנית התנסות בארבעה אזורים, ובכל אזור מופעל מרכז תעסוקה.

מנחם בן-ששון: כדי לשמור על זכויותיהם של משתתפי התוכנית ניתנה להם זכות לערור לפני ועדת ערר על החלטה של מתכנן יעדים תעסוקתי, ועל החלטת ועדת הערר ניתן לערער לפני בית-דין אזורי לעבודה.

מנחם בן-ששון: לאור חשיבות הוועדות, וכאמצעי בקרה על מרכז התעסוקה, קיימת חשיבות שהן תופעלנה באופן שיאפשר להגן על זכויות המשתתפים.

מנחם בן-ששון: לכן חיוני שהמשתתף יוכל לקבל הזדמנות לטעון את טענותיו, לרבות באמצעות עורך-דין.

מנחם בן-ששון: אומנם האפשרות הזאת קיימת גם היום, אבל אוכלוסיית מקבלי הגמלה אינה יכולה לממן את שכר הטרחה של עורכי-הדין.

מנחם בן-ששון: לפיכך, מוצע לתקן את התוספת לחוק הסיוע המשפטי ולקבוע שהאגף לסיוע משפטי יספק שירות משפטי למשתתפים בתוכנית גם בכל הנוגע לייצוג בפני ועדות ערר.

מנחם בן-ששון: כמו כן מוצע שסעיף 3 לחוק הסיוע המשפטי לא יחול על ייצוג לפני ועדת ערר, ייצוג בערעור בפני בית-דין לעבודה או בהליכים נלווים, קרי – שלא יהיה צורך בבחינת זכאותם הכלכלית של משתתפים שיבקשו ייצוג בהליכים האמורים.

מנחם בן-ששון: ההנחה היא שככלל, המשתתפים עומדים במבחנים הכלכליים למתן שירות לאור היותם מקבלי גמלת הבטחת הכנסה.

מנחם בן-ששון: אני מבקש מהחברים לאשר את ההצעה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, ולאפשר לי ללכת להצביע.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: ובכן, להצעת החוק הזאת היתה הסתייגות לסעיף 1, של חברי הכנסת , חנא סוייד ו.

קולט אביטל: כיוון שהם לא נמצאים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–2 – 15 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

קולט אביטל: בעד הצביעו 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, עברה בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

קולט אביטל: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, נתקבל.

קולט אביטל: בעד הצביעו 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת החוק הסיוע המשפטי (תיקון מס' 8), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

קולט אביטל: [מס' מ/313; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 10269; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת אופיר פינס-פז.

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק המקרקעין (חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה), התשס"ח–2008, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אופיר פינס-פז: במסגרת היערכות כוללת של מדינת ישראל לאפשרות – חס וחלילה, חמסה-חמסה-חמסה, טפו-טפו-טפו – אגב, זה לא כתוב לי בנוסח – –

גדעון סער: הקטע הזה ישודר בתוכנית של אייכלר בסוף.

אופיר פינס-פז: – – של רעידות אדמה, התקבלה בשנת 2005 החלטת ממשלה המאשרת את תוכנית המיתאר הארצית לחיזוק מבנים קיימים מפני רעידות אדמה, להלן – תמ"א 38.

אופיר פינס-פז: כדי לעודד חיזוק מבנים שהוקמו לפני שנת 1980 ושאינם עומדים בתקן לעניין עמידות בפני רעידות אדמה, מאפשרת תמ"א 38, בין היתר, בנייה של תוספת או קומה או חדר לצורך חיזוק מבני מגורים.

אופיר פינס-פז: זאת בעצם השיטה שהציעה תמ"א 38.

אופיר פינס-פז: במקביל לאישור תמ"א 38, הקימה הממשלה ועדת מנכ"לים, אשר אחת מהמלצותיה היתה לתקן את חוק המקרקעין, התשכ"ט–1969, לעניין רף ההסכמה הדרוש בבית משותף לביצוע עבודה הנעשית על-פי היתר בנייה שהוצא מכוח תמ"א 38.

אופיר פינס-פז: הצעת החוק הזאת, שיזמה הממשלה, נועדה לממש המלצה זו של ועדת המנכ"לים.

אופיר פינס-פז: בסוגריים אומר, שיש קושי גדול מאוד לממש את תמ"א 38, מהרבה מאוד סיבות, שעל חלקן דיברתי גם בעבר.

ראובן ריבלין: מה עושים – קודם מאשרים את הבית ואחר כך בונים, או קודם בונים?

אופיר פינס-פז: לא יודע.

אופיר פינס-פז: אני מניח ששני הדברים קורים בו-זמנית, על-ידי יזם אחד.

אופיר פינס-פז: יש קושי גדול להפעיל את תמ"א 38, מהרבה סיבות.

אופיר פינס-פז: אחת הסיבות היתה הרוב הדרוש להסכמת תושבים.

אופיר פינס-פז: הממשלה חשבה, ובצדק, שצריך לצמצם את הרוב הזה כשמדובר בחיזוק מבנים בכל הקשור לרעידות אדמה.

אופיר פינס-פז: כאמור, מטרתה העיקרית של ההצעה היא להוריד את רף ההסכמה הדרוש על-פי חוק המקרקעין לשם ביצוע עבודה ברכוש המשותף, כאשר היא נעשית על-פי היתר בנייה שהוצא מכוח תמ"א 38.

אופיר פינס-פז: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה השנייה ולקריאה השלישית החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה ליצור שלושה מדרגים לעניין גובה ההסכמה הדרוש, במקום שני מדרגים בהצעה הממשלתית המקורית.

אופיר פינס-פז: שלושת המדרגים הם כדלהלן: א.

אופיר פינס-פז: כאשר השינוי ברכוש המשותף אינו משנה את מעמדו של הרכוש, כמו למשל במקרה של הוספת מעלית, יהיה צורך בהסכמה של רוב בעלי הדירות בבית המשותף; ב.

אופיר פינס-פז: כאשר מדובר בהרחבת דירות קיימות בבית המשותף, יהיה צורך ברוב של 60% מבעלי הדירות, בדומה לרוב שעליו החליטה ועדת הפנים והגנת הסביבה לעניין בניית ממ"דים בתיקון מס' 28 לחוק המקרקעין – מה שהבאתי בזמנו לאישור הכנסת, לפני שבועות אחדים; ג.

אופיר פינס-פז: בבנייה של דירה או דירות חדשות או קומה חדשה בבית המשותף – במקרה הזה יהיה, ככלל, צורך בהסכמת כל בעלי הדירות, אולם כדי למנוע מצב שבו בשל התנגדות לא מוצדקת מצד בעלי דירות בודדים לא ניתן יהיה לנצל את זכויות הבנייה על-פי תמ"א 38, מוצע בהצעת החוק כי המפקח יוכל לאשר את ביצוע העבודה גם אם יש רוב של שני-שלישים מבעלי הדירות, בהתקיים כמה תנאים.

אופיר פינס-פז: אני רוצה לחזור ולהסביר: כשמחזקים בניין בלי להוסיף כלום, בלי פרוייקט יזמי – 50%; אם מוסיפים דירות, דירה וכדומה – 60%; אם מוסיפים קומה שלמה, דירות נוספות וכדומה – שני-שלישים.

אופיר פינס-פז: בעצם, זה המידרג שמובא בפניכם.

אופיר פינס-פז: לדעת הוועדה, מדרגים אלה יוצרים איזון ראוי בין הצורך הציבורי החשוב שבחיזוק בתים משותפים לשיפור עמידותם מפני רעידות אדמה לבין זכויות הקניין של בעלי הדירות בבית המשותף ומעמדו של הרכוש המשותף.

אופיר פינס-פז: כך, כשמדובר בהוספת דירות חדשות לבית – פעולה שיש בה שינוי משמעותי באופיו של הבית – הוסמך המפקח על הבתים המשותפים להתנות את הוספת הדירות בתנאים אשר יבטיחו התחשבות גם בפגיעות הפוטנציאליות בבעלי דירות שאינם מסכימים להוספת הדירות החדשות.

אופיר פינס-פז: כיוון שהוספת דירות כאמור היא פעולה סבוכה, הוסמך המפקח גם למנות אדם שהוא עורך-דין או רואה-חשבון, שיפעל כדי להוציא לפועל את הבנייה החדשה.

אופיר פינס-פז: גם לגבי הרחבת דירות קיימות, שזו פעולה פחות דרמטית אבל קיימת, ופעולות ברכוש המשותף כפי שצוין לעיל, נשמרת זכותם של בעלי הדירות המתנגדים לעבודות אלה להגיש התנגדויות למפקח, ואם יימצא כי אכן נגרמה להם פגיעה מהותית, הם יפוצו בהתאם להחלטתו.

אופיר פינס-פז: ההצעה קובעת נוסף על כך הוראות לעניין ההשתתפות בהוצאות העבודה והחיזוק בכל אחד מהמקרים.

אופיר פינס-פז: מובן מאליו כי כל פעולות הבנייה הנוספות שיתאפשרו לפי תמ"א 38, ואשר חוק זה בא להקל על הוצאתן על הפועל, מותנות בחיזוק הבתים מפני רעידות אדמה.

אופיר פינס-פז: בשל האופי המיוחד של העבודות המתאפשרות לפי תמ"א 38, נדרש בחוק המוצע כי כל הפעולות לפי חוק המקרקעין יחלו רק לאחר שיינתן היתר בנייה, אולם הסכמה נדרשת של בעלי הדירות יכולה להינתן עוד לפני שניתן ההיתר, בדרך שנקבעה בחוק.

אופיר פינס-פז: כך יימנע הצורך בהסכמה כפולה – הן להגשת הבקשה להיתר והן לצורך חוק זה.

אופיר פינס-פז: זאת, כדי למנוע ביורוקרטיה מיותרת.

אופיר פינס-פז: במקביל להצעה זו, הגישה הממשלה לכנסת שתי הצעות חוק נוספות שנועדו לעודד יציאה לדרך של חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה.

אופיר פינס-פז: האחת, שעניינה פטור מהיטל השבחה במקרה של בנייה על-פי הוראות תמ"א 38, התקבלה לפני זמן לא רב בקריאה השנייה והשלישית לאחר שאנחנו קידמנו אותה במהירות בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

אופיר פינס-פז: השנייה, שנועדה להעניק פטור ממס שבח מקרקעין בגין חיזוק מבנים, הועברה לדיון בוועדת הכספים.

אופיר פינס-פז: לצערי הרב, שם היא עדיין לא מקודמת.

אופיר פינס-פז: זו הזדמנות לקרוא ליושב-ראש ועדת הכספים לקדם אותה לפני שיסיים את תפקידו.

אופיר פינס-פז: השלמת החקיקה של הצעת החוק האמורה בהקדם היא תנאי חיוני להצלחת המגמה של עידוד חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה, ולכן אני קורא לכנסת לאשר הצעת חוק זו ולהזדרז בהשלמת החקיקה של הצעת החוק השלישית שנמצאת בוועדת הכספים.

אופיר פינס-פז: עם זאת, חברי חברי הכנסת, בדיוני הוועדה התברר כי במקרים רבים אין די בתמריצים הגלומים בתמ"א 38 כדי לעודד חיזוק מבנים מפני רעידות אדמה ובכל מה שהוספנו כהנה וכהנה בהליכי החקיקה עד כה ובהליך החקיקה הנוכחי.

אופיר פינס-פז: לכן, אני ביקשתי להוסיף הסתייגות להצעת החוק, ואני רוצה להקריא אותה בפניכם.

אופיר פינס-פז: זה לא מקובל.

קולט אביטל: אני מציעה שאנשים כבר ידעו, כי אנחנו בדרך כלל מפסיקים את דבריך ומדברים על ההסתייגות.

קולט אביטל: אני מבקשת שתשימו לב שההסתייגות היחידה היא לסעיף 13, והיא של חבר הכנסת פינס-פז.

קולט אביטל: נא הצג את ההסתייגות שלך, ואז נעבור להצבעה, כולל על ההסתייגות.

אברהם הירשזון: – – –

אופיר פינס-פז: אדוני השר, כדי לא לעלות פעמיים, אני כבר מנמק את ההסתייגות.

קולט אביטל: כן, כך עושים את זה.

רוני בר-און: – – –

מנחם בן-ששון: יש לי פה שלוש הצעות חוק.

אברהם הירשזון: – – –

אופיר פינס-פז: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר האוצר, לא מקובל בכנסת שיושב-ראש ועדה מציע הסתייגויות.

קולט אביטל: נכון.

אופיר פינס-פז: אני עשיתי את זה לפנים משורת הדין, כי רציתי באמת לאפשר לממשלה, ובמיוחד לשר האוצר, לשקול בדעתו אם הוא רוצה או לא רוצה – – –

רוני בר-און: אני לא זוכר חוק שאתה כיושב-ראש ועדה לא הגשת הסתייגות – – –

אופיר פינס-פז: לא, אני לא עושה את זה.

אופיר פינס-פז: אם אתה מסוגל, תמנה אותם.

רוני בר-און: האחמ"שים – – –

קולט אביטל: אדוני השר, אני פשוט אוסיף לו זמן.

אופיר פינס-פז: באחמ"שים?

רוני בר-און: ואחר כך אמרת – – –

מנחם בן-ששון: – – –

קולט אביטל: אדוני השר, לאור דבריך, אני אוסיף לו עוד דקה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להציג את ההסתייגות: שר האוצר רשאי לקבוע תמריצים כספיים לעידוד חיזוק של מבנים מפני רעידות אדמה לפי תוכנית החיזוק, שיוענקו לבעלי הזכויות באותם מבנים מאוצר המדינה במקומות שבהם ראה כי אין די בהוראות תוכנית החיזוק כדי ליצור כדאיות כלכלית לביצוע חיזוק כאמור.

אופיר פינס-פז: רוצה לומר, שתמ"א 38 כבודה במקומו מונח; כל ההצעות שהצענו טובות וראויות, אבל יש כשל שוק בכל מה שקשור לחיזוק מבנים.

אופיר פינס-פז: באזורי הסיכון בפריפריה – אני אומר לכם שכל מה שלא נעשה, לא יעזור.

קריאה: אנחנו בעד.

אופיר פינס-פז: לכן, הצעתי שלשר האוצר יהיה שיקול דעת.

אופיר פינס-פז: במקום שהוא רואה שאכן אין מנוס ואי-אפשר לסייע בלי סיוע ממשלתי ישיר, תהיה לו הסמכות לעשות מעשה.

אופיר פינס-פז: אני רוצה להודות לשר האוצר, שהודיע לי בטרם עליתי לדבר כאן שהוא תומך בהסתייגות הזאת.

אופיר פינס-פז: קודם כול, אני רוצה להודות לו על התמיכה הזאת, ואני רוצה להודות לו על כך שהוא עוזר לי לעזור לו.

אופיר פינס-פז: תודה רבה.

רוני בר-און: – – –

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: נא לשבת.

קולט אביטל: אמתין עד שתשב, כדי שנוכל להצביע.

נסים זאב: למה שהוא יתנגד?

נסים זאב: – – –

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה.

קולט אביטל: חבר הכנסת אופיר פינס-פז, נא לשבת.

קולט אביטל: לשם החוק אין התנגדות ואין הסתייגות.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על שם החוק כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: מי בעד?

קולט אביטל: מי נגד?

קולט אביטל: הצבעה מס' 5 בעד שם החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין שם החוק נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת כי שם החוק, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על סעיפים 1–12, כי אין הסתייגויות.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–12 – 22 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–12 נתקבלו.

קריאה: – – –

קולט אביטל: כן, טפו-טפו-טפו.

קולט אביטל: הצבענו טפו-טפו-טפו.

ראובן ריבלין: את יכולה לעשות על שם החוק – – –

קולט אביטל: בעד – 22, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת כי סעיפים 1–12, כהצעת הוועדה, התקבלו בקריאה שנייה.

רוני בר-און: יש דיון – – – "טפו" בערבית זה חמסה.

קולט אביטל: טפו-טפו-טפו.

ראובן ריבלין: – – –

קולט אביטל: לא, לא.

קולט אביטל: זה רק הוא.

מנחם בן-ששון: – – –

קולט אביטל: אנחנו נצביע בנפרד על הטפו-טפו.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות לסעיף 13.

קולט אביטל: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת אופיר פינס-פז לסעיף 13 נתקבלה.

קריאה: – – –

ג'מאל זחאלקה: הסתייגות מהותית.

ג'מאל זחאלקה: הוא רשאי – – – שר האוצר – – –

קולט אביטל: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שההסתייגות התקבלה.

קולט אביטל: עכשיו אנחנו עוברים להצביע על סעיף 13 המתוקן, כנוסח ההסתייגות.

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 13, כהצעת הוועדה ועם ההסתייגות שנתקבלה, נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 23, אין מתנגדים ואין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שסעיף 13, כהצעתו של המסתייג, עברה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על סעיף 14 כנוסח הוועדה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 9 בעד סעיף 14 – 23 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 14 נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 23, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת כי סעיף 14, כהצעת הוועדה, התקבל בקריאה שנייה.

קולט אביטל: אני רוצה לשאול את יושב-ראש הוועדה אם הוא רוצה שנעבור להצבעה בקריאה שלישית.

קולט אביטל: אנחנו עוברים אפוא להצבעה בקריאה שלישית – על הצעת החוק כולה.

קולט אביטל: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה), התשס"ח–2008, נתקבל.

קולט אביטל: בעד – 22, אין מתנגדים, אין נמנעים.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) התקבלה בקריאה שלישית.

קולט אביטל: אדוני יושב-ראש הוועדה, אתה רוצה להודות?

אופיר פינס-פז: אני מודה לכל מי שעזר, לצוות המשפטי, למנהלת הוועדה, לצוות הוועדה, לאנשי משרד המשפטים, במיוחד לאנשי האוצר ובראשם שר האוצר.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/358).

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה).

קולט אביטל: אדוני שר האוצר, בבקשה.

רוני בר-און: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה גיבשה תוכנית להגדלת קצבאות הביטוח הלאומי המשתלמות לאוכלוסיית הקשישים בישראל, והחליטה גם על שורה של צעדים אשר נועדו להביא לשיפור מצבם הכלכלי של ניצולי השואה שחיים בישראל ולהגדיל עוד יותר את הסיוע הניתן לניצולי השואה הנזקקים.

רוני בר-און: לחוק זה, כפי שאמרתי, שני ראשים.

רוני בר-און: הראש האחד עוסק בהגדלת קצבאות הבטחת הכנסה המשתלמות לקשישים מכוח חוק הבטחת הכנסה באופן דיפרנציאלי לפי הגיל.

רוני בר-און: ההיגיון בבסיס הקביעה הזאת ברור, שכן הצרכים של קשיש שגילו עולה על 80 שנה גדולים יותר, מטבע הדברים, ולכן קיים צורך לקבוע את קצבת הבטחת ההכנסה המגיעה לו בהתאם להוצאות שהוא נדרש להוציא למחייתו.

רוני בר-און: יודגש כי במסגרת החלטות הממשלה נקבעה תוספת מיוחדת לסיוע לדיור לקשישים הזכאים לסיוע בדיור, בהתאם לנוהלי משרד השיכון.

רוני בר-און: סיוע זה ייעשה בכלים המינהליים ואינו מצריך תיקון חקיקה.

רוני בר-און: צעד משלים נוסף שיבוא בפני הכנסת, בהצעת חוק נפרדת, נוגע להגדלה של קצבאות הזיקנה באופן שישקף את השינוי בצרכים של הקשישים בגיל המבוגר יותר, והצעת חוק זאת תבוא בפני הכנסת בקרוב.

רוני בר-און: הראש השני של הצעת החוק נוגע לשיפור מצבם הכלכלי של ניצולי השואה החיים בישראל ולהגדלת הסיוע הניתן לניצולי השואה הנזקקים.

רוני בר-און: ההסדר העיקרי נוגע ליוצאי מחנות ריכוז, גטאות ומחנות שעבדו בהם בעבודת פרך, אלה שאינם מקבלים היום קצבה חודשית בשל רדיפות הנאצים ועוזריהם מישראל, מגרמניה או ממדינת חוץ אחרת.

רוני בר-און: אני מציע לך להקשיב, חבר הכנסת נתניהו, זה חוק שיכול היה וצריך היה לבוא אצל כל שרי האוצר לדורותיהם.

רוני בר-און: בשנת 1992, לאחר נפילת חומת ברלין, נחתם הסכם בין ממשלת גרמניה ובין ועידת התביעות החומריות של היהודים נגד גרמניה, הסכם אשר נועד לפצות את ניצולי השואה יוצאי מחנות וגטאות, או את ניצולי השואה ששהו במקום מסתור או בזהות בדויה, אשר לא קיבלו קצבה חודשית ממקור אחר.

רוני בר-און: סכום הקצבה – – –

ראובן ריבלין: סליחה, למה ההתניה שלא מקבלים קצבה ממקום אחר?

ראובן ריבלין: אם הם ניצולי השואה, ואנחנו רוצים לעזור להם, מדוע הדבר בא – – –

קולט אביטל: חבר הכנסת ריבלין, מדוע להפסיק אותו באמצע?

קולט אביטל: אולי אפשר שתירשם לדיון?

קולט אביטל: אני חושבת שלא צריך להפריע לו באמצע ההצגה, תוכל אחר כך לשאול.

רוני בר-און: השאלה היא שאלה נכונה.

רוני בר-און: כדי שלא להרבות פולמוס – האמן לי שהשאלה נשאלה ונטחנה עד דק, וכדי שלא לפתוח עוד פצעים בעניין הזה אשיב לך עליה, ברשותך, מפה לאוזן.

רוני בר-און: היא שאלה חשובה.

רוני בר-און: סכום הקצבה לפי ההסכם הזה הוא כ-1,500 שקלים בחודש.

רוני בר-און: לפי ההערכה, חבר הכנסת ריבלין, כ-23,000 ניצולי השואה תושבי ישראל מקבלים כיום קצבה לפי אותו הסכם עם גרמניה.

רוני בר-און: תנאי הזכאות לפי ההסכם האמור הורחבו במשך השנים, ואולם, ככל שמדובר ביוצאי מחנות וגטאות, עדיין קיימים כ-8,000 ניצולי השואה, תושבי ישראל, שהם יוצאי מחנות וגטאות, שאינם זכאים לאותה קצבה חודשית לפי ההסכם שפירטתי למעלה.

רוני בר-און: אי-זכאותם לקצבה החודשית לפי ההסכם נובעת אך ורק מהעובדה ששהותם במחנה או בגטו היתה קצרה מן התקופות שנקבעו בהסכם כמזכות בקצבה, או רק מכך שהם קיבלו בעבר פיצוי חד-פעמי מגרמניה או ממדינה מערב-אירופית אחרת, מה שמחזיר אותנו לאותה שאלה בלבוש אחר.

רוני בר-און: כדי לטפל בקבוצה זו, מוצע כעת לקבוע כי ניצולי השואה יוצאי מחנות וגטאות אשר אינם מקבלים קצבה חודשית של רדיפות הנאצים ועוזריהם, יקבלו קצבה חודשית בסכום של 1,000 ש"ח, וכן סל של הטבות נוספות.

רוני בר-און: לצד עיגון הקצבה החודשית הניתנת ליוצאי מחנות וגטאות, החוק כולל הטבות נוספות, שיינתנו לאוכלוסייה האמורה וגם לקבוצת ניצולי השואה המקבלים היום קצבה לפי ההסכם עם גרמניה שעליו דיברתי.

רוני בר-און: בין ההטבות המוצעות נכללות קצובת הבראה, נופש והנחה בתשלומי ארנונה.

רוני בר-און: בנוסף, אנחנו מציעים לקבוע מענק הטבות שנתי בסכום של 4,000 ש"ח לניצולי השואה הנזקקים, שזכאים גם להבטחת הכנסה.

רוני בר-און: בהתאם לסיכום עם ניצולי השואה, כפי שעוגן בהחלטות הממשלה, מוצע עוד להסמיך את שר האוצר להכיר בארגון המייצג את המספר הרב ביותר של ניצולי השואה תושבי ישראל – לרבות ארגון שחברים בו ארגונים המייצגים יחדיו את המספר הרב ביותר של ניצולי השואה תושבי ישראל – כארגון היציג של ניצולי השואה בישראל.

רוני בר-און: קביעה זו תאפשר את ייצוגם של ניצולי השואה באופן ראוי בידי ארגון אחד, שירכז את הטיפול בנושא.

רוני בר-און: ממשלת ישראל על עובדיה, פקידיה הנאמנים, מנהליה, אבל גם נבחריה, עשתה בשנה האחרונה – יחד עם רבים אחרים, ובהם היושבת-ראש שנמצאת כרגע על הדוכן, וגם אחרים שנמצאים כאן באולם – מאמץ יוצא דופן על מנת לגבש את תוכנית הסיוע במשותף עם נציגי ניצולי השואה, לגבש אותה ולממש אותה בהתאם ללוח הזמנים הקצר שנקבע.

רוני בר-און: גם אם חרגנו, זה לא היה אלא כדי לנסות להגיע למוצר משופר יותר, וכל שמי שביקש לתקן במהלכים השונים חשב שהמוצר ישתפר אם הצעתו תתקבל, אחרי שכבר הגענו לכלל החלטה.

רוני בר-און: אני מבקש לציין את שיתוף הפעולה שהיה לנו, למשרד האוצר, בעניין הזה גם עם משרד ראש הממשלה, עם משרד המשפטים, עם המוסד לביטוח לאומי, עם המשרד לענייני גמלאים – –

גדעון סער: איזה משרד אמרת בהתחלה?

רוני בר-און: – – וגם עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים, וגם כמו שאמרתי עם כל הרבים והטובים שעשו במלאכה.

גדעון סער: איזה משרד אמרת בהתחלה?

רוני בר-און: נושא ניצולי השואה עודנו פצע פתוח בקרבה של החברה הישראלית.

רוני בר-און: לאורך ימים ושנים נמנעו ממשלות העבר מלפתוח את פצעי ההיסטוריה, וביקשו להניח לפצעים להגליד.

רוני בר-און: רצה הגורל והמצב המדאיג של חלק מניצולי השואה הנזקקים נחשף לעיני הציבוריות הישראלית לפני כשנה, בעיקר באמצעי התקשורת, אבל גם בפעולתם החשובה של חברי כנסת שונים ושל נציגי ציבור שונים.

גדעון סער: היושבת-ראש.

רוני בר-און: בהחלט, ציינתי אותה פעמיים.

רוני בר-און: אבל אם אתה טורח, אז אני אדגיש שיש לה חלק לא מבוטל בהעלאת הנושא לסדר-היום בצורה כל כך בולטת, שהביאה לפתרון הבעיה, וכמובן, גם חבר הכנסת , שביוזמות חקיקה שלו, כאלה ואחרות, דרבן את הממשלה להגיע בדרך כזאת או אחרת לפתרון.

רוני בר-און: צריך לומר ביושר – רבים וטובים עשו במלאכה הזאת.

רוני בר-און: אם לא מניתי מישהו, אז אני מבקש שיימחל לי.

רוני בר-און: הממשלה הבינה בעצם כי גם צו המצפון וגם הציווי המוסרי מחייבים אותה לוודא כי אותם אנשים, אותם ניצולי השואה הנוראה, שהולכים ומתמעטים בשורותינו, אותם אלה, עלינו לדאוג שהם יזכו לחיות את חייהם עד כמה שהקדוש-ברוך-הוא יזכה אותם, עד שארית ימיהם ושנותיהם במדינת ישראל בכבוד.

רוני בר-און: התפקיד המוסרי שלקחה על עצמה אותה קבוצת אנשים שהעלתה את הנושא לסדר-היום, ואחר כך הממשלה, ומכאן גם הכנסת, אינו פשוט.

רוני בר-און: הוא דורש רגישות חברתית, אבל גם אומץ לב ציבורי, לפתוח לראשונה לדיון שאלות שהציבור והמנהיגות בישראל נמנעו מלעסוק בהן עשרות בשנים.

רוני בר-און: יכול להיות שכולנו נזקקנו לניעור הקשה הזה כדי להבין את המצב לאשורו.

רוני בר-און: יכול להיות שהתהליך המורכב הזה של איתור ופילוח האוכלוסייה הזכאית לא היה מהיר מספיק.

רוני בר-און: יכול להיות שכבלי הביורוקרטיה שיוו אטימות וחוסר רגישות לתהליך.

רוני בר-און: יהיו הנימוקים ותהיינה הסיבות אשר יהיו, אני לא יכול אלא להביע את צערי על כך שדווקא בימים האלה, במקום להתמקד בעשייה שכבר מתרחשת, בתיקון הנזק, בהטבת המצב, דווקא בימים האלה, במקום להתעסק בתיקון הנזק, שוב מתעסקים בלחפש נאשמים.

רוני בר-און: מקימים ועדות כדי לשוב ולחטט עוד פעם באותו פצע פתוח, שכולנו ביחד עושים כעת את המיטב כדי לרפא אותו, כאילו די בהקמת ועדה, עוד ועדה, כדי להרגיע את המצפון.

רוני בר-און: אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008.

רוני בר-און: אני מבקש לקבל את תמיכת כל הבית בהצעת החוק בקריאה הראשונה, ואני מבקש להעביר את החוק לדיון לקראת הכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות של הכנסת – ועדה שממילא עוסקת בחוק שאנחנו מתקנים.

רוני בר-און: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לדיון.

קולט אביטל: נרשמו שני מתדיינים.

קולט אביטל: ראשון הדוברים, חבר הכנסת , בבקשה.

משה שרוני: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי הכנסת, אינני מבין למה צריכים להביא חוק על שני נושאים.

משה שרוני: למה מערבבים את ניצולי השואה עם קצבת הגמלאים?

משה שרוני: אלה שני דברים שונים.

משה שרוני: ממשלת ישראל קיבלה כסף מממשלת גרמניה עבור הניצולים.

משה שרוני: גמלאי ישראל שילמו לביטוח הלאומי, והם חברים בביטוח הלאומי כדי לקבל.

משה שרוני: אי-אפשר לערבב את שני הדברים ביחד.

משה שרוני: אדוני השר, יש מעל 40,000 ניצולי השואה שמקבלים ממשרד האוצר קצבה.

משה שרוני: מעל 85% לא מקבלים יותר מ-1,067 שקל, כשיש להם 25% נכות, והיתר עם נכות של 35% ויותר.

משה שרוני: הגבוה ביותר מקבל 1,700 שקל.

משה שרוני: אני חושב שאנחנו מפקירים את ה-40,000 האלה, משום שעד שהכירו בהם הם עברו עשרות מדורי גיהינום – עם אישורים ועם מסמכים ועם כל זה, בתי-משפט משמאל ומימין.

משה שרוני: החוק הזה הוא טוב, אבל לא עד כדי כך טוב, ולא מצוין.

משה שרוני: צריך להפריד בין גמלת הקצבה שצריכים להגדיל בהתאם להסכם הקואליציוני.

משה שרוני: זה היה צריך להיות עוד ב-2006, ואנחנו כבר ב-2008.

משה שרוני: אז אני חושב שממשלת ישראל תתקן את העיוות שהיה עד כה.

משה שרוני: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: חבר הכנסת דוד טל, בבקשה.

ראובן ריבלין: רצית משהו לשפר בכל זאת.

משה שרוני: כן, בטח.

רוני בר-און: אם נחכה עד שנתקן את כל העולם – – –

דוד טל: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, ידידי שר האוצר, אני רוצה לברך את הממשלה על ההחלטה לתקצב את נושא נרדפי הנאצים, אבל אני סבור שלא די בזה.

דוד טל: אני מבין את המשמעות התקציבית הגדולה, אבל אני רוצה לומר שאם זה היה נושא אחר שהיתה לנו שליטה עליו, אז הייתי אומר: נקפח אותם עוד כמה שנים.

דוד טל: אבל הציבור הזה, כמו שנאמר, הולך ומצטמצם – 1,000 אנשים נפטרים מדי יום לבית-עולמם, וזה הולך ומצטמצם.

דוד טל: למען הגילוי הנאות, אומר שאני הגשתי הצעת חוק בנושא הזה.

דוד טל: כל פעם אמרו לי: בית-המשפט המחוזי צריך להחליט בדבר.

דוד טל: הצעת החוק שלי נוגעת לשתי קהילות: יוצאי תוניסיה ולוב.

דוד טל: אדוני השר, היות שהתקיים אתמול דיון בוועדת הכספים בהצעת החוק שלי, ועל-פי בקשתו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה ביקשתי שלא להצביע, שכן הוא הבטיח לי שיינתן מענה לקהילות הללו – אבל כשישבתי עם נציגי הממשלה הסתבר שלא מיניה ואפילו לא מקצתיה.

דוד טל: נתתי להם דוגמה – אשה שנאנסה בתוניסיה תחת כוחות הכיבוש הנאציים, יימח שמם, האם היא בגדר הזה של נפרדת?

דוד טל: מחד גיסא אמרו לי שאי-אפשר להגיד שלא.

דוד טל: אבל מאידך גיסא, הצעת החוק לא נותנת לה פתרון.

דוד טל: שלא לדבר על זה שבמשך למעלה מ-55 שנים שתי הקהילות הללו קופחו.

דוד טל: אני וחברים אחרים בוועדת הכספים הצבענו לפני כמה חודשים על הצעתה של היושבת-ראש כרגע, וחבר הכנסת רובי ריבלין ואני חושב שחיים אורון, ואולי עוד אחרים, על היקף הקצבאות.

דוד טל: היה קשה לא להצביע, זה היה נכון וצודק.

דוד טל: איך אפשר היה לא להצביע על זה רק כיוון שפעם אחר פעם מקפחים ודוחים ומוציאים מחוץ לחברה את יוצאי קהילות תוניסיה ולוב?

דוד טל: רק בגלל זה אני לא אצביע על הצעת החוק הזאת?

דוד טל: אז הצבענו.

דוד טל: והבטיחו לנו אז, אני חושב אנשי משרד האוצר – כמו אחרים – שהדבר הזה יבוא לידי תיקון.

דוד טל: אז הגשנו הצעת חוק שאמרו לנו שהיא רחבה מדי.

דוד טל: אני הגשתי יחד עם חבר הכנסת כחלון, וחבר הכנסת כחלון וחבר הכנסת השר דהיום איציק כהן, והבטיחו שבמסגרת הזאת אפשר אולי לטפל.

דוד טל: אבל דא עקא, שפתאום התקציב שם עלה – כך אמרו אנשי האוצר, אני לא בדקתי, אין לי הכושר והיכולת לבדוק את זה – משהו בסביבות 2 מיליארדים עד 10 מיליארדי שקלים, או 12 מיליארד שקלים.

ראובן ריבלין: הממ"מ קבע 200 מיליון ש"ח.

דוד טל: היום לקחנו את הצעת החוק הזאת וצמצמנו אותה כדי שתחול רק על יהדות תוניסיה ולוב, כדי שלא תהיה השפעה רחבה מאוד, ואז העלויות יהיו אולי, כפי שאומר חבר הכנסת ריבלין, 200 מיליון ש"ח.

דוד טל: אולי, אם אני ארצה להגזים, זה יכול לעלות ל-300 או ל-350 מיליון ש"ח, אבל אז יינתן איזה פיצוי לאותם אנשים, לקהילות ש-55 שנים לא קיבלו אף לא אגורה אחת שחוקה.

דוד טל: לפחות אלה שיקבלו כרגע, שעדיין חיים, וכולנו יודעים – כמו שאמרת, חבר הכנסת ריבלין, תורה לא למדנו אבל חשבון אנחנו יודעים – הרבה זמן לא נותר להם.

דוד טל: ב-2017 לא יישארו יותר אנשים, לא יהיה למי לתת, זה לא נזק שאפשר לתקן אותו.

דוד טל: אם היה ניתן לתקן הייתי אומר: לא נפצה אותם היום, נפצה אותם בעוד כמה שנים.

דוד טל: אבל הם לא יהיו, הם לא ייהנו מזה, והם סבלו כבר די והותר.

דוד טל: אשר על כן, אדוני שר האוצר, ועדת הכספים החליטה לצרף את הצעת החוק שלי, בהסכמתו של נציג האוצר, להצעת החוק הממשלתית הזאת.

דוד טל: אני רוצה לבקש משר האוצר שינחה את אנשי משרדו להסתכל בצורה חיובית כדי לתת מענה ופתרון הולם ליוצאי הקהילות הללו, יהדות תוניסיה ויהדות לוב, שלא באו לידי שום תיקון במשך כל השנים הללו.

דוד טל: תודה רבה.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: אתה רוצה להשיב, אדוני השר?

קולט אביטל: אם כך, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מיכאל נודלמן: אני מבקש לדבר.

קולט אביטל: אני מצטערת, לא ראיתי את שמך בשום מקום.

קולט אביטל: ממי ביקשת?

קולט אביטל: בבקשה, חבר הכנסת מיכאל נודלמן.

ראובן ריבלין: הרשימה סגורה.

קולט אביטל: כן.

מיכאל נודלמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שרים נכבדים, אני חושב שזה יום גדול לכנסת, כי אחרי כל כך הרבה שנים יש צדק.

מיכאל נודלמן: אני חייב להגיד שיש הרבה ניצולי השואה שעברו גיהינום של מחנות ריכוז וגטאות ועד היום לא קיבלו שום דבר, לא מגרמניה ולא ממדינת ישראל.

מיכאל נודלמן: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות קיבלה באמצע שנת 2006 את החוק של יורי שטרן על הטבות לניצולי השואה – הטבות קטנות.

מיכאל נודלמן: זה היה החוק הראשון שעבר.

מיכאל נודלמן: אני צריך להגיד תודה לממשלה הנוכחית.

מיכאל נודלמן: ברוב הממשלות נלחמנו – לא כמו היושבת-ראש – נלחמנו על אנשים שאנחנו מכירים, שהגיעו בגל הגדול של העלייה האחרונה.

מיכאל נודלמן: שם לא רק שהם סבלו בגטאות ובמחנות הריכוז, אלא אחר כך הם סבלו מהקג"ב, שכל אחד היה צריך לעבור אצלם אם הוא לא נציג של הגרמנים, כל יהודי עבר את הגיהינום הזה בברית-המועצות.

מיכאל נודלמן: הם לא קיבלו שום דבר חוץ מבעיות, והם הגיעו לפה ועד היום גם פה לא קיבלו.

מיכאל נודלמן: אני חושב שזה יום גדול להרבה אנשים, זה כבוד לאנשים שניצחו גם את הנאצים עם האופי שלהם, בכל הכוח שלהם, כי לצאת משם בחיים, מהגיהינום הזה, רק יחידים יצאו.

מיכאל נודלמן: מדינת ישראל היא מדינה של יהודים, והיא צריכה לעזור לאנשים האלה.

מיכאל נודלמן: בגלל זה אני צריך להגיד שאני מקבל בהבנה את ההחלטות של הממשלה הנוכחית, ואני אסיר תודה לשר האוצר שגילה הבנה והתייחס כשהיו בעיות עם משרד הפנים והוא תיקן את הדברים.

מיכאל נודלמן: אני מסכים שזה לא מספיק, אבל זו התחלה, ואני מבקש מכולם להצביע בעד בקריאה הראשונה.

קולט אביטל: תודה רבה, אדוני.

קולט אביטל: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה).

קולט אביטל: נא להצביע.

קולט אביטל: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

בנימין בן-אליעזר: לחצתי בטעות בשמו של חבר הכנסת אטיאס.

קולט אביטל: נוריד אחד מההצבעה.

קולט אביטל: בעד הצביעו 16 פחות אחד, 15 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

משה שרוני: הצבעתי בעד, למה יצא נמנע?

קולט אביטל: הצבעת בטעות נמנע?

קולט אביטל: אני אתקן.

קולט אביטל: חבר הכנסת שרוני בעד.

קולט אביטל: 15 בעד, אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת שרוני לפרוטוקול, שבטעות הצביע שהוא נמנע.

קולט אביטל: אני קובעת שהצעת חוק התוכנית להגדלת גמלאות הבטחת הכנסה לקשישים נזקקים ולסיוע לניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשס"ח–2008, עברה, והיא תועבר לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד טל: - – – ביקש להעביר לוועדת העבודה.

קולט אביטל: ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות – זה מה שהוא ביקש וכך הצבענו.

קולט אביטל: אנחנו עוברים לנושא הבא.

קולט אביטל: [מס' כ/183; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 12428; נספחות.

קולט אביטל: ]

קולט אביטל: הנושא הבא הוא הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 47), קריאה שנייה ושלישית.

קולט אביטל: אני מזמינה את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת מנחם בן-ששון.

קולט אביטל: בבקשה.

מנחם בן-ששון: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 47), התשס"ח–2008, לקריאה שנייה ושלישית.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק הוגשה ביוזמת חבר הכנסת .

מנחם בן-ששון: חוק בתי-המשפט קובע את תקרת סמכותו של בית-משפט השלום בתביעות אזרחיות שאינן במקרקעין, וכיום סמכותו היא לדון בתביעות כספיות ששוויין או סכומן ביום הגשת ההליך לבית-המשפט אינו עולה על 2.5 מיליוני ש"ח.

מנחם בן-ששון: מעבר לסכום זה הסמכות נתונה לבית-המשפט המחוזי.

מנחם בן-ששון: מטבע הדברים סכום התביעה משתנה במהלך התקופה שבה מתנהל התהליך בבית-המשפט, אשר יכולה לצערנו להיות ממושכת.

מנחם בן-ששון: התובע אינו יודע, ואיננו מצפים ממנו לדעת מראש, כמה זמן יימשך ההליך ולאיזה סכום עתיד הוא להגיע, כבר במועד שבו הוא מגיש את התביעה לבית-המשפט.

מנחם בן-ששון: חוק בתי-המשפט ביקש לתת מענה לעניין זה וקבע כי בית-המשפט מוסמך לדון בתביעה גם אם סכומה או שוויה עלה לאחר הגשתה מחמת שערוך או הצמדה.

מנחם בן-ששון: בפסיקה של בית-המשפט העליון שניתנה לאחרונה פורשה ההוראה האמורה על חוק בתי-המשפט בדרך מצמצמת, שלפיה בית-המשפט אינו מוסמך לדון בתביעה אם סכום התביעה עלה מעל תקרת הסמכות בשל הוספת ריבית, אלא רק אם הסכום עלה מחמת הצמדה או שערוך, כלשון החוק.

מנחם בן-ששון: הצעת החוק באה להבהיר שגם אם סכום התביעה עלה מעל תקרת הסמכות מחמת ריבית, יש לבית-המשפט סמכות לדון ולפסוק בתביעה.

מנחם בן-ששון: שיקולים של צדק ויעילות תומכים בכך שניתן יהיה לפסוק לתובע את מלוא הסעד המגיע לו במסגרת אותו הליך, בלי שיהיה חייב לפתוח בהליך נוסף ולוותר על חלק מהסעד.

מנחם בן-ששון: בדיונים בוועדה הוחלט להוסיף ולעגן בחוק את הפרקטיקה הנוהגת שלפיה אם הסכום הנפסק עולה מעבר לתקרת הסמכות בשל הוספת הוצאות משפט או שכר טרחת עורכי-דין, אין הדבר פוגם בסמכות בית-משפט שלום לדון ולפסוק בתביעה, וזאת כדי למנוע ספקות וטענות בעניין זה בעתיד.

מנחם בן-ששון: אדוני, אני מבקש להצביע בעד הצעת החוק של חבר הכנסת סלומינסקי בקריאה שנייה ושלישית.

מנחם בן-ששון: חבר כנסת סלומינסקי מתנצל על כך שהוא לא נמצא.

מנחם בן-ששון: סדר-היום שונה כמה פעמים, והוא הסמיך אותי להודות בשמו – אם החוק יעבור – לייעוץ המשפטי, להנהלת הוועדה ולחברי הכנסת בעבור תמיכתם בחוק.

עתניאל שנלר: אנחנו מודים לך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

עתניאל שנלר: להצעת החוק אין הסתייגות.

עתניאל שנלר: לכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה, ונצביע על כל החוק.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–2 – 9 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

עתניאל שנלר: בעד – 9, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: נא להצביע.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 47), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: בעד – 10, כמניין, אין נמנעים, אין מתנגדים.

עתניאל שנלר: אני מבקש לקבוע שהצעת חוק בתי-המשפט, (תיקון מס' 47), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מברך את המציעים על החוק ועל העברתו.

עתניאל שנלר: נעבור לסעיף הבא בסדר–היום: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 42), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: מי מציג את החוק?

עתניאל שנלר: חבר הכנסת סער –איננו כאן.

עתניאל שנלר: ובכן, נשנה מסדר-היום ונעבור להצעה הבאה.

עתניאל שנלר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/195).

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: ההצעה הבאה על סדר-היום היא הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 107) (דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ח–2008, של חבר הכנסת דוד טל – קריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: יעלה ויבוא חבר הכנסת טל, בבקשה.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, אישי הכנסת, הצעת החוק הזאת שלי לדמי אבטלה לעובד עצמאי מצטרפת להצעות חוק דומות, עם שינויים כאלה ואחרים, ואני חושב שנכון וראוי למזג את כל הצעות החוק הללו ולהגיש לכנסת הצעת חוק מתוקנת אחת על דעת חברי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

דוד טל: הצעת החוק בגדול, כמו הצעות אחרות, באה להבטיח דמי אבטלה לעובד עצמאי.

דוד טל: יש תפיסה כזאת, אנשים סבורים שמי שהיה עובד עצמאי בטוח שהוא עשיר.

דוד טל: רבותי, אני מכיר הרבה מאוד עובדים עצמאים שלא רק שלא היו עשירים, הם גם בקושי הרוויחו שכר מינימום.

דוד טל: רק מה?

דוד טל: היה להם פשוט קשה מאוד לסגור את העסק שהם בנו בעשר אצבעות ולאורך שנים, וכל פעם הם ייחלו לזמן טוב יותר, שיהיה פרוספריטי, שהצמיחה תהיה ברמות כאלה שזה יגיע ויחלחל גם אליהם.

דוד טל: דא עקא שזה לא חלחל אליהם והם או פשטו רגל או סגרו את העסק, כי לא יכלו לשאת יותר, אפילו את המסים הכבדים – מפני שיש מסים שהם לא כחלק ישיר של רמת הכנסה שלך, אלא ארנונה משלמים כמה שצריך, בין שאתה משתכר ובין שאתה לא משתכר.

דוד טל: לכן הצעת החוק הזאת באה לתת אפשרות גם לעצמאי לקבל דמי אבטלה.

דוד טל: אני מדבר על כך שעובד עצמאי מובטל, ההגדרה שלו תהיה: עובד עצמאי שחדל לחלוטין לעסוק במשלח ידו, לאחר שמסר הודעה בדבר סגירת עסקו למס ערך מוסף ולמס הכנסה והיא מאושרת על-ידי עורך-דין או רואה-חשבון או יועץ מס.

דוד טל: זה כדי לוודא שלא ישתמשו בחוק לרעה.

דוד טל: כמו כן, בהצעת החוק מדובר על תקופת אכשרה.

דוד טל: תקופת האכשרה נדרשת לכך שענף ביטוח אבטלה בביטוח הלאומי – כשגברה האבטלה היה מצב ממש קריטי שבו הביטוח הלאומי היה צריך להעביר כספים מענף ילדים לענף אבטלה, מה שלדעתי לא היה נכון לעשות, אבל כנראה בצוק העתים עשו את זה.

דוד טל: כדי שלא ייווצר מצב כזה, אנחנו צריכים לבנות קרן מסוימת, וחברי סבורים קצת אחרת.

דוד טל: כל אחד סבור אחרת בדבר פרק הזמן הנכון לתקופת האכשרה.

דוד טל: אני מציע שהזכאות לדמי אבטלה תחל 12 חודשים לאחר פרסום החוק, וזאת על מנת לאפשר את צבירת הקרן כאמור לתשלום דמי האבטלה לעובדים עצמאים.

דוד טל: לגבי תקופת האכשרה, בין שתהיה תשעה חודשים או 12 חודשים – אני מציע 12 חודשים, אבל יש כאלה שמציעים פחות – אני חושב שנצטרך לשבת בדיון בוועדה ולראות מה ניתן ואפשר לעשות ומה האיזונים המתאימים שנוכל להגיע אליהם כדי שמחד גיסא יהיו מספיק כספים בקרן ומאידך גיסא תהיה אפשרות לשלם לאנשים, וגם תקופת האכשרה לא תהיה כזאת גדולה.

דוד טל: אני חושב שצריך ונכון וראוי שהממשלה, באמצעות האוצר או הביטוח הלאומי – שגם הם יפשירו משהו לטובת העניין.

דוד טל: אחרי הכול, אותם עצמאים, צריך לזכור, לאורך שנים פרנסו את קופת האוצר.

דוד טל: כפי שאמרתי, בצוק העתים הם לא יכולים יותר לעשות את זה וצריך שתהיה להם רשת ביטחון כלשהי של שכר מינימלי כזה או אחר – וגם זה ייקבע בוועדת העבודה – על-פי מה שהשתכרו בשנה האחרונה, בשנים האחרונות.

דוד טל: אלה דברים שצריכים להיקבע בהסכמה, ולאחר מכן, אני חושב, עצמאים יוכלו להרגיש נוח יותר, טוב יותר, וידעו שיש להם תמיד רשת ביטחון והם לא ייזרקו לרחוב.

דוד טל: ובסופו של יום, אם הם ייזרקו לרחוב, הם בצורה כזו או אחרת ייפלו למעמסה על קופת הציבור.

דוד טל: אשר על כן אני מבקש מכם, רבותי, להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת טל.

עתניאל שנלר: נעבור לדיון.

עתניאל שנלר: חבר הכנסת נסים זאב, בבקשה.

נסים זאב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק ראויה ובוודאי נתמוך בה.

נסים זאב: יכול להיות שזה קצת שונה ממה שהציע חבר הכנסת סטס מיסז'ניקוב, ואני חושב שגם העלתה הצעת חוק דומה, אבל אני רוצה לומר שמכיוון שהעצמאים עד היום לא שילמו בעצם וניכו לעצמם את הביטוח הלאומי ואת ההורדות כפי שמנכה מעביד לעובד, עם החלת החוק ייווצר שינוי שאדם שעד היום לא שילם את המסים האלה, והוא מתחיל לשלם.

נסים זאב: אני לא חושב שצריך למנות את התקופה של 12 חודש מאז שהוא מתחיל לשלם את המס הזה, כי עובדה שכמה שנים קודם לכן העסק שלו היה קיים והוא עבד, והיום, בעקבות היבוא שמייבאים מסין, מהודו, מכוש, מכל המדינות שבעולם, ובתי-חרושת פה נסגרים על ימין ועל שמאל, ואנחנו נמצאים באיזו צמיחה, כמעט כמו החללית – אנחנו יודעים את האמת, עסקים קטנים מתמוטטים.

נסים זאב: היום הולכים יותר לסופרים, ומכולות נסגרות.

נסים זאב: השינוי הזה גורם לאותם בעלי עסקים בינוניים, בוודאי קטנים, לסגור אותם.

נסים זאב: אני חושב שצריך להתייחס לאותם בעלי עסקים.

נסים זאב: לא להסתכל על היום שהחוק חל, נאמר בעוד שנה, כפי שהציע חבר הכנסת דוד טל, כדי לא להכביד על הממשלה.

נסים זאב: לדעתי מספיק שישה חודשים, כדי שאכן אותו עצמאי שמשלם את הביטוח לעצמו יוכל לזכות בדמי אבטלה, כפי שהיום זה קיים בפועל לגבי עובד שעובד אצל מעביד והוא משחרר אותו מהעבודה, והוא זכאי לדמי אבטלה.

נסים זאב: צריך ללכת לקולא ולא לחומרה בעניין הזה.

עתניאל שנלר: תודה רבה לחבר הכנסת זאב.

עתניאל שנלר: אני מוכרח לומר שכשאמרת "מהודו ועד כוש", הבנתי שתגיע לשישה חודשים בשמן המור ושישה חודשים אחרים, אז לפחות הדברים הובנו.

עתניאל שנלר: איש לא נרשם לדיון.

עתניאל שנלר: האם מישהו מחברי הכנסת רוצה להוסיף לדיון?

עתניאל שנלר: אני פשוט מחכה שחבר הכנסת סער יצליח לעלות במעלית ויגיע לנושא הבא.

עתניאל שנלר: ובכן, אין אף אחד, ולכן נעבור להצבעה בקריאה ראשונה.

עתניאל שנלר: נעבור לאט להצבעה, ואני אפילו אפעיל את זה לאט, ואולי נזכה שחבר הכנסת סער יגיע.

עתניאל שנלר: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אם לא, נעבור לשירה בציבור.

יואל חסון: אני מציע, אדוני היושב-ראש, שירה בציבור כשאתה מוביל את השיר הראשון, עד שחבר הכנסת סער יגיע.

יואל חסון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 107) (דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ח–2008, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

עתניאל שנלר: ובכן, תשעה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני מבקש לקבוע בזאת שהצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 107) (דמי אבטלה לעובד עצמאי), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה ראשונה, והיא תעבור לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: [מס' כ/192; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 13228; נספחות.

עתניאל שנלר: ]

עתניאל שנלר: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ונעבור להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 42), התשס"ח–2008, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: אני מזמין את יושב-ראש הוועדה לקידום מעמד האשה, חבר הכנסת , להציג את הצעת החוק.

עתניאל שנלר: להצעת החוק יש הסתייגויות של חברי הכנסת , חנא סוייד ו.

עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 42), התשס"ח–2008, הצעת חוק שיזם יושב-ראש ועדת הכנסת, חברנו חבר הכנסת דוד טל.

גדעון סער: עובדת שילדה ושבה לעבודתה לאחר חופשת הלידה צריכה להסתגל לשילוב בין מטלות העבודה ובין המטלות הכרוכות בטיפול בתינוק הרך.

גדעון סער: הצעת החוק שיזם חבר הכנסת טל מבקשת להקל על עובדת שילדה ושבה לעבודה כך שבמשך תקופה – לא ארוכה – של ארבעה חודשים לאחר תום חופשת הלידה לפי החוק, היא לא תיאלץ לעבוד בעבודת לילה, אלא אם כן היא הסכימה לכך.

גדעון סער: כמו כן, לא יהיה עליה לעבוד במנוחה השבועית ללא הסכמתה, גם אם עבודתה במנוחה השבועית שהיא מותרת על-פי החוק.

גדעון סער: עם זאת, לא תידרש הסכמה של העובדת לעבודת לילה או לעבודה במנוחה השבועית באותם מקומות, העבודות או סוגי העבודות שנקבעו לפי סעיף 2(ג) לחוק הקיים, שעבודת לילה בהם היא חיונית.

גדעון סער: מצד אחד נשמרת בכך זכות הבחירה לעובדת אם לעבוד בעבודת לילה ובמנוחה השבועית בתום חופשת הלידה או לא, ומצד אחר הפגיעה במעביד היא מינימלית, מאחר שההוראה אינה חלה במקומות המנויים לפי החוק שעבודת הלילה בהם היא חיונית, מאחר שההגבלה חלה בתקופה קצרה של ארבעה חודשים בלבד לאחר תום חופשת הלידה.

גדעון סער: אני רוצה לקרוא לבית לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית לפי הנוסח שאישרה הוועדה, דהיינו, אם תהיה הסתייגות – בינתיים אינני רואה את המסתייגים – לדחות את ההסתייגות.

גדעון סער: זה עוד תיקון אחד מני רבים בחוק עבודת נשים שהוועדה מביאה לכאן בשנתיים האחרונות, שמסייע לשלב בין צורכי ההורות לבין צורכי העבודה.

גדעון סער: אני רוצה לברך את חבר הכנסת דוד טל על יוזמתו.

גדעון סער: אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, גברת דלית אזולאי, על עבודתה.

גדעון סער: תודה.

עתניאל שנלר: תודה לחבר הכנסת .

עתניאל שנלר: כפי שאמרתי, יש הסתייגויות, רק שהמסתייגים אינם כאן.

עתניאל שנלר: חברי הכנסת , חנה סוייד ו אינם כאן.

עתניאל שנלר: ובכן, אין מסתייגים ואין הסתייגויות, ולכן נעבור להצבעה בקריאה שנייה על-פי הצעת הוועדה.

עתניאל שנלר: בבקשה.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 15 בעד סעיפים 1–3 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

עתניאל שנלר: ובכן, עשרה בעד, כמניין "מניין", אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אם כן, החוק עבר בקריאה שנייה.

עתניאל שנלר: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: הצבעה מס' 16 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 42), התשס"ח–2008, נתקבל.

עתניאל שנלר: ובכן, עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עתניאל שנלר: אני קובע שהצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 42), התשס"ח–2008, התקבלה בקריאה שלישית.

עתניאל שנלר: ברכות על החוק.

עתניאל שנלר: האם חבר הכנסת טל רוצה לומר מלים מספר?

עתניאל שנלר: בבקשה, יעלה ויבוא.

דוד טל: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לשר התשתיות פואד בן-אליעזר על שתמך בהצעת החוק שלי.

דוד טל: אני חושב שזה חשוב.

דוד טל: חשוב מאוד ששר האנרגיה היה רגיש מכל השרים ובא והצביע בעד הצעת החוק הזאת.

דוד טל: אני רוצה להודות לכל העושים במלאכה – למנהלת הוועדה, ליועצת המשפטית של הוועדה וליושב-ראש הוועדה, שהשכיל להעביר את החוק בצורה יעילה וזריזה.

דוד טל: תודה רבה.

עתניאל שנלר: תודה רבה.

עתניאל שנלר: ובכן, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

עתניאל שנלר: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום רביעי, ט"ז בשבט התשס"ח, 23 בינואר 2008, בשעה 11:00.

עתניאל שנלר: ישיבה זו נעולה.

עתניאל שנלר: לילה טוב.

עתניאל שנלר: סעו בזהירות.